Frank Aaen (EL), 2009-11-10:
At der bliver afsat flere penge til tolkning for døve er selvfølgelig sympatisk og noget, man må støtte.
Men som en del andre ordførere har været inde på, er der så også indført nogle begrænsninger, og bl.a. Danske Døves Landsforbund gør opmærksom på de store problemer, der er i at begrænse tolkning på en lang række områder inden for fritid og det sociale område til 7 timer.
Jeg vil nok sige, at det at begrænse døves adgang til at få hjælp i forbindelse med sociale og fritidsmæssige aktiviteter til 7 timer om året – det er ikke om ugen, det er ikke om måneden, det er 7 timer om året – må siges at være ganske dramatisk.
De rejser også et meget fornuftigt spørgsmål, som jeg synes kræver et svar, nemlig: Hvis der i dag med forslaget her bruges flere penge til mere tolkning, hvorfor er det så nødvendigt at indføre en begrænsning af noget af den tolkning, der allerede i dag gives penge til?
Jeg synes, det er en meget enkel måde at spørge på, og jeg kunne godt tænke mig, at ministeren forklarede, hvordan en udvidelse i forhold til dagens tolkeaktivitet skal medføre en begrænsning af noget af det, der i dag betales til tolkeaktivitet.
Det her peger jo lidt på det ene af de to hovedproblemer, der er med satspuljen.
Det ene problem med satspuljen er, at der foregår lovgivningen i realiteten bag lukkede døre.
Al anden lovgivning bliver lagt frem, sendt i høring, inden den fremsættes og behandles her i Folketingssalen, før der træffes afgørelse.
På det her område, det sociale område, med satspuljen, som omfatter, så vidt jeg lige husker, 80 mio. kr., foregik alt lovforberedende arbejde bag lukkede døre med deltagelse af forligspartierne. Man kan sige, at det er hele Folketinget.
Og det er det jo næsten også.
Det er alle partier fra Dansk Folkeparti over til SF, kun Enhedslisten er ikke med.
Jeg skal vende tilbage til hvorfor.
Men det er også problematisk, at lovgivningen foregår bag lukkede døre og afsluttes på den måde, før dørene åbnes, så vi andre kan se, hvad der sker, nemlig at partierne har givet hinanden håndslag på, at intet bliver lavet om, uden at alle er enige.
For det betyder jo, at hvis man så i den efterfølgende høringsfase, som det er sket her, får at vide, at der er noget, der er rivravruskende galt, kan det ikke laves om, medmindre alle partier er enige om at lave det om.
Det vil sige, at selv om der skulle være et tordnende flertal her i Folketinget, så gælder det, at bare et parti i forliget siger nej, så bliver det ikke lavet om.
Det er altså lovgivning bag lukkede døre, og det er i virkeligheden også at sætte demokratiet ud af funktion i de her forhold.
Det er forkert, og en meget stor del af dansk sociallovgivning er lavet på den måde gennem de sidste 15-20 år.
Det er ikke rimeligt over for demokratiet.
Det er ikke rimeligt for dem, man lovgiver over for, at lovgivningsprocessen på den måde er fuldstændig holdt inde bag lukkede døre i stedet for.
Den kommer formelt i Folketingssalen.
Men det er formelt, den kommer i Folketingssalen, det er ikke reelt.
Så er det, der gør, at vi heller ikke vil være med bag lukkede døre, det tyveri, der foregår i forbindelse med satspuljen.
Vi har lige fået nye tal.
I år betaler enhver folkepensionist i Danmark over 6.000 kr. til satspuljen.
I dag betaler alle arbejdsløse mere end 8.500 kr. hver til satspuljen.
Denne finansieringsform er absurd.
Man tager fra landets fattigste.
Her gør man noget godt, for flere penge til døvetolkning er fint.
Men man finansierer det ikke ved at tage fra de rigeste, hvilket er det bedste at gøre, og dér er penge, nej, man tager dem i stedet for fra de fattigste i samfundet.
Det er en fuldstændig uantagelig finansieringsform, og jeg er ikke sikker på, at satspuljepartierne helt er klar over, hvor mange penge det efterhånden er, de sidder og roder med bag lukkede døre.
Det er penge, som burde være udbetalt til folkepensionister, til arbejdsløse, til efterlønnere, til folk på sygedagpenge.
Alene i 2010, som det her drejer sig om, er det en samlet sum på 11 mia. kr.
Så mange penge er der hobet op i satspuljen over tid.
Det er så godt nok kun en mindre del af den, der bruges næste år, fordi andre er brugt gennem årene.
Men det er 11 mia. kr., man har taget fra de fattigste.