Rasmus Prehn (S), 2007-01-19:
Fra socialdemokratisk side støtter vi indførelsen af akkreditering af landets videregående uddannelser.
Der er ingen tvivl om, at akkreditering vil medvirke til at kvalitetssikre og forbedre eksisterende og nye videregående uddannelser.
Endvidere vil akkreditering også sikre en langt bedre mulighed for at vurdere uddannelsernes kvalitet nationalt såvel som internationalt.
Og det er yderst relevant for f.eks. danske studerende, der søger til udlandet, ligesom for udenlandske studerende, der søger hertil, at der er en standard at måle efter.
Men udarbejdelsen af sådan en akkrediteringslov som denne skal selvfølgelig både matche de internationale krav og forventninger og tilgodese de mange hjemlige ønsker og behov, der er til den her lov, og det er jo ikke nogen nem opgave.
Derfor er det klart, at Socialdemokratiet også er meget bevidst om, at en ny akkrediteringslov umuligt kan gennemføres uden, at der undervejs vil opstå visse problemer og uoverensstemmelser.
En så omfattende og omsiggribende lov skal med al sandsynlighed virke i en periode, hvor den så undervejs kan rettes til og justeres, for at man finde den endelige form.
At forestille sig, at man uden videre kan lave en lov, der er fuldstændig uden små problemer undervejs, er ikke muligt.
Derfor skal man have det i mente.
Ved læsningen af de mange og ganske omfattende høringssvar bliver det da også tydeligt, at der i universitetsverdenen og i interesseorganisationerne er mange forskellige forslag til, hvad man kunne gøre bedre, ændringer m.m., men høringssvarene peger ikke nødvendigvis i den samme retning.
Derfor er kunsten at finde en gylden middelvej, og jeg synes, at den lov, der ligger, sådan set meget godt afvejer de forskellige interesser, der er.
Kritikpunkterne falder i følgende hovedoverskrifter: akkrediteringsinstitutionens uafhængighed, opbygningen og sammensætningen, ministerens kattelem, valg af akkrediteringsaktør, kriterier for relevans og klageadgang.
Socialdemokratiet tager de her kritikpunkter meget alvorligt, og vi vil følge dem meget tæt, men vi vil ikke her og nu sige, at der skal stilles konkrete ændringsforslag.
Spændvidden i høringssvarene giver også meget tydeligt udtryk for, at det forslag, der ligger, balancerer udmærket mellem yderpunkterne i de tilkendegivende interesser.
Særlig akkrediteringsinstitutionens uafhængighed har Socialdemokraternes bevågenhed, og det var sådan set derfor, jeg spurgte Venstres ordfører om en garanti for, at man ville følge det her meget tæt, for der har været en stor bekymring, og vi kunne også fornemme, at Enhedslisten straks havde travlt med at insinuere, at der var problemer i forhold til de her ting.
Så det er jo nødvendigt at tydeliggøre over for alle, at det, at der skal være uafhængighed, er noget, vi tager ualmindeligt alvorligt.
Det står altså klokkeklart, hvordan det hænger sammen.
Alligevel er der nogle, der har syntes, at det skulle kritiseres, og derfor synes jeg, det var nødvendigt også at få Venstres tilsagn om, at det er noget, vi tager meget alvorligt og vil følge tæt.
Hvis der skulle opstå noget, vil vi slå til og lave om i forhold til de her ting.
Hvad angår rådets opbygning og sammensætning har Socialdemokraterne lagt stor vægt på, at der er viden om, om arbejdsmarkedet og om dimittenderne er repræsenteret i rådet.
Det er med til at sikre, at der også sidder nogle, der ved noget om, hvad det er, der er behov for på det arbejdsmarked, som de studerende skal ud på, når de er færdige.
Vi har været glade for, at vi har fået med i forligskredsarbejdet, at det også er blevet understreget.
Flere høringssvar har kritiseret ministerens såkaldte kattelem, og det er jo forstået som videnskabsministerens ret til i særlige tilfælde, hvor en uddannelse ikke giver samfundsøkonomisk mening, at vende tommelfingeren nedad.
