Brian Mikkelsen (KF), 2015-10-22:
Det Konservative Folkeparti er generelt set positive over for regeringens finanslovsforslag.
Det trækker marginalt i den rigtige retning med nogle skatte- og afgiftslettelser, som gør forholdene lidt bedre for virksomhederne og lidt bedre for samfundet.
Men det adresserer jo ikke de udfordringer, som det danske samfund reelt set står over for: at vi har et omkostningsniveau i Danmark, som er langt højere end i sammenlignelige lande; at vi arbejder mindre i Danmark, end de gør i sammenlignelige lande; at innovationen ikke er særlig stærk i Danmark; at vi ikke prioriterer udvikling og ordentlige erhvervsforhold højt nok i Danmark.
Så det er sådan en god teknikerfinanslov, der her er blevet præsenteret, og som alt andet lige er på plussiden, men altså ikke gør Danmark rigere, stærkere og bedre at leve i.
Det er jo forslag, som Venstre har stillet.
Det synes jeg er vigtigt at have med som baggrund for debatten.
Det er Venstres forslag til indtægter, og det er Venstres forslag til udgifter.
Derfor er det også vigtigt under sådan en debat her at adressere, hvad Folketingets otte øvrige partier mener om henholdsvis indtægterne og udgifterne i forslaget og de samlede rammer.
Jeg vil godt starte med at sige, at vi i Det Konservative Folkeparti klart forventer, at vi indgår i en finanslovsaftale.
Vi kan godt se os i det billede, som her er lagt frem fra regeringens side, men der er brug for nogle ændringer i løbet af den proces, som vi skal i gang med.
Hvis vi kigger sådan mere på det fremadrettede, synes vi, at man som regering har et ansvar for at gøre Danmark stærkere og bedre rustet til de globale udfordringer, der er.
Vi lever i en helt anden verden nu, hvor vi er ude at konkurrere på et marked, og hvor vi ikke bare kan lukke os inde om os selv.
Og derfor er det også vigtigt, at vi sørger for, at erhvervslivet har nogle bedre vilkår.
Så vores fokus er at kigge på: Hvordan kan vi sikre, at der bliver investeret mere i danske virksomheder?
Hvordan kan vi sikre, at familierne får nogle flere penge tilovers, og at man også får lov til at yde en ekstra indsats?
Så derfor kigger vi på, hvordan vi f.eks. får lettet punktafgifterne og får lettet administrative byrder og reguleringer for erhvervslivet, og hvordan vi også gør det nemmere at investere i virksomheder – ved f.eks. at se på en generel skattefrihed for medarbejderaktier, så man også får involveret medarbejderne i virksomhederne.
Vi skal også have sikret, at forudsætningerne for væksten i samfundet er til stede.
Og derfor er vi ikke enige med regeringen i de massive besparelser, der er lagt an til, på hele uddannelsesområdet og forskningsområdet.
Det er vi simpelt hen ikke enige i.
Så når man går ind og sparer massivt på universiteterne, på forskningsindsatsen og på erhvervsuddannelserne, er det altså den forkerte vej at gå.
Når man f.eks. går ind og sparer på EUDP – altså vil reducere det med lige godt 200 mio. kr. – som udgør en styrkeposition i det danske samfund, så er vi ikke enige.
Det har regeringen ikke flertal for sammen med Det Konservative Folkeparti.
Så vi skal altså have fat i programmerne igen, og vi skal have kigget i dybden på, hvor vi kan gøre en ekstra forskningsindsats, en ekstra uddannelsesindsats for at gøre Danmark stærkere, klogere og bedre rustet til de udfordringer, der ligger derude og venter.
Vi skal også have set på, hvordan vi får sikret noget tryghed for familierne.
Seks ud af ti danske familier bor i dag i eget hus.
Det kan være pensionistægteparret, der bor i Brønshøj, og som har boet i deres hus i Brønshøj i 35 år – manden er 3F'er, konen har arbejdet som rengøringsassistent hele sit liv, og de har sparet sammen til deres hus, som de har boet i altid.
Deres historie blev illustreret i dagbladet Politiken.
