runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2012-05-23:
Spørgsmålet er til udenrigsministeren, i forbindelse med at der snart skal holdes et stort mesterskab i fodbold i Ukraine og Polen.
Der er sikkert mange danskere, der glæder sig til at følge landsholdet, der forhåbentlig klarer sig godt i forbindelse med turneringen, men det har været debatteret i både Danmark og i EU, i hvor høj grad de forskellige lande politisk skulle bakke op om arrangementet ved at sende ministre af sted.
De vil gerne betakke sig for en godkendelse af den ukrainske regerings behandling af politiske modstandere ved simpelt hen at blive væk fra det pågældende arrangement.
Den danske regering har været meget tvetydig.
Nu er der så sket det, at et flertal i Folketinget inklusive Enhedslisten har meldt klart ud, at man ikke ønsker at acceptere det ukrainske styre og dets mishandling af f.eks. den tidligere premierminister Tymosjenko.
Jeg vil høre udenrigsministeren, om det så også betyder, at regeringen vil efterleve det politiske flertal, der er i Folketinget, bestående af de borgerlige partier og Enhedslisten, ved at regeringen så følger op og siger: Vi sender heller ikke nogen ministre af sted til Ukraine.
Søren Espersen (DF), 2012-05-23:
Jamen den israelske regering har jo også sagt, at man er klar til at acceptere en tostatsløsning.
Det synes jeg også der skal være.
Det er det, der er udgangspunktet for den israelske regering.
Men når udenrigsministeren siger, at man ikke kan leve i frihed, fordi man har jødiske naboer, så synes jeg, det er at stramme den en lille smule.
Jamen jeg spørger bare, og jeg forstår ikke den tankegang overhovedet.
Men lad det nu ligge, vi når ikke til enighed om det.
Men når der nu skal mærkes og laves en speciel opfordring til boykot af enkelte varer, kunne udenrigsministeren så – det er mit sidste spørgsmål – forestille sig, at vi lavede nogle særlige mærkninger for iranske varer?
Der har man det jo f.eks. med at hænge homoseksuelle.
Eller særlige ordninger for Saudi-Arabien, hvor man hugger hænderne af folk efter forgodtbefindende, eller hvad med det kommunistiske Kina, der sælger organer fra henrettede personer?
Skulle vi ikke også foreslå en mærkningsordning i forhold til de tre lande?
Lad det være mit sidste spørgsmål.
Søren Pind (V), 2012-05-23:
Udenrigsministeren kan jo kalde det, hvad han vil.
Det her vil udløse, at det er bestemte produkter, produceret af jøder, som nu bliver mærket.
Jeg kan slet ikke forstå, at udenrigsministeren ikke kan se den dybt ubehagelige konnotation, som det selvfølgelig giver.
Det undrer mig såre, og jeg savner sådan set, at udenrigsministeren forholder sig til det faktum, at vi tidligere har set mennesker blive stemplet på den måde, og nu vil udenrigsministeren altså stemple produkter på den måde.
Jeg forstår ikke, at udenrigsministeren ikke kan se, hvor ubehageligt det er, og jeg ønsker blot at spørge en gang til, og så for sidste gang, om man slet ikke kan se det dybt ubehagelige i det her.
Villy Søvndal (SF), 2012-05-23:
Jeg tror, at hr. Søren Espersen står ret alene med det synspunkt, ikke alene over for en dansk regering og over for europæiske regeringer, men over for hele verdenssamfundet, FN, der har det grundlæggende synspunkt, at det, Israel gør i øjeblikket, er at etablere ulovlige bosættelser.
Det er hr. Søren Espersen så ikke enig i; det er fair nok, men bare en understregning af, at hr. Søren Espersen står fuldstændig alene med det synspunkt.
Det næste er så, at jeg ikke vil tillægges nogle synspunkter, jeg ikke har.
Det har jeg aldrig haft.
Uanset hvordan vi er, synes jeg, at vi har en ret til at leve i frihed, har en ret til at leve i en økonomisk bæredygtig stat.
Det er lige præcis det, den her debat drejer sig om.
Skal også en palæstinensisk befolkning have mulighed for at leve i frihed, leve i en økonomisk bæredygtig stat, som FN har anerkendt at de skal, som verdenssamfundet, som EU synes de skal?
