Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-04-16:
I forlængelse af fru Marianne Jelveds ord vil jeg sige, at det er en lidt mystisk argumentation for at stemme imod, at man fra regeringens side siger: Vi ønsker frihed.
Det gør vi bestemt også i oppositionen.
Det er sådan set det, det her forslag handler om.
Forslaget handler om at give frihed til universiteterne.
Så siger man fra regeringens side: Jamen de får alle sammen ja, når de søger.
Godt, så lad os afskaffe den regel, der gør, at de er tvunget til at søge.
Jeg synes ikke, vi har hørt en gennemført og sammenhængende argumentation for, hvorfor det her forslag skal stemmes ned, tværtimod.
Der er mange unge mennesker, der ikke har en færdig plan for, hvad de vil med resten af deres liv, når de er teenagere, og det synes jeg sådan set ikke er så underligt.
Der er nogle, der dropper ud af deres ungdomsuddannelse eller måske ikke lige får lavet nok med det resultat, at de senere finder ud af, at snittet fra gymnasiet eller handelsskolen ikke er, som det måske burde være, hvis de skulle realisere den drøm, de har.
Til gengæld er der jo rigtig mange unge, der efter et par år uden for uddannelsessystemet finder ud af, hvad de vil, og finder den motivation, som er nødvendig for at gennemføre den videregående uddannelse.
Men uanset hvor motiveret de unge mennesker er, kan de jo altså ikke lave om på karaktererne fra gymnasietiden, og det er en skam.
For selv om man var skoletræt som 16-årig, kan man naturligvis sagtens blive en hamrende dygtig ingeniør eller læge eller jordemoder, og det er bl.a. det, det her forslag handler om, nemlig at sige: Hvordan kan vi skabe bedre muligheder for den gruppe af unge, som måske ikke lige klarede det så godt, da de gik i gymnasiet, men som altså senere finder den motivation, der er nødvendig for f.eks. at gennemføre medicinstudiet?
Desværre er det jo i de seneste år blevet sværere og sværere at komme ind på de attraktive uddannelser, hvis studerende ikke følger den lige vej gennem uddannelsessystemet.
Kvote 2 er blevet skåret ned, og der bliver givet bonus til de studerende, der starter hurtigt, efter de har afsluttet en ungdomsuddannelse.
Der er et meget ensidigt fokus på eksamensresultater, og det betyder altså, at Danmark mister muligheden for kvalificeret arbejdskraft, og det betyder, at unge mennesker bliver forhindret i at gøre det, de drømmer om, også selv om de faktisk har kvalifikationerne til at forfølge den drøm.
Det er et problem for de unge, og det er et problem for samfundet.
Derudover er en af styrkerne i det danske uddannelsessystem jo, at vi faktisk har en forholdsvis bred sammensætning af studerende på vores studier, både hvad angår alder og baggrund.
Det giver dynamik, og i forlængelse af det er der rigtig, rigtig god mening i at lade være med at smække døren i for folk, der brænder for et studium, også selv om de har været ude af uddannelsessystemet i par år og ikke har verdens bedste studentereksamen.
Samtidig viser de erfaringer, vi har diskuteret mange gange i løbet af debatten i dag – jeg tænker på Syddansk Universitet, hvor man jo har afprøvet optagelsessamtaler – at man faktisk oplever, at det giver mindre frafald blandt de studerende ved at optage via samtaler.
Og mindre frafald betyder færre udgifter.
Mindre frafald er jo det, vi kæmper for at få hele tiden i den uddannelsespolitiske diskussion.
Vi diskuterer og tænker på, hvordan vi kan få nedbragt frafaldet, og vi ved faktisk, at optagelsessamtaler er et rigtig godt middel – ud af flere, naturligvis.
Så lad os da gøre det lettere at gennemføre samtaler.
Lad os da give bedre muligheder til universiteterne.
Afslutningsvis vil jeg bare lige understrege endnu en gang, at forslaget handler om frihed.
Forslaget handler om det stik modsatte af, hvad regeringen på nuværende tidspunkt forsvarer, med undtagelse af Venstre – men i hvert fald ministeren.
Forslaget handler om at fjerne de bureaukratiske barrierer, der gør, at universiteterne ikke bare frit kan indføre optagelsessamtaler, hvis det er det, de vil.