runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tina Nedergaard (V), 2011-02-09:
Jo, men det er jo heller ikke hr. Rasmus Prehns ærinde, at befolkningen skal forstå, hvad der sker konkret i den her sag
Sådan forekommer det mig ikke.
For man laver jo falske forudsætninger: at det er regeringens nedskæringer i kommunerne, der betyder en nedskæring i folkeskolen.
Det er faktuelt forkert, for der er aftalt et uændret serviceniveau med kommunerne.
Har de så haft et overforbrug i 2010, som de skal kompensere for i 2011, ja, så fører det jo konkret til besparelser.
Det er sådan set det, der også følger af, at vi har kommuneaftalen, altså at kunne styre den overordnede offentlige økonomi.
Så det er ikke mit indtryk, at hr. Rasmus Prehn er optaget af, at befolkningen skal forstå, hvad det nøjagtig er, der konkret sker.
Men vi har stillet en af verdens bedste folkeskoler i udsigt – det er fuldstændig korrekt, og det lever vi gerne op til.
Det er også derfor, at vi i vores udspil har lagt meget vægt på, at det i undervisningen er eleven, der er i fokus, ikke læreren, bl.a. med en seks klokketimers indskolingsdag, så vi sikrer, at det lille barn også kan nå at lære at læse, inden det forlader 2. klasse.
Faktisk har vi udstedt et løfte om, at man kan det.
Men forudsætningen er altså også, at forligskredsen, hvor Socialdemokraterne selv er repræsenteret, er med til at kigge på specialundervisningen, som i øjeblikket dræner normalområdet for ressourcer, sådan at vi kan få de små, søde unger tilbage i normalklassen, men også de mange dejlige ressourcer, som vi kan bruge rigtig godt, også i normalkonceptet i folkeskolen.
Rasmus Prehn (S), 2011-02-09:
Det er alligevel mageløst, at vi står her i en situation, hvor vi helt tydeligt har hørt regeringen sige, at man skal have en folkeskole i verdensklasse, og alligevel reduceres der.
Det, der så er ministerens svar, er: Nå, men vi lover bare noget mere så; så lover vi en 6-timers-skoledag, så lover vi endnu mere.
Men det løser ikke problemet, for danskerne har jo opdaget, at regeringen siger ét og gør noget andet.
Når man lover en folkeskole i verdensklasse, så skærer man ned i stedet for.
Skal jeg forstå det sådan, at ministeren så bare siger, at det er kommunerne, der administrerer forkert?
Er det borgmestre, som administrerer forkert?
Er det f.eks. Anny Winther i Rebild Kommune – hun er Venstrekvinde – der gør det forkert?
Er det den nyvalgte Venstreborgmester i Frederikshavn, der administrerer forkert, når man kan se, at der bliver reduceret ret voldsomt i antallet af lærere?
Er det regeringens politik at tørre ansvaret af på laget under, nemlig kommunerne, og sparke nedad og sige, at det er dem, der administrerer forkert, og at de bare kunne have gjort noget andet?
Eller skulle regeringen ikke til at tage ansvaret på sig og sige: O.k., det, at vi har givet skattelettelser til de allerrigeste, gør, at vi nu skal finde pengene et andet sted; nu er det smalhals i kommunerne, og nu betyder det så, at vi altså ikke kan leve op til en skole i verdensklasse, for I får færre timer og færre lærere?
Skulle man ikke være ærlig og sige det, som det er?
Eigil Andersen (SF), 2011-02-09:
Tak for det.
Hvad er ministerens syn på, at flere eksperter påpeger, at regeringen overvurderer, at der kan spares 16 mia. kr. årligt, hvis regeringens forslag om at afskaffe efterlønnen skulle blive gennemført?
Rasmus Prehn (S), 2011-02-09:
Hvordan vil ministeren skabe en folkeskole i verdensklasse, når regeringens nulvækst presser kommunerne til at fyre lærere, eksempelvis i Nordjylland, hvor langt over 100 lærerstillinger nedlægges?
