runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Laustsen (S), 2007-01-26:
Det, forslaget til vedtagelse går ud på, er jo simpelt hen, at i dag – det tror jeg også ministeren vil erkende – findes der ikke en samlet plan for, hvad behovet for personale i sundhedssektoren er, og hvordan det ser ud i forhold til den kapacitet, vi har i dag.
Vi har jo ikke sagt noget om, at man skal gøre det på den ene eller anden eller tredje måde, vi vil gerne fortsat have den dialog, den drøftelse med regeringen, men der findes ikke en samlet analyse af, hvad der er behov for.
Vi ved, at der i dag er nogle, der siger, at der er en mangelsituation.
Statsministeren tog det endda med i sin nytårstale og sagde, at det er en af de fremmeste opgaver, der skal arbejdes på.
Vi ved, at inden for de kommende år er der på grund af demografien rigtig mange, der går ud af arbejdsmarkedet, også i den offentlige sektor.
Det vil sige, at det problem, vi allerede kender i dag, bliver forstærket.
Derfor vil vi gerne have en plan for, hvordan det ser ud.
Derefter kunne vi jo passende sætte os sammen og drøfte, hvordan vi så kan gøre det.
Det er rigtigt, at vi ikke bare lige kan knipse med fingrene og få tusind læger den dag i morgen.
Men vi har altså et problem i dag, fordi vi mangler personale.
Sundhedspersonalet knokler derude og har nogle steder et dårligt ry, fordi forholdene er, som de er.
Derfor drejer det sig om, at vi gør det bedre, og at vi tiltrækker bl.a. unge mennesker, nye studerende osv., fordi der er behov for dem.
Det må regeringen da være enig i.
Det er jo flovt, at vi ikke engang har været i stand til at stille et spørgsmål til videnskabsministeren – hvis det skulle være rigtigt – som ministeren kan huske.
Derfor vil jeg da gerne sige, at for det første er der det med regeringens forslag til vedtagelse.
Man skulle have ladet være med at blande alt det ind med den økonomiske politik, som man roser sin egen regering for at have lavet sammen med Dansk Folkeparti.
Det er da rigtigt, at der andre steder er nogle gode ting deri, men forslaget siger jo ikke noget om, hvad man vil gøre ved det; man vil ikke forpligte sig til noget.
Nogle af de problemer, der er, er jo, at både regioner og kommuner siger, at rammerne for at gøre noget mere – man vil gerne gøre noget mere – ikke er til stede, og det er jo i allerhøjeste grad regeringens ansvar.
Implicit lå der jo i forslaget til vedtagelse i dag, at vi gerne vil have et svar fra videnskabsministeren vedrørende, at der mangler 1.000 læger.
Det eneste, vi har hørt – eller som jeg har lagt mærke til – er, at man vil nedsætte uddannelsestiden for speciallæger, som for nogles vedkommende vist nok er helt oppe på 22 år.
Det kan være, det er meget godt, men det løser jo ikke den akutte lægemangel og den, der kommer i fremtiden.
Bertel Haarder (V), 2007-01-26:
Jeg kan ikke være mere enig.
Det var præcis det, vi sad og fik lagt på bordet.
Det var den fælles nødvendighed, som regeringen og den daværende Amtsrådsforening så.
Jeg har ingen bebrejdelser, og jeg tager ikke hr. Per Kaalund til indtægt for noget, jeg vil bare godt indkalde ham som vidne på, at det var præcis de problemer, han her har nævnt, som vi sad med dengang.
Martin Henriksen (DF), 2007-01-26:
Jeg kan ikke lade være med at sige til det sidste, at jeg rent faktisk ved, at det ikke er undervisningsministeren, der har skrevet det her forslag til vedtagelse.
Det er der andre der har gjort.
Jeg håber da, undervisningsministeren synes, det er et godt forslag til vedtagelse, og jeg håber da sådan set også, at Socialdemokraterne kan stemme for det.
Det ville da være udmærket.
Jeg synes nu faktisk, det her forslag til vedtagelse er fremadrettet.
Der står jo bl.a., at fordelingen af globaliseringspuljen og de fremtidige drøftelser af kvalitetsreformen er blandt de offensive svar på udfordringerne.
Et eller andet sted synes jeg da, at man faktisk forpligter regeringen på at tage det her område med, når kvalitetsreformen skal diskuteres, og jeg går ud fra, at Socialdemokraterne vel alt andet lige synes, det er positivt, at man faktisk har forpligtet regeringen på at tage det her område med, når en kvalitetsreform skal diskuteres.
