runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Magnus Heunicke (S), 2014-11-26:
Jeg vil så gerne have, at vi skal have en debat på et oplyst grundlag, og jeg leverer et svar til Folketinget i præcis de dage, hvor Folketingets Transportudvalg diskuterer den her ting.
Jeg skriver: Hvis man vælger at sætte en VVM i gang, vil det tage 1½-2 år ekstra.
Og nu skal vi så høre spørgsmålet: Hvorfor tager det 1½-2 år ekstra?
Det gør det, fordi, som jeg oplyste Transportudvalget om, at det vil det gøre, hvis man vælger det.
Det valgte man så at gøre, og man valgte endda at gå ind i et forlig, hvor man bevilgede pengene til det.
Så skal jeg høre på spørgsmål om, hvorfor det tager lang tid.
Det var sådan set det, jeg oplyste om.
Hvis man ikke er tilfreds med den tid, skulle man nok hellere have ladet være med at sætte det her arbejde i gang.
Men det gjorde man så.
Så må man også stå på mål for, at det tager den tid, som man var fuldt oplyst om hele vejen igennem.
Christian Langballe (DF), 2014-11-26:
Men det, jeg synes der er det store problem, er jo, at parlamentarikerne faktisk bl.a. får printerpatroner, papir og forskelligt andet af Europa-Parlamentet, og at man har en konto, der beløber sig til 380.000 kr. om året, som der ikke skal gøres rede for.
Det synes jeg er dybt problematisk.
Altså, jeg tror, at en af de ting, som er danskernes mest alvorlige anstødssten i forhold til EU-systemet, er sjusk med midler, og så er det jo også de her pamperlignende vilkår, som man har, hvor man får de her 30.000 kr., der går ind på bankbogen, som man så ikke skal gøre rede for.
Det synes jeg er uforståeligt, når det nu drejer sig om et så stort beløb.
Jeg synes også, at det er problematisk, at vi som folketingspolitikere faktisk får – ikke i samme størrelsesorden – 5.000 kr. skattefrit om måneden.
Men jeg synes da slet ikke, at EU-parlamentarikerne burde have penge, som der ikke aflægges regnskab for, når de er oppe i det her niveau.
Martin Lidegaard (RV), 2014-11-26:
Det er rigtigt, at man så får de her 30.000 kr., som er en dækning af de generelle udgifter, der er, ved at varetage sit arbejde som medlem af Europa-Parlamentet.
De skal dække udgifter til leje af kontor, telefon, post, indkøb, drift, vedligeholdelse af computere, rejser internt i Danmark, hvis man skal rundt og tale osv.
De penge bliver halveret, hvis ikke man er aktiv og møder op – der er et regelsæt.
Det er rigtigt, at det ikke er sådan, at man skal redegøre for det krone for krone, altså for hver enkelt krone, man har brugt, om jeg så må sige.
Man skal ikke aflevere kvittering for hver blyant, man har købt, og det er da rigtigt nok, at det ville være en klarere praksis og også en større garanti mod fusk, hvis man skulle det.
Det blev ikke en del af regelsættet dengang, og det er ikke noget, man sådan lige får ændret i EU; men heldigvis er der altså en del af parlamentarikerne, der gør det alligevel, altså afleverer deres kvitteringer.
Og det støtter jeg selvfølgelig, og det tror jeg er godt for den generelle tillid til EU-systemet.
Christian Langballe (DF), 2014-11-26:
Hvad er udenrigsministerens holdning til, at EU-parlamentarikerne modtager ca. 30.000 kr. månedligt i såkaldte blyantspenge, som der ikke skal redegøres for, og hvad vil ministeren gøre for at ændre den form for pamperpraksis?
Martin Lidegaard (RV), 2014-11-26:
Jamen jeg giver gerne det tilsagn, at det generelt ligger regeringen meget på sinde at sørge for, at de midler, der bliver brugt i hele EU-systemet, også på det her område går til det, som de er tiltænkt; at der ikke fuskes; og at man, om jeg så må sige, kommer efter dem, der forsøger at fuske.
Der er jo heldigvis også indbygget nogle regler.
F.eks. er det sådan, at hvis ikke man møder op til møderne i Parlamentet nede i Bruxelles mere end halvdelen af gangene, falder hammeren altså, og så får man ikke de samme beløb udbetalt; for så har man ikke været aktiv nok til at få dem udbetalt.
Og det var også noget, der kom ind dengang i 2005, da vi forhandlede det.