Lars Barfoed (KF), 2011-02-09:
Nu har jeg egentlig altid set det sådan, at spørgetiden her om onsdagen er til at stille ministrene spørgsmål om ting og sager, der foregår inden for deres ressortområde.
Det er selvfølgelig altid muntert med en rask politisk diskussion, og det kan vi da godt bruge tiden på her, så der vil jeg bare endnu en gang sige, at vi er verdens højest beskattede land og har vel den største offentlige sektor i verden, og så er det da meget naturligt, at et borgerligt konservativt parti siger: Vi må kunne reducere skattetrykket og den offentlige sektor på længere sigt, sådan at vi fremstår som et mere konkurrencedygtigt samfund, hvor den private sektor til gengæld får muligheder for at vokse og tjene penge til os alle sammen.
Det vil jo give et provenu, der giver os mulighed for på sigt at lette skatten.
Og så kan vi helt sikkert også finde måder at indrette os på med den offentlige sektor, så vi sparer penge, f.eks. ved at målrette ydelserne mere til de svage i samfundet og sige, at dem, der har penge nok, og kan klare sig selv, også må klare sig selv, for hvorfor skulle de ikke det?
Og så kan vi koncentrere os om at give til dem, der virkelig har behov for det og ikke kan klare sig selv.
Sådan nogle omlægninger kan også bidrage til at lette skattetrykket.
Anne Baastrup (SF), 2011-02-09:
Mener ministeren, det er muligt at bidrage til at finansiere skattelettelser for 35 mia. kr. inden for hans eget ressortområde?
Lars Barfoed (KF), 2011-02-09:
Til tider efterlades man med en fornemmelse af, at spørgsmål er stillet mere for at få lov til at stille spørgsmålet end for egentlig at høre svaret.
Og jeg står lidt med den fornemmelse her, men jeg vil alligevel gerne give et svar.
Jeg kan i hvert fald sige, at vi ikke har fundet besparelser for 35 mia. kr. i Justitsministeriet på nuværende tidspunkt, og det kommer vi heller ikke til.
Vi har fundet en stor del af pengene med genopretningspakken, og nu fremlægger regeringen så, som statsministeren i øvrigt har været inde på for lidt siden, en 2020-plan om kort tid, og den skal så være grundlag for forhandlinger med Folketingets partier.
Det er sådan set det, vi koncentrerer os om nu.
Så er det rigtigt, at vi i Det Konservative Folkeparti, som jeg er medlem af ud over at sidde i regeringen, er meget optaget af at lette skattetrykket i Danmark, for vi er vel verdens hårdest beskattede land.
Derfor vil vi gerne på sigt arbejde for, at vi får gennemført skattelettelser.
Vi har fået lettet skatten på arbejdsindkomster i den her regerings tid.
Det har Det Konservative Folkeparti arbejdet hårdt på, det er lykkedes, men vi vil gerne videre, for vi synes, at skattetrykket i det her land er for højt.
Så det vil vi gerne på længere sigt opnå, men det er ikke lige den udfordring, vi står foran her og nu.
Anne Baastrup (SF), 2011-02-09:
Nu har der været mange udmeldinger fra både den forhenværende formand for De Konservative og den nuværende om, at det ville være rigtig, rigtig godt, hvis vi fjernede efterlønnen, for så ville der være plads til skattelettelser.
Så har jeg forstået, at De Konservative har trukket det lidt tilbage, at den der sammenhæng i hvert fald helst ikke må komme alt for meget frem.
Men når nu den nuværende politiske ordfører for Det Konservative Folkeparti siger, at målet er at slanke den offentlige sektor, så spørger jeg: Hvor inden for justitsministerens område kan man bidrage – ikke finde dem alle sammen, men bidrage – til at slanke den offentlige sektor, således at man samlet får slanket den offentlige sektor for 35 mia. kr.?
Der må være en grund til, at fru Carina Christensen går ud og siger det her, siger, at det er De Konservatives mål, og så må justitsministeren som ansvarlig minister jo også kunne stå på mål for, hvor det så er, at han kan se – ikke endnu måske, men så om 5 år – hvor mange politifolk vi skal have, hvor mange fængsler vi skal have lukket, eller hvad?
