runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Torsten Schack Pedersen (V), 2009-04-30:
I forhold til vælgerbedrag og skattestop kunne det selvfølgelig være interessant, hvis hr. Klaus Hækkerup sådan lidt historisk vil beskrive Socialdemokratiets holdning til skattestoppet.
Det har været afvist som førende til den sociale massegrav; så konstaterede den tidligere politiske ordfører fru Lotte Bundsgaard, at Socialdemokratiet af strategiske, taktiske vælgermæssige hensyn tilsluttede sig skattestoppet.
Det, vi har sagt, er, at vi har et skattestop, det har været gældende i mange år, nu har vi en skattereform, og så er der skattestop igen.
Det er dog til at forstå, at et skattestop er grundlaget for den her regerings økonomiske politik og den her regerings skattepolitik.
Men hvad er det egentlig, Socialdemokratiet vil med et skattestop?
Er det bare løs snak, eller er det nu en tilslutning til skattestoppet, vi skal høre fra hr. Klaus Hækkerup?
Klaus Hækkerup (S), 2009-04-30:
Hvis vi skal lave historieskrivning, vil jeg sige, at Socialdemokratiets tilslutning til skattestoppet forudsatte en række ting omkring takster i daginstitutioner, omkring takster i den kollektive trafik og andre områder, som vi havde knyttet sammen med vores skattestop ud fra den forudsætning, at samtidig med et skattestop skulle der også være et takststop.
Det blev klart afvist fra Venstres side.
Og når den forudsætning, vi lagde ind for at lave et skattestop, ikke var til stede, så er det klart, at skattestoppet så heller ikke er en del af vores politik.
Så enkelt hænger det sammen.
Så vil jeg i øvrigt godt sige, at jeg synes, det skattestop har været så skadeligt for dansk økonomisk politik.
Vi behandler et lovforslag, der gør, at man nu begynder at begrænse rentefradragsretten for folk, der har købt boliger.
Hvor havde det dog været klædeligt, hvis det her lovforslag om at begrænse rentefradragsretten var blevet fremsat på et tidspunkt, hvor ejendomspriserne begyndte at stige, i stedet for af ideologiske grunde bare at lade fem og syv være lige og ikke foretage sig noget.
Det har været så skadeligt for den økonomiske udvikling i Danmark.
Mikkel Dencker (DF), 2009-04-30:
Lovforslagene, som vi behandler her, det vil sige L 202 og L 203, er en del af udmøntningen af forårspakke 2.0, som er aftalt mellem Dansk Folkeparti og regeringen.
De to lovforslag her indeholder en lang række elementer, som jeg her i det følgende skal komme ind på, i hvert fald en del af det.
Der kan dog vælges realisationsbeskatning for unoterede porteføljeaktier.
Desuden indgår en række mindre elementer, bl.a. at adgangen til fradrag for advokat- og revisoromkostninger i forbindelse med etablering af virksomhed afskaffes.
Selskabers adgang til omkostningsgodtgørelse for deres omkostninger ved skattesager afskaffes desuden, og der indføres også, at personer fremover skal medregne 100 pct. af genvundne afskrivninger mod hidtil 90 pct.
Desuden øges tonnageskattesatserne, som der allerede er flere andre ordførere, der har været inde på, med 15 pct.
I momsloven ophæves momsfritagelserne for rejsebureauvirksomhed og turistbureauers oplysningsvirksomhed samt momsfritagelsen for levering af fast ejendom, og desuden ophæves momsfritagelsen for ejendomsadministration også.
Da lovforslagene her indgår i aftalen om forårspakke 2.0, som Dansk Folkeparti er en del af, skal jeg sige, at vi støtter de to lovforslag her.
Klaus Hækkerup (S), 2009-04-30:
Tak for det.
Vi behandler nu to lovforslag.
Det ene er L 203 om moms- og lønsumsafgift.
Salg af nye bygninger og byggegrunde pålægges moms.
En del af forslaget er, at afgiftsprocenten med hensyn til lønsumsafgiften lægges sammen og forenkles.
Det kan man jo ikke have indvendinger imod.
Lønsumsafgiften for finansielle virksomheder forhøjes fra 9,13 pct. til 10,5 pct., og det er selvfølgelig for at skabe en finansiering af de skattelettelser, som regeringen så rundhåndet har delt ud til de mest velhavende i Danmark.
