runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Irene Simonsen (V), 2007-05-22:
Det er fuldstændig rigtigt, at UNHCR ikke anbefaler, at man tvangshjemsender.
Men folk, der vil rejse hjem frivilligt, er man jo faktisk – det er jo det, man selv siger fra parlamentet i Irak og de parlamentarikere, jeg i hvert fald har talt med derfra – meget interesseret i, for der er brug for dem, både når freden skal sikres fremover og ved genopbygningen.
Jeg kan ikke lade være med også lige at nævne, at jeg har fået nogle tal udleveret fra Storbritannien.
Der er det faktisk sådan, at der er 1.540 irakere, der er vendt frivilligt tilbage i 2006.
Heraf vendte 495 irakere tilbage til ikkekurdiske områder såsom Bagdad, Basra, Mosul og Kirkuk.
Så der er altså også folk, der kan se en idé i at komme hjem.
Og det er jo ikke sådan, at de alle sammen er forfulgte.
De her mennesker, som det her lovforslag retter sig imod, har fået afslag på asyl.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-05-22:
Nu ved jeg ikke, om det er et spørgsmål om procedure at spørge fru Irene Simonsen, ligesom jeg spurgte hr. Jesper Langballe, om ikke det er rigtigt, at det her forslag går ud på at få hjemsendt irakere til Irak.
I den forbindelse kunne jeg så godt tænke mig at høre, om ikke i det mindste fru Irene Simonsen, når nu hr. Jesper Langballe ikke var interesseret i det, vil forholde sig til det faktum, at UNHCR anbefaler, at der ikke bliver sendt flygtninge tilbage til Midt- og Sydirak.
Jesper Langballe (DF), 2007-05-22:
Jeg må sige, at jeg synes, at det sidste indlæg var dybt usmageligt.
Jeg synes, det er dybt usmageligt at håne os, fordi vi ikke bare interesserer os for, at folk kommer hjem, men også for, at de kommer hjem på en ordentlig måde, at de kommer hjem til noget.
Hvad er dog det for en moral, hr. Hüseyin Arac der demonstrerer?
Så vil jeg altså bare sige, at det her jo er det, der er gældende for hele det her forslag, nemlig at vi interesserer os for folk.
Jeg vil ikke påstå, at de pågældende har fortjent det ved at trodse de danske ordrer om at rejse hjem.
På den anden side må man sige, at de har bidt sig fast i en desperat beslutning, som de måske er blevet lidt skøre af.
Derfor er det så særlig afgørende at hjælpe dem til at få en ordentlig start i hjemlandet.
Det synes jeg ikke hr. Hüseyin Arac skulle håne os for eller gøre grin med.
Jeg synes, det er usmageligt.
Irene Simonsen (V), 2007-05-22:
Vi har heldigvis en regering, som kan gøre bådeog, og en regering, der faktisk gør alt, hvad der overhovedet er muligt her.
Det er sikkert også hr. Jørgen Arbo-Bæhr bekendt, at der er søgt penge via aktstykker til at hjælpe med at få de internt fordrevne håndteret i Irak og også i nabolandene.
Det er jo ikke sådan, at vi bare får de her 546 eller 549 irakere, eller hvor mange det nu er, sendt hjem.
Det handler om, at vi samtidig også hjælper dem, der er internt fordrevne.
Det her er jo et både-og.
I forbindelse med det her er der jo også et aktstykke, hvor der sættes 100 mio. kr. af til hjælp til genopbygning og til internt fordrevne, så det er jo ikke sådan, at regeringen ikke gør noget.
Danmark bidrager faktisk procentuelt mere pr. indbygger end de øvrige EU-lande gør her.
Jesper Langballe (DF), 2007-05-22:
Vi bliver løbende, faktisk hvert kvartal, orienteret om hjemsendelsessituationen, om, hvordan det ligger, og der er vi løbende blevet orienteret om, hvor vanskeligt det er med hensyn til irakere og kosovarer.