Det er vel positivt.
Set i det lys kan hr. Rasmus Prehn så ikke overtale hr. Bjarne Laustsen og andre til at stemme for det forslag til vedtagelse, der ligger fra VOK?
Rasmus Prehn (S), 2007-01-26:
Hr. Martin Henriksen ved jo udmærket godt, at det er sådan, at Socialdemokratiet altid er konstruktive.
Vi går altid konstruktivt ind i forhandlinger, og vi vil selvfølgelig gerne være med til at sikre, at man også får det bedste ud af den forhandling, der skal være omkring kvalitetsreformen.
Men når det er sagt, tror jeg ikke, man skal sætte næsen op efter, at Socialdemokratiet vil stemme for et hyldestskrift, som man har fremsat som et forslag til vedtagelse.
Det overrasker mig lidt, at det ikke er undervisningsministeren, som har skrevet det her, for det minder lidt om den der festsang, jeg nævnte før.
Der ville jeg hellere have sikret en ordentlig redegørelse og derefter en handlingsplan, så vi kan sikre at få taget hånd om det her problem frem for bare at gnubbe os selv på ryggen og hylde os selv.
Martin Henriksen (DF), 2007-01-26:
Jeg går ud fra, at hr. Rasmus Prehn vel også synes, det er positivt, at Folketinget tilkendegiver klart i den her vedtagelse, at der skal være høj standard i sundhedsvæsenet, at uddannelsesområdet spiller en væsentlig rolle, og at man kigger på rekruttering, frafald, gennemførelse, fastholdelse og voksen- og efteruddannelse.
Det står jo i forslaget til vedtagelse.
Så igen vil jeg bare opfordre hr. Rasmus Prehn til at genoverveje sin beslutning og tilslutte sig forslaget til vedtagelse.
Men så vil jeg gerne høre omkring de her udenlandske studerende: Da hr. Bjarne Laustsen var oppe på talerstolen og jeg stillede spørgsmål, syntes jeg faktisk, jeg kunne høre, at hr. Bjarne Laustsen syntes, at det da kunne lyde meget fornuftigt at kigge på en eller anden form for arbejdspligt, en eller anden måde, hvorpå man kunne fastholde de her udenlandske studerende i Danmark og give dem en arbejdspligt.
Men så var det sådan lidt svævende bagefter.
Rasmus Prehn (S), 2007-01-26:
Først med hensyn til hr. Martin Henriksens kommentarer omkring vedtagelsesforslagene: Jeg medgiver, at der er gode elementer i det forslag, der er fremsat.
Jeg vil jo aldrig påstå – det ville være direkte uhøfligt – at alle i regeringspartierne er fuldstændig uden evner, så der har også lige sneget sig et par udmærkede vendinger ind.
Men det betyder altså ikke, at Socialdemokratiet bare vil stemme for og lægge os fladt på maven over den hyldest, som er blevet lagt ind i det forslag til vedtagelse.
Vi har fremsat vores eget forslag: Vi vil gerne sikre en redegørelse, som dokumenterer, hvad der er af problemer, og derefter vil vi gerne have en handlingsplan.
Det synes vi er det eneste rigtige og konstruktive at gøre.
Med hensyn til udenlandske studerende synes jeg, det ville være unødigt rigidt og bureaukratisk, hvis det var sådan, at udenlandske studerende, der kommer hertil – for i øvrigt at bidrage til det internationale miljø, som vi alle sammen har behov for på et universitet f.eks. – skulle tvinges til at arbejde 7 år efterfølgende.
Og jeg tror ærlig talt også, at hr. Martin Henriksen og Dansk Folkeparti ville få usædvanlig svært ved at få f.eks. et liberalt parti som Venstre til at synes, det var vejen frem.
Charlotte Dyremose (KF), 2007-01-26:
Jeg forsøgte at blive så høj, jeg overhovedet kunne.
Jeg vil bare gerne spørge hr. Rasmus Prehn, om Socialdemokraterne decideret har tænkt sig at stemme imod det forslag til vedtagelse, som vi har lavet fra de borgerlige partiers side.
For det, der lægges op til, er jo, at man fastholder fokus på rekruttering, frafald, gennemførelse, fastholdelse og voksen- og efteruddannelse, og så er det, at man tilrettelægger uddannelsesområdet sådan, at det løbende bedst muligt bidrager til at opfylde de krav, som stilles til personalets kvalifikationer.
