Gitte Lillelund Bech (V), 2010-12-02:
Jeg vil starte med at konstatere, at der tidligere har været lignende drøftelser her i salen, senest i forbindelse med beslutningsforslag nr. B 62, som blev fremsat af Enhedslisten den 13. december 2006.
Det skyldes flere forhold, som jeg om et øjeblik vil komme ind på.
Jeg vil gerne understrege, at Danmark har et ansvar for at sikre, at den humanitære folkeret og menneskerettighederne overholdes.
Der skal således ikke herske tvivl om, at regeringen lægger stor vægt på overholdelse af international ret.
Vi gør derfor også alt, hvad vi kan, for at reglerne respekteres.
Lad mig helt generelt understrege, at regeringen konsekvent tager afstand fra alle tiltag, som krænker tilbageholdtes rettigheder.
Tortur og anden form for mishandling bør naturligvis øjeblikkelig undersøges og retsforfølges.
Der er som sagt flere grunde til, at regeringen ikke kan støtte det fremsatte forslag.
Den første grund er, at det følger af folkeretten, at det er den stat, der har den tilbageholdte i sin varetægt, som har ansvaret for den pågældende tilbageholdte.
Når det så er sagt, vil også spørgsmål af folkeretlig karakter vedrørende medansvar for tilbageholdte komme til at indgå i den samlede redegørelse vedrørende Irak og WikiLeaks, som jeg vil forelægge for Folketinget.
Vi erkender, at håndteringen af tilbageholdte i internationale militære operationer er en helt særlig udfordring.
Vi mener bare ikke, at Enhedslistens forslag er den rigtige løsning.
Det, vi kan gøre, og som er centralt for regeringen, er, at danske militære styrker, uanset hvilken konflikttype de er i, overholder alle bestemmelser og principper i folkeretten.
Det gælder, hvad enten det er i Afghanistan eller i et andet land.
Aftalen skal sikre, at personer, som danske soldater overdrager til afghanske myndigheder, behandles i overensstemmelse med internationale forpligtelser.
Samtidig har den afghanske regering forpligtet sig til ikke at eksekvere dødsdomme over personer, som danske styrker har tilbageholdt og overdraget til afghansk varetægt.
Ligeledes har både internationalt Røde Kors og den uafhængige afghanske menneskerettighedskommission adgang til at besøge de overdragne personer.
Derudover er Danmark i samarbejde med andre ISAF-lande, dvs. lande, som har tropper i Afghanistan, i løbende dialog med de afghanske myndigheder om forhold vedrørende tilbageholdte.
Fra dansk side lægger vi stor vægt på, at de personer, som danske styrker måtte tilbageholde og overdrage til afghanske myndigheder, behandles korrekt.
Jeg vil også gøre opmærksom på, at danske soldater både har en handlepligt og en meldepligt, såfremt de bevidner tortur eller umenneskelig behandling.
Det følger af Forsvarskommandoens direktiv om forbud mod tortur, at – og jeg citerer
– forsvarets personel skal søge at hindre enhver i at udøve tortur, grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf, hvis det kan ske, uden at personellet derved udsætter sig selv eller andre for særlig fare eller opofrelse.
Citat slut.
Dette følges op af en meldepligt, og jeg citerer
Personellet skal straks indberette til nærmeste chef, hvis de har kendskab til eller rimelig mistanke om, at nogen har til hensigt at overtræde, overtræder eller har overtrådt forbuddet.
Citat slut.
Denne handle- og meldepligt gælder for alt forsvarets personel, både i Danmark og på internationale missioner.
Samme pligt gentages også i de missionspecifikke direktiver som eksempelvis det, der er udsendt for soldaterne i Afghanistan.
Derudover fremgår det også af soldatens kort, som er et kort, hver eneste af vores soldater er udstyret med, at hvis man ser overtrædelser af reglerne for magtanvendelse, krigens love, menneskerettigheder eller i øvrigt overværer opførsel, der strider imod korrekt adfærd for myndighedspersoner, så skal det noteres og øjeblikkeligt rapporteres til chefen.
Endelig får vores danske soldater før udsendelse uddannelse i humanitær folkeret.
Vi lægger faktisk ret stor vægt på at uddanne vores soldater i overholdelse af den humanitære folkeret og menneskerettighederne.
Det er også et integreret element, når vi fra dansk side uddanner udenlandske soldater og sikkerhedsstyrker, som vi eksempelvis gør i Afghanistan.
I forbindelse med planlægning af operationer indgår spørgsmålet om overholdelse af de internationale regler altid i overvejelserne.
Endelig har vi i forsvarsforligskredsen besluttet, at der skal udarbejdes en militærmanual til brug for forsvarets personel.
Manualen skal omfatte en række relevante forhold for udsendte soldater, bl.a. i relation til den humanitære folkeret.
Det er derfor vigtigt, at den militærmanual, som vi går i gang med at udarbejde, får en merværdi for forsvaret.
Jeg mener faktisk, at regeringen gør, hvad der er muligt, for at sikre, at personer, der tilbageholdes under operationer, hvor danske styrker medvirker, bliver behandlet i overensstemmelse med reglerne.
I 2007 tog regeringen initiativ til den såkaldte Copenhagen process om håndteringen af tilbageholdte.
Ambitionen er at opnå en bred international tilslutning til et sæt retningslinjer for håndtering af tilbageholdte.
Både relevante internationale organisationer og en bred kreds af lande fra hele verden deltager i processen.
Der foregår altså et aktivt dansk arbejde med henblik på at håndtere udfordringerne i forbindelse med tilbageholdte personer i internationale operationer.
Den anden grund til at forkaste beslutningsforslaget er hensynet til samarbejdet med andre lande.
Danmark kan ikke bare gå ud og kræve oplysninger om tilbageholdte i andre samarbejdspartneres varetægt, orienteringer om, hvor disse personer måtte befinde sig, eller kræve ret til at føre tilsyn med personerne.
Hertil kommer, at en spredning af ansvaret for tilbageholdte personer på flere stater, sådan som Enhedslistens forslag rent faktisk lægger op til, jo ikke nødvendigvis betyder, at de tilbageholdte personer bliver mere beskyttet.
Som jeg sagde i min indledning i henhold til folkeretten: Den stat, der har en tilbageholdt i sin varetægt, har ansvaret for den person.
Det ansvar skal ingen kunne fralægge sig.
Så på baggrund af dette kan regeringen ikke støtte Enhedslistens beslutningsforslag.
Det betyder ikke, at vi ignorerer de problemstillinger, som forslaget behandler.
Og som jeg også nævnte i min indledning, vil spørgsmålet om medansvar bl.a. blive berørt i forbindelse med regeringens redegørelse vedrørende de danske soldaters indsats i Irak og i forbindelse med WikiLeaks.
Derudover vil regeringen fortsætte med at yde en aktiv indsats for at sikre, at folkeretten og menneskerettighederne overholdes.