Karen Hækkerup (S), 2009-05-29:
Jeg går blot på talerstolen for ved den her tredjebehandling endnu en gang at tilkendegive Socialdemokraternes holdning til loven om politiske og religiøse symboler ved domstolene.
Vi synes, at det er alle borgeres ret at skulle kunne møde frem ved en domstol og føle, at den behandling, man modtager, er fuldstændig upartisk.
Det er endda også skrevet ind i den europæiske menneskerettighedskonvention – i artikel 6 – at sådan skal det være.
Uanset om man er homoseksuel, uanset om man har den ene eller den anden hudfarve, uanset hvem man er, skal man kunne møde frem ved en domstol og synes, opleve og føle, at den behandling, man får, er upartisk, og at den er, som den skal være.
Derfor støtter Socialdemokraterne lovforslaget, men jeg vil gerne sige, at det ikke er et udtryk for nogen mistillid til domstolene.
Jeg har efterhånden oplevet rigtig mange dommere, og for dem alle, alle som en, gælder det – kan jeg forstå, når jeg har mødt dem og har set dem – at dommergerningen ikke er noget, de tager på sig.
Det er noget, man på en eller anden måde bærer i sig.
En dommer virker med sin værdighed.
En dommer virker med sin fremtræden, med sin stemmeføring.
Det er egentlig ikke, hvordan dommeren ser ud, eller hvordan dommeren optræder, der er det afgørende.
Dommerens autoritet er noget, som man, når man har mødt nogle af dem, oplever sidder i dem.
Jeg har aldrig mødt en dommer, som jeg har fundet ikke besad den autoritet eller den myndighed.
Men det er bare sådan, jeg har det.
Der kan så være andre, der har det på en anden måde.
Og for Socialdemokraterne er opgaven her meget enkel.
Uanset hvem man er, uanset hvilken indstilling man har til folks forskellige religioner, trosretninger, politiske tilhørsforhold eller alt muligt andet, skal man kunne møde frem ved domstolene og føle præcis, som jeg ville gøre det, hvis jeg stod over for en dommer: at det, der foregår, er fuldstændig upartisk.
Ændringsforslaget går ud på, at vi gerne vil have fjernet den paragraf, som regeringen vil indføre, om, at man ved alle byretterne skal indføre kappetvang for dommere.
Derfor besluttede man sig for, at man ville indføre, at dommere skal have kappe på.
Så kan man rigtig se, at der sidder en dommer, hvor uniformen er i orden, ligesom det var i gamle dage.
Der vil jeg gerne sige, at Socialdemokraternes klare opfattelse er den, at det er fuldstændig fjollet at ville rulle tiden tilbage til engang, hvor dommere var sådan nogle med parykker, kapper, eller hvad det har været rundtomkring forskellige steder i forskellige egne af verden.
En dommer er, som jeg sagde, noget, man er via sin fremtræden, sin stemmeføring; værdigheden er noget, de besidder.
Når man kigger på, hvad det er for nogle sager, der bliver behandlet ved domstolene, er der jo nogle sager, der er voldsomme og store, men andre er småsager.
Giver det i virkeligheden ikke bare en følelse af, at dommeren er en, der er langt væk, hvis dommeren har en kappe på?
Er det ikke lige så nemt at finde en mindelig løsning, som alle kan forholde sig til, hvis dommeren bare er den, han er – eller hun er – men hvor man har en anderledes form for kontakt og dialog
, end hvis han eller hun er uniformeret?
Socialdemokraterne har derfor stillet et ændringsforslag, for vi er enige med dommerne i, at det er fjollet at indføre kappetvang, især når man tænker på, at dommeren jo selv meget vel kunne vurdere, hvornår det var på sin plads at tage kappen på, altså hvornår der skulle den ekstra stivelse til, og hvornår det var bedst at lade være.
Det ændringsforslag er desværre blevet stemt ned.
Regeringen og Dansk Folkeparti vil ikke være med til at sige, at dommerne selv må bestemme, om de vil have kappe på, og det synes jeg er rigtig ærgerligt.
Jeg vil så også gerne knytte en kommentar til et andet ændringsforslag, som er stillet af Dansk Folkeparti.
Det er et ændringsforslag, der går på i virkeligheden at udvide brugen af regler for, hvornår man må bære synlige tegn på politisk tilhørsforhold og symboler ved domstolene.
Dansk Folkeparti vil gerne have, at de her regler også skal gælde for andre end dommeren.
Det er vi i Socialdemokratiet meget uenige i, og vi stemmer derfor imod Dansk Folkepartis ændringsforslag.
Når vi kigger på, hvem der eksempelvis sidder som domsmænd ved de danske domstole, har vi et reelt problem.
Der er for mange af os, som er gammeldanskere, og der er for mange, som er i den høje ende af aldersskalaen.
Nu er der hverken noget i vejen med at være gammeldansk eller grå i toppen, men det er nu engang godt for et retssamfund, at de nævninge og domsmænd, som er der, er nogle, som udgør et snit af den befolkning, som man også er inde at dømme.
Vi så meget gerne, at der var en ligelig fordeling, når det angik både køn, mangfoldighed, hudfarve, religiøs opfattelse og alt muligt andet.
Alle skal have mulighed for at være synlige og være til stede som domsmænd og som nævninge.
Derfor stemmer vi imod det ændringsforslag, der er fra Dansk Folkeparti.
Men for nu meget kort at opsummere Socialdemokraternes opfattelse vil jeg sige, at vi stemmer for lovforslaget, fordi vi mener, at alle borgere skal have ret til at opleve, at en domshandling ved en domstol er upartisk.
Det er ikke et udtryk for mistillid til domstolene, tværtimod.
Hvis der først havde været sager med klager, uanset om det havde været i forbindelse med tørklæder, synlige kors eller andet, og man derefter skulle have indført regler, ville det have været besværligt og problematisk.
Vi synes ikke, at dommerne skal have kappe på.
Vi synes, at det må være op til dem selv ved byretterne at vurdere, om det vil være gavnligt i de enkelte sager.
Endelig synes vi som det sidste, at Dansk Folkepartis ændringsforslag er alt for vidtgående.
Vi ønsker tværtimod en bredere sammensætning af både domsmænd og nævninge.
Vi ønsker, at der er en større grad af mangfoldighed.
Vi støtter bare op om det, som den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 6 siger om, at alle borgere skal kunne møde frem ved en domstol og føle, at de får en upartisk behandling.