runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2010-09-07:
Så bekræfter hr. Ole Sohn jo, at den politik, som man har fremlagt, er forfejlet, for man lægger 1,5 mia. kr. i indskolingen, altså fra 1. til 3. klasse, hvor der skal være to lærere i hver klasse og klasser med 12 elever i, men man lægger ikke nogen penge i udskolingen, og hr. Ole Sohn siger lige, at det er der, det mangler.
Det forslag, der lægges frem, hænger overhovedet ikke sammen, og man tvinger kommunerne ud i at lukke skoler.
Jeg forstår ikke, at Socialistisk Folkeparti ønsker at lægge navn til det.
Ole Sohn (SF), 2010-09-07:
Det kan jeg ikke umiddelbart bekræfte.
I dag er systemet sådan, at man har 28 elever i klassen.
Princippet er så det, at er der 29 elever, så bliver klassen delt i to klasser med henholdsvis 14 og 15 elever.
Men der er også en dispensationsregel, for kommer der en elev ind midt i et skoleår, er det jo ikke særlig klogt at dele en klasse.
Så det er jo mere tilrettelæggelsen af det, når man starter nye klasser op, nemlig at man tilrettelægger det på en sådan måde – og det er også det, der er ideen med vores forslag – at man kører det ind fra 0. klasse og får det nye system indført over 10 år.
Det er netop for ikke at få lavet noget, der er dumt, men noget, der er klogt.
Grunden til, at der skal være færre elever i klasserne, er jo, at den enkelte elev skal have en bedre undervisning.
Det, der er ulykkeligt, er jo, at vi kan konstatere, at der er en for stor andel unge, der forlader folkeskolen, som ikke har de basale læse- og skrivekundskaber, der er tilstrækkelige til at kunne gennemføre en ungdomsuddannelse.
Vi kan jo under den nuværende regerings lederskab se, at antallet af unge, der får en ungdomsuddannelse, er faldet til 80 pct.
Den skulle stige til 95 pct.
Det er en katastrofe, og det er det, vi skal have rettet op på.
Peter Juel Jensen (V), 2010-09-07:
Nu er det offentlige forbrug jo en større andel af økonomien end nogen sinde før, også konjunkturrenset.
Mener SF så, at det er ansvarligt at planlægge efter en vækst i de offentlige udgifter, som er større end det, som skiftende regeringer har planlagt efter de sidste 20-30 år?
Ole Sohn (SF), 2010-09-07:
Nej, det mener vi ikke.
Det er faktisk derfor, at vi i vores finanslovforslag og i »En Fair Løsning« lægger an til en generel offentlig vækst på 1,4 pct.
Det er lavere end den faktiske vækst i dag.
Det betyder, og der vil jeg gerne erklære mig enig – nu har vi skændtes så meget i dag – i det, hr. Kristian Thulesen Dahl sagde, og jeg tror også, at hr. Jacob Jensen var inde på det, nemlig at også under en kommende regering skal vi hele tiden og til stadighed år efter år bruge de offentlige midler mere klogt, rationelt og effektivt.
Under den nuværende regering er væksten 2 pct., og vi foreslog 1,4 pct., og målrettet på uddannelse, altså folkeskolen, og på sundhed vil vi give 2 pct., fordi vi gerne vil styre de to områder, hvor vi kan investere i fremtiden, skabe fundamentet for fremtidens vækst og så sikre, at de, der har ydet en lang, stor indsats, kan få en ordentlig behandling, også når de bliver ældre og får brug for medicinsk behandling eller brug for behandling af livstruende sygdomme.
Peter Juel Jensen (V), 2010-09-07:
Så er jeg jo endnu mere forvirret, end da vi startede i dag, for jeg synes, at jeg har hørt mange spørgere fra ordførerens parti, som har tegnet et billede af den sociale massegrav, som man mener man befinder sig i.
Der er blevet sparet på hjemmehjælp og på sygehuse og på folkeskoler osv.
Der ville man gerne have en vækst, og det vil sige, at så er man tvunget til at skære ned andre steder.
Hvor er det, at SF vil skære ned i de beløb, som der er blevet nævnt i dag?
Ole Sohn (SF), 2010-09-07:
Vi vil simpelt hen agere noget klogere end den nuværende regering.
En af de ting, vi lægger an til, er at lave flerårsbudgetter med kommuner og regioner, så man en gang imellem kan foretage nogle investeringer, som kan give nogle afledte besparelser.