Det er jo lidt besynderligt, set i forhold til det Irak, som Amerika og vi har hjulpet, at det Kosovo, som er administreret af UNMIK, af FN, er der, hvor problemerne er, men sådan er det altså.
Når nordirakerne er så interesserede i at få dansk erhvervsliv derned, synes jeg ikke, at de kan være bekendt, at de bliver ved med at stritte imod, når det drejer sig om at tage deres egne statsborgere tilbage.
Jeg synes, de burde skamme sig.
Men det er altså de vilkår, vi har at arbejde under.
Jeg synes, spørgerne har lydt som en flok mennesker, der læser avisoverskrifter ...
Jeg takker for lykønskningen.
Jeg tror, den faktisk er ganske uberettiget.
Men jeg vil sige, at det her jo ikke er et spørgsmål om, om man går ind for det ene eller det andet, men der er nogle realiteter, man er nødt til at respektere.
Og det land er altså ikke Irak som helhed, det er Nordirak, Centralirak eller Sydirak.
Og hvis man så får forhandlet en aftale på plads med f.eks. Nordirak, hvor det vil være mest taknemmeligt, fordi der er fred og ro, kan det da ikke nytte noget, at man bagefter kommer og siger, at den for resten også skal gælde Kosovo, hvis de ikke synes det i Kosovo.
Det er sådan lidt et spørgsmål om nøgterne realiteter, det er ikke så meget et spørgsmål om, hvilken holdning vi hver især har.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2007-05-22:
Med hensyn til hvem forslaget gælder, er der jo ikke nogen tvivl om, at vi Socialdemokrater da undrer os lidt over, at når man virkelig tilsyneladende har opfundet den dybe tallerken her, så gælder det netop ikke alle afviste asylansøgere.
For det var jo ellers det, De Konservative var ude med, nemlig at det her forslag om, at man skulle lade irakere og andre asylansøgere arbejde og så eventuelt indgå kontrakt om at tage hjem senere, men i første omgang arbejde og uddanne sig i landet, skulle gælde for alle asylansøgere.
Der må man jo bare sige, at man ikke skal være helt politisk tonedøv for at se, at endnu en gang er det Dansk Folkeparti, der sætter sig meget, meget tungt på regeringens udlændingepolitik, at endnu en gang er det Dansk Folkeparti, der definerer, at det her forslag altså alene skal gælde irakere.
Irakere, som man har tæsket løs på år efter år efter år, fordi de skulle tage hjem til noget, vi i dag kan karakterisere som borgerkrigslignende tilstande i deres hjemland.
Jeg synes bare, det er tankevækkende, og jeg glæder mig da også til at høre den konservative ordførers svar på det, for De Konservative og fru Birthe Rønn Hornbech og andre har jo været inde på, at det var ganske fornuftigt at lade asylansøgere arbejde og uddanne sig i landet, men det skulle selvfølgelig være alle afviste asylansøgere.
Så igen må man jo sige tillykke til Dansk Folkeparti.
Man har sat sig godt og grundigt på den danske udlændingepolitik endnu en gang.
Jesper Langballe (DF), 2007-05-22:
Hvor i lovforslaget står det, spørger fru Sophie Hæstorp Andersen, hvor i lovforslaget står der noget om bestemte områder?
Det kan ikke være ubekendt, at der op til den aftale, vi indgik, har været en diskussion, som er piblet frem – somme tider fosset frem – i medierne, om, hvorvidt det her nu skulle gælde alle uden undtagelse på en gang, eller det skulle gælde særlige områder.
Og der sejrede den sunde fornuft, sådan at man selvfølgelig prøver sig frem der, hvor man har en god mulighed for at få folk hjem.
Det har man i Irak.
Det har man rent praktisk, men det står der ikke noget om i lovforslaget.
