Per Clausen (EL), 2008-02-07:
Debatten om det her forslag er måske nok mere interessant end selve forslaget.
Således synes jeg, at det altid er fascinerende at høre, hvordan der blandt nogle af EU-tilhængerne ligesom opereres med, at der findes sådan en EU-interesse, som helt entydigt er bedre og mere apolitisk end den nationale interesse, ligesom man ser for sig, hvordan kommissærerne rejser rundt i hedningeland og udbreder de rigtige tanker.
Jeg synes, det er en spændende tilgang til det politiske demokrati.
I det hele taget er diskussionen om EU's institutioner, og hvordan det demokrati fungerer, jo på mange måder spændende, fordi det afviger fra, hvad vi nogen sinde ville acceptere som en demokratisk struktur i Danmark, det afviger fra, hvad alle partier i Danmark ville acceptere.
I sidste uge havde vi en lang - vistnok efter ministerens mening lidt for lang - spændende debat om EF-Domstolen.
I dag får vi så en diskussion om Europa-Kommissionen, godt nok på et, synes jeg, lidt besynderligt grundlag, for det afgørende problem her er jo ikke, om det er regeringen eller Folketinget, der udpeger den danske kommissær.
Jeg deler for så vidt de synspunkter, der er fremme, om, at de politiske studehandler, der laves i den forbindelse, næppe grundlæggende vil ændre karakter, de kunne muligvis give Dansk Folkeparti lidt større indflydelse i processen med det nuværende mandattal og i andre situationer om nogle år give Enhedslisten større indflydelse, men jeg synes ikke, det i sig selv er nogen begrundelse for at lave om på den måde, man udpeger kommissærerne på.
Nej, problemet er jo, at man har en instans, som eksisterer et eller andet meget, meget mærkeligt sted mellem embedsmændene og politikerne, og som har vigtige politiske opgaver, ikke bare initiativretten, som det er blevet nævnt flere gange i dag, men der er jo også en række områder, hvor Kommissionen træffer afgørelser.
EU-reglerne giver oven i købet mulighed for, at Kommissionen kan træffe afgørelser imod et flertal i Ministerrådet, hvis dette flertal ikke er et kvalificeret flertal.
Det har vi set eksempler på, når det f.eks. handler om godkendelse af gmo.
Hvis man skulle interessere sig for det her, måtte man vel sige, at Kommissionen netop skal være så politisk som overhovedet muligt, og at den burde vælges ud fra politiske synspunkter.
Den rigtige EU-tilhænger ville jo sige, at selvfølgelig måtte det være Europa-Parlamentet, der ligesom var dem, som Kommissionen var ansvarlig over for, og som også havde mulighed for at udpege den, der så skulle være præsident for Europa, der stod for kommissionsudpegningen.
Men da man jo af forskellige grunde ikke, slet ikke i Danmark, er villig til at gå den vej, så ender man altså i det her misfoster, som efter min mening giver enormt store politiske problemer og demokratiske problemer.
Fru Anne Grete Holmsgaard nævnte, at nu bliver det bedre med Lissabontraktaten.
Det skaber ikke mere demokrati i EU, men gør i stedet for en dyd ud af at forsøge at beskrive en proces, der skulle gøre Kommissionen mere saglig og mindre politisk, hvilket vi mener er den rene forplumring.
At forslaget så formentlig vil have den modsatte effekt, som andre har været inde på, er så en anden sag.