Henrik Dam Kristensen (S), 2016-01-28:
En redegørelse er først og fremmest et tilbageblik på, hvad der er sket i 2015, og dermed dækker den jo også over to regeringers initiativer, og sådan et tilbageblik er ganske udmærket.
På den ene side er der noget sørgelig læsning i den, for man må sige, at der godt nok er mange konflikter rundtomkring i verden, og der er mange vanskeligheder, og der er mange farlige situationer.
Internationale organisationer og de rammer, som vi skal sørge for at have for at kunne finde en løsning på de mange konflikter, er jo fuldstændig afgørende.
Derfor er Danmarks engagement, ikke mindst når det gælder FN, NATO og EU, vigtigt.
Det er de spillere, hvorigennem vi skal kunne løse de konflikter, der er, og det er igennem de organisationer, Danmark først og fremmest skal gøre sin indflydelse gældende.
Når man kigger på redegørelsen, må man sige, at vi yder vores bidrag fra dansk side.
Så kan man så stille spørgsmålet: Nytter det?
Det er der i hvert fald i redegørelsen et godt eksempel på at det rent faktisk gør.
Hvad angår pirateriet ud for Afrikas Horn, som med rette fyldte rigtig meget på dagsordenen for år tilbage, er vi nu kommet i den situation, at fra at der i 2011 var over 200 angreb, var der ingen i 2015.
Det er vel et eksempel på, at man, når man internationalt går sammen om at finde de rette redskaber, et eller andet sted kan komme sådan et uvæsen til livs, og i forhold til mange af de andre sørgelige ting, der er, er det vel opløftende, at der, når man vil og har viljen til det, også er ting, der kan lykkes.
En ikke ringe del af redegørelsen handler om Rusland, og det er der rent faktisk god grund til.
Krim er vel det allerklareste eksempel, vi har, men også den aggressivitet, som vi ser i Østersøen, er et andet eksempel.
Det tredje, som vi vel nærmest ikke helt har fået færdigvurderet endnu, er deres indtog i Syrien, uden de har koordineret det.
Jeg synes, det må give god grund til eftertænksomhed.
Det giver også god grund til, at vi sammen med andre lande, når et land, oven i købet så vigtigt et land, har en sådan opførsel, bruger de instrumenter, vi har, uden at gå til det skridt, at vi eskalerer krisen alt for voldsomt.
En ting, som ikke fylder så meget i redegørelsen – og det er der også en forklaring på, for vi har en særskilt redegørelse for det – er Arktis.
Jeg vil gerne sige, at jeg tror, det bliver et område, som vi skal følge endnu tættere de kommende år.
Her er der flere indgangsvinkler.
Der er alt det med kontinentalsoklen osv., men jeg synes også, at det er fuldstændig afgørende, at vi i Danmark har en indgangsvinkel i forhold til den arktiske diskussion, som handler om, at vi ikke, når det gælder Arktis, skal have et nyt konfliktområde, der som det værste kan udvikle sig i en eller anden militær retning.
Det tror jeg er fuldstændig afgørende.
Jeg vil også sige, at vi venter, og vi venter et eller andet sted i spænding på forsvarsministerens analyse af de opgaveløsninger, som vi rent faktisk står foran i Arktis.
Jeg håber, den er ved at være på trapperne, for den er fuldstændig afgørende, også i forhold til nogle mere strategiske skridt, som jeg tror vi bliver nødt til at tage.
Men Arktis skal vi have fokus på, for det tror jeg vil få stor betydning i de kommende år.
Den anden store del, som med rette så fylder meget i redegørelsen, handler om ISIL, og der afspejler redegørelsen jo også rigtig tydeligt, at her har Danmark på mange, mange fronter været med til at give også militære bidrag.
Det er godt, vi har gjort det, og det skal vi fortsat gøre.
Men også her er den politiske løsning selvfølgelig den, der er målet for os alle sammen.
Hvor er den reelle opposition i Syrien osv.?
Ligesom Danmark har ydet et konstruktivt og et stærkt bidrag, når det gælder det den militære del, er det fuldstændig afgørende, at vi er lige så konsekvente, når det gælder den politiske løsning.
Det er helt afgørende, at det lykkes.
Det har ikke noget med at være jubeloptimist at gøre, men dog er det, at man har fundet et bord, man kan sidde omkring, i hvert fald første betingelse for, at vi kan komme videre.
Også det skal vi have fokus på.
Kampen imod den terrorisme og den afskyelige form, som den har, hvad enten det er den organiserede eller enkeltpersoner, må og skal have en høj, høj prioritet.
Den har haft det og skal også have det i fremtiden.
Jeg skal bare slutte med at sige, at jeg synes, redegørelsen viser, at Danmark er til stede på alle mulige niveauer rundtomkring i hele verden.
Det gælder lige fra det lidt hårde med militært isenkram til det bløde, hvor vi er rådgivende og vejledende i forhold til folk, som har brug for det, og det er fuldstændig vigtigt og afgørende, at vi gør det.
Så den linje, der ligger i den redegørelse her fra 2015, tror jeg er en, der skal fortsætte også i de kommende år.