runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-04:
Tak for spørgsmålet og det ræsonnement, der lå bag.
Jeg tror, hr. Per Clausen måske vil undskylde mig for, at jeg nu siger, at præcis det forhold, at hr. Per Clausen har et meget præcist bud på, hvordan vi skal gøre det her, og anbefaler mig den køreplan, måske vækker en eller anden rygmarvsreaktion på mig, i hvert fald lidt eftertanke, fordi jeg tror, vores afsæt til at holde en dansk folkeafstemning jo er forskelligt.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at når jeg ønsker, at der skal være folkeafstemning eller folkeafstemninger, er det med henblik på at få forbeholdene væk.
Det er jo ikke blot for diskussionens skyld, for i øjeblikket har vi forbeholdene, og dem har vi ikke brug for at få cementeret ved en afstemning, der ikke er gennemtænkt.
Så ja, sagt ligeud, er det klart, at i mine overvejelser indgår naturligvis, at disse folkeafstemninger gennemføres på en måde og i en form og med en politisk alliance bag sig, der fremmer sandsynligheden for, at der kommer et ja ud af det.
Det er sådan set hele ideen med det.
Per Clausen (EL), 2009-11-04:
Det er jo altid rart at få det bekræftet, hvis nogen skulle være i tvivl.
Det, som jeg synes kunne være spændende at komme lidt ind på, er statsministerens debat med fru Margrethe Vestager, hvor jeg jo ikke synes at man blev meget klogere på, hvornår disse meget vigtige folkeafstemninger skal komme.
Man kan somme tider godt få indtrykket af, at de EU-begejstrede partier har sådan en konkurrence om, hvem der mest tydeligt kan sige, at de synes, det er meget vigtigt at få fjernet forbeholdene så hurtigt som overhovedet muligt, og samtidig på forunderlig vis lykkes det at undgå at få de folkeafstemninger, fordi der altid er et eller andet, der ikke lige passer – et eller andet, der ikke lige kan lade sig gøre.
Det synes jeg i grunden er lidt ærgerligt, for jeg synes sådan set, at den danske befolkning efterhånden har brug for at få de her folkeafstemninger.
Hvorfor dog ikke tage et par folkeafstemninger her i foråret?
Der er jo en passende anledning.
Hvis det virkelig er rigtigt, som statsministeren siger, og som de øvrige EU-begejstrede partier siger, at forbeholdene har så alvorlige, katastrofale konsekvenser for Danmark, er det da om at få gjort noget ved det.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor statsministeren bliver ved med at trække tidspunktet for, hvornår vi skal have de folkeafstemninger, i langdrag.
Jeg kan godt forstå, at statsministeren synes, det kan være lidt interessant at se, hvordan en socialdemokratisk-SF- radikal regering vil håndtere euroforbeholdet og folkeafstemningen omkring det.
Det synes jeg kan blive meget spændende, men der er intet i vejen for, at man tager de øvrige folkeafstemninger og får dem, om jeg så må sige, overstået hurtigt.
Det, der er det største problem, er jo, at befolkningen får det indtryk, at man bare går og venter på, at man har et flertal, og når man så mener, man har flertallet, kører man afstemningen igennem hurtigt.
Det var jo langt mere demokratisk, langt mere fornuftigt, hvis man nu sagde: Vi tager en eller to folkeafstemninger til foråret, så ved befolkningen, hvad det er for nogle folkeafstemninger, der kommer.
Vi kan diskutere det og drøfte det, og så kan vi forkaste forslaget om, at forbeholdene skal fjernes.
Så er det jo fair, og så er det på plads.
Jeg synes sådan set, at vi trænger til at få den her sag afklaret.
Søren Krarup (DF), 2009-11-04:
Jeg får egentlig så lyst til lige at sige klargørende, at dette her, sådan som det står i Kristeligt Dagblads leder i dag, jo ikke er en sammenblanding af stat og kirke.
Det er netop en sondring.
Det er kirkens opgave at forkynde evangeliet, og det er statens opgave, som jeg sagde, at give lovene, og så skal kirken ikke begynde at optræde i politiske sammenhænge, sådan at man mere eller mindre vil hæve sig over eller ændre de love, der er givet af staten.
