runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Damgaard Larsen (V), 2012-05-31:
Tak for det, formand.
Det er således, at i forslaget her har man forhøjet den økonomiske ramme, man giver til kommuner med småøer.
Der er 19 kommuner, der har småøer.
De får yderligere 15 mio. kr., hvad der så skal ind i rammen.
Men så står der også, hvad de skal bruges til, nemlig gratis godstransport til de 27 øer, gratis persontransport i april og september måned for at forlænge turistsæsonen, og så er der for det tredje etableringen af et færgesekretariat.
Alt sammen er meget godt, men 15 mio. kr. rækker jo ikke ret langt.
Hvad vil ministeren med disse småpenge til disse tre områder her?
Er det ikke bare en narresut, at det er kommet med i forslaget?
Lars Dohn (EL), 2012-05-31:
Det er jo altid ministerens ret at træffe forkerte valg.
Som vi sagde, da vi skulle skrive aftalen under: Jamen Margrete, I kunne da have indkaldt os først, så havde der også været bedre tid til at lave andre politiske ting.
Så det er jo et råd til ministeren om først at prøve med Enhedslisten, for på den måde sparer man tid og får bedre løsninger.
Mike Legarth (KF), 2012-05-31:
Som det er ministeren bekendt, så vi Konservative jo gerne et nyt kriterium, nemlig leveomkostninger, og da vi under forhandlingerne konstaterede, at det var der ikke mulighed for at opnå en frivillig aftale om, havde vi håbet, at vi kunne gå til valg på det og få borgerne med i debatten og måske få nogle overbevist om, at det var en god idé at gøre det efter et valg.
Men det forhindrede ministeren jo ved at sige, at her var der ikke et forlig, her var der ingen vetoret.
Nu har ministeren og jeg jo også lavet finanslovaftale, bl.a. om velfærdsforlig, efterlønsreform og tilbagetrækningsalder, og hvor er formuleringsforskellen i selve indholdet af den aftale og aftalen om udligning?
For det har altid været min opfattelse, at når vi taler om velfærdsmodellen, om tilbagetrækning og efterløn, var der veto.
Så må der være en forskel.
Kunne ministeren anvise, hvor den er?
Jeg vil gerne høre Enhedslistens ordfører, som jo kom med nogle gode synspunkter tidligere i debatten om den her vigtige sag om kommunernes finansiering, om det ikke er korrekt opfattet, at hvis det her stof ikke var forligsbelagt, ville det være underligt, at Enhedslisten ikke var inviteret med til det første møde.
Jacob Jensen (V), 2012-05-31:
Nu har de to ting slet ikke noget med hinanden at gøre, så det vil jeg sådan set ikke kommentere.
Jeg vil bare sige, at det jo ikke er os, der har bedt om, at Statsministeriet nu skal i gang med at udrede, hvad det er for nogle aftaler, man egentlig føler sig bundet af.
Det er jo Statsministeriet og regeringen, der har gjort det, og derfor må jeg tage det som udtryk for, at regeringen selv er i tvivl om, hvad det egentlig er, man føler sig bundet af.
Jeg kan kun konstatere, at det er det, der er tilfældet.
Jeg synes igen, at det er meget, meget bemærkelsesværdigt, at man også som SF-parti kan gå ind og støtte en aftale smalt, samtidig med at man – man kan kalde det en tradition eller kalde det, hvad man vil – bryder den aftale, der faktisk ligger.
Det skal kunne forventes, at man holder den aftale, man indgår, medmindre man opsiger den, og så kan man lave en ny aftale med virkning efter et folketingsvalg.
Jeg troede faktisk, på trods af megen anden skepsis over for SF, at SF var et parti, som gik ind for, at man skulle holde de aftaler, man selv indgik.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-05-31:
Det gør vi også, og derfor synes jeg også, det er rigtig godt, at vi nu får noget mere klarhed over, hvordan aftaler ser ud, hvordan forlig ser ud, og hvordan forholdet er mellem de to ting.
Man må bare i al fredsommelighed sige, at vi rigtig, rigtig gerne ville have haft Venstre med, og det havde faktisk også været nemmere for os, fordi Venstre er et rigtig stort kommunalt parti.
Jeg ved også, der er mange Venstrefolk ude i kommunerne, der har været rigtig ærgerlige over, at Venstre ikke ville fortsætte.
Ordføreren siger, at beskæftigelsestilskud og udligning ikke hænger sammen og ikke har noget med hinanden at gøre, men der må jeg bare sige, at det ikke passer.
