Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-22:
Indledningsvis synes jeg, at der er grund til at fastslå, at DONG Energy allerede i dag er privatiseret.
Siden fusionen af seks danske energiselskaber i 2006 har ejerkredsen ud over staten bestået af en række forbrugerejede elselskaber og en enkelt kommune.
Staten ejer i dag kun 74 pct. af aktierne i DONG Energy.
Jeg går derfor ud fra, at beslutningsforslaget vedrører den børsnotering af DONG Energy, som alle Folketingets partier på nær Enhedslisten aftalte i 2004.
Den politiske aftale fra 2004 fastlægger rammerne for salget af aktier i DONG Energy.
Aftalen indebærer for det første, at der arbejdes hen imod en børsnotering af DONG Energy, hvor en del af aktierne sælges til en bred kreds af indenlandske og udenlandske investorer.
For det andet indebærer aftalen, at staten skal fastholde aktiemajoriteten i DONG Energy.
Kun hvis
der er enighed mellem parterne, kan staten afgive sin aktiemajoritet inden den 1. januar 2015.
For det tredje gælder, at naturgasinfrastrukturen under alle omstændigheder skal forblive under statens kontrol.
Med naturgasinfrastrukturen menes naturgasnettet og naturgaslagrene.
Kravet er opfyldt, så længe staten bevarer aktiemajoriteten i DONG Energy, ellers vil staten skulle tilbagekøbe infrastrukturen, hvis det på et fremtidigt tidspunkt måtte blive besluttet at afhænde aktiemajoriteten i selskabet.
Der er således ingen usikkerhed om, at staten vil bevare kontrollen med naturgasinfrastrukturen, som er den del af DONG Energy's virksomhed, der især er vigtig i forhold til de samfundsmæssige interesser.
Tilsvarende ejer Energinet.dk det overordnede elnet.
Der skete imidlertid det, at der lige før jul 2004 blev indgået en rammeaftale om at fusionere Elsam og DONG Energy.
Aftalen blev indgået af bestyrelserne for de to selskaber og den daværende finansminister.
Derefter fulgte et længere forløb, som jeg ikke skal trætte med her.
En konsekvens af fusionen var, at en række af de tidligere aktionærer i Elsam og Energi E2 blev medejere af DONG Energy.
Der var og er tale om de energiselskaber, der ligesom regeringen og Folketinget fandt det væsentligt for det danske samfund, at der blev skabt et stærkt danskbaseret energiselskab, der kunne tage konkurrencen op mod de store paneuropæiske energiselskaber.
Grundlaget for mindretalsaktionærernes beslutning om at bakke op om fusionen var bl.a. den aktionæroverenskomst, som de indgik med staten på tidspunktet for fusionen.
Aktionæroverenskomsten og den tilhørende lock-up-aftale er grundlæggende baseret på en præmis om, at DONG Energy skal børsnoteres.
Således var det afgørende for mindretalsaktionærerne, at der blev skabt muligheder for, at de gradvis og hver især kunne beslutte at reducere deres medejerskab af DONG Energy.
Mindretalsaktionærerne ønskede således fleksibilitet i forhold til at disponere over deres aktier i DONG Energy, så det passede ind i deres overordnede strategi.
Derfor forpligter aktionæroverenskomsten staten til at søge DONG Energy børsnoteret.
Med et aktstykke tilsluttede Finansudvalget så, at staten indgik disse aftaler, og udvalget har efterfølgende to gange tilsluttet sig, at aftalerne blev justeret for at tage højde for, at børsnoteringen endnu ikke har kunnet gennemføres.
I overensstemmelse med aftalen fra 2004 ville en del af statens aktier blive solgt i tilknytning til børsnoteringen, men staten ville fortsat skulle eje mere end 50 pct. af aktierne.
Planerne om at børsnotere DONG Energy måtte imidlertid sættes i bero i starten af 2008.
Den begyndende uro på de finansielle markeder, der senere viste sig at være forløberen for en egentlig finansiel krise, betød, at vi ikke vurderede det muligt at opnå en pris på de aktier, der skulle sælges, der i rimelig grad afspejlede den reelle værdi af DONG Energy.
Efterfølgende gik udviklingen fra dårlig til værre, og der er fortsat betydelig usikkerhed om den økonomiske udvikling og dermed om udviklingen på de finansielle markeder i den kommende tid.
Der er stadig flere tegn på, at vi er på vej til at bevæge os ud af den økonomiske krise, og at de finansielle markeder har stabiliseret sig, men det vil kræve noget større sikkerhed om den kommende udvikling, før det vil være meningsfuldt at genoptage forberedelsen af DONG Energys børsnotering.
