runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Bødskov (S), 2009-05-13:
Jeg kan garantere én ting, og det er, at når Socialdemokraterne kommer til - og det sker inden længe, for hvis det her fortsætter, vil flere og flere opleve en regering, som ser fuldstændig hen over hovederne på almindelige mennesker og deres problemer og ikke vil acceptere, at det er en regerings ansvar at sikre eksempelvis bedre vilkår for energiindustriens, erhvervslivets, vindmølleindustriens udviklingsmuligheder - vil vi sikre det.
Det kunne man jo gøre, hvis man ville.
Bjørn Lomborg spøger jo virkelig stadig væk i den her regering, for virkeligheden er jo den, at de 5-6 år, der er gået forud - og hvori man har ansat Bjørn Lomborg, man har smadret Miljøministeriet, og man har skåret ned på alt, som kunne bringe den alternative energi videre og kunne have bragt vindmølleindustrien længere fremad i den globale konkurrence - jo er udmundet i, at vi har fået færre vindmøller og har fået dårligere alternativ energi.
Det kunne man have lavet anderledes.
Hvis man havde valgt det, havde man ikke stået i den nuværende situation, hvor arbejdspladser, som er gode for Danmark, flytter ud af landet.
Yildiz Akdogan (S), 2009-05-13:
Når nu ministeren i et interview til Jyllands-Posten den 1. maj 2009 udtaler, at »alle har råd til ordentlig mad«, mener ministeren så også, dette gælder for familier, der er på starthjælp, og familier, der er ramt af kontanthjælpsloftet eller 300/450-timers-reglen?
Tak for det.
udtaler, at alle har råd til ordentlig mad, mener ministeren så også, det gælder for familier, der er på starthjælp, og familier, der er ramt af kontanthjælpsloftet eller 300eller snart 450-timers-reglen?
Mette Frederiksen (S), 2009-05-13:
Kan ministeren svare på, hvordan det går med at udvikle en kvalitetsstandard for de ældre, jf. begrundelsen, og om ministeren vil garantere, at antallet af forskellige medarbejdere hos de ældre reduceres?
Skriftlig begrundelse
Regeringen lovede i forbindelse med sin såkaldte »kvalitetsreform« en kvalitetsstandard til de ældre, der skulle sikre, at der er »færrest mulige forskellige hjemmehjælpere hos den enkelte ældre«, se regeringens publikation »Bedre velfærd og større arbejdsglæde«, august 2007 s. 19.
Regeringen lovede i forbindelse med sin såkaldte kvalitetsreform en kvalitetsstandard til de ældre, der skulle sikre, at der er færrest mulige forskellige hjemmehjælpere hos den enkelte ældre … Undskyld!
Nu er der en fejl.
Jeg beklager.
Det har jeg også nu.
Jeg beklager over for ministeren, det her var en misforståelse.
Vi starter lige forfra: Kan ministeren svare på, hvordan det går med at udvikle en kvalitetsstandard for de ældre, jævnfør begrundelsen, og om ministeren vil garantere, at antallet af forskellige medarbejdere hos de ældre reduceres?
Karen Ellemann (V), 2009-05-13:
Tak for det.
Det er vigtigt, at de ældre modtager hjælp af høj kvalitet og oplever tryghed og kontinuitet i plejen.
Det er derfor også vigtigt, at der arbejdes målrettet med at sikre, at der kommer så få forskellige hjælpere som muligt hos den enkelte ældre.
Derfor indgik det i forlængelse af kvalitetsreformen i regeringsgrundlaget, at regeringen som et centralt udviklingspunkt vil drøfte med kommunerne, hvordan antallet af forskellige hjælpere i hjemmet kan nedbringes.
I kommuneøkonomiaftalen for 2009 har vi derfor aftalt med KL, at kommunerne vil arbejde med en målsætning om at nedbringe antallet af forskellige hjælpere hos den enkelte borger.
Jeg forventer derfor, at kommunerne kontinuerligt arbejder på at sikre, at der kommer færrest mulige hjælpere hos den enkelte ældre.
Og dette sikres, fremgår det også af den selv samme kommuneøkonomiaftale, ved at de ældres tilfredshed med antallet af forskellige hjælpere løbende skal følges via brugertilfredshedsundersøgelser.
Jeg mener dog samtidig, at det er vigtigt, at der tages hensyn til det kommunale selvstyre og kommunernes muligheder for selv at tilrettelægge ældreplejen fagligt forsvarligt og med mulighed for den fornødne effektivitet og fornuftige anvendelse af personaleressourcerne.
