Josephine Fock (ALT), 2016-05-26:
I Alternativet vil vi helt generelt, når der er debatter af den her art, gerne sætte fokus på at diskutere investeringers værdi på langt sigt.
Vi skal tænke i, hvad der er økonomisk bæredygtigt, frem for hvad der er belejligt lige nu og her.
Kan vi mødes om det fornuftige i at investere nu frem for at undgå endnu større omkostninger ude i fremtiden?
På den måde kan vi ikke bare sikre økonomisk stabilitet, men også social bæredygtighed.
Lige nu er problemet, at vi står over for en opgave, som ikke er blevet regnet med i tilstrækkelig grad på finansloven eller i kommunernes budgetlove og tilskud.
Det er en opgave, med hvilken vi simpelt hen ikke kan gøre andet end at lave en ambitiøs indsats med at investere i mennesker, der kommer her til landet, både fordi vi har pligt til at møde disse mennesker med åbenhed og give dem mulighed for at skabe sig et nyt og godt liv, men også fordi vi ved – og det har Finansministeriet jo selv fastslået – at disse nye borgere kan blive en gevinst for samfundet socialt, kulturelt og økonomisk, hvis vi formår at få dem ud på arbejdsmarkedet.
Om 20 år vil man se tilbage på de beslutninger, vi tager nu, og vurdere, om vi gjorde nok for at skabe verdens bedste integration, om vi investerede seriøst i de mennesker, der kommer til vores land og i deres ressourcer, eller om vi missede chancen på grund af manglende vilje til at investere i fremtiden.
Nogle gange betaler det sig at betale meget en gang frem for lidt mindre mange gange.
I virkeligheden kan det blive rigtig dyrt, hvis vi ikke vil investere i de mennesker, vi får her til landet.
Det siger sig selv.
Vi skal investere fra nu af.
Flygtninge og familiesammenførte medfører store udgifter i de første år, de kommer hertil, og derfor skal vi sætte massivt ind på uddannelses- og integrationsområdet.
Det er en ny stor opgave, som kommunerne skal varetage i en situation, hvor vi har set mange år med nedskæringer og skattestop i kommunerne og nu også et omprioriteringsbidrag, der gør, at kommunerne skal skære ned.
Den del af udgifterne til flygtninge, som staten skal betale, nemlig den del, der handler om asylfasen, har man i høj grad fundet via udviklingsbistanden.
Ud over at det er problematisk i sig selv, sætter det også et perspektiv for, hvordan vi finansierer de udgifter, som er forbundet med flygtninge.
Fra regeringens side har man valgt at tage pengene fra udviklingsbistanden, men der er behov for at afsætte flere penge.
I kommunerne er de så pressede, at de simpelt hen ikke kan finde pengene nu og her.
Derfor er det i vores optik ikke rimeligt, at man fra regeringens side lægger det over til kommunerne at skære der, hvor det gør ondt.
Kommunerne har ikke som regeringen mulighed for at få nye indtægter fra f.eks. skatteforhøjelser eller afgifter.
Det kræver handlerum både økonomisk og bureaukratisk at investere i mennesker og at gøre det langsigtet.
Det kræver overskud at følge op på regeringens og trepartsforhandlingernes intention om, at kommunerne skal lære af hinanden.
Der er ingen tvivl om, at vi i Alternativet helt klart bakker op om afbureaukratisering i kommunerne.
Vi tror også, at man kunne finde et råderum i kommunerne til det.
Det kan vi bare ikke gøre over en nat.
Der vil ikke være penge til det her i morgen.
I den benchmarkingrapport om kommunernes integrationsindsats, som KORA lige har lavet, er det tydeligt, at en hurtig beskæftigelsesindsats er årsagen til succes i de kommuner, der har succes med integrationen af nytilkomne.
KORA kom frem til, at forskellen mellem kommunernes rammevilkår kan forklare ca. 44 pct. af variationen i beskæftigelse af ikkevestlige indvandrere kommunerne imellem.
Det vil sige, at rammevilkårene har enorm betydning, og det er derfor, vi bliver nødt til at gå ind og kompensere kommunerne for de udgifter, de har her og nu.
Det vil komme os alle sammen til gode, og det vil komme Danmark til gode i fremtiden.
Tak for ordet.