runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
René Gade (ALT), 2016-04-01:
Er der enkelte elementer, som ordføreren kunne tænke sig havde været med her, altså helt specifikke ting, der var blevet belyst, inden vi gik i gang?
Det er helt forståeligt, hvis det ikke kan drages frem, i og med at det er så komplekst, som det netop er blevet beskrevet.
Mette Bock (LA), 2016-04-01:
Nej, det føler jeg overhovedet ikke.
Den her konflikt er så kompliceret, at jeg ikke tror, at der er nogen, selv efterretningstjenesterne, selv vores eget forsvar, selv de internationale, som har bedst indsigt i de her ting, som kan gennemskue det.
Jeg tror faktisk ikke, at der er noget menneske på denne jord, om fuldstændig kan gennemskue de her konflikter.
Jeg tror også, at vi kan blive bedre til at lære af tidligere tiders aktive deltagelse, men nogle gange bliver man nødt til at træffe beslutninger, ikke fordi de er gode, og ikke fordi tidspunktet er perfekt, men fordi alternativet simpelt hen er værre, og det er det, som er situationen, sådan som den er lige nu, beklageligvis.
René Gade (ALT), 2016-04-01:
Jeg kan egentlig høre, at langt hen ad vejen er vi meget enige i hele situationens problematik, og hvad der bør gøres.
Det er jeg med flere af partierne i dag.
Derfor synes jeg også, at det er så ærgerligt, at vi ofte mangler nuancerne for at forstå, hvad det er for en konflikt, vi går ind i.
Det kommer tit til at handle om, at vi bliver nødt til at bekæmpe med militæret; der er ikke andre muligheder.
Så siger vi alle sammen: Men det er ikke det, der vinder freden.
Jeg tænker: Noget af det, vi mangler, er oplysning.
Føler ordføreren, at vi har lært nok af tidligere tiders indsatser på nuværende tidspunkt til at træffe det her valg og til at gå i krig igen?
Mette Bock (LA), 2016-04-01:
De vanskeligste beslutninger af alle dem, vi træffer her i Folketingssalen, er de beslutninger, som betyder, at vi sender danskere ud i verden på farlige missioner.
Det er ikke gode beslutninger, men det kan være de mindst ringe beslutninger.
Sådan er det også med den beslutning, vi skal træffe i dag.
Politiske og demokratiske kræfter i området sidder med nøglen, for hvis ikke den lokale og regionale vilje er til stede, kommer vi ingen vegne.
Vi støtter derfor Danmarks bidrag af to grunde, som egentlig primært er af beskyttende karakterer.
Vi lægger for det første vægt på, at et hovedformål for indsatsen er at beskytte civile imod de modbydelige og kyniske angreb og overgreb, som ISIL fuldstændig hensynsløst udsætter uskyldige mennesker for.
Der har det internationale samfund en forpligtelse til at yde en indsats for at beskytte mennesker, der ikke kan beskytte sig selv.
Den anden begrundelse handler også om beskyttelse.
Vi ser et stigende antal terrorangreb uden for konfliktområderne, senest i Istanbul, Paris og Bruxelles, ligesom vi selv har været ramt her i Danmark.
Intet menneske skal kunne begrunde overgreb på andre med henvisning til en ideologi, uanset om den er politisk eller ideologisk, og intet menneske kan undskylde terrorisme, drab eller forfølgelse med henvisning til en ulykkelig opvækst eller baggrund.
Jeg tror, at vi har haft en tilbøjelighed til at tro, at de fleste af de angreb, der har ramt Europa, skyldes ensomme unge mænds frustrationer, unge, der er blevet fristet af en ideologis primitive svar på alt, unge, der er drevet af et had imod de samfund, som mange af man faktisk er vokset op i.
Jeg tror faktisk, vi skal have blik for, at der kan ligge mere systematik bag disse angreb, en systematik, som peger direkte tilbage til en langsigtet strategisk planlægning hos ISIL.
I forgårs bragte New York Times en fremragende artikel under overskriften: »How ISIS Built the Machinery of Terror«.
Heri påpeges det, at den terror, som vi bl.a. udsættes for i Europa, ikke er så tilfældig, som vi måske går og tror, men er nøje planlagt, og at den kan forventes at tiltage.
Det skal vi beskytte os selv imod.
Derfor bliver vi nødt til at engagere os, hvor smertefuldt og omkostningsfuldt det end kan synes, og hvor smertefuldt og omkostningsfuldt det end bliver, for vi kan ikke forudse alt, og vi kan ikke beskytte os imod alt.
