runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Leif Lahn Jensen (S), 2011-11-25:
Tak for det.
Jeg hørte ordføreren sige, at regeringen har lukket øjnene, og jeg må konstatere, at det konservative/liberale menneskesyn har præget det her samfund, vi har, nu igennem 10 år.
Hvad er det, de har skabt?
De har skabt større ulighed.
De har skabt flere fattige børn.
Det er der jo rigtig mange der er kommet med et tal på, sikkert også nogle, som Liberal Alliance holder af.
Nu er det De Konservative, der står her, og jeg er sikker på, at De Konservative også holder af den her minister.
Det, jeg vil spørge om, er: Giver ordføreren mig ret i, at der er blevet flere fattige børn, at der er blevet flere fattige familier, at der er blevet større ulighed?
Mai Henriksen (KF), 2011-11-25:
Vi kan jo se, at de ikke har nogen effekt, for 42 pct. af dem, som er på starthjælp, kommer i arbejde, og det samme gælder for kun 30 pct. af dem, som er på kontanthjælp.
Så den her lave ydelse får altså flere til at tage sig et arbejde, det er uomtvisteligt, det har selv finansministeren erkendt.
Jeg tror, det er vigtigt at skelne mellem tingene i den her diskussion, for meget af det, vi har diskuteret her i dag, er faktisk ret interessant, nemlig socialpolitik; det har været om socialpolitiske indsatser, det har været om julehjælp og andre ting, men det har jo ikke handlet om det, som det her forslag rent faktisk handler om, nemlig beskæftigelsespolitik.
Og det er da klart, at for dem, som er i matchgruppe 3, skal vi tage udgangspunkt i, hvad det er for nogle problemstillinger, de kommer med, og vi skal gøre vores ypperste for at få dem i arbejde, og når det er, at vi samtidig har fat i dem i beskæftigelsessystemet, skal vi sørge for at lave en socialpolitik, som der passer til det.
De to ting går hånd i hånd.
Men jeg er nervøs for, at der med det her lovforslag ikke bliver skabt noget incitament til at arbejde, der bliver intet incitament til at gøre en forskel og komme ud at være en del af fællesskabet, en del af samfundet.
Og så er jeg bange for, at man for alvor vil marginalisere de mennesker, der er tale om her.
Özlem Sara Cekic (SF), 2011-11-25:
Nu læste jeg, sidst vi debatterede fattigdomsydelserne, et brev fra to unge, som havde skrevet til mig, og de skrev: Er det virkelig sådan, at I vil have at børn i Danmark skal leve?
Føler I ingen skam, når I ved, hvordan vi lever?
Er det vores skyld, at vores mor er syg og ikke kan arbejde som alle andre?
Nej, mener vi.
Det er ikke børnenes skyld.
Vi kan ikke forstå, hvordan det kan være, at fattigdom er og skal være en del af beskæftigelsespolitikken.
Bl.a. De Konservative tror, at det er vejen frem.
Jeg er enig i, at vi skal gøre de der sociale ting, men hvad gør vi for de børn, som lever i en familie på starthjælp, som ikke har råd til lægeordineret medicin, hvor problemstillingen er, at de ikke har de penge?
Hvad vil ordføreren gøre for dem, eller vil ordføreren ikke gøre noget, på samme måde som man ikke har gjort noget de sidste 10 år?
Mai Henriksen (KF), 2011-11-25:
Jeg bliver rigtig, rigtig ked af og ærgerlig over, at niveauet i debatten kommer så langt ned.
Jeg står nærmest og bliver beskyldt for at være et ondt menneske og for, at De Konservative ikke vil gøre noget for dem, som har det rigtig svært, og det må jeg fuldstændig afvise.
Jeg synes, det er rigtig ærgerligt, at man trækker debatten så langt ned.
Det er også blevet nævnt flere gange af bl.a. Venstres ordfører.