Ønsker hr. Rasmus Prehn at stemme imod det?
Rasmus Prehn (S), 2007-01-26:
Jeg kan sige til fru Charlotte Dyremose, at vi aldrig kunne drømme om at stemme imod de formuleringer, der er der, men vi vil heller ikke stemme for sådan en hyldest af regeringen.
Vi vil aldrig nogen sinde stemme for forslaget, vi vil simpelt stemme hverken for eller imod, og så vil vi stemme for vores eget forslag til vedtagelse, som jo simpelt hen vil sikre, at man får en ordentlig redegørelse, hvor man får undersøgt, hvad der er af behov, og derefter en handlingsplan.
Det er den eneste farbare vej at gå.
Charlotte Dyremose (KF), 2007-01-26:
Jeg er da glad for, at hr. Rasmus Prehn ikke vil stemme imod forslaget, for så er der da lidt håb om, at vi kan få noget konstruktivt ud af dagen i dag.
Hr. Rasmus Prehn har jo også netop sagt, at der, som der står i forslaget, er blevet taget en række initiativer; hr. Rasmus Prehn mener så ikke, det er nok.
Forslaget lægger også op til, at vi fortsat skal have de fokusområder, som jeg remsede op før, og at vi skal tilrettelægge uddannelsesområdet sådan, at vi bedst muligt kan løse de problemstillinger, der er på det her område.
Rasmus Prehn (S), 2007-01-26:
Nu ville det ligge mig usædvanlig fjernt at række tunge ad regeringen, det vil jeg gerne sige.
Altså, Socialdemokratiet er et konstruktivt parti, Socialdemokratiet er et parti, der gerne vil bidrage til dialog, og det synes jeg også vi har lagt an til her.
Vi har haft en meget god debat, hvor vi i øvrigt også har rost regeringen ad flere omgange.
Det er jo sådan, at regeringen faktisk er lykkedes med at lave nogle ting, der har været rigtig udmærkede.
Dem vil vi gerne være med til at gøre endnu bedre, og det er derfor, vi foreslår en redegørelse, så vi kan se, hvad behovene er, så vi kan bygge oven på det og gøre det endnu bedre.
Det synes jeg er lidt uopfindsomt og ærgerligt.
Jeg vil hellere være konstruktiv som i det socialdemokratiske forslag og simpelt hen foreslå en redegørelse og derefter en handlingsplan.
Det er vejen at gå.
Per Kaalund (S), 2007-01-26:
Så kan jeg vel også få bekræftet, at selv om Amtsrådsforeningen selvfølgelig følte sig rimelig indflydelsesrig med hensyn til mange af tingene i den daværende sundhedspolitik op gennem 1980’erne og 1990’erne for den sags skyld, så ændrer det vel ikke noget ved det faktiske forhold, at hvis regeringen ville have ændret på disse ting, havde den daværende regering med den daværende undervisningsminister også en lovgivningsmulighed i Folketinget for at ændre tingenes tilstand.
Kristian Jensen (V), 2007-01-26:
Nogle gange står man hjemme i køkkenet og laver mad og har planlagt en sursød ret, og for at få retten til at have den rette balance skal der både være det sure og det søde.
Og når man en gang imellem står i det politiske køkken og skal lave en lovgivningspakke, som hænger sammen, hvor der f.eks. også er finansieringselementer til udgifter andre steder, er man, for at få den rigtige balance, også nødt til at lave en politisk sursød ret.
Men hvis man har en ret, hvor det ikke er et spørgsmål om, at der er en nødvendig balance, så er det min opfattelse, at det er en styrke at have det bredest mulige parlamentariske flertal bag en regerings politik, og derfor er jeg altid åben for en sådan drøftelse.
Morten Homann (SF), 2007-01-26:
Jeg skal lige beklage, at jeg ikke nåede herop i første omgang.
Jeg kan tilslutte mig det, som er sagt, nemlig at det her er en meget blandet landhandel, og det kan jo i og for sig være fint nok, hvis bare alle forslagene trækker i samme retning.
Men hvis jeg skulle stemme om de her forslag enkeltvis, ville der være en del af dem, jeg ville stemme for, og en del af dem, som jeg ville være tvunget til at stemme imod, og det gør det jo lidt mere vanskeligt.
