Bjarne Laustsen (S), 2009-11-19:
Nu er det ved at være jul, og så er det jo på tide at slagte sparegrisen.
Alt det, man har lagt til side, skal bruges på det alter, der hedder forbrugsfesten.
Regeringen havde jo set, at der var nogle penge, der med det her forslag kunne hjælpe til at få beskæftigelsen i gang, og derfor skulle sparegrisen slagtes.
Det kunne også siges sådan: Nu har man brugt børnepengene, og er der så kommet det ud af det, man gerne ville have ud af det?
Det er der næppe, og derfor har man næsten fået tømt den her ordning.
Nu trænger spørgsmålet sig så på: Når der er så få mennesker tilbage, kan det så svare sig at have den ordning til at køre?
Nej, det kan det ikke, for der er betydelig færre tilbage, end man havde troet; der er flere, der har hævet pengene, end man havde regnet med.
Da man havde behandlingen af forslaget om at skabe en mulighed for udbetaling, stemte Socialdemokratiet imod, fordi vi ikke syntes, det var det rigtige at gøre, altså at sælge ud af arvesølvet og bruge pengene.
Jeg er da spændt på, om ministeren kan fortælle, hvor mange der er kommet i arbejde på baggrund af det lovforslag her.
Jeg tror, der er købt rigtig mange flasker god rødvin, jeg tror, der er rejst rigtig mange penge op, og jeg tror, der er købt rigtig mange fladskærme, der ikke er produceret her i Danmark.
Og så er der en stor gruppe, der har hævet pengene for at sætte dem ind på en anden ordning.
Jeg synes, der igen er tale om stor forskelsbehandling, for der er nogle mennesker, der har taget pengene ud – det kunne jeg også selv finde på at gøre – og har sat dem ind på en ratepension og fået skattevæsenet til at betale en pæn portion i skatterabat oveni.
Det er de forslag, som regeringen kommer med her for at modvirke sin egen politik, altså ved at skabe beskæftigelse, men jeg tror, det er så som så med beskæftigelseseffekten af, at man bruger børnepengene og sender regningen videre til de kommende generationer.
Men det skal jo ikke forhindre, at vi ser praktisk på, at man har en fællesskabsordning her, hvis formål for nærværende er udtømt.
Det kan være, der bliver behov for den og der kommer bedre tider igen – det må man da håbe – især hvis der kommer en ny regering.
Der kan jo ikke være dårlige tider altid; det må man ikke håbe for danskerne.
Men så vil det være sådan, at de penge, der er tilbage her, vil være alt for dyre at administrere, og derfor kan vi ikke have noget imod, at man gør det her.
Men derfra og så til at støtte det og sige, at vi synes, det er en supergod idé, er der et stykke vej.
Vi vil gerne under udvalgsarbejdet drøfte, om der findes nogle muligheder for administrativt at overføre de penge her til f.eks. ATP, og der er selvfølgelig også nogle skattetekniske ting, for det skal være ordninger, der ligner hinanden.
Men jeg har meget mere regeringen mistænkt for at fremsætte det her, fordi der er et kæmpe hul på baggrund af regeringens ufinansierede skattelettelser og en lang række andre dårligdomme med økonomien, og så er det her jo et genialt bidrag, som man kan få én gang i livet.
Og det har indtil nu givet over 10 mia. kr. ekstra lige ned i finansministerens kasse, for de her ordninger var jo lavet sådan, at pengene skulle udbetales, når folk blev pensionister, og så skulle de beskattes på det tidspunkt.
Her har man fået over 10 mia. kr.
Det kan være, det er mere, men jeg vil ikke stå og skyde for højt her fra talerstolen.
Man har fået 10 mia. kr. ned i foret på én gang, og hvis ikke man havde fået det, ville statsregnskabet have set meget mere elendigt ud, end det gør i forvejen.
Så regeringen er selvfølgelig på hælene i den her sag, og nu kommer man med de sidste rester og beder om, at pengene skal kunne udbetales.
Jeg tror, det er noget med, at det er 55.000 mennesker, som har et indestående på under 100 kr., og det er jo ikke noget at gøre et særlig stort nummer ud af.
Dernæst synes jeg, at i hvert fald Dansk Folkeparti skylder os et svar, for dengang vi lavede den her SP-ordning, lavede vi også omfordeling, og det betød jo, at de, der tjente rigtig gode penge, var med til at give til de folk, især kvinderne og de ufaglærte, som havde lave lønninger, for vi ved, at der er store forskelle i dag, når man går på pension, alt efter hvilket arbejdsliv man har haft, hvilken indtægt man har haft.
Og en af de ting, som den regering, vi har nu, gjorde som den første gode gerning, var at afskaffe den solidaritet, der var i SP-ordningen, og derefter gik man i gang med at suspendere den og sætte den i stå osv.
Nu har man så trukket det sidste kort, der er i den forbindelse, og det er at sige, at man nedlægger ordningen.
Det vil vi ikke modsætte os, det ville være tåbeligt, for det kommer til at koste så mange penge at administrere det sidste, men alle de andre ting, de skridt på vejen, der har været, er med til at fortælle en rigtig dårlig historie om regeringens politik.
Nu kan jeg jo få lov at spørge, og ministeren er måske lidt forberedt på, hvad jeg kunne finde på at spørge om.
Jeg diskuterede med ministeren i avisen Nordjyske, en rigtig god avis, her i sommer, hvordan det kunne gå til, at Aalborg Kommune havde valgt at håndtere reglerne sådan.
Der var også andre kommuner, hvor man var stavnsbundet.
Ministeren sagde, at der var behov for at gøre reglerne klarere.
Det, der er interessant her, er de borgere, der er kommet i klemme, som ministeren også gav udtryk for, på baggrund af at reglerne bliver håndteret forkert.
Det har aldrig været meningen med loven.
Hvordan er de borgeres retsstilling?
Vil det sige, at deres sager kan blive taget op igen?
Og kan de få pengene tilbage – havde jeg nær sagt – i de tilfælde, hvor man har taget dem fra dem?