Hvis det skal nås, at man har en situation med en bæredygtig palæstinensisk stat, er man nødt til at fra verdenssamfundets side at gøre, hvad man kan for at sige til israelerne: Det er ikke i orden at bygge på anden mands jord, det er ikke i orden at rive huse ned og etablere bosættelser.
Jeg tror ikke, at det kunne forekomme andre steder på den her jord, uden at vi ville hæve stemmen.
Søren Pind (V), 2012-05-23:
Tak, formand, for vejledningen.
Det er fremgået af dagspressen, at udenrigsministeren har gjort sig nogle tanker om at mærke bestemte jødiske produkter.
Jeg vil gerne bede udenrigsministeren om at redegøre for sine nærmere tanker om, hvordan et sådant mærke skulle se ud.
Villy Søvndal (SF), 2012-05-23:
Tak for det.
Der er ikke tale om jødiske produkter, ligesom der ikke er tale om noget importforbud eller en boykot af israelske fødevarer.
Det er en opfølgning på en EU-udenrigsminister-beslutning fra den 14. maj.
Vi har også taget et nationalt initiativ for at styrke den generelle praktiske gennemførelse af adgangen for israelske varer til EU i forbindelse med en associeringsaftale.
Vi ønsker at sikre, at kun de fødevarer, der reelt er produceret i selve Israel, eksporteres toldfrit til EU.
Det er der to grunde til at vi gør.
For det første er, som hr. Søren Pind formentlig også er opmærksom på, den fortsatte udvidelse med bosættelser imod international lov. For det andet er det med til at forhindre mulighederne for en fred – både på den måde, at de er med til at forskertse de fredsforhandlinger, som jeg tror vi alle sammen har et ønske om foregår mellem Israel og Palæstina, og endelig at de er med til i virkelighedens verden at umuliggøre etableringen af en palæstinensisk stat, som jeg også tror vi er enige om er et ønske – altså at der skal være to stater side om side – fordi man i virkelighedens verden afgør landkortets mulige udformning i form af de bosættelser, man laver.
Derfor er det afgørende at gøre tydeligt, at varer, der er produceret i bosættelserne, skal mærkes.
Det er parallelt med en ordning, der allerede eksisterer i UK, altså i Storbritannien, hvor man ligeledes mærker varer.
Og så er det op til forbrugerne selv at afgøre, om man vil købe dem eller ej.
Så det synes jeg er et skridt, en dansk regering kan tage for at gøre opmærksom på, at den fortsatte udbygning med bosættelser ikke alene er i strid med international lov, men også er med til at forskertse mulighederne for en fredelig løsning i området.
Søren Pind (V), 2012-05-23:
Jeg spurgte, om udenrigsministeren har gjort sig nogen tanker om, hvordan et sådant mærke skulle se ud.
Det kan jeg forstå at udenrigsministeren ikke har gjort sig nogen tanker om.
Men jeg kunne måske så i stedet spørge, om ikke udenrigsministeren synes, at det i en historisk kontekst er en ganske ubehagelig ting at begynde at overveje mærkning af jødiske produkter.
Kan man ikke se det dybt ubehagelige i en sådan ordning, og kunne man ikke overveje andre og mere hensigtsmæssige måder til at løse det problem, som udenrigsministeren peger på?
Villy Søvndal (SF), 2012-05-23:
Som sagt er det helt parallelt med det, Storbritannien allerede foretager sig.
Det er det ene.
Det andet er, at der ikke er tale om at mærke jødiske produkter.
Der er tale om at mærke produkter fra bosættelserne.
Jeg tror, at hr. Søren Pind er helt opmærksom på, at det er noget fuldstændig andet.
Det er et ønske om, at vi skal være sikre på, at når vi har en særlig privilegeret adgang fra Israel til EU, er forudsætningen, at de lever op til de internationale aftaler, der er bag told-/handelsaftalen mellem EU og Israel.
Det giver nemlig adgang for israelske varer, men enhver ved jo, at der er en konflikt mellem Europa og Israel om bosættelserne.
Jeg tror, at på stort set samtlige udenrigsministermøder, jeg har deltaget i, er der fra Europas side blevet peget på det fuldstændig uhensigtsmæssige i, at man fortsætter med udbygningen af bosættelser, og det er selvfølgelig det, vi kaster vores lod ind i. Jeg vil også godt advare imod at gøre det her til et spørgsmål om noget specielt jødisk.