Men der er grund til at være påpasselig; det er der, hver gang vi har med skatteydernes penge at gøre.
Christian Langballe (DF), 2014-11-26:
Så jeg er sådan set tilfreds, hvis jeg her kan få et løfte om, at regeringen stadig arbejder på, at de her forhold bliver kontrolleret, altså at man kigger tingene efter og bliver ved med at stræbe efter, at der ikke foregår slendrian med de midler, som EU er blevet betroet af skatteyderne.
Martin Lidegaard (RV), 2014-11-26:
Ja, vi er jo i hvert fald enige om, at de danske regler ligger rimeligt; det er også min personlige opfattelse.
Og man kan selvfølgelig altid diskutere, hvad det rimelige niveau for parlamentarikerne er, men det er vigtigt for mig at slå fast, at der ikke er tale om en personlig løn.
Det er ikke sådan, at man får en blankocheck på 99.000 kr. om måneden.
De skal benyttes til at køre et sekretariat herhjemme – de 30.000 kr. af dem – og skal gå til andre ting, og de skal også dække de ekstraudgifter, man har.
Og selvfølgelig er ekstraudgifterne ved at bo i henholdsvis Bruxelles og Danmark trods alt nok lidt større end udgifterne ved at bo i henholdsvis Jylland og København; så derfor er det beløb også større. Men altså, vi arbejdede jo dengang – det skal ikke være nogen hemmelighed – for at få lavere lønninger.
Vi fik sænket dem fra 50 pct. til 38 pct. af en dommers løn i EU-Domstolen.
Det var et fremskridt, og det var der, der kunne landes et kompromis, og det tiltrådte den daværende regering så på Danmarks vegne.
Christian Langballe (DF), 2014-11-26:
Altså, med hensyn til det, vi får for dobbelt husførelse, vil jeg sige, at det ikke ligger oppe på 40.000 kr. skattefrit om måneden; det kan vi vist godt blive enige om.
Jeg vil mene, at det er pebernødder i forhold til det her, og det er fair nok, jeg beklager mig ikke.
Jeg synes, at vi får en god hyre i forvejen, så det er jeg meget tilfreds med, også da det er det danske folk, der betaler.
Jeg mener bare, at hvis man laver en sammenligning af de her beløb og lægger det sammen, får en EU-parlamentariker udbetalt 99.000 kr. om måneden.
Det, jeg mener er problemet, er jo, at der også er nogle skatteydere i den anden ende, der skal betale for de her parlamentarikeres lønninger.
Jeg spørger bare: Er det virkelig rimeligt, at det ligger oppe på det her niveau?
Martin Lidegaard (RV), 2014-11-26:
Med al respekt, så tror jeg, at spørgeren lidt blander æbler, bananer og pærer sammen her.
Det vederlag, man selv får, altså den løn, man får udbetalt, er betydelig lavere for et europaparlamentsmedlem, end det er for statsministeren – det er vi enige om, kan jeg høre.
Det er for at sikre, at der er en direkte linje mellem den virkelighed, der er i Danmark, og den politik, der skal føres.
Der har man brug for at kunne formidle Europa til Danmark og Danmark til Europa.
Så er der dagpengene.
Vi kender det jo lidt fra danske parlamentarikere, der bor i Jylland, men arbejder i København; de får også nogle særlige begunstigelser, fordi de har ekstra udgifter.
Christian Langballe (DF), 2014-11-26:
Altså, jeg indrømmer, at mit spørgsmål nok var lidt mangelfuldt.
Det, jeg manglede at skrive ellert sige, var, at det er efter skat, det vil sige, at det er det, der bliver udbetalt.
Der er jo de her dagpenge, som beløber sig til over 40.000 kr. om måneden skattefrit, ligesom der er nogle blyantspenge, der beløber sig til omkring 34.000 kr. – så er vi allerede oppe på 75.000 kr. – plus de her 23.000-24.000 kr.
Det vil sige, at en EU-parlamentariker kommer op på 99.000 kr., hvilket statsministeren i hvert fald ikke får udbetalt efter skat om måneden.
Jeg synes heller ikke, at de her skattefrie tillæg burde være her – det er en uskik, at de er her.
Men i første omgang vil jeg spørge, om niveauet er rimeligt, altså at en EU-parlamentariker, der lige er kommet ind, får 99.000, sammenlignet med statsministeren, der vel får udbetalt omkring 65.000-75.000 kr. om måneden.
Martin Lidegaard (RV), 2014-11-26:
Tak for spørgsmålet.
