Jane Heitmann (V), 2015-11-16:
Tak for ordet.
Vi behandler i dag beslutningsforslagene B 19 af SF og B 6 af Alternativet, som begge er forslag til folketingsbeslutning om oprettelse af et prioriteringsinstitut i det danske sundhedsvæsen.
Begge beslutningsforslag peger i bemærkningerne til beslutningsforslagene på stigningen i medicinudgifterne.
Sundhedsområdet har altid været prioriteret højt fra Venstres side, og det vil det også blive fremadrettet.
Men jeg vil gerne starte med at understrege, at vi i Venstre deler bekymringerne med forslagsstillerne om medicinpriserne på sygehusområdet.
Heldigvis viser de seneste opgørelser, at medicinudgifterne er stagnerende.
Regeringen har for kort tid siden indgået aftale med Danske Regioner, hvori man netop har afsat midler – 1 mia. kr. – til at imødegå de stigende medicinudgifter, som regionerne bl.a. italesatte under økonomiforhandlingerne, med udgangspunkt i de udgifter, som regionerne har haft til dyr sygehusmedicin det sidste år.
Regeringen har fremsat sit finanslovsforslag, hvor sundhedsområdet er prioriteret med 2,4 mia. kr., og det er et markant løft.
Lad mig for god ordens skyld nævne, at der har været nulvækst i regionernes samlede udgifter til medicin fra 2010 til 2013, og først i 2014 har vi set en udgiftsvækst, der, som jeg tidligere påpegede det, nu ser ud til at være stagnerende.
Forslagsstillerne peger på, at et prioriteringsinstitut vil give borgerne mere lige adgang til sundhed og en bedre livskvalitet.
Erfaringerne fra bl.a. Norge og England, som forslagsstillerne peger på, viser mig bekendt, at et prioriteringsinstitut hverken mindsker uligheden eller giver borgerne bedre livskvalitet.
Men bagsiden af mønten er jo, at f.eks. svenske kræftpatienter må vente i flere år på at få den optimale kræftmedicin, mens vi i Danmark tilbyder medicinen med det samme.
For os i Venstre er det vigtigt, at danske patienter får adgang til de fremskridt, som lægevidenskaben gør, så snart medicinen er godkendt.
Lad os holde fast i det udgangspunkt, at medicinen tilbydes ud fra en lægefaglig vurdering, og at det ikke er størrelsen på ens pengepung, som er afgørende, for man kan jo ikke gøre et menneskeliv op i penge.
Det svar har danskerne stadig væk til gode fra både SF og Alternativet.
Når det så er sagt, er det naturligvis væsentligt, at vi altid forsøger at få medicinen til en så god pris som muligt.
I dag er det Lægemiddelstyrelsen, som godkender ny medicin, mens andre instanser f.eks. vurderer ibrugtagning.
Af beslutningsforslag B 19 fremgår det, at forslagsstillerne ønsker at omorganisere den nuværende konstruktion på medicinområdet, således at der skabes et nyt og samlende myndighedsorgan.
Fra Venstres side er vi ikke afvisende over for, at man på længere sigt kan kigge på den måde, som vi har organiseret os på, for så vidt angår spørgsmålet om brugen af medicin i Danmark, om end der dog bør være væsentlige overvejelser i forhold til at skabe en mastodont, som forslagsstillerne fra SF peger på, som kan tilsidesætte nogle af de åbenlyse fordele, der er ved den organisering, som vi kender i dag.
Jeg nævnte tidligere regeringens aftale med Danske Regioner, og ud over de økonomiske aspekter ligger der i aftalen, at man vil igangsætte et analysearbejde, som skal afdække de forskellige aspekter, der er ved medicinområdet, og det er alt lige fra logistik til indkøb og til patientinddragelse.
Ligesådan har sundhedsministeren taget initiativ til en kortlægning af de erfaringer, som man har på medicinområdet i nordisk regi.
Venstre kan på den baggrund ikke støtte de to beslutningsforslag, men jeg kan forstå på Socialdemokraternes ordfører, at man er indstillet på en fælles betænkning, og det kan vi fra Venstres side godt bakke op om.
Så jeg ser frem til det fortsatte udvalgsarbejde.