Christine Antorini (S), 2011-05-10:
Tak for ordet.
Når vi i oppositionen har fremsat beslutningsforslaget om at styrke internationalisering i folkeskolen, er det, fordi vi synes, det er en meget vigtig dimension af de kundskaber og kompetencer, elever skal have med sig videre, af mange forskellige grunde.
Danmark er et lille land, et lille sprogområde, men har levet og lever godt af, at vi har en åben økonomi og en tæt samhandel med en række lande i hele verden.
Her er det ikke et spørgsmål om enten dansk eller internationalisering eller enten dansk eller fremmedsprog, det er et både-og.
Vi lægger jo netop vægt på, at det, der er udgangspunktet for elever i folkeskolen, og som min kollega fra Enhedslisten også fremhævede, er, at man selvfølgelig får rigtig godt styr på det, der er vores modersmål, og som er forudsætningen for, at man kan lære alle de andre fag, uanset om vi snakker dansk, engelsk, matematik eller naturfag.
Vi synes, det har været rigtig godt, at regeringen tidligere har nedsat Rådet for Internationalisering af Uddannelserne, og rådet har fremlagt en række meget tankevækkende og interessante rapporter om, hvad det egentlig er, elever og studerende skal kunne for at være bedst muligt rustet til den globale verden, vi er en del af.
Jeg vil godt nævne nogle af de ting, som rådet har foreslået, og som kan fremme internationaliseringen, og hvorfor man skal fremme internationaliseringen i folkeskolen.
Det, som rådet foreslår, er at sikre, at alle unge får en uddannelse med et globalt perspektiv; at man i folkeskolen sikrer, at danske elever og studerende opnår globale faglige kompetencer, interkulturelle kompetencer og globalt udsyn; og at man gør danske skoler og uddannelsesinstitutioner til attraktive samarbejdspartnere og understøtter danske uddannelsesinstitutioners udvikling af attraktive faglige miljøer, der kan bidrage til at tiltrække og fastholde højt kvalificeret arbejdskraft i Danmark.
Jeg vil også godt fremhæve det, som min kollega fra Det Radikale Venstre, fru Marianne Jelved, sagde, nemlig at rådet er sig meget bevidst, at hvis internationaliseringen skal komme alle til gode og ikke blot være forbeholdt de bogligt stærke, er der behov for en markant kursændring, så en international dimension for alvor bliver en naturlig del af skolens virke og elevernes hverdag.
Vi har valgt at rejse den mere overordnede diskussion her i Folketingssalen, ikke for at komme ud i sådan en Christiansborgsnak om forlig og ikke forlig, men fordi vi mener, at Christiansborg lige præcis er det sted, hvor man skal tage holdningsdiskussionerne om, hvordan uddannelserne skal være indrettet til at kunne løfte den her opgave.
Derfor har vi også med glæde noteret, at ud over at regeringen har nedsat Rådet for Internationalisering af Uddannelserne, der er kommet med en række meget anbefalelsesværdige forslag til, hvordan vi kan styrke det, har den forhenværende undervisningsminister, hr. Bertel Haarder, tidligere udtrykt det samme ønske, nemlig at det var vigtigt for regeringen at gå ind og ruste elever og studerende til internationaliseringen.
Det har også tidligere været en del af regeringens globaliseringsstrategi.
Vi har også med glæde noteret, at Det Konservative Folkeparti nok er det af regeringspartierne, der har været mest ude med en række forslag, der styrker internationaliseringen i folkeskolen, herunder muligheden for internationale klasser også i folkeskolen, sådan at det ikke kun er sådan, at man partout skal vælge en privatskole, hvis man skal kunne vælge en international linje.
Derfor har vi fremsat det her forslag lige præcis i den ånd og som en udstrakt hånd til regeringspartierne, at vi er mange, et massivt flertal i Folketinget, der påtager os den opgave at se på, hvordan vi kan løfte det, og her helt konkret internationaliseringen i folkeskolen.
Det er lidt ærgerligt, at undervisningsministeren valgte at bruge ganske kort tid på beslutningsforslaget og egentlig bare henviste til, at det kunne man drøfte i folkeskoleforligskredsen, og så var det ligesom det.
Det er ærgerligt, fordi vi faktisk synes, vi har behov for at have den her fælles forståelse af nødvendigheden af, at det er et både-og: at styrke det danske, dansk kultur, dansk historie og dansk sprog, som forudsætning for at ruste os til den globale verden.
Det ville have været dejligt, hvis vi kunne have haft den diskussion nu, men vi må så konstatere, at undervisningsministeren og Venstres ordfører for den sags skyld helst ikke vil tage den i det her rum.
Vi tager ikke forslaget til anden behandling og afstemning, men det ændrer jo ikke ved, at vi håber, det kan inspirere regeringen til at tage nogle af de her forslag op.
De vil vide, at der vil være en massiv støtte fra Socialdemokraterne, SF, Radikale og Enhedslisten til at gennemføre de ting, som regeringen også selv har foreslået.
Det skal være min afslutning.
Jeg håber, at selv om ministeren og Venstre lige nu ikke er så vilde med at diskutere, hvordan vi styrker det, så vil man måske alligevel gå lidt mere konstruktivt ind i det, når der kommer en lidt anden politisk situation, for vi mener, det er vigtigt.
Og det er ikke kun os, der siger det.
Det er der rigtig mange der siger, både fra erhvervslivets organisationer, fra uddannelsesverdenen og som sagt også fra de eksperter, som regeringen selv har trukket på.