Det er det hverken fra EU's eller min side.
Det er et ønske om at komme de ulovlige bosættelser til livs.
Nej, det kan jeg overhovedet ikke se noget ubehageligt i.
Som sagt er det ikke jødiske varer, vi ønsker at mærke, det er varer, der er produceret i bosættelserne.
Det er noget fuldstændig andet.
Tror hr. Søren Pind virkelig, at når en engelsk regering fastholder det her, så er det et ønske om en antijødisk kampagne?
Det er simpelt hen for langt ude, vil jeg sige til hr. Søren Pind.
Det her er et ønske om klart at fastholde det regelsæt, som EU og Israel har aftalt, nemlig at der er toldfri adgang for varer produceret i Israel, men det forudsætter i sagens natur, at det ikke er varer, der er produceret i bosættelser, som også EU fordømmer som ulovlige og værende i modsætning til international ret samt en forhindring for fredsprocessen.
Det er det, der er vores hensigt, og det er grunden til, at EU også synes, at man skal gøre noget på det her punkt.
Søren Espersen (DF), 2012-05-23:
Det er i samme boldgade, at jeg er på banen her.
Jeg vil starte med at sige, hvad jeg synes om den beslutning, udenrigsministeren har truffet.
Det er et skammeligt indslag fra regeringens side.
Jeg synes faktisk, at den måde, der drives hetz imod Israel på – den eneste demokratiske stat i Mellemøsten – er temmelig væmmelig.
Men det er ikke nyt for udenrigsministeren, det ved jeg jo.
Tidligere var udenrigsministeren – inden han blev udenrigsminister, men bare var hr. Villy Søvndal – jo medlem af det firma, der hedder BOYKOT ISRAEL.
Der er en hel hjemmeside, hvor udenrigsministerens navn figurerede dengang.
Det er ikke ret mange måneder siden, faktisk ikke ret mange uger siden, at vi stod over for hinanden her på samme måde, som vi gør nu, og jeg spurgte udenrigsministeren, hvordan det kunne være, at han nu var holdt op med at være medlem af BOYKOT ISRAEL, og der sagde udenrigsministeren som svar på mit spørgsmål, at det var han, fordi han havde fundet ud af, at boykotvåbenet ikke var det rigtige.
Tanken med en mærkningsordning må jo være, at der er nogen – og det er jøder, som hr. Søren Pind påpegede sidste gang – der producerer noget, der skal boykottes; tanken må være, at de varer skal boykottes, ellers er der ingen grund til at lave en mærkningsordning.
Jeg vil spørge, om det her ikke i virkeligheden ligger fuldstændig i tråd med det, som er udenrigsministerens inderste, inderste formål, nemlig at genere og chikanere Israel og boykotte Israel.
Er det ikke i virkeligheden der, sandheden rigtig kommer fra udenrigsministeren – lige fra hjertet?
Villy Søvndal (SF), 2012-05-23:
Jeg tror, at hr. Søren Espersen og undertegnede har to forskellige syn på konflikten mellem Israel og Palæstina.
Og jeg tror ikke, at man kan forstå den her diskussion, hvis man ikke forstår forskelligheden.
Vores ønske er, at man får to stater side om side, en israelsk stat med den sikkerhed, en israelsk stat har behov for, og så en levedygtig palæstinensisk stat.
Det har været vores grundsynspunkt i mange år, det er regeringens grundsynspunkt, og man kan også læse det i regeringsprogrammet.
Men det er jo ikke kun det: Det er Europas synspunkt, det er verdens synspunkt, at der er behov for to lande.
Så er man selvfølgelig nødt til i forbindelse med den nuværende udvikling i Mellemøsten at spørge: Hvad er noget af det mest forhindrende for, at man kan nå en fredsaftale?
Det betyder, at man nedriver palæstinensiske huse, som betyder, at muligheden for at lave fredsforhandlinger, få gang i fredsforhandlingerne hele tiden bliver ødelagt.
Men hvis man også på lidt længere sigt har et ønske om to stater, der skal bo side om side, er forudsætningen, at man ikke afgør det her på landjorden ved at fortsætte med at lave ulovlige bosættelser.