De oplever en eksplosion i deres ejendomsskatter, som betyder, at de sidder og spekulerer på, om de kan blive boende i deres hus.
Et pensionistægtepar, som har slidt og slæbt hele deres liv og bor i et helt almindeligt hus, må altså overveje at flytte på grund af de stigende ejendomsskatter.
Det er noget, som rammer generelt og bredt.
De steder i Danmark, hvor man oplever at man betaler den største del af sin indkomst i ejendomsskatter, er København, Albertslund, Ballerup og Rødovre.
Det er helt almindelige familier, som, når de sidder ude i haven og ser drengene spille fodbold og pigerne sjippe, tænker: Kan vi nu blive boende her i vores hus med vores familie, på trods af at ejendomsskatterne stiger?
Det er derfor, det er så grundlæggende; det er derfor, det er så vigtigt; det er derfor, det er så fundamentalt, at vi får sikret, at man kan blive boende i sin egen bolig.
Så kan man jo diskutere spalte op og spalte ned, om skatterne er for høje i Danmark – det synes vi de er – men princippet her er altså, at man skal kunne blive boende i sin egen bolig, uden at skatten betyder, at man ikke kan blive boende, fordi skatten eksploderer mellem hænderne på familierne.
Og det er jo staten, der kan sige fra ved i første omgang at fastfryse grundskylden og ved i anden omgang at få den helt fjernet.
Så vi foreslår altså, at man får fastfrosset grundskylden.
Vi skal også have skabt noget tryghed for familierne, når de færdes ude på gader og stræder.
I lyset af den nye sikkerhedssituation, i lyset af situationen med migrations- og flygtningestrømme er der brug for mere politi – ikke bare til at håndtere grænseudfordringer, for det skal vi have mere politi til, og ikke bare til at håndtere den nye sikkerhedssituation i lyset af den terrortrussel, der hver eneste dag er imod det danske samfund, fra ekstreme elementer, men også til at sikre helt almindelige tryghedsforanstaltninger i samfundet i forhold til indsats mod indbrud, i forhold til ro og orden på gader og stræder.
Derfor er der altså også brug for en ekstra indsats i forhold til politiet, i forhold til sikkerheden.
Når vi sådan taler fremtid, er det jo grundlæggende vigtigt, at man ikke bare laver sådan en bogholderimæssig vurdering af, hvordan forholdene er.
For det danske samfund sakker år for år længere og længere nedad på ranglisten over de mest velstående lande, de mest produktive lande og de lande, hvor man kan se at de bedste fremtidsudsigter er.
Så kan det godt være, at vi på forskellige ranglister kan kåre os selv som verdens lykkeligste land eller som verdens næstlykkeligste land, afhængigt af hvilket år de bliver lavet, hvor de bliver lavet henne osv., men i helt almindelige termer og ud fra objektive kriterier bliver Danmark fattigere år for år.
Vi bliver fattigere år for år, og det gør vi, fordi vi ikke har fokus nok på udvikling, fordi vi også i lyset af den dagpengeaftale, som bliver lavet i dag, og alle mulige andre sådanne forsørgelsesaftaler fokuserer mere på, hvordan man sikrer overførselsindkomst og passiv forsørgelse, i stedet for at fokusere på, hvordan man får folk i arbejde; hvordan man får flere mennesker væk fra overførselsindkomst og over i aktiv beskæftigelse.
Hele omdrejningspunktet for debatten i medierne, også blandt en del politikere, vedrører jo spørgsmålet om, hvordan vi sikrer de bedst mulige forhold for dem, som ikke er i arbejde, i stedet for at sikre de bedst mulige forhold for, at man kan komme i arbejde.
Det skævvrider debatten, og det gør Danmark fattigere, for så har vi fokus på det forkerte i stedet for fokus på udvikling.
Med de ord vil jeg sige, at vi er positive over for regeringens finanslovsforslag.
Som sagt er det et godt skridt i den rigtige retning, og vi kan godt se os selv i en finanslovsaftale med regeringen, men det er klart, at det kræver, at vi får kigget på nogle af de indtægter og nogle af de udgifter, som regeringen lægger op til, så vi får det trukket i en mere fremtidssikker retning.