Anne Grete Holmsgaard (SF), 2008-04-24:
Om ganske kort tid stemmer vi om ratifikationen af Lissabontraktaten.
Den støtter SF.
Der er også nogle medlemmer af SF's gruppe, der vil stemme nej.
Vi er jo et parti, der har været præget af mange diskussioner om EF og EU gennem årene, men vi er det eneste parti, som rent faktisk har haft en tekst, der ligner Lissabontraktaten, til intern urafstemning.
Det havde vi nemlig, da det var forfatningstraktaten, der skulle til folkeafstemning.
Forud for det lagde SF over for sine egne medlemmer traktaten plus den politiske aftale, der var indgået dengang, og som siden er blevet genbekræftet, til urafstemning.
Og et stort flertal - to tredjedele af vores medlemmer - stemte ja.
Det har været en rigtig god proces for SF, og jeg vil sige, at når jeg så siger, at vi stemmer for, er det også med det rygstød, der kommer af, at vi faktisk selv har diskuteret traktaten grundigt.
Det er i al væsentlighed indholdsmæssigt den samme traktat, vi står med i dag.
Den er ikke så køn, og den er ikke så smuk som forfatningstraktaten, som var langt mere let tilgængelig for almindelige mennesker at læse - ja, traktater er sjældent let tilgængelige, men den var faktisk mere let tilgængelig.
De mange, der dengang agiterede stærkt og drev kampagne for et nej, havde et argument, som gik igen, nemlig: Får vi vippet forfatningstraktaten, får vi en meget bedre traktat.
Det synes jeg de skulle tænke grundigt over, for vi har faktisk ikke fået en meget bedre traktat ud af det.
Vi har fået en traktat, der i al væsentlighed indholdsmæssigt er ens, men ikke er så smuk.
Det synes jeg at man skal tænke lidt over, når der stadig væk er så mange, der siger: Vi vil heller ikke have Lissabontraktaten.
Hvorfor siger vi ja til Lissabontraktaten?
Det gør vi, fordi den er et bedre traktatgrundlag end Nicetraktaten.
Jo, vi ville gerne have haft den bedre, men nu er det jo sådan, at når man er 27 lande, når man jo ikke alt det, man gerne vil.
Men nogle af de områder, jeg vil trække frem i dag, er, at den er bedre, fordi Europa-Parlamentet får større indflydelse.
Det synes vi er vigtigt, fordi Europa-Parlamentet består af mennesker, der faktisk er valgt i deres lande, og det er vigtigt, at de får større indflydelse, så det ikke udelukkende er Kommissionen og Rådet, der sidder og beslutter.
Det er den også, fordi vi som en lille, men, mener jeg, meget vigtig ting får mulighed for, at 1 million borgere kan bede Kommissionen om at fremsætte forslag.
Jeg er fuldt ud på det rene med, at Kommissionen ikke har pligt til at følge det her, men jeg vil sige, at det er første gang, vi får direkte adgang til, at borgerne direkte kan presse på over for Kommissionen, og det er vigtigt, at den mulighed bliver brugt.
Det er også vigtigt, at energiområdet bliver reguleret på sit eget grundlag og ikke bare som en del af det indre marked, og at vi selvfølgelig får nogle nye afstemningsregler, som jo i bund og grund er blevet nødvendige, fordi vi har udvidet EU ved den store udvidelse med ti nye lande fra Østeuropa og Baltikum.
Det er en udvidelse, som SF har været stærk tilhænger af fra første dag.
Så til nogle lidt mere overordnede betragtninger om EU: Vi mener, at EU er en nødvendighed.
Lad mig nævne klimaet som en af de helt store dagsordener, vi står over for, og som er en hastende dagsorden.
Vi ville være ilde faren uden et EU.
Er EU’s politik på området ambitiøs nok?
Nej, det mener vi ikke, men vi må samtidig sige, at EU gør meget for at tage kampen op for en international aftale, der forpligter alle, hvad angår den fælles atmosfæreforurening, vi er udsat for.
Det er faktisk EU, der som den eneste større organisationen på globalt plan har påtaget sig et politisk lederskab på det her område.
Vi havde ikke haft Kyotoaftalen uden EU om man så kan lide EU eller ej, er det en kendsgerning, at vi ikke havde haft den uden.
Og vores mulighed for at få en tilstrækkelig ambitiøs klimaaftale i 2009 hænger også meget på EU og på det, vi gør i EU.
Vi har også brug for EU for at få en ordentlig social udvikling i Europa.
Vi har i dag meget diskuteret det pres, der er på konfliktretten, og det er efter vores mening dybt alvorligt.
