Frank Aaen (EL), 2009-09-08:
Når regeringen skal forklare krisen, kommer vi nærmest over i sort magi.
Det er overnaturlige kræfter, der er skyllet ind over landet, og regeringen er helt uskyldig.
Regeringen så ikke krisen komme, siger finansministeren, selv om det stod i alverdens aviser, at den var under fuld udvikling.
Den globale krise var i gang, mens regeringen herhjemme sagde, at det jo faktisk gik alt for godt med dansk økonomi.
Det var med den der mærkværdige opfattelse, som er blandt liberalister, nemlig at en arbejdsløshed på 50.000 er alt for lille.
Regeringen kørte bare videre i deres vi kan købe hele verden-retorik og aftalte nye enorme skattelettelser.
Vi har her i debatten prøvet at spørge regeringen, om der var nogen anledning til at kritisere egen politik.
Det kan være, at finansministeren vil bidrage om lidt, men indtil videre har vi fået at vide, at der ikke var noget at komme efter ; regeringen optrådte aldeles fejlfrit i hele forløbet.
Vi har spurgt, om ikke regeringen har ansvaret for den dramatisk stigende arbejdsløshed, når den i stedet for at investere i beskæftigelse, klima, velfærd og renovering giver pengene til skattelettelser.
Vi har spurgt til regeringens ansvar for boligboblen med indførelsen af de afdragsfrie lån og skattestoppet, der pumpede priserne op og skabte en kæmpemæssig boble, der sprang med alvorlige følger.
Vi fik ikke noget svar.
Vi har spurgt til regeringens ansvar for spekulanterne og bankdirektørerne, der gik helt grassat, og den krise, der medførte, at finanskrisen udviklede sig dramatisk.
Vi fik ikke noget svar.
Som svar på kritikken hørte vi gang på gang, at det havde været værre, hvis S, SF og Enhedslisten havde haft magten, for de ville jo bare bruge pengene to gange, mens regeringen passede på pengene og afdrog på gælden.
Kan finansministeren ikke være enig i, at når vi så kigger på tallene, passer regeringen jo ikke på pengene, tværtimod?
Kassen blev lænset for penge, milliarder af kroner: i 2004 14 mia. kr. i skattelettelser, i 2005 18 mia. kr. i skattelettelser, i 2006 22 mia. kr. i skattelettelser, i 2007 27 mia. kr. i skattelettelser, i 2008 42 mia. kr. i skattelettelser, i 2009 og 2010 tilsvarende enorme beløb og mere end 200 mia. kr. i skattelettelser.
Man har helt bevidst udhulet det økonomiske grundlag for velfærden, øget uligheden, fordi de rigeste fik de højeste lettelser.
Vi gør det modsatte i Enhedslisten.
Vi fremlægger forbedringer for klimaet, beskæftigelsen og velfærden, mere lighed, og en finansiering, der minsandten giver et overskud på mere end 30 mia. kr.
Det fradrag vil vi ophæve.
Til gengæld er pensionsopsparingen skattefri, når den udbetales; og folkepensionen ønsker vi at sætte op.
Det er den måde, vi vil finansiere vores forslag på.
70.000 stillinger til at forbedre klimaet og øge velfærden.
Vi foreslår en grøn beskæftigelsesplan med 40.000 nye job gennem en udbygning af vindmøller og bølgekraft, omstilling til økologisk landbrug og udbygning af den kollektive trafik.
Herudover vil vi energirenovere og vedligeholde institutioner og bygninger og bruge 2 mia. kr. på lokale beskæftigelsesinitiativer i de hårdest ramte områder af landet.
Vi vil i den forbindelse være meget fokuserede på at sikre industriarbejdspladser, for på netop det område er der fare for, at rigtig mange arbejdspladser nedlægges uden stor chance for, at de bare kommer igen, uden at der gøres noget særligt.
Herudover vil vi styrke velfærden og fællesskabet ved at øge beskæftigelsen i den offentlige sektor.
Det skaber tryghed i en krisesituation, og flere offentligt ansatte er den billigste vej til at øge beskæftigelsen.
Det er faktisk sådan, at når man ansætter velfærdsarbejdere, har det fem gange så stor en effekt på beskæftigelsen som skattelettelser.
Vi vil i den forbindelse afsætte 10 mia. kr. til forbedring af den fælles velfærd, skabe 30.000 job og derudover afsætte 5 mia. kr. til de kommuner, der rammes hårdest af krisen, for der er nogle, der slet ikke kan udnytte de muligheder, der trods alt er lagt op til.
Så skal vi gøre en indsats mod den ulighed, der er vokset siden midten af 1990'erne.
I dag er uligheden i Danmark på niveau med, hvad den var i 1960'erne, hvilket vil sige, at de sidste årtiers mindskelse af uligheden for længst er blevet udhulet og er blevet til det værre.