Vi hørte før, at Enhedslistens ordfører, hr. Per Clausen, gav udtryk for, at det ikke var nærmere bestemt, hvornår kattelemmen kunne bruges.
Men det er jo bestemt, nemlig ved at hvis det er sådan, at det samfundsøkonomisk vurderes at være uansvarligt at oprette en uddannelse, kan ministeren vende tommelfingeren nedad.
Det giver jo også hr. Per Clausen mulighed for at agere som politiker.
Havde vi et fuldstændig uvildigt råd, som alene skulle træffe de her afgørelser, hvor ministeren ikke havde en politisk indflydelse, ville man ikke kunne hæfte ministeren op på et politisk ansvar.
Jeg tror sådan set, at vi som opposition skal være glade for, at vi, hvis der er et eller andet, vi synes virker besynderligt, altid kan gå til ministeren og kritisere ham for nogle af de her ting.
Det er vi jo gode til i mange sammenhænge, og det vil vi gerne gøre igen for at sikre, at der hele tiden er kontrol med, hvad der foregår.
Derfor anser jeg ikke kattelemmen for noget problem, men tværtimod som en garanti for, at ministeren kan gribe ind, hvis det bliver nødvendigt.
Hvad angår muligheden for at vælge anden akkrediteringsaktør, finder Socialdemokraterne det positivt, at der kan anvendes f.eks. udenlandske aktører, og at akkrediteringsrapporter udarbejdet af internationale akkrediteringsorganisationer kan lægges til grund for rådets akkrediteringer.
Det har tillige været kritiseret, at et kriterium som relevans indgår som et kriterium for akkrediteringen, men Socialdemokraterne forstår, at relevans i første omgang er taget med som et kriterium, da det virker mærkeligt ikke at skele til, hvilke uddannelser der er relevante, og hvad der er brug for.
Omvendt er vi helt opmærksomme på, at man skal passe på ikke at falde i den fælde, at man siger nej til uddannelser, som man umiddelbart ikke tror er relevante, men som senere kan vise sig at være det.
Derfor vil vi følge det her meget tæt, for vi skal passe på, det ikke bliver for snæver en ramme, der gør, at man udelukker uddannelser, som faktisk kan være vigtige at have.
Så man skal være meget opmærksom på den problemstilling.
Flere universiteter foreslår, at der oprettes en klageadgang, sådan at man, hvis man ikke er tilfreds med den akkreditering, der er foretaget, kan klage.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at loven allerede giver mulighed for, hvis man ikke synes, Akkrediteringsrådet har akkrediteret korrekt, at man kan gøre indsigelse mod den procedure, der er foretaget, og prøve at få foretaget akkrediteringen igen.
Men det giver ikke mening, at man skulle klage til videnskabsministeren, for så ville man jo tage magten ud af Akkrediteringsrådet, hvor man gerne skulle have uvildige eksperter til at vurdere det her.
Og så ville det lige pludselig blive gjort til en politisk sag, om akkrediteringen var foretaget korrekt eller ej, og det kan ikke være meningen.
Derfor kan vi ikke imødekomme det konkrete forslag om at lave en klageadgang andet end det, der allerede er formuleret, hvor man kan få lavet akkrediteringsprocessen på ny, hvis der er nogle elementer i den, man ikke synes er helt tilstrækkelige.
Så med disse bemærkninger støtter Socialdemokraterne lovforslag L 111 om Akkrediteringsinstitutionen.
Der er også L 112, som jo er en konsekvens af, at vi vedtager L 111, og det synes vi er helt naturligt at bakke op om.
Vi synes selvfølgelig, det er en god idé, at Akkrediteringsinstitutionen kan indhente forskningsfaglig vejledning hos Det Frie Forskningsråd på samme måde, som ministeren i dag kan indhente vejledning i forbindelse med godkendelse af uddannelser.
Så Socialdemokraterne støtter også L 112.