Ministeriets egne folk havde overvejet at putte det ind i det samme system, så at sige – det bliver lidt teknisk – men så havde det haft nogle andre negative konsekvenser.
Leif Mikkelsen (LA), 2012-05-31:
Jeg er enig med fru Lisbeth Bech Poulsen i, at klarhed er godt.
Jeg fik desværre overhovedet ikke noget svar fra den socialdemokratiske ordfører.
Derfor vil jeg bare spørge, om det, man nu er i gang med, nemlig med det snævrest mulige flertal at vedtage en udligningsreform, som vedrører alle kommuner i Danmark, kan benævnes blokpolitik eller ikke kan benævnes blokpolitik.
Eller er det noget helt andet?
Kan vi få klarhed over det?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-05-31:
Kære hr. Leif Mikkelsen, ordføreren har jo selv en fortid ude i kommunerne og ved, hvor vigtigt det er at få den her klarhed.
Men når ordføreren spørger ind til, om det er blokpolitik eller ej, må jeg bare sige, at vi har brugt timer og uger, vi har brugt 9 uger, hvor vi nogle gange har siddet adskillige dage i træk, søndage efter midnat, og forhandlet for at prøve at finde frem til en fælles løsning med bl.a. Konservative og Venstre.
Vi har siddet til efter midnat i weekender osv.
Vi var parate til at æde nogle ting, som vi måske ikke syntes var så gode, fordi vi syntes, det her var så vigtigt, og fordi det er så vigtigt for kommunerne at vide, at der er bred opbakning.
Men man ville ikke, man nægtede, man sagde nej, og man smækkede med døren.
Man kan altså ikke lave politik på den måde.
Undskyld.
Jeg vil som min socialdemokratiske kollega sige, at den tradition, der har været inden for udligningssystemet, har været, at der har været nogle partier bag den store udligningsreform.
Så blev der ændret på beskæftigelsestilskuddet, som hænger uløseligt sammen med det, og der var Det Radikale Venstre ikke med, og nu har vi så lavet en aftale med Enhedslisten, som heller ikke er et forlig.
Men jeg synes, det er rigtig godt, at der nu bliver taget hånd om den uklarhed, som jeg også personlig synes der har været om mange forlig.
Som ny i Folketinget tænker man, at forlig næsten lyder som noget, der er lidt juridisk.
Det er selvfølgelig en aftale, og det er vigtigt, at vi får skabt klarhed over, hvor bindende det er; om man har vetoret, om man kan gå ind og ødelægge det videre arbejde for de andre partier, eller hvad det nu er.
Så jeg synes faktisk, det er rigtig godt, at vi nu får sat fokus på, hvordan forlig skal hænge sammen; om det skal skrives ned, og hvor formelt det skal gøres.
For vi skal jo ikke have den her diskussion hver eneste gang.
Men jeg må bare sige, at Venstre selv har været med til at bryde det, de mener er et bindende forlig, da man lavede beskæftigelsestilskudsændringerne uden Det Radikale Venstre.
Jeg synes bare, at jeg gav et svar på ordførerens spørgsmål om, om det var blokpolitik.
Når jeg siger, at vi har brugt enormt lang tid på at forhandle, er det udtryk for, at vi ville gå rigtig, rigtig langt for at få et meget bredt flertal bag det her.
Det var derfor, jeg fortalte, hvad vi lavede efter midnat.
Det var for at fortælle, hvor langt vi var villige til at strække os, hvor meget tid vi ville bruge på at besvare over 70 konkrete spørgsmål, og at vi ville æde nogle ting, selv om vi måske syntes, at det var at gå rigelig langt fra vores side.
Så når ordføreren spørger, om det er sådan, det skal være fra nu af, siger jeg: Hvis man ikke vil, vil man jo ikke.
Vi ville gerne have et bredt flertal, men der blev smækket med døren.
Det kan vi ikke ændre på.
Mike Legarth (KF), 2012-05-31:
Forhandlingsforløbet beviser altså det modsatte.
Vi delte det op i to helt separate forhandlingsforløb.
Der var fuldstændig enighed om ændringerne i beskæftigelsestilskuddet, som handlede om, at kommunerne i 2010 overtog de ledige, og det blev der lavet en enstemmig aftale om.
Men vi kunne ikke blive enige om udligningen.
Det er jo forskellen.
Der er vandtætte skotter imellem de to ting.
Der er ingen sammenhæng.
