Lone Dybkjær (RV), 2010-02-09:
Min hals har det ikke meget bedre end formandens, så jeg skal forsøge mig uden alt for meget hosten.
Det her forslag minder jo om Det Radikale Venstres forslag, som vi tidligere har behandlet.
Vores forslag var lidt mere vidtgående, men lad det nu ikke skille os ad.
Jeg synes, at det er meget vigtigt, at vi får taget hul på det her område.
Jeg har tidligere under den her debat sagt, at jeg ikke synes, at vi skal blive ved med at betragte det som et særligt tandproblem.
Det er selvfølgelig et tandproblem, men jeg vil gerne se det i et bredere sundhedsperspektiv, for jeg synes, at det må være relativt ligegyldigt, om det drejer sig om ens fod eller tand, for begge dele er væsentligt for ens videre tilværelse.
Foden bliver jo behandlet gratis; det gør tanden ikke.
Derfor synes jeg, at det skal sættes ind i en overordnet sammenhæng, også når vi kigger på finansieringen.
Jeg vil meget appellere til, at vi får det ind under den kategori, der hedder sjældne sygdomme.
Og hvis vi kigger lidt på historien, uden at gå for meget i detaljer med den, tror jeg også, at al begyndelse for behandling af sjældne sygdomme har været svær.
Jeg synes, at vi skal betragte de her tandproblemer på samme måde.
Det, der piner mig mest ved det her, er, at der, så vidt jeg kan se, faktisk er tale om diskrimination.
Det er en lillebitte gruppe mennesker – det er 1.000 eller 2.000 mennesker eller måske 5.000 mennesker, vi taler om, som oven i købet har forskellige sygdomme – som vi ikke hjælper i det her samfund, hvor vi ellers praler af, at der er lige adgang til sundhedsvæsenet.
Jeg synes i virkeligheden, at det ikke bare er en sjælden sygdomssag.
Det er også en diskriminationssag.
Det er simpelt hen noget, vi ikke kan være bekendt.
Nå, for at komme videre med det her tror jeg, at det er meget vigtigt, at vi under udvalgsarbejdet – og som jeg tidligere har sagt, ser det ud til, at alle mine spørgsmål er smuttet, men så kan de blive gentaget – nøje får kortlagt, hvad det er, vi snakker om, og hvad udgifterne er til det.
For jeg tror, at hvis vi tager det sygdom for sygdom, vil vi med nogenlunde sikkerhed kunne få at vide, hvor mange der er.
Vi kan selvfølgelig ikke få at vide, om der er 1 eller 10, men vi kan få at vide, om der er 100 eller 1.500 – et eller andet vil vi kunne finde ud af, og så kan vi meget præcist danne os et indtryk af, hvad vi snakker om.
Jeg synes også, at vi skal kigge på, hvad det koster, og hvad det i øvrigt koster at behandle de andre sjældne sygdomme, som vi behandler.
Nu vil jeg slet ikke tale om de store folkesygdomme som kræft og de nye kræftbehandlinger.
Jeg skal være den første til at sige, at det skal fortsætte, for det er der brug for.
Men der er faktisk også brug for, at vi hjælper denne her gruppe mennesker, for det er jo for manges vedkommende en invaliderende sygdom.
Så jeg vil appellere til, at vi under udvalgsarbejdet får det kortlagt og eventuelt får sammenlignet det med nogle sjældne sygdomme, med andre ord trækker det ud af den her tanddiskussion.
For vi skal ikke diskutere, om brugerbetalingen på tænder er rimelig eller ej, den ville ikke være kommet, hvis det var dukket op i dag, så ville tandsygdomme blive behandlet som almindelige sygdomme.
Nu dukkede det ikke op i dag, men lad os lade være med at gå ind i alt det der og sige, at der altså er en brugerbetaling.
Det er der også på meget fysioterapi og forskellige andre ting.
Lad os bare kigge på den isolerede ting, der hedder de her sjældne tandsygdomme, og lad os få puttet det ind i kategorien sjældne sygdomme og lad os tage den derfra.
Det vil være min appel til udvalget, og det håber jeg at ministeren vil medvirke til, så vi i det mindste ved, hvad vi snakker om.
Hvis jeg nu er rigtig flink, vil jeg sige, at jeg håber, at ministeren vil være med til det her, så vi alle kan blive klogere.