Per Clausen (EL), 2009-11-19:
Et væsentligt element i det her lovforslag er jo, at man vil udvide det frie og udvidede sygehusvalg til nu også at gælde for diagnoser.
Man kan sige, at det her forslag på det område er mindst lige så problematisk som alle andre forslag, der handler om det frie og udvidede sygehusvalg.
For den konservative ordfører gjorde det jo helt klart, at der ikke var tale om nogen sikkerhed for, at man fik en diagnose inden for den måned.
Der er en sikkerhed for, at man kan bevæge sig rundt i det danske landskab, og hvis man ellers kan finde et sted, hvor man kan få stillet diagnosen, kan man få den stillet.
Så vi mener, at den måde at løse den udfordring, vi har med at sikre, at folk kan få stillet en diagnose hurtigt, også på det her område er forkert.
Vi synes, at det socialdemokratiske ændringsforslag, som blev annonceret, formentlig er en mere – hvad skal man sige? – effektiv måde at få gjort noget ved det problem på.
Derfor vil vi i en positiv ånd studere det.
Det, som vi også synes er interessant, når man diskuterer spørgsmålet om det frie og udvidede sygehusvalg i forhold til diagnoser, er, at sundhedsministeren med sikkerhed kan sige, at det ikke koster noget.
Det koster godt nok lidt i en kort periode, men derudover sparer man også noget, og på lang sigt er man i hvert fald fuldstændig sikker på, at det her er fuldstændig udgiftsneutralt.
Det interessante i den sammenhæng er jo, at vi i udvalget regner med, at vi kan få dokumenteret, hvilke beregningsmæssige forudsætninger der ligger bag.
For det, der står i bemærkningerne til lovforslaget, er jo nogle lidt lommefilosofiske overvejelser over, hvordan det ene opvejer det andet, og det er måske ikke så troværdigt.
Jeg har også haft lejlighed til at stille et par spørgsmål til sundhedsministeren i den anledning, og det blev jeg for nu at sige det på den måde ikke meget klogere af.
Det kan selvfølgelig skyldes, at jeg er blevet dårligere til at læse, men det kan også være, at svarene var sådan lidt uldne i kanten.
Det er det efter vores opfattelse grundlæggende problematiske i lovforslaget.
Ellers synes vi, at det indeholder mange fornuftige ting.
Vi synes, det er rigtig godt, klogt og fornuftigt set, at man skal have et voldgiftsnævn til at afgøre stridigheder mellem privathospitaler og regioner om priserne og ikke have den til enhver tid siddende sundhedsminister til at afgøre dem.
I den nuværende regerings tid er der jo ikke nogen tvivl om, fra mit synspunkt hvert fald, at udgangspunktet har været, at det vigtige var at skabe en udvikling af en privat sygehussektor.
Der kan man jo så håbe på at et voldgiftsnævn kan have en mere rimelig tilgang til det.
Jeg læser lovforslaget sådan, at den mulighed, ministeren i dag har for at fastsætte taksterne for privat behandling, forsvinder, men hvis jeg har overset noget, skal vi selvfølgelig have kigget på det.
Det er ting, som vi har efterlyst i årevis.
Jeg synes faktisk, det er et rigtig, rigtig stort fremskridt.
Vi skal selvfølgelig have undersøgt, hvad der ligger i de undtagelsesbestemmelser, der antydes, men det virker nu på mig, som om udgangspunktet fra ministerens side er, at man skal have en så vidtgående fri adgang til de her patientjournaler som overhovedet muligt.
Der er en enkelt undtagelse – og det må vi jo vende tilbage til – nemlig at man ifølge forslaget ikke må gå tilbage i tiden, og det er så, fordi lægerne kan have skrevet noget, som de ikke ville have skrevet, hvis de havde vidst, at patienten nogen sinde kunne komme til at læse det.
Jeg ved ikke, om man selv synes, at den argumentation lyder ret overbevisende, for nu kan patienterne så få at vide, at lægerne nok har skrevet noget, de ikke kan tåle at læse, og derfor må de ikke få lov til at se det.
I den udstrækning folk sætter sig ind i argumentationen for ikke at gå tilbage i tiden, tror jeg altså det har en negativ effekt på forholdet mellem patient og læge snarere end at virke på nogen anden måde.
Der er selvfølgelig også en række andre ting på det her område, som vi skal have taget stilling til, men vi er grundlæggende meget positive over for den del af lovforslaget.
Også når det handler om spørgsmålet om at evaluere de private sygehuse, når de arbejder for offentlige midler, er vi meget enige.
Vi synes, det er mærkeligt, at man ikke inddrager den del af behandlingen, som foregår af de patienter, som har sundhedsforsikringer.
For der er jo også offentlige midler involveret i det, og vi har en klar interesse, når vi nu bruger penge på det, i, at der faktisk også er styr på det.
Vi er enige i det forslag, at man skal forsøge at holde så meget styr, som man overhovedet kan, på tilskuddene til lægemidler.
Det er ikke, fordi vi ikke synes, at patienterne skal have lov til at vælge, men fordi vi godt ved, at der findes en medicinalindustri, som benytter enhver lejlighed til at sikre sig en ekstra sum penge, og det bliver jo skatteyderne, der kommer til at betale.
Det er blandede bolsjer, men hovedsagelig har vi en positiv tilgang til lovforslaget.