Det, der var lagt op til fra den tidligere regerings side, var, at vi skulle have en reform af udligningssystemet, fordi vi havde konstateret, at det, som vi havde forventet skulle virke, ikke var det, der var sket i praksis.
Derfor skulle det ændres.
Vi var ikke alene.
Der var jo også et andet parti, der ønskede en reform og gik til valg på en reform, og hvem var det?
Det var Socialistisk Folkeparti.
Det går jeg ud fra fru Lisbeth Bech Poulsen ved.
Og kan man sige, at det at flytte 400 mio. kr. ud af et beløb på 11 mia. kr. er en reform?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-05-31:
Det er en justering af en reform.
Som ordføreren også godt ved, var De Konservative selv med til at skrive det kommissorium, som Finansieringsudvalget skulle lave en rapport ud fra.
Derfor kan det jo også undre, når De Konservative selv har siddet med ved bordet under den tidligere regering og skrevet kommissoriet og sat Finansieringsudvalget på en opgave, som kom frem til et resultat, at man åbenbart ikke synes, det er godt nok.
Den rapport, som kom fra Finansieringsudvalget, kom jo med nogle forskellige løsningsmodeller, som gav lidt forskellige resultater.
Men model tre, som vi endte med at lave det ud fra, er netop en justering.
Vi overtog den opgave, som lå og ventede efter den tidligere regering, som ordføreren var en del af.
Det arbejde ville vi gerne lave færdigt.
Vi havde ikke lyst til at sige: Øv bøv, vi vil lave vores eget kommissorium, vi vil nedsætte vores eget udvalg, så nu starter vi fuldstændig forfra og spilder ministeriets embedsfolks tid ved at sætte dem på en opgave i endnu 3 år.
Vi sagde: Nej, det her er en bunden opgave, og vi vil gerne gøre det arbejde færdigt, som den tidligere regering har lagt op til.
Det er det, jeg synes vi har gjort.
Mike Legarth (KF), 2012-05-31:
Her fik vi jo en klar indrømmelse.
I sin tale siger ordføreren, at udligningssystemet ikke er perfekt.
I svaret til mig siger ordføreren: Nej, vi fik ikke en reform.
Altså et løftebrud!
Det er da ubegribeligt.
Det er jo helt indlysende.
Men jeg vil gerne holde fast i, hvorfor Socialistisk Folkeparti synes, det er fair.
Den almindelige parlamentariske tradition er, at når partierne bruger deres stemmer til at lave en aftale og skaffe et politisk flertal, har de også råderet; de har lov til at være med til at bestemme, hvilke ændringer der skal foretages.
Hvorfor respekterede man ikke forligssituationen og gav vetoret til partierne, hvis de ikke var enige?
Så kan man gå til valg på det og ændre det, efter at vælgerne har haft mulighed for at forholde sig til det.
Hvorfor bryder man sådan en parlamentarisk tradition?
Leif Mikkelsen (LA), 2012-05-31:
Nu spurgte jeg sådan set ikke, hvad fru Lisbeth Bech Poulsen lavede – heller ikke efter midnat, det jeg var ikke en gang i nærheden af.
Det var sådan set ikke tidsforløbet og tidsforbruget, jeg spurgte til, men alene spørgsmålet om resultatet, endemålet.
Nu kan vi høre på alle bemærkningerne her, hvad det ender med, nemlig at det snævrest mulige flertal i dette Folketing, det røde flertal, vedtager en udligningsreform.
Fred være med det, det har man ret til, det har man flertal for, går jeg ud fra.
Så spørger jeg bare, om det ville være noget, man kunne kalde blokpolitik i den verden, hvor man normalt siger sådan noget.
Det er bare det, altså om det indholdsmæssigt ligger helt væk fra det, man råbte efter den blå blok, og som man kaldte blokpolitik.
Det var bare det, og så ved vi det i fremtiden.
Det er meget rart, at vi så ved, hvad vi skal sige både før og efter midnat.
Jacob Jensen (V), 2012-05-31:
Jeg ved godt, at sådan noget med troværdighed og det, at man skal kunne regne med de aftaler, man indgår, ikke er noget, der ligger SF specielt meget på sinde.
Det er i hvert fald den slutning, man må komme til på baggrund af det her forløb.
Jeg vil godt spørge ordføreren, om ikke ordføreren synes, det er bemærkelsesværdigt, at regeringen i forbindelse med skattereformdiskussionen her i går selv argumenterer med, at folkepensionens grundbeløb ikke er omfattet af noget forlig, for det står ikke på Statsministeriets hjemmeside med den liste over de indgåede forlig, der er.