For mig er det vigtigt at sige, at det eksempel, som fru Özlem Sara Cekic kommer med, lige så godt kunne have fundet sted i en familie, hvor de var selvstændige.
Der er rigtig mange familier, som er selvstændige, og som lever under fattigdomsgrænsen.
I den rapport, altså den fattigdomsundersøgelse, som jeg refererede til, står der, at der er en overrisiko for, at man, når man er selvstændig, ender under den fattigdomsgrænse, der blev sat i den her rapport.
Derfor handler det for mig ikke om de her ydelser.
Det er at afspore en debat, der handler om, at man skal have et incitament til at komme i arbejde, og det er det, regeringen vil fjerne nu.
Jan Johansen (S), 2011-11-25:
Jeg kan godt tage det igen.
Det er det samme spørgsmål, som jeg gav hr. Joachim B. Olsen om, at der er 4 ud af 10 modtagere af starthjælp, der undlader at købe tøj og sko til deres børn af økonomiske grunde, og for familier med lønindkomst er der kun 2 ud 100.
Så spurgte jeg ordføreren, om det var rimeligt, at der er så mange familier i Danmark, der ikke har råd til at købe tøj og sko til deres børn, og om, hvorvidt fru Mai Henriksen havde et andet bud på, hvor de skulle få deres tøj og sko fra end henne fra sportshallens glemmekasse.
Mai Henriksen (KF), 2011-11-25:
Jeg beklager meget med tiltaleformen, men det er jo, fordi man bliver så engageret, og fordi det er så fantastisk spændende en debat.
Til spørgsmålet vil jeg egentlig blot sige: Er det muligt at få spørgsmålet en gang til?
Jan Johansen (S), 2011-11-25:
Jeg bliver også nødt til at spørge fru Mai Henriksen om det samme, som jeg spurgte hr. Joachim B. Olsen om.
Det var, at 4 ud af 10 modtagere af starthjælp har undladt at købe tøj eller sko til deres børn af økonomiske grunde, hvorimod det for familier med lønindkomst kun er 2 ud 100.
Mener ordføreren, at det er rimeligt, at der er så mange familier i Danmark, der ikke har råd til at købe tøj og sko til deres børn?
Har ordføreren et andet bud på, hvor de skal få deres tøj fra end henne fra glemmekassen i sportshallen?
Mai Henriksen (KF), 2011-11-25:
Det her handler jo netop om incitamenter.
Og incitamentet i det her lovforslag er jo ikkeeksisterende.
Der er vores politik, at det skal kunne betale sig at tage et arbejde, og det kan ikke svare sig, når man kun får 436 kr. mere ved at tage et arbejde end ved ikke at tage et arbejde.
Grunden til, at det hænger sammen med skattelettelser, og at det gør det på fornuftig vis, er jo – og det synes selv SF er en rigtig argumentation – at hvis vi sætter skatten ned, er der flere, der får et incitament til at arbejde noget ekstra, altså en tilskyndelse til at lægge flere timer på arbejdet.
Så betaler man mere i skat, og når man betaler mere i skat, betyder det, at der vil komme flere penge i statskassen.
Det kan du og jeg lave bedre politik for til gavn for alle borgere.
Det er det, der er hele logikken bag.
Selv SF'erne har forstået, at vi skal lette topskatten.
Det er jo glædeligt, men det kunne være rart, hvis Enhedslisten også kom til den erkendelse.
Christian Juhl (EL), 2011-11-25:
Jeg kan forstå, at fru Mai Henriksen erkender, at det ikke gik så godt med den konservative politik i de første 7 år.
Så vil jeg spørge: Er der en dybere ideologisk årsag til, at De Konservative meget gerne vil lokke med skattelettelser og tilskud til dem i toppen af samfundet for at få dem til at yde en ekstra indsats og meget gerne vil acceptere f.eks. meget lave fattigdomsydelser for at presse dem, der er nederst i samfundet?
Er det ikke de samme mennesker, vi taler om?