Man kan godt sætte spørgsmålstegn ved, om det i den nuværende konjunktursituationen er fornuftigt at pålægge salg af byggegrunde og bygninger moms.
Det burde måske være sket på et andet tidspunkt.
Det andet lovforslag, som jeg skal omtale, er L 202, aktieavancebeskatningsloven, som indeholder en række forskellige ændringer på området, herunder en ny definition af datterselskaber og koncernenselskaber og en ny klassificering af aktierne i forskellige grupper og den beskatning, der er knyttet hertil.
Der er på det her område tale om et rimelig kompliceret lovforslag.
Vi har spørgsmål til begge forslagene, og vores endelige stillingtagen vil selvfølgelig afhænge af svarene.
Her som i mange andre lovforslag, vi behandler, er det lovforslag, der klart er i strid med skattestoppet.
Jeg hørte godt hr. Torsten Schack Pedersens forsøg på at udlægge Venstres skattestop, og jeg må beklage, at hr. Torsten Schack Pedersen åbenbart lider af erindringsforskydning.
Grundholdningen, grundelementet, i Venstres skattestop er, at ingen skat, der opkræves i kroner og øre, må sættes op i kroner og øre; ingen skat, der opkræves i procent, må procentvis sættes op.
Hvad står vi med her?
Tager vi bare alene tonnageskatten, som jeg før spurgte ind til, og som hr. Torsten Schack Pedersen åbenbart ikke har gjort sig særlig bekendt med, så er der tale om fire satser, der sættes op, hver af dem med 15 pct., altså et klart brud på skattestoppet.
Hvis vi ser på lønsumsafgiften for finansielle virksomheder, så sættes den op, altså også et klart brud på skattestoppet.
Det, vi altså også i de her to lovforslag ser, er, at Venstre er på vild flugt fra sit eget skattestop.
Vi havde en statsminister, der i sidste folketingsvalgkamp lovede, at skattestoppet stod før, under og efter valget.
Hvad oplever vi umiddelbart efter?
At Venstre dropper skattestoppet og åbner det, som de selv kalder et vindue.
Nu påstår de, at vinduet bliver lukket, når vi er færdige med det her, og i går hørte vi, at det endda kunne ske, at det vil være lukket i helt op til 10 år.
Det er der jo ingen der tror på.
Det er jo Venstre, der den dag, de har brug for det, definerer, hvornår det skal åbnes igen. Hvordan søren skulle nogen kunne fatte tillid til det, når vi forud for sidste valg fik at vide, at skattestoppet også gjaldt efter valget i 2007?
René Christensen (DF), 2009-05-04:
For de her tilbud findes jo i dag.
De er bare organiseret på en måde, som gør, at det virker - hvad skal man sige?
- lidt hårdt for børnene, fordi det tager lang tid og de skal flere forskellige steder hen.
Så jeg kan være fuldstændig enig i, at det selvfølgelig også skal være med i sådan en plan, men derfor vil vi stadig væk benytte chancen til at kontakte vores folk, der sidder i regionerne, for ligesom at få grebet de her gode intentioner.
Lene Hansen (S), 2009-05-04:
Socialdemokraterne er helt enige med Enhedslisten i, at der skal tages flere initiativer for at sikre en samlet og forbedret indsats for børn, der har været udsat for seksuelle overgreb eller anden vold, eller som har været vidner til vold og mishandling i nære relationer.
Dette beslutningsforslag pålægger regeringen inden udgangen af 2009 at etablere et antal børnehuse, der skal sikre denne indsats.
I 2003 kom en national rapport fra Videncentret for sociale indsatser ved seksuelle overgreb - i daglig tale kaldet SISO - som indeholdt en række anbefalinger i forhold til den problemstilling, som Enhedslistens forslag beskriver.
Der er ingen som helst tvivl om, at seksuelle overgreb på børn er et område, der kræver en høj grad af faglighed og tværfaglig specialisering i et samlet tilbud, hvor børnene skal være i centrum; de skal ikke kastes rundt mellem forskellige instanser og systemer.
Rapporten anbefaler, at der skal være mulighed for et akutberedskab, der skal være særlig børnevenlige rammer for børnene og familierne, og der skal være mulighed for, at retsmedicinske og eventuelt andre politimæssige udredninger kan foregå på barnets betingelser.
