Kristian Thulesen Dahl (DF), 2010-12-15:
Det har overhovedet ikke noget at gøre med at kunne føre en ansvarlig økonomisk politik, for man kan slet ikke føre økonomisk politik på den måde.
I virkeligheden er det jo lidt pudsigt, når man hører de synspunkter, der er kommet til udtryk om følelserne.
Hvis nu man konstaterer, at det offentlige forbrug er 30 pct. af vores samlede bruttonationalprodukt, og hvis man også konstaterer, at dengang Socialdemokratiet selv sad med regeringsmagten, mente de, at der var mulighed for, at det tal hed 26,5 pct. af vores samlede bruttonationalprodukt, så kan man jo konstatere, at når vi så i dag ligger på 30 pct. og de ikke mener, det er nok, fordi de ikke føler, det er nok, så er det ikke en måde, de kan føre økonomisk politik på.
Hvis der stadig væk sidder nogle, der så tænker, at de alligevel godt vil have Socialdemokraterne til at lede det her land, må det være, fordi de er af den opfattelse, at de ikke vil lede landet på den måde, hvis de kom til.
Det er jo paradoksalt, at de så vil foregøgle vælgerne noget nu, som de slet ikke selv vil være bundet af efter et valg, for man kan ikke styre et lands økonomi ud fra følelser.
Der bliver man jo nødt til at have lidt kontakt med, hvordan virkeligheden rent faktisk ser ud.
Altså, det er jo aldrig et mål at betale mere end det nødvendige for at få en given vare.
Sådan er det, punktum.
Så er jeg glad for, at hr. Morten Østergaard trækker den beretning frem, som vi har afgivet i Finansudvalget om lige præcis den her sag.
Hvis jeg tager kasketten på som formand for Finansudvalget, kan jeg glæde mig over, at det var et enigt udvalg, der afgav den beretning.
Det, der har været afgørende for mig i hele den her proces, har jo været, at man ikke anfægter Rigsrevisionens autoritet.
For jeg mener, vi har et fælles behov for, at der er en stærk Rigsrevision, som kigger ministerierne i kortene og kigger ministrene over skulderen.
Det betyder også, at vi har syntes, at det rigtige var at lægge Rigsrevisionens vurdering af det her til grund, og det er derfor, at det også er udtrykt i beretningen, som det er, og som hr. Morten Østergaard så udmærket læser op.
Det er jo, fordi vi lige præcis har valgt at sige, at vi lægger Rigsrevisionens vurdering af det her til grund, og at det er vores ledetråd i det videre arbejde med sundhedsområdet.
Så får jeg et andet spørgsmål, der handler om, om det her samlet set har været til gavn for patienterne eller samlet set har kostet penge.
Det her har samlet set været til gavn for patienterne – og det vil jeg gerne komme tilbage til, nu er tiden desværre gået for nu.
Når vi taler om de her ting, betyder det at bruge flere penge i min terminologi, at man opjusterer, og det, at man bruger færre penge, at man skærer ned.
Hvis Socialdemokratiet kan få sine påstande til at hænge sammen, er det, fordi man tager den graf, man kigger på, og vender den på hovedet, fordi hvis man ikke vender den på hovedet, passer den jo ikke.
Hvis pilen peger opad og man skal have den til at gå nedad, bliver man nødt til at vende papiret på hovedet.
Det er jo tankevækkende, at det måske er sådan, det er foregået i forberedelsen til den her debat hos Socialdemokratiet.
Man er kommet til at vende papirerne på hovedet, men så kan man måske bruge dagen på at komme tilbage til det rent faktuelle og få vendt papirerne på den rigtige måde, så man kan se, i hvilken retning pilen peger, og ikke komme til at vildlede, fordi det vel ikke er det, man vil.
Man vil vel gerne have, at befolkningen ved, hvordan de faktiske forhold er.
Så det kan vi jo være hjælpsomme med.