Per Clausen (EL), 2007-02-22:
I Enhedslisten betragter vi det, som beskrives som formålet med planlægningen, nemlig varieret butiksudbud, god tilgængelighed, og at man skal fremme en bæredygtig detailhandelsstruktur, som gode og rigtige intentioner.
Og der er såmænd ikke så stor forskel på de målsætninger og så de målsætninger, som Enhedslisten fremlagde i et beslutningsforslag for halvandet års tid siden.
Der er andre forskelle, så derfor var det ikke så underligt, at de fleste ikke kunne støtte vores forslag dengang.
Men udgangspunktet synes vi er meget fornuftigt.
Jeg synes sådan set også, at den konservative ordfører gav en meget præcis beskrivelse af, at hvis man har den målsætning og man accepterer som udgangspunkt, at det er en markedsbaseret økonomi, man har, kræver det en ret effektiv planlægning og regulering, hvis man vil nå det mål, man vil.
For hvis man overlader det til markedskræfterne, får man en situation, der stort set på alle de her områder, afviger fra det, der er hensigten.
Det er vel også derfor, at man i en diskussion som den her kan opleve, at De Konservative er forholdsvis præcise med hensyn til behovet for en planlægning og nogle regler, som er juridisk nogenlunde præcise.
For selvfølge er der et eller andet sted, når man nu tager detaljerne i sådan et lovforslag, nogle områder, hvor man spørger, om det virkelig kan passe, at man skal detailplanlægge på den måde.
Kan det virkelig passe?
Ville det ikke være bedre at sige: Kommunerne laver planlægning ud fra, hvad de helst vil, og hvordan de synes, byerne skal udvikle sig.
Og så kommer der de butikker, som passer ind i kommunernes planlægning, og byrådspolitikere vil jo kun det bedste.
Den eneste grund til, at man må sige, at det nok er en lidt naiv tilgang, er sådan noget, som var moderne pædagogik, da jeg var ung, og det er jo mange år siden, nemlig erfaringspædagogik.
Det var vel også derfor, hr. Dohrmann fra Dansk Folkeparti, som startede med at ville lade kommunerne bestemme det hele, endte med, at det var miljøministeren, der skulle bestemme det hele.
Og uanset om man nærer tillid eller ej til miljøministeren, tror jeg, det er en dårlig idé, hvis Miljøministeriet skal være det sted, hvor alle planlægningsmæssige uenigheder kommer ind.
Den eneste positive effekt af det er vel, at det ville øge beskæftigelsen ganske meget, når man skal lave redegørelser om de her ting.
Der er altså brug for præcise regler.
Og hvis man tager udgangspunkt i Detailhandelsudvalgets forslag, må man vel også sige, at det på den ene side giver lidt liberalisering, fordi folk får lidt flere kvadratmeter at muntre sig på, og på den anden side sørger man får, at lovgivningen bliver indrettet sådan, at de huller, der tidligere var der, bliver fjernet.
Allerede dengang den rapport kom frem, sagde vi i Enhedslisten, i modsætning i øvrigt til andre partier, som jeg troede lå ministeren tættere – Dansk Folkeparti og Venstre – at vi synes, at der sagtens kunne strikkes noget fornuftigt sammen med udgangspunkt i Detailhandelsudvalgets forslag.
Der er dog to områder, hvor man har lavet om på det, som vi i hvert fald vil fokusere på i den videre behandling.
Det ene er den der lidt besynderlige idé med, at man mod de ansattes organisationers ønske vil give butikkerne 200 m2 mere til personaleformål.
Jeg må sige, at det er svært at se, når man læser de høringssvar, der er kommet, at der er nogen, der synes, det er en særlig god idé – med undtagelse af Dansk Supermarked måske.
Så det er måske bare en dårlig idé, og så skulle man da overveje at fjerne den, når nu begejstringen for den blandt de mennesker, der skulle have glæde af den, ikke er ret stor.
Ellers kunne det jo opfattes, som om det bare handler om, at man vil give de store supermarkeder, de store varehuse, 200 m2 ekstra.
Det andet er ikke så meget det der med, at man siger, at de regler, der tidligere gjaldt for byer med over 60.000 indbyggere, nu skal gælde for dem, der har over 40.000, men så får man også listet det der med, at aflastningsområderne i de store byer skal have mulighed for, at man der kan få forbedrede muligheder for at etablere store butikker.
Jeg skal ikke trætte med historier fra lokalområderne, men bare sige, at jeg godt ved, at det ville vække meget begejstring i Aalborg blandt byrødderne og i IKEA og sådan nogle steder, fordi det er en måde, de måske kan få løst deres problem på.
Jeg synes faktisk, at man skal overveje meget, om den udflytning, den meget store vækst, man har set i de såkaldte aflastningscentre uden for de store byer, er en udvikling, man ønsker skal fortsætte, eller om man faktisk vil fokusere på, at væksten fremover skal ske i bymidten.
Så det er også et af de områder, man måske skulle overveje at ændre lovgivningen på.
Men vi indgår også meget positivt i arbejdet.
Vi har kun få og beskedne krav til forandringer.
Det, der kan gøre det besværligt, er, at de måske går i en lidt anden retning end nogle af de andre synspunkter, der er kommet frem.