Per Clausen (EL), 2010-05-21:
Jeg er jo desværre i den situation, at de tidligere partifæller, som jeg har gående rundt herinde på Christiansborgs gange, tør jeg ikke overlade at skrive mine taler.
Så jeg har selv ligesom måttet klare det i dag.
Jeg tror efterhånden, at vi er kommet igennem dem alle, og ingen kan vel være i tvivl om, at Poul Nyrup Rasmussen i sin tid som statsminister i hvert fald har gjort et uudsletteligt indtryk på hr. Jørn Dohrmann.
Det fylder næsten lige så meget, som når hr. Jørn Dohrmann skal fortælle om, hvad han selv vil gøre for naturen og miljøet, eller hvad han har gjort.
Så var det selvfølgelig spændende, at resten af talen også handlede om alt muligt andet end Tøndermarsken.
Men lad det nu være, for
Jo, situationen er den, at man har en ganske alvorlig situation.
Det fremgår af beslutningsforslaget, og det er også fremgået af en række diskussioner, vi har haft i Miljøudvalget, om den her sag, at antallet af ynglefugle er faldet meget drastisk.
Jeg tror, at en stor del af faldet skete i den tidligere socialdemokratisk-radikale regerings tid, måske endda helt tilbage i Schlüterregeringens tid.
Jeg ved ikke, om Anker Jørgensen eller det røde kabinet også kan inddrages, men vi kan sikkert komme langt tilbage.
Pointen er i hvert fald, at man i en periode havde en meget dyr frivillig aftale på området, som vel stoppede faldet og måske førte til en lille forbedring af tilstanden.
På et tidspunkt brød den frivillige aftale med de lokale landmænd og Tønder Kommune så sammen af grunde, som fortaber sig i det uvisse.
Jeg har forsøgt at finde ud af, om det var Tønders borgmester, der svigtede, om det var lodsejerne, eller om det var borgmesteren.
De er jo alle sammen medlemmer af Venstre, så det burde være til at finde ud af, men af samme grund har de været i stand til at holde det skjult. Vi har så diskuteret mange gange, hvad der skulle gøres, og i hvert fald den foregående miljøminister har ofte lovet, at nu skulle han lige ned at have en snak med Tønders borgmester, og så ville sagen blive løst.
Så blev Tønders borgmester skiftet ud under ulykkelige eller lykkelige omstændigheder – det ved jeg ikke.
Så i forbindelse med at vi behandler det her beslutningsforslag i dag, kommer ministeren og siger, at nu er man på vej til at finde en løsning, og det er en helt sædvanlig situation.
Når der bliver forelagt et beslutningsforslag fra oppositionen, vil det ofte være sådan, at regeringen lige har lavet en plan og lige har lavet en aftale, der gør, at tingene er på plads.
Nu må man bare, hvis man kigger på det, som indtil nu er aftalt, sige, at det ikke er tilstrækkeligt.
Det er ikke tilstrækkeligt, hvis vi tager Danmarks Miljøundersøgelsers redegørelse alvorligt, for der siger Danmarks Miljøundersøgelser noget om, ikke bare at man skal lukke vand ind tidligt, men også at man skal lukke mere vand ind tidligt, og her gør man altså kun den ene halvdel.
Det betyder sådan set ifølge sagkundskaben – og den spiller jo undertiden en stor rolle for ministre, i hvert fald når sagkundskaben kan bruges til at sige, at vi skal have lavet en ny undersøgelse – at det, vi gør her, altså ikke er tilstrækkeligt.
Så det, der er situationen nu, er, at vi ved, at regeringen indtil nu har svigtet på området på trods af hr. Eyvind Vesselbos store ildhu.
Men det giver en vis sikkerhed for, at udfordringen bliver tacklet og løftet.
Og så er man oven i købet i stand til nogenlunde at beskrive, hvad det vil komme til at koste at få det løst, hvorimod jeg må sige, at det med at fortsætte med at løse problemet ved hjælp af frivillige aftaler efter min opfattelse kan blive meget usikkert på resultatsiden og på økonomisiden blive meget dyrt.
Ingen af delene er efter Enhedslistens opfattelse forsvarligt, så vi støtter det socialdemokratiske beslutningsforslag.