Karina Lorentzen (SF), 2009-01-23:
Jeg vil lige starte med at sige til hr. Kim Andersen, at jeg faktisk synes, det var et urimeligt angreb på den retspolitiske opinion - som han kaldte det - han sluttede med.
Det er trods alt ikke SF, der har siddet i regering, mens der er vokset bandekriminalitet, skyderier og bilafbrændinger frem i vores hverdag.
Det er sket under den regering, som bl.a. hr. Kim Andersens parti sidder i.
I forhold til at forældre skal tage ansvar, mener vi det også i SF.
Vi er meget enige i, at forældre har et ansvar, og at de skal tage et ansvar, men vi er åbenbart uenige med regeringen om, hvordan vi når derhen.
På mange måder er dagen i dag signalpolitikkens dag, kan man sige.
Vi har lige behandlet et lovforslag om dommeres fremtræden, som er lidt i samme boldgade.
Problemet med forslaget her er, at man fra regeringens side har pustet sig gevaldigt op efter bilafbrændingerne og urolighederne på Nørrebro, bl.a. omkring Ungdomshuset, og sagt, at nu skal forældrene altså tage ansvar.
Og det er vi jo meget, meget enige i.
Så sætter man sig selv det mål, at man vil fremsætte et lovforslag, som skal virke kriminalpræventivt, men regeringens egne undersøgelser viser, at det gør lovforslaget her overhovedet ikke.
Alligevel vælger man at fremsætte det, og det synes vi er et problem.
Man klynger sig til et pålæg, hvor 12 forældre har rettet ind, fordi man har tilbageholdt en del af deres sociale ydelser, men et forældrepålæg er jo noget helt andet.
Det er f.eks. pålæg om, at man skal følge et barn til skole hver dag, og det kan være pålæg om, at man skal læse lektier med barnet.
Det er meget, meget nemt at gribe ind over for sådan et pålæg, men det er altså meget, meget mere abstrakt, hvornår man er en god forælder, hvornår man har været en god opdrager, og hvornår man ikke har forsømt at give sit barn instrukser.
Oven i det er forslaget et brud med dansk erstatningsret gennem mange, mange tider.
Det kunne jeg såmænd måske godt leve med, men det, der gør det helt umuligt, er, at det også bliver muligt at tegne en forsikring.
Der er faktisk forsikringsselskaber, som gerne vil forsikre området her, og så ved vi jo godt, hvad det er for nogle forældre, som vil forsikre sig.
Det vil i hvert fald være de svageste forældre, som bliver ladt tilbage med ansvaret, mens de mest velfungerende familier vil kunne læne sig roligt tilbage, fordi de rent faktisk er forsikret, så det kriminalpræventive forsvinder nok lidt, når det er muligt at forsikre sig.
Derudover er der jo tale om, at der er et objektivt ansvar for forældrene.
Det vil sige, at de bliver erstatningsansvarlige, uanset hvad de gør - uanset om de er gode forældre eller dårlige forældre eller har givet gode instrukser eller ikke har gjort det.
Det har man vel gjort, fordi man synes, at det vigtige ved ordningen er, at den skal være nemt administrerbar, og det kan den kun være, hvis der bliver givet en bøde under alle omstændigheder.
Hensynet til økonomien er altså vigtigere, end at man f.eks. kan lempe over for de familier, som økonomisk sidder meget, meget hårdt i det, og gøre det rimeligt i forhold til, hvad de rent faktisk tjener.
Med hensyn til alle høringssvarene er der jo ikke ét høringssvar, som siger, at det her er en god idé - ikke ét!
Retterne er de mest neutrale, og de konstaterer bare, at det her er et brud med dansk erstatningsret.
Selv forsikringsselskaberne siger, at det kriminalpræventive forsvinder, men at de gerne vil forsikre det.
Der er jo ikke ét høringssvar, som er positivt, og hvis vi ikke skal bruge de høringssvar til noget, hvorfor sender man så overhovedet nogen forslag i høring?
Det synes jeg også er lidt underligt.
Så siger mindretallet i sit betænkningsbidrag, at forslaget her måske vil skabe flere problemer.
I bedste fald vil det faktisk ikke have nogen virkning på kriminalitetsudviklingen, i værste fald vil det gøre den endnu værre og virke kontraproduktivt, og så må jeg bare spørge mig selv, om det er det, regeringen gerne vil have.
Så må jeg gøre opmærksom på, at der er et stigende antal forældre, som henvender sig til Ankestyrelsen, fordi de har brug for hjælp.
De siger: Vi ved ikke, hvad vi skal stille op med vores børn, vil I ikke nok hjælpe os? Jeg vil sige, at der altså skal noget helt andet til.
Vi skal først og fremmest tilbyde de forældre en mulighed for at være forældre.
Der er ofte tale om meget svage og socialt udsatte forældre.
Lovforslaget her vil sætte dem i en endnu sværere situation, og man skal ikke være blind for, at det nok også vil kunne føre til nogle meget restriktive holdninger over for børn med stuearrest og måske endda vold som følge.
Det kan man jo ikke vide, og derfor er SF imod forslaget.