SISO foreslog altså allerede i 2003, at der blev oprettet tre til fem specialiserede team på hospitaler i landet.
Ud over en afdeling på Rigshospitalet er det kun Skejby, som har et sådant specialiseret og enstrenget tilbud.
På baggrund af de svenske erfaringer med børnehuse, på baggrund af anbefalingen fra Nordisk Råd og set i relation til antallet af børn, der udsættes for seksuelle overgreb, er vi Socialdemokrater enige i, at der er behov for en yderligere forbedret indsats på dette område.
Enhedslistens forslag er meget detaljeret og beskriver, hvordan et sådant tilbud bør fungere, og vi er sådan set enige i funktionsbeskrivelsen.
Det gør vi, fordi vi gerne ser udtalelser fra kommuner og regioner, som formodentlig skal være med til at betale for tilbuddet, da det jo i stort omfang bliver kommunerne, som skal påtage sig ansvaret for indsatsen for at beskytte og drage omsorg for ofrene for disse forbrydelser.
Men vi støtter, at der påbegyndes en forstærket indsats for at få etableret børnehuse rundtom i Danmark.
René Christensen (DF), 2009-05-04:
Forslag om etablering af børnehuse er jo sådan en sag, der faktisk er rigtig god.
Tit og ofte står Dansk Folkeparti her, når vi har Enhedslistens forslag, og synes, at vi ikke kan være helt enige, men det her forslag er faktisk et forslag, som vi er meget enige i.
Når man læser det igennem, kan man se, at der er rigtig mange gode intentioner i det.
Så kan man spørge: Hvordan skal man så udføre det i praksis?
Jeg har selvfølgelig talt med dem fra mit parti, som også har været med i Nordisk Råd og været bl.a. på Island og se de her huse, og de har jo talt rigtig varmt om dem.
Jeg har også læst det meget store bilagsmateriale, som var med til sagen her.
Man kan sige, at det jo er meget positive tilkendegivelser, der kommer hele vejen rundt.
Børnehuse er jo en kvalitet for de her børn, som har været udsat for nogle voldsomme overgreb - det kan selvfølgelig være gradueret, men for mange har det været voldsomme overgreb - og vi er fuldstændig enige i, at det, at børnene ikke har en fornemmelse af, at de bliver flyttet fra det ene sted til det andet, vil give ro for børnene også i forhold til, hvordan det, de har været udsat for, vil komme til at påvirke dem resten af livet.
Man kan så spørge, som andre også har gjort, om det her er forebyggelse.
Nej, det er ikke forebyggelse, det er jo desværre først, når det er sket.
Så kan man spørge: Hvor ligger det her henne?
Og det er måske en flig, hvor vi bliver lidt uenige om det.
Der mener vi jo, at det her ligger ude i regionerne, og mange af de tilbud, som de her børn har behov for, findes jo i dag.
Det er jo ikke sådan, at det er nye tilbud, man skal have fundet ud af, men problemet er, hvordan man får samlet de her tilbud, sådan at børnene får en helt anden oplevelse af at blive afhørt af politiet og få foretaget de her undersøgelser.
Der mener vi, at man skal passe på i forhold til lovgivningen, sådan som det lægges frem her, for regionerne er jo forskellige.
Man kunne også forestille sig, at man kunne have et samarbejde mellem kommune og region, hvis det ikke, som ordføreren på lovforslaget her også sagde før, skal foregå på et sygehus.
Det er vi faktisk fuldstændig enige i.
Det skal nok foregå et andet sted, måske meget tæt på et sygehus, hvor man har det faglige personale.
Vi går ikke ud fra, at der står børn på venteliste hver eneste dag, hvis man kommer ud i hver region, og måske kunne man lave noget samarbejde mellem region og kommune, så bygningen kunne bruges til noget andet i de andre timer, hvor den ikke lige bliver brugt til det her formål.
Så det, vi vil gøre fra Dansk Folkepartis side, er at tage det her til os, og vi synes faktisk, at det er et rigtig godt forslag.
Vi vil opfordre regionerne til at tage det her op.
Det, vi har valgt at gøre nu, er, at vi vil kontakte vores folk rundtom i regionerne og sige, at det faktisk er noget, som vi har set, vi har rørt ved det og synes, at det er en rigtig god idé, og opfordrer regionerne til at tage det her op for at se, om de ikke kan få en løsning på plads, som er mere fleksibel, end hvis man får lavet en form for lovgivning her, som er meget firkantet.