Vi skal lige gøre opmærksom på, at når man forhandler om både tilbagesendelse og definition af, hvad frivillig hjemvenden er, så forhandler man ikke med Bagdad, men med den enkelte region, Nordirak, Centralirak eller Sydirak.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2007-05-22:
Modspørgsmålet til hr. Jesper Langballe kunne jo være: Hvor står der i forslaget, at det her forslag kun gælder afviste asylansøgere fra Nordirak?
Hvor står der i forslaget, at det her ikke også gælder irakere, som kommer fra Bagdad eller andre steder?
Der er jo en grund til, at mange af de her mennesker har ventet i 5, 6, 7, 8, 9 år, som ordføreren selv var inde på, og ikke har ønsket at komme hjem.
Det er jo ikke, fordi man bare sidder på sin numse og venter og tænker, at det er meget bedre at være her.
Det er, fordi man frygter for sit eget og sin families liv, at man ikke er taget hjem endnu.
Derfor må jeg også bare sige, at når myndighederne i Danmark repræsenteret ved FET siger, at der er borgerkrig og borgerkrigslignende tilstande i Irak, så er det én ting, men når myndighederne i Irak selv siger, at de ikke kan garantere for tvangshjemvendte flygtninges sikkerhed, og at det er en dårlig idé at sende flygtninge hjem, så gør det jo bare det her forslag endnu mere absurd i mine øjne, eller hvad?
Morten Østergaard (RV), 2007-05-22:
Jeg er egentlig lidt overrasket over, at fru Irene Simonsen ligesom på forhånd afviser at svare på spørgsmål til proceduren, for man kan sige, at det på en eller anden måde var mere behageligt at diskutere, end at diskutere det faktum, at Irak er i borgerkrig ifølge Forsvarets Efterretningstjeneste; at der sidste år døde i omegnen af 100 civilpersoner i døgnet – civile tab.
Det er så det, fru Irene Simonsen som halvdelen af det par, der har været chefarkitekter bag den her løsning, ønsker at mase folk tilbage til.
Men det, der er spørgsmålet i den her konkrete proces, som vi er i gang med, er: Når vi diskuterer, om folk med vold og magt på den ene eller den anden måde skal mases tilbage til et Irak i borgerkrig, hvor man sætter livet på spil bare ved at opholde sig, er det så ikke rimeligt, at vi bruger bare en almindelig standardlovbehandling i Folketinget på at diskutere, om fru Irene Simonsen og hr. Jesper Langballe har fundet de vises sten? Sidstnævnte har aldrig ønsket at gøre noget godt for de irakiske asylansøgere.
Har man fundet de vises sten?
Er det rimeligt at haste det her lovforslag igennem, efter at man i øvrigt har taget sig god tid til at forhandle bag lukkede døre uden at invitere andre partier i Folketinget til at deltage?
Irene Simonsen (V), 2007-05-22:
Jeg har ikke noget imod at diskutere proceduren.
I øvrigt tror jeg faktisk, at det er noget af det, vi har udvalgsmøder til, men jeg tager den da også gerne her.
Jeg har jo også givet udtryk for, også i dagens avis, at det selvfølgelig ikke er godt, når der er så kort en sagsbehandlingstid til både høringssvarene og de tre lovbehandlinger.
Men alternativet er altså, at vi ikke får hjulpet nogen mennesker, der har brug for at komme videre med deres liv.
Og det er jo så her, jeg slet ikke forstår hr. Morten Østergaard, fordi om nogen har hr. Morten Østergaard jo syntes, at det var synd, at de mennesker har siddet på asylcenteret og beklaget sig over deres hverdag gennem lang tid.
Nu kommer vi faktisk med nogle positive muligheder for dem.
Så var det jo rart, hvis hr. Morten Østergaard kunne indgå konstruktivt i det.
Jeg vil da gerne diskutere – og det bliver jo også diskuteret – om det er en borgerkrig, der er i Irak.
Det er jo tilbagevist.