Lars Barfoed (KF), 2011-02-09:
De skal ikke bruges til skattelettelser – de skal ikke bruges til skattelettelser!
Nu håber jeg, det er sagt klart og tydeligt.
Men vi har et mål i Det Konservative Folkeparti om skattelettelser på længere sigt.
Når den konservative politiske ordfører har været ude med den melding, som giver anledning til spørgsmålet her om de 35 mia. kr., så er det, fordi fru Carina Christensen har peget på, at vi i det mindste må kunne nå et skattetryk svarende til det svenske.
De kan jo findes på flere måder.
De kan findes ved at slanke den offentlige sektor, effektivisere, de kan også findes ved at øge væksten i den private sektor, for det vil jo også bidrage til et provenu til statskassen.
Så der er mange måder at gøre det på.
Det er sådan, at vi har sat os et mål, men vi har ikke nogen som helst konkrete finansieringsanvisninger, for vi koncentrerer os først og fremmest om det, som er 2020-planen.
Anne Baastrup (SF), 2011-02-09:
Jeg har forstået, at den konservative leder har trukket den gamle annonce tilbage med: Det var godt, vi fik fjernet efterlønnen, for så blev der plads og råd til skattelettelser.
Men det, jeg så bare beder om, er at få at vide: Hvor er det så, man vil lave besparelserne?
Skal dagpengemodtagerne miste 40.000 kr. i dagpenge?
Er det kontanthjælpsmodtagerne, der skal miste 28.000 kr.?
Eller er det den offentlige sektor, der skal spare 45.000-90.000 stillinger?
Hvor er det, man forestiller sig at det skal ske?
Det vil jeg bare godt have at vide.
Og hvordan kan justitsministeren bidrage med, at det kan blive udfoldet på ministerens eget område?
Lars Barfoed (KF), 2011-02-09:
Jeg ved ikke, hvad det er for en annonce, fru Anne Baastrup har set.
Jeg har i hvert fald ikke set nogen annoncer, og slet ikke nogen annoncer fra Det Konservative Folkeparti, som beskæftiger sig med en sammenhæng mellem efterløn og skattelettelser.
Vi vil gennemføre en reform, som betyder, at vi fjerner efterlønsordningen, for det er jo helt tosset, at vi i en tid, hvor vi kan se at vi i de kommende årtier kommer til at mangle arbejdskraft i det her land, betaler folk for at gå tidligt på pension, når samfundet har brug for det modsatte.
Vi har brug for at øge arbejdsudbuddet, og vi har brug for at få balance i den offentlige økonomi.
Og det vil den tilbagetrækningsreform, som regeringen har fremlagt, kunne gøre.
Et helt andet spørgsmål er så skattelettelser og finansieringen af dem på længere sigt.
Det vender vi tilbage til, når tiden er inde til det.
Og der har jeg ikke nogen spareforslag på Justitsministeriets område på nuværende tidspunkt, der skal bidrage til det.
Men det skal vi nok vende tilbage til, når tiden er inde.
Anne Baastrup (SF), 2011-02-09:
Det, jeg så kan forstå, er, at inden for justitsministerens område kommer der ikke besparelser.
Så er det, jeg må spørge: Hvor er det så inden for den offentlige sektor, vi skal forvente at der kommer besparelser, hvis man skal slanke den offentlige sektor?
Eller: Hvad er det for en brugerbetaling, der skal i gang eller sættes op?
Der må være en eller anden form for overvejelse hos De Konservative om, hvad det er for en retning, man går i, når man lægger op til skattebesparelser på 35 mia. kr.
Eigil Andersen (SF), 2011-02-09:
Hvad er ministerens syn på, at flere eksperter påpeger, at regeringen overvurderer, at der kan spares 16 mia. kr. årligt, hvis regeringens forslag om at afskaffe efterlønnen skulle blive gennemført?