Lad mig starte med at gøre rede for fakta.
Selve grundvederlaget for et medlem af Europa-Parlamentet er knap 60.000 kr. før skat.
Heraf skal så betales både EU-skat og dernæst supplerende dansk skat, sådan at man samlet set bliver beskattet sådan, som vi bliver i Danmark.
Det er altså meget langt fra at få udbetalt 100.000 kr. om måneden i løn.
Så er det rigtigt, at der er en række tillæg til at dække de udgifter, man har herhjemme, de såkaldte blyantspenge, som nogle kalder dem.
Man kan få hjælp til den stab, der skal udføre ens arbejde i Bruxelles, og en stor del af de midler udbetales direkte fra Parlamentet til de pågældende ansatte, og endelig får man så også nogle dagpenge.
Men det er hverken sammenligneligt med statsministerens eller for den sags skyld min løn.
Er det så et rimeligt niveau?
Det syntes vi ministre i Ministerrådet i hvert fald ikke var nogen rimelig måde at gøre det på.
Derfor lykkedes det at lave et fælles regelsæt, så alle medlemmer af Parlamentet får det samme, uanset hvor de kommer fra.
Det betyder selvfølgelig, at i nogle lande får man mere, end de nationale parlamentarikere gør, og i andre lande får man mindre, men det betyder, at man får det samme, uanset hvor man er valgt.
Det var meget langvarige forhandlinger dengang.
Jeg synes egentlig, vi kan være tilfredse med resultatet.
Vi fik nemlig i gennemsnit sat lønnen ned for parlamentarikerne, vi fik ryddet op i den jungle, der var af særregler, man skal dokumentere sine rejseudgifter, og vi fik også hævet pensionsalderen fra 60 til 63 år.
Det var afgørende for, at Danmark i øvrigt helt tilbage i 2005 stemte for den nye statut i Rådet, og det skete jo på basis af et almindeligt forhandlingsoplæg i Europaudvalget, hvor der var opbakning fra Folketingets partier, fordi det var en forbedring i forhold til det, der var før.
Christian Langballe (DF), 2014-11-26:
Tak for ordet, formand.
Mit spørgsmål lyder: Er det ifølge udenrigsministeren rimeligt, at EU-parlamentarikere modtager ca. 100.000 kr. om måneden og dermed tjener mere end landets statsminister?
Er det ifølge udenrigsministeren rimeligt, at EU-parlamentarikere modtager ca. 100.000 kr. om måneden og dermed tjener mere end landets statsminister?
Martin Lidegaard (RV), 2014-11-26:
Som sagt så jeg sådan set gerne, at man afleverede et fuldt regnskab, men jeg er måske i tvivl om, hvor stort problemet er.
Hvis vi kigger på, hvordan pengene bliver brugt her i Folketinget af de forskellige europaparlamentarikere, som er valgt både fra spørgerens parti og mit eget parti, så er jeg da helt sikker på, at de bliver brugt herhjemme til bl.a. at aflønne hjælp til at sikre en stærk dansk stemme i Europa-Parlamentet. Selv om man får printerpatroner nede i Bruxelles, er det måske også lidt uhensigtsmæssigt, hvis man skal til at flyve dem med hjem til Danmark.
Det er jo udgiften i Danmark, det her især skal dække, og den, kan man sige, vigtige post, det jo er for et aktivt liv i Europa-Parlamentet, at man kan tage de danske interesser og synspunkter med hjem.
Og det kræver jo også en eller anden tilstedeværelse her, at ens parti kan prioritere det, at ens parti holder møder, hvor man kan komme med og møde alle mulige fra fagforeninger til folkelige organisationer, som kan komme og fortælle, hvad de synes skal være politikken.
Så det er jo nok også en del af det at have et aktivt demokratisk liv i Europa-Parlamentet, at man har mulighed for at lave aktiviteter herhjemme i Danmark.
Christian Langballe (DF), 2014-11-26:
Jo, jo, det er jeg helt med på, men der, hvor jeg synes det skrider, er jo sådan bare, at når man får de europæiske skatteyderes penge stillet til rådighed, bør der være kontrol med, hvad de penge bliver brugt til, sådan at de ikke går til alt muligt, som ikke har noget med tingene at gøre
Og det mener jeg bare man må kræve.
Altså, det er fuldstændig rimeligt, når man får betroet andres midler, at man skal aflægge regnskab for dem.
Det vil jeg sige er et sundt og godt princip, som følger folkestyrets almindelige principper fuldstændig.
