Bjarne Laustsen (S), 2010-06-22:
Det er en ren katastrofe.
Det er ikke bare en besparelse, det er en massakre på hele den danske aftalemodel, hele dagpengesystemet, for det her vil betyde, at der er mange, der aldrig nogen sinde igen vil komme i nærheden af at kunne opfylde genoptjeningskravet om 52 ugers arbejde igen.
Det er sådan set også det, der er meningen med lovforslaget, og det er derfor, det er modbydeligt.
Man kan jo ikke spare nogen penge, hvis man giver folk de samme penge, bare fra en anden kasse, så derfor drejer det sig om at sørge for, at folk ikke kan få nogen dagpenge, at tage det, de har, fra dem, forhindre dem i at få en ny genoptjeningsperiode og skære i beregningsgrundlaget; det er det, det her handler om.
Så kan man altid diskutere, om det skal være 2 år, eller om der er noget som helst andet, men mulighederne for fastholdelse på arbejdsmarkedet bliver yderligere forringet af, at SVU'en går ned fra 80 til 40 uger, og at man tager 20 pct. af satsen.
Det vil komme til at gøre rigtig ondt, og det her er jo folk, der ikke har fået særlig meget på uddannelseskontoen, rigtig mange er ufaglærte, de bor i yderområderne, og det er bestemte erhvervsgrupper, man rammer mere end andre.
Og derfor er det et ganske usympatisk forslag, som regeringen har tryllet frem her, desværre sammen med Dansk Folkeparti, og jeg skal selvfølgelig også beklage, at Det Radikale Venstre har fundet anledning til at gå med på den galej.
Det synes jeg ikke godt om.
Hvis vi kigger på nogle af de svar, der også er givet, kan vi se, hvordan det er.
Jeg havde spurgt, hvordan reglerne er med hensyn til genoptjening.
Det svarer ministeren overhovedet ikke på.
Det er selvfølgelig en sag, jeg vil bore i her imellem anden- og tredjebehandlingen – vi er jo enige om, at sagen går tilbage til fornyet udvalgsbehandling imellem anden- og tredjebehandlingen, så vi måske kan få kastet nyt lys over det under udvalgsbehandlingen – og vi har også efterfølgende et samråd, således at vi kan få lejlighed til at spørge ind til nogle af de svar, som jeg for mit vedkommende mener er mangelfulde.
For der er i hvert fald noget, der ligger os meget på sinde i Socialdemokratiet, og det er, at lovgivningsarbejdet, uanset at vi er uenige om det her, skal fungere, således at vi kan sikre os, at der ikke er nogen, der bliver klemt ved det her.
En af de ting, som også er kommet frem, handler om en borger, der har henvendt sig i forhold til overgangsordningerne.
Og der viser det sig nu, at hvis nogle er så, ja, man kan bruge udtrykket: dumme at tage 1 dags arbejde, så bliver de faktisk straffet, så kommer de til at være omfattet af de nye regler.
Det, man egentlig gerne ville med det her, var, at folk kom i arbejde, og så straffer man faktisk folk, ved at der ikke er nogen fornuftige overgangsregler.
Det er i hvert fald en af de ting, vi skal have kigget lidt mere på under udvalgsarbejdet: Kan det virkelig passe, at man, hvis man arbejder 1 dag mere i forhold til de der overgangsregler, så ryger ned på det nye, selv om man er ledig i dag?
Det synes ikke at være klogt, at man gør det på den måde.
Det ville jo være ønskeligt, hvis regeringen ville komme med en oversigt over de samlede konsekvenser af at forringe, altså halvere, dagpengeperioden, fordoble genoptjeningskravet og forringe beregningsgrundlaget.
Og krise, javel, men vi ved også, at regeringen samtidig har givet lettelser og besparelser for 230 mia. kr., og jeg kan godt sige, at det er sådan, at dem, man sender den her rudekuvert af sted til nu, ikke er nogle af dem, der har fået glæde af de skattelettelser, der er blevet givet, de ufinansierede skattelettelser; der ligger en regning, der skal betales.
