Bjarne Corydon (S), 2013-12-18:
Mange tak for det, og tak til ordførerne, og tak til Folketinget for årets debat, eller hvad vi indtil videre har haft af debat om finansloven for 2014.
Inden jeg kommenterer ordførernes indlæg, vil jeg indlede med at opsummere den aktuelle økonomiske situation og skitsere den ansvarlige og balancerede vej i den økonomiske politik, som regeringen jo har videreført med finansloven for 2014.
Der er fortsat tale om en moderat vækst i det danske BNP, som ventes at blive på 0,4 pct. i 2013, men den fremgang, vi kan konstatere, bliver mere og mere tydelig.
De senere år har både danske virksomheder og husholdninger været meget tilbageholdende, men stemningen i dansk økonomi er ved at skifte fra krise til forsigtig optimisme.
I de kommende år ventes fremgangen desuden at gå hurtigere, i takt med at euroområdet samlet set bevæger sig fremad igen.
Samtidig er opsvinget efterhånden ganske robust i andre dele af verdensøkonomien, herunder hos store aftagere af dansk eksport som f.eks. USA og Storbritannien.
Regeringen understøtter den udvikling ved at føre en økonomisk politik, der bidrager til at øge BNP-væksten i 2014, og holder hånden under beskæftigelsen.
Samtidig ligger den økonomiske politik inden for de finanspolitiske rammer af budgetloven og EU's finanspagt.
Dermed fastholder vi troværdigheden ved den økonomiske politik, og vi fastholder tilliden til dansk økonomi, og det bidrager til et fortsat lavt renteniveau.
Dansk økonomi viser tegn på fremgang i anden halvdel af 2013, og fremgangen ventes at fortsætte med en vækst i BNP på 1,6 pct. i 2014 og 1,9 pct. i 2015.
Beskæftigelsen har været stigende i de seneste kvartaler, og væksten i BNP ventes at være stærk nok til at kunne trække en yderligere fremgang.
Ved udgangen af 2015 ventes bruttoledigheden at være nede på 135.000 personer, og det svarer omtrent til niveauet i 2006, altså før krisens udbrud i 2008.
Men samlet set viser dansk økonomi forårstegn, også her før jul.
Regeringens politik understøtter den positive udvikling, ved at vi sikrer bedre betingelser for vækst, bedre betingelser for beskæftigelse i den private sektor, og ved at vi fører en ansvarlig økonomisk politik.
Det er fortsat en hovedprioritet for regeringen, at vi sikrer sunde offentlige finanser, og at vi samtidig understøtter vækst og arbejdspladser.
Allerede i 2012 øgede regeringen jo de offentlige investeringer til det højeste niveau i 30 år, og regeringens samlede økonomiske politik siden 2012 understøtter den økonomiske aktivitet i 2014 med knap ½ pct. af BNP.
I 2014 bidrager den planlagte finanspolitik til aktiviteten gennem offentlige investeringer i stat, kommuner og regioner, og det sker bl.a. gennem projekteringen af en ny Storstrømsbro, investeringer i nye supersygehuse i hele landet samt investeringer i at skabe bedre fysiske rammer i kommunerne.
Samtidig har regeringen jo med finanslovsaftalen for 2014 igangsat investeringer til et løft af de fysiske rammer for psykiatrien og i et nyt dansk center for partikelterapi, som skal styrke kræftbehandlingen.
Dermed skønnes udgifterne til de offentlige investeringer at udgøre ca. 44 mia. kr. i 2014, og det er et meget højt niveau historisk set.
I foråret 2013 stod regeringen i spidsen for aftaler om »Vækstplan DK«, der indeholder initiativer for mere end 90 mia. kr. frem mod 2020, som skal sikre stærkere virksomheder og flere private arbejdspladser i Danmark.
Som en del af finanslovsaftalen for 2014 sker der en yderligere forbedring af virksomhedernes vilkår allerede i 2014.