Christian Juhl (EL), 2014-11-26:
Vil udenrigsministeren, jf. svaret på URU, alm. del, spørgsmål nr. 29, fra indeværende samling, klargøre, om den danske ambassade i Israel også hjælper danske virksomheder, således at disse kan komme i kontakt med virksomheder, der er i bosættelser, som regeringen opfatter som illegale og i strid med international lov, eller er det kun i det af Marokko besatte Vestsahara, at dette ikke er et problem for ambassadøren og direktøren i Udenrigsministeriet?
Martin Lidegaard (RV), 2014-11-26:
Nu er jeg en meget stor tilhænger af FN.
Og i en sag som den her, hvor der er en meget stor folkeretlig uklarhed – der er en de facto-administration under Marokko, men det er jo ikke en del af Marokko, så der er stor folkeretlig uklarhed – tror jeg egentlig, det giver meget god mening, at vi i en situation, hvor FN forsøger at finde en løsning for Vestsahara, og hvor også vi støtter FN's bestræbelser på at finde en løsning for Vestsahara, følger FN's retningslinjer og ikke løber i 192 forskellige retninger, alt efter hvad vores nationale parlamenter mener.
Derfor er det ikke at gemme sig bag ved FN.
Det er sådan set et dedikeret ønske om at styrke FN's mandat, styrke FN's stemme, som jeg i øvrigt tror jeg generelt deler med Enhedslisten.
Christian Juhl (EL), 2014-11-26:
Jeg tror, jeg er nødt til at spørge en gang til og lidt mere klart.
I stedet for at gemme sig bag FN's linje var det så ikke bedre, at regeringen sagde, hvad den selv mente, og sagde til de danske virksomheder, der ikke følger FN's linje: Vores holdning er altså, at I bør følge den; vores holdning er, at I skal holde fingrene fra at arbejde i Vestsahara, når I gør det på den måde, I gør det?
Så ville det klart fremgå for de danske virksomheder, hvor den danske regering står, i stedet for at den bare læser op og gemmer sig bag FN's generelle retningslinjer.
Martin Lidegaard (RV), 2014-11-26:
Som sagt påpeger vi det og opfordrer i alle sammenhænge både private virksomheder og offentlige institutioner til at overholde FN's linje.
Og det er præcis det, der er kernen og budskabet i beretningen til B 40.
Men det er noget andet end at forsøge at gøre udenrigsministeren eller ministeriet til overdommer over, hvorvidt den enkelte virksomhed i sin konkrete adfærd og aktiviteter rent faktisk gør det.
Det er et langt stykke ad vejen beroende på konkrete omstændigheder, og det er et skøn, som den private virksomhed selv foretager – i hvert fald når vi er uden for Danmark.
Christian Juhl (EL), 2014-11-26:
Hvis man nu nærlæser det, vi skriver i beretningen, kan man så ikke se, at det ville være mere i overensstemmelse med den holdning, der er i Folketinget, at sige, at ministeren, ambassaden og for den sags skyld Udenrigsministeriet bør påpege og påtale over for danske virksomheder, at hvis de laver de her aktiviteter dernede, så er det ikke er i overensstemmelse med den danske regerings politik?
For det er sådan set det, flertallet skriver.
Martin Lidegaard (RV), 2014-11-26:
Jeg mener faktisk, der er god overensstemmelse mellem Folketingets beretning i forbindelse med B 40 og regeringens politik.
Vi opfordrer jo i alle sammenhænge alle firmaer, både offentlige og private, til at holde sig inden for principperne i FN's linje.
Forskellen på offentlige og private virksomheder i den her sammenhæng er jo, at de offentlige virksomheder er under, om jeg så må sige, direkte offentlig kontrol, mens jeg ikke kan bestemme, at en privat virksomhed skal gøre det ene eller det andet.
Men jeg kan opfordre den til at overholde FN's principper, FN's linje, og det gør vi.
Christian Juhl (EL), 2014-11-26:
Jeg vil høre, om udenrigsministeren i forlængelse af et skriftligt svar på spørgsmål nr. 29 til Udenrigsudvalget fra indeværende samling vil klargøre, om den danske ambassade i Israel også hjælper danske virksomheder, således at disse kan komme i kontakt med virksomheder, der holder til i bosættelserne – altså selvfølgelig på Vestbredden – som regeringen opfatter som illegale og i øvrigt i strid med international lov.
Eller er det kun er i det af Marokko besatte Vestsahara, at det ikke er et problem for ambassadøren og direktøren i Udenrigsministeriet?
