runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Ellemann (V), 2008-05-16:
Det er da i høj grad et spørgsmål om, hvordan man ser på sagerne, og der ser vi jo så naturligvis vidt forskelligt på dem.
Ordføreren mener i det her tilfælde, at hvis alle sagerne er offentliggjort, er gennemsigtigheden total, men jeg vil sige, at så bliver det jo naturligvis fuldstændig uigennemsigtigt, for så kan man lige pludselig ikke se skoven for bare træer.
Altså, det bliver jo så et problem at arbejde med en hjemmeside og arbejde med nogle sagsafgørelser.
Jeg er, som nævnt tidligere, ikke et sekund i tvivl om, at de sager, som Integrationsministeriet vælger at fremføre, netop er sager, der specifikt går ind og understøtter den mangfoldighed af afgørelser, der er, således at man - om det så er 32 sager eller 48, der er offentliggjort - med det udvalg får det brede billede af afgørelserne, som er det væsentlige for at kunne orientere sig.
Morten Østergaard (RV), 2008-05-16:
Nu er fru Karen Ellemann jo nyvalgt i Folketinget og var derfor ikke til stede, da Integrationsudvalget havde besøg af Foreningen af Udlændingeadvokater.
Og situationen er jo den, at de selv vedligeholder et sagsregister, fordi de ikke gør som f.eks. Flygtningenævnet, der altså offentliggør sine sager i meget stort omfang, medmindre særlige hensyn taler imod det.
Der kan man altså ikke have samme gennemsigtighed i forhold til klager på familiesammenføringsområdet.
Og så vil jeg bare bede ordføreren om at overveje, om ikke det er betænkeligt, når én administrativ myndighed undersøger klager over den styrelse, man i øvrigt selv har underlagt sig - selv undersøger klagerne - og om der så ikke netop dér burde være mere gennemsigtighed, mere åbenhed end i et uafhængigt nævn, hvor man har sat en dommer for bordenden.
Altså, hvis man vil have, at der skal være en administrativ klageadgang, burde der så ikke være mere åbenhed og ikke mindre åbenhed?
Karen Ellemann (V), 2008-05-16:
Jeg takker hr. Morten Østergaard for de fine tal og for redegørelsen for dem.
Jeg er ikke et sekund i tvivl om, at man fra ministeriets side naturligvis vurderer, hvilke sager der tjener et formål ved at blive offentliggjort, så det er jeg ganske tryg ved.
Morten Østergaard (RV), 2008-05-16:
Men lad nu det ligge.
Det, jeg gerne vil diskutere, er det her med kvantitet og kvalitet, for sagen er jo, at det, der er kvantitet for nogle, måske er kvalitet for andre.
Og det vil jeg bare prøve at anskueliggøre for Venstres ordfører.
I 2007 afgjorde Flygtningenævnet 325 sager.
De 165 af dem er offentliggjort i anonymiseret form, 68 sager blev omgjort, altså hvor man gav den, der havde klaget, medhold, og 50 ud af de 68 sager er offentliggjort, sådan at andre, advokater m.v., kan sige: Det var derfor, Udlændingeservice fik besked på, at de havde taget fejl.
Det kan godt være, at det er kvantitet, men tror ordføreren ikke også, at der kunne ligge en smule kvalitet i at øge åbenheden?
Karen Ellemann (V), 2008-05-16:
Først og fremmest er der det uafhængige klagenævn for familiesammenføringer.
Forslagsstillernes baggrund for at ønske et klagenævn er manglende retssikkerhed.
Det mener Venstre på ingen måde er tilfældet.
Som ministeren også sagde, er der i dag mulighed for at klage over en afgørelse fra Udlændingeservice til Integrationsministeriet, hvis afgørelse endvidere kan indbringes for domstolene og Folketingets Ombudsmand.
Det er samtidig værd at erindre, at klagemuligheden inden en eventuel indbringelse for domstolene egentlig ikke vedrører retssikkerheden, som jo netop består i, at man kan indbringe sagen for domstolene.
Nej, fordelene ved klageadgangen er den hurtigere sagsbehandling, de almindeligvis lavere omkostninger for de involverede parter samt mindre pres på domstolene.
Men det har vi jo allerede i form af Integrationsministeriet.
Med hensyn til det fristes man til at spørge De Radikale, om de ønsker kvantitet frem for kvalitet.