Jeg synes netop, det er en understregning af den fortræffelige orden, vi har i folkekirken.
Og så skal i øvrigt præsterne, menighedsrådene og biskopperne holde landets love.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-04:
Det giver jo for så vidt ikke anledning til yderligere bemærkninger.
Der lå heller ikke noget spørgsmål i det, men jo en refleksion på mit første svar.
Det følger jo af det svar, som kirkeministeren har givet – jeg tror, det er spørgsmål 50 – at regelsættet er sådan, at kirkeklokkerne skal bruges til gudstjenestelige formål og ikke til verdslige formål.
Så vil jeg tro, at der så er en frihed til at afholde gudstjenester.
Altså, ligesom vi har gudstjenester i forbindelse med Folketingets åbning, er der jo principielt ikke noget til hinder for, at man også har en gudstjeneste, som har et sammenfald med klimatopmødet, og så kan man selvfølgelig ringe ind til den gudstjeneste.
Men jeg overlader jo fuldstændig til landets præster at tilrettelægge deres egen kirkelige gerning.
Så jeg deler sådan set de overvejelser, hr. Søren Krarup her har gjort sig.
Søren Krarup (DF), 2009-11-04:
Jeg vil takke for det svar, som jeg også forventede, for selvfølgelig vil statsministeren forstå, at man i den kirkeordning, den statsform, vi har her i landet, ikke blander kirke og stat.
Vi har jo netop en kirkeordning, der udtrykkeligt sondrer imellem kirkens og statens opgaver.
Hvad skal kirken?
Den skal forkynde evangeliet.
Staten skal give lovene, som også kirken skal rette sig efter – statens love handler så ikke om, hvad evangeliet går ud på.
Men der er denne klare sondring, og det glæder mig – og jeg havde selvfølgelig også ventet det – at statsministeren siger klart nej til denne sammenblanding, som vores biskopper desværre ser ud til at være tilbøjelige til.
Jeg vil også i den forbindelse sige: Hvad kunne man ikke forvente at kirkens klokker skulle ringe for?
Hvilket politisk formål kunne en geskæftig biskop efterhånden ikke få trukket ind i en kirkelig sammenhæng, hvor man skulle ringe med kirkeklokker, fordi der var en eller anden politisk sag, som man ønskede fremmet?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-04:
Det er jo et af den slags spørgsmål, som det, på trods af at det, som hr. Søren Krarup jo meget rigtig siger, ikke er et normalt statsministerielt anliggende, alligevel er nemt at svare på, for det kan besvares med et jo.
Hvis hr. Søren Krarup selv kan huske det, så lød sidste del af spørgsmålet, om ikke jeg synes, at man skal stå vagt om, at kirkeklokkerne alene skal kunne bruges til kirkelige formål og altså ikke til verdslige/politiske formål, og svaret er: Jo, det synes jeg.
Søren Krarup (DF), 2009-11-04:
Jeg vil gerne forelægge statsministeren et emne eller forhold, som vist ikke er normalt statsministerielt område.
Det handler nemlig om folkekirken.
Forholdet er, at nogle – og muligvis også et flertal – af biskopperne har givet deres menighedsråd besked om, at de er velkomne til at ringe med kirkeklokkerne i forbindelse med den såkaldte klimakonference i december.
Nu er det jo sådan, at kirkeklokker er til for at ringe til gudstjeneste eller til kirkelige handlinger, og derfor er vi nogle stykker, der synes, det er lidt uheldigt, at man i stedet vil bruge kirkeklokkerne til noget, som vi må kalde for et politisk, eller vi kunne også kalde det verdsligt, forhold.
Der har jeg så spurgt kirkeministeren i et brev af 2. oktober, om hun har givet denne tilladelse til biskopperne, og hun har svaret mig i et brev af 8. oktober, at det har hun ikke gjort.
Det vil altså sige, at vi her står over for et forsøg på, vil jeg sige, at misbruge kirkens klokker til et rent politisk formål.
Gudskelov er V og O, og, mener jeg, også K, enige om, at det kan vi ikke acceptere.
Formanden for Kirkeudvalget, fru Britta Schall Holberg, og jeg har selvfølgelig sagt klart nej.
