Rune Lund (EL), 2007-06-01:
Men det, der er lidt specielt ved det, som udenrigsministeren siger, er, at udenrigsministeren laver sin egen præmis for, hvad det er, der sker i Afghanistan, ved at sige, at enten eksisterer der vores strategi, den strategi, som kører i øjeblikket, og som slår fejl, eller også eksisterer der ingen strategi.
Det er ligesom de to valgmuligheder, der er.
Hvis man opfatter de to valgmuligheder som de eneste to valgmuligheder, der er, er det klart, at det logiske valg må være at sige, at så må vi fortsætte den nuværende militære strategi, som er, at man går efter en militær sejr.
Jeg synes også bestemt, at man skal gøre noget, vil jeg sige til udenrigsministeren, men jeg synes, at man skal gøre det rigtige, når man skal gøre noget.
Og der er ingen tvivl om, at det, som man har gang i i Afghanistan i øjeblikket, er at gå efter en militær sejr; det vil sige, at amerikanerne går efter en militær sejr, og så skal alle andre indrette sig efter det.
Det er en strategi, som ikke fører i den rigtige retning.
Det er rigtigt, at Taleban har meget lille opbakning i den afghanske befolkning.
Hvis man ser på de undersøgelser, som er blevet givet til Folketinget i forbindelse med Enhedslistens beslutningsforslag, B 61, kan man se, at 89 pct. af befolkningen både i 2006 og 2005 forholdt sig negativt til Taleban, heraf 76 pct. meget negativt.
Men man kan også se i de samme undersøgelser, at når man spørger: Hvornår mener du at de danske styrker skal forlade Afghanistan? så svarer 55 pct. i dag, at det skal ske, når sikkerheden er genoprettet, mens det var 65 pct. for et år siden.
Det er et af mange tal, som viser, at tingene går i den forkerte retning, og det synes jeg udenrigsministeren skulle forholde sig til.
Krigen i Irak har været en katastrofe lige fra starten af.
Den blev startet på løgne om masseødelæggelsesvåben, på løgne om forbindelser til AlQaeda, og den slutter også på en løgn fra regeringens og Dansk Folkepartis side, ved at man siger, at arbejdet nu er gjort færdigt, så den danske bataljon nu kan trækkes hjem fra det sydlige Irak, og så kan man gå over til en anden indsats som under koalitionen.
Det er den anden indsats, som det her beslutningsforslag, B 162, handler om.
Det handler jo om, at man fortsætter tilstedeværelsen i Irak, at Danmark fortsat bidrager til koalitionen, men der er tale om en anden slags bidrag.
Jeg synes, det er meget ærgerligt, at vi ikke har en samlet opposition, som holder fast i, hvem der er de ansvarlige, og hvem der er de skyldige i forbindelse med ødelæggelsen af Irak og kaosset i Irak, i forbindelse med de over 650.000 døde irakere og den folkeretsstridige krig.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, at der nu er partier, som vil gå med ind og tage medansvar for den krig, som regeringen og Dansk Folkeparti i sin tid startede i direkte modstrid med folkeretten, og som har ført til den situation, som vi er i i dag.
Situationen er jo meget alvorlig.
Forsvarets Efterretningstjeneste beskriver det sådan set meget præcist i den situations- og trusselsvurdering fra Irak, som blev lavet den 9. maj 2007.
Der står under punkt 1: »Situationen har udviklet sig til borgerkrig, hvor irakerne kæmper om territorier, ressourcer og politisk magt, og landet er præget af opløsning og udbredt kaos.«
Under punkt 4 står der: »Udrensninger og fordrivelser bevirker, at Irak efterhånden opdeles i etnisk og religiøst homogene områder: et kurdisk område, et sunniarabisk område og et shiitisk område.«
Og under punkt 5: »Der er dog ikke tegn på, at de irakiske grupperinger reelt er parate til forsoning.«
Under punkt 6 står der: »En stor del af Irak ligger reelt uden for centralregeringens kontrol ...
Grupperne står samtidig bag omfattende organiseret kriminalitet og demonstrerer deres magt gennem henrettelser, tortur og intimidering.«
Det er det Irak, som Danmark har været med til at skabe.
Danmark er ansvarlig for situationen i Irak, og på et eller andet tidspunkt må de ansvarlige for den ulovlige krigsførelse også kunne findes, også kunne blive trukket for en international domstol.
Det gælder også de ansvarlige i Danmark og i allerhøjeste grad også den statsminister, som har stået bag den ulovlige krigsførelse i Irak.
Jeg kunne egentlig godt have tænkt mig også at have set SF heroppe på talerstolen, for i betænkningsbidraget kan jeg se, at SF indstiller beslutningsforslaget til vedtagelse uændret.
Jeg ved ikke, om det er en fejl, eller om det i virkeligheden er sådan, at SF nu bakker det her op.
Da hr. Holger K. Nielsen holdt sin tale under førstebehandlingen, sagde han jo bl.a., at sandheden er, at denne krig er tabt.
Så kan jeg da ikke forstå, at man vil bidrage til den, for det er jo en fortsættelse af engagementet bare under andre former.
Det har vi jo også hørt både Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti redegøre for i den her debat.
Hr. Holger K. Nielsen sagde også meget klogt under behandlingen af B 161 vedrørende styrkerne i Afghanistan: Vi indgår i George W. Bushs krig mod terror med de frygtelige konsekvenser, der ligger i det.
Det er jo også tilfældet for Irak, så hvorfor er SF med på dette beslutningsforslag, hvis altså SF er det?