Det er sådan vores udgangspunkt til det.
Line Barfod (EL), 2009-05-04:
Det glæder mig meget, at Dansk Folkeparti støtter intentionerne i forslaget, og at man også har kontaktet de repræsentanter fra Dansk Folkeparti, der har været med oppe at se børnenes hus i Island og hørt om det.
I forhold til det, nogle af de andre ordførere har snakket om, nemlig den nationale strategi, der er ved at blive udarbejdet af Justitsministeriet, vil jeg gerne høre, om Dansk Folkeparti ikke synes, at det er fornuftigt at få det her om børnehuse med ind i den nationale strategi, så man får en sammenhængende national strategi, der også rummer børnehusene, frem for at man kører to parallelle forløb, hvor man laver en national strategi ét sted og nogle børnehuse et andet sted.
Anne Baastrup (SF), 2009-05-04:
Det er en meget vigtig problemstilling, som Enhedslisten har taget op i deres forslag.
De børn, der bliver udsat for seksuelle overgreb eller vold, bliver mærket for livet, hvis de ikke hurtigt får den rigtige hjælp til at komme videre.
Her er det vigtigt, at børnene føler sig trygge og veltilpasse også i situationer, hvor de f.eks. skal afhøres omkring et hændelsesforløb.
Red Barnet vurderer, at 10 pct. har oplevet et lettere eller grovere seksuelt overgreb eller krænkelse i deres opvækst.
Det er rigtig mange børn, det drejer sig om, og hvis man derudover også tæller de børn med, der har været udsat for vold eller har været vidne til, at f.eks. far slår mor, bliver det en stor gruppe af børn, der bliver mærket og har brug for ekstra støtte og hjælp til at kunne fungere igen.
Vi ved, at når et barn bliver udsat for vold, misrøgt eller seksuelt misbrug, har det konsekvenser langt ind i voksenlivet, og der ses en tendens til, at hvis man er blevet misbrugt som barn, har man samme adfærd som voksen.
Den negative sociale arv går tydeligt igennem, og det er en ond cirkel, som vi skal gøre alt for at bryde.
Jeg mener, at vi har et ansvar for at hjælpe de her børn til at få en velfungerende hverdag, på trods af hvad de er blevet udsat for.
Der er stor forskel på, hvad barnet har oplevet, og hvilken hjælp det derefter har brug for.
Derfor vil et børnehus med forskellige fagfolk være en god mulighed for at støtte barnet.
Børnehuset kan medvirke til, at barnet får genopbygget den mistede tillid til voksne og andre sociale relationer.
Det kan f.eks. dreje sig om legeterapi, familieterapi og gruppeterapi med andre ofre, og den opgave vil det forskellige fagpersonale i et børnehus kunne løfte.
Et børnehus, hvor der er forskelligt fagpersonale tilknyttet, vil skabe et godt og trygt miljø for barnet, da barnet ikke behøver at blive flyttet rundt mellem forskellige institutioner for at få hjælp og rådgivning.
Hvis pårørende, f.eks. forældre, også får mulighed for at opholde sig i børnehuset sammen med barnet, vil det også kunne skabe et positivt rum, og barnet vil i fællesskab med f.eks. forældre og søskende kunne få terapi og støtte.
Ud over etablering af børnehusene vil der være brug for efteruddannelse af fagpersonale i institutioner som skole og børnehave, så de har kompetencerne til at opdage de tegn, der nødvendigvis vil være ved misrøgt af et barn.
Det er vigtigt, at der bliver lavet en helhedsorienteret indsats i forhold til at opdage og behandle de udsatte børn, og et generelt samarbejde mellem pædagoger, psykologer og socialrådgivere i kommunerne vil gøre det lettere at opdage misrøgt eller seksuelt misbrug.
Med børnehuse vil der stå et beredskab klar, når det bliver opdaget.
Vi synes, det er en god idé at bruge de positive erfaringer fra de andre nordiske lande og etablere de foreslåede børnehuse.
Derfor mener vi, at det er et skridt i den rigtige retning i forhold til at få en forøget indsats på området.
Børnehuse vil medvirke til en samlet indsats for børnene og vil skabe en tryghed, som i høj grad er nødvendig, for at barnet kan komme sig over den mishandling, det er blevet udsat for.