Jeg har ikke kunnet få fat i den konservative kirkeordfører, fru Charlotte Dyremose, men jeg er da overbevist om, at hun også vil sige nej til dette misbrug af kirkens klokker.
Jeg vil spørge statsministeren: Synes han ikke, at det er fuldstændig rigtigt, at vi selvfølgelig må fastholde, at kirkeklokkeringning er til kirkelige begivenheder, og at man ikke skal bruge kirkens klokker til et politisk formål?
Rasmus Prehn (S), 2009-11-04:
Det lyder jo altid sådan voldsomt truende, når man taler om bureaukrati – det er noget ubehageligt noget, og det er spild af penge – men i nogle tilfælde kan det jo godt være borgerservice, at man kan sætte sig ned med sin kommunale sagsbehandler og få hjælp til at få udfyldt de her skemaer.
Jeg vil da gerne medgive, at jeg har det som statsministeren med SKAT på internettet.
Det er for mig noget, der falder mig nemt, men det er det jo altså ikke for alle borgere; det er ikke alle borgere, der synes, at det er ligetil at gå på nettet med sin digitale signatur.
For nogle virker det afmagtsskabende.
Vi har jo set med SKAT, at nogle er fortvivlede over: Hvor blev min forskudsopgørelse af?
Og hvad skal jeg gøre, og hvordan hænger det sammen?
Der er rigtig mange borgere, der er afmægtige i den her sag.
Og der synes jeg, det måske er en kende for frisk, at statsministeren så står og siger, at det er samme gode service, vi skal have, når det handler om folkepension, boligsikring og nogle andre områder.
Jeg tror, der er mange borgere, for hvem det vil være meget bekymrende, at man ikke kan få den særlige service, at man kan stå ansigt til ansigt nede i sin kommunale borgerskranke og få hjælp til at udfylde de her ting hos en medarbejder, man kender i forvejen.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-04:
Det er oplagt, at der da er udfordringer ved den her tanke; det anerkender jeg fuldt ud.
Det handler jo om at bygge bro, kan man sige, mellem den nære borgerbetjening og de her stordriftsfordele, som jeg egentlig også tror at hr. Rasmus Prehn vil anerkende at der er et eller andet potentiale for.
Når vi f.eks. ser SKAT nu, er det jo – uden at stå og påstå, at der ikke også er udfordringer og problemer – i hvert fald evident, at vi i dag har et totalt set lavere omkostningsniveau i vores skattevæsen, end vi har haft.
Giver det dårligere service?
Altså, som almindelig bruger må jeg sige, at der er skabt nogle funktionaliteter, som gør, at det er muligt selv at gå ind og rette sin forskudsregistrering og et splitsekund efter trykke den ud, for så, når man 5 minutter efter finder ud af, at man sådan set lavede en tastefejl, eller at man havde glemt en indberetning, at kunne rette det og så få den nye forskudsregistrering ud fire splitsekunder yderligere efter.
Det er jo et fantastisk serviceløft, som det ville have været vanskeligt at generere frem, hvis man havde haft et totalt atomiseret skattevæsen.
Det er heller ikke det, hr. Rasmus Prehn gør sig til talsmand for, men det er bare for ligesom at angive yderpunkterne.
Altså, jeg vil jo hellere bruge to normeringer mere på plejehjem, på skoler, på dagpasning end at bruge dem – med al respekt for de mennesker, der laver det arbejde, for det er vigtigt – på det, man kunne kalde bureaukrati, altså at få maskinen til at køre.
Det er regeringens ambition, og den synes jeg faktisk at hr. Rasmus Prehn skulle tage et medejerskab til.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-04:
Det lyder jo ganske besnærende, når statsministeren sådan rejser sig op og fortæller, at man stadig væk kan komme ned til skranken i borgerservice, og så vil man få nøjagtig den samme service.
Men var det ikke også det, man lovede med hensyn til SKAT?
Da skulle man også rationalisere.
Der tror jeg nok man må sige, at mange danskere har oplevelsen af, at den service, de får hos SKAT nu, er blevet ringere, og at det er blevet sværere at finde ud af det.
