Benedikte Kiær (KF), 2011-03-18:
Lovforslaget skal fremsættes inden udgangen af 2011.
Som baggrund anfører Enhedslisten, at forslaget er inspireret af kvalitetssikringen på sundhedsområdet, hvor der på det medicinske område er tale om en kvalitetssikring af forsøg med mennesker, som ikke findes på det sociale område i forbindelse med behandlingstilbuddene.
På den baggrund mener forslagsstillerne, at der bør stilles et minimum af kvalitetskrav til projekter og behandlingstilbud på det sociale område til sikring af borgernes rettigheder, sikkerhed og velfærd.
Jeg vil gerne med det samme slå fast: Regeringen tror ikke, at nedsættelsen af socialetiske komiteer er vejen frem mod øget kvalitet i behandlingstilbuddene på det sociale område.
Regeringens politik er derimod at tage udgangspunkt i de konkrete problemer og sætte målrettet ind der, hvor der er behov for det.
Vi har ikke brug for mere bureaukrati på området, tværtimod.
Jeg er enig i, at der i flere tilfælde er for ringe viden om effekten af de sociale tilbud, men bedre viden om effekterne og mere evidens opnås ikke ved et etisk komitésystem, men derimod ved et vedholdende og langsigtet arbejde fra alle aktører på det sociale område.
Det er et arbejde, som allerede er i fuld gang, og det er noget, som jeg vil vende tilbage til senere.
På det sociale område afprøves og udvikles socialfaglige metoder med det mål at få bedre dokumenterbare metoder i behandlingstilbuddene.
Det er en helt grundlæggende forudsætning for, at vi kan blive bedre til at støtte socialt udsatte og forbedre deres livsbetingelser og muligheder.
Hensynet til den enkeltes behov og sikkerhed står helt centralt.
Det er kommunalbestyrelsen, der har ansvaret for at stille de rette tilbud til rådighed og yde den rette støtte til borgerne.
Enhedslisten fremfører, at der ikke er nogen kontrol med tilbuddene på det sociale område.
Det er ikke korrekt.
Alle tilbud efter serviceloven er underlagt et løbende driftsorienteret tilsyn, bl.a. med den pædagogiske praksis.
Derudover skal den visiterende kommune løbende følge op på, at tilbuddet leverer den indsats til borgerne, som er aftalt og nødvendig.
Endvidere skal kommunerne også følge op med det personrettede tilsyn.
For alle instanser efter serviceloven gælder, at garantierne for borgernes retssikkerhed altid skal overholdes.
En yderligere retssikkerhedsgaranti for borgerne er det sociale klagesystem.
Regeringen lægger stor vægt på, at klagesystemet i sociale sager yder en konkret beskyttelse af borgernes retssikkerhed.
Vores hovedudfordring er ikke, at vi på det sociale område står med en masse videnskabelige forskningsprojekter, som vi skal have mere bureaukrati til at regulere.
Opgaven består i stedet i, at vi skal have aktørerne på området, det vil sige staten, kommunerne, regionerne, leverandørerne og forskningen, til at skabe mere viden om, hvad der virker, og få denne viden brugt til gavn for borgerne.
Vi er i fuld gang på mange områder, og lad mig give nogle eksempler på, hvordan jeg mener at vi skal håndtere udfordringerne.
Socialministeriet har en rolle i at gøre det lettere for kommunerne og leverandørerne at basere deres indsatser på viden om, hvad der virker.
Som eksempel på dette kan jeg nævne den videnportal, der i forlængelse af Barnets Reform er etableret i Servicestyrelsen.
Her formidles forskningsmæssig viden om indsatser, der virker, og eksempler på dokumenteret god praksis i kommunerne og hos leverandørerne.
Som led i dokumentationsprojekterne samarbejder Socialministeriet med Kommunernes Landsforening og Finansministeriet for i flere tilfælde at få registreret de sociale ydelser på cpr-nummer-niveau.
Det vil fremadrettet give langt bedre mulighed for at kunne følge op på indsatsernes effekter derved, at vi via registerforskning kan følge, hvordan borgerne, der har været mål for en bestemt indsats, klarer sig senere hen.
I forhold til udviklingen og implementeringen af nye metoder i satspuljeprojekter har Socialministeriet allerede stort fokus på, at projekterne skal tage afsæt i eksisterende viden om, hvad der virker, men undervejs også skal dokumentere deres effekt, så fagfolkene kan få at vide, hvilke metoder der skal tilbage i skuffen, og hvilke der bør udbredes til andre.
Kommunerne kan også gøre brug af fagligt funderede udrednings- og sagsbehandlingsmetoder som DUBU på børneområdet.
Metoden understøtter en systematisk udredning af, hvad problemerne er, formulering af mål og mulighed for at kunne følge op på målene i hver enkelt sag og på tværs i kommunen.
En række kommuner har også udviklet deres egne systemer til at følge op på resultaterne af indsatsen både i den enkelte sag og for de forskellige målgrupper i den sociale indsats, og det ser jeg også som en positiv udvikling.
I forbindelse med tilbudsportalen er der sat en proces i gang, med henblik på at det af hvert tilbud skal fremgå, hvilke metoder og resultater de kan levere for deres målgrupper.
Målet er, at kommunerne bedre skal kunne finde det tilbud, som kan hjælpe borgerne bedst og billigst.
Selvfølgelig skal den forskning, vi gennemfører, være etisk forsvarlig, ligesom den skal være fagligt velbegrundet og veludført.
Når forskning på det sociale område udbydes via Det Strategiske Forskningsråd, sker der derfor altid også en vurdering af etiske hensyn.
Enhedslisten fremfører da heller ikke eksempler på forskningsindsatser på det sociale område, som rummer etiske problemstillinger, i begrundelsen for deres forslag.
Jeg tror ikke, jeg vil gå så langt som formanden for Den Centrale Videnskabsetiske Komité, som jo danner forbillede for Enhedslistens forslag, gør, når han i Kristeligt Dagblad i går kalder forslaget en fuldstændig vanvittig idé.
Jeg vil nøjes med at konstatere, at Enhedslistens forslag blot vil give os mere overflødigt bureaukrati i forhold til forskningsindsatsen, mens de grundlæggende problemer om viden om effekter af de sociale indsatser, som Enhedslisten peger på, forbliver uløste, hvis man vælger Enhedslistens løsning.
Det, vi i stedet skal, er at fortsætte ad det spor, vi allerede har lagt, og yde den brede indsats, der involverer aktørerne på det sociale område, i samarbejde med forskningen, så vi kan få mere viden om, hvad der virker, og få denne viden brugt helt ud i den lokale indsats.
Ja, det er et langt, sejt træk, men det er en af hovedudfordringerne for, at vi fremover kan levere en endnu bedre indsats til de borgere, der har brug for hjælp.
Regeringen kan på den baggrund ikke støtte forslaget.