Mange ældre har sammensatte plejebehov, der kræver særlige kompetencer hos hjemmehjælpere og hos hjemmesygeplejen.
Forskellige hjælpere kan derfor i nogle tilfælde være udtryk for bedre kvalitet, hvis det altså er resultatet af, at der er taget hensyn til helt specifikke plejebehov, og det tjener efter min opfattelse de ældre bedst.
Mette Frederiksen (S), 2009-05-13:
Det var jo det svar, man kunne forvente, og som enhver embedsmand kan udforme til en minister.
Altså, det er jo besynderligt, at regeringen søsætter en storstilet kvalitetsreform, hvor man direkte skriver, at der skal være færrest mulige forskellige hjemmehjælpere hos den enkelte ældre.
Når det så kommer til at føre den her udmærkede vision - den socialdemokratiske vision - ud i livet, er det pludselig kommunernes ansvar.
Vil ministeren påtage sig et politisk ansvar for at sikre, at den vision, der er formuleret som en del af kvalitetsreformen, faktisk også bliver ført ud i livet?
Karen Ellemann (V), 2009-05-13:
Det synes jeg sådan set jeg redegjorde meget fint for i min første besvarelse, og jeg undrer mig over, at fru Mette Frederiksen ikke sådan anser den som fyldestgørende, eller også var det måske nærmere det, at den var for fyldestgørende.
For jeg forventer naturligvis, på baggrund af en kommuneøkonomiaftale for 2009, netop i aftalen med kommunerne, at de arbejder på at sikre, at der kommer færrest mulige hjælpere hos de ældre.
Men jeg mener igen, at der med kommuneøkonomiaftalen er taget et meget fint ansvar og skabt nogle rammer for det her.
Mette Frederiksen (S), 2009-05-13:
Jamen det, vi taler om her, er jo ikke en situation, hvor den enkelte ældre har en fast hjemmehjælper, der kommer i den ældres hjem, og hvor der så på grund af ferie kommer en vikar.
Det kan alle jo forstå kan være nødvendigt.
Det, vi taler om i det her spørgsmål, er ældre mennesker, der oplever, at der ikke kommer 1, 2 eller 3 forskellige, men 5, 10 eller 15 forskellige.
Medarbejdere fortæller os, og vi har eksempler på, at de på en vagt har skullet foretage 52 forskellige besøg hos 52 forskellige mennesker.
Når den enkelte ældre oplever så mange forskellige medarbejdere og den enkelte medarbejder oplever at skulle besøge så mange ældre, er det ikke alene dårligt for den ældre, det er også dårligt for medarbejderen, der bliver nedslidt, og som ikke får lov til at benytte sin faglighed, og det er det, ministeren bør tage et ansvar for.
Karen Ellemann (V), 2009-05-13:
Jeg synes da, at det som nævnt er vigtigt, at vores ældre borgere oplever stabilitet og tryghed i plejen, men jeg har altså også bare den tilgang, at det ikke er noget, som vi på nuværende tidspunkt skal sidde og beslutte her fra centralt hold, hvordan det skal forholde sig.
For mig er det afgørende, at kommunerne har forpligtet sig til at arbejde målrettet med at reducere antallet af forskellige hjælpere, og det er nu engang ude i kommunerne, at man kender sine ældre borgere bedst, kender sine ældre borgeres plejebehov, sammensatte behov osv. Så det her med, som ønsket fra socialdemokratisk side, en centralt fastsat kvote for antallet af besøg i et hjem vil være fejlagtigt, og det vil være at misforstå en ældrepleje.
Martin Henriksen (DF), 2009-05-13:
Vi synes jo også fra Dansk Folkepartis side, at det her er et væsentligt område, og det synes vi bl.a., fordi det jo af finanslovaftalen for 2008 fremgår, at der skal være en fast kontaktperson for modtagere af hjemmehjælp, og det også fremgår, at partierne er enige om, at antallet af forskellige hjælpere hos den enkelte ældre skal nedbringes, og at regeringen derfor vil drøfte det med kommunerne som et centralt tema i 2008.
Samtidig skal det drøftes, hvordan man kan opgøre antallet af forskellige hjælpere i hjemmet, og om der kan fastsættes krav til de kommunale og private leverandører af hjemmehjælp om, hvor mange forskellige hjælpere der bør komme i den enkelte ældres hjem.