Men det er jo selvskabte plager, som regeringen sammen med Dansk Folkeparti er i gang med at rette op på, og man kunne selvfølgelig have reageret anderledes, hvis det var, at man ville.
Det har regeringen jo ikke ønsket.
Tak, formand.
Nu står vi her ved andenbehandlingen af L 224, og jeg skal gentage den principielle modstand, vi i Socialdemokratiet har mod at stemme ja til det her forslag.
Først vil jeg sige, at vi synes, at hele den pakke, der er lagt frem, er usympatisk.
Jeg brugte ved førstebehandlingen også udtrykket modbydelig, og det mener jeg stadig væk.
Grunden til, at det er så slemt, er jo, at vi nu er i gang med en lovgivning, hvor vi ikke kender det hele.
F.eks. kommer der et lovforslag til efteråret.
Det er det her projekt, man har med, at man i første omgang halverer dagpengene, så fordobler man genoptjeningskravet, og så firedobler man beregningsgrundlaget, hvilket formodentlig kommer til efteråret.
Det gør jo, at folk, der i dag melder sig ind i en a-kasse, ikke kender vilkårene for det forløb, som de melder sig ind til, og det bør man gøre.
Hvis man tegner en forsikring i dag, bør man også vide, hvad konsekvenserne er, både rettigheder og pligter bør følge med.
Indledningsvis vil jeg takke ministeren for de svar, der er kommet på spørgsmål som følge af vores udvalgsarbejde.
Jeg vil dog sige, at jeg synes, det er lidt, man kunne måske bruge udtrykket sjofelt.
Nu vil jeg nok få at vide, at jeg ikke er en af naturens muntre sønner, men der sker jo tit det i lovgivningsarbejdet, at vi beder om at få optrykt en række spørgsmål og svar i lovgivningen, således at dem, der skal efterleve den her lovgivning, præcis ved, hvad det er, de skal rette sig efter, hvad intentionerne med lovgivningen var.
Her henviser ministeren så til L 222, og hvis ikke man kunne finde på at give et andet svar, så kunne man godt med de teknikker, vi har i dag, genoptrykke svaret i L 224 i stedet for bare at henvise til L 222.
I øvrigt synes jeg, at svarene er mangelfulde, idet der ikke svares fyldestgørende på en række af de spørgsmål, som vi har stillet fra udvalgets side.
Det skal jeg stærkt beklage, og det lovsjusk, der her er lagt frem, viser jo, at regeringen ikke har en reel interesse i at fortælle befolkningen, hvad det her handler om.
Vi har hørt, at Dansk Folkeparti tager hovedansvaret for i det hele taget at bringe dagpengespørgsmålet på bane, selv om man har sagt, at man ikke vil forringe dagpengene.
Det gælder også dagpengeperiodens længde.
Det har regeringen sagt, det har Dansk Folkepartis sagt.
Alligevel virker det, som om regeringen, da katten var sluppet ud af sækken og Dansk Folkeparti havde sagt, at vi bare lige kan skære i dagpengene, så tænkte, at det ikke var nok, nu ligger de arbejdsløse ned, de har fået et blåt øje, vi giver dem lige en knyttet næve oven i også.
Det sker jo ved, at man fordobler genoptjeningskravet.
Det er det, der ligger i det lovforslag, som vi behandler her.
Vi ved også, at man kommer med fundamentale ændringer i hele beregningsgrundlaget.
Efter sigende skulle det være så teknisk, at regeringen ikke har kunnet nå at fremsætte forslaget.
Det tror jeg gerne.
Jeg har spurgt om, hvad det vil betyde for de folk, der er under 50, og som falder ud af dagpengesystemet.
Der svarer ministeren, at der ikke er nogen under 50 år, der falder ud af dagpengesystemet, for de har gode muligheder for at genoptjene en ny periode.
Er der større risiko for, at kvinder falder ud af dagpengesystemet, end at mænd gør det?
Så svarer ministeren, at det er kønsneutralt.
Der er ikke flere kvinder, der falder ud.