Mai Henriksen (KF), 2011-11-25:
Den beskæftigelsespolitik, som den tidligere regering førte, handlede jo netop om, at der skulle være et incitament til at komme i arbejde, at der skulle være en tilskyndelse til det, at der skulle være noget at stå op til om morgenen, fordi vi tror på, at det giver en værdi, og fordi vi tror på, at det er godt og positivt, når man bidrager til og er en del af et arbejdsfællesskab.
Jeg har jo noteret mig, at den tidligere beskæftigelsesminister, fru Inger Støjberg, netop sagde, at en arbejdsløs er en arbejdsløs for meget.
Derfor vil man altid kunne sige, at vi gerne ville have gjort noget mere.
Til spørgsmålet om, hvorvidt vi har fået opfyldt vores ambitioner, vil jeg gerne sige, at når man sætter barren rigtig højt og er meget ambitiøs, vil man altid gerne kunne gøre det lige en tand bedre.
Christian Juhl (EL), 2011-11-25:
Nu skal fru Mai Henriksen jo ikke tage alting personligt.
Jeg tror ikke på, at fru Mai Henriksen er et ondt menneske, men konservativ politik er en meget hård politik over for de fattigste i Danmark.
Og det, vi diskuterer, er jo sådan set, om den er det eller ej, og det er mit standpunkt, at det er den.
Alene fru Mai Henriksens fortolkning af et socialistisk menneskesyn gør, at jeg tror, at vi må diskutere det noget mere, også på et tidspunkt, hvor det ikke sker i salen.
En socialist går ind for, at man både skaber trygge økonomiske forhold og samtidig giver mennesker muligheder.
Hvis vi kunne blive enige om at gøre det, var vi jo nået et stykke ad vejen.
Så kunne vi i dag være enige om, at den her lovgivning giver økonomisk tryghed.
Så synes jeg, at vi i fællesskab bagefter skal supplere med at lave en lov, der giver mulighed for at komme videre.
Der vil jeg gerne fortsætte den debat, der startede før.
Her vil jeg nøjes med at spørge, om fru Mai Henriksen mener, at VKO-regeringens politik i de første 7 år – det var før krisen – var en succes.
Så spørger jeg: Var det konservativ politik, eller var det et uheld, eller var De Konservative sat uden for indflydelse i den periode?
Mai Henriksen (KF), 2011-11-25:
Jeg prøver en gang til, for jeg køber ikke præmissen om, at alle dem, som Enhedslisten kalder fattige, er på kontanthjælp, og det gør jeg ikke, fordi den undersøgelse, som jeg refererer til, og som Enhedslisten selv bestilte i Odense Kommune, jo netop viser, at det ikke kun er kontanthjælpsmodtagere, der er fattige, studerende er også fattige.
Det, jeg jo hæfter mig ved, når det handler om ydelser og ydelsesniveauer, og som den rapport sagde, meget, meget klart, er, at det ikke handler om ydelsesniveauer, det handler ikke om kroner og øre, altså hvor meget de her mennesker måske får ekstra.
Og det er mennesker, jeg vælger at lytte til i den her sammenhæng.
Det handler om noget helt andet, det handler om en håndholdt indsats, når man kommer ned på sit jobcenter, mere helhedsorientering i sagsbehandlingen og en række andre ting.
Så jeg køber ikke præmissen, som Enhedslisten stiller op.
Ole Birk Olesen (LA), 2011-11-25:
Jeg vil gerne sige tak til den konservative ordfører for en god og – i modsætning til venstrefløjpartiernes ordførertaler – også en virkelighedsnær ordførertale.
Så vil jeg høre, om ordføreren kan bekræfte, at regeringen selv forventer, at beskæftigelsen som følge af disse fjernelser af kontanthjælpsloftet og starthjælpen og 225-timers-reglen vil falde med 3.000 personer, altså at 3.000 personer, som i dag er i arbejde, som følge af det lovforslag, som regeringen og partierne bag den har fremsat, vil forsvinde ud af beskæftigelse og over i ledighed.
