Morten Bødskov (S), 2010-12-15:
Tak for det.
De elever, der forlod folkeskolen før sommerferien uden hverken at kunne læse, regne eller skrive ordentligt, startede i 1. klasse i 2001, da Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti fik ansvaret for Danmark.
Børnene skal stemples, og det hele skal selvfølgelig offentliggøres.
Som bekendt skal man jo passe på med at kaste med sten, når man selv bor i et glashus, for hvordan vil regeringen klare sine egne test?
Undervisningsministeren får 15 + 16 til at blive 33.
Hun dumper, men hun får en ny chance, for som alle andre i hendes generation er hun produktet af en folkeskole, hvor hr. Bertel Haarder fra 1982 har været undervisningsminister i 16 år.
Finansministeren ligger også lavt.
Europas førende økonomiske avis rangerer ham som nr. 15 ud af 19 europæiske finansministre.
Selv den græske finansminister ligger foran.
Det er også dumpekarakter.
Regningen for regeringens dumpekarakterer betales nu af børnefamilier og pensionister.
Og den betales af skolelærere, pædagoger og sygeplejersker.
De og andre offentligt ansatte fyres nu i stort omfang.
Børn må i disse dage derfor sige farvel til deres yndlingslærer.
På plejehjemmene tager den ældre afsked med sin hjælper, som i årevis har været en tryg samtalepartner i en ofte ensom hverdag.
Og ind ad brevsprækken hos børnefamilierne dumper i det nye år nu en mindre børnecheck.
Mange børnefamilier lyttede sikkert til De Konservative, da de i valgkampen lovede ikke at efterlade regningen i børneværelset.
Men efter nytår lander regningen i børneværelset.
Det er simpelt hen ikke fair.
Hver dag knokler jævne danskere for at få hverdagen til at hænge sammen.
De står tidligt op om morgenen, børnene passes, mor besøges på plejehjemmet, enhver svarer sit.
Hvorfor skal deres mor på plejehjemmet have en ringere omsorg?
Hvorfor skal deres børn have dårligere pasning i børnehaven og færre undervisningstimer i skolen?
Hvorfor skal de betale regningen for de ufinansierede skattelettelser?
Sig nu sandheden, for det passer jo ikke, når statsministeren siger, at regningen er betalt.
Fortæl almindelige familier, at det er deres børn, deres far og mor på plejehjemmet, som nu betaler regningen for de ufinansierede skattelettelser.
Regeringen har konsekvent taget fejl af krisens omfang.
Først undervurderede man krisens konsekvenser for arbejdsløsheden og for væksten.
Man gav bankerne frit løb og bankdirektørerne store ufinansierede skattelettelser.
Mens arbejdsløsheden vil stige og væksten halter af sted, vedtager regeringen en finanslov, der koster arbejdspladser og vækst.
Samtidig er fundamentet under regeringens økonomiske politik nu væk.
Skattereformen fra 2009 er reelt ufinansieret; det offentlige forbrug er der ikke styr på; forudsætningerne er fugle på taget; den såkaldte genopretningsplan er punkteret, inden den overhovedet træder i kraft.
Vi forstår godt, at finansministeren ser lidt træt ud.
Finanslovaftalen løser ikke Danmarks problemer, den forværrer dem.
Der er en anden vej for Danmark.
Væksten behøver ikke at halte af sted.
Men mens andre lande investerer massivt i energi og grøn teknologi, svigter regeringen sit ansvar.
I stedet hånes kampen for et bedre klima, og klimaskeptikere får millioner af kroner i støtte.
Der er en anden vej for Danmark.
Med klare mål og investeringer i energirigtig omstilling af Danmark kan vi skabe de nye tusindvis af arbejdspladser, der skal til.
Men det kræver et flertal for en vækstpakke.
Hvis vi vil sikre danske virksomheder nye eksportmuligheder, så kan vi gøre det.
Vi kan styrke samarbejdet mellem vores universiteter, forskningsmiljøer og erhvervsliv til gavn for vækst og nye arbejdspladser.
Investerer vi nu, redder vi danske arbejdspladser.
Bremser vi for hårdt op, som tilfældet er, så taber vi danske arbejdspladser.