Lene Espersen (KF), 2011-02-09:
Jeg vil gerne starte med at slå fast, at regeringen selvfølgelig kontinuerligt overvejer at tilpasse sin udenrigs- og handelspolitik over for andre lande, herunder også ikkedemokratiske regimer, for at varetage Danmarks interesser på den bedst mulige måde; det gør vi bl.a. i vores samarbejde med vores EU-partnere.
Jeg mener ikke, at det internationale samfund fungerer ad isolationens vej, men derimod ved dialogens vej.
Vi er ganske enkelt nødt til at finde måder at leve sammen med andre lande på, også selv om vi måske ikke bryder os om den styreform, de nu engang har indrettet sig med.
I en foranderlig og globaliseret verden er det nødvendigt at samarbejde bredt og at indgå i tæt dialog, også med ikkedemokratiske regimer.
For mig at se er der to parallelle spor, vi skal forfølge.
Vi skal have en kritisk dialog, som jeg også sagde til hr. Frank Aaen før, med de ikkedemokratiske regimer, samtidig med at vi støtter civilsamfundskræfternes arbejde nedefra, bl.a. med at sikre respekt for menneskerettighederne.
Det er den tilgang, vi har haft til bl.a. Egypten og Tunesien, men også til en lang række andre lande.
Det er jo netop igennem dialogen og den gensidige interaktion – det være sig handel, udveksling og samarbejde – at vi kan søge at trække udviklingen i en mere demokratisk retning med efterlevelse af de universielle værdier.
Men EU må selvfølgelig også lære af det, der er sket i flere arabiske lande, og jeg tror på, at EU's naboskabspolitik må gentænkes.
Jeg lægger vægt på, at EU i højere grad målretter programmerne til de regimer, der skaber fremskridt, og som lytter til deres befolkning.
Det skal kunne betale sig for de lande, der nyder godt af EU's naboskabsprogrammer at gøre en ekstra indsats for at gennemføre demokratiske reformer.
Det skal også kunne betale sig for de lande, der kan dokumentere, at menneskerettighederne bliver forbedret.
Frank Aaen (EL), 2011-02-09:
Tak for gentænkningen af forholdet til de her lande og også tak for, at der er et klart tilsagn om, at man skal støtte de kræfter, som prøver at opbygge demokrati, i det hele taget civilsamfundet.
Jeg ser meget frem til, at vi får en diskussion om det her i Folketinget så hurtigt som muligt – om, hvad det er, der kan forbedres, om jeg så må sige, på det område under inspiration af det, der skete i Tunis, Tunesien, og i Egypten.
Sagt med al ære og respekt for de programmer, vi har haft kørende, så er der ingen tvivl om, at det, der har forandret udviklingen i hele regionen, jo er, at menneskene gik på gaden – først i Tunis og bagefter i Egypten.
Det er jo de bevægelser, vi ser i øjeblikket, og aktuelt altså den bevægelse, vi ser i Egypten, der skaber håb for millioner og atter millioner af mennesker, som i dag lever under despotiske styrer.
Og det var derfor, at jeg var lidt opmærksom på det andet.
For der er ingen tvivl om, at den mest effektive støtte til civilsamfundene – i Syrien, i Yemen, i Saudi-Arabien, i Marokko, i alle de lande, hvor der er åbenlyse problemer – på den korte bane er den mest effektive inspiration og styrke til de landes folkelige bevægelser, der ønsker demokrati, jo, at der sker noget i Egypten.
Hvis Egypten vælter Mubarak, vil der ske en meget stærk opblomstring af demokratibevægelser i resten af regionen.
Og det er derfor, vi er så bekymrede for – og derfor, at jeg et par gange i træk har rejst det over for ministeren og også har gjort det i Det Udenrigspolitiske Nævn – at hvis det skulle lykkes Mubarak at ride den her storm af, og han altså har flere måneder til at gøre det og sørge for, at det er hans egne folk, der kommer i stedet for ham selv, vil det være en enorm skuffelse for alle menneskene i hele regionen.