Hvordan kan det så være, at når man argumenterer med, at hvis ikke det står på den liste i Statsministeriets regi, er det ikke et forlig, og når det så står på listen, er det heller ikke et forlig.
Eller hvordan skal man forstå det?
Jeg synes, det er lidt underligt, at man vender argumentationen fuldstændig modsat, afhængigt af hvordan man selv ser det.
Man bruger det fuldstændig efter forgodtbefindende i den rækkefølge, det passer en, og siger: Her har vi en aftale, den blæser vi højt og flot på.
Hvorfor?
Jo, for der er ikke noget forlig.
Hov, den stod på den samme liste på Statsministeriets hjemmeside, hvor man selv argumenterer med, at folkepensionens grundbeløb ikke står og derfor ikke er et forlig.
Simon Kollerup (S), 2012-05-31:
Jeg synes, det er tankevækkende, at diskussionen om substansen og kriterierne fuldstændig udebliver.
Vi kan slet ikke få gang i den diskussion, der handler om indholdet, og det synes jeg er skammeligt.
Nej, regeringen fortsætter en tradition.
Den enighed kalder man et forlig, så langt er vi enige, men som det har været traditionen, er det de partier, der kan blive enige, der bliver enige, og det vil sige, at der ikke er vetoret.
Det var det grundlag, vi forhandlede på, og det var alle partierne orienteret om, da vi startede det her.
Mike Legarth (KF), 2012-05-31:
Da den her aftale blev indgået, var det blandt forligspartier – det var det ord, man nævnte, og det var det ord, man brugte til at beskrive samarbejdskredsen.
Jeg vil gerne spørge hr. Simon Kollerup: Hvorfor er det ikke et forligsbelagt område?
Simon Kollerup (S), 2012-05-31:
Jeg synes egentlig, jeg gav svaret til hr. Jacob Jensen, men jeg skal gerne gentage det.
Regeringen vælger at følge den tradition, der ligger på udligningsområdet, og det vil sige, at de parter, der kunne blive enige om aftaler tidligere, er blevet inviteret til at starte forhandlingerne op.
Det har været den forligskreds, der har været.
Men det stod meget klart på møde nr. 1, hvor hr. Mike Legarth også selv deltog, at regeringen ikke anser det her for at være et område, hvor der er vetoret til nogen partier.
Sådan har det ikke været før, og den tradition har vi fortsat, og det har været det, vi har forhandlet ud fra.
Hvor er det, partierne i den blå side af salen er uenige i indholdet?
Hvad er det i den her aftale, der ligger foran os nu, som partierne ikke kan tilslutte sig?
Vi strander på i diskussionen – sådan som det efterhånden er blevet en tradition i den blå blok – om taktik frem for politik, og jeg tror ikke, det er det, vores kommuner eller borgerne derude har behov for.
Mike Legarth (KF), 2012-05-31:
Det synes jeg er noget vrøvl, for vi har jo helt klart og tydeligt tilkendegivet vores position.
Hr. Jacob Jensen har været på talerstolen og har orienteret om, hvad Venstres synspunkt er, og det samme gør jeg, når jeg går på talerstolen på vegne af Det Konservative Folkeparti.
Og jeg er sikker på, at det også gælder Dansk Folkeparti, der sidder klar til at entre talerstolen.
Så det er jo ikke rigtigt.
Da vi sad i regering, VK med støtte fra O, havde vi den klare opfattelse, at når vi indgår forlig, så holder vi de aftaler og lever op til dem.
Så man bryder med en parlamentarisk tradition, og det synes jeg er for ringe og skuffende, og jeg kan ikke forstå, at Socialdemokratiet medvirker til det.
Simon Kollerup (S), 2012-05-31:
Nu kan vi jo godt blive ved med at diskutere processen, og vi kan for den sags skyld også diskutere, hvem der vrøvler mest.
Men det, der er sagen her, er, at der er en relativt lang tradition inden for udligningssystemet, som går tilbage til i hvert fald 1990'erne, hvor forskellige partier op gennem årene har kunnet blive enige om at ændre i udligningssystemet.
Og det er den tradition, vi fortsætter, altså at de partier, der kan blive enige, er de partier, der bliver enige.
Det er den forligskreds, man indkalder, og man gør det klart, at ifølge traditionen mener man ikke, at der er vetoret, og det har været regeringens udgangspunkt for forhandlingerne.