Der lægges i bemærkningerne til beslutningsforslaget op til, at også den civile indsats skal styrkes, og det finder vi helt afgørende.
Den diplomatiske indsats tror jeg at vi alle kan blive enige om også skal styrkes, men den forudsætter jo de involverede parters vilje til at deltage på de præmisser, der normalt gælder for den slags.
Og her kan vi konstatere, at de normer ganske enkelt ikke anerkendes af ISIL.
Liberal Alliance støtter forslaget.
Nikolaj Villumsen (EL), 2016-04-01:
Altså, prøv at høre her: Der er ingen her ud over forsvarsministeren og udenrigsministeren, der kan nævne, hvilke grupper det præcist er, der skal hjælpes i Syrien.
Tværtimod står vi i en situation, hvor man fra regeringens side beder Folketinget bakke op om en militær indsats i Syrien uden at ville fortælle, hvilke grupper der skal have den her militære støtte, og det er vel vidende, at der findes helt ekstreme islamistiske grupper, som får støtte af nogle af de koalitionssamarbejdspartnere, som Danmark nu skal til at gå i krig sammen med, bl.a. Tyrkiet og Saudi-Arabien.
Det er da helt grotesk.
Marie Krarup (DF), 2016-04-01:
I modsætning til Enhedslisten har Dansk Folkeparti støttet en aktiv militær kampagne imod Islamisk Stat.
Dansk Folkeparti støtter ikke ekstremistiske grupper i Syrien og Irak.
Få lige det på det rene, hr. ordfører.
Det, vi siger, er, at vi støtter en konkret bekæmpelse af Islamisk Stat, og det kan godt være, at man så nogle gange er nødt til at samarbejde med nogle, som man ikke gerne så fik magten i Danmark, for at sige det pænt.
Men, som der også er blevet gjort opmærksom på tidligere, så har ordføreren sammen med undertegnede været til en briefing i Forsvarsministeriet, hvor vi har fået gjort rede for, hvem det er, man samarbejder med, og det er altså ting, som er underlagt en fortrolighed, og som vi ikke kan udtale os nærmere om.
Så det er ganske enkelt ikke korrekt, hvad ordføreren står og siger, at Dansk Folkeparti ønsker at støtte og samarbejde med ekstremistiske grupper i Syrien og Irak.
Mette Bock (LA), 2016-04-01:
Jamen jeg ville da ønske, at vi kunne gennemlyse og forstå den her konflikt i alle dens detaljer og al dens komplicerethed.
Jeg har sammen med andre ordførere været til adskillige gennemgange, hvor vi har prøvet at få en dybere indsigt i, hvordan det egentlig er, de her konflikter er.
Hvad er det, der rører sig dernede?
Og det er komplet uforståeligt; det skyldes muligvis min egen ringe evne til at se igennem de her ting, men det er så komplekst.
Og derfor er der to ting, som står tilbage på bundlinjen: Det er beskyttelse af en civilbefolkning, som ikke længere kan beskytte sig selv, og det er beskyttelse af os selv i Europa og i Danmark.
Christian Juhl (EL), 2016-04-01:
Jamen faktum er, at ISIL er rigere, end de nogen sinde har været.
Det kan godt ske, at de midlertidigt militært har trukket sig tilbage – og gudskelov for det.
Men de er rigere, end de nogen sinde har været, fordi man på verdensmarkedet ser igennem fingre med det.
Der er der ikke noget, der hedder moral.
Der er der noget, der hedder overskud.
Det hjælper ikke noget at sige, at det gør man en masse imod.
Hvad gør man for at inddæmme ISIL økonomisk?
Det er det, der er grundspørgsmålene, hvis man mener noget med at sige, at løsningen er politisk.
Og så skal man lade være med at lave tvivlsomme militære aktioner som et alternativ, fordi man er afmægtig over for de politiske løsninger.
René Gade (ALT), 2016-04-01:
Vi kan jo tale om, i hvor mange år der har været ledt op til den her konflikt, som vi står og kigger på.
Vi kan sige, at vi skulle være gået ind for 5 år siden og have gjort noget mere.
Der var vi ikke i Folketinget, og derfor er det meget nemt for mig at stå og sige, at det da kan være, at vi havde haft en anden holdning på det tidspunkt, fordi vi syntes, planen var mere åbenlys, og at der var mere håb for, at det kunne give en reel løsning på konflikten.
Det skal jeg ikke kunne sige.
