Inger Støjberg (V), 2016-05-03:
Tak for debatten, om end jeg må sige, at det har været en lidt særegen oplevelse at være med til her i dag.
Man må på en eller anden måde sige, at der er en klar skillelinje, eller at der i hvert fald er en form for skillelinje i dansk politik i øjeblikket, da især når det handler om flygtninge og indvandrere.
Førhen var det jo altid sådan, at når man havde hørt på Det Radikale Venstre, SF og Enhedslisten, tænkte man, at så kunne man ikke høre mere, så var der simpelt hen ikke mere at sige, der kunne ligge langt væk fra virkeligheden, for så var naiviteten ligesom sluttet, kan man sige.
Men når man så hører Alternativet i dag, tager det helt nye højder.
Jeg har ganske enkelt aldrig nogen sinde hørt noget lignende, som da hr. Rasmus Nordqvist står her på talerstolen og begrunder, hvorfor han ser ressourcer i alle mennesker, også den imam, der måtte opfordre til vold mod børn, hvis ikke lige de retter ind og beder deres bønner, når de skal, altså hvordan man som imam stadig væk kan have masser af ressourcer, må man forstå, også for det danske samfund, selv om man hverken går ind for ligestilling eller andre helt fundamentale frihedsprincipper, eller hvordan man som medlem af Hizb ut-Tahrir, måtte man også forstå, var fyldt med ressourcer og kunne være en stor gevinst for det danske samfund.
Det tager ganske enkelt nye højder.
Så har vi så haft et SF, som man ikke rigtig kunne finde ud af hvad mente, men i hvert fald ikke mente noget, som nogen andre overhovedet mente, og det vil så komme for en dag, når vi skal til at stemme for de vedtagelser, der ligger.
Men jeg må altså sige, at Alternativet på en eller anden måde tager prisen, og hvor kunne jeg egentlig bare godt tænke mig at leve i Alternativets verden.
Det er en verden, hvor man må forstå, at bisoner løber frit rundt, hvor der er kødløse dage, hvor man laver regnestykker uden facit, og hvor man på ingen måde er bundet op på den virkelige verden.
Måske er det i virkeligheden også der, regnbuen ender – jeg ved det ikke, men man kunne tro det.
Så er der den anden side af Folketingssalen, som går ind og tager et ansvar, og som jeg også synes ærligt siger, at der er store problemer, også når det handler om indvandring i Danmark, og at der jo er grupper, som kan være meget svære at integrere i Danmark, og at antal selvfølgelig betyder noget.
Jeg kender ikke et eneste menneske, der ikke gerne vil hjælpe andre mennesker, der er i nød.
Det gør jeg ganske enkelt ikke.
Så antal betyder noget!
Derfor handler det også om, at vi bliver nødt til at være ærlige om den politik, der skal føres.
Vi bliver nødt til også at forlange noget af de mennesker, der kommer til Danmark.
Jeg har det selv sådan, at jeg sådan set synes, der er tre ting, man skal forlange.
Det ene er, at man skal lære sproget, når man kommer hertil, det andet er selvfølgelig, at man skal være selvforsørgende, og det tredje – og det er nok så vigtigt – er, at man skal respektere det fundament af frihedsprincipper, som generationer før os har lagt.
Det drejer sig om frihedsprincipper, der bygger på ytringsfrihed; man kan sige, hvad man vil, man kan tegne, hvad man vil.
De bygger på religionsfrihed; man kan tro på lige præcis den gud, man vil.
Og så er der ligestilling her i landet; piger og drenge, kvinder og mænd er lige meget værd.
Det er et fundament, som generationer før os har lagt, og oven på det fundament er man sådan set velkommen til at bygge sit eget liv, men man kan bare ikke slå hul på fundamentet, og det synes jeg vi skal være uhyre præcise om og også mere præcise om, end vi måske har været i lang tid.
Så handler det på den anden side om, at når vi forlanger, man skal tage del i samfundet og være selvforsørgende, lære sproget, så skal vi også give en fair chance for, at man kan komme ind på arbejdsmarkedet.
Det er derfor, vi har gennemført to- og trepartsforhandlinger med kommunerne og også med arbejdsgiverne og med fagbevægelsen, for det er klart, at tingene hænger sammen.
Men jeg synes, det har været en spændende debat, om end det har været en særegen af slagsen, men nogle gange er det også meget godt at få trukket linjerne op her i Folketingssalen, og jeg må sige, at det synes jeg i hvert fald vi har fået gjort her til aften.