Man hører altså tilbagemeldinger fra de kommunale borgerserviceskranker om, at der står borgere med skattespørgsmål, og de kan ikke få den hjælp, fordi SKAT er flyttet væk fra kommunerne.
Når man læser den her Deloitte-rapport, lægges der altså op til, at det nu ikke længere kun er SKAT, der skal flyttes væk fra kommunerne, nej, nu er det altså også folkepensionen.
Det betyder altså, at man mange steder ikke vil kunne give den samme service.
I hvert fald lægges der op til, at kommunerne ikke skal have den samme honorering for at løse den her opgave, hvorefter at borgeren kan se frem til at få en ringere service.
De steder, hvor man har lavet forsøg med at køre det her på it, har der været store fejlmarginer.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-04:
Jamen, hvis hr. Rasmus Prehn synes, at det er meget centralt, vil jeg da bare anbefale, at man netop tager debatten om det.
Der er ikke noget, der afholder hr. Rasmus Prehn fra at søge at få det her tema bragt ind i den kommunale valgkamp.
Når det ikke fylder så meget, hænger det muligvis sammen med, at der jo ikke er konkluderet på den her sag, og at der i det omfang, der skal konkluderes, jo er tale om nogle landspolitiske afgørelser.
Så det var måske i virkeligheden snarere et tema til en folketingsvalgkamp, hvis det endelig skulle være.
Regeringen har ikke nogen ambition om, at man ikke skal kunne gå ind på det lokale borgerservicecenter og lade sig betjene.
Tværtimod har vi udviklet den vision som grundlag for kommunalreformen, at man skulle kunne bruge kommunen som indgangsdør til hele den offentlige sektor.
Så hvad enten det, der sker bag disken, er af kommunal kompetence eller af ikke kommunal kompetence, skal man jo betjeningsmæssigt kunne håndtere det i den kommunale borgerserviceskranke.
Det, vi taler om, er det, der på frygtelig nudansk hedder back office-funktionerne, og det, der er til genstand for en drøftelse her, er jo ikke spørgsmål, som man kan sige er underlagt det kommunale selvstyre, i den forstand at man i en kommune kan træffe en afgørelse og i en anden kommune en anden.
Det er sådan, at f.eks. spørgsmål om, hvorvidt der skal udbetales boligsikring eller ikke, afgøres efter lovgivningsmæssige kriterier.
Det er det, der hedder objektiv sagsbehandling.
Og det er rigtigt, at regeringen har lavet nogle studier på, om man kunne have denne objektive sagsbehandling og gennemføre den mere effektivt med færre fejlmarginer, med et lavere omkostningsniveau, hvis man brugte noget af den tænkning, man også ser alle mulige andre steder i samfundet, hvor man altså har en publikumsbetjening, som er borgernær, og på den anden side af skranken har nogle stordriftsfordele.
Det er jeg i sagens natur åben over for, for hvis man er i stand til mere effektivt at løse de opgaver, som jo ikke er opgaver, der kan afgøres politisk, fordi de kun kan løses på og kun én måde, kan man jo frigøre nogle ressourcer til nogle steder, hvor det kommunale selvstyre for alvor kan gøre en forskel.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-04:
Det er lidt i en anden boldgade.
Det er jo sådan, at vores kommunalvalg står lige for døren, og der har vi mange gode debatter rundtomkring ude i landet – debatter om normering i børneinstitutionerne, om skolelukninger, om timeantallet, om ældrepleje og alle mulige andre meget vigtige emner.
Men en af de ting, der ikke rigtig har været på dagsordenen endnu, hvilket jeg har undret mig noget over, er jo, at regeringen sådan set har igangsat et undersøgelsesarbejde for at centralisere en række velfærdsydelser.
Det er sådan, at man har ladet Deloitte udarbejde en rapport, hvor man lægger an til, at man kan spare en mængde penge ved simpelt hen at flytte udbetaling af folkepension, boligsikring og forskellige andre ting væk fra kommunerne.
Og det, som der ser ud til at blive konsekvensen – regeringen taler ikke ret meget om det – er altså, at man får at vide, når man som folkepensionist vil ansøge om sin folkepension og kommer ned til skranken i borgerservice: Jamen det er simpelt hen flyttet.