Jeg synes bare, det er ærgerligt, at det bliver gjort så sort-hvidt.
Vi kommer med to løsningsforslag til, hvordan man netop kan begynde en reel fredsproces, hvor vi inddrager alle parter.
Vi har her i huset svært ved at inddrage alle parter, fordi vi finder enkelte ord, som vi kan skyde hinanden i skoene, hvor vi kan få nogle til at tænke
Jo, det er for danskerne, vi gør det her.
Vi tror på, at det er den rigtige løsning.
Martin Lidegaard (RV), 2016-04-01:
Jeg tror sådan set, at det er rigtigt, når hr. René Gade gør opmærksom på, at alle partier her i Folketinget støtter både de diplomatiske og de civile indsatser, de humanitære indsatser, forsøgene på at stoppe finansieringen af Daesh osv.
Men det, vi diskuterer i dag, er jo så den del af sporet, der handler om det militære bidrag, og jeg forstår, at det ikke er af princip, at Alternativet siger nej i dag.
Det er ikke, fordi man altid afskriver sig det her.
Det får mig til at spørge hr. René Gade: Er det hele den militære intervention mod Daesh, både i Irak og Syrien, Alternativet er imod, eller er det det danske bidrag til den?
Michael Aastrup Jensen (V), 2016-04-01:
Jamen starte på –
vi taler om 5 år, 5 år, hvor der er nedslagtet børn, kvinder og andre civile, som har stået i vejen for en terrororganisation, som ikke ønsker dialog, men som bare ønsker at overtage magten i de områder, hvor de kommer frem.
Vi taler om en terrororganisation, som laver terrorangreb i Europa, og som også mener, at de har Danmark som mål.
Og der er det så man siger: Jamen nu starter vi op, og så finder vi måske en løsning lidt senere.
Undskyld, jeg siger det, men jeg tror, at alle, inklusive Alternativets vælgere, forventer et lidt klarere svar end bare det.
René Gade (ALT), 2016-04-01:
Ordføreren og jeg kommer til at få mange gode diskussioner om det her, for det var jo egentlig det, jeg lige var ude efter at vi skulle prøve at undgå, altså at vi skyder hinanden noget i skoene.
Beslutningsforslaget, som Enhedslisten og Alternativet netop har fremsat – det blev læst op her til morgen – skyndte jeg mig at sende til netop hr. Michael Aastrup Jensens parti, sådan at man kunne se, hvad det var, og så vi kunne få en åben debat om, hvad det egentlig var, vi foreslog, og netop opnå enighed om, at det bestemt ikke er sandheden, eller at det bestemt ikke er den eneste entydige måde at få fred på i regionen at sige ja til vores to beslutningsforslag.
Vi mener bare, det er den rigtige måde at starte det på.
Michael Aastrup Jensen (V), 2016-04-01:
Tak for det.
Man bliver ved med at gentage og sige, at det ikke er sort eller hvidt, og man har også en løsning til bekæmpelse af ISIL, som man gerne vil have fjernet.
Og så lader man den stå lidt.
Nu har jeg jo haft lejlighed til at læse Enhedslistens og Alternativets mange forslag.
Det er meget nemt, for de fylder ikke så meget.
Det er to forslag.
Det ene er, at man giver et par hundrede millioner kroner til humanitær bistand, og det andet er, at man ønsker f.eks. kurderne med til forhandlingsbordet.
Punktum.
Det er simpelt hen løsningen fra Alternativets og Enhedslistens side til at bekæmpe ISIL.
Undskyld, så er det sort eller hvidt, for så er det jo så sort, som det overhovedet kan være, når man virkelig tror, at man på den her måde kan stoppe en terrororganisation ved ikke at adressere, hvordan man får det løs på nogen som helst måde, men ved bare at håbe på godt vejr.
Jeg håber også på godt vejr.
Jeg er normalt en meget optimistisk person.
Men nu har vi altså en konflikt, der har varet i over 5 år, og derfor bliver man også nødsaget til at sige andet end bare godt vejr.
Man bliver også nødsaget til at tage truslen alvorligt, ikke mindst af hensyn til de mange ofre, der har været og stadig er for ISIL's handlinger.
Mette Bock (LA), 2016-04-01:
Som jeg nævnte, er der jo tre ben, man kan gå på.
Der er det diplomatiske, der er det humanitære, og der er det militære.
Alle tre ben er jo vigtige.
Jeg har lagt meget vægt på, at der i bemærkningerne til beslutningsforslaget også står, at man skal styrke den civile indsats.