Marianne Jelved (RV), 2009-05-04:
Den 28. februar i år deltog jeg - der var også nogle andre folketingsmedlemmer med - i en stor campus, som blev afholdt i DR Byen.
Den drejede sig om børn i familier med alkoholproblemer.
Der er i størrelsesordenen 120.000 børn, der lever under forhold med misbrug af alkohol, og hvad ønsker de her børn sig allermest i denne verden?
Svaret fra de børn efter en stor undersøgelse var, at de ønskede sig modige voksne.
Det synes jeg er meget, meget sigende, og det er også sigende for den måde, vi diskuterer de her spørgsmål på, for her kommer et oppositionsforslag, som faktisk bygger på rigtig meget viden og erfaring, og som matcher meget, meget godt det, vi i øvrigt alle sammen godt ved skal til, og som vi i andre sammenhænge arbejder med.
Vi har det tværfaglige center på Rigshospitalet, der tager sig af de her problemer med misbrugte børn.
Vi har lige lavet en satspuljeaftale lige og lige, for ikke så længe siden - hvor vi har taget erfaringerne fra bl.a. Hvidovre Hospital og gjort til et regionsanliggende, nemlig familieambulatorier, der tager sig af børn, der bliver født af mødre, som har store misbrugsproblemer.
Derfor er der jo ikke noget underligt i, at vi prøver at formere og sprede den erfaring, som findes, og som vi ved virker hensigtsmæssigt.
Der skal så laves en national strategi, der skal bekæmpe misbrug af børn, og jeg har lyttet mig til, at der er givet tilsagn både fra ordførerne, fra regeringspartierne og fra Dansk Folkeparti.
Jeg synes også, at ministeren har talt på en sådan måde, at jeg tillader mig at udlægge det sådan, at de erfaringer, som vi kender herfra, også vil indgå i en sådan national strategi.
Det er meget, hvis man skal arbejde på en måde, hvor man går imod den viden, man faktisk har om, hvad der virker.
Det synes jeg ikke at vi kan være bekendt.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-05-04:
Vi ved jo bl.a. fra nogle af de ressourcepersoner, der er på området, at der er mange børn, for hvem det at blive afhørt af politiet er enormt tabuiseret, fordi forældrene nogle gange har truet med, at hvis de siger noget, bliver de sat i fængsel og andre ting.
Derfor kan der selvfølgelig være nogle lokaliteter, som i barnets fantasi indebærer en masse negative ting, og det skal man selvfølgelig være opmærksom på.
Men man skal selvfølgelig koble det op på det arbejde, der nu er sat i gang i Danmark, og sørge for, at den måde, vi laver en national strategi på i Danmark, knytter sig til den måde, vi gør tingene på, og også inddrager erfaringer fra det, vi allerede har sat i gang i Danmark, hvor vi jo også har nogle erfaringer fra det samarbejde, der i dag kører i sundhedsregi, og også de erfaringer, vi forhåbentlig får fra mange af krisecentrene, der jo også er indrettet i gamle villaer og er børnevenlige, og vi derfor knyttede større psykologhjælp op på de børn, der kommer der med deres forældre.
Line Barfod (EL), 2009-05-04:
Jeg forstår ikke helt ministerens argumentation.
I forhold til vurderingen af, om der kan trækkes i løn eller kontanthjælp hos mennesker, har regeringen ved lov fastsat, hvor meget man skal have at leve for.
Det har man fastsat på baggrund af et budget, der er udarbejdet af forbrugermyndighederne ud fra, hvad det koster at købe mad.
Hvorfor er det så, at ministeren mener, at når man skal vurdere, om folk f.eks. har behov for hjælp til tandpleje eller de har råd til selv at betale for en tandbehandling eller et par nye briller, eller hvad det nu kan være, de søger om, så er maden lige pludselig meget billigere, så er det et meget, meget lavere beløb, de skal have at leve for, end når man vurderer, om der er råd til at trække i kontanthjælpen?
Vivi Kier (KF), 2009-05-04:
Et meget, meget vigtigt tema sættes på dagsordenen med det her beslutningsforslag, et alvorligt tema med børn, der udsættes for seksuel krænkelse, vold eller har været vidne til samme.
Det er et tema, der for rigtig mange er et tabu.