Hvis det lukker huller, er vi selvfølgelig tilhængere af det, og vi er selvfølgelig også tilhængere af, at man ændrer på uhensigtsmæssige regler, som er til besvær for erhvervslivet eller for skattemyndighederne.
Men til gengæld betyder det jo så også, at hvis man åbner nogle nye huller med lovændringer, eller hvis man giver yderligere besvær for SKAT eller for erhvervslivet, uden at der kommer sikkerhed mod huller, vil vi gå imod det.
Der er tre områder, som er særlig interessante omkring det, og det er bl.a. omstruktureringer.
Det er jeg ret skeptisk over for, for det, man i virkeligheden får lavet, er, at man får lavet et dobbeltsystem, hvor man på den ene side kan forholde sig til de rent objektive regler og på den anden side også samtidig kan søge om tilladelse.
Så i virkeligheden vil det her kunne give spekulationsmuligheder og dobbeltarbejde både hos virksomhederne og hos SKAT.
Justeringen af sambeskatningsreglerne er generelt fornuftig nok, men det er ret uklart, om ikke der vil opstå en række nye huller i loven; det vil vi selvfølgelig se nærmere på under udvalgsarbejdet.
Også mere generelt vil vi gerne se på konsekvenserne i lyset af den vækst i kapitalfondenes aktivitet, som vi har set.
Endelig vil jeg sige, at jeg jo kun kan anerkende, at delen med elevatormodellen bliver lukket.
Det har jeg jo selv været meget optaget af, og derfor er jeg kun glad for, at skatteministeren – bedre sent end aldrig – får lukket det her hul.
Men det er da bedre, at hullet bliver lukket nu, end at det slet ikke bliver lukket.
Jeg kan ikke på nuværende tidspunkt sige, om vi vil stemme for eller imod forslaget.
Det kommer helt an på, hvad der kommer frem i løbet af udvalgsbehandlingen, og det kommer helt an på, om det lykkes at få opdelt forslaget.
Der er positive ting, men der er bestemt også ting, som åbner nye skattehuller, og som vi bestemt ikke kan støtte.
Frank Aaen (EL), 2007-01-26:
Det har vi jo i virkeligheden meget langt hen ad vejen gjort, oven i købet med den nuværende skatteministers bistand, fordi vores skattelovgivning og vores administration af skattelovgivningen for alle almindelige lønmodtagere er blevet så simpel, at vi faktisk ikke behøver at indgive en selvangivelse, fordi det hele bliver ordnet, ved at vi beskatter pengene i samme øjeblik, de kommer til udbetaling, og så er den sag stort set klaret.
Det er jo et kæmpemæssigt fremskridt.
Der, hvor vi har problemer i skattelovgivningen, er jo i hele selskabsskattedelen, hvor vi i vores iver efter at sige, at nu skal virksomhederne søreme have de bedst mulige muligheder – og fred være med det, jeg vil gerne have, vi har arbejdspladser og beskæftigelse – alligevel har lavet et enormt apparat af lovgivning, hvor vi hele tiden tildeler virksomhederne nogle fordele, og for at de så ikke misbruger fordelene, laver vi et antal paragraffer, der overstiger det første tal mangefold for at prøve at beskytte os mod, at vi bliver snydt, altså værnsreglerne.
Det er jo der, moradset i virkeligheden er i den danske skattelovgivning.
Det er der, hvor man kan sige, at vi fører erhvervspolitik gennem skattelovgivningen i stedet for f.eks. at sige, at hvis vi vil støtte en erhvervsaktivitet, så lad os da støtte den med et tilskud, for det tilskud kan vi følge, og vi kan se, hvad det bliver brugt til, og vi kan få en afregning for det.
Men vi har altså valgt ikke at ville give tilskud, man kan få et skattefradrag.
Det er virksomhederne fuldstændig ligeglade med, for det er de samme penge værd, om man får det som fradrag eller man får det som tilskud.
Men det med fradraget er bare alligevel nemmere at manipulere med.
Derfor har vi fået moradset, fordi det hele tiden skal foregå i det omfang, det gør, via skattelovgivningen.
Jeg tror, at det for det første er et sisyfosarbejde at prøve at undgå kreative folk i erhvervslivet, der vil snyde i skat, men jeg tror altså også for det andet, at det er uklogt overhovedet at indrette skattelovgivningen på den måde.
