Eigil Andersen (SF), 2012-11-08:
En helt grundlæggende præmis i vores velfærdssamfund er, at fællesskabet skal sikre en rimelig forsørgelse for dem, der er ude af stand til at arbejde, og derfor er der bl.a. førtidspension til dem, der ikke kan og aldrig vil kunne forsørge sig selv.
De kan fortsat få førtidspension uanset alder, og det gælder også, når den nye reform er vedtaget – det synes jeg er vigtigt at slå fast.
Men det er en falliterklæring, at vi som samfund hidtil har opgivet mange unge og nøjedes med at tilkende dem en førtidspension.
Unge, der kan hjælpes videre i livet, skal ikke på livsvarig førtidspension.
Med den nye reform forbedrer vi mulighederne for at hjælpe dem til at få et aktivt liv, og det er rigtig godt.
De fleste unge under 40 år vil i stedet for at få en førtidspension fremover blive tilbudt et såkaldt ressourceforløb, som det er blevet nævnt – et ressourceforløb, der skal hjælpe dem i uddannelse eller tilbage på arbejdsmarkedet.
Det gælder bl.a. en del af det desværre meget stigende antal unge, der får psykiske lidelser, og som det er helt oplagt at samfundet ikke har hjulpet tilstrækkelig godt.
Der er simpelt hen undersøgelser, som viser, at i over 80 pct. af de tilfælde, hvor unge har fået tilkendt førtidspension på grund af en psykisk lidelse, var alle behandlingsmuligheder ikke udtømt.
Alle behandlingsmuligheder var ikke udtømt, og så blev de bare sendt på førtidspension.
Derfor er det godt, at de nye ressourceforløb er en helhedsorienteret indsats, som matcher den enkeltes behov for hjælp, både socialt, i sundhedssystemet – herunder med hensyn til psykiatrisk hjælp og behandling – med hensyn til uddannelse og med hensyn til at komme tilbage på arbejdsmarkedet, hvis det kan lade sig gøre.
Det gode ved det er, at borgeren fremover kun skal banke på én dør og få tilbudt ét samlet og koordineret forløb og ikke længere være kastebold mellem forskellige offentlige instanser og speciallæger.
Det betragter jeg som en stor gevinst ved den nye førtidspensions- og fleksjobreform, og det er et fremskridt, som vi i SF glæder os rigtig meget over.
Mens førtidspension er for de borgere, der ikke kan forsørge sig selv og ikke vil kunne komme til det, skal vi på den anden side sikre et fleksibelt og rummeligt arbejdsmarked for dem, der har nogle ressourcer, men bare ikke ressourcer nok, til at de kan komme ind på det ordinære arbejdsmarked.
Der er mange syge og personer med handicap, der har ressourcer, og det vil være til stor glæde for alle, både for samfundet, arbejdspladsen og de pågældende selv, at de ressourcer bliver brugt.
Og jeg mener, at vi roligt kan regne med, at langt de fleste mennesker ønsker at bidrage aktivt med det, de kan, og det er en af årsagerne til, at fleksjobordningen er blevet skabt.
Der har så i den hidtidige fleksjobordning været et mindre antal personer, der af deres arbejdsgiver fik en løn på f.eks. 500.000 kr. for et halvtidsjob – det kan f.eks. være en kontorchef i et ministerium – og som ved siden af har fået offentligt tilskud på 200.000-260.000 kr., og et så stort offentligt tilskud til mennesker, der ganske vist er syge og derfor har nedsat arbejdsevne, men som i forvejen får en løn på 500.000 kr., er naturligvis urimeligt.
Den, der tjener 500.000 kr. om året i løn, bør ikke få offentligt tilskud i form af skattekroner oven i sin indtægt, men sådan har det været hidtil.
Det problem bliver heldigvis også løst med den nye reform, der medfører, at et tilskud til en så højtlønnet person bliver afskaffet.
Så er det klart, at der med så stor en reform som denne er mange forskellige aspekter, og også mange aspekter, man kan diskutere.
Sådan vil det nu engang være, når der er 6 partier, der skal blive enige.
I den forbindelse vil jeg fremhæve, at regeringen og forligspartierne har aftalt, at der skal foretages en løbende evaluering af reformen.
Det gælder f.eks., med hensyn til om der bliver etableret flere fleksjob fremover – det er jo et af de håb, vi har med det, der bliver indført her.
Så det vil sige, at man vil holde øje med, hvor mange der rent faktisk får fleksjob, om der kommer nogle nye fleksjob, og der vil blive holdt øje med antallet af arbejdstimer.
Meningen er jo ikke, at det antal skal stige – det skal tværtimod falde.
Kort og godt kan man sige, at vi i SF vil følge med i, om alt det nye kommer til at virke godt, og de ting, der ikke virker godt, vil vi så tage op til vurdering i den løbende evaluering, og så vil vi se på, om der skal rettes op på noget.