Nadeem Farooq (RV), 2012-01-27:
Det er en smule ufrivilligt komisk, om jeg så må sige, at Liberal Alliance, som jo ellers ynder at hylde princippet om at se på dynamiske effekter, har en meget stationær tilgang til tingene, når det handler om arbejdsmarkedspolitik.
For det kan godt være, at der er rigtig mange mennesker, som kun får 1.000 kr. eller 2.000 kr. i gevinst ved at være i beskæftigelse frem for ikke at være det, men der er jo en løndynamik.
Det er jo de færreste mennesker, som bare bliver på det samme lønstadie, når de er kommet ind på arbejdsmarkedet.
Der er også noget dynamik der.
Så der er en omlægning af noget marginalskat, som vi jo godt kunne tale om i det videre reformarbejde i forhold til en skattereform.
Det skal kunne betale sig at arbejde.
Jeg gentager: Det skal kunne betale sig at arbejde.
Derfor bør vi bestræbe os på hele tiden at indrette vores politik, således at det for den enkelte kan betale sig at arbejde, og at det bedre kan betale sig at være i beskæftigelse end ikke at være det, i hvert fald så længe man i den arbejdsdygtige alder modtager ydelser fra samfundet.
Vi er stolte af vores velfærdssamfund.
Vi hylder vores velfærdssamfund.
Vi kan så være uenige om niveauet og prioriteringen, og om enkeltelementer skal være her eller ej, men ingen af Folketingets partier ønsker mig bekendt at tilbagerulle eller afmontere velfærdssamfundet.
Når det er sagt, mener jeg, at vi er ude på et skråplan, hvis vi når til en tilstand i vores samfund, hvor der ikke er privatøkonomisk forskel mellem at være i beskæftigelse og ikke at være det.
Men hvad er realiteterne så egentlig?
Det er noget, som jeg mener er så grundlæggende vigtigt for vores samfund, for hele finansieringen, for hele fundamentet for vores samfund.
Kan det så betale sig at arbejde?
For over 95 pct. af danskerne kan det faktisk betale sig at arbejde.
Tal fra Beskæftigelsesministeriet viser, at i 2011 havde 96,8 pct. af arbejdsstyrken svarende til over 2,2 millioner mennesker, 2,2 millioner danskere, en gevinst på mere end 1.000 kr. om måneden ved at tage et arbejde.
Det kan vi altid diskutere, men i hvert fald er der en klar gevinst for langt, langt de fleste danskere ved at være i beskæftigelse.
Jeg mener så, at det er relevant at diskutere initiativer, der kan få flere med, så tallet kan blive endnu tættere på de 100 pct., selv om det selvfølgelig er en vanskelig opgave, men realiteterne, tallene, fakta driver en totempæl igennem myten om, at det generelt ikke kan betale sig at arbejde i Danmark.
Forudsætningen for en sober og saglig debat om incitamenterne til at arbejde og være i beskæftigelse fordrer naturligvis, at vi tager udgangspunkt i fakta og ikke kolporterer myter, som kun har sparsom berøring med virkeligheden.
Jeg anfægter ikke, at man altid vil kunne finde eksempler på personer fra den virkelige verden, som måske ikke har den store lyst til at skifte kontanthjælpen ud med et job, men generelt er det at være på kontanthjælp ikke nogen fest.
Der kan være personer, som måske tøver lidt med at være oprigtigt jobsøgende, måske fordi de mangler selvtillid efter lang tids fravær fra arbejdsmarkedet.
Der kan være så mange andre ting, men de fleste mennesker vil jo gerne arbejde.
Derfor er det også rigtig vigtigt hele tiden at betone ret og pligt til arbejde.
Her mener jeg klart, at vi skal sige, at hvis man er på kontanthjælp og er arbejdsmarkedsparat og er i stand til at påtage sig et arbejde, så skal man også påtage sig arbejdet, og der er vi klar til også at se på rådighedsreglerne og se på, om de er stramme nok.
Vi vil hellere se på rådighedsregler end at køre det her generelle billede frem med, at man skal beskære ydelserne.
Det mener jeg ikke er relevant.
Det er også vigtigt at sige, at vi skal tilbyde de lavtlønnede eller de danskere, der ligger lidt i lavtlønsområdet, når de er jobsøgende, ordentlige vilkår på arbejdsmarkedet.
Det nytter ikke noget at anvise dem job, hvis vilkår ligger under det, man mener er rimelige arbejdsvilkår.
Samlet set handler om at finde den rigtige balance mellem ordentlige forsørgelsesvilkår og tilskyndelse til at arbejde.
Vi må ikke glemme, at rigtig mange mennesker på kontanthjælp har problemer ud over ledighed, som beskæftigelsesministeren også flere gange har sagt.
Så helt overordnet at opretholde denne balance kræver en reel og fordomsfri debat om vores førte politik, når det gælder vores socialpolitik, vores arbejdsmarkedspolitik og vores skattepolitik, og den debat er vi i Det Radikale Venstre er altid klar til at tage.