Det sker jo, fordi vi fremrykker skatte- og afgiftslempelser for ca. 0,8 mia. kr. fra »Vækstplan DK«.
Dermed bliver det endnu mere attraktivt at skabe arbejdspladser i Danmark.
Finanslovsaftalen indeholder også en fremrykning af de forøgelser af beskæftigelsesfradraget, som blev aftalt med skattereformen i 2012.
Samlet set bidrager regeringens økonomiske politik til at løfte den private beskæftigelse med ca. 13.500 personer i 2014 i forhold til en situation, hvor der havde været ført neutral finanspolitik.
Regeringens understøttelse af vækst og beskæftigelse sker inden for rammerne af en økonomisk politik, der lever op til de finanspolitiske rammer, som følger af budgetloven og vores EU-henstilling.
De offentlige underskud i 2013-2015 skønnes at holde sig under 3 pct. af BNP, som er grænsen, og dermed er der udsigt til, at finanspolitikken opfylder hovedkravet i Danmarks EU-henstilling.
Endelig er der med finanslovsaftalen for 2014 en overensstemmelse med de fastsatte udgiftslofter for stat, kommuner og regioner.
Samlet set er den ansvarlige linje i finanspolitikken med til at sikre det nødvendige fundament, der gør, at Danmark kan komme ud af det økonomiske stormvejr, som den internationale krise har medført.
Aftalen er som bekendt indgået med Venstre og Konservative, og det er sket med initiativer, som bl.a. løfter velfærdsområdet med 5 mia. kr. over de næste 4 år og sikrer stærkere virksomheder i Danmark.
Derudover er der indgået fire delaftaler om bl.a. en udmøntning af forskningsreserven i 2014, en ny kemikalieindsats i årene 2014-2017 og en udmøntning af satspuljen for 2014.
Det er jo delaftaler, som er indgået med et bredt flertal blandt Folketingets partier, og regeringen vil selvfølgelig gerne kvittere for, at flere partier også i den her sammenhæng er med til at tage ansvar for vores samfund.
Det er næppe overraskende for nogen, at regeringens udgangspunkt for de centrale finanslovsforhandlinger var at forsøge at indgå en aftale med Enhedslisten.
Regeringen gjorde en stor indsats for at nå til enighed med Enhedslisten, og regeringen gav Enhedslisten markante indrømmelser i løbet af forhandlingerne.
Enhedslisten valgte at takke nej, men Danmark skal jo have en finanslov, og regeringen er en mindretalsregering, der skal finde flertal for sin politik.
Det flertal må nødvendigvis findes med de partier, som tager et politisk ansvar og dermed jo også får indflydelse.
Sådan har regeringen ageret siden 2011.
Med finanslovsaftalen har regeringen fortsat sin kurs med at føre en ansvarlig og balanceret økonomisk politik, som skaber rum til at udvikle den fælles velfærd.
Det er en god finanslovsaftale, hvor regeringen er kommet i mål med de prioriteter, vi fremlagde med finanslovsforslaget i august.
Med aftalen forbedres velfærden for dem af vores ældre, som har mest brug for det.
Det er de ældre, der har brug for omsorg, pleje og respekt for at få hverdagen til at hænge sammen.
Det er en ny, og det er en permanent ældremilliard til kommunerne.
Den enkelte kommune kan efter konkrete forhold og behov selv bestemme, hvordan den vil bruge de ekstra penge på ældreområdet til f.eks. rengøring, bade eller gåture.
Men regeringen vil kræve dokumentation for, at pengene bliver brugt som aftalt, så der er sikkerhed for, at pengene når ud til de ældre.
Med finanslovsaftalen forbedrer vi behandlingsmulighederne for bl.a. kræftramte børn ved at støtte opførelsen af et nyt center for partikelterapi i Danmark.
Samtidig er vi enige om, at brugen af tvang i psykiatrien skal nedbringes med 50 pct. frem mod 2020, og det er en målsætning, der er finansieret med aftalen.