Men var vi stillet bedre uden EU?
Det tror jeg ikke.
Kapitalen har internationaliseret sig, virksomhederne er i stigende grad internationale, og vi har brug for en fælles politik, vi kan sætte op imod det her.
Der vil jeg sige at vi skal slås i fællesskab.
EU er en politisk kampplads.
Der er nogle, der tilsyneladende stadig væk har den opfattelse, at når vi har en traktat, har vi et EU, og så er alt overstået.
Nej, det er det ikke!
Der er en stadig pågående politisk kamp på tværs af Europas grænser i Europa-Parlamentet og i de enkelte medlemslande i EU for, at vi får en stærk rød-grøn dagsorden på europæisk plan, og det slås vi for.
Oplever man så ikke tilbageslag og nederlag undervejs?
Vi oplever tilbageslag og nederlag.
Det gør vi også i dette Folketing, og jeg vil sige, at dem har vi oplevet rigtig mange af siden 2001.
Får det os til at forkaste Folketinget som institution?
Nej, selvfølgelig gør det ikke det.
Derfor er mit budskab til de mange mennesker, som stadig væk er i tvivl om, hvorvidt Danmark skal være i EU: Kast jer aktivt ind i den politik, der har mulighed for at give os et stærkt socialt Europa, et stærkt grønt Europa, et åbent Europa og et Europa, hvor sikkerhedspolitikken bliver formuleret og formet som en sikkerhedspolitik, hvor de civile redskaber er det, der danner fundamentet for sikkerhedspolitikken.
Det er så afgørende, at vi har så mange som muligt med i det her arbejde, både når vi arbejder med politik herhjemme, når vi arbejder med europapolitik herhjemme, og når vi arbejder på tværs af Europas grænser.
Jeg forstår godt, at der er mange, der indimellem tænker: Jamen det er alt for stort, at det er alt for uoverskueligt, vi holder os alligevel ude af det.
Men jeg mener, det er en forkert måde at forholde sig til Europa på.
Det behøver ikke at være på alle områder, det kan godt være på det område, man specielt brænder for.
Men vi har faktisk muligheden for at flytte EU’s politik - vi har muligheden.
Den skal benyttes.
Og jeg må sige, at her er det bare ærgerligt, at der er for mange, der ligesom stiller sig udenfor.
Lad mig så sige lidt om folkeafstemninger, som har været en stor diskussion undervejs.
SF har vedvarende agiteret for, at vi skulle have en folkeafstemning om Lissabontraktaten.
Vi mener, at det, som jeg har sagt tidligere, er den samme traktat indholdsmæssigt som den forfatningstraktat, der skulle have været til folkeafstemning.
Vi er kede af og bitre over, at vi har fået et nederlag i den her sag, og at vi ikke får en folkeafstemning.
Vi havde set frem til en folkeafstemning, og vi ville have været blandt dem, der havde agiteret for et ja, i modsætning til de andre partier herinde, der har bedt om en folkeafstemning, og som ville have traktaten nedstemt.
Vi mener, at det ville have været en ualmindelig god politisk beslutning at træffe at række hånden ud til befolkningen og sige: Vi har tillid til jer, vi vil gerne indgå i en debat om Europas fremtid, og vi vil naturligvis afholde en folkeafstemning.
Sådan er det ikke gået, og det er ærgerligt.
Som det er blevet sagt tidligere heroppefra i dag, er vi stærkere, når vi står sammen, end når vi er alene.
Lad mig blot som et eksempel bruge Norge, der jo stadig væk står uden for EU - og det er naturligvis en norsk beslutning.
Norge bruger faktisk utrolig mange kræfter på at tilpasse sig EU’s lovgivning og EU’s regler, ja, vel egentlig flere end noget som helst andet europæisk land.
Men Norge har ingen indflydelse på EU’s beslutninger.
Det var den samme situation, vi ville stå i, hvis vi stod udenfor.
Nu er der formentlig et meget stort flertal i Danmark, der ønsker, at vi skal blive i EU.
Min appel går da også især til de kræfter på venstrefløjen og inden for centrum-venstre, som stadig væk er i tvivl om det: Meld jer sammen med os i en stærk fælles rød og grøn kamp i EU, hvad enten det gælder her eller i Europa-Parlamentet eller i de interesseorganisationer, I sidder i, sådan at vi sammen kan være med til at sikre, at de dagsordener, EU rejser, virkelig bliver nogle, der flytter EU’s politik, så den bliver til gavn for både miljøet og almindelige lønmodtagere og den almindelige befolkning.