Det er jo interessant, al den stund regeringspartierne, Socialdemokraterne og SF, i denne debat har hævdet, at økonomiske incitamenter ikke findes.
Deres egen regering er ikke enig med dem.
Kan ordføreren bekræfte det med de 3.000?
Mads Rørvig (V), 2011-11-25:
På kort sigt har det en negativ effekt, siger ministeren, og effekten på langt sigt ved vi ikke noget om.
Hvis ministeren kigger sig rundtom i verden, kan ministeren se, at vi er utrolig pressede i den internationale økonomi, og at det faktisk er lige på kort sigt, der er behov for at gøre noget.
Og jeg kan så konstatere, at ministeren trækker Danmark i den forkerte retning, når det gælder om at håndtere de udfordringer, vi står over for lige nu.
Men ministeren siger, at det her lovforslag får 3.000 væk fra arbejdsmarkedet.
Mit spørgsmål til ministeren er: Hvorfor gør det det?
Mette Frederiksen (S), 2011-11-25:
Jeg har sådan set svaret, og det er der også andre der har fra talerstolen i dag, nemlig at kigger vi isoleret på spørgsmålet om arbejdsudbuddet, vil det her på kort sigt givet have en negativ effekt.
Vi kan jo ikke sige noget om den langsigtede effekt, for jeg er sikker på, at nogle omvendt ville sige, at noget af det, der kan være konsekvensen af, at mennesker lever på en meget lav ydelse, kan være risiko for marginalisering og stigmatisering, og at der givet også vil være en risiko for en ringere integrationsevne, hvis vi eksempelvis taler om nytilkomne flygtninge.
Og faktisk kan vi jo ikke vide, hvad det på den lange bane kan have af betydning, hvis flygtninge og andre føler sig mere velkomne og ikke skal slås med fattigdom, og at det måske kan have den positive effekt, at de lettere vil kunne træde ud på arbejdsmarkedet.
Så jeg synes egentlig, jeg har svaret på spørgsmålet.
Forslaget her kan under alle omstændigheder ikke ses isoleret.
Vi har anmeldt gennemgribende reformer, herunder af kontanthjælpsområdet, der har som mål at bringe folk væk fra kontanthjælp og ud på arbejdsmarkedet.
Mads Rørvig (V), 2011-11-25:
Ministeren sagde, at hvis den nuværede ordning ikke virker, er der ikke nogen grund til at opretholde den.
Ministeren henviste til, hvis ikke flere kom i arbejde, altså hvis den nuværende ordning ikke får folk i arbejde.
Jeg kan da være enig med ministeren i, at hvis det ikke virker, skal man lave det om, men hvorfor skriver ministeren så i sit lovforslag, som ministeren har fremsat i Folketinget, at konsekvensen af det, ministeren vil, er, at der kommer 3.000 færre i arbejde?
Det forstår jeg ikke.
Mette Frederiksen (S), 2011-11-25:
Jeg har det grundlæggende sådan, at jeg synes, at resultater vejer mere end ord og principper, især når det handler om menneskers mulighed for at leve et godt liv.
Man kan jo godt stå og sådan stampe i gulvet og sige: Det skal kunne betale sig at arbejde.
Det er jo fint, og det er et godt princip.
Det sikkert også godt en gang imellem at stampe i gulvet, men hvis det ikke får folk i arbejde, har det princip jo ikke særlig stor værdi.
Derfor lander vi jo i den samme diskussion, nemlig om vi synes, at det at cirka hver tredje af de borgere, der har været ramt af timereglen, er kommet i arbejde, er nok, i forhold til de omkostninger det måtte have haft.
Synes vi, at det er nok, at 42 pct. af dem, der har været på starthjælp, er kommet i arbejde, set i forhold til de 58 pct., der ikke er kommet i arbejde?