Med aftalen fortsætter vi den grønne omstilling.
Regeringen ønsker at bevare en natur med et rigt dyre- og planteliv til de kommende generationer, og vi afsætter i alt 800 mio. kr. til at fremme grøn teknologi og grønne arbejdspladser.
Desuden opretter vi en naturfond med en kapital på 875 mio. kr.
Det er en fond, der skal opkøbe landbrugsjord til naturformål.
Regeringens indsats mod social dumping bliver også videreført og finansieret med aftalen.
Det er et arbejde, der virker, og vi er meget tilfredse med, at arbejdet mod social dumping fortsætter i 2014.
Som led i aftalen fremrykkes jo også de erhvervsrettede skatte- og afgiftslettelser, som blev gennemført med »Vækstplan DK« i foråret.
Med finanslovsaftalen gælder forbedringerne nu allerede fra 1. januar 2014, og det er regeringen godt tilfreds med.
I forbindelse med skatteaftalen i 2012 øgede vi det almindelige beskæftigelsesfradrag, og med finanslovsaftalen fremrykkes det øgede fradrag, så virkningen kommer tidligere, og det vil komme alle danske lønmodtagere til gode.
Desuden fremrykker vi det ekstra beskæftigelsesfradrag for enlige forsørgere i job, og enlige mødre og fædre kan dermed modtage det ekstra fradrag i hele 2014.
Ingen af de nævnte skattelettelser er nye.
Det nye er alene, at forbedringerne træder hurtigere i kraft.
Endvidere er der gennemført fuldt finansierede delaftaler for 1,3 mia. kr. i 2014.
Den samlede finansiering på 4,6 mia. kr. sikrer, at finanslovsaftalerne for 2014 gennemføres inden for rammerne af budgetloven og udgiftslofterne.
Med finansloven for 2014 har regeringen sikret en økonomisk politik, som er baseret på et grundlæggende princip om vækst og balance.
Der iværksættes væsentlige initiativer til udvikling af vores fælles velfærd på en lang række centrale politiske områder, og de forbedringer sker inden for rammerne af en ansvarlig økonomisk politik.
Regeringens økonomiske politik er samtidig lagt an på en reformdagsorden, der skaber grobund for en solid udvikling i velstand og velfærd i de kommende år.
Regeringen vil bl.a. præsentere forslag til reform af en aktiv beskæftigelsesindsats samt initiativer, der kan skabe øget vækst i Danmark.
Samtidig vil regeringen fastholde sit fokus på at styrke rammerne om velfærdssamfundet frem mod 2020, og det sker, både ved at regeringen vil prioritere en balanceret vækst i det offentlige forbrug, og ved at regeringen vil igangsætte initiativer, der kan frigøre midler gennem modernisering af den offentlige sektor.
Regeringens tiltag med finansloven for 2014 kombineret med fremadrettede reformer
udgør en sund og solid løsning for dansk økonomi.
Det var ordene om regeringen, om aftalen.
Nu vil jeg bruge lidt tid på at kommentere ordførernes forskellige indlæg i den debat, vi indtil videre har haft i dag.
Første vil jeg gerne helt generelt takke for en udmærket og – det tror jeg også man må sige – helt ualmindelig fredelig og udramatisk debat om næste års finanslov.
Det skal ikke lægges ordførerne og Folketingets medlemmer til last, at vi her i dag ganske vist har diskuteret en række forskellige uenigheder, men også har haft en diskussion, der afspejler, at det for første gang i mange, mange år er lykkedes at indgå en meget bred aftale om finansloven, og at vi, for så vidt angår indholdet, også har indgået en aftale, der i vidt omfang indeholder elementer, som også Enhedslisten, der jo står uden for aftalen, har lagt vægt på i forhandlingsforløbet.