Er det bedre, at alle afgørelser offentliggøres, end at udvalgte afgørelser vedrørende de forskellige problemstillinger offentliggøres, sådan som det er i dag?
Det kombineres samtidig med en række notater og ansøgningspakker, hvoraf sidstnævnte også har været med til at reducere sagsbehandlingstiden.
Jeg vil blot sige, at i Venstre foretrækker vi altså i det her tilfælde kvalitet frem for kvantitet.
Vedrørende familiesammenføringsstatistik kan jeg forstå på ministeren, at der for nylig er blevet udbudt en undersøgelse af familiesammenføringsreglerne, som umiddelbart ser ud til at dække det behov, som De Radikale ønsker dækket.
Hvis det er korrekt, ser jeg derfor ingen grund til, at vi på nuværende tidspunkt går ind og ændrer måden, hvorpå vi i dag registrerer familiesammenføringer.
Endvidere kan man jo altid kontakte Udlændingeservice, som altså står til rådighed for vejledning.
Så med ovenstående taget i betragtning kan hverken Venstre eller Konservative støtte beslutningsforslaget.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-05-16:
Jeg synes nu, regeringen ret klart har meldt ud om, hvad man mener om Lissabontraktaten og de forhandlingsresultater, man har opnået, som synes jeg - jo er helt fantastisk flotte, og om, hvad man mener om forbeholdene.
Martin Henriksen (DF), 2008-05-16:
Jo, men det er vel relevant at inddrage det i diskussionen, når vi hele tiden hører, at grunden til, at vi kan have en udlændingepolitik, der er fastsat af et flertal i Folketinget, er, at vi har et retsforbehold
Nu siger regeringen, at den vil afskaffe retsforbeholdet og indføre noget, som vistnok er et udlændingeforbehold.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-05-16:
Nu tror jeg, at jeg med formandens tilladelse vil foreslå, at vi holder os til beslutningsforslaget.
Jørgen Poulsen (NY), 2008-05-16:
Som mange af de tidligere ordførere har været inde på, hersker der jo ganske stor uklarhed om reglerne for familiesammenføring her i landet.
Først og fremmest er udlændingeloven jo en af de love, som justeres mest hyppigt, og det medfører i sagens natur, at lovgivningen kan være vanskelig at finde rundt i, men derudover ændres jo også Udlændingeservices praksis, når institutionens afgørelser underkendes, og det sker desværre lidt tiere, end vi kunne ønske.
Endelig hersker der, som der også står i bemærkningerne til det her beslutningsforslag, ganske stor uklarhed om den danske tolkning af EU-reglerne for arbejdskraftens frie bevægelighed.
Alt det medfører, at danske borgere, der ønsker at få deres ægtefælle eller kæreste her til landet, bliver usikre på deres muligheder, og de mange ændringer af lovgivningen og praksis og de mange enkeltsagshistorier, som kommer frem i medierne, medvirker desuden til, at der bliver skabt stor mistillid til både Udlændingeservice og til forvaltningen og staten i det hele taget.
Og det synes jeg ikke at vi kan leve med.
Jeg vil også sige, at det er meget afgørende for Ny Alliance, at vi her i Folketinget tager den lovgivning, som vi har lavet, op til revision.
I sin tid da Folketinget vedtog stramningerne på familiesammenføringsområdet, var den primære årsag jo, at man ville hindre tvangsægteskaber, og jeg synes, det er vigtigt, at vi følger op og undersøger, hvorvidt lovgivningens stramninger har gjort det, om det har virket, og om det fungerer.
Vi skal også undersøge omfanget af stramningernes uhensigtsmæssige konsekvenser, f.eks. at mennesker, som elsker hinanden, ikke kan bo i Danmark.
Det er nogle af de ting, som jeg håber at vi kan få kastet lys over, altså få kastet lys over, hvor og hvordan lovgivningen rammer, og jeg mener, at beslutningsforslagets forslag om en opdeling af familiesammenføringsstatistikken er en oplagt mulighed for at kaste lys over den sag.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2008-05-16:
Jeg vil ikke redegøre for det her forslag, for det er der andre der har gjort.
Jeg synes egentlig, det er underligt, at der er folk, som ikke kan støtte det.
Jeg synes sådan set, at det er et meget beskedent forslag.
