Sophie Hæstorp Andersen (S), 2007-04-24:
Jeg ved, at Venstres holdning f.eks. er, at man aldrig skal have fuldstændig gratis adgang til f.eks. medicin, for det har vi behandlet forslag om fra Enhedslistens side, hvor Venstre og andre partier sagde: Nogle gange kan det godt være fornuftigt at have nogle økonomiske incitamenter på dele af sundhedsområdet, der gør, at alle mennesker ikke løber hen, hver gang der er en mindre skavank, og får gratis medicin, f.eks. også til børn.
Så der er jo områder, hvor Venstre er villig til at diskutere økonomiske incitamenter også i forhold til brugerbetaling.
Ville det så ikke bare være smart, at der også var en eller anden form for sundhedsfaglig vurdering i det, altså at man gik ind og kiggede på netop de her historisk betingede områder og sagde: Nu kigger vi på de historisk betingede områder, og så ser vi på, om der også er en sundhedsfaglig god grund til, at vi her opretholder brugerbetaling?
Så kan det da godt være, at vi i sidste ende må ud og diskutere finanslov eller andet for at se, om der skal flere penge på bordet, eller om der er andre steder, det skal omlægges.
Jeg har ikke det behov.
Jeg har ikke behov for at få nogle eksperter og deres ord for at kunne tage stilling til, om det skal koste noget at gå til lægen, eller om det skal koste noget at blive indlagt på sygehuset.
Det har jeg ikke.
Det har vi politisk taget stilling til i regeringen.
Det ønsker vi ikke det skal gøre.
Jeg hører jo fru Sophie Hæstorp Andersens spørgsmål på den måde, at det i virkeligheden skaber en slags usikkerhed om, hvor Socialdemokratiet er henne i den debat, og det må patienterne så tage pejling af.
Regeringen ønsker ikke, at der skal være brugerbetaling på lægebesøg og sygehusbesøg.
Når vi ikke ønsker det, så giver det ingen mening i en stor øvelse at bede nogle eksperter overveje, hvad man andre steder kunne bruge provenu og brugerbetaling til, der blev hentet fra, at folk betalte penge for at gå til lægen eller penge for at blive indlagt på sygehuset.
Det ville være en ren akademisk studiekredsøvelse.
Den kunne man selvfølgelig godt kaste sig ud, hvis man ikke havde noget andet at bruge sin tid eller andres tid på.
Det har vi, for vi synes sådan set, at det på mange andre strækninger af sundhedsvæsenet giver god mening også at inddrage eksperter og lytte til deres råd, fordi vi har vilje til at handle på det politisk.
Det har vi ikke her, for vi har ikke noget ønske om, at det skal koste penge at gå til læge eller blive indlagt på sygehus.
Nu må jeg faktisk sige, at i forhold til omlægning af medicinområdet husker jeg faktisk ikke, om det nødvendigvis var omkostningsneutralt.
Jeg er faktisk lige ved at tro, at staten sparede penge på omlægningen, og at pengene så gik ned til de samlede statsfinanser.
Men det kan ministeren nok huske bedre, end jeg kan.
Ministeren var inde på, at der var en masse historiske årsager til, at der var indført brugerbetaling på briller, men ikke på høreapparater og andet.
Kunne man forestille sig, at der blev lavet en undersøgelse af, om det er sundhedsfagligt smart, altså en sundhedsfaglig vurdering af, hvor man kan have brugerbetaling, og hvor det ikke er så smart at have brugerbetaling?
Tag f.eks. adgangen til psykolog, der har det jo været fremme talrige gange, at vi har mange mennesker i Danmark, som døjer med depressioner, og at mange også mener, at det er et problem, at man skal betale rigtig mange penge for at komme til psykolog, medmindre der er sket en eller anden akut forværring af ens tilstand.
Kunne kan forestille sig, at man begyndte at kigge på nogle sundhedsmæssige vurderinger af, hvor brugerbetaling er smart at have og ikke smart at have?
Det så jeg gerne lavet om.
Der er to muligheder for at gøre det.
Den ene mulighed er at finde frie ressourcer til det, og der har jeg helt åbent sagt, at med det stadie, vi overtog dansk sundhedsvæsen i, gav vi det første prioritet at få behandlet nogle flere patienter frem for at gøre det billigere at behandle de patienter, som blev behandlet – billigere for patienten selv.
Det kunne jo være en vej at gå.
Sådan har vi hen ad vejen og ved forskellige finanslove udvidet de tilbud, hvor vi giver tilskud.
Den anden vej at gå er selvfølgelig at lave omlægninger.
Og der må jeg bare igen sige, at hvis det skal give mening, skal der jo være en politisk parathed til at øge brugerbetalingen eller indføre brugerbetaling på nye områder.
Den parathed er der ikke, for regeringen har ikke det synspunkt, at det skal koste penge at gå til læge eller indlægges på sygehus.
Det kan være, at Socialdemokratiet har det.
Og har man det synspunkt, så giver den her øvelse selvfølgelig god mening.