Nu er det jo ikke mit lod at stille spørgsmål, men jeg har egentlig meget lyst til på et tidspunkt at vide, om hr. Søren Espersen synes, at det er i orden at lave de her ulovlige bosættelser, og om han, hvis han ikke synes, at det er i orden, så ikke også synes, at der er et behov for at gøre noget for at sige meget tydeligt til Israel, at det ikke er i orden at lave ulovlige bosættelser, fordi de er med til at forhindre både fred og en palæstinensisk stat.
Søren Espersen (DF), 2012-05-23:
Jeg ville hellere have svaret som udenrigsminister, men det lader sig ikke gøre i øjeblikket, og så må jeg svare som mig selv.
Og der vil jeg spørge: Ulovlige bosættelser?
Altså, vi taler om byer, det er ordentlige byer, der er stillet op, og hvor der bor nogle jøder, som arbejder i Samaria og Judæa.
Der er jo ikke fastlagt nogen grænser i Mellemøsten, vil jeg sige til udenrigsministeren.
Mener udenrigsministeren, at grænserne er fastlagt, ligger de allerede fast?
Ved vi, hvor grænserne skal gå?
Hvorfor er det, at der ikke må have lov til at bo jøder på Vestbredden?
Hvorfor må der ikke bo jøder i Samaria og Judæa?
Det stade med judenreine og judenfrei områder troede vi for længst var overstået.
Her er der altså jøder, der bor i noget, der muligvis bliver en palæstinensisk, en arabisk stat.
Der er jo masser af muslimer, masser af arabere, der bor inden for den israelske stats grænser som fuldgyldige medlemmer af den.
Hvorfor må der ikke bo jøder i Samaria og Judæa?
Peter Skaarup (DF), 2012-05-23:
Men jeg vil alligevel godt sige til udenrigsministeren, at det pres, der skal lægges, udmærket kan lægges ved at sætte den associeringsaftale på spil, som sådan set hele tiden har været på spil, og som Ukraine nok har rigtig stor interesse i bliver en realitet, hvorimod man i forhold til det, at der kommer nogle forskellige ministre til Ukraine, sagtens fra regeringens side kunne sige: Allerede nu kan vi se, at det er gået så hårdt ud over den politiske opposition i Ukraine, at vi ikke kan være med; der er ikke sket de fremskridt, der skal til, for at vi kan acceptere det regime og det styre, der i øjeblikket er i Ukraine.
Og det er jo ikke kun Tymosjenko, det er gået ud over, det er mange andre.
Hans Kristian Skibby (DF), 2012-05-23:
Jeg anerkender selvfølgelig, at ministeren er glad for, at der er virksomheder, som fører job tilbage til Danmark inden for armaturbranchen og laver lys osv., men det, jeg spørger om, er altså den danske fødevareindustri.
Det er altså en industri, som i dag er repræsenteret med mange tusinde job i Danmark, og det er en industri, som har en god, solid geografisk forankring mange steder i vores landdistrikter.
Det er jo sådan, at mange af vores fødevareproducenter, dem, der laver forarbejdning af danske fødevarer, faktisk ligger i Nordjylland, de ligger på Sjælland, nede på Møn, Kelsen f.eks. – eller Karen Volf – som jo ligger nede ved Stege.
Så det er store danske fabrikker, som ligger i Udkantsdanmark og i mange af vores landdistrikter, og derfor er det også nogle job, som vi meget nødig vil se gå fløjten.
Derfor spørger jeg bare inderligt ministeren, om ikke det giver en vis bekymring hos erhvervsministeren, som også har sin baggrund i Socialistisk Folkeparti, at partikollegaen, som så er skatteminister, barsler med at øge de her afgifter med 1.200 mio. kr. og dermed sørger for, at omkring 1.200 danske job forsvinder.
Det er sådan set
bare mit inderlige håb, at erhvervsministeren vil tage det med i sine videre overvejelser.
Villy Søvndal (SF), 2012-05-23:
Det er rigtigt, og jeg tror, det var rigtig klogt, at vi sikrede associeringsaftalen, og spørgeren har fuldstændig ret i, at Ukraine har en ganske stor interesse i en associeringsaftale med EU, og det er der, vi for alvor kan presse: Så lang tid I opfører jer, som I gør, demokratisk, så underskriver vi ikke den her associeringsaftale.
Jeg havde som sagt et møde med premierministeren, hvor vi fra dansk side og dermed også fra EU's side fortalte ham i meget klar tekst, at det er EU's position, at den aftale ikke bliver undertegnet, medmindre der er klare demokratiske fremskridt.