Enhedslisten mener, at der er behov for større åbenhed og viden om forholdene omkring familiesammenføring.
Danmark er gentagne gange blevet kritiseret internationalt for at have diskriminerende regler på det her område, og det er en kritik, som desværre flere gange er blevet mødt med hån fra regeringen.
Jeg synes, det er skammeligt, at vi ikke er i stand til at tage imod og svare på den internationale kritik, vi får.
Som andre ordførere har nævnt, er det jo sådan, at alle ordførere på det her område jævnligt modtager henvendelser fra borgere, som enten ikke er i stand til at forstå de gældende regler eller er meget i tvivl om, hvorvidt sagsbehandlingen er foregået korrekt.
Enhedslisten er tilhænger af en afskaffelse af 24-års-reglen og tilknytningskravet.
Vi er godt klar over, at det nok ikke kommer til at ske i morgen, men vi mener, at det her forslag er et godt skridt i den rigtige retning i forhold til at få bedre viden om situationen på området.
Det vil medvirke til at få styrket retssikkerheden og give et større statistisk indblik i omfanget og typen af sager.
Som jeg sagde indledningsvis, mener jeg sådan set, at det er et vældig, vældig beskedent forslag - og jeg har svært ved se, at man kan noget imod det - som handler om gennemsigtighed, som handler om vejledning, og som handler om retssikkerhed.
Astrid Krag (SF), 2008-05-16:
Det var mest hr. Morten Østergaard, men også de bemærkninger, hr. Martin Henriksen kom med i sin ordførertale, der fik mig til at markere for en kort bemærkning, simpelt hen for at stille det opklarende spørgsmål: Hvilke elementer i det her forslag handler om at lempe de nuværende regler, hvis det her forslag er så problematisk på den måde, som hr. Martin Henriksen skitserer?
Martin Henriksen (DF), 2008-05-16:
Det vil jeg ikke udelukke at Dansk Folkeparti vil være med til, for de regler, som gælder, er jo de regler, der gælder; sådan er det, og det er meget rart at vide, hvordan de regler ser ud, som nu engang gælder.
Men når det så er sagt, så synes jeg igen, at det er relevant at påpege, at det er dybt problematisk set med Dansk Folkepartis øjne, at EU overhovedet kommer ind på det her område, specielt når et flertal i Folketinget bestående af i hvert fald Socialdemokraterne og regeringspartierne har bildt befolkningen ind, at udlændingepolitikken er et rent nationalt anliggende og et anliggende for Folketinget.
Det er det desværre ikke, og derfor er det vigtigste at gøre at sende et signal til EU-systemet om, at et flertal i Folketinget og den danske regering mener, at det selvfølgelig er et anliggende for Folketinget at håndtere den danske udlændingepolitik og ikke noget, som EU skal tage sig af.
Morten Østergaard (RV), 2008-05-16:
Det kan selvfølgelig undre lidt, at man er så afvisende over for et forslag, som man tilsyneladende ikke mener vil påvirke den førte politik, men det er klart, at det er et bøvl, når man skal have åbenhed og offentlighed i forvaltningen.
Det vil altid være et bøvl.
Men så vil jeg til gengæld kvittere for den imødekommenhed, hr. Martin Henriksen viste over for forslagets sidste del om en vejledning på EU-området og bare spørge, om hr. Martin Henriksen og Dansk Folkeparti vil overveje at medvirke til en beretning fra udvalget, hvori vi pålægger ministeren at gøre det, som man altså ikke har haft vanskeligheder med i Arbejdsdirektoratet, nemlig at lave en vejledning, der klart fortæller borgerne, både dem, der har brug for at vide det, og borgerne i almindelighed, som har lyst til at drøfte det, præcis hvordan det er, at EU’s regler bliver omsat til praksis i det danske Integrationsministerium.
Martin Henriksen (DF), 2008-05-16:
Jeg takker meget for, at hr. Morten Østergaard anser mig for at være en ekspert.
Nej, jeg tror ikke, at det her forslag i sig selv vil føre til flere familiesammenføringer i Danmark; det tror jeg ikke.
Det, som jeg sagde, og som jeg gerne siger igen, er, at det her jo er en del af den generelle og konstante kritik, som kommer fra Det Radikale Venstre.
Jeg kunne godt frygte det administrative bøvl, der ville komme, såfremt det her beslutningsforslag måtte blive vedtaget.