Det er jo en politisk afvejning, og det er en politisk holdning, om man synes, at de omkostninger af negativ karakter, som et forslag måtte have, kan opveje de positive elementer, det har.
Der ser vi forskelligt på tingene.
Inger Støjberg (V), 2011-11-25:
Det var sådan set ikke det, jeg spurgte om.
Det, jeg spurgte om, var: Hvordan er det at være med til at skabe et samfund, hvor det ikke altid kan betale sig at arbejde?
Det er jo lige præcis det, den tidligere statsminister, Poul Nyrup Rasmussen, på et tidspunkt sagde i et interview til Jyllands-Posten.
Her sagde han: Jeg kan ikke acceptere det.
Det er så voldsomt et beløb, og det er anstødeligt.
Det strider imod almindelige menneskers retfærdighedssans.
Hvorfor stødte det dengang almindelige menneskers retfærdighedssans, at man skabte et samfund, hvor det ikke altid kunne betale sig at arbejde?
Nu er det åbenbart godt, og ministeren har det godt både inderst inde og yderst ude, sådan som ministeren udtrykte det.
Der er jeg mere enig med Poul Nyrup Rasmussen.
Mette Frederiksen (S), 2011-11-25:
Inderst inde og yderst ude har ministeren det faktisk rigtig godt.
Nu har jeg siddet i Folketinget i mere end 10 år, og stort set alle de lovforslag, der har været fremsat, og som har handlet om kontanthjælpsområdet, har jeg været inderligt uenig i.
Nu har jeg for første gang i dag haft den fornøjelse at diskutere et lovforslag, som jeg mener bevæger sig i den rigtige retning, når det handler om medborgerskab, respekt og lige muligheder for børn og unge.
Det er jeg rigtig, rigtig glad for.
Det er jeg inderst inde, og det er jeg yderst ude.
Inger Støjberg (V), 2011-11-25:
Jeg vil gerne blive lidt i samme boldgade.
Jeg tror egentlig på mange måder, at Socialdemokratiet og Venstre deler opfattelsen af, at det altid skal kunne betale sig at arbejde.
Men der må man bare sige, at det her lovforslag jo lige præcis gør op med det princip.
Jeg kunne egentlig bare godt tænke mig at høre: Hvordan har ministeren det inderst inde med at fremsætte et lovforslag, der betyder, at det ikke altid kan betale sig at arbejde?
Mette Frederiksen (S), 2011-11-25:
Nej, det har ministeren ikke sagt.
Det, der står i lovforslaget, og det, både finansministeren og jeg selv har redegjort for i forskellige sammenhænge, er, at vores skøn er, at det her vil have en negativ effekt på omkring 3.000 mennesker.
Vi kan ikke vide det, men når vi diskuterer indretningen af kontanthjælpssystemet, skal vi i mine øjne både balancere hensynet til den enkelte, muligheden for at leve et godt og aktivt og ordentligt og trygt liv og så se på, hvordan kontanthjælpssystemet spiller sammen med det øvrige arbejdsmarked – det siger jo sig selv.
Og det er derfor med risiko for at gentage mig selv endnu en gang, at jeg siger, at der er anmeldt en større reform af kontanthjælpsområdet, hvor jeg i øvrigt håber, vil jeg gerne sige, at også de borgerlige partier vil deltage aktivt.
Christian Juhl (EL), 2011-11-25:
et noget bombastisk, for ikke at sige dogmatisk og barsk ord.
Det er sådan, at alle økonomer, selv liberale økonomer, siger, at en krise som den her netop vil medføre effektiviseringer og rationaliseringer i virksomhederne, som overflødiggør ansættelser, når krisen først har haft sin rensende virkning.
Jeg synes også, at fru Tørnæs skulle fortælle de arbejdsløse det her og se, om det var muligt at overbevise dem om, at der skabes nye arbejdspladser, ved at der kommer flere arbejdsløse.