Bare til eksempel: Hvis man foretager nogle investeringer i energirenovering af offentlige bygninger, kan det godt ske, at man år et bruger lidt flere penge, end der egentlig gennemsnitligt var afsat.
Til gengæld vil man i år to og tre få en energibesparelse.
Det er jo meget klogt tænkt.
Det er et af eksemplerne.
Det andet er, at vi siger, at det der aktiveringscirkus, som finansministeren har iværksat med kontrol på kontrol, godt kan gøres bedre og billigere.
Man har stort set først ved det seneste forsvarsforlig sat effektivt ind, er begyndt at sætte effektivt ind med en budgetstyring.
Det er jo fuldstændig rystende.
Så der er masser af muligheder.
Det første, vi vil gøre, vil være, at vi vil lave et kasseeftersyn, og så skal vi nok få styr på økonomien.
Marion Pedersen (V), 2010-09-07:
Nu sagde hr. Ole Sohn i sin ordførertale, at han meget gerne ville tale om S og SF's plan, og så synes jeg jo, at det er påfaldende, at S og SF tilsyneladende nu prøver at overbevise danskerne om, at skatten kan sættes markant op, vel at mærke uden at nogen som helst andre end dem, der tjener mange millioner hvert år, bliver ramt.
Ordføreren har heller ikke svaret på flere af mine kollegers spørgsmål, så nu vil jeg prøve at komme med et bud på, hvor det kunne være, man satte skatterne op.
Som jeg læser S og SF's forslag, vil man øge skatterne på erhvervslivet med i alt 10 mia. kr. frem mod 2013.
Kan ordføreren bekræfte det?
Det kan besvares med et ja eller et nej.
Ole Sohn (SF), 2010-09-07:
Der kunne jo være en enkelt lytter eller seer, så svaret skal da foldes lidt mere ud.
Vi har sagt i vores »En Fair Løsning«, det rækker jo længere end finanslovudkastet, at vi sammen med erhvervslivet vil omfordele for 2,2 mia. kr. af erhvervstilskudsordningerne, hvor vi i dag giver 26 mia. kr. i erhvervstilskud, 13,5 mia. kr. via skattesystemet og 12,5 mia. kr. via finansloven, er det vist.
Det vil vi gøre, og det vil vi bruge til at sige til erhvervslivet, at de penge skal blive der.
Der skal være 1 mia. kr. til klimainvesteringer i energitunge virksomheder, så vi undgår, at de flytter til udlandet.
Vi skal bruge pengene til at understøtte vækstindustrier, altså der hvor vi har mulighed for at satse inden for energi-, klima- og velfærdsteknologi, som er de nye vækstmotorer.
Jeg tror, jeg har sagt det 10-15 gange i dag, men jeg gør det gerne igen, og min kollega, hr. Morten Bødskov, har også sagt det: Den finansielle sektor fik hjælp i form af støtte, da de havde bragt sig selv ud, hvor de ikke burde have bragt sig ud, og nu kan vi med glæde se, at de er begyndt at tjene penge igen, og så siger vi til den finansielle sektor, at de også kommer til at give et par milliarder, for at vi kan investere i en bedre folkeskole.
Marion Pedersen (V), 2010-09-07:
Ud over den finansielle sektor kan jeg forstå, at alle de små håndværkere også skal bidrage væsentligt til det.
Det kan godt være, at det står uklart for en folkesocialist, men jeg tror, at alle andre har forstået, at det er det private erhvervsliv, der kører det her samfund.
Der bliver ikke tjent nogen penge, der kommer ikke en eneste krone i kassen, som er tjent af det offentlige, så det er det private erhvervsliv, der kører det her samfund.
Hvordan kan øgede skatter på erhvervslivet så hjælpe med til at få flere arbejdspladser og bedre velfærd?
Det står fuldstændig uklart for mig.
Ole Sohn (SF), 2010-09-07:
Jamen når vi har foreslået en omlægning af erhvervsstøtteordningerne, er det ikke bare noget, vi har fundet på i et eller andet studerekammer, så er det sådan set, fordi det er noget, som Dansk Erhverv har peget på, det er oven i købet noget, Dansk Industri har åbnet mulighed for, det er noget, Dansk Landbrug kan se ideen i.
I 1960'erne kunne man godt have givet en erhvervstilskudsordning, som var fornuftig i 1960'erne, men som bare af inerti er forblevet uændret.