Det er ikke en borgerkrig.
Morten Østergaard (RV), 2007-05-22:
Hvilke tilbud har fru Irene Simonsen så til de afviste irakiske asylansøgere, der kommer fra netop de områder?
Hvor står det i lovforslaget, hvad man har af tilbud til netop dem, hvis fru Irene Simonsen gerne vil erkende, at der er borgerkrig i visse områder i Irak?
Hvilke tilbud er der?
Er det noget, vi eventuelt kan nå at få fremsat som et ændringsforslag eller noget andet i den lovbehandling, som altså skal slutte med et betænkningsbidrag på torsdag, inden vi så går videre til anden og tredje behandling?
Det er jo det, der er problemet, vil jeg sige til fru Irene Simonsen.
Man vil ikke tilrettelægge en proces, hvor vi, der har et andet syn på tingene, har en rimelig chance for at gøre os gældende, og så er det, at man ikke bare lader hånt om folkestyret, men også om de mennesker, man påstår gerne at ville hjælpe.
Hvis vi skal tale om substansen, beder jeg derfor fru Irene Simonsen fortælle mig, hvad det er for nogle forslag, man har.
Hvor er det, hjælpen er til dem, der kommer fra områder, hvor der i dag med fru Irene Simonsens egne ord hersker en tilstand, der minder om borgerkrig?
Irene Simonsen (V), 2007-05-22:
Jeg undrer mig bare her.
Hvorfor ikke vente på en tilbagetagelsesaftale?
Nu er jeg jo spændt på at høre hr. Troels Ravns ordførertale, for hvorfor skulle vi ikke sende folk, der er motiveret for at komme hjem, hjem?
Hvorfor skulle vi ikke give dem det tilbud at sende dem hjem frem for at tvangshjemsende dem, hvis vi kan få nogle til at rejse, der gerne vil have det her med?
Det vil da være tåbeligt ikke at gøre det.
Så skulle vi bare vente og tvangshjemsende nogle, som så modvilligt skal sendes hjem.
Når hr. Troels Ravn siger: Vi synes også, at asylansøgere, der har fået afslag, skal hjem, så har jeg jo flere gange oplevet Socialdemokratiet både blæse og have mel i munden, for det ene øjeblik siger man: Vi er enige i regeringens linje i asylpolitikken og i udlændingepolitikken, og det næste øjeblik siger man: Nu må vi altså give dem en opholdstilladelse, et midlertidigt ophold.
Der er hverken hoved eller hale i den politik.
Troels Ravn (S), 2007-05-22:
Der forhandles om hjemsendelsesaftale mellem Danmark og Irak.
Hvorfor så ikke vente til, at forholdene i Irak er sådan, at de her mennesker kan rejse hjem?
Socialdemokraterne er fuldstændig enige i, at afviste asylansøgere skal rejse hjem, men først når forholdene tillader det.
Det er altså sådan, at de irakiske myndigheder har opfordret os til ikke at sende flygtninge hjem på nuværende tidspunkt.
Det er altså sådan, at Forsvarets Efterretningstjeneste har vurderet, at Irak, som vi taler om her, er i borgerkrig.
Det er altså sagkundskaben, der har givet den her vurdering.
Det er ikke en vurdering, Socialdemokraterne eller andre politiske partier har foretaget.
Det er altså sagkundskaben.
Irene Simonsen (V), 2007-05-22:
Der forhandles hele tiden med Irak om at få en tvangstilbagetagelse, altså en tilbagetagelsesaftale, som det hedder.
De forhandlinger stopper jo ikke, fordi det her initiativ bliver sat i værk, de fortsætter.
Og det bliver såmænd også sådan på et tidspunkt, at der er nogle, der kan tvangstilbagesendes, nøjagtig som man har gjort i Storbritannien.
Så det stopper ikke.
Det er jo det, det handler om.