Og det var jo så det, som ministeren sagde at regeringen efterfølgende havde fulgt op på over for kommunerne.
Karen Ellemann (V), 2009-05-13:
Jamen som jeg siger, har kommunerne jo netop forpligtet sig til at sikre, at der kommer færrest mulige hjælpere hos de ældre.
Og ja, der skal samtidig tages hensyn til virkeligheden i ældreplejen og kommunernes decentrale ansvar for at balancere de her hensyn lokalt.
Men det er da klart, at vi, hvis vi i de kommende år ser en mærkbar nedgang i tilfredsheden med antallet af forskellige hjælpere, naturligvis vil tage spørgsmålet op med kommunerne på ny.
Men lige nu og her forholder jeg mig til, at vi har en aftale, hvor kommunerne har forpligtet sig til at sikre, at der kommer færrest mulige hjælpere hos de ældre.
Martin Henriksen (DF), 2009-05-13:
Jamen jeg synes, det er godt, at ministeren siger, at det er noget, der vil blive taget op igen fra regeringens side over for kommunerne, hvis ikke kommunerne leverer resultaterne på det her område, og jeg vil sige, at vi også vil tage det op fra Dansk Folkepartis side i forskellige forhandlinger, hvis der er behov for det her.
Men jeg vil også bare sige - også for at understrege det - at det her jo ikke kun er en folketingsopgave; det er også en kommunal opgave.
Og selv om ministeren sagde, at noget af det væsentligste er det kommunale selvstyre, vil vi sige, at det væsentligste for Dansk Folkeparti altså er, at kvaliteten derude for de ældre har det godt; så kan det kommunale selvstyre komme i anden række, hvad angår os.
Men jeg vil bare sige, at det også er kommunerne selv, der må løfte det her ansvar.
Eksempelvis har der i Københavns Kommune været oplysninger fremme om, at hver tredje svage ældre i kommunen kan opleve at få besøg af op til 20 forskellige medarbejdere på kun 3 måneder, og det er jo noget, der tyder på, at Københavns Kommune har lidt svært ved at leve op til den kommuneaftale, som de har aftalt med regeringen i forlængelse af finanslovaftalen med Dansk Folkeparti.
Vi har rettet henvendelse til Københavns Kommune fra Dansk Folkepartis side, og vi vil sætte pris på, hvis også regeringen vil sige til Københavns Kommune og andre kommuner, at det ikke er tilfredsstillende, hvis man har sådan nogle tal også andre steder i landet.
Karen Ellemann (V), 2009-05-13:
Vi vil naturligvis - og det sagde jeg også netop i mit indledende svar følge området.
De næste tal her for brugertilfredsheden forventes at blive offentliggjort i efteråret 2009, og hvis vi ser en mærkbar nedgang i tilfredsheden med antallet af forskellige hjælpere, vil vi naturligvis på ny tage spørgsmålet op med kommunerne.
Mette Frederiksen (S), 2009-05-13:
Det er jo interessant at opleve, hvordan de to politiske parter, der sammen med Det Konservative Folkeparti har de 90 mandater, der skal til for at sikre en ordentlig ældreomsorg i Danmark, kan fralægge sig ansvaret i fællesskab: Det er bare kommunerne, det er bare forvaltningerne, nu må de tage sig sammen derude.
Er virkeligheden ikke den, at hvis Dansk Folkeparti og Venstre og De Konservative sørgede for, at der var penge nok i velfærdssamfundets mest centrale søjler, herunder vores ældrepleje, så ville den enkelte kommune ikke have behov for at sætte mange forskellige hjemmehjælpere ind hos den enkelte ældre?
Og er virkeligheden ikke den, at man ude i den enkelte kommune ville ønske, at man havde ressourcer nok og tilstrækkeligt gode arbejdsvilkår at tilbyde sine social- og sundhedsassistenter og -hjælpere, så man aldrig nogen sinde skulle gennemtvinge mange forskellige hjælpere over for den enkelte ældre eller for den sags skyld nedsætte arbejdsglæden og livskvaliteten hos medarbejderne?
Ansvaret ligger hos Venstre, Dansk Folkeparti og De Konservative, og det er ærgerligt for de ældre, at man ikke vil påtage sig det ansvar.
Karen Ellemann (V), 2009-05-13:
Jeg er så glad for, at vi har ansvaret.
