Per Clausen (EL), 2008-04-21:
Det er jo ikke altid, at det at lave signalpolitik er forkert.
Det kan jo i nogle tilfælde være rigtigt at sige, at man ønsker at sende et klart signal om, at en bestemt adfærd er uacceptabel.
Jeg tror bare, at vi, når vi snakker om den problemstilling, der er oppe i dag, nemlig flugtbilisme, sådan set ikke har noget problem i befolkningen generelt set, for der er enighed om, at det er uacceptabelt.
I virkeligheden er det vel også sådan, at forslaget, hvis man lytter til nogle af argumenterne for lovforslaget, i virkeligheden primært fremsættes, fordi man mener, at der i befolkningen er den opfattelse, at straffen for det her er for lille.
Det hænger jo ikke sammen med det at sige, at man er nødt til at lave ændringen for ligesom at skabe større forståelse for, at det er alvorligt.
For der er jo ikke nogen tvivl om, at det er alvorligt.
Man kan diskutere, hvor stort omfanget er, og man kan diskutere udviklingen i omfanget.
Men frem til 2005 er det entydigt sådan, at omfanget falder.
Så stiger det i 2006, uden at jeg tror, at man kunne iagttage en eller anden bestemt forråelse, der havde sat sig igennem i den danske befolkning i 2006.
Det er selvfølgelig også derfor, det er interessant, hvad der så sker videre frem, fordi man jo ikke skal lovgive med henvisning til, at det er et stigende problem, hvis det i realiteternes verden er et problem, som bliver reduceret.
Det gælder særligt, når vi jo kan konstatere, at vi på nogle andre områder, når det handler om trafikpolitikken, måske står over for nogle meget store problemer og udfordringer, vi kan løse, hvad angår hastighed, anvendelse af seler og spiritus.
Så er et grundsynspunkt indgået i debatten, nemlig at der nok som oftest lå en ganske kynisk kalkule bag, når en bilist var involveret i et trafikuheld og derefter valgte at stikke af.
Man ser også de andre situationer for sig, hvor mennesker sidder og afvejer de strafferammer, der er, og de domme, der er afsagt, og når frem til, at det nok bedst kan betale sig at køre videre.
Vi ved i hvert fald, at det i mange tilfælde ikke påvirker folks adfærd.
Hvis man kigger på det forslag, der ligger her, og på argumentationen for det, er det også ret indlysende, at lige præcis den undersøgelse, som måske kunne laves, af, om der kunne påvises en sådan sammenhæng i andre lande, ikke er foretaget.
Hvis man, som jeg sagde, ser på udviklingen i antallet af flugtbilister, så er der altså den bemærkelsesværdige tendens, at der, hvis man ser det fra 1991 til 2005, er tale om det klart fald, og så sker der en stigning i 2006.
Det, som vi til gengæld i Enhedslisten jo tror er mindst lige så afgørende, som om straffen er hård eller ej, er, om der er nogen risiko for at blive snuppet.
Der tror jeg, at et af problemerne måske er, at det jo i meget sjældent omfang sker, at mennesker bliver grebet for det her med at stikke af, hvert fald i et alt for lille omfang.
Der har jo været ganske små og enkle forslag til, hvordan man kunne gøre det nemmere, ikke bare i forhold til flugtbilister, men i forhold til andre bilister, der overtræder lovgivningen, at sikre, at man efterfølgende kunne finde ud af, hvem det var, og derefter retsforfølge dem.
Der har været et spørgsmål om, hvordan man skulle indrette nummerpladerne.
Det er jo ikke altid, man følger de råd, man får af eksperter.
Således var det, at en arbejdsgruppe under rigspolitiet i 2005 indstillede til justitsministeren, at man skulle lave nogle nye nummerplader, og de skulle have tre bogstaver og fire cifre ud fra, at man faktisk ved, at det er nemmere for folk at huske.
Det kunne være et tiltag, som måske ikke er så markant symbolpolitisk og sender så stærke signaler, men det ville måske i virkeligheden være et forslag, som ville have langt større konkret effekt.