Derfor har Finansministeriet ikke siden januar 2008 arbejdet med forberedelsen af børsnoteringen, og der er ikke aktuelt planer om at igangsætte et sådant arbejde.
Når det på et tidspunkt bliver relevant at overveje en genoptagelse af børsnoteringsprocessen, vil jeg naturligvis drøfte det med forligskredsen med udgangspunkt i den aftale, som vi indgik i 2004.
For det første vil en børsnotering understrege, at DONG Energy er et selskab, der drives på forretningsmæssige vilkår.
Dermed får selskabet bedre mulighed for at klare sig i den stigende konkurrence i energisektoren, fordi der ikke er tvivl om, hvilke motiver der driver selskabet.
For det andet indebærer en børsnotering, at selskabet løbende ville skulle stå til regnskab over for markedet vedrørende sine dispositioner.
Staten som hovedaktionær får så at sige hjælp af markedet til at føre kontrol med, at selskabet foretager fornuftige dispositioner.
DONG Energy vil således hele tiden blive målt og vejet af eksisterende og potentielle aktionærer, aktieanalytikere m.v.
Værdien af dette skal bl.a. ses i lyset af, at DONG Energy er en meget kompleks virksomhed med en stadig større andel af sine aktiviteter i udlandet.
For det tredje kan en børsnotering give DONG Energy muligheden for at skabe sig en skarpere profil i offentligheden, og det vil bl.a. styrke selskabet i forhold til markedsføring og rekruttering.
Ud over disse fordele ved børsnoteringen af DONG Energy vil jeg også gerne gentage, at staten over for mindretalsaktionærerne er forpligtet til at søge DONG Energy børsnoteret.
Mindretalsaktionærerne har således bundet relativt store beløb i deres aktieposter.
Det er derfor kun naturligt, at nogle af dem hen ad vejen har en interesse i at nedbringe aktieposten i DONG Energy, fordi nogle kan bruge provenuet fra aktiesalg til andre formål, mens andre ser sig selv som langsigtede investorer i DONG Energy.
Som nævnt indledningsvis er DONG Energy faktisk allerede i dag privatiseret, og staten ejer kun 74 pct. af aktierne.
DONG Energy er også gennem en længere årrække blevet drevet på helt normale forretningsmæssige vilkår.
Dette er sket, fordi staten som ejer gennem mange år har fundet det hensigtsmæssigt.
Og siden fusionen i 2006 har det også været påkrævet af hensyn til mindretalsaktionærerne, der som alle andre aktionærer ønsker et rimeligt afkast af deres investeringer.
Men selvfølgelig sker det under det ansvar, der følger af, at selskabet er den største leverandør af el og naturgas til de danske forbrugere og virksomheder, og at selskabet har staten som hovedaktionær.
Børsnoteringen vil derfor ikke grundlæggende ændre på vilkårene for statens ejerskabsudøvelse.
Der vil formentlig være mange flere medaktionærer, og staten vil eje en lidt mindre andel af selskabet, men staten vil i kraft af aktiemajoriteten kunne gribe ind, hvis det mod forventning måtte vise sig nødvendigt.
Jeg mener, at der er mange fordele knyttet til den arbejdsdeling, der betyder, at energiog klimapolitiske mål og hensyn forfølges, ved at Folketinget gennem bl.a. lovgivningen fastsætter de generelle rammebetingelser, mens der i ejerskabet af DONG Energy fokuseres på, at selskabet drives effektivt.
Med denne arbejdsdeling sikrer vi for det første, at det ikke kun er DONG Energy, men alle aktørerne i den danske energisektor, der bidrager til de energi- og klimapolitiske målsætninger, dvs. at vi opnår en væsentlig større effekt af lovgivningen.
Disse fordele kan vi opnå, samtidig med at vi med en børsnotering opnår større sikkerhed for, at DONG Energy kan drives effektivt, og som allerede omtalt er det helt klart, at staten altid vil bevare kontrollen med naturgasinfrastrukturen.
Som jeg allerede har sagt, har Finansministeriet ingen aktuelle planer om at genoptage forberedelserne af børsnoteringen af DONG Energy, hvorfor jeg sådan set har lidt svært ved at forstå timingen af Enhedslistens beslutningsforslag.
Når det på et tidspunkt bliver relevant at overveje børsnoteringsprocessen genoptaget, vil jeg naturligvis drøfte dette med forligskredsen med udgangspunkt i den aftale, som vi indgik i 2004, svarende til det, som jeg har fået oplyst var tilfældet, da børsnoteringen blev søgt gennemført i 2007 og starten af 2008.
Jeg mener, at det må være den naturlige proces, og jeg håber, at forligskredsen er af samme opfattelse og dermed, at Enhedslistens beslutningsforslag ikke kan støttes.