Camilla Hersom (RV), 2012-11-22:
Der findes store lovforslag og små lovforslag, lovforslag, der dramatisk ændrer samfundet, og lovforslag, der skal justere en kurs eller implementere regler, der giver god mening ud fra almindelig, sund fornuft.
Nærværende lovforslag om høreapparatområdet falder efter Radikale Venstres mening tættest på det sidste.
Lovforslaget omhandler samling af høreapparatområdet i sundhedsloven og ændret tilskud til høreapparater.
Der er allerede redegjort for de finere detaljer i forslaget.
Vi har også hørt om den historiske baggrund.
For at nedbringe lange ventelister indførte man et tilskud til høreapparater og hørebehandling på private klinikker.
På baggrund af 10 års erfaring kan det nu konstateres, at de mange millioner kroner, der er brugt på ordningen, ikke har medført, at ventelisterne er bragt væsentligt ned.
Tværtimod er antallet af personer, der anskaffer og bærer et høreapparat, steget voldsomt.
Er det et entydigt udtryk for et stigende behov?
Det er unægtelig sådan, at den demografiske udvikling tilsiger, at der vil ske en øgning af behovet.
Men der kan også være andre faktorer, der spiller ind.
Faktum er i hvert fald, at også den tidligere regering havde øje på området og derfor bestilte en kulegravning.
Rapporten om dette var færdig i juni 2012 og havde to helt klare konklusioner: Den eksisterende opgavefordeling mellem stat og regioner medfører en del uhensigtsmæssigheder, og prisudviklingen på høreapparater, som har medført et fald på 60 pct., tilsiger, at det offentlige tilskud til høreapparatbehandling i privat regi bør reduceres.
Det lyder jo både logisk og rigtigt.
Men jeg skal love for, at dette er et lovforslag, der har vakt røre rundtomkring.
I forhold til de negative reaktioner handler de i meget stort omfang om nedsættelsen af tilskuddet samt formodningen om, at nedsættelsen vil flytte nogle patienter fra det private system til det offentlige.
Hvad vil det betyde for ventetiden? bliver der spurgt om.
Hvad vil det koste, ikke bare for de offentlige kasser, men måske også for patienten?
For slet ikke at tale om den tabte fortjeneste i den private virksomhed.
Jeg vil også tilføje, at jeg sjældent har oplevet så livlig en lobbyvirksomhed som den, der har udfoldet sig ved foretræde i udvalget i forskellige konstellationer, på MF-kontorer, via mail, telefonopkald og i bestilt rapportarbejde.
Det ændrer imidlertid ikke på Det Radikale Venstres holdning til forslaget om nedsættelse af det offentlige tilskud.
Når det offentlige har kunnet opnå ikke bare en reduceret, men en stærkt reduceret pris på indkøb af høreapparater, kan veldrevne private aktører naturligvis det samme.
Og hvis det ikke kan lade sig gøre for dem enkeltevis, er de jo fri til at slå sig sammen i indkøbsfællesskaber.
Vi er som politikere forpligtet til at varetage samfundets fælles bedste, og til det hører at give hjælp til dem, der har hjælp behov, og at holde et skarpt og vågent øje med, hvordan vi bruger vores ressourcer bedst muligt.
Og her må der være et niveau af rimelighed.
Der er usikkerhed om, hvordan bevægelsen vil være i patientstrømme mellem det offentlige og det private.
Det skal vi naturligvis nøje overvåge, fuldstændig som der er lagt op til i lovforslaget, der skal evalueres efter 2 år.
Der er også områder, komplicerede områder, som vi skal undersøge nøjere.
Er der f.eks. sket et indikationsskred på området, eller har vi i lang tid undervurderet behovet for høreapparatbehandling?
Findes der eksempler på uheldige dobbeltroller, hvor læger først kan undersøge patienternes behov og derefter henvise til deres egen butik for høreapparatskøb?
Alt dette vil blive undersøgt i et videre udvalgsarbejde, og det hilser vi velkommen.
Vi bliver aldrig færdige med at justere på sundhedsvæsenet, men vi må naturligvis reagere, når noget er ved at løbe løbsk.
Radikale Venstre kan støtte forslaget.