Torsten Gejl (ALT), 2016-05-04:
Mange tak.
Det lovforslag, vi her behandler, har båret arbejdstitlen »Et tryggere dagpengesystem«, og der er da også blevet plads til et par justeringer, som på den ene eller den anden måde gør dagpengesystemet mere tidssvarende og fleksibelt.
Genoptjeningsretten og forbruget af dagpenge på timebasis i stedet for i uger er kærkomne tiltag.
Så det skal der selvfølgelig kvitteres for.
Vi er også glade for, at S er med i forliget.
Vi ser det som en slags garant for, at der ikke ved førstkommende lejlighed bliver åbnet for at spare penge sammen til eventuelle skattelettelser i toppen.
Vi mener nemlig, at der er muligheder for forbedringer.
I Alternativet havde vi ønsket, at man havde udnyttet den her mulighed til at skabe nogle nye visioner og muligheder i beskæftigelsesindsatsen.
Man kunne f.eks. have brugt den her reform til at gøre livet lidt lettere for iværksættere på dagpenge.
Man kunne have gjort det mere attraktivt for dagpengemodtagere at arbejde frivilligt og måske endda optjene ret til dagpenge gennem seriøst frivilligt arbejde.
Og man kunne have skabt et beskæftigelsessystem, der bygger på tillid og motivation i stedet for tvang og kontrol.
I Alternativet har vi et forslag om, at ledige iværksættere skal kunne få 80 pct. af dagpengene i iværksætterydelse i 2 år.
Det kunne være med til at gøre ledigheden til en slags rugekasse for nye ideer og skabe iværksættersubkulturer blandt de ledige, hvor ideer udvikles og nye virksomheder kan komme i gang.
Det er mig lidt en gåde, at flertallet bag den her reform ikke er mere visionære, når det handler om at bruge dagpengereformen til at skabe yderligere innovation og iværksætteri i Danmark.
Vi har muligheden for i højere grad at gøre ledige til jobskabere, og alligevel ønsker man at fastholde dem som arbejdsløse jobtagere.
I reformen savner vi også at man ser på, hvordan ledige kan få mere anerkendelse for det frivillige arbejde, de gør.
Kan vi skabe et dagpengesystem, der tillægger det frivillige engagement større værdi?
Kan vi belønne de mange mennesker, der vil levere et kæmpe bidrag til lokalsamfundet?
Kunne vi måske frede dem i en periode, hvor de med frivilligt arbejde skaber en værdi i lokalsamfundet og samtidig tilegner sig læring og erfaring, som de kan bruge på arbejdsmarkedet?
Kunne vi måske endda have drøftet, om frivillige arbejdstimer på en eller anden måde kunne bruges i genoptjeningen af dagpengeretten?
Endelig havde vi i Alternativet håbet på, at man havde brugt muligheden for med den her reform at indføre mere tillid i beskæftigelsesindsatsen.
I Danmark, som er det land i verden, hvor vi har mest tillid til hinanden og til systemet, siger man til de ledige: Du gider ikke at arbejde, hvis vi ikke tvinger dig til det.
Så vi har en række kontrolog tvangsmekanismer, der sikrer, at man søger et bestemt antal jobs, deltager i møder og aktivering osv., og hvis man ikke gør det, mister man støtten.
Og i stedet for at indføre et mere tillidsbaseret beskæftigelsessystem, lægger man endnu et såkaldt incitament ind i dagpengesystemet, nemlig karensdage.
Lad mig lige fremhæve et citat fra præsentationen af Dagpengekommissionen.
Det er en adfærdsøkonom, der hedder Jon Kvist, der fremlægger det geniale ved de såkaldte karensdage, og jeg citerer:
Du behøver kun at give et lille puf.
Det at tabe noget opleves meget voldsomt for mennesker.
Citat slut.
Det er altså det fundament, vi bygger videre på – at de arbejdsløse har brug for endnu flere puf, og så skal de opleve at miste noget, og så skal de nok få et arbejde.
Man kunne undre sig over, hvem i befolkningen der egentlig støtter, at man fratager mennesker ansvaret for deres liv, fordi de mister deres arbejde.
Og uanset om man som borger i Danmark støtter partier, der støtter tvang og kontrol i et system, der burde være baseret på tillid, så kan jeg garantere for, at det er de færreste, der ville bryde sig om at få frataget ansvaret for deres liv, hvis de selv blev ledige.
Jeg kender ikke nogen, hverken blå eller røde eller grønne vælgere, der ville bryde sig om at komme under administration af en sagsbehandler, hvis de blev ledige.
Derfor har denne dagpengereform også misset en meget stor mulighed for at give ledige danskere deres liv tilbage og lade det være op til den enkelte at lægge en god plan for at finde et arbejde, hvis man har mistet det – eller arbejde frivilligt eller blive iværksætter, hvis der ikke er noget arbejde at få.
Folk vil nemlig gerne arbejde, hvis der er et arbejde at få, som er inden for deres geografiske og faglige råderum.
I 2008, da der var et opsving, var arbejdsløsheden på under 2 pct., og det var ikke, fordi man pressede de ledige ekstra hårdt, men ene og alene fordi der var jobs at få.
Forskellen er bare, at der ikke er jobs nok til alle i øjeblikket, og det betyder, at alt for mange jages rundt efter jobs, der ikke findes.
Så kunne man have sparet de mange penge, man bruger på kontrol, til at gøre kvaliteten i tilbud om opkvalificering, jobtræning og personlig udvikling så god, at mennesker ville vælge det, selv om de ikke var tvunget til det.
Det er ikke sket, og øvelsen er snarere gået den anden vej, og man taler endnu mere om incitamenter, som er sådan en slags politisk nysprog for tvang.
Derfor kan Alternativet ikke stemme for reformen.
Vi kan ikke sætte vores underskrift på en aftale, der sammen med f.eks. kontanthjælpsloftet kommer til at stå som en slags monument over tvang og mistillid i det land i verden, som er verdensmester i tillid.