Der er faktisk ikke nogen, der falder ud.
Vi har spurgt om bygningshåndværkere, vi har spurgt om deltidsbrandmænd, vi har spurgt om en lang række forskellige grupper, men der er ingen, der falder ud.
Alligevel siger regeringen, at det her drejer sig om, at der falder 2.200 mennesker ud af dagpengesystemet.
Hvordan kan det gå til, at når vi stiller præcise spørgsmål, er der faktisk ikke nogen, der bliver ramt af det her lovforslag?
Det er da fantastisk.
Jeg tror, at der er nogle, der godt vil stille spørgsmål, det kan de også godt få lov til, i hvert fald for mig.
Jeg synes, at det er lidt underligt, at man siger, at man kan spare en masse penge på området, og at det her kommer til at ramme nogle mennesker.
Der er forskellige analyser af det her, men det er måske op mod mellem 10.000 og 20.000.
Regeringen lægger sig altid på den smalle side, kan man sige, og siger 2.200.
Men når vi så spørger, hvem det er, der bliver ramt af det her,
så kommer der ingen svar.
Vi har også spurgt, hvad det betyder for den kommunale økonomi, og hvad man egentlig kan regne med af afledte udgifter, når folk ikke er på statspenge, for uanset at man ikke kompenserer kommunerne fuldt ud, så ved vi jo, at der er afledte udgifter for kommunerne og for jobcentrene, fordi man skal afholde en lang række forskellige aktiviteter.
Et af problemerne i det her er også, at inden det kommer så vidt, at folk mister deres arbejde, så har regeringen tænkt sig også at skære i både de beskæftigedes og i de arbejdsløses muligheder for at få uddannelse.
Jeg tror, det var i 2004, at regeringen også fiflede med det løfte, man gav vælgerne i 2001 og har gentaget stort set lige siden: Vi rører ikke dagpengene.
Alligevel gik Dansk Folkeparti til forhandlingsbordet sammen med regeringen og lavede et loft over dagpengene.
Der gik ikke ret lang tid, og der skulle ikke ret mange afspilninger til på Danmarks Radio, før man kunne høre, at statsministeren havde sagt: Vi rører ikke dagpengene.
Derfor troede vi jo alle sammen, at den hellige grav var vel forvaret, og at man ikke kom med sådanne forslag.
Jeg anerkender fuldt ud politiske partiers ret til at komme og stille forslag, uanset om de er fornuftige eller ej.
Dansk Folkeparti har sagt, at det er dem og ikke regeringen, der bragte det her på banen.
Vi ved jo alle sammen, at regeringen vil spare mere på overførselsindkomsterne osv., det kunne Dansk Folkeparti ikke lide, og man var i sin gode ret til at komme med et ændringsforslag.
Men når Dansk Folkeparti nu ikke vil vedkende sig de to sidste dele, som vi ikke kan få at se, er det jo interessant, om det er regeringens politik, eller hvis det er.
Vi ved udmærket godt, at De Radikale og Liberal Alliance har den politik, men det skal de selv svare for.
Jeg må sige det samme til Liberal Alliances ordfører, hr. Simon Emil Ammitzbøll, nemlig at jeg tror, at han har misset noget af debatten.
Altså, det er jo meget fint at stille ordføreren et spørgsmål, men når ordføreren så svarer på det, er det også klogt at lytte.
Derfor vil jeg gerne sige en gang til: Ja, vi ruller det her tilbage, forstået på den måde, at de penge, der lægges op til at spare i det her, tager vi tilbage til området, og så beder vi arbejdsmarkedets parter se på det, nøjagtig ligesom det parti, som hr. Simon Emil Ammitzbøll tidligere var medlem af, Det Radikale Venstre, var med til at foreslå i 1998.
Her sagde vi til arbejdsmarkedets parter: Prøv lige at komme og kigge på dagpengesystemet; vi har fået høvlet af på de 360.000, vi er på vej ned; er der behov for at justere det?
Og man kom med hinanden i hånden og sagde ja.
Det er en ganske intelligent måde at løse den slags ting på.