Ideen med erhvervsstøtte er, at man skal understøtte en udvikling, så erhvervet bliver selvbærende, det erkender vi, og derfor er der ingen små håndværksmestre, som bliver ramt af vores forslag – tværtimod.
Vi sætter ind med øget innovation, øget iværksætteri, og vi kommer også til at lave om på den statslige indkøbsordning, som den her regering har lavet, og som i den grad favoriserer de store virksomheder, sådan at vi kan få flere små og mellemstore virksomheder med ind i licitationerne, for at vi kan få en bedre vækstmotor i gang i samfundet.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2010-09-07:
Jeg vil egentlig godt tilslutte mig hr. Kristian Thulesen Dahls ros til Socialistisk Folkeparti, for jeg kan jo forstå, at det er lykkedes fuldstændigt at få indlemmet Socialdemokraterne i Socialistisk Folkepartis politik på skoleområdet.
Vi kan jo læse, at vi skal have klasser på 24 elever.
Kan hr. Ole Sohn bekræfte, at den 25. elev, der gerne vil gå i klassen, gør, at klassen bliver delt, så man får en klasse på 12 elever og en klasse på 13 elever?
Morten Østergaard (RV), 2010-09-07:
Det kan fremstå som en afledning, men jeg vil gerne vende tilbage til regeringens finanspolitik, som vel fortsat på en eller anden måde er det lovforslag, der førstebehandles i dag.
Og jeg kunne egentlig godt tænke mig at få at vide, at hvis nu nulvækstforudsætningen ikke holder – allerede nu ved vi jo, at det gør den ikke, for så vidt angår 2010; hvis udviklingen fra første kvartal fortsætter, ja, så står vi med et øget offentligt forbrug her i 2010 på 2,1 pct. – hvordan agter finansministeren så at løse det problem?
Er det med en ny regning, en ny genopretningsaftale, eller hvordan agter man at løse det problem?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-09-07:
Hr. Morten Østergaard fremfører så igen, at den høje vækst i det offentlige forbrug, som indgår i nationalregnskabet for de første to kvartaler her i 2010, skulle have betydning for genopretningsaftalen og for opfyldelsen af EU-henstillingen.
Til det er der to ting, jeg gerne vil fremføre:
For det første svækker det selvfølgelig i sig selv de offentlige finanser, hvis der i kommuner og regioner og i den offentlige sektor under et bliver brugt flere penge i 2010 end forudsat.
Det er en udfordring at dæmpe den offentlige udgiftsvækst, og derfor har vi jo også strammet styringsmekanismerne ganske meget i forbindelse med genopretningspakken.
Mekanismerne virker først med fuld effekt fra 2011, og det afgørende i forhold til de langsigtede udfordringer er jo, at de aftaler, vi har indgået for forbrugsudgifterne i 2011, bliver overholdt.
For det andet vil jeg så godt sige, at en mulig overskridelse i 2010 ikke er noget, der isoleret set berører den indfrielse af henstillingen fra EU, som ligger i genopretningsaftalen.
EU's henstillinger retter sig imod, at vi skal forbedre den strukturelle saldo med i gennemsnit 0,5 pct. af BNP om året i 2011, 2012 og 2013, og genopretningsaftalen og henstillingen har virkning fra den 31. december 2010.
Morten Østergaard (RV), 2010-09-07:
Jeg fik jo desværre ikke noget svar på, hvad regeringen vil gøre, hvis forudsætningen om nulvækst ikke holder, ud over at det er lidt løjerligt at høre på, at det kun er kommunerne, der skal have skylden, og at det er notorisk umuligt for regeringen at styre statens udgifter, som man ellers skulle tro at den havde hånds- og halsret over.
Men når jeg spørger, er det ikke bare på grund af udviklingen i år, men så er det jo også, fordi f.eks. nationalbankdirektør Niels Bernstein allerede den 18. marts sagde til Information: »Regeringen har ikke kunnet styre de offentlige udgifter i de seneste ni år, derfor er der ingen grund til at tro, at de kan i de næste tre«.
Vi har meget svært at forestille os nulvækst i det offentlige forbrug i år.
Det forekommer faktisk urealistisk«.
