Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2015-11-18:
Rammerne om Folketingets behandling af det her lovforslag er de dårligst tænkelige.
Der er tale om hastelovgivning, hvor normale tidsfrister er suspenderet, og hvor lovgivningsprocessen, der normalt tager mange uger, skal gennemføres på 2 døgn.
Der er tale om lovgivning, hvor vigtige retsprincipper er på spil, og i en sådan situation er det for nu at sige det virkelig, virkelig pænt uhensigtsmæssigt at gennemføre en hasteprocedure.
Det ville måske være mere præcist at bruge ordet vanvittigt.
De dommere, advokater, eksperter, forskere og menneskerettighedsorganisationer, som normalt spørges til råds om menneskerettigheder, når man laver lovgivning som den her, har fuldstændig umulige arbejdsbetingelser.
I løbet af få hektiske timer skal de skrive kvalificerede høringssvar.
Alene hastebehandlingen sætter altså både sund fornuft og retssikkerhed over styr, og det synes jeg da også de seneste minutter har vist.
Hr. Dan Jørgensen fra Socialdemokraterne kunne helt åbenlyst ikke svare på et meget simpelt spørgsmål, nemlig hvor længe man kan frihedsberøve en udlænding, uden at vedkommende kommer for en dommer.
Selv hr. Marcus Knuth fra Venstre, der ovenikøbet havde fået lidt forberedelsestid, kunne ikke svare på spørgsmålet.
Men til indholdet.
Lovforslaget giver udlændingeministeren hjemmel til at suspendere udlændingelovens regel om automatisk domstolsprøvelse af frihedsberøvelse efter 72 timer.
Udlændinge, der bliver frihedsberøvet, får ganske vist mulighed for at anmode om at komme i retten, men selv hvis de har forstået, at de har ret til at anmode om det, så er der altså ikke noget krav om, at det f.eks. skal være inden for 3 døgn.
Næh, det ser ud, som om det er efter 6 måneder og med mulighed for forlængelse til 12 måneder.
Frihedsberøvelse under de her former er normalt noget, der finder sted i stater, som vi i Danmark ikke bryder os om at blive sammenlignet med.
Noget af det, der kendetegner en retsstat, er vel, at de offentlige myndigheder har monopol på magtanvendelsen.
Ganske vist må private aktører efter det her lovforslag ikke bruge stave, skydevåben eller peberspray, men ukyndig brug af håndjern og fysisk tilbageholdelse, som altså er den kompetence, man giver private firmaer, kan i allerhøjeste grad medføre alvorlig skade.
Jeg tror, at alle, der har fulgt med i den offentlige debat de seneste år, har set uhyggelige eksempler på sager, hvor politiet har anvendt såkaldt benlås med uhyggelige konsekvenser til følge.
I går blev der indgået et politiforlig af de samme partier, som står bag det lovforslag, som vi behandler i dag.
I politiforliget skærer man politibetjentenes uddannelse ned fra 3 år til 2 år.
Med det her lovforslag giver man simpelt hen vagtpersonale, som er endnu dårligere uddannet, ret til at lægge asylansøgere, som ikke er kriminelle, i håndjern.
Der er andre ubehagelige elementer i lovforslaget, f.eks. at frihedsberøvelse i højere grad skal anvendes til at motivere afviste asylansøgere til at rejse ud.
Det fremgår jo af lovforslaget, at Rigspolitiet har benyttet sig af den mulighed fra 2003 til 2005.
Det fremgår også, at de stoppede med at bruge den mulighed.
Der står ikke hvorfor.
Mon ikke det var, fordi det ikke virkede.
Mon ikke det var, fordi den eneste konsekvens, der var af at motivere folk gennem frihedsberøvelse, var, at der var nogle mennesker, som blev chikaneret på det groveste.
Lovforslaget er omfattende.
Der er mange elementer i det, også nogle, jeg ikke har haft tid til at nævne her.
Det rejser en lang række spørgsmål, som jeg vil stille.
Det er jo spændende, om jeg kan få saglige, ordentlige svar på dem inden anden- og tredjebehandlingen, som skal foregå på fredag.
Det ser umiddelbart okay ud.
Det vil jeg se nærmere på.
Jeg går ud fra – og det er et spørgsmål til udlændingeministeren – at hvis det vedtages, vil man som en selvfølge lade være med at indkvartere flygtninge i telte i vintermånederne her i Danmark, hvilket jo ellers er det, regeringen og statsministeren og udlændingeministeren har bebudet som værende planen.
Som sagt er der ikke nogen her, ingen folketingsmedlemmer, som har haft ordentlig mulighed for at sætte sig ind i det her.
Alligevel kan jeg allerede nu fuldstændig afvise at på noget tidspunkt komme til at stemme for et lovforslag, som så grundlæggende piller ved retsstatens principper, ikke mindst princippet om, at man selvfølgelig skal for en dommer, hvis man bliver frihedsberøvet.