Nu kan jeg forstå, at der er forskel på private og offentlige virksomheder.
Det er der jo også i mange sammenhænge, men jeg synes ikke, der bør være det i den her sammenhæng.
Har ministeren glemt, at Udenrigsudvalget faktisk lavede en beretning i foråret 2014 som en slags vejledning til ministeren, hvor vi udtaler
: »Endvidere opfordrer flertallet« – altså flertallet i udvalget – »regeringen til fortsat at opfordre danske virksomheder til at følge samme linje og sikre, at deres kommercielle aktiviteter ikke skader lokalbefolkningen, og til at udvise særlig agtpågivenhed ved engagement i områder med uafklaret suverænitet som Vestsahara.«?
Mener ministeren virkelig, at han lever op til udvalgets anbefalinger, altså udvalgets beretning?
Jeg kan sige, at det er alle partier på nær Dansk Folkeparti, der står bag den.
Martin Lidegaard (RV), 2014-11-26:
Undskyld, jeg skulle lige finde det rigtige spørgsmål.
Uden at tage stilling i de konkrete sager, der rejses her i spørgsmålet, vil jeg kort skitsere, hvad regeringens generelle politik er på områder som det her.
Vi fraråder fra regeringens side ud fra et forsigtighedsprincip alle offentlige institutioner at engagere sig i finansielle aktiviteter og indkøb af varer fra områder, der har en uafklaret folkeretlig status, som f.eks. Vestsahara har, medmindre det kan dokumenteres, at aktiviteterne kommer lokalbefolkningen til gode.
Disse principper opregnes i udtalelse fra FN's juridiske tjeneste i 2002.
Der er ikke vedtaget sanktioner mod handel med området.
Når Udenrigsministeriet yder rådgivning til danske virksomheder, gøres de dog opmærksom på regeringens linje og principperne i FN's juridiske tjenestes udtalelse.
Lad mig understrege, at private virksomheder jo står til ansvar for egne dispositioner.
Det betyder, at den enkelte virksomhed ud fra de konkrete omstændigheder og virksomhedens kendskab til alle relevante forhold selv må vurdere, hvorvidt indgåelse af en kontrakt vedrørende Vestsahara er i overensstemmelse med FN's linje.
Christian Juhl (EL), 2014-11-26:
Vil udenrigsministeren påtale over for to danske virksomheder, at de ifølge en international ngo bryder international lov i Vestsahara, og redegøre for den danske politik på det her område?
Vil udenrigsministeren påtale over for to danske virksomheder, at de ifølge en international ngo bryder international lov i Vestsahara, og redegøre for den danske politik på området?
Skriftlig begrundelse
Martin Lidegaard (RV), 2014-11-26:
Nå, det ærgrer mig lidt, fordi jeg troede lige, vi skulle have et europapolitisk gennembrud i Folketingssalen med et Dansk Folkeparti, der virkelig ville gå ind i EU-kampen nu.
Det venter vi så med til næste gang, men fair nok.
Altså, jeg tror ikke, vi er uenige om principperne i det her
, men heller ikke, som jeg hører det, om vigtigheden af at have en levende, folkelig debat om, hvilken politik der skal føres i EU, uanset om man så synes EU er godt eller dårligt, og at det mere er et spørgsmål om at sikre klarhed og transparens.
Det kan vi i hvert fald arbejde for kommer til at ske her i Folketinget og kommer til at ske for de danske parlamentarikere, der arbejder i Europa-Parlamentet.
Christian Langballe (DF), 2014-11-26:
Jeg skal nok berolige udenrigsministeren og så sige, at jeg ikke er en begejstret og varm tilhænger af EU-systemet overhovedet, men jeg synes, at når der er så mange penge i spil, er det mindste, man kan forlange, at der er kontrol med de midler, der bliver brugt; for det er store, store summer, der bliver brugt.
Der må den enkelte EU-parlamentariker selvfølgelig holde for.
Det vil sige, at der bør aflægges regnskab for de midler, der bruges.
Om det så skal være for det enkelte viskelæder, skal jeg ikke sige, men en pakke med 100 viskelædere kunne man måske godt aflægge regnskab for.
Jeg synes egentlig bare, det er almindelig rimelighed, at man gør det.
Martin Lidegaard (RV), 2014-11-26:
Jeg er glad for, at vi er enige om, at det giver mening at bruge penge til at skabe en livlig debat om EU herhjemme og sikre danske interesser i EU.
