Benedikte Kiær (KF), 2012-12-06:
Vi står her med fire forslag på et yderst vigtigt område, nemlig patientsikkerheden i det danske sundhedsvæsen.
Jeg synes ligesom de tidligere ordførere, at det er ærgerligt, at de bliver behandlet på en gang, for det er et væsentligt område, hvor hvert enkelt forslag med fordel kunne være blevet behandlet hver for sig.
Derudover synes jeg, at det er ærgerligt, at udgangspunktet i lovbemærkningerne for det her område, for at kigge på patientsikkerhed, bliver taget med udgangspunkt i private sundhedsaktører, og at det er årsagen til, at man går ind og kigger på det her område.
Der vil jeg blot fremhæve, at sundhedsvæsenet altså er meget mere end private sundhedsaktører, og noget af det, som de her lovforslag har at gøre med, er faktisk også noget, der er på de offentlige behandlingssteder – f.eks. bruger offentlige behandlingssteder også underlivsnet og de her hofteimplantater, der har været store problemer med.
Tilbage til emnet patientsikkerhed og de enkelte forslag: Vi ser her en række forslag, som vil forbedre patientsikkerheden.
Nogle er et større eller mindre skridt på vejen, mens der for andre er nogle problemer, som vi meget gerne ser der bliver arbejdet videre med i udvalget.
Jeg vil som de tidligere ordførere for overskuelighedens skyld gennemgå forslagene et ad gangen.
Det her forslag skal jo i høj grad nok ses i kølvandet på nogle af de sager, der har været om implanteret udstyr, f.eks. de hofter, der har udskilt metalsplinter, og brystimplantater, der har vist sig at være yderst sundhedsskadelige, og der er en række andre implantater og andet medicinsk udstyr, der faktisk har vist sig at medføre alvorlige problemer.
Det Konservative Folkeparti er fuldstændig enige i, at patientsikkerheden i brugen af medicinsk udstyr skal være i top, og at der er behov for at styrke patientsikkerheden på det her område.
Det er også baggrunden for, at vi kan støtte det her forslag, L 92, men vi vil samtidig gerne bemærke, at dette forslag kun er et lille skridt på vejen for at forbedre patientsikkerheden i forhold til medicinsk udstyr.
Kontroldelen med udstyret vedrører jo udelukkende danske importører og distributører, og forslaget vil således ikke have nogen indflydelse på medicinsk udstyr, som er indkøbt direkte af udenlandske importører.
Derfor vil vi klart opfordre ministeren til fortsat at presse på, for at der kommer nogle ens og klare retningslinjer inden for EU-samarbejdet.
Det næste forslag, L 93, har at gøre med sundhedsoplysning.
Man skal bl.a. sikre, at markedsføringen af sundhedsydelserne også er faglig, at den har relevante oplysninger, at der bliver oplyst om alle de fordele og risici, der er ved en given behandling, og at der også er præcise angivelser af priser osv.
Altså, at der i det hele taget er de oplysninger, der skal være; at de er saglige, og at der ikke er nogen som helst former for mangelfuldhed.
Det er vi fuldstændig enige i fra Det Konservative Folkepartis side, men vi mener, det er vigtigt, at man så også i vejledningen gør det meget tydeligt, hvad der ligger inden for rammerne af saglig markedsføring.
Derfor ser vi, som tidligere ordførere også har nævnt, meget gerne vejledningen i udvalget, så vi kan se, hvordan Sundhedsstyrelsen definerer de her rammer for saglig markedsføring.
Der, hvor filmen bogstavelig talt knækker i det her forslag, er det om forbud mod at benytte film og levende billeder til markedsføring af sundhedsydelser på internettet.
Men vil det betyde, at der bliver forbud mod en film på en fysioterapeuts hjemmeside eller en akupunktørs hjemmeside, hvor der bliver forklaret, hvad det er for nogle sundhedsydelser, og hvordan de bliver udført på den enkelte klinik?
Det ser umiddelbart sådan ud, når man læser forslaget igennem.
Af høringsnotatet fremgår det, at forbuddet ikke er tænkt som et forbud mod film eller video eller noget lignende i patientinformationsøjemed.
Det er noget, der er blevet tilført i bemærkningerne til lovforslaget, efter nogle af høringssvarene er kommet ind.
Det fremgår desuden, at Sundhedsstyrelsen vil tage fortolkningsspørgsmålet om patientinformation eller markedsføring med i vejledningen, hvor der tages udgangspunkt i reglerne om informeret samtykke.
Det vil sige, at levende billeder af patientinformation er i orden, når de gives efter reglerne om informeret samtykke.
Men selv om det er taget med i lovbemærkningerne, mener jeg stadig væk, at der er store problemer, for det betyder, at forslaget vil forhindre autoriserede sundhedspersoner i at markedsføre deres ydelser på internettet som f.eks.: Se her, vi kan akupunktur.
Eller det kan være: Se her, vi har noget af det nyeste træningsudstyr i vores genoptræningstilbud.
Derimod er der åbenbart fri leg for uautoriserede, der også markedsfører ydelser på nettet, og det er jo ikke hensigtsmæssigt.
Jeg har fået tilsendt nogle videoer, hvor jeg netop har fået stillet spørgsmålet: Vil de blive forbudt, eller vil de ikke blive forbudt?