Så er det spørgsmålet, om det har en dramatisk betydning, om der kommer en minister til Ukraine og ser fodbold.
Og det tror jeg er en rigtig klog position, for det muliggør, at vi kan bruge mellemtiden til at lægge det fornødne pres.
Ole Sohn (SF), 2012-05-23:
Jamen det er jo en kendsgerning, at – kan man sige – det samlede skatteog afgiftstryk naturligvis påvirker den måde, som vi kan arbejde og producere på i Danmark, på nøjagtig samme måde som de initiativer, vi kan tage for at forenkle virksomhedernes regelbyrde og understøtte eksportmulighederne.
Altså, alt spiller jo ind på den måde, som dansk erhvervsliv fungerer på, og dermed også den samlede sum af muligheder for at etablere nye arbejdspladser.
Derfor arbejder regeringen meget målbevidst på at etablere en erhvervsog vækststrategi, som vender den udvikling, som vi har været vidner til igennem de sidste 10 år, hvor konkurrenceevnen stille og roligt er blevet forringet.
Den er vi i gang med at ændre, og nu nævnte jeg så et eksempel på en virksomhed, som faktisk har haft mulighed for at trække produktionen tilbage til Danmark, og det vidner jo om, at vi har nogle muligheder.
Jeg synes faktisk, vi skal være stolte af, at vi er i stand til at fastholde og udvikle produktionsarbejdspladser i Danmark, og det ligger både mig som minister for erhverv og vækst og den samlede regering meget på sinde.
Jeg er glad for, at spørgeren undervejs nævnte småkagefabrikken Kelsen.
I sidste uge var jeg med en erhvervsdelegation på 76 danske virksomheder i Korea, den største erhvervsdelegation nogen sinde i Asien, hvor bl.a. Kelsen var med, og de har en fantastisk god produktion af både småkager og emballage i Danmark, og de har en stærkt stigende eksport af småkager både i Korea, i Kina og i andre asiatiske lande.
Det er altså gode danskproducerede varer, også sukkerholdige varer, som kan gøre det godt på eksportmarkedet.
Så også her synes jeg, vi skal være glade for, at vi faktisk er i en situation, hvor de er i gang med, hjulpet af den eksportstrategi, som den nye regering har lagt frem, at udvide deres eksport i Asien og dermed også produktionen i Danmark.
Det synes jeg vi i fællesskab skal glæde os over.
Michael Aastrup Jensen (V), 2012-05-23:
Tak for det.
Det, jeg vil spørge ind til, er noget, der skete her for 2 dage siden, da ministeren udsendte en pressemeddelelse om skærpet lodspligt for visse danske havne.
Situationen er den, at der har været et uheld i Limfjorden, hvor Limfjordsbroen blev beskadiget, og derfor har ministeren meget klogt, synes jeg, besluttet at indføre en skærpet lodspligt i området.
Problemet er bare, at man i samme pressemeddelelse bruger én linje på at fortælle, at man også indfører skærpet lodspligt i Randers og Nakskov Havne.
Der må jeg indrømme at jeg er meget, meget forundret, ligesom størstedelen af Randers' befolkning er forundret.
For for det første har vi ikke rigtig nogen jernbanebro hen over Randers Fjord, som skulle sådan muliggøre, at det skulle tages op på samme måde, og for det andet er det sådan, at hvis man går ind og laver en skærpelse af lodspligten i Randers, ville det have vidtrækkende konsekvenser, som ikke mindst vil være totalt i modstrid med det arbejde, som der ellers er et udvalg der er i fuld gang med i øjeblikket, altså at kigge på, hvordan og hvorledes man skal tage hele lodspligten op.
Men der har ministeren valgt at sige: Nej, det arbejde venter vi ikke på, det lægger vi bare til side, og så indfører vi den her skærpede lodspligt uden overhovedet at inddrage Randers Havn, Randers Kommune eller nogen andre danske havne f.eks. Dem har man heller ikke inddraget.
Og så har man valgt at gøre det.
Det er sådan, at hvis vi går ind og kigger på, hvad bevæggrunden rent konkret skulle være, så skulle det selvfølgelig handle om sikkerhedsmæssige foranstaltninger eller miljømæssige foranstaltninger.
