runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Vivi Kier (KF), 2009-02-05:
Jeg lytter til, hvad der bliver sagt, og jeg har jo også hørt, at hr. Orla Hav gerne vil stille spørgsmål til det her i udvalgsarbejdet, og så går vi ind og kigger på det.
Jeg synes, at det er vigtigt at sige, at servicebeviset faktisk kommer i forlængelse af, at der siden 2003 har kørt sådan nogle frikommuneforsøg i Horsens og Greve Kommuner, hvor det her element har været inde, og hvor det faktisk viser sig at have fungeret rigtig godt og med gode erfaringer.
Jeg hæfter mig igen ved, at der er indsat en revisionsbestemmelse, så vi kommer til at følge den her ordning, og når vi skal følge den ordning, giver det selvfølgelig også os som politikere mulighed for at kunne gå ind og revidere i den lov, vi vedtager ved tredjebehandlingen.
Jeg takker for svaret.
Og så vil jeg sige, at den fejlslagne integrationspolitik har den her regering jo kæmpet med at rette op på, og der er faktisk gjort rigtig mange gode tiltag.
Jeg er enig i, at der i alt, alt for mange år blev ført en forkert politik på det område.
Så har jeg jo hørt, at fru Mette Frederiksen har været ude med, at selv børn helt ned til ½-1-års-alderen faktisk skal tvangsfjernes, hvis de ikke går i vuggestue.
Jeg må sige, at jeg synes, at det er vigtigt, at børn kan sproget, og at vi bruger den sprogstimulering og den sprogtest, som vi har indført, men at noget, der også er vigtigt her, er omsorg for børn, og med det her forslag viser vi, at vi faktisk interesserer os for dem og gerne vil rette op, før de kommer helt ud på et galt spor.
Mette Frederiksen (S), 2009-02-05:
Det handler jo om, at vi skal have et samfund, der hænger sammen.
Hvis vi skal forblive et velfærdssamfund, og ikke mindst hvis vi engang skal nå dertil, hvor vi aldrig er nået til som samfund, at vi reelt sikrer lige muligheder for alle mennesker uanset baggrund, hvordan man ser ud, og hvor man kommer fra, er det fuldstændig afgørende, at alle bliver integreret ordentligt i det danske samfund, hvis de eksempelvis kommer hertil som flygtninge eller som indvandrere.
Jeg er ikke i tvivl om, at mange af de sociale problemer, vi i dag ser i vores samfund, hænger sammen med en fejlslagen integrationspolitik.
Det er ikke forklaringen på alle sociale problemer.
Faktisk ser vi jo i de her år, at en række mennesker, som burde kunne have fået hjælp og bistand fra det omkringliggende samfund, er blevet marginaliseret yderligere og så at sige er blevet presset længere væk fra vores samfund.
Men det er i mine øjne altafgørende, at vi sikrer, at alle børn, der vokser op i Danmark, får ordentlige vilkår at vokse op under.
Vivi Kier (KF), 2009-02-05:
Allerførst vil jeg da gerne sige tak til fru Mette Frederiksen, for jeg kunne jo høre, at der alligevel var positive toner over for det her.
Jeg vil sige igen, at der står, at det selvfølgelig skal bruges i de situationer, hvor man mener at det vil være hensigtsmæssigt at bruge det.
Men jeg hæftede mig ved, at fru Mette Frederiksen i ordførertalen sagde, at ingen børn i Danmark skal vokse op i familier, der ikke er integreret.
Det vil jeg gerne lige bede fru Mette Frederiksen uddybe.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-02-05:
Jeg tror på ingen måde, at man skal undervurdere, at der også er børn fra velstillede familier, som kommer ud på en uheldig løbebane her i samfundet, og dem skal man selvfølgelig som samfund have lige så meget fokus på som dem, der kommer fra dårlige sociale kår.
