Helle Thorning-Schmidt (S), 2015-04-14:
Regeringen er, som de fleste ved, meget optaget af at værne Danmark mod terror, og derfor har regeringen fremlagt nogle meget konkrete forslag for at styrke Danmarks værn mod terror.
Vi foreslår bl.a. en udvidelse af politiets aktionsstyrke og livvagtstyrken, styrket overvågning af de ekstremistiske miljøer og bedre redskaber til at få oplysninger om terrorplaner mod Danmark.
Regeringen vil give flere penge til politiet her og nu, og det kan vi naturligvis kun gøre med Folketingets samtykke.
Egentlig burde det jo være nemt nok, for regeringen har allerede sat penge af på finansloven til uforudsete udgifter.
Vi har pengene.
Venstre skal sådan set bare sige ja tak, men Venstre vil have, at vi skal diskutere det hele en gang til, og det er jo meget besynderligt.
Der kunne det simpelt hen ikke gå hurtigt nok, men nu haster det åbenbart ikke længere.
Det, der melder sig som et spørgsmål, er selvfølgelig: Hvad er Venstres problem?
Regeringens holdning er klar: Det er vigtigt at få fulgt hurtigt op på terrorangrebet i København.
Jødiske medborgere har brug for bedre beskyttelse.
Vi må handle.
Situationen viser så også, hvor afgørende og nødvendigt det er, at vi som samfund har mulighed for at klare ekstraordinære og uforudsete udgifter.
Men det kan man faktisk ikke, hvis man arbejder med nulvækst, og der har Venstre jo så også en udfordring.
Vi er i en særlig situation, og vi bør handle i fællesskab; alle bør løfte ansvaret, og det ansvar synes jeg egentlig at Venstre indtil videre har svigtet.
Værnet mod terror er desværre ikke det eneste område, hvor oppositionen er med til at bremse væsentlige beslutninger, selv om vi burde kunne blive enige.
I sidste uge viste det sig, at vi ikke kunne indgå en aftale om de gymnasiale uddannelser.
Vi havde ellers muligheden for at gøre uddannelserne bedre, at give de unge et mere enkelt og gennemskueligt valg, sådan at eleverne bl.a. kunne få mere tid med lærerne.
Det er forbedringer, som regeringen og de borgerlige partier, som jeg må forstå det, langt hen ad vejen er enige om.
Derfor undrer det mig også, at man smed det hele på gulvet, alene fordi der var et krav, man ikke kunne få opfyldt.
Det var et krav, som man må forstå at oppositionen ikke engang er enig med sig selv om.
Venstre og Konservative ønsker et karakterkrav på 4 til gymnasiet, Liberal Alliance ønsker et på 7, og Dansk Folkeparti ønsker så, at det skal være 6.
Der er det jo bare at gøre opmærksom på, at hvis man f.eks. har et krav om et karaktergennemsnit på 6, vil det udelukke tre ud af ti ansøgere, og hvis man sådan laver det om til et rigtigt tal, vil det umiddelbart ramme 16.000 interesserede unge.
Regeringen har foreslået et karakterkrav på 2; det samme, som vi har på erhvervsuddannelserne.
Vi har faktisk også tilbudt at lade adgangskravet udgå helt af forhandlingerne.
Det synes jeg selvfølgelig er ærgerligt.
Det er trist for de titusindvis af unge, som hvert år søger ind på de gymnasiale uddannelser, og det er ærgerligt, at vi ikke kunne få det afsluttet.
Grundlæggende må man sige, at det går bedre i Danmark.
Der er styr på økonomien, der er blevet skabt nye job, vi har råd til at udvikle vores velfærd, og alt det har vi arbejdet hårdt for at nå.
Men vi er jo ikke i mål, og derfor er det også lidt ærgerligt, at oppositionen tilsyneladende har valgt at sætte sig lidt over i et hjørne i stedet for at tage det medansvar, som de tidligere har taget, for at bringe Danmark videre.
Jeg synes, det er ærgerligt, og jeg håber, at man kommer til fornuft, for vi har stadig rigtig meget, vi skal nå.