Mette Frederiksen (S), 2015-10-08:
Statsministeren sagde i sin åbningstale, at der er grund til at være stolt af Danmark, at Danmark er et godt samfund.
Men tillad mig at være lidt direkte her ved dagens start.
Det Danmark, vi er stolte af, er ikke skabt på meget lave ydelser til børnefamilier.
Det Danmark, vi er stolte af, er ikke skabt på en kriminel lavalder på 12 år.
Det Danmark, vi er stolte af, er ikke skabt på topskattelettelser.
Og vi skal fortsætte.
Vi skal bygge videre på verdens bedste samfund, ikke det modsatte.
Vi står over for et folketingsår, der bliver afgørende for Danmark, og i mine øjne er der tre opgaver, der er vigtigere end alle andre.
For det første skal vi have en finanslov på plads, der sikrer to ting: Styrket kernevelfærd, flere arbejdspladser.
For det andet skal vi have et mere retfærdigt dagpengesystem, og for det tredje skal vi hjælpe mennesker, der er på flugt, samtidig med at vi sikrer, at den danske integration kan følge med.
Regeringen har et valg.
Det valg skal statsministeren træffe.
Jeg er stolt af vores velfærdssamfund.
Jeg er dybt imponeret over de mange jordemødre, skolelærere, SOSU'er og pædagoger, der med stor faglighed og menneskeligt overskud skaber små mirakler i hverdagen.
Og som socialdemokrater vil vi altid forsvare vores fællesskab, når angrebene sættes ind, fra minusvækst i den offentlige sektor til ideologiske opgør med vores sundhedsvæsen.
Samtidig vil vi være kritiske, når der er brug for det.
Det gælder ikke mindst for vores børn, for vores ældre og i sundhedsvæsenet, det gælder de brede velfærdsydelser, og det gælder i forhold til vores udsatte grupper.
Hvor vi som regering lagde en børnepakke frem på 2,5 mia. kr. til en styrket indsats for de mindste, så ruller Venstre børnepakken tilbage og uddeler rundhåndet 600 mio. kr. til landets rigeste i nedsat arveafgift.
Og hvor vi som regering insisterede på at skabe flere muligheder og fjernede de laveste ydelser, har Venstre i stedet afskaffet fattigdomsgrænsen, genindført kontanthjælpsloftet uden omtanke for børnene og droppet vores idé om billige boliger.
Dansk Folkeparti vil nu gerne være med til at forringe velfærden.
Og det minder mig om en historie hjemme fra Nordjylland: Vi skal på Hjallerup Marked.
En mand opsøger en hestehandler.
Han ser på en hest og spørger, om den vil springe og danse.
Hestehandleren smiler på nordjysk facon, nikker og bekræfter, at det vil den gerne.
Manden køber selvfølgelig hesten og tager den med.
Men da han er gået ganske få meter hen ad Hjallerup Marked, falder hesten om.
Den kan ikke engang stå på benene.
Han går selvfølgelig straks tilbage, for han har jo betalt for hesten, og klager højlydt over situationen: Du sagde, at den både ville springe og danse, og se nu!
Hestehandleren svarer på nordjysk: Jamen det ville den også gerne, den kan bare ikke.
Nu er det ikke længere så vigtigt.
Sådan er det jo sådan set også med regeringen.
Danmark står – heldigvis – igen over for et opsving.
Den her gang har vi muligheden for i fællesskab at sikre, at det kommer hele Danmark til gode, ikke kun dem med de højeste indtægter, ikke kun dem, der allerede er i job, ikke kun de store byer.
Det skal gælde os alle sammen.
Når regeringen vil indkalde til forhandlinger om en skattereform, stiller vi op, og selv om statsministeren var den første til at sænke blikket i forhandlingerne med Anders Samuelsen om regeringsgrundlaget, behøver han ikke sænke topskatten.
Vores mandater er en anden vej.
Vi vil gå til forhandlingerne med et klart udgangspunkt: Pengene skal bruges til velfærd.
Og skulle der mod forventning blive etableret et økonomisk råderum, så let skatten for dem, der tjener mindst.
Pengene skal bruges både retfærdigt og klogt, også når det handler om arbejdspladser.
I stedet for forslag uden effekt bør vi finde sammen om svar, der virker.
Og så er det altså – og tillad mit sprog – decideret dumt at hænge den danske grønne førertrøje på stumtjeneren, når danske virksomheder nu engang har så utrolig meget at bidrage med.
Vi skal finde de løsninger, der er til gavn for hele Danmark, for dansk erhvervsliv, for danske arbejdspladser.
Statsministeren sagde også i tirsdags, at dagpengereformen fra 2010 grundlæggende er rigtig.
Det er jeg grundlæggende uenig i, for om nogen har dagpengereformen skabt utryghed for vores arbejdsmarked i almindelighed og for tusinder af lønmodtagere i særdeleshed.
Det kan aldrig være et selvstændigt mål at bruge flere penge, og ud fra hvad vi nu har kunnet erfare, er der muligheder for at finde løsninger inden for den nuværende ramme.
Men det er afgørende, at vi får skabt et robust dagpengesystem, og på den baggrund er det vores opfattelse, at der vil være behov for at finde nye og flere penge.
Hvordan og hvor meget må vi forhandle om, men en samlet løsning, der er robust, findes næppe inden for de nuværende rammer.
Det her bør 90 mandater i Folketinget kunne finde sammen om, ellers er Socialdemokratiet ikke med.
Tiden er til bredt samarbejde, hvis vi vil det.
Det gælder ikke mindst spørgsmålet om flygtninge og udlændinge.
Efter en, må man nok sige, pinagtig valgkamp med hård retorik, straksopbremsninger og symbolpolitik har virkeligheden meldt sin ankomst.
Selvfølgelig skal vi i Danmark påtage os vores del af ansvaret.
Når mennesker er på flugt, skal de have beskyttelse.
Det gælder i nærområderne – de miserable forhold i lejrene kan vi ikke være bekendt – og det gælder i Danmark, når vi tager imod asylansøgere.
Samtidig skal vi være ærlige om, at flere flygtninge til Danmark gør diskussionen om det samlede antal udlændinge endnu vigtigere.
Derfor bliver vi også nødt til at se på reglerne for familiesammenføring.
Og der er den sammenhæng.
Alle i Folketingssalen ved det godt, også selv om man ikke vil indrømme det.
Som socialdemokrater tror vi mere end noget andet på ret og pligt, og det er med den værdi i inderlommen, at vi møder op til forhandlinger om familiesammenføring.
Der er tre krav: sprog, arbejde og bolig.
Vi er forskellige partier i Folketinget, vi møder med forskellige holdninger.
Jeg har opridset de socialdemokratiske prioriteringer, og jeg er overbevist om, at vi kan finde hinanden, hvis vi vil det.
Vores mandater er klar til samarbejde.
Ja, og jeg skal på vegne af partierne Socialdemokratiet, Enhedslisten, Alternativet, Radikale Venstre og SF fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at regeringen på trods af løfter om det modsatte vil indføre minusvækst i kommunerne.
Dette vil betyde nedskæringer i serviceniveauet og færre offentligt ansatte til skade for plejen og omsorgen for vores ældre og trygheden og uddannelsen af vores børn og unge.