Man kan kalde mig naiv, men jeg tror og håber, at jeg får ret i sidste ende med hensyn til, at der kommer så dygtige folk på det her, at man også som afvist asylansøger indser, at livsdrømmen, som var et ophold i Danmark, ikke er til stede, fordi man ikke kan få et asylgrundlag, og at man så arbejder positivt på at få den bedst mulige tilbagevenden.
Troels Ravn (S), 2007-05-22:
Fru Irene Simonsen fortalte, at det her er et attraktivt forslag, og fru Irene Simonsen fortalte også om turisme i Nordirak, og at de her flygtninge burde være rejst hjem for længst – og så skulle vi fra oppositionen altså have ligget i solen.
Jeg ved ikke, hvem det er, der har ligget der mest.
Er fru Irene Simonsen ikke vidende om, at flygtninge, der vender hjem, også til Nordirak, risikerer forfølgelse og voldelige overgreb?
Er fru Irene Simonsen ikke vidende om, at FN anbefaler, at de her flygtninge ikke vender hjem?
Hvad nu, hvis flygtningene, efter at de har skrevet under på den her aftale, alligevel ikke vil rejse hjem?
Vil regeringen så tage initiativ til at tvangshjemsende?
Irene Simonsen (V), 2007-05-22:
Det, man har sagt fra den nordirakiske selvstyreregion, er, at man ikke for nuværende, lige nu, kan tage ansvaret for tvangshjemsendte.
Det er jo ikke det samme, som når folk rejser frivilligt.
Så man skal lige skelne mellem de tvangshjemsendte og dem, der rejser frivilligt.
Og her handler det jo om at give dem, der rejser frivilligt, et ekstra tilbud.
Så vil jeg da gerne sige, at det her overhovedet ikke handler om, at DF har vredet armen om på nogen.
Det forslag, der er kommet her, er fuldstændig i tråd med, hvad statsministeren har sagt.
Han er nok en af dem, der har en meget stor erfaring netop med det kurdiske område, og han er selv kurder.
Jeg ville endda ønske for hr. Hüseyin Arac, at han havde mulighed for at møde ham.
Det drejer sig om at få infrastrukturen op at stå.
Og så er det dybt, dybt beklageligt med den bombe, der faldt i det kurdiske demokratiske partis hovedkvarter.
Men det, der siges, ville jo svare til, at når der bliver bombet i Tyrkiet, når der bliver bombet alle mulige andre steder, hvad der desværre gør, så er man pludselig asylansøger fra det land, og så kan man pludselig ikke bo der mere.
Altså, nu er vi vist kommet lidt for langt ud i hampen.
Jeg håber, vi også kan snakke om det i udvalget.
Men jeg håber, at Dansk Folkeparti ikke bliver ved med at vride armen om på Venstre og De Konservative og ministeren, så vi andre, som gerne vil finde en løsning på det her, også kan komme til orde og finde en fornuftig løsning for de her mennesker og deres familier.
Det er jeg helt med på, og det er Socialdemokraterne med på.
Når fru Irene Simonsen laver et regnestykke, hvor en familie med to børn kan få 101.000 kr. og siger nej tak, er der noget, der tyder på, at det ikke er pengene, at det ikke er økonomien, at det ikke er bekvemmelighed, som nogle partier påstår, men at det er de menneskers usikkerhed over for det land.
Hvis der var sikkerhed, hvis vi havde en aftale med det land, var det helt okay.
Jeg vil stille et direkte spørgsmål til fru Irene Simonsen: Er fru Irene Simonsen ikke orienteret af ministeren om, at man har haft kontakt med kurdiske, nordirakiske myndigheder, og at de sagde, de ikke kunne tage ansvar for de mennesker, vi ville sende til dem?
Er fru Irene Simonsen ikke orienteret om det?
Jamen det kan vi jo så diskutere videre i udvalget.
