Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-01-27:
Og tak for den debat, der har været i dag.
Det er ikke, fordi der er kommet mange overraskelser frem, kan man sige, men det er alligevel rart at få diskuteret spørgsmålet om de her minimumsstraffe i forbindelse med knivspørgsmålet.
I virkeligheden er knivloven jo symptomatisk.
Den er jo symptomatisk for den måde, der bliver lovgivet på i vore dage, nemlig at det sker, fordi der var problemer i nattelivet, og så straffer man alle mulige andre.
Det var, fordi der skete noget, man gerne ville være handlekraftig over for, og så lavede man en symbollovgivning med en masse kedelige konsekvenser for almindelige mennesker.
Det passer jo meget godt med, at vi generelt oplever år for år, at der kommer flere love, flere regler, flere forordninger i det her samfund – med ny rekord sidste år på 1.640 stykker.
Det er jo i den sammenhæng, man også skal se det her spørgsmål.
Lad os så kigge på det mere konkrete: Kan det virkelig være rigtigt, at ganske almindelige mennesker i udgangspunktet nærmest betragtes som skyldige i en forbrydelse?
De skal over for politiet, hvis de antræffes med kniv, gøre rede for det anerkendelsesværdige formål med at gå med en kniv.
Man kan risikere at blive straffet, fordi man har glemt en kniv i et handskerum; man kan risikere at blive straffet, fordi man har glemt en kniv i en lomme; ja, man kan sådan set risikere at blive straffet, fordi man har glemt en kniv stort set et hvilket som helst sted.
Det er der så en masse mennesker, der er kommet i klemme af.
Da vi havde den oprindelige debat om knivloven, var der en stor skråsikkerhed, især fra Venstres og Dansk Folkepartis side, om, hvad den ville føre med sig.
Både byretten og landsretten dømte jo efter den lov, der var lavet, men heldigvis valgte Højesteret at underkende flertallet i Folketinget ved at tolke loven på en anden måde, end man havde skrevet den.
Det kan vi selvfølgelig glæde os over.
Men også efter Højesterets domme fra 2009 er der faldet tåbelige domme; også efter Rigsadvokatens nye retningslinjer er der faldet tåbelige domme.
Og vi har da også set, at både Jørn Vestergaard, professor i strafferet ved Københavns Universitet, og Advokatsamfundet er kommet med kritik efter Rigsadvokatens nye retningslinjer.
Vi skal passe meget på, når vi indfører de her minimumsstraffe, for det får nogle store konsekvenser for ganske almindelige menneskers ganske almindelige hverdagshandlinger.
Nu kan en forglemmelse føre til måske en dom; i gode tilfælde til en betinget dom og en stor bøde.
Er det en måde, der styrker Folketingets troværdighed over for borgerne?
Det tror jeg faktisk ikke det er.
Jeg tror, at der er en stor undren ude i samfundet over, at man bruger tid på at indføre den her form for symbollovgivning med så mange praktiske ofre, som tilfældet er.
Jeg vil gerne takke Socialistisk Folkeparti, Det Radikale Venstre og Enhedslisten for at være med i rækken af partier, der støtter formålet.
Det var jo ikke nogen overraskelse, for vi har diskuteret en lang række af forskellige beslutningsforslag på det her område før.
Og jeg håber da, at man, lige meget hvilken regering der måtte komme efter et folketingsvalg, kan presse den til at få ændret på den her lovgivning.
Jeg lover i hvert fald, at Liberal Alliance vil gøre sit til det, hvis der fortsat skulle være en borgerlig regering, hvilket vi selvfølgelig håber.
Men jeg vil takke for debatten.
Jeg er sikker på, at den vil fortsætte, og så vil vi sørge for at presse på, sådan at vi kan få en bedre lovgivning.
Man aner faktisk ikke, i hvilke tilfælde folk vil blive dømt, og i hvilke de ikke vil.
Vi kan i hvert fald høre, at der ikke er noget ønske om at give konkrete svar på konkrete spørgsmål.