Morten Østergaard (RV), 2008-05-16:
I første omgang kunne jeg godt tænke mig at spørge hr. Martin Henriksen, om han med sit trænede øje vil vurdere, om det her forslag, hvis det blev gennemført, vil føre til flere familiesammenføringer, end vi kender i dag - altså, om nogle af de initiativer, der er her i forslaget, vil føre til, at flere mennesker vil få bevilget familiesammenføring i stedet for at få et afslag
Det synes jeg ville være relevant at få en ekspertvurdering af.
Astrid Krag (SF), 2008-05-16:
Jeg kan berolige hr. Martin Henriksen med, at han slet ikke behøver at se det her forslag i en større sammenhæng, han kan forholde sig til det konkrete forslag og så stemme for det.
Det er nemlig et forslag, som vil give borgerne en bedre retssikkerhed og skabe større klarhed om de gældende regler og give os bedre adgang til relevant statistik, som vil kunne kvalificere diskussionerne, gøre vores debatter bedre, og det vil jeg meget gerne høre hvordan Dansk Folkeparti kan være imod, helt konkret, og ikke set i nogen sammenhæng, som hr. Martin Henriksen maler op, for det er ikke en større sammenhæng, hr. Martin Henriksen skal stemme om, når han trykker på knappen i forbindelse med det her forslag.
Det er det konkrete forslag, og det medfører ikke nogen ændringer af reglerne, det medfører alle de gode ting, jeg har skitseret med øget retssikkerhed, mere kvalificerede diskussioner og større klarhed omkring reglerne.
Martin Henriksen (DF), 2008-05-16:
Jeg synes, at det er ganske fantastisk.
Nu er vi ikke bare ude i, at vi skal beskæftige os med det her forslag, men jeg forstår, at vi også er ude i, at visumreglerne generelt skal lempes - hele vejen rundt.
Er det en del af det her forslag, eller er det noget, der sådan kommer efterfølgende?
Kan vi ikke sådan få skitseret, på hvilke områder det er, Det Radikale Venstre nu også kan finde på at ønske lempelser i visumreglerne?
Astrid Krag (SF), 2008-05-16:
Jeg vil spørge lidt videre til det samme, også i forlængelse af det spørgsmål, som hr. Morten Østergaard har stillet ministeren, om netop det her med, hvornår man har status som arbejdstager og dermed falder ind under reglerne om arbejdskraftens fri bevægelighed.
Jeg kan forstå, at ministeren svarer, at der ikke kan stilles mindstekrav, men det er et krav, man reelt har udnyttet, retten til ophold som arbejdstager, og man har haft et egentlig ophold.
Hvis vi ikke kan bruge de retningslinjer, som Arbejdsdirektoratet er kommet med, hvad er det så for en tidsafgrænsning, ministeriet arbejder med?
Kan ministeren ikke komme lidt ind på det?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-05-16:
Jeg går af princip ikke ind på andre ministeriers områder, det kunne jeg ikke drømme om.
Men det, der jo er tale om, er, hvor lang tid man har været i arbejde i udlandet.
Har man været i gang med et egentligt arbejde i udlandet, når man vender hjem?
Det er det, EU-reglerne drejer sig om, og det er det, jeg har gjort meget omhyggeligt rede for i det samråd, som hr. Morten Østergaard indkaldte til på grund af en ny dom.
Det kan jeg henholde mig fuldstændig til, men naturligvis er hr. Morten Østergaard meget velkommen til at stille spørgsmål, der vedrører Beskæftigelsesministeriet.
Så vil vi selvfølgelig dér høre, hvad det er for nogle regler, som hr. Morten Østergaard henviser til.
Morten Østergaard (RV), 2008-05-16:
Det er på ingen måde letkøbt.
Det, det drejer sig om her, er, at Arbejdsdirektoratet for at hjælpe kommunerne har lavet en vejledning til, hvordan de skal vurdere, hvornår EU-borgere, der tager ophold i Danmark, er arbejdstagere og har de rettigheder, der følger med.