Hvis SF's ordfører ville læse, hvad der står i fremsættelsen, kunne hun se, at der står: Der stilles forslag om, at reglerne om forældrepålæg skærpes ved at ændre bestemmelsen fra en »kan«- til en »skal«-bestemmelse, således at kommunalbestyrelsen fremover skal træffe afgørelse om forældrepålæg, hvis forudsætningerne for dette er til stede.
Formålet er at sikre, at forældrepålægget anvendes i de situationer, hvor det er et relevant redskab.
Helsingør er nok det eksempel, der har været hevet frem flest gange i forbindelse med det pålæg, der blev givet til familier med romabaggrund, om, at de skulle sørge for, at deres børn blev fulgt i skole, ellers ville der blive trukket i deres sociale ydelser.
Det havde jo en meget stor effekt, og derfor skal man gå ind og vurdere, om det her ikke er et pålæg, der kan have en virkning.
Özlem Sara Cekic (SF), 2009-02-05:
Det kan godt være, at vi læser to forskellige lovforslag, så jeg vil lige prøve at læse op.
Der står, at bestemmelsen skal ændres fra en »kan«- til en »skal«-bestemmelse, så det vil sige, at ved at vi bruger ordet skal, skal man også gå ind og bruge det her redskab til at pålægge forældrene og den unge sanktioner, alt efter hvilke sanktioner der er.
Jeg synes, at det lyder helt vildt dobbeltmoralsk på den ene side at sige: Vi er godt er klar over, at der er nogle forældre, som af en eller anden årsag - det kan være en psykisk lidelse eller alle mulige andre ting - ikke er i stand til at varetage den her opgave.
På den anden side hører vi alt det her fra kommunerne, og ordføreren siger, at det er ordføreren godt klar over, men der er nogle forældre, der skal tage et ansvar.
Altså, vi er vel enige om, at der ikke er nogen normale børn, børn, der kommer fra helt almindelige, trygge familier, som siger, at det sgu er fedt fredag aften at hænge på gaden og brænde nogle biler af og så i øvrigt komme ind og se Disney show og så efterfølgende gå i seng og sove.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-02-05:
Forældrene har et ansvar, og jeg synes, det er sørgeligt at se, at der er forældre, der decideret kommer op på kommunekontoret og siger, at de ikke kan magte deres egne børn.
Så svigter man da netop det forældreansvar, man har, for at sikre, at ens børn får en kærlig og tryg opvækst, og at de får de bedste muligheder i livet.
Men der er også forældre, over for hvem det nogle gange er nødt til at have nogle konsekvenser.
Hvis man læser lovforslaget og kigger på fremsættelsen, kan man jo også se, at formålet er at sikre, at forældrepålægget anvendes i de situationer, hvor det er et relevant redskab.
Der skal altså være en faglig vurdering af, hvornår det er det relevante redskab, og hvornår det kan give mening at bruge det.
Man kan jo på mange måder støtte op omkring familien.
Özlem Sara Cekic (SF), 2009-02-05:
Når man står med et lovforslag i hånden fra regeringen, så tænker man, at de har nået bunden.
Der kan ikke komme noget, der er værre.
Men så bliver man på en eller anden mærkelig måde altid overrasket.
Jeg synes, at det her lovforslag er helt forfærdeligt.
Jeg er fuldstændig enig med ordføreren i, at forældre har et ansvar, hvis de er i stand til at tage det ansvar på sig.
Hvis de ikke er i stand til tage det ansvar på sig, hvis de ikke har ressourcerne, hvis de har en psykisk lidelse, hvis de har alle mulige andre ting med i bagagen fra deres egen barndom, der gør, at de ikke kan påtage sig det, svigter vi så ikke de unge og de børn, der er i de familier? Ordføreren er selv med i forhandlingerne om Barnets Reform.
Der fik vi også at vide, at flere og flere forældre henvender sig til kommunen og siger: Værsgo, her har du mit barn.
Ingen gider ham, og jeg gider ham heller ikke.