Der er bedre velfærd en god metode – den skaber større lighed, i hvert fald så længe adgangen til offentlig velfærd er lige for alle borgere, og det slås vi stadig væk for.
Der er generelt også større lighed i lønindkomsten i den offentlige sektor, og det er der i særdeleshed mellem kønnene, trods det at der stadig væk er uretfærdigheder på det område.
Uretfærdig fordeling på grund af bobler og spekulation er jo også noget, der hører til i den private sektor, så derfor får man alene lighed ved at gå ind og forbedre den fælles velfærd.
Men derudover skal der også skabes større økonomisk lighed i samfundet ved at give et løft til de fattigste, og vi skal sikre, at de rige bidrager mere til finansieringen af velfærden, som jeg var inde på før.
Det er pensionisterne, de syge og de arbejdsløse, som sakker bagud i lønudviklingen, hvis lønindkomster skal hæves, hvis vi får indflydelse, og den måde, deres indkomster bliver reguleret på, den såkaldte satsregulering, skal ændres, så dagpenge og pensioner vokser lige så meget som lønindkomster.
Dagpengene skal hæves og erstatning for tabt arbejdsfortjeneste hæves til de 90 pct. af en normal indkomst, som det oprindelig var tanken.
Pensionister og kontanthjælpsmodtagere skal op på minimum 14.000 kr. om måneden før skat, og uddannelsesstøtten skal stige med 1.000 kr. om måneden.
Det er de elementer, der indgår i Enhedslistens samlede plan for afskaffelse af fattigdommen i Danmark.
Og for at få penge ind til det vil vi, ud over de poster, jeg nævnte før, rulle regeringens skattelettelser tilbage for personer, der tjener mere end 400.000 kr. og indføre en ekstraskat på 10 pct. af de indkomster, der ligger over 1 mio. kr.
Den skat kunne man i øvrigt sagtens hæve – nogle hæver millioner af kroner i dag, og der er ikke nogen, der er så mange penge værd.
Derfor synes vi også, at bonusordninger for bankdirektører skal beskattes så hårdt – med 99 pct. – at de reelt ophører med overhovedet at blive etableret.
Den globale ulighed skal mindskes gennem større udviklingsbistand med særlig fokus på klimaet.
Vi vil i første omgang op på 1 pct. af BNI i 2010, men har stadig væk et mål om, at 1,5 pct. af BNI skal gå til den samlede ulandsbistand.
Så er vi meget optaget af, at det går så trægt med at få lavet en aftale mellem de forskellige lande om at få forbedret miljø- og klimaindsatsen, og at det derfor stadig væk er usikkert, hvad der kommer ud af klimatopmødet her i København.
En af grundene er, at de rige lande ikke ønsker at bidrage til, at de fattige lande kan forbedre deres klima uden at gå rabundus.
Derfor synes vi, at Danmark skal betale den del af regningen, der er lagt op til, nemlig 6 mia. kr., og sige: Det betaler vi, værsgo – for på den måde at få andre rige lande til at gøre det samme og derigennem få en aftale mellem de fattige og de rige lande i stand og dermed bane vejen for en god klimaaftale.
Så vil vi sige, at det ikke bare er nødvendigt at reparere på krisen, vi skal også bekæmpe, at der kommer nye kriser.
Dem, der har studeret marxismens klassikere vil sige, at det jo ikke kan lade sig gøre, så længe vi har kapitalisme, men man kan godt under kapitalisme mindske kriserne og prøve at afdæmpe dem.
Det kan man gøre gennem en politisk indsats f.eks. ved at undgå, at der opbygges nye bobler i den finansielle sektor og på bolig- og aktiemarkederne.
I det hele taget vil vi gerne have, at spekulanter har deres egne banker, og så pyt være med dem, mens vi almindelige mennesker har de banker, vi har brug for, uden at skulle finansiere spekulanternes banker.
Vi ønsker, at kapitalindkomst skal beskattes som arbejdsindkomst; vi ønsker en aktieomsætningsafgift, der skal mindske spekulationen i aktier.
Men lad os nu kigge efter: Vi var i årevis alene om at ville begrænse skattefradraget for private pensionsopsparinger – nu er en begrænsning allerede vedtaget af regeringen, og S og SF foreslår en yderligere stramning.
På samme måde har vi set
, at vores forslag om at sætte skat på spekulation vinder opbakning, og vores forslag om en millionærskat er nu en del af S-SF's forslag.
Lad mig slutte med at sige, at selv om der er uenigheder mellem os og resten af oppositionen, er der mere, der samler, end der skiller.
Vi ser en positiv udvikling i den samlede opposition, og vi ser også frem til i de kommende måneder at kunne fortsætte arbejdet sammen med S-SF – og De Radikale, når det er muligt – for at opbygge en stærk opposition, der vinder næste valg, for det bliver uden tvivl meget bedre for Danmark end det VKO-regime, vi har i dag.