Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2009-11-20:
Jeg tror, det er rigtig, rigtig svært at lovgive om knive.
Knive findes overalt, de findes i vores hverdag som husholdningsredskaber, de findes som arbejdsredskaber.
Det er desværre også blevet sådan, at det er blevet mere og mere almindeligt at tage kniv med i byen.
Det kan vi se.
Der er en stigning i vold begået med knive.
Der er ingen tvivl om, at det er en rigtig, rigtig uheldig cocktail med fuldskab, natteliv og våben, og det skal vi gøre alt for at begrænse.
Knive er frygtelige, når de anvendes som våben, og vi har set flere grimme tilfælde, bl.a. den italienske rygsækturist og Anton på strøget, som blev dræbt med knive.
Kniven er også stadig væk det foretrukne våben, når ægtefæller eller kærestepar går løs på hinanden.
Det synes jeg i virkeligheden også et problem, som er meget ubeskrevet.
Det synes jeg bestemt at vi her i Folketinget skal adressere.
Jeg kan konstatere, at de seneste tiltag eller anmodninger er kommet fra oppositionen på det område.
Jeg er vidende om, at ministeren i dag har været ude at tage nogle udmærkede forslag fra SF og Socialdemokraterne til sig.
Det er vi selvfølgelig taknemlige for, men vi synes, at der kan gøres meget mere på det område.
SF var ikke med til at indføre de stramninger, der blev indført, da knivloven blev vedtaget i Folketinget.
Det var vi ikke af flere årsager.
Der var dengang en voldsom debat under førstebehandlingen om, at det her ville ramme uskyldige, og det er præcis, hvad det ser ud til at have gjort.
Det kan vi naturligvis ikke leve med.
Vi prøvede dengang at være konstruktive.
Fordi vi kunne se, at det her måske ville betyde, at almindelige mennesker kom i klemme, prøvede vi faktisk at foreslå, at man i det mindste kunne afsone med en fodlænke.
For så undgik vi da, at folk mistede deres arbejde, fordi de skulle ind og afsone.
Vi synes, det er nødvendigt med en diskussion af knivloven, men vi synes også, der er god mening i at afvente Højesterets domme.
Det vil give os et langt bedre grundlag for at diskutere knivloven.
Uanset hvad Højesteret når frem til, synes jeg dog, at der stadig væk er god grund til at diskutere knivloven.
For det er sådan, at selv om man jo forholdsvis uskyldigt er kommet til at blive pågrebet med en kniv, fordi man har glemt den i sit bagagerum efter en fisketur, så vil det måske stadig væk medføre en bøde og en plet på straffeattesten og i sidste ende betyde, at folk, som har dummet sig på en helt utilsigtet måde, vil miste deres arbejde.
Vi synes stadig væk, der er basis for at diskutere fodlænker og eventuelle dispensationer i forbindelse med straffeattester.
Men jeg synes, det er bedst, at vi tager det senere.
Jeg synes, de her sager om knive har vist, hvor problematisk det er med minimumsstraffe.
Det er et godt princip, at domstolene har mulighed for at udmønte straffen og tage hensyn til de forhold, der kan være af skærpende karakter eller af formildende karakter, og det ser ud, som om det har været svært i de her sager.
Det vil Højesteret sikkert fortælle os mere om.
Jeg skal undlade at kommentere enkeltsagerne, men jeg kan bare konstatere, at vi i Folketinget har modtaget rigtig mange breve fra folk, som er kommet i klemme, bl.a. fra en handicappet kvinde, som havde et specielt bestik, som var over 10 cm langt.
Hun var meget i tvivl om, hvorvidt hun ville blive omfattet af knivlovens stramninger, hvis hun tog ud i byen med det her sæt bestik.
Jeg synes, det vidner meget godt om, hvor svært det er for borgerne at indrette sig på den her lovgivning.
Der er virkelig meget tvivl om, hvad der er ret og rimeligt og lovligt og ulovligt.
Det synes jeg i det mindste bør resultere i en mere massiv informationskampagne.
Det er vigtigt, at borgerne har mulighed for at beskytte sig mod at blive kriminelle.
Vi er positivt indstillet over for forslagene, men vi håber også, at forslagsstillerne har forståelse for, at det er nødvendigt at afvente Højesterets domme, før vi i dybden kan diskutere, om vi skal ophæve minimumsstraffen, eller om vi skal følge det andet forslag.