Desværre er det også et tema, der for professionelle som pædagoger, lærere og andre, der omgås børn, kan være rigtig, rigtig svært at snakke om, og især er det svært at turde snakke med barn og forældre om det traume, barnet har været udsat for.
Lige nøjagtig derfor ligger det tema mig meget på sinde.
Om løsningen for at gøre forholdene endnu bedre skal være, som her skitseret, et børnehus i hver region eller en helt anden model, er jeg åben over for, inden jeg siger endeligt ja.
Det skyldes, som vi også nu har hørt flere ordførere være oppe at sige, at der er et tværministerielt arbejde i gang, et arbejde, der skal ende med at fastsætte en national strategi til bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn.
Jeg vil da helt klart opfordre til, at det her beslutningsforslag bliver oversendt og indgår i den vurdering og det arbejde, der ligger med den her strategi.
For at vi nu alle sammen ikke tror, at der overhovedet ikke sker noget på det her område, for det gør der, skal jeg bare ganske kort - jeg har hørt nogle af spørgsmålene før, også dem til ministeren - sige, at vi har SISO, som jo faktisk tilbyder kommunerne et kursus i at håndtere, opdage og reagere på alle de her problemstillinger.
Vi har VISO, hvor man som kommune kan henvende sig og få faglig ekspertviden.
Der er adskillige forskellige satspuljeinitiativer.
Lad mig blot nævne projektet om børn i voldsramte familier og Projekt JANUS med børn, der har været udsat for seksuelle krænkelser.
Det, jeg finder rigtig vigtigt, er, at skal vi lave en sådan national strategi, hvor vi skal have fokus på det her, skal vi også finde lige nøjagtig den model, der passer bedst ind i vores måde at organisere os på.
Noget, jeg synes er lige så vigtigt vi arbejder på og for, er, at der minimum er én person i hver daginstitution og i hver skole, som har en uddannelse i at kunne tage den svære samtale.
For det er rigtig svært at skulle snakke om forfærdelige overgreb som seksuelt misbrug og udøvelse af vold.
Men hvis vi ikke få snakket om det og taget hul på det og får gjort noget ved det, er det jo, at barnet sidder alene i hele sin barndom med de her forfærdelige overgreb.
Det skylder vi det enkelte barn, og dermed er vi også med til at aftabuisere hele området, og jeg vil meget gerne være med til at sætte ind med konkret handling.
Som sagt kan vi ikke støtte det her beslutningsforslag, men vi mener, at det skal indgå i arbejdet og oversendes til de ministerier, der nu sidder og arbejder tværfagligt med at lave en national strategi.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-05-04:
Det kan være i forbindelse med, at et barn afhøres af politiet eller på andre områder bidrager til opklaring af en sag eller blot skal hjælpes videre på bedst mulig vis.
Derfor er myndighedspersoners viden om og evne til at behandle hvert barn korrekt, tillidsfuldt og med den nødvendige omsorg selvfølgelig noget, der til hver en tid skal fokus på.
Vi i Venstre er også meget fokuseret på forebyggelsen af overgreb på børn og unge, og derfor ser vi også meget frem til det tværministerielle arbejde, som regeringen har sat i gang under ledelse af Justitsministeriet, og som skal lede frem til en national strategi til bekæmpelse af seksuelt misbrug af børn.
Vi noterer os også fra Venstres side, at der i de senere år er taget en lang række initiativer på området, bl.a. i satspuljekredsen, hvor der er lagt op til, at alle børn, der følger med deres forældre på krisecentre, skal tilbydes psykologhjælp, men også på de steder, hvor der både i sundhedsregi og i politimæssigt regi allerede er etableret steder, hvor man har nogle særlige børnevenlige rammer.
I forbindelse med det arbejde, der nu er sat gang fra Justitsministeriets side, synes vi fra Venstres side, at det ville være naturligt, at der blev set på nogle af de erfaringer fra de øvrige skandinaviske lande med bl.a. børnehuse, og at det blev indarbejdet som en del af det arbejde, der nu foregår.
Men i og med at der er sat et stort arbejde i gang, og i og med at der nu er et arbejde i gang, som skal lede frem til en national strategi, synes vi fra Venstres side også, at det ville være forkert, at man på nuværende tidspunkt lagde sig fast på, hvilken model man skal bruge.
Derfor kan vi heller ikke støtte B 155, som det foreligger, men vi mener, at det skal tænkes ind i det arbejde, som allerede er sat i gang.