Kan det virkelig passe, at det er retfærdigt, at de forældre skal trækkes i børnechecken eller skal pålægges alle mulige bøder rundtomkring, fordi de på den ene side har et barn, de slet ikke kan magte, og på den anden side også mangler ressourcer, hvilket gør, at de bare ikke er i stand til at varetage det her ansvar?
Er det så ikke et samfundsanliggende?
Er det ikke samfundet, der skal træde ind og forhindre, at de børn og de unge bliver svigtet?
Ellen Trane Nørby (V), 2009-02-05:
Nu gør den socialdemokratiske ordfører jo det her til en meget større og bredere debat, og det er så sandelig også en interessant debat, for der er ingen regeringer, der har gjort så meget for at komme ghettoerne til livs, som den her regering har.
Hvis man kigger på de seneste lister, er der færre ghettoer i dag, end der var tidligere.
Der er også taget massive initiativer for at sikre, at de allersvageste i samfundet, som i dag er marginaliseret på arbejdsmarkedet, er kommet ud og har fået et arbejde og dermed et forsørgelsesgrundlag.
Vi kan se, at de initiativer, der er taget, for netop at sikre nogle af de svageste i samfundet sådan set virker.
Den debat synes jeg altid er relevant at tage.
Men det her lovforslag handler sådan set om de konsekvenser, der skal være, hvis den unge f.eks. gentagne gange er ude i kriminalitet, og hvor der også skal være en følelse af, at den kriminalitet, man begår, har nogle konsekvenser.
Det her lovforslag handler om, hvordan man kan få forældrene til at tage et større forældreansvar for at sikre, at deres børn ikke kommer ud i kriminalitet; det handler om, at unge ikke hænger ud på gaderne, og at man laver en kontrakt med forældrene om, at børn og unge skal være hjemme på et vist tidspunkt.
Det er jo netop det, der ligger i lovforslaget, så når den socialdemokratiske ordfører spørger, hvad vi gør, er det her jo netop et resultat af det.
Jeg håber da meget, at Socialdemokraterne også vil støtte lovforslaget, for jeg tror, det indeholder nogle redskaber, som er enormt vigtige for at få dæmmet op for nogle af de ungdomsproblemer, som eksisterer.
Karen Jespersen (V), 2009-02-05:
Altså, vi har jo en række erfaringer i forbindelse med de spørgsmål, som hr. Orla Hav rejser, bl.a. fra handicaphjælpeordningerne, BPA, som det hedder nu om dage.
Da jeg synes, det er vigtigt, at man juridisk er helt præcis, vil jeg meget gerne have lov til at svare skriftligt på spørgsmålene, sådan at hr. Orla Hav kan få nogle helt præcise svar.
For jeg hørte det sådan, at der stadig væk var en overvejelse hos Socialdemokratiet i forhold til forslaget her, og det er vigtigt, at de her ting er i orden, og derfor vil jeg foretrække at give et så juridisk præcist svar som muligt, og det gør jeg bedst skriftligt.
Orla Hav (S), 2009-02-05:
Kan ministeren bortvejre min bekymring for den forpligtelse, som borgerne risikerer at få som forvaltere af arbejdsmiljølovgivningen, så de dermed bliver ansvarspådragende i den her sammenhæng?
Så vil jeg også godt spørge om, hvem det er, der skal følge op på det fine markedsføringsmateriale.
Karen Jespersen (V), 2009-02-05:
Det er rigtigt, at kommunen selvfølgelig skal godkende leverandørerne for at sikre sig, at de også yder det, de skal, for de penge, de får.
Det bliver leverandørernes eget ansvar at lave materialet, som kommunen så skal sørge for at fordele.
Men det har irriteret kommunen, og det er mit indtryk, at de gerne vil slippe for den forpligtelse, og jeg synes, det er rimeligt nok at sige, at det er leverandørerne selv, der må lave deres materiale.