Anerkender fru Ulla Tørnæs ikke, at de fleste danske økonomer, efter at de har anerkendt, at krisen er dybere, nu siger, at et øget arbejdsudbud ikke kommer på dagsordenen i perioden frem mod 2020, og anerkender fru Ulla Tørnæs ikke, at nettoeffekten af den her reform i 2020 vil blive et plus på 25.000 arbejdsløse mere end forventet?
Ulla Tørnæs (V), 2011-11-25:
Jeg bliver nødt til at gentage over for hr. Christian Juhl, at det er uomtvisteligt, at vi kommer til at mangle arbejdskraft i det danske samfund.
Det er et simpelt kig på den demografiske udvikling jo et bevis på at vi gør.
Ser vi på, hvad der sker i øjeblikket, ser vi, at når fem personer i dag forlader det danske arbejdsmarked, erstattes de af fire, og det er jo ikke holdbart i længden.
Det er ikke holdbart i længden, når vi samtidig ved, at vi bliver ældre og ældre.
Det vil sige, at der vil være brug for flere og flere medarbejdere i ældresektoren, at der vil være brug for flere og flere hænder, og de hænder vil ganske enkelt ikke være til rådighed.
Jeg mener, at vi bør træffe beslutninger i dag, som gør, at vi også fremadrettet kan sikre, at der er arbejdskraft til rådighed til vores offentlige sektor, hvor der vil være behov for øget arbejdskraft, i særdeleshed inden for ældreplejen, men også inden for sundhedssektoren, for slet ikke at tale om den private sektor, som jo også kommer til at mangle arbejdskraft.
Så jeg vil sige til hr. Christian Juhl, at jeg faktisk er ret rystet, for ikke at sige temmelig overrasket, over, at Enhedslisten totalt benægter fakta her, altså at Enhedslisten ikke mener, at vi har nogle udfordringer, når det handler om arbejdsudbuddet.
Det har vi lige præcis, og det er det, der tages fat på, og det er det, der faktisk træffes beslutninger om her, så vi er sikre på, at vi fremadrettet kan fastholde vores velfærdssamfund.
Christian Juhl (EL), 2011-11-25:
Altså, nu har jeg det sådan, at når man bruger det her udtryk øget arbejdsudbud, er det for ikke at sige det så brutalt som længere arbejdsløshedskø.
I mit hoved er det det samme, og jeg vil gerne spørge fru Ulla Tørnæs: Hvordan kan flere i arbejdsløshedskøen, eller sagt på den pæne måde: et øget arbejdsudbud, skabe flere arbejdspladser i sig selv?
Især: Hvordan kan det ske i en krisetid, der af alle økonomer beskrives som dybere, værre og længere end forventet bare for 1 år siden?
Ulla Tørnæs (V), 2011-11-25:
Altså, jeg vil sige til hr. Jørgen Arbo-Bæhr, at jeg frygter, at vi ikke er enige om, at en af de største udfordringer, som det danske samfund kommer til at stå overfor, er, at vi kommer til at mangle arbejdskraft.
Det er trist.
Alle andre siger, der skal gennemføres reformer.
Det gælder økonomer, vismænd, Finansministeriet, ministerierne og faktisk også regeringen.
I det regeringsgrundlag, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr er det parlamentariske grundlag for, er der netop taget højde for den udfordring, vi står over for, når det handler om, at vi har det arbejdsudbud, vi har brug for fremadrettet.
Det her er det eneste konkrete tiltag, som regeringen har anvist til reelt at bidrage til at udvide arbejdsudbuddet.
Det lovforslag, vi netop har behandlet, mindsker arbejdsudbuddet, og dermed går det i den forkerte retning.
