Jesper Petersen (SF), 2009-04-14:
På finansloven beslutter et flertal, hvad fællesskabets penge skal gå til, og ministerierne har at rette sig efter de beløb og de formål, der bliver besluttet.
Men i andre tilfælde er der i stedet blevet indført et fradrag eller en skattefritagelse for en bestemt økonomisk adfærd.
Dagblade betaler ikke moms, arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer er skattefritaget, der gælder særlige afskrivningsregler for nogle typer ejendomme; eksemplerne er mange.
Der laves afvigelser fra de ellers gængse regler på området, man foretager en begunstigelse af en bestemt adfærd, og der er dermed etableret en såkaldt skatteudgift.
Skatteudgifter kan derfor sammenlignes med et tilskud og er en politisk valgt begunstigelse af en bestemt adfærd eller en særlig form for virksomhed.
Politiske prioriteringer bør vel i et demokrati altid være genstand for en demokratisk, politisk debat, og økonomiske beslutninger bør blive evalueret og drøftet til stadighed.
Bruges skattekronerne mest effektivt?
Kan vi fremme det, vi vil, bedre ved direkte tilskud?
Er tiden løbet fra en bestemt skattefritagelse, eller bliver den brugt uhensigtsmæssigt?
Skatteudgifterne udgør et meget stort beløb, så godt som jeg altså kender til dem, for regeringen er jo holdt op med at skrive det i finanslovene, så vi kan holde øje med det.
I 2006 var det forsigtige skøn for de samlede skatteudgifter på godt 35 mia. kr., et tal, der må forventes at være steget siden.
Det er altså milliarder og atter milliarder af kroner, der ellers ville være kommet ind i skat, men som det politisk er besluttet at undlade at opkræve for dermed begunstige en bestemt adfærd eller virksomhed.
Det kan der være gode grunde til.
Det er ikke pr. definition dårligt.
Men SF mener bare ikke, at beslutninger af så stort økonomisk omfang skal ske, uden at der er hånd i hanke med, hvad der sker, og ikke uden en løbende overvejelse om, hvorvidt det er den bedste måde at fremme den ønskede adfærd på.
Derfor har vi fremsat beslutningsforslaget her sammen med Socialdemokraterne.
I Økonomi- og Erhvervsstyrelsens redegørelse for erhvervsstøtte siges det direkte: »I nogle tilfælde kan det være mere eller mindre tilfældigt om det er valgt at yde støtte til et område ved direkte tilskud eller ved at give en skattemæssig tilskyndelse til et givent område.« - altså ved en skatteudgift.
Den politiske overvejelse får vi ikke her i Folketinget.
Når en skatteudgift først er indført, kan den løbe derudad med tab for statskassen, uden at der bliver holdt øje med det.
Det er ikke bare Socialdemokraterne og SF, der efterlyser en mere ansvarlig omgang med skatteudgifter i Danmark.
Både Rigsrevisionen og vismændene anbefaler et bedre overblik med løbende debat om skatteudgifterne.
Det mener jeg at regeringen skulle tage og lytte til.
Selv om det ikke kan opgøres præcis i kroner og øre, hvad en skatteudgift beløber sig til, kan der gives kvalificerede bud, som kan bruges til de politiske overvejelser om de begunstigelser, der sker.
Dem kan alle så forholde sig til, og ændringer kan laves, hvis det er fornuftigt.
Der er altså gode demokratiske og åbenhedsmæssige argumenter for løbende at opgøre skatteudgifterne, og der er væsentlige politiske grunde til det, så det hele tiden kan sikres, at der er styr på omkostningerne ved de enkelte skatteudgifter, og at pengene bruges på den bedste måde.
Det bør man være interesseret i, uanset om man er tilhænger eller ej af det her beslutningsforslag.
Derfor mener S og SF, at skatteudgifterne bør opgøres på finansloven, og det håber vi at et flertal i Folketinget vil bakke op om.