Og som sagt må jeg være realistisk og sige, at jeg tror ikke, at der bliver åbnet op for en genforhandling af hele den her måde, vi aflønner vores parlamentarikere på i EU, sådan lige med det første.
Men i princippet er jeg enig i, at man skal stå til regnskab.
Uden at vi skal gå i detaljer her om, hvad vores ønskemodel ville være, så skal man selvfølgelig også passe på, at det ikke kommer ned på det enkelte viskelæder, så man bruger mere tid på at administrere ordningen end på, om jeg så må sige, rent faktisk at sikre, at den bliver brugt fornuftigt.
Men at udgangspunktet må være, at alle skal stå til regnskab for anvendelsen af skatteyderpenge, er jeg sådan set helt enig i, og det vil også være min tilgang, hvis jeg får mulighed for at diskutere det her.
Morten Østergaard (RV), 2014-11-26:
Jamen det er jo rigtigt, at vi med kontanthjælpsreformen indførte princippet om gensidig forsørgelse til også at gælde for samlevende.
Når vi i den finanslovsaftale, vi har lavet nu, udfaser det igen, så skyldes det jo en fælles ambition med dem, vi lavede finanslovsaftale med, om at give en ekstra håndsrækning til de svagest stillede i det danske samfund, de ledige, der har mindst mellem hænderne.
Og det blev så den løsning, vi kunne finde.
Det kunne man også have gjort på andre måder, men det var inden for et formål, vi var enige om, nemlig at tiden nu var kommet til at kigge på nogle af de familier, som har det sværest i det danske samfund, hvilket vi jo også tidligere har gjort.
Så på den baggrund traf vi den beslutning.
Kim Christiansen (DF), 2014-11-26:
Det er jo rart at se hr. Per Clausen i en ny rolle.
Spørgsmålet lyder således: Når ministeren under et samråd afholdt den 6. november 2014 om linjeføringen af København-Ringstedbanen udtalte, at det ikke har været muligt at foretage VVM-undersøgelser vedrørende dyrelivet i området for et østligt anlæg af niveaufri overskæring, fordi tiden efter den 19. maj ligger uden for ynglesæsonen, fastholder ministeren så denne udtalelse, og hvad har ændret sig i forhold til de undersøgelser, der blev udført ved den vestlige løsning for niveaufri overskæring med hensyn til flagermus og markfirben, henholdsvis den 7. juni 2013 og den 2. august 2013?
Hans Andersen (V), 2014-11-26:
Man kan diskutere, om det så også er de svagest stillede, man hjælper, når vi fjerner den gensidige forsørgerpligt, som ministeren tidligere mente var helt fair.
For det handler jo også om, at der nu er samboende, hvor den ene tjener 50.000, 70.000 kr., der så igen vil modtage kontanthjælp.
Der kan man jo diskutere, om de er svagt stillet – ja, jeg mener det ikke.
Men i forhold til det med danskere, som arbejder, vil jeg spørge: Mener ministeren, at det er rimeligt, at der fortsat er 46.000 danskere, som går på arbejde, men som ikke har noget ud af det?
Bjarne Corydon (S), 2014-11-26:
Jeg tror, at vi simpelt hen bliver nødt til bare at have helt elementær orden i fakta.
Altså, det er jo lodret faktuelt forkert.
Der er en underskudsgrænse på 3 pct. af BNP inden for EU-reglerne.
Bevæger man sig over den grænse, får man en henstilling om at rette op på sin økonomiske politik ved at stramme finanspolitikken.
Da man havde en finansminister fra partiet Venstre og en statsminister fra partiet Venstre, løb man over de 3 pct. – markant over de 3 pct.
Det udløste en henstilling, som har betydet, at vi andre har haft, om jeg så må sige, arbejdet med at stramme finanspolitikken med 3½ pct. strukturelt.
Man greb ikke ind, man kom ikke med nye skøn, man bremsede ikke op – man løb bare over.
Det, der jo sker med den her regering, er, at man har styr på tingene, sådan at det ikke kommer til at forholde sig sådan.
Derfor har vi handlet i tide.
Men vi går til grænserne – ansvarligt – for at sikre gang i vækst og beskæftigelse, og det gør vi på en måde, der svarer til den anbefaling, der er kommet fra Den Europæiske Centralbankchef, og på en måde, som skønnet ligger fra Europa-Kommissionens side, som holder sig inden for de regler, der er givet, selv med de olieprisforudsætninger, spørgeren sigter til.