Det er fint, for det er noget, der hører under udvalgsbehandlingen.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-05-22:
Det var derfor, jeg stillede spørgsmålet: Hvad har man tænkt sig at gøre for folk fra Syd- og Mellemirak?
Det svæver stadig i vinden, hvad svaret er på det spørgsmål.
Hvad angår det andet, vil jeg være mere positiv.
Jeg vil gerne have lov til at kvittere for fru Irene Simonsens tilbud om, at vi giver os tid til at behandle det ordentligt og derfor selvfølgelig skyder tredjebehandlingen, til efter den officielle sommerferie går i gang.
Dermed vil jeg tage imod Venstres tilbud om, at vi tager tredjebehandlingen sådan engang midt i juni, som ville være det almindelige, man ville gøre, hvis man skulle behandle det på en ordentlig og anstændig og folkestyreagtig måde.
Så hvis det var et tilbud fra Venstres side, vil jeg gerne på Det Radikale Venstres vegne kvittere og sige, at det vil jeg gerne takke for, fordi vi synes, at det her er så vigtigt et emne, så det vigtigste for os selvfølgelig er at få en ordentlig behandling af det og ikke bare at lave almindelige politiske drillerier.
Så jeg vil sige til fru Irene Simonsen: Tak for det, det var virkelig flot.
Irene Simonsen (V), 2007-05-22:
Haster igennem – altså, vi kan jo også gøre noget helt andet.
Vi kan jo blive hjemme i vores sommerferie, og så kan vi møde her på arbejde og behandle det her ordentligt.
Hvis det er det, hr. Simon Emil Ammitzbøll gerne vil have længere tid til: at stille flere spørgsmål, så for min skyld ingen alarm.
Jeg møder gerne ind i både juni og juli, det kan hr. Simon Emil Ammitzbøll så få lov at bestemme, når vi kommer og skal diskutere lovforslaget her i udvalget; det er da en alternativ mulighed.
Så vil jeg bare gentage, hvad jeg har sagt før.
Irak er ikke en stor ensartet substans med den samme uro i hver eneste landsdel eller hver eneste lille landsby eller hver eneste region.
Det er meget forskelligt i Irak, som situationen er.
Og der er nogle, der har mulighed for at rejse hjem.
Der er nogle, der allerede er rejst hjem.
Og når der er nogle, der allerede er rejst hjem, så er det, fordi de har mulighederne for det.
Det er undersøgt i hver enkelt sag her, om man har et asylgrundlag, om man er forfulgt, om man er i fare.
Der er givet afslag på asyl.
Og man har ydermere, hvis der kommer nye oplysninger, mulighed for at få genoptaget sin sag.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-05-22:
Nuvel, det er måske kun Nordirak, der ikke er det – som hr. Jesper Langballe også sagde – men hvis det kun er Nordirak, hvad gør vi så for dem fra Syd- og Mellemirak?
Irene Simonsen (V), 2007-05-22:
Jamen jeg skal da gerne svare på, hvorfor vi ikke gør, som hr. Steen Gade gerne ser det gjort sammen med sit parti, SF, nemlig at give folk noget uddannelse og lade dem blive her uden at forpligte sig til at rejse hjem.
For det første er vi politisk uenige med SF i det her spørgsmål.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at SF gerne så den gamle udlændingepolitik fra 2001 vende tilbage.
Det er vi ikke enige i.
Dernæst ville det jo være både moralsk og etisk og juridisk forkert, hvis vi gjorde det her, for det ville ende i, at de skulle have en opholdstilladelse, og så skulle vi, den lovgivende og den udøvende magt, underkende en uvildig domstolslignende instans' afgørelse, der siger, at de ikke er asylansøgere, eller også skulle vi lave en særlov, som hr. Steen Gade måske i virkeligheden ønsker.
Steen Gade (SF), 2007-05-22:
Jeg synes faktisk ikke, fru Irene Simonsen svarer på mit spørgsmål.
