Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-05-30:
Det er jo en gammel traver, vi med dette beslutningsforslag ser trukket af stalden nok en gang.
Starthjælpen er uretfærdig, den er diskriminerende, og den skal væk.
For et par år siden, da oppositionen fremsatte sit beslutningsforslag om tillæg til unge kontanthjælpsmodtagere under 25 år med en psykisk lidelse, blev personer, der modtager starthjælp, ganske vist direkte undtaget.
Jeg citerer fra forslaget: Undtaget fra forslaget er personer, der modtager starthjælp i henhold til lov om aktiv socialpolitik.
Citat slut.
Det var ikke regeringens ordvalg, men derimod ordvalget hos en række af de partier, som vi nu ser som forslagsstillere til dette forslag.
Beslutningsforslaget fra 2006 med den ønskede begrænsning blev som bekendt vedtaget, og regeringen fulgte loyalt op på folketingsbeslutningen ved at fremsætte og stemme for det lovforslag, der udmøntede forslaget.
Men som jeg har nævnt ved ganske mange lejligheder, senest på det åbne samråd den 20. februar i år om den samme problemstilling, betyder det ikke, at vi nu erklærer os enige med dem, der mener, at problemerne bliver løst, bare vi hæver satserne eller fjerner starthjælpen.
Tværtimod er det min holdning, at det er vigtigere at hjælpe disse mennesker tættere på arbejdsmarkedet.
Derfor løser vi ikke problemerne for de psykisk syge ved bare at hæve det generelle forsørgelsesniveau og fastholde dem i inaktivitet.
Regeringen tager de unge psykisk syges problemer meget alvorligt, men det handler om at give de unge mennesker behandlings- og beskæftigelsesrettede tilbud og ikke om at fastholde dem i en passiv forsørgelse.
Vi stræber efter, at alle mennesker - også mennesker med psykiske sygdomme - skal have mulighed for at få et liv med arbejde, med kolleger og med socialt fællesskab.
Vi ønsker ikke, at der er nogen, der bliver udelukket.
Det er og bliver en misforståelse, at sygdom straks skal belønnes med fred og flere penge.
Med dette forslag vil den syge starthjælpsmodtager oven i købet få meget mere i hjælp end den raske starthjælpsmodtager.
Regeringen vil hellere sætte målrettet ind over for dem, der har brug for det, så den enkelte kan gelejdes tættere på arbejdsmarkedet i et tempo, der passer til ham eller hende.
Her viser forskningen, at chancerne for at vende tilbage til arbejdsmarkedet bliver mindsket, hvis den sygemeldte fredes for længe på passiv forsørgelse.
Det at være aktiv under en sygemelding fremmer i de fleste situationer arbejdsfastholdelsen, og det fremmer også en hurtigere raskmelding og modvirker udstødelse fra arbejdsmarkedet.
Vi skal ikke fokusere på sygdommen, men på mulighederne, også når det gælder unge og starthjælpsmodtagere.
Initiativerne hed »Nye veje til arbejde«, og 8 af initiativerne er specielt rettet mod sindslidende for at få dem tættere på arbejdsmarkedet.
Jeg vil her fremhæve ordningen med personlig assistance til sindslidende i erhverv, som trådte i kraft den 1. juli 2007, og efteruddannelsesprojekter for psykisk syge, så de igen kan få styr på livet.
Mange sindslidende vil netop gerne arbejde, og de kan også gøre det i de perioder, hvor de er korrekt medicinerede.
De vil ikke parkeres på hjælp fra det offentlige.
Den tilbagevendende indvending fra oppositionen om, at starthjælpen er diskriminerende forskelsbehandling, må jeg blot erklære mig uenig i og så i øvrigt gentage, at starthjælpsreglerne gælder for alle, der ikke opfylder opholdsbetingelserne.
Det har ingen betydning, hvilken etnisk baggrund de pågældende har.
Reglerne om starthjælp er inspireret af optjeningsprincippet, som gælder på mange områder.
Der er en række ydelser, man ikke har ret til fra dag et.
Man optjener f.eks. ret til folkepension på baggrund af ophold i Danmark, og arbejdsløshedsdagpenge og sygedagpenge optjener man på baggrund af beskæftigelse i en periode.
Starthjælpen er indrettet sådan, at mennesker, der bor i Danmark, først har ret til fuld kontanthjælp, når de har været i landet i 7 ud af 8 år.
I de fleste lande er der forskel på ydelserne på grund af optjeningsprincipper eller andet.
Ydelsens størrelse afhænger ofte af, hvor mange år man har været på arbejdsmarkedet, og regeringen mener, at det er et objektivt og fornuftigt kriterium at differentiere ydelserne ud fra de principper, sådan som det f.eks. sker med starthjælpen.
Regeringen kan derfor ikke anbefale, at det fremsatte forslag bliver fremmet.