Derfor er spørgsmålet igen: Hvad kan vi gøre for at skubbe på, for at der kommer et resultat ud af demokratibevægelsen i Egypten, sådan at det kan inspirere folk i resten af regionen?
Hvilke konsekvenser har begivenhederne i Tunesien og Egypten i forhold til regeringens udenrigspolitik og handelspolitik i forhold til andre diktaturstater?
Lene Espersen (KF), 2011-02-09:
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at jeg faktisk også glæder mig over, at det er befolkningen selv, der har presset på, for at der skal ske reformer.
Jeg tror, at hvis det var Vesten, der var kommet uden den befolkningsmæssige opbakning og havde sagt, at man nu skulle gøre sådan og sådan, ville det blive misopfattet af en meget stor del.
Hvis vi f.eks. gik ud og pegede på, at en bestemt person lige pludselig skulle lede Egypten, ville det de facto være det samme som at give den person et dødskys, for man ville sige: Det er bare en af Vestens lakajer, der nu skal sættes ind, det er ikke en, vi selv ønsker skal sidde på posten.
Derfor tror jeg, at det er meget vigtigt, at den bevægelse, vi oplever, er en, der er folkeligt forankret, og er en, som befolkningen selv føler et meget, meget stort medejerskab af, når den så skal udmønte sig i demokratiske reformer.
Jeg tror også, det er vigtigt at få sagt til hr. Frank Aaen, som er meget optaget af Mubarak, at personen Mubarak jo ikke er forskellen på demokrati og ikkedemokrati.
Jeg tror, at forudsætningen for, at Egypten udvikler sig i en demokratisk retning og på den måde kan være en inspiration for mange andre lande i regionen, faktisk er, at der bliver sat en proces i gang nu, som så også kan sikre et fair og frit valg, herunder muligheden for, at flere partier kan opstille, og at der er institutioner, der understøtter demokratiet efterfølgende.
Frank Aaen (EL), 2011-02-09:
Det skal vi naturligvis, og jeg må igen sige: Vesten skal ikke udpege, hvem der skal være leder i noget land, men Vesten kan sige, at man ikke støtter en despot.
Det er jo noget andet, for det er jo at sige, at vi vil af med diktatoren, for at folket kan komme til at vælge deres egen leder.
Derfor med det konkrete spørgsmål, hvor vi diskuterede Mubarak, kan vi så være sikre på, at Vesten, in casu Danmark, altså NATO, som vi har indflydelse på, ikke indgår nye aftaler med diktatorer, der kan misforstås af befolkningerne, som om vi fortsat støtter dem?
Jeg vil godt nævne to konkrete lande, men jeg vil godt have en generel garanti for, at vi selvfølgelig ikke kan støtte diktaturer i den situation, vi står i i øjeblikket, hvor tingene er under udvikling.
Vi indgår ikke nogen fiskeriaftale med Marokkos styre, som kan misopfattes som værende støtte til Marokko på trods af deres undertrykkelse af befolkningen i Marokko og i Vestsahara, som de har besat, og det er oven i købet Vestsaharas fisk, de vil indgå aftale med EU om.
Lene Espersen (KF), 2011-02-09:
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at der er blevet stillet et skriftligt spørgsmål om Marokko, og den diskussion om fiskeriaftaler vil jeg ikke gå ind i nu.
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at det tilsagn, som jeg kan give, og som jeg ved at der er opbakning til, ikke kun bredt her i Folketinget, men er noget, der er opbakning til fra hele EU's side – jeg kan ikke tale på vegne af NATO, men på vegne af EU, hvor jeg netop har været til rådsmøde – er, at der vil være et meget, meget stort fokus og en insisteren på, at der skal leveres på reformdagsordenen i Egypten, altså en demokratisk reformdagsorden, der betyder, at den proces, der skal lede frem til frie og fair valg, også har en legitimitet i sig og en folkelig forankring.
Det vil vi fortsat blive ved med at sige med klar og høj røst til regimet og med højere og højere røst, hvis de ikke lytter til det, vi har sagt, for jeg mener, at det er den bedste måde, vi kan understøtte de fredelige, demokratiske kræfter, der lige nu efterlyser, at den demokratiproces bliver sat i gang.
