Rasmus Horn Langhoff (S), 2013-04-04:
Jeg har set frem til i dag, hvor vi skal diskutere de initiativer, der skal tegne regeringens ligestillingsarbejde fremover.
Der er nemlig ingen tvivl om, at vi har taget mange skridt på vejen til ligestilling i Danmark, men at det samtidig også er nødvendigt at gå den ekstra mil, hvis vi skal sikre alle lige muligheder uanset køn, alder og baggrund.
Vi er nået langt, men vi er ikke helt i mål endnu.
Der er ikke bare nye udfordringer, men også udfordringer, vi kender, og som vi fortsat arbejder på at løse.
Ting som vold i partnerforhold, menneskehandel til prostitution, et kønsopdelt arbejdsmarked og den skæve fordeling af barselsorloven.
Det er nogle af de områder, som jeg selv er meget optaget af, og som jeg gerne vil lægge vægt på i dag.
Jeg vil gerne starte med et lille pudsigt eksempel.
Her forleden så jeg et billede fra Bilkas legetøjsafdeling, og på billedet var legetøjet delt op i bestemte kategorier, ikke sådan kategoriseret efter tema eller legetøjstype, men efter farverne lyserød og blå.
Den blå var så til drengelegetøj, og den lyserøde til pigelegetøj.
Så langt så godt.
Drengene kunne så vælge mellem racerbiler og computere, mens pigerne kunne forsyne sig med legetøjsstøvsugere til den ene hånd og et rivejern til den anden.
Jeg vil selvfølgelig ikke blande mig i, hvordan man laver de her opstillinger.
Bilka må jo fuldstændig selv bestemme, hvordan de vil sælge, og hvad de vil sælge af legetøj osv.
I mine øjne skal det være evner og interesser, som man vælger ud fra.
Og det gælder sådan set i alle livets forhold.
Det skal nemlig ikke være ud fra vores køn, at vi træffer vores uddannelsesvalg og vores andre valg i livet.
Socialdemokratiet er meget optaget af, at begge køn har lige gode muligheder, og vi har altså stadig væk nogle udfordringer, når vi kan se, at kvinder halter gevaldigt bagefter, når det kommer til lønnen.
Selv om kvinder generelt er rigtig godt uddannet, kan vi se, at der er et løngab mellem mænd og kvinder på 18 pct.
Vi har også nogle udfordringer, når det offentlige pr. automatik giver forældreinformation til moren frem for at give det til begge forældre eller lade forældre selv bestemme, hvem der skal have informationen.
Vi har nogle udfordringer, når vi kan se, at der stadig er ofre for menneskehandel, først og fremmest i prostitution, og vi kan se, at det foregår lige for næsen af os alle sammen.
Vi har nogle udfordringer, når vi kan se, at tusindvis stadig væk udsættes for partnervold.
Og jeg mener også, at vi har en gevaldig udfordring, når vi kan se, at fædrene ender med at få så lille en andel af den samlede forældreorlov.
Derfor er jeg og Socialdemokratiet også glade for, at det er nogle af de områder, som bliver berørt af perspektiv- og handlingsplanen, for her er der bl.a. følgende initiativer: Der er en udbygning af den kønsopdelte lønstatistik.
Der er en styrket indsats mod købesex og menneskehandel til prostitution.
Der er en White Ribbon-kampagne, som skal hjælpe med at bekæmpe vold mod kvinder.
Og der er en barselsordning for selvstændige, som vi skal førstebehandle her i salen senere i dag.
Det var bare for at nævne nogle eksempler.
Så er der to initiativer, som jeg særlig vil fremhæve.
For det første er det den her screening og forbedring af det offentliges kommunikation, som bl.a. sigter på at forbedre mænds muligheder for at tage aktiv del i forældrerollen.
For faktisk ser vi en række tilfælde, hvor vi alle sammen helt pr. automatik henter moren ind som den primære forælder, bl.a. når der skal sendes brev ud til et nybagt forældrepar om barselsrettigheder; så sendes brevet til moren.
I brevet bliver der gjort opmærksom på, at hvis faren skal have noget af den her barselsorlov, så skal moren aktivt henvende sig til kommunen.
Det er bare ud fra en praktisk foranstaltning og noget, som kommer fra gammel tid.
Men vi bliver nødt til at få kigget de her ting igennem, for det er i hvert fald ikke med til at sikre bedre muligheder for, at fædre også kan tage noget forældreorlov.
Vi ser også, at børnepenge pr. automatik udbetales til morens NemKonto.
Det er altså ikke noget, som forældrene skal tage stilling til, altså om det skal være en fælleskonto, eller hvordan forældrene nu selv har lyst til at gøre det i deres familie.