Så jeg vil sige til hr. Jørgen Arbo-Bæhr, at vi kommer til at mangle arbejdskraft, og derfor er tilbagetrækningsreformen en nødvendig forudsætning for, at vi kan videreudbygge vores velstand og velfærdssamfund.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2011-11-25:
Vi har i virkeligheden over 200.000 arbejdsløse i det her land, og fru Ulla Tørnæs siger, at det er et lavt tal.
Det synes jeg nu ikke, for vi kan sætte mange folk i gang.
Man skal huske på, at der er 50.000 unge, der er arbejdsløse.
Hvorfor gør vi ikke noget, så de kommer i arbejde?
I stedet for holder vi længere på de ældre, mens de unge holdes i ungdomsarbejdsløshed.
Så i virkeligheden er det dyrere for samfundet, at de går som ungdomsarbejdsløse, så nogle, der er mere eller mindre nedslidte, kan blive længere på arbejdsmarkedet.
Så vil jeg lige stille et sidste spørgsmål: Hvad er det nu, det koster for samfundet at tilbagebetale efterløn til dem, der har indbetalt til den?
Er det ikke ca. 18 mia. kr. næste år?
Ulla Tørnæs (V), 2011-11-25:
Uden at jeg kender det nøjagtige tal, mener jeg, nøjagtig som hr. Arbo-Bæhr, at ledigheden ligger på omkring 160.000.
Det er fortsat en relativt lav ledighed, vi har i Danmark.
Det ser vi, både når vi sammenligner med situationen under den tidligere socialdemokratisk ledede regering, hr. Poul Nyrup Rasmussen-regeringen, og i særdeleshed når vi sammenligner med andre i øvrigt sammenlignelige lande.
Men det, det drejer sig om her, er jo at fremtidssikre dansk økonomi, at fremtidssikre det danske velfærdssamfund, og jeg tror og håber, at hr. Arbo-Bæhr er enig i – ellers er der et eller andet, vi trænger til en grundig drøftelse af – at vi jo ved, at vi i fremtiden vil komme til at mangle hænder og hoveder i det danske samfund.
Derfor er det at udvise rettidig omhu, at vi her laver en reform, der betyder, at vi også i fremtiden kan have et velfærdssamfund som det, vi kender i dag.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2011-11-25:
Tak for talen.
Fru Ulla Tørnæs sagde meget om arbejdsudbuddet.
Jeg vil meget gerne spørge fru Ulla Tørnæs om arbejdsudbuddet i dagens Danmark.
Er det ikke sådan, at vi officielt har over 160.000 arbejdsløse, og at vi i virkeligheden uofficielt har over 200.000 arbejdsløse?
Mangler vi arbejdsudbud, som skulle begrunde, at man skulle holde folk længere på arbejdsmarkedet med den nye reform?
Hvis man holder folk længere i arbejde, vil der stadig være nogle, der er arbejdsløse; hvis de gamle, de ældre, arbejder længere, hvem er det så, der bliver arbejdsløse i fremtiden?
Mette Frederiksen (S), 2011-11-25:
Svaret er åbenlyst nej.
Altså, man kan jo ikke som regering lægge en forventning ind i sit lovforslag om, at det her har en negativ konsekvens for arbejdsudbuddet, og så påstå det modsatte.
Men jeg har en grundlæggende tro på, at det her styrker noget andet.
Jeg tror, det styrker kampen mod fattigdom.
Jeg tror, det styrker børn og unges muligheder for at vokse op med lige forudsætninger i det her samfund.
Jeg tror, det styrker integrationen.
Jeg tror, det styrker de enkelte borgeres evne til at være medborgere.
Jeg tror, det styrker vores demokrati, at vi har fået en ny regering, der vælger ikke at lade enkelte befolkningsgrupper være underlagt et andet økonomisk regime end det, der gælder for hovedparten.
Det tror jeg at det styrker.
Så svaret er ret enkelt: Nej, forslaget her vil isoleret set ikke styrke arbejdsudbuddet, så derfor har vi anmeldt reformer.
Til gengæld tror vi, at det her styrker vores demokrati.