Den skal sættes i gang.
Frank Aaen (EL), 2011-02-09:
Nu talte jeg ikke om Egypten.
Jeg var sådan set gået til andre lande i regionen.
Altså, hvis vi mener alvorligt, at der skal være en demokratiproces, og vi ønsker, at den spreder sig fra Tunesien til Egypten til resten af regionen, kan det jo ikke nytte noget, hvis EU i morgen underskriver en aftale om, at Marokko kunne tjene en masse penge ved, at vi køber nogle af Vestsaharas fisk af Marokko.
Lad mig tage et andet eksempel.
Hvornår kommer der et klart signal til Saudi-Arabien om, at på trods af vores store olieinteresser i det land ønsker vi en demokratiproces?
Hvornår kommer der et klart krav om, at de må sætte gang i at stoppe undertrykkelse og tortur?
Altså, hvornår får kvinder lov til at køre bil i Saudi-Arabien?
I stedet for at sende vores kongehus ned for at deltage i begravelsen, når en prins dør, hvornår siger vi så, at det er slut med det styre, at det også må vænne sig til en demokratisk udvikling, i stedet for at vi bare bliver ved med at sige, at det er vores bedste venner, og de har mest olie i hele verden, og derfor er vi gode venner med dem?
Der skal skiftes kurs.
Det er jo med til at inspirere befolkningerne i området, i stedet for at det her måske går i stå.
Lene Espersen (KF), 2011-02-09:
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at vi netop både i EU og så sandelig også bilateralt i Danmark gør ganske meget for at fremme demokratiprocesserne bredt i den arabiske verden.
Det gør vi bl.a. via vores »Partnerskab for Dialog og Reform«-programmer, det, der tidligere hed »Det Arabiske Initiativ«, bl.a. i Yemen, men altså også regionalt i en lang række lande, herunder Tunesien og Egypten.
I Jordan er vi aktive for at fremme demokratiske bevægelser, og det synes jeg er meget væsentligt.
Som jeg sagde til hr. Frank Aaen, mener jeg også, at vi skal lære noget af det, vi har set over de sidste par måneder.
Jeg mener, at vi i EU-regi, og det har jeg sendt et brev til EU's høje repræsentant om, skal have en grundlæggende diskussion om, hvordan vi bruger EU's naboskabsprogrammer, og jeg mener, at vi i højere grad – og jeg kan høre, at det også lidt er det, hr. Frank Aaen mere principielt efterlyser – tilgodeser og belønner de lande, der går demokratiets vej, og som sætter de processer i gang, der fremmer demokratiet, og at vi så tager penge væk fra de lande, der går den forkerte vej.
Den proces ser jeg meget gerne, og det er en debat, som jeg fortsat vil tage med mine europæiske kollegaer, for jeg mener, at det er noget af det, vi kan lære af det, vi har set i Nordafrika i den sidste måneds tid.
Benny Engelbrecht (S), 2011-02-09:
Den seneste meget store skandalesag, man havde i EU i fælleseuropæisk sammenhæng, var jo BSE-tilfældene.
Det førte helt naturligt til, at man foretog en række forbedringer, i øvrigt i flere omgange, fordi det først senere viste sig, at BSE også kunne føre til sygdomstilfælde hos mennesker.
Læren må jo være, at vi naturligvis altid udogmatisk skal gå til de skandaler, der opstår, for at lære af dem.
Derfor er det, jeg søger med dette konkrete spørgsmål, alene at sikre mig, at også ministeren er forberedt på at gå til spørgsmålet udogmatisk og netop sikre, at vi på det fælleseuropæiske plan kan løse problemerne så hensigtsmæssigt som muligt, naturligvis netop fordi Danmark står med en ganske særlig forpligtelse til næste år, når vi overtager formandskabet i EU.
Frank Aaen (EL), 2011-02-09:
Har regeringen ændret holdning til Mubaraks forbliven på magten frem til september 2011?