Når nu der ikke kan opdrives en økonom, der ikke er ansat af finansministeren, som tror på, at der kan holdes nulvækst i de offentlige udgifter i de kommende 3 år, var det så ikke rimeligt, at man afslørede, hvad plan B er?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-09-07:
Vi kan modregne 3 mia. kr. i bloktilskuddet, og vi har lavet en væsentlig bedre økonomistyring, så vi ikke som i 2009 risikerer, at kommunerne efter et helt år, hvor de havde talt om alle deres besparelser, så i virkeligheden havde brugt 5 mia. kr. mere end budgetteret, så de nu skal lave halvårlige regnskaber, så vi ikke bliver taget på sengen.
Så må jeg medgive, at det da er en svær øvelse at bringe det her overforbrug ned, men der er to ting, jeg vil sige.
Jeg synes, at der gøres en god indsats i kommunerne.
Det er det, jeg hører at man virkelig bestræber sig på, og det er meget klogt, for de her sanktioner, vi har aftalt, er meget skrappe, og derfor er det helt nødvendigt.
Og så er der jo altså krisen, der er kommet, vil jeg sige til hr. Morten Østergaard; i forhold til tidligere år er den økonomiske virkelighed helt anderledes, og det er da gået op for kommuner og regioner, ligesom det er gået op for os i staten, at der ingen nemme penge er at få.
For så vidt angår staten, har vi jo indført den her begrænsning på 1 pct. i de statslige udgifter, og vi holder meget nøje øje med kommunernes udvikling, men jeg er ret fortrøstningsfuld på det område, for alle må tilpasse sig den økonomiske virkelighed.
Jeg ville ønske, at det også bredte sig til Folketingssalen, sådan at S og SF blev præget af den økonomiske virkelighed, vi lever i.
Frank Aaen (EL), 2010-09-07:
Min påstand er, at det hul, der er i statskassen, er skabt af staten, regeringen, med hjælp af Dansk Folkeparti.
Det har jeg nogle gange i dag prøvet at få regeringen til at erkende ved at stille det helt enkle spørgsmål: Når statsgælden vokser med ca. 300 mia. kr. over en periode og skattelettelserne i nogenlunde samme periode er på 300 mia. kr., er der så ikke en sammenhæng mellem de to tal, en årsagssammenhæng?
Det har jeg altså ikke kunnet få svar på, heller ikke ved at spørge ministeren tidligere i debatten.
Men når jeg så kigger på den liste, vi nu har, over årlige skattelettelser, kan jeg se, at tallet i 2009 er 39 mia. kr., i 2010 er det 53 mia. kr., i 2011 er det 46 mia. kr. – her trædes der lidt på bremsen – og i 2012 er det 42 mia. kr.
Ministeren har hele tiden talt om, at der mangler 24 mia. kr.
Mon ikke man inden for de tal, jeg har nævnt her, meget nemt kunne finde 24 mia. kr., samtidig med at der var penge til at øge velfærden?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-09-07:
De udfordringer, som Danmark står over for, er jo, at der flytter arbejdspladser ud af landet, ganske almindelige arbejdspladser flytter til Kina, til Vietnam, til Indien, fordi det er billigere at producere dér.
Og derfor må man sige, at vores bestræbelser, hvis vi vil have en ganske almindelig produktion i det her land, skal være, at vi prøver at holde omkostningerne nede, det er vi nødt til.
Så jeg tror ikke, at livet er helt så enkelt, som hr. Frank Aaen fremstiller det, for der er også en omverden, vi skal tage hensyn til.
Frank Aaen (EL), 2010-09-07:
Det er plat umuligt at få svar på de spørgsmål, man stiller.
Det er klart, at med de tal, jeg nævnte før, er der i virkeligheden så meget råderum, at man kan lade skattelettelserne til de lavestlønnede være, som de er, man kan bare nøjes med at kigge på de skattelettelser, der gavner de rigeste i vores samfund.
Og der har vi jo spurgt et par gange, hvordan der kommer flere i arbejde i Danmark, ved at Peter Straarup har fået en skattelettelse på en lille halv million kroner.
Det har jo ikke forhindret nogen bankdirektører i at tage til Kina.
Jeg tror heller ikke, de vil have dem.
Og de er jo ikke finansierede, for den finansiering, man taler om, er de skattelettelser, der kommer i de kommende år.
Men dem, jeg lige har læst op, er ufinansierede skattelettelser.
Så jeg vil sige til ministeren, at der vel er en sammenhæng mellem, at statens gæld eksploderer, og at der skal strammes ude i kommunerne og så skattelettelserne.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-09-07:
De skattelettelser, der er blevet gennemført, er finansierede og bidrager til at styrke holdbarheden i dansk økonomi.