Jeg ville i virkeligheden være rigtig bekymret, hvis det var Socialdemokraterne, der havde ansvaret og ville sidde her fra centralt hold og ville lave millimeterdemokratiet herinde fra centralt hold uden kendskabet til, hvordan det foregår ude i virkeligheden; uden accept af, at det sådan set er kommunerne, der bedst løser denne opgave og kan tilvejebringe opfyldelsen af de ældres behov og tage ansvaret for det ude i kommunerne.
Hvordan tager man ansvaret?
Man tager jo netop ansvaret, når rammerne er i orden til at tage det.
Og det her med rammerne for den gode ældrepleje i Danmark er jeg ikke et sekund i tvivl om er til stede.
Området har nemlig fået et tiltrængt økonomisk løft, alene fra 2002 og frem et løft på 500 mio. kr. årligt til ældreområdet og så yderligere med økonomiaftalen for 2007 ekstra 300 mio. kr. som følge af den demografiske udvikling.
Så jeg mener i høj grad, at rammerne er til stede, og jeg har stadig væk en høj grad af tillid til, at når man indgår aftale med kommunerne om, hvordan man varetager det her i forhold til at nedbringe antallet af personer hos den ældre, er det naturligvis det, kommunerne også har en interesse i at leve op til.
Thomas Jensen (S), 2009-05-13:
Kan ministeren garantere, at plejeboliggarantien her i maj 2009 overholdes i alle landets kommuner?
Karen Ellemann (V), 2009-05-13:
Da taletiden er begrænset, synes jeg måske, det er vigtigt at bruge nogle af minutterne her på at tale om det her med implementeringen frem for at gentage, hvad jeg svarede før vedrørende børn i fængsler.
Det er rigtigt, at vi ikke har gjort det her med at inkorporere konventionen.
Det er jo, som spørgeren også godt ved, en teknisk detalje, som betyder, at konventionen skrives ind i dansk ret.
Børnekonventionen består jo simpelt hen af nogle meget overordnede artikler, og desuden kan borgere ikke klage til FN's Børnekomité.
Derfor har et bredt sammensat ekspertudvalg anbefalet, at man ikke foretager den her tekniske inkorporering.
Det, jeg synes er vigtigt, er, at vi i fællesskab bruger vores energi på at sikre, at konventionen overholdes ved at give børn nogle helt konkrete rettigheder, som kan styrke deres retsstilling, for det skal ikke bare blive ved fine ord i en konvention.
Mette Frederiksen (S), 2009-05-13:
Det kan da ikke være særlig svært for ministeren at svare på spørgsmålet: Synes ministeren, det er i orden, at børn i Danmark placeres i fængsler sammen med voksne, hvis blot de er fysisk adskilt fra de voksne fanger?
Det er da et spørgsmål, som jeg går ud fra at alle politikere, ligegyldigt om de er ministre eller ej, kan besvare.
Når jeg tillader mig at spørge socialministeren om det, er det, fordi lige præcis det her kritikpunkt er en afgørende del af den afrapportering, der er sket fra børneorganisationerne til FN.
Derfor har socialministeren selvfølgelig et ansvar for børn og unge, der er udsatte bl.a. i kraft af deres kriminelle løbebane, og for deres fortsatte udvikling, og derfor må ministeren jo besvare spørgsmålet om, hvorvidt ministeren synes, det er i orden, at børn i Danmark placeres i fængsel sammen med voksne, hvis blot de er fysisk adskilt.
Så bare til sidst: Ministeren taler meget om, at vi skal overholde børnekonventionen.
Karen Ellemann (V), 2009-05-13:
Lad mig starte med at slå fast, hvad jeg efterhånden har gjort et par gange, at jeg godt ved, at der findes børn i Danmark, som ikke dagligt får et ordentligt måltid mad, men jeg mener bare ikke, at det kun handler om økonomi.
Det, jeg sagde til Jyllands-Posten, var, at jeg har vanskeligt ved at forestille mig, at der i Danmark findes forældre, der som udgangspunkt ikke har råd til at give deres børn ordentlig kost.
Det handler efter min mening i lige så høj grad om, at der findes socialt udsatte familier, der ikke har tilstrækkelig viden om sund kost og ikke har tilstrækkeligt overskud til at disponere på en hensigtsmæssig måde.
Vi ved, at børn i udsatte familier ofte lever mindre sundt end andre børn.
Men jeg tror, at det langt hen ad vejen skyldes forældrenes udsatte situation og ikke forældrenes indkomst.