Igennem generationer er vores velstand i Danmark skabt af viden og uddannelse, men desværre halter uddannelsen af vores børn og unge gevaldigt, vi sakker bagud.
Regeringen har ikke løftet folkeskolen.
Når man har haft ansvaret de sidste 9 år, haft undervisningsministerposten i 16 år siden 1982, så skal man ikke, jeg citerer, være flov på nationens vegne.
Det er regeringen, der har ansvaret, man kan ikke løbe fra det, man kan ikke tørre det af på andre, det er regeringens og kun regeringens ansvar.
Vi skal satse på uddannelse, hvis vi vil vinde kampen om fremtidens arbejdspladser, men hvad gør regeringen?
Den laver mega besparelser, op mod 6 mia. kr. skal der nu spares på uddannelsesområdet og forskningsområdet.
Det er forkert – vi skal investere mere i uddannelse og forskning, vi skal løfte folkeskolen og ikke indføre mega klasser og gennemtvinge mega besparelser.
Flere skal have en ungdomsuddannelse, vi taber unge på gulvet nu, og vi taber vækst og velstand, hvis mega besparelserne på uddannelses- og forskningsområdet får lov til at fortsætte.
I de her dage bringer hver dag nye afsløringer om regeringens overbetaling af privathospitalerne, og hver dag vandrer sygeplejersker og andet godt personale ud fra vores fælles sygehuse med en fyreseddel i hånden.
Overbetalingen af privathospitalerne stopper, i det sekund et nyt flertal får magten, og jeg kan garantere for, at alt bliver undersøgt.
I stedet skal pengene bruges på vores fælles sygehuse, patienter skal have valgmuligheder, og dem med størst behov skal behandles hurtigere.
Vores ældre medicinske patienter og vores psykisk syge skal have bedre pleje og omsorg.
Det er dem, vi skal bruge pengene på, ikke privathospitalerne.
Finanslovaftalen – og temmelig sikkert også den debat, vi vil have her i dag – viser jo meget tydeligt, at der er to klare veje i dansk politik.
Der er to svar på Danmarks fremtid: på den ene side flere nedskæringer og på den anden side investeringer i fremgang – det er valget for danskerne.
Yderst på højrefløjen står regeringen og Dansk Folkeparti: Privathospitalerne overbetales.
Nu hører vi også, at efterlønnen skal fjernes.
Nye besparelser vil ramme almindelige familier, vores børn, de ældre og uddannelserne.
Samfundets top, forstår vi nu, skal sikres nye store skattelettelser.
Snævre flertal og endnu mere blokpolitik.
På midten af dansk politik står et nyt flertal parat til at påtage sig ansvaret for Danmarks fremtid og sikre, at der investeres i uddannelse, vækst og arbejdspladser.
Vi siger jo også tingene, som de er, nemlig at velfærd koster.
Derfor skal millionærer og bankdirektører betale mere til fællesskabet, og samtidig skal vi alle blive lidt længere på arbejdsmarkedet.
Gør vi det, kan vi sikre vækst og velfærd i fremtiden.
Finansloven byder heldigvis også på enkelte brede aftaler.
Satspuljen er fordelt igen, bl.a. på uddannelse, forskning, politi og kultur.
Der har et bredt flertal vist vilje til at nå hinanden, og det er rigtig godt for Danmark.
Efter 9 års regeringsansvar kræver regeringen nu ro i folkeskolens klasser.
Finanslovaftalen bæres igennem på det yderste af det yderste mandat.
Ugers uro har præget regeringspartierne.
En ny start er der behov for, så Danmark kan komme i gang igen.
Vi skal ikke sættes i stå, ikke splittes, vi skal have alle med, og alle dele af landet skal med.
Men det kræver forandring, det kræver vilje til at investere i uddannelse, til ikke at skære ned på uddannelse.
Det kræver vilje til at sikre vækst, til ikke at vedtage en finanslov, som hæmmer væksten og koster arbejdspladser.
Det kræver vilje til bredt samarbejde, ikke mere af den samme gamle, kedelige blokpolitik, som har ført os hertil, hvor vi er nu.