Det, jeg savner på vegne af de borgere, der sidder og følger med her, er spørgsmålet om: Hvad sker der så efter et eventuelt valg?
Lad os bare lege med den syndige tanke, at der skulle komme et regeringsskifte: Jamen så er der ingen, der ved, hvad der sker.
Hr. Jacob Jensen antydede, at så ville man rulle det hele tilbage til situationen, før den her aftale blev lavet.
Og der er ingen, der helt ved, hvad man får på udligningsområdet, hvis der skulle ske et regeringsskifte efter et valg.
Det synes jeg må være bekymrende, når man sidder og følger med i debatten.
Simon Kollerup (S), 2012-05-31:
Jeg vil gerne starte med at kvittere for ordførerens lyst til også at gå ind i substansen.
Det synes jeg er positivt, og det vil jeg gerne kvittere for, for det har vi savnet hos den foregående borgerlige ordfører.
Jeg vil også gerne kvittere for, at Dansk Folkeparti siger, at det her måske nok er et lille skridt, men et skridt i den rigtige retning.
Og som jeg hører det, som ordføreren og Dansk Folkeparti foreslår, så er det, at vi skulle hæve udligningsprocenten endnu mere.
Nu vender jeg så lidt tilbage til, hvad borgerne har i udsigt derude, hvis regeringsmagten nu skulle skifte i det her land og vi igen får en regeringskonstellation med V, K og O.
Jeg skal bare høre, om det er ordførerens indtryk, at der er samlet tilslutning i den blå side af salen til at øge udligningsprocenten.
Som jeg har forstået det, er det noget af det, som De Konservative er meget imod, og som man forsøger at bekæmpe.
Så det var lige for at få det samlede billede, også hvis man som borger sidder derude og følger med.
Morten Marinus (DF), 2012-05-31:
Tak for spørgsmålet.
Nu kan jeg står her og forsvare Dansk Folkepartis politik, og det agter jeg også at gøre.
Der er jo ingen tvivl om, at Dansk Folkeparti gerne så mere udligning mellem kommunerne.
Derfor hilser vi også det her lille skridt velkommen.
Det er et lille skridt i den rigtige retning.
Hvad De Konservative mener, synes jeg, at den socialdemokratiske ordfører skal spørge hr. Mike Legarth om, når han skal på talerstolen og forsvare De Konservatives synspunkter i den her sag.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-05-31:
I dag behandler vi en lov om justering af kommunal udligning.
Udligningssystemet er komplekst og en smule uforståeligt for de fleste.
Der er utallige kriterier og mange niveauer for vægtning.
Men bag kompleksiteten ligger der jo egentlig et meget smukt og simpelt princip om, at Danmark er ét land, og at der ikke må være for stor forskel på den velfærd, borgerne oplever i Brønderslev og i Gentofte.
Vi kan ikke ændre på alle forskelle, og penge løser ikke alle strukturelle problemer, men for os i SF er det et spørgsmål om rimelighed og solidaritet.
Grundlaget for den aftale om justering af udligningssystemet, vi behandler i dag, er som bekendt fra den rapport fra Finansieringsudvalget, som blev sat i søen af VK-regeringen i 2009.
Alene derfor undrede det mig, at et så stort kommuneparti som Venstre har nægtet at medvirke og dermed har været med til at skabe usikkerhed om grundlaget for den kommunale økonomi, i første omgang i 2013, men for så vidt også i de følgende 3 år.
I SF bakker vi selvsagt forslaget op, da det for det første forfiner det nuværende udligningssystem, ved at der tilføjes tre nye udgiftsbehovskriterier, og ved at man justerer fem af de eksisterende, og for det andet fordi forslaget er med til at skabe en bedre social balance i Danmark, ved at der føres yderligere 400 mio. kr. til yderkommunerne, der i disse år slås med fraflytning, arbejdsløshed og lavvækst.
Hvis man skulle tage Venstres rigtig mange fine ord om landdistrikterne for gode varer, burde de alene af den grund være blevet ved forhandlingsbordet.
Vi ville gerne have strakt os for at finde en fælles løsning, men det ville de ikke.
Heldigvis viste Enhedslisten ansvar og kom ind i forhandlingerne, hvor de fik sat nogle rigtig gode aftryk, bl.a. med den sociale særtilskudspulje i forhold til de kommuner, der slås med problemer som borgere med psykisk sygdom, misbrug, arbejdsløshed, lave indkomster, høj kriminalitet.