Vi har fundet ud af, at vi skal have sådan nogle centrale centre, så du skal gå ned på folkebiblioteket, låne en computer, og så skal du bruge din digitale signatur.
Det er sådan set det, der lægges op til her.
Hvorfor er det, vil jeg gerne spørge statsministeren, at borgerne ikke har fået noget at vide om det her endnu?
Der er mindre end 2 uger til kommunalvalget.
Hvorfor skal man ikke bruge det i kommunalvalget og få debatteret det: Er det den her vej, vi vil gå, eller vil vi faktisk fortsat have den mulighed, at man kan henvende sig i sin kommune?
Jeg synes da, at det er et centralt spørgsmål at få svar på her inden den 17. november.
Per Clausen (EL), 2009-11-04:
Ja, vi prøver jo alle metoder her!
Men det, jeg altså forstår på statsministeren, er, at det ikke kan udelukkes, at der kommer en folkeafstemning.
Det, der bare kan konstateres, er, at vi skal noget tættere på, at folkeafstemningen kommer, før befolkningen kan få det at vide.
Og der synes jeg jo, at det, når nu statsministeren selv taler om, at beslutningen skal træffes på sådan et godt, velforberedt, grundigt og eftertænksomt grundlag, så vel også indebærer, at befolkningen skal have tid til at tænke sig om.
Det er vel også en vigtig pointe.
Det andet, jeg vil sige til statsministeren, er, at det jo altid er spændende at høre, når statsministeren fortæller om, hvilke ulykker der er faldet ned over Danmark på grund af vores euroforbehold.
De fleste mennesker i Danmark er jo så oplyste, at de kan kigge ud over Europa og se, hvad der er sket i de øvrige europæiske lande, og uden større vanskelighed konstatere, at der sådan set ikke er noget, der tyder på, at eurolandene har klaret sig bedre end ikkeeurolandene.
Så der er ikke noget argument for, at det skulle gøre nogen ret stor forskel.
Og det er vel også derfor, at statsministeren heller ikke har så travlt med at få den afstemning, for der er argumenterne i grunden heller ikke på plads.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-04:
Jeg anerkender fuldstændig, at der er brug for bureaukrati, og at det er vigtigt, at der er mennesker, der sidder og tager stilling til, om man har krav eller ikke krav på at få folkepensionens tillægsbeløb, og om man har krav eller ikke krav på at få ældrechecken, som er en af de goder, regeringen på opspil fra Dansk Folkeparti har gennemført.
Det skal selvfølgelig foregå rigtigt og ordentligt, og det er service.
Og man kan jo ikke bruge den samme ansatte begge steder på samme tid.
Derfor – og det vil jeg gerne sige – er vi på jagt efter at se: Kan vi bruge ny teknologi til at gøre noget af det der mere effektivt?
Ellers ville den offentlige sektor jo ligesom være den eneste sektor på denne klode, der sagde, at man ikke ville gå ind i den der tænkning om at bruge moderne teknologi til at løse en del af servicen frigjort fra det fysiske sted, hvilket gør, at man kan skærpe sine faglige kompetencer og billiggøre opgaveløsningen.
Jeg vil gerne gå ind i det her, og det vil jeg, fordi jeg ønsker at skabe en mere effektiv offentlig sektor.
Argumenterne er da fuldstændig på plads, idet jeg dog alligevel lige vil indkassere den indrømmelse og den anerkendelse, der ligger i, at der sådan set er styr på den økonomiske politik i Danmark, og at det der skræmmebillede, der fremmanes, af, at vi skulle være i særlig elendig forfatning ifølge hr. Per Clausens eget udsagn, altså ikke står til troende, for vi klarer os godt.
Og det kan jeg bekræfte.
Sandheden er bare, at vi på nogle strækninger ville have kunnet klare os endnu bedre, hvis vi havde været med i euroen.
Vi har de facto haft en højere rente, end vi behøvede at have, på grund af at vi i Danmark kalder vores euro for kroner.
Det tror jeg ingen med faglig indsigt vil betvivle.
Altså, man behøver jo ikke en deadline for at kunne tage debatten.
Line Barfod (EL), 2009-11-04:
Mange tak.