Så det er ikke nogen kæmpe ændring, men alligevel noget, jeg betragter som en afbureaukratisering.
Det handler den første del af forslaget om.
Selv hvis der ikke havde været noget med om servicebeviser, er det jo i dag sådan, at kommunalbestyrelsen har en forpligtelse til at informere borgerne om de leverandører, de kan vælge imellem.
Men i dag er det sådan, at kommunalbestyrelsen skal udforme materialet.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-05:
Jeg bliver nødt til at spørge velfærdsministeren om, hvordan lovforslaget ved sin vedtagelse kan føre til færre forpligtelser for kommunen.
Det kan jeg simpelt hen ikke forstå, for det er jo ikke alle borgere, der er visiteret til hjemmehjælp, som får lov til at få servicebeviset.
Jeg går ud fra, at man i en kommune, der vælger at bruge servicebeviset, stadig væk skal have fritvalgsordninger til godkendte virksomheder.
Karen Jespersen (V), 2009-02-05:
Tak for en, synes jeg, positiv behandling.
Der har været rejst forskellige spørgsmål, som på mange måder er relevante og nogle, vi kan diskutere under udvalgsbehandlingen.
Der er jo grundlæggende to elementer i lovforslaget, og det nævner jeg lige, fordi der måske har været et tilløb til en vis sammenblanding.
Det ene handler om den forpligtelse, som kommunalbestyrelsen har til at informere om de muligheder, der er i kommunen.
Det oplever jeg som et afbureaukratiseringsforslag, altså at det er færre forpligtelser, som kommunen har, når det drejer sig om at informere borgerne.
Det andet handler om at give nogle øgede muligheder til de borgere, der skal have personlig hjælp, hjemmehjælp eller hjælp til personlig pleje.
Man får nu en ordning, som jeg i virkeligheden synes er i familie med den ordning, som vi har på handicapområdet, når det gælder personlige hjælpere.
Vi ved fra nogle forsøgskommuner, at det er en ordning, som der ikke er ret mange, der bruger, men dem, der bruger den, er glade for den.
Kommunerne får det som en mulighed, det er ikke noget med, at kommunerne skal indføre den her ordning.
Vi siger i første omgang, at kommunerne kan bruge den, og så ser vi, hvordan det virker, og den revisionsbestemmelse, der er, kan jo gå begge veje.
Hvis der er nogle problemer, der gør, at vi synes, at det ikke fungerer godt nok, kan vi stramme bestemmelserne, og revisionsbestemmelsen kan selvfølgelig også bruges til at udvide det.
Men det er ikke planen.
Vi synes, at der er nogle gode erfaringer med den her ordning, som giver borgerne nogle valgmuligheder, og derfor vil vi gerne give kommunerne mulighed for at bruge den.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-02-05:
Det her er jo ét redskab blandt mange, hvor det socialpædagogiske og faglige personale i hvert konkret tilfælde skal ind og vurdere, hvilke mekanismer de mener er mest effektive.
Det her er jo et redskab, som man kan bruge, hvis man føler, at dialogen sådan set ikke bliver modsvaret.
Så kan man sige til forældrene: Hvis I ikke sørger for, at jeres børn er hjemme til et vist tidspunkt, hvis I ikke sørger for, at jeres børn ikke hænger ud med andre ungdomsbander på gaden, kan det have konsekvenser.
Det er jo ikke sådan, at man går ind og fratager en familie børnechecken, uden at der har været en forudgående dialog, hvor der jo så netop har været nogle forskellige initiativer.
Men jeg tror på, at en god socialpolitik altid både skal rumme nogle konsekvente forslag og selvfølgelig også nogle muligheder for dialog, og det kan jeg ikke se at det her forslag ikke lægger op til.
Og jeg kan sådan set heller ikke se, at det er i modstrid med de faglige bemærkninger og kommentarer, der kommer.
Line Barfod (EL), 2009-02-05:
Nu har jeg flere gange hørt ministeren sige det her med, at man måske har lyst til at vælge sin nabo, og der har været snak om en søster osv.
