Christine Antorini (S), 2011-01-18:
Når Socialdemokraterne og SF i dag fremsætter de to beslutningsforslag, som skal fremme, at staten som en meget stor offentlig arbejdsgiver i højere grad bruger mulighederne for at stille krav med sociale klausuler og herunder også løfte den massive uddannelsesopgave, der er, fordi vi står i en situation, hvor 7.400 unge mennesker ikke får en praktikplads og derfor ikke kan blive færdige med deres uddannelse, bl.a. som håndværker, så er det, fordi det er en gave, vi har her i Danmark, at vi har nogle store offentlige arbejdsgivere i stat, i regioner og i kommuner, som ved at udbyde opgaver til private virksomheder for det første sætter gang i den vækst, vi i den grad har brug for, og for det andet kan sætte gang i, at der kommer nogle flere uddannelsespladser.
Jeg bliver ærlig talt
noget bekymret, når jeg hører de meget forskellige udlægninger, der er, af muligheden for at anvende sociale klausuler, herunder uddannelsesaftaler, f.eks. når jeg hører Venstres ordfører sige, at det nærmest er et problem, og når Venstres ordfører lægger vægt på, at det i hvert fald ikke skal rulles ud over hele Danmark.
Så derfor vil jeg i stedet lytte meget mere til, hvad ministeren siger, for der kom nogle positive tilkendegivelser fra ministeren om, at der skal være en tydelig vejledning – vi ville have ønsket os, at den var kommet langt hurtigere – og at ministeren, når der kommer en vejledning, gerne ser mulighederne for at fremme flere praktikpladser benyttet i hele landet.
Hele formålet med, at vi har fremsat de her beslutningsforslag, er jo, at vi synes, at det er gået alt, alt for langsomt med at bruge de muligheder, der ligger i, at stat, region og kommune er en stor arbejdsgiver.
Når vi hører det argument, at det vil være besværligt for virksomheder og hæmme virksomheder osv., så forstår jeg det ganske enkelt ikke.
Sagen er jo den, at der heldigvis er mange virksomheder, som også påtager sig en uddannelsesopgave.
Der er jo på trods af krisen mange unge mennesker, der får en praktikplads, men der er altså 7.400 unge mennesker, der ikke har det endnu.
Der er også mange virksomheder, der er optaget af at fremme en miljøvenlig produktion, og de virksomheder, som påtager sig det ansvar, vil jo blive støttet af, at der er offentlige udbydere, som på fuldstændig lige vilkår siger, at hvis man er interesseret i den her offentlige opgave, der giver arbejdspladser, der giver økonomi til virksomheden, så bliver der stillet krav til kvalitet i det arbejde, der bliver leveret, herunder også i forhold til uddannelsespladser.
Det er den virkelighed, som private virksomheder altid fungerer inden for.
Der skal være gennemsigtighed i konkurrencebetingelserne, og når der er gennemsigtighed i konkurrencebetingelserne, kan man byde på den opgave.
Der er allerede kommuner, der er gået i gang.
Aarhus Kommune er gået i gang, og Københavns Kommune er gået i gang, med rigtig gode resultater.
Den håber vi snart kommer – vi kan høre, at den kommer den 1. marts – fordi endnu flere gerne vil benytte muligheden.
Det, vi er lidt optaget af i forbindelse med debatten her, er, hvordan ministeren direkte kan gå ind og bruge staten som en drivkraft, også til den her udvikling.
Det er jo ikke tilstrækkeligt, at det kun er kommunerne, der gør det, for staten sidder på nogle af de rigtig store byggeopgaver.
Derfor håber vi også, at der trods alt med de positive tilkendegivelser, som undervisningsministeren har fået af henholdsvis Socialministeriet og Økonomi- og Erhvervsministeriet, også er blevet taget højde for, at der i den vejledning, som vi må forvente kommer senest den 1. marts, er nogle klare anbefalinger til, hvordan staten kan spille en langt mere aktiv rolle.
Et af de steder, hvor staten også kan spille en aktiv rolle, har vist sig, efter at de to beslutningsforslag er blevet fremsat her af S og SF.
Vi har stillet spørgsmål til undervisningsministeren om den store indkøbsordning, altså statens indkøbsordning, som eksisterer i dag.
Der er 850 leverandører, som er en del af statens indkøbsordning, og der er en omsætning på over 13 mia. kr. via statens indkøbsordning.
Vi har spurgt ministeren, om man også der kunne forestille sig at staten kunne være en drivkraft i forhold til at stille krav til de 850 leverandører om, at de også i højere grad skulle påtage sig et socialt ansvar, herunder tilbyde uddannelsespladser.
Svaret fra ministeren er meget tydeligt.
Det er, at det kan staten godt.
Der er jo også en god grund til, at virksomheder gerne vil motiveres til det, for de ved, at de om et par år vil have brug for faglærte, uddannede medarbejdere.
Så vi håber, at de to beslutningsforslag ikke bare bliver afvist med, at de støder imod lovgivningen og EU-retten, og jeg skal komme efter dig.
Vi lægger ikke op til at bryde loven.
Vi lægger op til, at regeringen langt mere aktivt påtager sig et ansvar for at bruge stat, regioner og kommuner som arbejdsgivere, hvilket ikke alene fremmer mere bæredygtig produktion, men også at der kommer nogle flere praktikpladser til de unge.
Så vi håber på en lidt mere velvillig modtagelse, for det her er faktisk noget, der rykker, og vi ved, at den del af erhvervslivet, som gerne vil noget med deres arbejdspladser, vil noget med de unge mennesker, vil sætte stor pris på, at staten i langt højere grad bliver en motor for det.