Camilla Hersom (RV), 2014-12-12:
Tak for det.
SF har fremsat forslag om udarbejdelse af en lighedsudredning, og det er på mange måder et sympatisk forslag.
Radikale Venstre er også optaget af lighed i samfundet, herunder først og fremmest, at der skabes lige muligheder.
SF motiverer imidlertid sit forslag med, at vi ikke ved nok om lighed, at ligheden er afgørende for den danske samfundsmodel, og at uligheden i Danmark er stigende.
Jeg mener egentlig, at der kan sættes spørgsmålstegn ved de tre præmisser.
For det første ved vi allerede temmelig meget om uligheden.
Som ministeren allerede har påpeget, har regeringen ud over det, vi allerede ved, taget en række initiativer til at beskrive uligheden, bl.a. ved at fremlægge en årlig fattigdomsredegørelse.
For det andet fremhæves det, at ligheden er væsentlig for den danske samfundsmodel.
Jo, det er den vel, hvis man tilhører centrum-venstre, men jeg er da sikker på, at hvis man spørger andre steder i det politiske spektrum, vil der være meget stor uenighed om, hvor vigtig ligheden egentlig er for det danske samfund, især på de økonomiske parametre.
Derudover er der jo netop i denne regerings tid, også da SF sad i regering, taget en række initiativer til bl.a. at nedbringe fattigdommen ved at afskaffe fattigdomsydelserne.
Når Danmark er nået så langt i bekæmpelsen af fattigdom og ulighed, skyldes det altovervejende det danske velfærdssamfund, som Socialdemokraterne og Radikale Venstre har været hovedarkitekterne bag, et samfund, som er kendetegnet ved en rimelig balance mellem den økonomiske omfordeling over skattebilletten og den personlige frihed.
Forslagsstillerne hævder, at indkomstforskellen i Danmark er blevet markant større siden 1994, og at få tjener mere og får stadig større bidder af samfundskagen.
Det kan være, at denne udvikling har været gældende i andre lande, og det er der jo meget der tyder på at det har, men der er altså ikke noget, der tyder på, at det er billedet i Danmark.
Derfor er lighed alligevel en central værdi for Radikale Venstre.
Der skal efter vores opfattelse ikke opstå for stor en kløft mellem rig og fattig.
Derfor er vi glade for, at der ikke er udsigt til det, og derfor er vores politiske fokus at skabe de bedste betingelser for, at mennesker kan gribe samfundets muligheder i form af uddannelse eller arbejde. For det handler jo i bund og grund om mennesker.
Det fordrer, at vi i Danmark supplerer et matematisk-økonomisk lighedsmål med et mål om at øge den sociale mobilitet, så flere får en uddannelse og en stærkere tilknytning til arbejdsmarkedet end deres forældre.
Og det er vi jo også i gang med.
Vi har siden 2011 lavet en reform af folkeskolen og en reform af ungdomsuddannelserne, og vi barsler med en reform af de gymnasiale uddannelser.
Kernen i de her reformer er jo, at de skal gøre op med uligheden i uddannelsessystemet, og at alle skal kunne nå til det yderste af deres potentiale, netop for at adressere uligheden.
Et andet område, som er centralt, og som også nævnes i det, der ligger som baggrund for beslutningsforslaget, er sundhedsområdet.
Men her har vi jo i Danmark det paradoks, at selv om der er let og lige adgang til sundhedssystemet, har vi meget, meget stor ulighed på det område.
Det skyldes til dels, at de ressourcestærke behandles bedre i systemet end de ressourcesvage, hvilket er et stort og selvstændigt problem, men det skyldes jo også, at livsstilsfaktorerne betyder en hel del for det samlede sundhedsbillede i Danmark, og det skal vi gøre noget ved.
Men vi ved sådan set godt, hvad der skal til, og regeringen har, som ministeren også påpegede, taget en række initiativer netop med det formål at bekæmpe uligheden i sundhed.
Så afslutningsvis vil jeg sige, at uanset at vi er helt enige i, at lighed er vigtigt, og at ulighed derfor skal adresseres, så er det altså ikke en udredning, vi har behov for.
Vi ved ganske, ganske meget om, hvad det er, der skaber ulighed i Danmark, og det er ikke først og fremmest økonomi.
Det, der er behov for, er derfor, at vi handler på den viden, vi har.