Sarah Glerup (EL), 2016-04-08:
Når man læser indledningen til forslag til lov om voksenansvar over for anbragte børn og unge, hæfter man sig ved udtryk som »daglig omsorg«, »rettigheder« og »retssikkerhed«.
Desværre er det Enhedslistens vurdering, at de her lovforslag ikke leverer nogen af delene, tværtimod.
De skaber nye juridiske gråzoner, hvor personalet skal lave store skøn, og de forveksler magtanvendelse med voksenansvar, omsorg og pædagogik.
I lovforslagene er der nogle positive elementer, som Enhedslisten godt kan støtte.
Vi er glade for, at anbringelsesstederne får lovhjemmel til at fastsætte husordener, som skal være kendt af alle, og overholde konventionerne.
Vi er også glade for forslaget om en mere standardiseret registrering og indberetning af magtanvendelse; de her to ting vil skabe mere transparens, mindre vilkårlighed og bedre retssikkerhed.
Vi er glade for, at der er afsat midler til undervisningsmateriale, i forbindelse med at loven skal implementeres, selv om vi ville have foretrukket, at pengene ikke blev finansieret af syge og arbejdsløse via satspuljen.
Og endelig er vi glade for, at loven skal evalueres efter 2 år.
Men så hører vores begejstring også op.
Danske Handicaporganisationer skriver i deres høringssvar: Der er altid grund til at være på vagt, når magtanvendelsesregler foreslås udvidet.
Og udvidet bliver de med de her lovforslag.
De nye magtanvendelsesregler tæller bl.a.: kortvarig fysisk fastholdelse af børn og unge
Alle de her nye tiltag handler om at bruge mere magt over for anbragte børn og unge
– ikke et eneste af dem handler om at forebygge, at magt bliver nødvendigt at bruge.
Der er rigtig mange skøn i de her lovforslag, og skøn bidrager ikke til mere klare regler.
Lovforslagene indfører sådan en helt ny kategori af det, man kalder mindre indgribende magtanvendelse, som altså dækker over kortvarig fastholdelse, stofseler og bortvisning.
De her magtindgreb bliver defineret som en del af den daglige omsorg og skal derfor hverken registreres eller indberettes.
Det kommer til at mudre skellet mellem, hvad der er magt, og hvad der er omsorg, og det skaber en ny gråzone, hvor personalet kommer til at skulle stå og lave nye store skøn: Er det nu magt, som vi skal registrere, eller er det omsorg?
Sidst, men ikke mindst, har de anbragte børn og unge dårlige klagemuligheder.
I de fleste tilfælde går indberetningerne til kommunen.
Men i kommunen har man ikke forudsætninger for at håndtere spørgsmålet om retsgarantier.
Derfor foreslår Enhedslisten, at der som minimum bliver oprettet et opsøgende, uanmeldt tilsyn med magtanvendelse, som inddrager børnene og de unge i deres besøg.
Der er væsentlige organisationer som Socialpædagogernes Landsforbund, Dansk Socialrådgiverforening, Børns Vilkår, FOA og Danske Handicaporganisationer, som er er meget bekymrede for, at de her lovforslag vil føre til mere magtanvendelse, flere gråzoner og til, at magt bliver camoufleret som omsorg eller hensyn til børn og unge.
Hvis vi dropper nysproget et øjeblik, er det her jo ikke et lovforslag om voksenansvar over for anbragte børn og unge, men det er et lovforslag om magtanvendelse over for anbragte børn og unge, vel at mærke anbragte børn og unge, som tit har oplevet omsorgssvigt og vold i hjemmet, og for dem kan lige præcis magtanvendelse være ekstra traumatisk.
Det kan modvirke den pædagogiske indsats ved at skabe mistillid og optrappe konflikter.
Dansk Socialrådgiverforening advarer mod, at mere magtanvendelse vil få flere anbringelser til at bryde sammen.
FOA påpeger, at der er en direkte sammenhæng mellem omfanget af magt, man bruger, og voldsepisoder.
Mere magtanvendelse fører til mere vold, både over for de ansatte og mellem de unge.
Der er en lige så direkte sammenhæng mellem magtanvendelse og personalenormeringer.
Hvis der er mangel på uddannet personale, på ressourcer og på tid, bliver magtanvendelse den hurtigste og billigste løsning, men det er altså kun på kort sigt.
På lang sigt er det en rigtig, rigtig dyr løsning at legitimere og åbne op for mere magtanvendelse, sådan som de her lovforslag også gør.
For der er ikke nogen, som med vold, magt og tvang kan opdrage et menneske til at blive en demokratisk medborger.
Hvis vi vil hjælpe sårbare børn og unge ud af dårlige sociale mønstre og spiraler, hvis vi vil hjælpe dem til at søge dialog og kompromiser og til i det hele taget at omgås andre mennesker med omtanke og respekt, så er vi nødt til selv at møde dem med den samme dialog, den samme omtanke og den samme respekt.
Vi er nødt til at vise dem, at der er alternativer, som gør vold og magt overflødige.
Vel kan børn være kropumulige, og børn med traumer kan sikkert være særlig umulige, og selvfølgelig vil vi aldrig helt kunne undgå situationer, hvor magtanvendelse er sidste og eneste udvej, men vi kan og vi skal gøre alt, hvad vi overhovedet kan, for at undgå, at magtanvendelse nogen sinde bliver aktuelt.
Ifølge Socialpædagogernes Landsforening indberettes der over 4.000 tilfælde af magtanvendelse over for anbragte børn og unge hvert eneste år.
Det er alt for mange, og de her lovforslag åbner op for, at der bliver endnu flere, hvoraf mange slet ikke skal indberettes.
Det kan Enhedslisten på ingen måde støtte.
I stedet opfordrer vi indtrængende til, at aftalepartierne lytter til de mange bekymrede organisationer, og at der skrues ned for magtanvendelsen, men til gengæld op for den pædagogik, som forebygger, at magtanvendelse nogen sinde bliver nødvendigt.