Mette Frederiksen (S), 2014-12-18:
Tak for det.
Vi skal jo i dag behandle to beslutningsforslag, som begge vedrører ungdomskriminalitet.
Det er forslag, der peger i lidt forskellige retninger, må man sige, men jeg vil egentlig gerne starte med at kvittere både over for en samlet blå blok og over for SF for at bringe, synes jeg, et af de allerallervæsentligste spørgsmål i den retspolitiske debat ind i Folketingssalen, nemlig hvordan vi håndterer de unge, der desværre havner på den forkerte side af loven.
Der er jo ingen tvivl om, at vi som samfund svigter, når børn og unge begår kriminalitet, og derfor er det vores alle sammens pligt at finde og stoppe årsagerne til børn og unges kriminelle adfærd, forebygge den og blive endnu bedre til at resocialisere, når man havner det forkerte sted.
Med det første beslutningsforslag, B 19, fremsat af en samlet blå blok, foreslås det, at vi som regering skal fremsætte lovforslag, som bl.a. skal etablere en ungdomsdomstol for unge lovovertrædere mellem 12 og 17 år og i den forbindelse sænke den kriminelle lavalder til 12 år.
Lad mig indledningsvis slå fast, at den her regering aldrig kommer til at sænke den kriminelle lavalder til 12 år.
Man kan kalde det en ungdomskriminellavalder, man kan kalde det alt muligt andet, men vi kommer aldrig til at stemme for det.
Med det siger jeg også, at regeringens holdning til den kriminelle lavalder ikke har ændret sig, og vi kan naturligvis ikke støtte et beslutningsforslag, der indebærer, at 12-årige børn måske kan stilles for en dommer og straffes.
Det er min helt grundlæggende holdning, at 12-årige hverken er unge eller voksne.
De er børn og i parentes bemærket stadig relativt små børn, som ikke engang er startet i 7. klasse.
Det gælder sådan set, uanset om de er havnet i noget kriminelt eller ikke er havnet i noget kriminelt.
Vi har jo haft diskussionen om den kriminelle lavalder i mange omgange.
En blå blok har tidligere gjort det, altså sænket den, på det tidspunkt til 14 år.
Da man gjorde det, kunne det ikke påvises, at sænkelsen havde nogen betydning for hverken arten eller omfanget af de straffelovsovertrædelser, hvor en 14-årig var registreret som mulig skyldig.
Det er erfaringerne.
Noget andet er det værdimæssige og holdningsmæssige.
Ungdomskriminaliteten i Danmark falder og har været faldende over en længere periode.
Det er der grund til at stoppe op og glæde sig over.
Betyder det, at vi er i mål?
Nej, det gør det ikke.
Danske unge opfører sig generelt godt.
De respekterer samfundets spilleregler, langt de fleste af dem holder sig på den rigtige side af loven, og vi har i Danmark heldigvis ikke ret mange unge, der er hårdkogte ud i det kriminelle.
Men der er stadig udfordringer.
Der er et forbrug af euforiserende stoffer.
Betyder det så, at børn og unge, der begår kriminalitet, skal have lov til at gøre det uden konsekvenser og uden at blive stillet til ansvar?
Nej, det gør det ikke.
Og jeg vil gerne i dag i debatten slå fast, at jeg synes, vi svigter som samfund, hvis ikke vi er konsekvente, når unge begår kriminalitet, for det er den eneste måde, hvorpå vi kan sikre, at de får at vide, at det, de har gjort, er forkert.
Vi har selvfølgelig et stort fokus på indsatsen mod ungdomskriminalitet.
Jeg afviser som udgangspunkt ikke nogen gode ideer, for jeg tror, at vi kan blive endnu bedre.
Men jeg vil også lige gentage, hvad jeg sagde før, nemlig at antallet af sigtelser og mistanker mod de 10-17-årige er faldet med 12.000 siden 2006.
Det tal betyder, at der næsten er tale om en halvering af de 10-17-åriges kriminalitet.
Når der er tale om så stort et fald, kunne det jo også godt være, at vi skulle stoppe op og tænke
: Er der faktisk noget, vi gør rigtigt i Danmark?
Altså, når ungdomskriminaliteten kan falde så meget på relativt få år, må der jo være noget af det, både den tidligere regering og den nuværende regering gjorde og gør, der faktisk virker.
Jeg vil gerne fastholde, at lige så vigtigt det er, at man bliver stillet til ansvar for sine handlinger, og at der er konsekvens, lige så vigtigt er det at betragte det, når børn og unge involveres i kriminalitet, som det, det egentlig er, nemlig sociale problemer.
Det er ikke, fordi jeg modsætter mig, at man skal tænke nyt, men jeg synes også, at man skal tænke klogt.
Når der er indsat en kriminel lavalder på 12 år, kommer den her regering aldrig til at kunne stemme for beslutningsforslaget, men det skal jo ikke forhindre mig i at fremhæve noget af det i beslutningsforslaget, jeg synes virker godt.
For der er mange gode takter i beslutningsforslaget.
Og her vil jeg selvfølgelig især fremhæve tankerne om, at børn og unge skal gøres ansvarlige for deres handlinger og mødes med en konsekvent indsats.
Der er også principperne bag tankegangen om restorative justice, og der er en styrkelse af nogle af de sociale indsatser – alle sammen rigtig gode takter.
Men så længe blå blok figurerer med og arbejder med en kriminel lavalder på 12 år, kommer vi ikke til at mødes om det her beslutningsforslag.