Derfor vil jeg opfordre til, at man i højere grad prøver at indrette vores selskabskattelovgivning på en måde, der er lige så enkel, som den er for personer, nemlig at vi beskatter indkomsten, lige så snart vi kender indkomsten, og på den måde jo klarer langt det meste, i stedet for det meget komplicerede system, vi har i dag, som både er til gavn for virksomhederne og ikke mindst for revisionsfirmaer og advokatfirmaer, som kan bygge kæmpemæssige paladser nede på Langelinie, fordi de tjener så ustyrlig mange penge på al den her rådgivning.
Kristian Jensen (V), 2007-01-26:
Jeg tror, jeg vil undlade at starte en længere diskussion om, hvor langt vi er fra statskasselovens § 4, 5 og 6, for selv om jeg egentlig anser det, hr. Frank Aaen sagde om, hvor enkelt det er blevet for den almindelige dansker at klare sin egen skatteopgørelse, som lidt af en ros, vil jeg også sige, at der nu stadig væk også, især hvad angår private, der kan have biindtægter og andet, er nogle opgaver, som vi skal tage fat på.
Jeg vil nu sige, at vores opgave, vores mål både som Skatteministerium og regering er at lave en forenkling af skatteloven, hvor det er muligt.
Vores problemstilling er bare, at der, hvor der skal laves forenklinger, opstår der tit behov for værnsregler efterfølgende.
Jeg tror nu alligevel, at man ikke skal undervurdere, at selv om der er administrativt bøvl ved at have skattelovgivning, som fremmer eller hæmmer forskellige elementer, så er der nu også administrativt bøvl ved at have tilskudsordninger, der både skal ansøges om og kontrolleres efterfølgende.
Hvorfor har vi ikke grebet ind over for den før?
Ja, rent faktisk greb vi ind over for den ganske kort tid efter, dage efter, at det egentlig blev et hul, fordi skattevæsenet havde fået medhold i vurderingen af, at den århusianske elevatormodel ikke var lovlig.
Det havde vi fået i Landsskatteretten, og vi havde fået det i Landsretten, og det var først, da Højesteret kom ind over, at vi egentlig blev underkendt og det dermed blev et hul.
Inden for den samme uge præsenterede vi det her lovforslag, som i forbindelse med, at vi kiggede på andre områder, også var en sikring af, at den såkaldte århusianske elevatormodel ikke kunne fungere længere, altså en hullukning.
Så jeg må sige, at på det her punkt vil jeg ikke acceptere, at vi skulle have sovet i timen.
Vi har tværtimod haft en lovgivning klar, også selv om vi regnede med at vinde sagen i Højesteret.
Morten Homann (SF), 2007-01-26:
Ikke desto mindre er det jo rigtigt, at hvis skatteministeren havde været tidligere ude med den lovændring, der ligger i det her forslag omkring elevatormodellen, så ville det have sparet skatteyderne for et stort beløb.
Så hvis man havde været tidligere ude, havde man kunnet forhindre det skattetab, at der var folk, der havde kunnet spekulere imod det.
Det kan jo godt undre, at skatteministeren i den her sag har sådan en vent og se-holdning, når man i andre sager, f.eks. i ministerens forgængers tid, var så ivrig efter at lukke huller, at man lukkede en mængde huller, som man slet, slet ikke mente eksisterede.
Så jeg giver ikke meget for, at ministeren prøver at pudse glorien og føler sig åh, så velforberedt i den her sag.
Sandheden er jo, at man kunne have grebet ind før, og det, at man ventede, kostede altså skatteyderne et stort millionbeløb.
Kristian Jensen (V), 2007-01-26:
Ganske kort: Vi havde fået ret ved to instanser i vores fortolkning af, at den århusianske skattemodel ikke var lovlig, og vi var fuldt overbeviste om, at Højesteret også ville give os ret.
Hvis vi var gået ud og var begyndt at sige, at vi alligevel ikke troede på, at vores lovgivning var holdbar, ville det være blevet brugt mod os i retssagen.
Man ville have sagt: Der kan I se, de tror ikke på, at den århusianske elevatormodel ifølge den eksisterende lovgivning er forbudt, de er nødt til at lovgive om det.
Det er et argument for, at det, vi gjorde tidligere, skulle have lov til at blive gennemført.
Nu må vi så sige, at vi endte med at tabe den.
Det var en overraskelse for mig.
Men man kan sige, at det heldige så er, at der var andre elementer, hvor vi havde behov for at lave hullukning, hvor det så også kom til at omfatte det der med, at højesteretsafgørelsen var blevet et hul, og derfor havde vi inden for samme uge, hvor Højesteret underkendte os, også lovforslaget klar, der lukkede hullet.