Nu er det ikke muligt for mig at mime eller på nogen anden måde gengive videoerne her fra talerstolen, men jeg vil meget gerne sende dem over til ministeren for at få en vurdering af, hvorvidt de videoer bliver ulovlige eller ej med dette forslag.
For det er netop nogle videoer fra nogle behandlingssteders hjemmesider, hvor man mere eller mindre professionelt har optaget nogle film, som viser, hvad det egentlig er, det enkelte behandlingssted kan, og hvad det er for nogle sundhedsydelser, som de kan tilbyde.
Spørgsmålet er blot nu her, om de bliver ulovlige.
Derudover er internettet jo også en ganske sprælsk størrelse, og det kan ske, at man kommer ind på udenlandske hjemmesider, og det vil sige, at man kan risikere også at støde på levende billeder om sundhedsydelser, som stammer fra en udenlandsk virksomhed.
Det behøver ikke at være så eksotisk endda, det kunne være et af vores nabolande, hvor en udenlandsk sundhedsaktør har en video på internettet, ja, måske endda med dansk tale, og hvor der foregår markedsføring af deres sundhedsprodukt.
Det er et sundhedsprodukt, man også kan få i Danmark.
Det giver lovforslaget ikke noget svar på, hvilket også fortæller, at det er et svært område, hvor man i det bedstes interesse for at skabe større patientsikkerhed nok er ved at få skabt noget af en papirtiger og en masse dumme forbud.
Nu tager vi hele det her område omkring levende billeder på internettet med i en diskussion i Sundhedsudvalget, og vi har som sagt også de her videoer, som vi vil oversende til ministeren, og en række spørgsmål, for det er faktisk den del af forslaget, der betyder, at vi ikke kan støtte L 93.
Så er der L 94 og L 95.
Med det ene forslag vil Sundhedsstyrelsen kunne give påbud om sundhedsmæssige krav til virksomheden på et sygehus, en praksis eller lignende samt midlertidigt fratage en sundhedspersons autorisation eller indskrænke dennes virksomhedsområde, når der er to forhold, der gør sig gældende.
Det ene er, at personen ikke vil samarbejde i forhold til at give de nødvendige oplysninger til en tilsynssag, og det andet er, at en person i en egnethedssag ikke vil efterkomme påbud.
Det er ekstremt vigtigt, at en sundhedsperson bliver stoppet, hvis denne ikke er egnet eller der er problemer med at leve op til patientsikkerheden i en sundhedsfaglig virksomhed, for det kan jo nogle gange undre, at Sundhedsstyrelsen i dag ikke kan gribe ind, når vi oplever sager, hvor en klinik eller en person gang på gang udsætter patienter for alvorlige fejl, og vi ser jo gerne, at de her personer og de her klinikker bliver stoppet hurtigt og effektivt.
Derfor undrer det jo også, når man i nogle af høringssvarene kan læse, at der faktisk er nogle aktører, der mener, at det sådan set allerede kan ske i dag.
Lægeforeningen fremhæver, at de gældende regler allerede i dag giver Sundhedsstyrelsen mulighed for i de her såkaldte egnethedssager at give et arbejdsforbud, og endelig at Sundhedsstyrelsen i tilsynssager, hvor der er fare for patientsikkerheden, midlertidigt kan fratage en sundhedsperson autorisation eller indskrænke vedkommendes virksomhedsområde.
Høringsnotatet og lovbemærkningerne giver ikke et særligt uddybende svar på, hvorfor man så ikke udnytter de her muligheder, eller hvad der er af problemer, ud over at det bliver nævnt, at der er brug for korte frister.
Og her har jeg brug for at få oplyst, hvor hurtigt Sundhedsstyrelsen egentlig kan arbejde inden for de muligheder, der er i dag, for jeg er enig i, at Sundhedsstyrelsen selvfølgelig skal kunne agere hurtigt.
Men hvad er det egentlig, der bliver ændret med det her forslag?
Derudover er der et andet spørgsmål, som er blevet nævnt flere gange i dag fra talerstolen, nemlig at det kan være et problem, at man ikke giver mulighed for at kunne påklage Sundhedsstyrelsens afgørelse, ikke alene hvad angår påbud, men også i forhold til midlertidig fratagelse af autorisation.
Hvorfor gør man ikke det?
Det er noget af det, vi gerne vil have kigget på i forhold til den endelige stillingtagen, men umiddelbart er vi positive over for det her forslag, ligesom vi er positive over for L 95, hvor loven bliver udvidet omkring virksomhedsansvarlig læge til også at medtage tandlæger, ligesom der bliver stillet nogle nye krav til den virksomhedsansvarlige læge og nu også tandlæge.
Der har vi også spørgsmålet om påbud, hvor vi gerne vil have en forklaring på, hvorfor det ikke er muligt, men umiddelbart har vi det også sådan, at vi kan støtte det her forslag.
Her kommer lige en hurtig opsummering: L 92, ja; L 93, der er problemer i forhold til det med de levende billeder på internettet; L 94, der har vi nogle spørgsmål samt mulighed for det med at påklage, ligesom vi har det med L 95.
Men umiddelbart er vi positive over for de to sidste.