Så billedet er jo noget mere kompliceret i virkelighedens verden end den fremstilling, hr. Frank Aaen giver.
Og vi skal jo altså trods alt her i landet interessere os for, at det kan betale sig at have produktion, sådan at vi har noget at leve af, og der er jo kun ét sted, velfærden kommer fra, og det er fra den produktion, der er i de private virksomheder; det er den, vi så skal fordele bedst muligt.
Men det er jo altså ikke andre steder end i den offentlige sektor, at velfærden produceres.
Line Barfod (EL), 2010-09-07:
Vi kan jo diskutere længe frem og tilbage om skattelettelser og hul i statskassen og hvad det ellers er, regeringen har skabt.
Jeg synes nu, det også er lidt vigtigt at holde fast i, at der er nogle mennesker, der bliver ramt, fordi regeringen og Dansk Folkeparti har valgt, at man vil give skattelettelser i stedet for at sikre, at der er en ordentlig velfærd.
Derfor vil jeg bare høre, om finansministeren f.eks. synes, det er rimeligt, når man nu i en kommune skærer i hjemmeplejen til handicappede, der har behov for hjemmepleje, og f.eks. Lone Tychsen, der er 42 år, derfor ikke længere kan komme ud til noget om aftenen, men er nødt til at være hjemme, fordi hun skal i seng klokken 22 hver aften – hun kan ikke længere få lov til selv at bestemme sin egen sengetid.
Mener finansministeren, at den type liv er rimeligt, og at det er det niveau, vi skal have for handicappede her i landet?
Mener finansministeren, det er rimeligt, at man skærer ned på skoler og børnehaver osv., lukker rundtomkring i landet, for at der kan være råd til skattelettelser til de rige?
Eller mener finansministeren, at det bare er den omkostning, man må tage med, fordi finansministeren mener, det er så afgørende, at de rige får deres skattelettelser?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-09-07:
I forbindelse med genopretningspakken, som regeringen og Dansk Folkeparti aftalte, fremgår det jo klart og tydeligt, at kommunerne i 2011 har de samme penge til rådighed, som de har i 2010, oven i købet fremskrevet med pris- og lønreguleringen.
Så det eksempel, fru Line Barfod nævner, kan i hvert fald ikke skyldes den aftale, som regeringen har indgået med Dansk Folkeparti.
Men vi har jo kommunalt selvstyre, og det er jo lokale prioriteringer, og jeg synes da ikke, at det, fru Line Barfod nævner her, lyder særlig rart.
Men jeg kan bare sige, at det ikke skyldes noget, regeringen eller Dansk Folkeparti har aftalt.
Den her finanslovsdebat handler jo om de forslag, der er blevet fremsat.
Hovedingrediensen i vores finanslovforslag er genopretningspakken, vi vedtog i maj måned, og som vi jo havde lange debatter om.
Den har hr. Ole Sohn og hr. Morten Bødskov dundret imod, og vi har haft debat efter debat osv.
Det kom så i går, og det arbejder vi os nu igennem.
Hr. Ole Sohn må undskylde mig, men det er da naturligt, at vi ved denne debat sætter fokus på S og SF's finanslovforslag.
Det har vi jo ikke kendt tidligere, og derfor må det da være en fuldstændig legitim demokratisk proces, at vi sætter fokus på den plan, som hr. Morten Bødskov og hr. Ole Sohn har fremlagt i dag, og vi kan jo så bare konstatere, at der er store huller i den plan.
Ole Sohn (SF), 2010-09-07:
Ja, og det er netop de gamle tal, og det er derfor, at der trods alt, kan man sige, i ministeriet er en embedsmand, der er så klog, at vedkommende ikke siger, at provenuet er mindre hos os, men at det må antages at måtte være det.
Det er selvfølgelig, fordi den pågældende vil beskytte sig selv mod den fuldstændig uanstændige behandling, som ministeren udsætter sine embedsmænd for.
Jeg synes simpelt hen, det er for lavt, at ministeren gør det.
Ministeren har hele talerstolen og en halv time til at forklare regeringens politik.
Ikke på noget tidspunkt står man til ansvar for, at man har brugt milliarder mere, end det fremgår af ens planer, og at man har bedt om at få lavet nogle tal, som overhovedet ikke forholder sig til regeringens egen politik, men alene til oppositionens.
