Bjarne Laustsen (S), 2009-01-27:
Det sker meget sjældent, men enhver vil jo vide, at når jeg gør det på den måde her, skal man nok lige tage det med et gran salt.
Det tror jeg vil være klogt, for vi har jo set, at regeringen kom med et egentlig ganske udmærket forslag, hvor man siger, at man kan forenkle administrationen af a-kasse-reglerne.
Når folk skal have understøttelse, kan man bruge det såkaldte eIndkomstregister til at lave en registrering i stedet for som i dag, hvor man samler lønsedler sammen for 13 uger eller 3 måneder.
Det kan gøres anderledes i fremtiden, og det er jo kun godt, og det skal beskæftigelsesministeren bestemt have ros for.
En af grundene til, at han gjorde det, var også, at man kunne spare erhvervslivet for 38 mio. kr. i omkostninger.
Der, hvor så problemet var - og det var vi en række ordførere der gjorde opmærksom på ved førstebehandlingen - var der, hvor ministeren lige havde set sit snit til at ændre på reglerne.
Hvis man havde fået en karantæne, skulle man have 10 ugers arbejde a 30 timer, altså 300 timers ustøttet arbejde for at komme ind og få understøttelse igen.
Det, som ministeren foreslog, var jo, at det nu ikke skulle opgøres på ugebasis, nu skulle det være på månedsbasis - og så var det lige pludselig 13 uger i 3 måneder gange 30 timer; det var så 390 timer.
De 90 timer blev lagt oveni.
Så én ting var, at erhvervslivet fik en lettelse på 38 mio. kr.; noget andet var, at det her lovforslag altså skulle bruges til at straffe lønmodtagere i forhold til genoptjeningsretten.
Det var vi mange ordførere der syntes var helt urimeligt.
Hvorfor kunne man ikke lave administrative lettelser, uden at det skulle gå ud over de svageste i samfundet?
I en situation, hvor vi desværre må se, at ledigheden bare stiger og stiger, må vi også give Dansk Folkepartis ordfører, hr. Bent Bøgsted, ret i, at det er sværere at få 390 timers ustøttet arbejde end 300 timer.
Derfor gik vi i gang med udvalgsbehandlingen, og vi foreslog, at man godt kunne bibeholde de 300 timer, selv om man lavede ugeberegning om til månedsberegning.
Det bad vi så om at få udarbejdet et ændringsforslag til, og det lå der.
Ministeren ville ikke give sig, men alligevel har han selv fundet ud af efterfølgende, at han gerne vil fremsætte nøjagtig det samme lovforslag.
Men regeringen ville ikke støtte Socialdemokratiet og SF og Enhedslisten i præcis det samme lovforslag.
Det er da helt totalt underligt.
Det ville have været så let for regeringen, når der var nogen, der var geniale og havde set, at det her var et stort problem, bare at støtte oppositionens forslag.
Derfor vil jeg selvfølgelig gerne høre beskæftigelsesministeren i dag, hvorfor det er, at man ikke kan støtte oppositionen, når nu de har fremsat et forslag, der er så genialt som det, regeringen tilsyneladende gerne vil nu?
Og hvad er forskellen på de to ting?
Det mener jeg vi kan få et svar fra beskæftigelsesministeren på i dag.
Hvis man synes, at noget er godt og man bare ikke selv har foreslået det, hvorfor kunne man så ikke bare støtte oppositionen?
For det er jo det, Folketinget gerne vil, og jeg tror, at vi med det lovforslag her kan få hele Folketingets opbakning til, at vi laver noget, der er klogt i forhold til eIndkomstregisteret og administrationen af a-kasse-reglerne.
Men vi vil ikke samtidig gøre det, at vi straffer nogle af de svageste her i samfundet med henblik på at holde dem ude af at kunne få understøttelse i fremtiden.
Jeg er da godt klar over, at vi herinde i Folketinget ikke kan behandle to fuldstændig identiske forslag, og jeg tror, at Dansk Folkeparti vil støtte regeringen.
Så er der jo størst flertal for det; så bliver det det.
Men sagen er den, at det bliver nøjagtig det samme, om Dansk Folkeparti og regeringen havde tilsluttet sig vores forslag fra starten af.