Morten Homann (SF), 2007-01-26:
Det kostede efter alt at dømme i hvert fald et trecifret millionbeløb, at skatteministeren blev overrasket.
Sandheden er jo, at regeringen i en række andre sager har ændret lovgivningen på trods af, at der verserede retssager.
Derfor kunne man sige, at al den stund det her skattehul, elevatormodellen, har været kendt i adskillige år, har der været rigtig, rigtig mange chancer til lige at tage denne løsning med og dermed forhindre, at man stod i den situation, at man skulle ud og lade alle andre skatteborgere betale regningen for de smarte selskaber, der har spekuleret i det her.
Kristian Jensen (V), 2007-01-26:
Det har også været sådan, at skattemyndighederne i rigtig mange år havde fået ret ved retsinstanser gående på, at den århusianske elevatormodel ikke var lovlig, og at vi dermed havde fuld hjemmel til at tilsidesætte dem, der benyttede sig af den.
Når vi snakker om, at skattelovgivningen er kompliceret, og at der er mange værnsregler, der er blevet bygget op, og som gør skattelovgivningen kompliceret, så er det lidt pudsigt at høre, at vi nu bliver bedt om at bygge en værnsregel op på et område, hvor Landsretten rent faktisk har sagt, at det her ikke er nødvendigt, fordi det, man foretager sig, er ulovligt.
Det er svært at få en forenkling af skattelovgivningen, når man beder om, at vi de steder, hvor vi rent faktisk vinder ved domstolene, også skal lave lovgivning.
Jeg er da ærgerlig over, at Højesteret ikke er enig med SKAT, for jeg mener sådan set, at lovgivningen var klar nok.
Derfor har vi her et lovforslag, der klart lukker det hul.
Frank Aaen (EL), 2007-01-26:
Nu udtalte jeg mig mod lovforslaget før, og det gør jeg stadig væk, men det er indlysende, at de dele af lovforslaget, der har at gøre med at lukke skattehuller, støtter vi fuldt ud, naturligvis, det har vi altid gjort, og det vil vi altid gøre.
Men det kan jo være vanskeligt, når det er ét lovforslag.
Derfor vil jeg spørge skatteministeren: Kan vi ikke få delt lovforslaget op, så der er en del, der har med lukning af huller at gøre, og som vi kan stemme for, og så en anden del, der har med skattefri omlægning at gøre, så vi, der er imod det, kan stemme imod det.
Det mener jeg altså også er at give klarhed i lovgivningen, så man kan se, hvad der er hvad.
Så kan vi få en opdeling?
Det har vi fået mange gange før her i Folketinget, og det kan vi også få her.
Kristian Jensen (V), 2007-01-26:
Jeg kan i hvert fald bekræfte, at vi siden regeringsskiftet på skatteområdet mange gange har lavet opdeling af lovforslag.
Jeg mindes ikke, at det før regeringsskiftet var så enkelt at få den daværende regering til at dele lovforslag op.
Men jeg vil gerne gå ind i en diskussion af, hvorvidt man kan lave en klar opdeling af, hvad der er hullukning, og hvad der ikke er.
For der kan være forskellige opfattelser af, hvad der skulle være i hvilken del af det, og jeg mener ikke, det vil have nogen virkning, hvis man alligevel ikke kan lave en klar opdeling.
Men jeg er klar til at lave den opdeling, der kan sikre, at vi har det bredest mulige flertal bag ved at gennemføre regeringens politik.
Frank Aaen (EL), 2007-01-26:
Jeg skal selvfølgelig takke for tilsagnet om at se på det og bekræfte, at det er sket flere gange før, og at det på nogle områder har været nemmere i den her regerings tid, end det var i den forrige, er også korrekt.
Dog vil jeg sige, at det er velkendt både fra den gamle og den nuværende regerings tid, at man nogle gange bunker ting sammen, sådan at dem, man vil have til at stemme for et bestemt lovforslag, både skal stemme for noget skidt og noget godt på samme tid.
Man har så aftalt, at man ikke vil opdele lovforslaget, sådan at de, der er imod det dårlige i lovforslaget, får lov til at stemme imod det ene og for det andet.
Derfor er der en gang imellem meget politik i det her, men jeg er så glad for, at vi kan få en overvejelse om at få det her lovforslag delt op.