Selvfølgelig kan der være nogle ganske få tilfælde, hvor det i den givne situation vil være det bedste, men jeg vil gerne høre, om ministeren ikke mener, at det her er et område, hvor det er rigtig vigtigt at satse på uddannelse, kvalifikationer, hvor det er vigtigt at satse på, at de mennesker, der arbejder der, har ordentlige arbejdsvilkår, er uddannet til arbejdet, og at de løbende har mulighed for at få efteruddannelse, at få den nyeste viden på området og også at få diskussion om de svære dilemmaer, man kan stå i nogle gange, og som jo kan rejse store etiske spørgsmål om, hvordan man skal håndtere forskellige situationer.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-05:
Det kan da godt være, at det er mig, der ikke kan læse lovforslaget, men jeg har bare forudsat, at kommunen da stadig væk skal godkende nogle virksomheder til fritvalgsordningen efter den måde, de gør det på i dag.
Der skal kommunen vel stadig væk godkende det materiale, der kommer fra de virksomheder.
Så kommer det nye oveni, og der er det rigtigt - det kan jeg godt læse - at man ikke i kommunen skal forholde sig til det, men bare bære det med sig og levere det til borgeren.
Men hvori består så de færre forpligtelser, når den gamle ordning stadig væk skal være der - hvilket jeg synes er udmærket at den skal?
Line Barfod (EL), 2009-02-05:
Jeg er helt med på, at ordføreren erstatter en anden ordfører, men jeg ved også, at ordføreren deltog i den høring, som Socialrådgiverforeningen havde i fredags om bl.a. det her forslag.
Derfor vil jeg gerne høre, om den viden, der bliver fremlagt af dem, der faktisk arbejder på området, slet ikke gør indtryk på Venstre - den viden, der bliver fremlagt af dem, der forsker på området, som siger, at det ikke hjælper at gå ind og straffe de forældre, der har det enormt svært i forvejen, men at man tværtimod risikerer at gøre problemerne værre, og at vi derfor skal ind og se på nogle andre foranstaltninger.
Vi har faktisk viden om nogle af de ting, der kan hjælpe.
Problemet er bare, at vi ikke gør de ting i tilstrækkeligt omfang.
Karen Jespersen (V), 2009-02-05:
Jamen der er helt sikkert brug for en opkvalificering eller øget uddannelse.
Det er jo lige præcis et kerneområde i kvalitetsreformen, og der er blevet givet ret mange penge til ekstra uddannelse, også efteruddannelse, inden for de her forskellige plejeområder, noget, som de faglige organisationer jo er meget entusiastiske om og glade for.
Så det er jeg helt enig i.
Men vi kunne jo se ud af den evaluering, der blev lavet i de kommuner, der har haft den her ordning som forsøgsordning, at det samlet set var så positivt, at det var værd at sige: Jamen lad os give den her mulighed.
Vi kan jo se det med handicaphjælperne, for der har vi jo en lignende ordning, som er langt mere omfattende.
Det forestiller jeg mig ikke at den her ordning bliver, men at det er nogle helt specielle situationer, hvor borgerne kan have gavn af den.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-02-05:
Da Venstres familieordfører, fru Karen Ellemann, er syg, har jeg lovet at holde ordførertalen til L 114 på vegne af Venstre.
For Venstre er en aktiv og konsekvent og virkningsfuld socialpolitik målet.
Det foreliggende lovforslag er et udtryk for en sådan politik.
Det er en kedelig kendsgerning, at der i det her land er familier, der svigter deres ansvar, forældre, der enten ikke kan eller i nogle tilfælde endog ikke vil løfte ansvaret for deres børn.
Opdragelsen er altid forældrenes ansvar, og vi skal som samfund være påpasselige med at lægge hindringer i vejen for den fulde udøvelse af dette ansvar.