Jeg vil høre, hvordan statsministeren synes det går med privatisering og udlicitering, når vi nu i de seneste uger har oplevet, at rigtig mange borgere i hovedstadsområdet ikke har kunnet få hentet skrald, noget, der er af rigtig stor betydning for borgerne – lige så stor betydning som at kunne få forsyninger på forskellige andre områder.
Mener ministeren, at det tyder på, at det er en særlig god model, at det, man går efter, er at få den lavest mulige pris, så firmaer, der dumper prisen, kan komme ind med det til følge, at deres ansatte får elendige arbejdsvilkår, og når de forsøger at få en dialog med arbejdsgiveren om det, så er det også borgerne, det går ud over?
Eller mener ministeren faktisk, at man i stedet for burde se på at sikre forsyningsvirksomheden, sørge for, at der er en sikkerhed på det her område, frem for kun at gå op i at få det billigst mulige tilbud?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-04:
Altså, jeg kender ikke det nærmere indhold af de overenskomststridige arbejdsnedlæggelser, der har været.
Men jeg kan ikke acceptere, at det ligesom drives over i et spørgsmål om offentligt-privat.
Sådan synes jeg ikke man kan argumentere.
Vi har et arbejdsmarked, der er indrettet på den måde, at der indgås overenskomster og aftaler mellem arbejdsmarkedets parter.
De skal selvfølgelig respekteres, det er et sæt spilleregler, hvad enten det er en offentlig eller en privat virksomhed.
Og givet, at det grundvilkår er på plads, har jeg altså det synspunkt – og det deler jeg jo med kommunerne, for det har vi en aftale med dem om – at man selvfølgelig så skal teste prisen på markedet.
Det er en meget velfungerende aftale, som gør, at vi kan se, at udbudsgraden er steget, og hvor vi i øvrigt også kan se, at den her sådan politiske, dogmatiske idé om, at det ene partout er bedre end det andet – altså privat eller offentligt – er forladt for en langt mere pragmatisk tilgang, der går på at få testet, hvad tingene koster.
Det er min tilgang til det.
Hvis der spørges til, om vi skal have et effektivt system til at inddrive restancer, så er svaret ja.
Og hvorfor er det vigtigt?
Jamen det er jo vigtigt af de to grunde, der fremhæves.
Den ene er, at hvis man uafladeligt har for store restancer, er man nødt til et eller andet sted at tage højde for dem, når man budgetterer indtægter og udgifter, og det gør jo alt andet lige, at det udgiftstryk, der så lægges på den betalende del af den danske befolkning, bliver højere, end det ellers havde behøvet at være.
Så det skal jo fungere.
Jeg er ikke blind for, at ved alle organisationsomlægninger, og det gælder selvfølgelig også den, vi har set på skatteområdet, er der udfordringer, men jeg har ikke et grundlæggende billede af, at tingene ikke fungerer, og at man ikke i SKAT er fuldstændig obs på, at det her spørgsmål har prioritet.
Igen, hvis der er vinkler på det her, som kræver et større detailkendskab, end jeg har, har vi jo indrettet os så viseligt, at vi har en minister, nemlig skatteministeren, der har det politiske ansvar på området her.
Man er jo velkommen til at sende både spørgsmål, forslag og kommentarer til ham.
Nick Hækkerup (S), 2009-11-04:
Så vil jeg prøve at blive præcis på skatten og prøve at undgå ordet måske her i sidste omgang og formulere det sådan her: Hvis kommunerne har 6 mia. kr. i udestående restancer, mangles de penge jo til at kunne levere service til borgerne, i hvert fald den del af restancerne, der er kommunens.
Da beløbet har været stigende over de seneste år, må det kunne konstateres, at ressourcerne savnes, punkt 1.
Punkt 2: Mon ikke det også er sådan, at den loyalitet, som vores skattesystem hviler på – nemlig at vi betaler vores skat i den forventning, at alle andre også gør det – kommer under pres, når restancerne stiger i det omfang, som de gør, når ligningen ikke fungerer i det omfang, som det er tilfældet, og dermed at loyaliteten over for at sikre finansieringen af vores fælles velfærd sættes yderligere under pres?