Når det handler om det miljømæssige, har Randers Havn jo tidligere skrevet til ministeriet, at der ikke nogen sinde har været nogen situationer værre end en grundstødning, som har haft en miljømæssig konsekvens, overhovedet ikke.
Derudover har de få grundstødninger, der har været,
været et materielt problem, noget, som en lods altså ikke kunne klare.
Så mit spørgsmål er meget klart: Hvorfor har man valgt at inddrage Randers i den skærpede lodspligt, sådan ad bagdøren?
Ole Sohn (SF), 2012-05-23:
Det er sådan, at vi i Danmark har et lodstilsyn, som fører tilsyn med, hvordan lodsreglerne er i de forskellige dele af det danske farvand, og de har vurderet, at det vil være betimeligt at skærpe lodspligten i Randers Fjord, i Nakskov Fjord og, så vidt jeg husker, også ved Avedøre Havn foruden i den aktuelle sag fra Limfjorden.
Det er det, der er baggrunden for det.
Og jeg lægger til grund, at når Lodstilsynet kommer med den anbefaling via Søfartsstyrelsen, er det er fornuftigt, og så står det også til troende.
Jeg vil gerne lige anholde det, der bliver sagt.
Det er ikke ulykken i Limfjorden, der er årsag til, at lodspligten bliver skærpet andre steder i Danmark.
Der er en samtidighed i det, men der er ingen sammenhæng i det, forstået på den måde, at der i øvrigt også er forskel på den skærpelse, der har fundet sted af lodspligten i Limfjorden eksempelvis i forhold til det, der sker i Randers Fjord.
Men jeg må lægge til grund, at når der kommer anbefalinger fra Lodstilsynet, som jo bygger deres anbefalinger på de konkrete erfaringer, lodserne har gjort ved sejlads i Randers Fjord, så er det baggrunden for, at man har valgt at skærpe lodspligten i Randers Fjord.
Michael Aastrup Jensen (V), 2012-05-23:
Jeg kan jo forstå, at ministeren ikke har læst sin egen pressemeddelelse her fra i forgårs, for hele pressemeddelelsen handler kun om uheldet ved Limfjordsbroen, ved jernbanebroen, der går over Limfjorden.
Og så er det lige nævnt i en sidebemærkning, der fylder halvanden linje, at man i den sammenhæng har besluttet at indføre skærpet lodspligt bl.a. i Randers.
Så det er nu altså i pressemeddelelsen, som ministeren selv har sendt ud, at man skriver de her ting.
Det med udvalget vælger ministeren slet ikke at svare på, og det synes jeg er sørgeligt.
Vi har nedsat et udvalg, som nu i godt 2 år har været inde at kigge på det, for der er en konfliktsituation, i forbindelse med hvor skærpet lodspligten skal være.
Det har man nu valgt at se fuldstændig forbi, man ønsker slet ikke at lytte til, hvad de siger.
Man lytter kun til en side.
Man vælger ikke engang at inddrage Randers Havn, man vælger ikke engang at inddrage Randers Kommune, før man melder det her ud, som har så store økonomiske konsekvenser for en industri, der virkelig har brug for vækst og ikke det modsatte.
Jeg må indrømme, at jeg er skuffet over vækstministeren, og jeg kan jo høre, at han åbenbart under ingen omstændigheder har tænkt sig at lave om på den her beslutning.
Og jeg kan kun appellere til ministeren om, at han vælger at kigge på det endnu en gang, så ikke mindst udvalgsarbejdet ikke vil være forgæves.
Ole Sohn (SF), 2012-05-23:
Jeg vil lige starte med at enten gentage eller forklare lidt dybere, at det er rigtigt, at der er en samtidighed i udmeldingen i den pressemeddelelse, som spørgeren refererer til.
Der var bare en sammenblanding, nemlig at det ligesom var ulykken i Limfjorden, der gav anledning til, at man skærpede lodspligten i Randers Fjord, men det var det ikke.
Det er de forhold, der er i Randers Fjord, der danner baggrund for, at Lodstilsynet har anbefalet, at der sker en skærpelse af lodspligten.
Men det skal jo ikke skille os mere ad, end at vi, når spørgeren nu mener, at der er foregået noget, som kunne være foregået på et bedre grundlag, så kigger på det.
Anderledes kan det jo ikke være.