Problemet er jo bare, at hvis der skal ydes en diplomatisk indsats, forudsætter det, at de involverede parter er villige til at sætte sig omkring et bord og tale sammen.
Vi må bare sige, at den logik, som driver ISIL, er en anden logik end den, som normalt driver den slags processer.
Desværre.
Det er jo simpelt hen umuligt at svare på, for jeg kender ikke kommende anmodninger om yderligere støtte her.
Men jeg synes, at vi som politikere bliver nødt til at have mod til at sige, at der er nogle beslutninger, som ganske enkelt ikke er nemme at træffe, og beslutninger, hvor vi må træffe dem, uden at det er på et fuldt oplyst grundlag.
Der er ikke noget fuldt oplyst grundlag her.
Vi ved ikke, hvad der kommer til at ske.
Min grænse for, hvad jeg synes er rart at være med til at beslutte, er da for længst overskredet.
Den er overskredet, hver eneste gang vi skal sende danskere ud på farlige missioner.
Men som sagt betragter vi i Liberal Alliance alternativet som endnu værre, og derfor støtter vi det her.
Vi har tillid til, at den internationale koalition, vi indgår i, faktisk gør tingene så godt som overhovedet muligt.
Nikolaj Villumsen (EL), 2016-04-01:
Det er klart, men det får vi lejlighed til at drøfte på et andet tidspunkt, og den debat ser jeg også frem til.
Det, jeg så egentlig godt kunne tænke mig at høre fra Liberal Alliances side, er, hvor grænsen går henne.
Altså, hvornår vil man fra Liberal Alliances side ligesom sige: Okay, hør her, det her er simpelt hen ikke nogle grupper, vi tror kommer til at medvirke til at skabe fred og stabilitet i et fremtidigt Syrien eller Irak?
Vi ved jo, at f.eks. de her shiamilitser, der styres fra Iran og kæmper sammen med de irakiske styrker, som vi støtter, begår grove overgreb.
Vi mangler stadig svar på, hvad det er for nogle grupper, vi skal støtte inde i Syrien, hvis det her forslag vedtages.
Men hvor går Liberal Alliances grænse?
Tak for det.
Jeg er glad for, at fru Mette Bock fremhæver vigtigheden af fredsforhandlingerne, og jeg håber på den baggrund også, at Liberal Alliance vil være positivt stemt over for det forslag, som Alternativet og Enhedslisten i dag har fremsat – og som vi skal diskutere på et andet tidspunkt – om at sørge for, at sekulære grupper også bliver inddraget i fredsforhandlingerne.
For vi har desværre en situation lige nu, hvor store sekulære oprørsgrupper bliver holdt ude.
Men det, jeg egentlig meldte mig på talerlisten for at spørge om, er i forbindelse med den her diskussion, der pågår om, hvilke grupper det er, vi skal støtte i Syrien.
Der kunne jeg bare godt tænke mig at høre fra Liberal Alliances side: Er det ikke bekymrende, at vi ikke kan få et klart svar fra regeringen på, hvilke grupper det er, vi skal støtte?
Er der ikke en fare for, at vi kommer til at støtte nogle meget ekstreme islamistiske grupper, som befinder sig dér, og som kommer til at skabe endnu mere kaos på sigt?
Mette Bock (LA), 2016-04-01:
De ting kan jeg simpelt hen ikke svare på.
Men det, jeg kan svare på, er for det første, at hvis der er nogen, der vil være med til at beskytte en civilbefolkning, så synes jeg, vi skal arbejde sammen om at beskytte den der civilbefolkning.
Og der er en kæmpestor udfordring, som jeg ikke tror nogen kan se en enkel løsning på, og det er, at ISIL er en kæmpe trussel, ikke kun i lokalområdet og i regionen, men også i Europa og i Danmark.
For det andet vil jeg sige, at Assad er en bandit.
Han hører til en af historiens største forbrydere på grund af det, han gør mod sit eget samfund.
Det her beslutningsforslag handler om bekæmpelse af ISIL.
Og vores engagement i forhold til at få gjort noget ved det styre, som kan føre til noget, der som minimum ikke er ringere end det, der er nu, skal naturligvis fortsætte, men det er ikke en del af det her beslutningsforslag.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-04-01:
Ja, Assad var der, det er jo rigtigt.
Det var jeg aldrig med til.
Men vil ordføreren ikke medgive, at Assad er en lige så stor trussel imod civilbefolkningen?
Altså, hvis de skal være truet af nogen, er det klart, at IS er en trussel, men Assad har da været en større trussel.
