Benedikte Kiær (KF), 2013-05-14:
Vi har hørt meget om familierådslagning i dag, og vi er også flere, der har stiftet bekendtskab med det, ved at vi har besøgt kommuner, som har gjort brug af den her metode, og vi har derved også fået at vide, at den flere steder fungerer rigtig godt.
Så kunne man jo spørge, om det så ikke vil være en god idé, at det så skal være alle steder, for vi oplever desværre, at der er eksempler på børn og unge, som ikke har kontakt til deres netværk, som ikke har mulighed for at kunne se deres forældre, fordi de simpelt hen ikke har fået mulighed for det gennem deres kommune, trods at vi sådan set har givet dem en ret til fortsat at have kontakt til deres netværk.
Der må jeg blot sige, at vi på Christiansborg ikke kan sidde og detailstyre, hvordan og hvorledes de enkelte kommuner skal gå ned og udføre en sagsbehandling i hver enkelt sag.
Selv om det er en rigtig god metode, selv om den har fungeret rigtig godt i rigtig mange tilfælde, og selv om der er flere og flere kommuner, der kan se ideen i at lave familierådslagning, at inddrage netværket, så mener jeg, det er ganske uhensigtsmæssigt, at vi begynder at detailstyre, hvordan sagsbehandlingen skal foregå, fordi vi simpelt hen efterhånden laver metervare af lovgivning, som har den kedelige konsekvens, at man simpelt hen skruer hovedet af folk ude i de enkelte kommuner.
Derimod er det meget, meget bedre at gå ind og støtte op med rådgivning, med vejledning, med kompetenceudvikling, med uddannelse og ved at viderebringe de rigtig gode eksempler, man har fra en lang række kommuner, så man kan få gavn og glæde af det alle steder, hvilket også kommer børnene til gavn.
Men det har vi jo sådan set sat fokus på med serviceloven og fokus på med "Barnets Reform", altså hvor vigtigt det er, at man inddrager familien, hvor vigtigt det er, at man kigger i netværket, og hvor vigtigt det er, at man også inddrager barnet i de beslutninger, der bliver truffet, og at barnet faktisk får nogle rettigheder.
Jeg tror ikke, det hjælper, at man skriver det to eller flere gange i lovgivningen, hvis der er kommuner og der er eksempler, hvor det ikke sker.
Derimod vil det hjælpe, at vi bliver klogere på, hvad der virker, og hvad der ikke virker, at vi bliver bedre til at udbringe de gode metoder, og at kommunerne også i langt højere grad bliver klar over, hvor vigtigt det er, at man lytter til børnene i de her ulykkelige sager, hvor vigtigt det er, man hører, hvad børnene egentlig har af tanker, og hvordan de egentlig oplever situationen, når man beslutter sig for, hvordan og hvorledes man egentlig skal anbringe det enkelte barn, den enkelte unge uden for hjemmet.
Jeg kan godt forstå, at ordføreren er begejstret for metoden familierådslagning.
Det er jeg også.
Jeg var begejstret for det, jeg så, bl.a. i Faaborg-Midtfyn, men derfra og så til, at den her begejstring skal føre til, at man indfører obligatorisk brug af familierådslagning i anbringelsessager i alle landets kommuner, mener jeg ikke er hensigtsmæssigt.
Men som sagt, selv om intentionerne er gode og vi alle sammen kan se de gode ting ved familierådslagning, må vi fra Det Konservative Folkepartis side afvise den obligatoriske brug af familierådslagning i anbringelsessager.