Jo mere ansvar samfundet overtager, desto mere legitimt synes det også at være at svigte ansvaret som forældre.
En metode til at fastholde og tydeliggøre forældrenes ansvar er et såkaldt forældrepålæg.
Det pålægger forældrene på en nærmere bestemt måde, hvordan de skal handle.
Det er en mulighed, som kommunerne allerede har i dag, men på trods af de gode erfaringer fra de steder, hvor det faktisk er blevet brugt, er der kommuner, der ikke har taget muligheden til sig.
Det ændrer lovforslaget på.
I fremtiden skal der som udgangspunkt udstedes et forældrepålæg, hvis omstændighederne tilsiger det.
Det betyder, at man utvetydigt meddeler, at tilsidesættelse af forældreansvaret er uacceptabelt, og at man har et meget stort ansvar for sit barns trivsel og udvikling - at samfundet altså lægger vægt på, at forældrene til hver en tid har et ansvar for deres børn.
Unge, der udviser en negativ adfærd, f.eks. ved deltagelse i kriminalitet eller massiv forsømmelse i skolen, vil man i fremtiden kunne gribe ind over for og understøtte ved hjælp af et ungepålæg.
Et sådant pålæg kan række lige fra deltagelse i visse fritidsaktiviteter til at være et pålæg om, at man skal udbedre skaderne efter det hærværk, som man har forvoldt.
Det er vigtigt, at også unge mennesker mærker og i visse tilfælde føler, at de har et ansvar; at deres handlinger ikke er ligegyldige, men at de har konsekvenser; at de ikke bliver ligegyldige over for de værdier, der ligger i samfundet, eller over for andres værdier, som når man raserer en forhave eller maler graffiti på et butiksvindue.
Et ungepålæg skal også være med til at signalere, at samfundet heller ikke bare vil sidde med hænderne i skødet og se på, mens unge taber deres liv på gulvet.
Det er på den baggrund, at Venstre kan støtte det foreliggende lovforslag.
Karen Jespersen (V), 2009-02-05:
Hvis man f.eks. ser på de tal, der er kommet fra kommunerne selv, hvor de har set samlet på regnskaberne for 2008, kan man se, at der faktisk er blevet brugt flere penge på ældreområdet i 2008 end tidligere år.
Det er altså et område, hvor der har været et stigende forbrug.
Det med at se på, hvor mange penge der bliver brugt, skal man altså være forsigtig med at bruge som den eneste målestok, for man kan jo se, at der ikke uden videre er en sammenhæng mellem der, hvor der bruges mange penge, og så der, hvor det fungerer bedst.
Men man kan altså ikke bare sige, at der er foregået nedskæringer på det her område.
Nu bliver der jo lavet nogle tilfredshedsundersøgelser blandt de ældre med 1-2 års mellemrum, og den seneste, der blev offentliggjort her for kort tid siden, viste en uforandret tårnhøj tilfredshed med den personlige pleje, som jo netop handler om de svageste ældre.
Der var det nogle og halvfems procent - jeg mener, det var op til 95 pct., jeg har ikke tallene lige her - og når det gælder den praktiske hjælp, så ligger tilfredsheden procentuelt i midten af 80'erne.
Det skal man selvfølgelig ikke alene basere sin ældrepolitik på, men det er da en fantastisk vigtig tilkendegivelse, at der er så høj en tilfredshed.
Jeg besøgte et plejecenter i mandags.
Jeg mener, det var ekstremt velfungerende, og når det gælder nogle af de allersvageste, nemlig de demente ældre, så mener jeg, at det er et tigerspring fremad, der er sket fra begyndelsen af 1990'erne til i dag, og jeg siger med vilje fra begyndelsen af 1990'erne, for den sammenhængende hjælp, som nogle af de allersvageste ældre får, nemlig de demente, har virkelig i dag ændret sig grundlæggende sammenlignet med for 15 år siden.
Så der er sket rigtig meget i positiv retning.