Og der vil jeg gerne gentage, at man altså i orienteringsskrivelsen fra den 26. april 2004 skriver, og jeg citerer: Ansættelsesforhold på mere end 10 uger vil normalt betyde, at der er tale om reel økonomisk aktivitet. Jeg vil gerne spørge: Er det, som ministerens folk vurderer, når man tager stilling til ansøgning for familiesammenføring fra en dansker, der har haft ophold i et andet EU-land, ikke netop graden af reel økonomisk aktivitet? Og kan man tænke sig, at man fra den danske regerings side har én definition af begrebet reel økonomiske aktivitet, der gælder danskere bosat i et andet EU-land, og en anden definition, når det gælder EU-borgere bosat i Danmark?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-05-16:
Hr. Morten Østergaard har beskæftiget sig længe nok med lovgivningsarbejdet til at vide, at man ikke sådan lige kan trække et svar i en automat fra et ministerium og så uden videre bringe det over i et andet ministerium.
Så det synes jeg nu lyder lidt letkøbt.
Morten Østergaard (RV), 2008-05-16:
Ministeren var ikke inde på spørgsmålet omkring vejledning vedrørende EU-reglerne, altså når danske statsborgere efter at have benyttet sig af reglerne om arbejdskraftens fri bevægelighed og have fået familiesammenføring i udlandet ønsker at vende tilbage med deres ægtefælle.
Jeg har den 17. januar spurgt ministeren om, hvad der kræves, for at ministeriet efter gældende praksis opfatter en dansk statsborger som arbejdstager eller havende økonomisk aktivitet i et andet EU-land.
Der har ministeren sagt, at det kan man søreme ikke stille mindstekrav om, det er et spørgsmål om en rigtig økonomisk aktivitet.
Så vil jeg bare spørge ministeren, om ministeren er bekendt med, at Arbejdsdirektoratet allerede den 26. april 2004 meddelte kommunerne en vejledende tidsgrænse for, hvornår der er tale om reel økonomisk aktivitet?
Her skriver man, og jeg citerer: Ansættelsesforhold på mere end 10 uger vil normalt betyde, at der er tale om en reel økonomisk aktivitet, og vil dermed give personen arbejdstagerstatus.
Da jeg går ud fra, at regeringen kun har én holdning til, hvornår man har arbejdstagerstatus, skal jeg bare spørge ministeren, om det betyder, at man fremover kan regne med, at hvis man har arbejdet 10 uger i et andet EU-land, er man omfattet af EU-reglerne for familiesammenføring og fritaget for de danske.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-05-16:
Nej, det, jeg har sagt, er, at med den her ordning vil en udlænding kunne være permanent i Danmark, blot man hvert år kan få en dansker til at sige: Ja, jeg er i et kæresteforhold med vedkommende udlænding.
Det er præcis det, der fremgår her.
Et love card kan gælde 1 år, men der er absolut ingen begrænsninger i, at en udlænding efter 12 måneder kan få et nyt love card, hvis bare man kan få en ny dansker til at sige: Ja, jeg er i et kæresteforhold med vedkommende.
Der står »Den herboende«, og det må nødvendigvis være danskeren.
Derfor er der absolut intet til hinder for, hvis det her blev gennemført, at en udlænding kunne komme til Danmark, erklære sig forelsket i en dansker, være her i 12 måneder - i øvrigt med opholdstilladelse og arbejdstilladelse - derefter få en ny dansker til at erklære sig forelsket og i et forhold til vedkommende, få 12 nye måneder, derefter en ny dansker, få 12 nye måneder og 12 nye måneder og således køre i al evighed.
Det er der absolut intet i det her forslag der begrænser.
Morten Østergaard (RV), 2008-05-16:
Det, hr. Morten Messerschmidt sagde, var, at man kunne få forlænget et love card i al evighed.
Det sagde han både i radioen i går og tidligere i debatten i dag.
Der må jeg bare sige, at det står ret klart i forslaget, at et love card skal være tidsbegrænset til 1 år og skal ikke kunne forlænges.
Og da det nu er Det Radikale Venstre, der har skrevet forslaget, er det måske mest naturligt at lade os udlægge, hvordan bemærkningerne skal forstås.
Med at det ikke skal kunne forlænges, menes der netop det, at det ikke skal kunne forlænges ud over 1 år.
Det andet er så, at med reglen om, at man højst skal kunne få en ny kæreste hertil hvert tredje år, sikrer vi altså, at der ikke vil ske et misbrug.
Derfor må vi sige, at det her jo altså forudsætter, at man har et ægte kærlighedsforhold.
Det skal man erklære sig til, og derudover skal man tage sig af den anden part, så længe vedkommende er her.