Det kunne jo være, det var faren der købte bleer og babymos.
Men vi – altså Folketinget – har besluttet, at det skal være på morens NemKonto.
Der kan være alle mulige fornuftige forklaringer på det, at det er det nemmeste og billigste osv.
Men det ændrer jo ikke på, at det er en smule oldnordisk at gøre det på den her måde.
Vi ser også rundtomkring i landet, at der er en sundhedsvejledning, som anbefaler, at vi laver mødregrupper og fædregrupper og fælles forældregrupper rundtomkring, så forældre kan udveksle erfaringer, hjælpe hinanden og i det hele taget møde andre småbørnsforældre.
Det er jo et fantastisk tiltag, og det fungerer rigtig godt rundtomkring i landet for mødrene.
Det er de færreste kommuner, hvor der egentlig er et reelt tilbud til fædrene, og det synes jeg da er en smule ærgerligt, når nu vi har en så fremragende sundhedsvejledning, som vi har, og som faktisk gør opmærksom på, at det kunne være gavnligt for begge køn.
Det er ikke særlig længe siden, det er måske et halvt års tid siden, at jeg lige tilfældigt fik fat i en ganske udmærket pjece fra Studenterrådgivningen, der søgte virkelig at give nogle gode råd om, hvilke regler der gør sig gældende, når man får børn og man er studerende.
Det, der bare lige var problemet med pjecen, var, at fædre slet ikke var beskrevet i den, at der slet ikke var gjort opmærksom på de i mine øjne fremragende regler, som gælder for studerende, som får børn, når de er på SU.
Det er så heldigvis blevet ændret; værre var det jo heller ikke, end at man lige kunne rette det til.
Det her er bare det par sager, jeg sådan lidt er snublet over det seneste stykke tid, og hvor jeg synes vi har nogle udfordringer.
Lad mig sige det på den måde.
Jeg er fuldstændig overbevist om, at der er masser af den her slags derude, og det skal vi altså have ryddet lidt op i.
Det viser altså også, at vi har en kultur, også i det offentlige, som tænker i A- og B-forældre, altså en mor som den primære forælder og så faren som sådan en sekundær forælder, som måske også godt kan hjælpe lidt til.
Det skal vi have lavet om på, og jeg mener også, det er det offentliges ansvar at gå i front for det og gå forrest med det gode eksempel, som tænker i ligestilling, som tænker i moderne kønsrollemønstre, og som i højere grad lader forældrene selv finde ud af, hvordan de vil løse tingene.
Et andet område, som jeg er særlig optaget af, er fordelingen af forældreorloven.
Som det ser ud i dag, halter vi gevaldig langt bag efter vores skandinaviske naboer, når det handler om fordeling af barselsperioden.
For danske mænd holder stadig en meget lille del af forældreorloven, på trods af at vi ved, at der er rigtig mange derude, som, hvis de fik muligheden for det, og hvis de troede, at det ikke ville få konsekvenser for deres karriere, rent faktisk godt kunne tænke sig at få noget mere tid med deres nyfødte børn.
Derfor er jeg også glad for, at regeringen lige nu her arbejder på at finde den helt rigtige model for at sikre en mere ligelig fordeling af forældreorloven, herunder at få en øremærket forældreorlov, altså ikke kun de 2 uger, som Venstre vil have, men forhåbentlig en hel del mere.
Og alt det her skal vi jo selvfølgelig finde ud af sammen med arbejdsmarkedets parter.
Fra Socialdemokratiets side har det længe været et ønske at finde en løsning, som sikrer både far og mor gode muligheder for forældreorlov.
Kvinder skal ikke automatisk vælges fra på arbejdsmarkedet, fordi arbejdsgiverne forventer, at det alligevel er mor, der tager hele barslen, og vi skal også have sikret, at flere fædre kan få mulighed for at holde den barsel, de gerne vil, så vores børn får mere tid med deres fædre.
Hvis vi vil fremme ligestillingen i Danmark på arbejdsmarkedet og i det offentlige, må vi gøre op med de her kategoriske forventninger, der farver verden enten lyseblå eller lyserød.
Rigtige mænd kører ikke kun i racerbil til og fra arbejde; de svinger også støvsugeren derhjemme – det får jeg i hvert fald at vide derhjemme en gang imellem.
Og jeg er ikke et øjeblik i tvivl om, at regeringen i den nye Perspektiv- og handlingsplan 2013 sætter kursen for et mere ligestillet Danmark, og ikke et Danmark, hvor vi alle sammen skal være ens – det ville jo være frygtelig kedeligt – men hvor vi alle sammen har lige muligheder.
Og det er for mig socialdemokratisk hjerteblod.