Var det ikke mere ansvarligt, at man, når man som minister bliver angrebet for at have gennemført ufinansierede skattelettelser, der ikke er hold i, så får sine embedsmænd til at dokumentere, at oppositionen har uret?
Men nej, det gør ministeren ikke af den ene simple grund, at vi har ret, og at den nuværende minister, den forrige og den forrige igen har formøblet et historisk opsving, hvilket nu gør, at vi har et kæmpe hul i kassen, som skal finansieres.
Men har ministeren mandsmod nok til at forsvare sin politik?
Man kommer bare med nogle fuldstændig uartikulerede postulater om oppositionens politik, som ikke engang svarer til de skriftlige svar, man får.
Det er simpelt hen for uanstændigt.
Morten Bødskov (S), 2010-09-07:
Det er sjældent, man får den type invitationer til forhandlinger, men vi kommer som sagt glædeligt til alle de møder, vi bliver inviteret til, og ser frem til endnu en god, konstruktiv snak med finansministeren.
Det kunne jo være, at finansministeren trods alt har behov for brede aftaler.
Jeg ved ikke, om man vil stå alene med bl.a. den kuldsejlede politireform.
Det kunne jo være, at der trods alt var nogle ideer til, hvad der skal ske, men det må vi jo se.
Men så er det bare, at jeg, når man ser på, hvad finansministeren rent faktisk siger, nemlig at der ikke er sat penge af til investeringerne i infrastrukturen, letbanen mellem Århus og København, spekulerer på grundlaget for vurderingen.
Det er jo, fordi vi inviterer pensionskasserne til en dialog om at lave et OPP-projektet.
Det er derfor, må jeg bare sige til finansministeren.
Det er, fordi det er en udgiftsneutral ordning, som vi vil genindføre.
Det er derfor, vil jeg fortælle finansministeren.
Det kan derfor godt være, at finansministeren er blevet udstyret med endnu et talepapir, men jeg er ikke helt sikker på, at finansministeren rent faktisk har læst vores forslag.
Når finansministeren så bruger hele sin taletid på at skyde vores forslag til »En Fair Løsning« ned, vil jeg bare bede finansministeren om at kommentere et svar om »En Fair Løsning«, som er sendt over til Folketingets Finansudvalg fra Finansministeriet …
Jeps, to sekunder.
Der står på side 6, at øget arbejdstid, trepartsforhandlinger, kan give mellem 0 og 15 mia. kr., så det kan altså lade sig gøre at finde 15 mia. kr., hvis man kan stole på, hvad der rent faktisk står i Finansministeriets svar.
Kan finansministeren be- eller afkræfte det?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-09-07:
Det kan formentlig give op til 40 mia. kr.
Det har jeg set LO udtale.
Men hør nu her, det er jo slet ikke det, der er det afgørende.
Det, der er det afgørende, er, at hr. Morten Bødskov og hr. Ole Sohn ikke vil komme med et eneste forslag, men siger, at det vil de fortælle om efter et folketingsvalg, og at de efter et folketingsvalg vil indbyde Harald Børsting, og hvis Harald Børsting synes det, kan de snakke om det.
Jeg må sige til hr. Morten Bødskov, at det jo ikke er en ordentlig måde at føre politik på, for hvis man vil opnå et resultat, hvis man vil skaffe 15 mia. kr., må man jo anvise, hvilke redskaber der skal til for at opnå det.
Hr. Morten Bødskov vil ikke nævne andet, end at det ikke er regeringens dagpengereform, at det ikke er efterlønnen, og at det ikke er den aftalte arbejdstid i overenskomsterne, der skal sættes op, og så er det jo på månen, man kan skaffe 15 mia. kr.
Morten Bødskov (S), 2010-09-07:
Selv om jeg lod svaret ligge heroppe, ville finansministeren ikke kigge i det.
Men der står fra 0 til 15 mia. kr., så det går vi selvfølgelig ud fra, for det er et svar fra Finansministeriet.
Men det er fair nok.
Så kunne jeg godt tænke mig finansministerens redegørelse for et andet diskussionsemne, der har været oppe i dag.
Det var dengang, da finansministeren havde fat i en foreløbig vurdering af S-SF's finanslovudspil og hele diskussionen om det fremrykkede provenu ved pensionsindbetalingerne.
Hvordan kan det være, at Finansministeriet har ændret vurderingerne så kraftigt, som man rent faktisk har, af, hvor meget det giver i varigt provenu, og hvor meget effekt det giver, når man taler om det fremrykkede provenu?