Og hvis forholdet går i stykker, ophører love card'et også.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-05-16:
Hr. Morten Østergaard klandrede mig lige før for ikke at have læst forslaget.
Men det er jo et ganske overkommeligt forslag, for hr. Morten Østergaard har kun formået at skrive sådan et par spalter her.
Jeg må ganske enkelt sige, at den måde, som hr. Morten Østergaard udlægger det her på, i forhold til hvor mange gange man kan få det her love card, ikke svarer til det, der står i bemærkningerne.
For det, der står i bemærkningerne, pind 2, er, at et love card er tidsbegrænset til 1 år.
Og i pind 4 står der, at den herboende, altså danskeren, skal kunne være referent til et love card hvert tredje år.
Men der er jo ikke nogen begrænsning for udlændinge, der kommer hertil, og det vil sige, at en udlænding kan komme hertil, få sit love card, være her i 3 måneder eller noget i den stil og derefter få et nyt love card.
For det oprindelige løber 1 år, men der er ikke nogen begrænsning på, hvornår man kan få et nyt love card.
I forhold til hvem der kan ansøge, står der, at referencen er den herboende, hvor der er en 3-års-begrænsning.
Morten Østergaard (RV), 2008-05-16:
Med hensyn til 1990'erne har jeg nu sagt et par gange, at der ikke var nogen forslag om et kærestevisum i 1990'erne.
Så det tror jeg nok at jeg har svaret rimelig klart på.
I forhold til visumpolitikken er situationen, som jeg skitserer, at den aktuelle visumpolitik gør, at man for over halvdelen af verdens befolknings vedkommende skal have en herboende reference, en nær slægtning, fordi bl.a. tre af verdens allermest folkerige lande er i den kategori af visumlande.
Det bliver for omfattende i et 1-minuts-svar at redegøre præcist for, hvordan de skal ændres, men jeg kan sige, at jeg synes, at vi skal have visumregler, der svarer til dem, man har i andre europæiske lande.
Vi har jo sådan set et grænsefællesskab, selv om Dansk Folkeparti ikke er så vild med det.
Men jeg synes i hvert fald, at det er absurd - for nu at nævne et enkelt eksempel - at når Region Midtjylland skal have læger til interview, fordi man gerne vil ansætte indiske læger, skal det ske via den finske ambassade, fordi de ikke kan få et visum hurtigt nok via den danske.
Martin Henriksen (DF), 2008-05-16:
Nu klandrede hr. Morten Østergaard mig tidligere i debatten for at have været uklar; vi kan jo så gå ind og kigge på referatet og se, hvem det er, der er mest uklar.
Så vidt jeg hørte, var det da hr. Morten Østergaard, der sagde, at det er et problem, at der i visumreglerne bliver stillet strenge krav til for mange mennesker i for mange lande
, så jeg vil bare høre, nu når hr. Morten Østergaard drager det ind i debatten, hvilke visumregler det generelt er, der skal lempes for hele verdens befolkning, så de kan få lettere adgang til Danmark.
Hvilken indgangsvinkel har De Radikale egentlig til den problemstilling, for det tager man jo slet ikke stilling til i debatten?
Morten Østergaard (RV), 2008-05-16:
For det er klart, at det, det drejer sig om, er det, der står i forslaget, og her står ikke noget om andet end det love card.
Det, jeg siger om visumreglerne, er, at når Venstres ordfører siger, at man kan få et 3-måneders-visum, gælder det ikke for over halvdelen af klodens befolkning, fordi der er et krav om en herboende reference, som skal være en nær slægtning.
Derfor siger vi bare, at når man har valgt de visumregler, er det her et bidrag til at skabe mere globaliseringsparate visumregler.
Det her er et nyt visum.
Det er sådan set hr. Martin Henriksen og andre, der sparker ved siden af bolden, når de tror, at det er familiesammenføringspolitik.
Det, det her drejer sig om, er sådan set visumpolitik.
Jeg må sige, at jeg beundrer hr. Morten Messerschmidts fantasi, men det, som jeg formoder er det han taler om, er det næstsidste af de ti krav, nemlig at udlændingen skal indrejse med en gyldig returbillet eller alternativt deponere et beløb svarende til prisen på en hjemrejsebillet.
Altså er der et krav om, at man rejser hjem, når visummet er udløbet.