Assad har dræbt langt, langt flere, end IS har, har fordrevet langt, langt flere, end IS har.
Russerne, som støtter Assad, har begået deciderede krigsforbrydelser, har her på det sidste simpelt hen bombet hospitaler flere gange.
Det, jeg mener, er, at der jo ikke er et afklaret forhold til, hvad vi skal gøre, hvis vi kommer i nærkontakt, om jeg så må sige, med regimet og med russerne.
Skal vi arbejde sammen med dem, eller hvad skal vi?
Og igen: Hvis et område bliver befriet, hvem skal så have magten over det?
Mette Bock (LA), 2016-04-01:
Jeg ville ønske, jeg kunne besvare hr. Holger K. Nielsens glimrende og meget præcise spørgsmål.
Derfor vil jeg gerne holde fast i, at Liberal Alliances begrundelse for at støtte det her forslag ikke er, at vi ved intervention kan løse problemer på langt sigt, kan vinde freden på lang sigt.
Der skal en række andre instrumenter til.
Vores begrundelse er primært af beskyttende karakter.
Vi vil gerne bidrage sammen med det øvrige internationale samfund til at beskytte en civilbefolkning, som ikke kan beskytte sig selv, og vi vil gerne med den her indsats være med til også at beskytte det, som truer Europa og Danmark.
At vi så i nogle situationer kan risikere at komme til at kæmpe skulder ved skulder med Assad, er bare en virkelighed, vi må se i øjnene.
Og det var faktisk også en virkelighed, som var til stede, da hr. Holger K. Nielsen var udenrigsminister.
Sådan er verden desværre indrettet.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-04-01:
Det er rigtigt, at der er mange dilemmaer her, og et af dem er jo regimet.
Jeg håber, vi er enige om, at det er Assadregimet, der har skabt de her problemer.
Og det, vi så kommer til – formentlig, det ved vi ikke helt – er i høj grad at kæmpe sammen med regimet imod Islamisk Stat.
Jeg vil godt høre, om det også er noget, Liberal Alliance har gennemtænkt.
Hvad angår Raqqa, hvor der jo vil være en indsats for at få befriet byen, ved vi helt konkret, at Assadregimet og russerne er meget opsatte på, at det er dem, der skal stå for den befrielse.
Amerikanerne vil formentlig også godt med.
Kan man forestille sig, at vi kommer ind i en eller anden konflikt i forbindelse med befrielsen af bestemte områder?
Og igen: Hvis det lykkes os at befri nogle områder alene, hvem skal så have magten over dem efterfølgende?
Er det Assadregimet, eller hvem er det?
Jeg mener, der er så mange ubekendte.
Det er klart, det er der jo tit, men her synes jeg, de er så nærværende og så påtrængende, at vi er nødt til at diskutere dem lidt mere konkret.
Nikolaj Villumsen (EL), 2016-04-01:
Altså, når jeg har fået det klare indtryk – og det tror jeg faktisk at alle, der har fulgt den her debat, har fået – at Dansk Folkepartis holdning er, at Danmark sagtens kan give en militær støtte til ekstreme islamistiske grupper i Syrien, så er det jo, fordi det var det, som fru Marie Krarup stod her på talerstolen og sagde tidligere.
Det kan godt være, at det var en fejl, at fru Marie Krarup sagde det, men så skal man jo ikke stemme for det her forslag, for det her forslag fortæller jo ikke, hvilke grupper der skal have støtte.
Det er fuldstændig uklart og åbner dermed også en ladeport for, at de kan få støtte med det her forslag.
Nej, Enhedslisten støtter på ingen måde ISIL.
Vi har stillet forslag her i Folketinget om, at forsvaret af Kobane skulle hjælpes fra Danmark.
Det stemte Dansk Folkeparti imod.
Vi samlede penge ind til forsvaret af Kobane, og vi har overrakt dem personligt.
Altså, hvad har Dansk Folkeparti gjort for forsvaret af Kobane, for bare at tage et helt konkret sted i Syrien, hvor der var en meget, meget blodig slagmark mellem sekulære grupper og ISIL, og hvor Dansk Folkeparti svigtede?
Mette Bock (LA), 2016-04-01:
Jo, der er store ubesvarede spørgsmål, og der er en stor risiko forbundet med den her mission og den yderligere indsats, vi leverer, hvilket jo også klart fremgår af bemærkningerne til forslaget.
Der er en meget høj risiko forbundet med det.
Om regeringen har svar?
