Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-01-28:
Jeg vil gerne sige tak for debatten, og jeg kan jo konstatere, at der er lidt forskellige synspunkter i forhold til, hvorfor man ikke er enig i forslaget her.
Der er simpelt hen ikke nok af dem, og vi ønsker, at flere af vore udsatte indsatte får den mulighed for at få en gradvis tilbagevenden til et normalt hverdagsliv gennem en sådan ordning.
Det skulle mere være et supplement, altså et ekstra redskab i forhold til en bestemt type indsatte, som vi godt nok ikke har defineret med forslaget her, og det er heller ikke et instrument, som skulle erstatte prøveløsladelser.
Jeg mener, at alt for få i dag får lov til at blive løsladt på prøve.
Det er blevet alt for besværligt, der er sket for mange stramninger, men det har stor betydning for de indsatte, at de kommer tilbage til et normalt hverdagsliv så hurtigt som muligt, så vi kan undgå, at de begår ny kriminalitet.
Det springende punkt er jo, at der skal foreligge en egnethedsvurdering, inden man får lov at afsone med en fodlænke, og derfor kan jeg egentlig ikke forstå, at man er så nervøs, når det handler om langtidsafsonere.
Vi har med vilje ikke lagt nogen klare retningslinjer ind i forslaget, fordi vi syntes, det var vigtigt, at vi kunne prøve at nå til en konsensus om, hvad det var for nogle typer af indsatte, der kunne få den mulighed.
Derfor siger vi jo også i oplægget, at justitsministeren faktisk kunne få så frie tøjler, at han kunne bestemme, hvor mange måneder man kunne afsone med fodlænke, og hvilke domme der skulle være omfattet.
Vi synes egentlig, at vi langt hen ad vejen har været ret pragmatiske og ret fremkommelige i et forsøg på at få det her gennemført, og jeg synes i det mindste, man kunne prøve med en forsøgsordning, så vi kunne se, hvordan det spænder af.
Så må jeg altså vende mig lidt mod Dansk Folkepartis tankegang om, at det handler om mordere, og jeg skal komme efter dig.
Det ville man jo sådan set få mulighed for at tage stilling til, når justitsministeren kom med et oplæg, men der er jo f.eks. også folk, der sidder for narkorelaterede forbrydelser, som også giver ret lange domme.
Fru Karen Hækkerup tror ikke, det er så godt at sende indsatte hjem og overlade dem til sig selv, og det tror jeg faktisk heller ikke.
Jeg synes, det er vigtigt, at hvis et forslag som dette her ville blive gennemført, skulle der også være nogle gode støtteordninger.
Jeg tror ikke, alle er så udsatte, at de nødvendigvis skal bo på en pension, men jeg tror faktisk, der er nogle, der ville kunne have glæde af at få tilknyttet en mentor, som kunne hjælpe dem med at navigere i det kaos, der ofte opstår, når man bliver løsladt.
Der er mange myndigheder, der skal kontaktes, og der er mange ting, der skal styr på.
Man skal måske have styr på overførselsindkomster, man skal have genoprettet et samvær med børn, man ikke har set en stykke tid osv., og jeg tror faktisk, det ville være godt, hvis der var sådan en personlig og kontinuerlig kontakt, som tog folk lidt i hånden.
Det tror jeg også vi kunne have fundet løsninger på.
I SF er vi meget optaget af, at der skal være mindre kriminalitet, og derfor er det altså vigtigt, at vi hele tiden tænker over, om vi kan prøve at forbedre nogle af de eksisterende muligheder, vi har, når det gælder om at få indsatte på ret køl igen.
I den forbindelse tror jeg det kunne have været en mulighed med forslaget her, men det bliver altså ikke i denne ombæring.
Det kan være, at regeringen, når den først skal spare endnu flere penge, kommer frem til, at det her også kunne være en god idé, men det var ikke fra vores side tænkt som et besparelsesforslag.
Det var tænkt som et forslag, der skulle lette overgangen fra fængsel til frihed.