Det er grundlæggende positivt, og det er jo en udvikling, som helt enkelt skyldes, at regeringens økonomiske politik formår at balancere mellem forskellige hensyn på en måde, der både er bundansvarlig og ambitiøs med hensyn til en lang række forskellige samfundsudfordringer.
Men der er naturligvis uenigheder.
De gennemgående træk ved de uenigheder er jo på tværs af en lang række konkrete temaer ganske konstante.
Lad mig starte med Enhedslisten, og lad mig takke for en meget lang og ganske intensiv proces.
Efter 33 forhandlingsmøder lærer man jo hinanden ganske godt at kende, og det er der ikke noget dårligt ved.
Det blev ikke til nogen finanslovsaftale i år, og jeg skal ikke gå i dybden med selve processen bag det resultat.
Jeg skal bare for mit vedkommende helt åbent stå ved, at en af grundene jo naturligvis er, at regeringen og dermed naturligvis også mit eget parti, Socialdemokratiet, står langt fra Enhedslisten i sit grundlæggende syn på den økonomiske politik.
Vores ideal er et velfærdssamfund, der udvikler sig og forandrer sig på en måde, som sikrer lighed, tryghed, social retfærdighed og grøn omstilling, samtidig med at vi sikrer, at der er styr på de offentlige budgetter, at vi sikrer vækst, jobskabelse og konkurrenceevne i den private del af økonomien.
Enhedslisten har andre idealer, som man bedst selv kan redegøre for.
Men de uenigheder skal og bør ikke være en hindring for, at der kan samarbejdes om konkrete resultater på de punkter, hvor holdningerne kan mødes.
Her er en anden lære af finanslovsprocessen vel også den enkle, at en ganske lang række af de sager, vi kan samles om, f.eks. en styrkelse af forudsætningerne for den danske arbejdsmarkedsmodel i form af bedre fradrag for faglige kontingenter, kun kan gennemføres, hvis vi samarbejder og går på kompromis.
Dernæst er der Venstre og Det Konservative Folkeparti, som jo til sidst var parate til at indgå en aftale med regeringen.
Det blev en god aftale med fokus på netop vækst og balance, som regeringen oprindeligt spillede ud med.
Det er jeg naturligvis glad for, og det gælder for så vidt også de indrømmelser, Venstre og Konservative krævede og fik.
For der var jo tale om en fremrykning af initiativer, regeringen selv har aftalt og ønsket gennemført.
Men entrébilletten endte jo som et turkort til hele finansloven og dermed også rammerne om den økonomiske politik i 2014.
Det skete uden nulvækst, det skete f.eks. med et løft af ældreplejen, en fortsat finansiering af indsatsen mod social dumping, en naturfond, et løft af den grønne omstilling, bedre psykiatri, bedre kræftbehandling og bedre hjælp til udsatte børn og unge.
Det glæder jeg mig over, og igen skal jeg ikke gå i detaljer med den proces, der førte frem til aftalen.
Jeg skal bare stille konstatere, at det nok var nyttigt for alle parter, at den kunne indgås, uden at det på nogen måder var nødvendigt at konkretisere Venstres egen økonomiske politik.
Så er der Dansk Folkeparti, som i mine øjne måske leverede den mest bemærkelsesværdige præstation i dagens debat.
Vi fik fra Dansk Folkepartis ordfører en længere, synes jeg, forvirret gennemgang af nogle af nøgletallene i finansloven, der jo havde til formål at udstille såkaldte oversalg af de forbedringer, der helt dokumenterbart rent faktisk gennemføres med finansloven.
Det blev så efterfulgt af en længere gennemgang af de elementer i finanslovsaftalen, som Dansk Folkeparti glæder sig over.
Det var faktisk mange.
Jeg hørte glæde udtrykt over 1 mia. kr. mere til ældreplejen, over fremrykkede lempelser til erhvervslivet, over fremrykkede lempelser af skatten på arbejde til almindelige lønmodtagere, over flere penge til bekæmpelse af social dumping – flere end Dansk Folkeparti på noget tidspunkt har krævet eller forhandlet på plads med en borgerlig regering – og over en naturfond på op mod 1 mia. kr.