Tak for det.
Derfor er vi også glade for, at forligsparterne har været enige om at fortsætte med den særtilskudspulje på 400 mio. kr. i 2013 og 2014, så økonomi- og indenrigsministeren har mulighed for at yde tilskud til kommuner, der står med særlige økonomiske udfordringer.
SF støtter naturligvis forslaget.
Vi kan godt diskutere retorik, og om det var en lille reform eller en stor justering.
Det kommer lidt an på temperament, men selvfølgelig var det i meget mindre skala end den store reform, som kom med den tidligere regering.
Det er klart, der var nogle ting, der skulle justeres, og vi synes, at det er gået i den rigtige retning.
Selv om det er et meget kompleks system, kan man jo regne ud, at det er gået fra 70 til 72 pct. i retvisenhed.
Det er igen ret teknisk, men det viser, at der er et mere retvisende billede af virkeligheden efter den her justering.
Det første, de råbte, var: Vi nedlægger veto.
Vores syn på den sag var så, at der ikke var noget at nedlægge veto om.
Vi må forhandle og så se, hvad der sker.
Men derfor var Konservatives udgangspunkt jo også klart fra starten; det her ville man ikke gå med til.
Morten Marinus (DF), 2012-05-31:
Jeg vil gerne spørge Socialistisk Folkepartis ordfører om de her nattemøder.
Så kan SF's ordfører ikke be- eller afkræfte, at der har været forhandlingsmøder med VKO efter midnat?
Lars Dohn (EL), 2012-05-31:
Vi kan jo se, at vi har en mindretalsregering, og hvis den vil leve et sikkert liv, gør den jo også klogt i at lave sonderinger, inden den går i gang med forhandlinger, så den er på nogenlunde sikker grund, hvor den er.
Så det kan da være vores råd til regeringen, at den gør det.
Leif Mikkelsen (LA), 2012-05-31:
Tak for det.
Vel vidende at det sikkert kan virke lidt trættende på nogen, synes jeg alligevel, det ville være fantastisk vigtigt, hvis vi kunne gå herfra i dag efter at have sat et væsentligt aftryk på folkestyrets spilleregler ved at få klart defineret, hvornår vi kan tillade os at sådan at råbe efter hinanden med ord som blokpolitik osv.
Jeg har ikke kunnet få noget svar at to regeringsbærende partier.
Nu kan det jo være, at støttepartiet kan svare, for det er jo ikke, fordi Enhedslisten har holdt sig tilbage på den banehalvdel.
Man har været vældig flittig, men man må jo have en klar definition af, hvornår det finder sted.
Derfor kunne det være rart at høre Enhedslistens synspunkt på, om det, der nu er på vej med den her sag, og som vedrører alle kommuner i Danmark, kan kaldes blokpolitik eller ikkeblokpolitik.
Lars Dohn (EL), 2012-05-31:
Nu er det sådan, at Enhedslisten meget gerne ser, at det flertal, som udmøntede sig ved valget, også kommer til at udmønte noget mere politik.
Ordet blokpolitik lyder så belastende, men det er jo så et nyt flertal, som manifesterer sig gennem en ændret politik.
Og med hensyn til det indhold, jeg har præsenteret her i dag, er vi ikke spor flove over at møde frem med det.
Leif Mikkelsen (LA), 2012-05-31:
Jamen det er da spændende, for det vil jo sige, at vi går herfra i dag med et klart håndtryk på, at det er vi færdige med at høre på.
Vi har allerede hørt den socialdemokratiske ordfører spå om, at vi snart får et regeringsskifte, og hvad man så vil gøre.
Men så må vi forvente, at Enhedslisten er færdig med at pege fingre ad den anden side af salen og beskylde den for at føre blokpolitik, fordi den bruger sit flertal til at gennemføre den politik, man er gået til valg på.
Det opfatter Enhedslisten som helt legalt, og det skal der ikke peges fingre ad, og der skal ikke råbes blokpolitik efter nogen.
Det er det, vi har fået ud af i dag at snakke udligning.
Det er faktisk en stor dag for folkestyret, og det håber jeg virkelig trænger ud gennem de her tykke mure, for det er en helt ny stil fra Enhedslistens side.
Jeg går ud fra, at man også hilser både hr. Per Clausen og hr. Frank Aaen, og hvem man nu ellers synes det er vigtigt at hilse at sige det til, men det sørges der sikkert for.