Regeringen har formentlig og forhåbentlig bedre svar, end jeg har som ordfører, men vi afventer jo stadig væk at høre, hvad ministeren har at sige her, så det kan jeg simpelt hen ikke svare udtømmende på.
Om Liberal Alliance vil støtte beslutningsforslaget fra Enhedslisten og Alternativet, kan jeg af gode grunde ikke sige.
Jeg har ikke læst forslaget endnu, men pointen i, at alle, der kan have indflydelse på at etablere en varig fred, skal have indflydelse på det, kan jeg principielt godt tilslutte mig.
Men dermed ikke sagt, at jeg kan tilslutte mig et beslutningsforslag, som vi i Liberal Alliance hverken har set eller haft lejlighed til at drøfte endnu.
Marie Krarup (DF), 2016-04-01:
Ja, jeg havde egentlig besluttet, at jeg ikke ville deltage i debatten, for der er ikke nogen grund til at gøre så meget opmærksom på Enhedslistens mærkelige holdninger til alt muligt, men nu påstår ordføreren hårdnakket, at Dansk Folkeparti ønsker at støtte ekstremistiske grupper i Syrien og Irak.
Det er jeg altså alligevel nødt til at gendrive, for det er jo da for langt ude.
Derfor vil jeg spørge Enhedslistens ordfører: Er det ikke sådan, at Enhedslisten indirekte støtter Islamisk Stat i Syrien og Irak og støtter terrorangreb i Danmark ved ikke at ønske at deltage i bekæmpelsen af Islamisk Stat i Syrien og Irak?
Nick Hækkerup (S), 2016-04-01:
I virkeligheden burde ordføreren jo ikke have svaret ja.
Ordføreren skulle jo have sagt ja og nej, for det er jo det, der var sandheden, dengang man valgte at støtte den militære aktion i Libyen den 18. marts 2011 – det var præcis ud fra de her kriterier – og hvor man så 10 dage senere trak støtten.
Sandheden er jo nok, at man siger et her og så gør noget andet, når det kommer til stykket.
Man ville jo aldrig støtte sådan en – jo, på papiret.
Men da det kom til virkeligheden – ud fra præcis de her kriterier om at beskytte menneskeheden, og hvor der var et FN-mandat – ville man jo ikke fra Enhedslistens side.
Og sandheden er jo nok, at det, det her drejer sig om, er, at man vil placere sig et sted, hvor man af frygt for sin egen skygge kan få lov til at stå helt fredhelligt.
Nikolaj Villumsen (EL), 2016-04-01:
Ja, det er en mulighed.
Altså, ser man på, hvad Enhedslisten har gjort, kan man se, at Enhedslisten har stemt for, at Danmark hjalp med at transportere humanitær hjælp og våben frem til kurderne i Nordirak for at undgå det folkedrab, som foregik på ezidierne fra ISIL's side.
Vi har foreslået helt konkret her i Folketingssalen – fremsat det som et beslutningsforslag – at Danmark burde udvide den støtte til kurderne i Nordirak til også at gælde kurderne i den nordlige del af Syrien.
Helt konkret fremsatte vi det forslag, mens de var i en desperat forsvarskamp mod Islamisk Stat, der belejrede byen Kobane.
Det blev stemt ned af et flertal i Folketinget, bl.a. af Socialdemokraterne.
Så det her handler ikke om, om man vil gøre noget fra Enhedslistens side eller ikke vil gøre noget.
Det her handler om, at jeg er bange for, at man med det her forslag kommer til at styrke ekstreme islamistiske grupper, bl.a. i Syrien.
I stedet for foreslår vi fra Enhedslistens side: Lad os da styrke fredsprocessen, lad os styrke den humanitære genopbygning og dermed styrke de lokale sekulære kræfter.
Det er vores bud på, hvordan man får bekæmpet Islamisk Stat.
Nick Hækkerup (S), 2016-04-01:
Kunne man forestille sig, at Enhedslisten ville støtte en militær aktion?
Kunne det overhovedet tænkes som en mulighed, hvis man f.eks. konstaterede, at dem, man ville gribe ind over for, foretog angreb på civilbefolkningen, grove overgreb mod menneskeheden?
Hvis man nu forestillede sig, at modstanderne var kendt for undertrykkelse, og hvis man nu forestillede sig, at der var et klart FN-mandat, kunne man så forestille sig, at Enhedslisten ville sige: Vores ønske om at redde menneskeliv vejer simpelt hen tungere end vores modvilje mod militær indgriben?
Er det overhovedet en mulighed?