Det var en meget lang remse.
Måske på grund af taletidsbegrænsningen glemte Dansk Folkepartis ordfører at nævne andre ting, som også må glæde Dansk Folkeparti, f.eks. bedre psykiatri, bedre kræftbehandling, en stærkere socialpolitik og en letbane i Odense.
Endelig var der så et tredje element i ordførerens tale, som handlede om ting, Dansk Folkeparti gerne vil bruge flere penge på, mange flere penge, og gøre endnu bedre.
Det er forslag, som jo desværre fik en meget hård medfart under afviklingen af de efterfølgende spørgsmål, under hvis besvarelse Dansk Folkepartis ordfører var ude af stand til at give bare antydningen af konkrete svar på, hvordan de mange løfter skal finansieres.
Det fører mig frem til at slutte mit indledende indlæg med to konklusioner om de for mig at se mest markante træk ved den debat, vi har haft i dag.
For det første kan det vel konkluderes, at den politiske succes, Dansk Folkeparti har oplevet de seneste år, hviler på en markant sikkerhedsafstand til både de økonomiske og parlamentariske realiteter og vel også til realiteterne i den fremtid, der tegner sig, hvis Dansk Folkeparti kommer i mål med partiets første og vigtigste mærkesag, nemlig at man sikrer Venstres formand, hr. Lars Løkke Rasmussen, statsministerposten og serveretten til at konkretisere og gennemføre sit politiske program.
Sandheden er vel ganske enkelt, at den finanslovsaftale, Dansk Folkeparti nu har stillet sig uden for, målt i forhold til de mærkesager, man angiveligt går ind for, formentlig er bedre end noget resultat, man vil kunne forhandle sig frem til, hvis regeringsmagten skifter.
Det burde da give stof til eftertanke hos både Dansk Folkeparti og hos de danskere, der indtil videre støtter Dansk Folkeparti.
For det andet kan det konkluderes, at billedet af den borgerlige oppositions samlede økonomiske politik, altså alternativet til den linje, der i øjeblikket rent faktisk begynder at give resultater, efter finanslovsforløbet måske står mere flimrende end nogen sinde tidligere.
Netop på det punkt må man jo sige, at bidraget fra Liberal Alliances ordfører, som det også er tilfældet i mange andre sammenhænge, i dag fungerer som en form for krydderi, der fremhæver de indtryk, der i øvrigt står tilbage efter endnu en dag i selskab med de politikere, der samlet set står for et borgerligt alternativ til den nuværende regering og dens økonomiske politik.
Liberal Alliance har jo ligesom Dansk Folkeparti valgt at stå uden for årets finanslovsaftale, men det er jo sket af de stik modsatte årsager.
Alle de ting, Dansk Folkeparti advarer skarpt imod fra talerstolen, herunder effektivisering af den offentlige sektor, er netop de ting, Liberal Alliance med stor kraft kræver leveret af en ny borgerlig regering.
Endelig er der alle de ting, som Liberal Alliance arbejder for at forhindre, og som Dansk Folkeparti arbejder for at fremme, herunder en række forslag, som kun kan gennemføres, hvis man samlet set hæver de offentlige udgifter.
Dem vil Liberal Alliance under ingen omstændigheder acceptere.
Samlet set er konklusionen vel, at oppositionen står uden et realistisk alternativ til regeringens økonomiske politik.
Det er en situation, som der med rette vil blive langt større fokus på frem mod næste folketingsvalg.
Det er en situation, som ville udgøre et reelt problem for Danmark og dansk økonomi, hvis ikke muligheden for at videreføre den nuværende kurs og høste dens resultater stod åben.
Men det gør den heldigvis, og finanslovsaftalen for 2014 er et godt næste skridt på den vej.