Hvorfor giver man ikke bare de folk, der sidder i lejrene, mulighed for at uddanne sig, uden at de skal skrive under på, at de partout vil rejse hjem?
Det ville jo gøre dem bedre egnede til den dag, hvor der ikke er borgerkrig i Irak og de skal tilbage, eller til den dag, hvor de ender med at blive her, hvad der jo også er en mulighed, fordi der fortsat vil være en ustabil situation i Irak.
Men jeg forstår simpelt hen ikke, at man kan sige, at det er et tilbud til mennesker, når man ikke giver menneskene et tilbud.
I stedet for giver man dem et valg, hvor de skal skrive under på en kontrakt om, at for at få noget så banalt som ret til at uddanne sig og opkvalificere sig, så skal de tage hjem i en situation, hvor Forsvarets Efterretningstjeneste siger, at det er en borgerkrig – hvad jeg er enig i – og hvor FN-organisationer faktisk anbefaler præcis det modsatte af det, regeringen foreslår, nemlig at vi skal beholde de mennesker i de lande, hvor de nu er.
Irene Simonsen (V), 2007-05-22:
Det er der jo en helt logisk forklaring på, for det her lovforslag retter sig mod afviste asylansøgere, det vil sige folk, der ikke har et asylgrundlag til at kunne blive og have et ophold i Danmark.
Så deres fremtid ligger i hjemlandet.
Det er afgjort ved en uvildig instans, så de skal hjem.
Så er der jo al mulig sund fornuft i, at man laver en opkvalificering, der hænger sammen med det, der så skal foregå, når man kommer hjem.
Man skal også vide, hvad det er, der er brug for derhjemme.
Og så er det sådan, at der også skal arbejdes på en helt anden måde.
Jeg forestiller mig ikke, som jeg også har udtalt i pressen, at når nu vi har vedtaget det her, så sidder der 546 afviste irakere ude på asylcenteret og klapper i hænderne og siger: Hej, lad os komme af sted i morgen.
Nej, det kræver en ordentlig, sober, gedigen vejledning af og samtale med hver enkelt.
Steen Gade (SF), 2007-05-22:
Jeg hørte fru Irene Simonsen sige, at der var fred i Nordirak.
Nu ved jeg egentlig ikke, hvad det er for en krystalkugle, regeringen og fru Irene Simonsen kigger i.
Der er jo en halv million internt fordrevne i Irak, og nogle af dem befinder sig i Nordirak.
Når man engang imellem sætter sig lidt ind i, hvad der faktisk sker i Nordirak, så er der altså også voldssituationer og folk, der bliver slået ihjel ved terrorbombninger i Nordirak.
Det er bare en oplysning.
Det, jeg vil spørge fru Irene Simonsen om, er: Hvis man nu vil gøre noget godt for de her mennesker, hvorfor er det så, at man ikke giver uddannelsestilbud, opkvalifikationstilbud til alle?
Det kan man jo bare gøre.
Det vil jo være en lille ændring af lovforslaget.
Alle får opkvalificering uden den betingelse, at de partout skal skrive under på, at de vil tilbage til Irak.
Det vil være let at gøre.
Jeg tror, vi kan få det vedtaget inden sommer.
Irene Simonsen (V), 2007-05-22:
Se, nu læste jeg lige op af et notat, jeg har, hvor der står, hvor irakere, der har været i England og er afviste asylansøgere, rejste hen i 2006.
De rejste også til Bagdad og Basra og Kirkuk, til de områder.
Jeg har ikke været der.
Men jeg kan konstatere, at der er over 500 irakere, der er rejst hjem til området, og det gør man formentlig ikke, hvis man er 120 pct. sikker på at blive slået ihjel; det tror jeg ikke man gør.
Og det kunne da være rart, hvis vi her i dag for en gangs skyld kunne få hr. Morten Østergaard til at blive bare en smule objektiv og for tælle, at forholdene sådan set er i orden, så man kan vende tilbage til Nordirak.