Det er jo altså ikke sådan, at al sund og nærende mad er dyr.
Noget af det sundeste, man kan give sine børn, er helt almindelige billige ting.
Det at give sine børn ordentlig mad, også når budgettet er stramt, handler altså om at planlægge, det handler om at disponere, og det handler om viden om, hvad der er sund mad for børnene.
Så jo, jeg anerkender, at der er familier, hvor budgettet er stramt, og at nogle familier kan have svært ved at få enderne til at mødes økonomisk.
Yildiz Akdogan (S), 2009-05-13:
Tak for det, formand.
Det kan provokere mig, når ministeren svarer på den måde.
Så vil jeg også sige, at man ikke kan planlægge sig ud af fattigdom.
Man kan ikke planlægge sig ud af uligheden.
Vi ved godt, at uligheden er og har været støt stigende.
Der er masser af rapporter, der understreger den her udvikling.
Senest viser en rapport fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, at der er sket en stigning på 40 pct. i andelen af fattige.
Mellem 45.000 og 55.000 børn lever i fattigdom.
En anden rapport har vist, at hver syvende indvandrer kan betegnes som fattig.
Jeg ved godt, ministeren har en anden definition af fattigdom, men det er bare for at understrege, at der er masser af tal og masser af undersøgelser, der viser, at vi har et problem.
Lad mig illustrere det med et eksempel.
Hvis vi har en flygtningefamilie, der har to børn, og de har et beløb på ca. 8.500 kr. efter boligydelse, så har de ca. 2.000 kr. om ugen.
Mener ministeren egentlig, at man kan få ordentlig mad for 2.000 kr., når man også skal betale tøj og alle mulige andre udgifter?
Karen Ellemann (V), 2009-05-13:
Jeg kan være fristet til bare at svare ja og så sætte mig ned.
Men lad mig starte med at sige: Ja, det mener jeg, men lad mig så samtidig understrege, at jeg i min egenskab af socialminister har et ansvar for at sikre, at udsatte børn i Danmark kan få hjælp, når de har behov for det, uanset hvad årsagen til dette behov måtte være.
Men jeg tror bare som sagt ikke, at økonomiske ressourcer er det eneste problem.
Udsathed i dag handler i lige så høj grad om mangel på sociale og kulturelle ressourcer.
Når børnene mangler ressourcer, hænger det jo ofte sammen med, at de vokser op i familier, hvor forældrene har samme mangler, f.eks. misbrug, psykisk sygdom eller andre sociale vanskeligheder.
Ja, det er en af mine fornemste opgaver som socialminister at sikre rammerne for, at disse familiers ressourcer styrkes, ikke mindst for børnenes skyld.
Det handler i høj grad om, at børnene får hjælp, når de har behov for det, gerne så tidligt som overhovedet muligt, og det handler om at hjælpe forældrene mod de sociale vanskeligheder, de kæmper med.
Yildiz Akdogan (S), 2009-05-13:
Nu mener ministeren, at en familie godt kan klare sig for ca. 2.000 kr.
Det er ret interessant.
Men jeg vil igen henvise til nogle undersøgelser, som jeg også håber at ministeren selv læser.
En undersøgelse fra CASA fra 2006 er faktisk en konkret interviewundersøgelse af familier, der er på de her fattigdomsydelser, altså kontanthjælp, starthjælp og 300-timers-reglen, og der er faktisk en familie, der siger, at den 20. i måneden er der simpelt hen ikke nogen penge tilbage.
Det, man gør, er, at man tyer til alternative midler.
Man prøver enten at gældsætte sig, eller også gør man det, at man laver et meget, meget stramt budget, og så prøver man at få det til at hænge sammen, så der hverken er plads til sund mad eller noget økologisk mad for den sags skyld overhovedet.
Karen Ellemann (V), 2009-05-13:
Jeg vil gerne gentage, hvad jeg også sagde i min første besvarelse af spørgsmålet, at der for mig ikke er et ensidigt lighedstegn mellem social udsathed og økonomi.
Det bekymrer mig naturligvis, hvis børn vokser op under vilkår, hvor der ikke tages hånd om deres behov.
Derfor er det også afgørende, at kommunen netop efter serviceloven har pligt til at iværksætte den nødvendige støtte til børn, som har behov for det, uanset hvad årsagen måtte være.
Årsagen er bare ikke altid kun økonomi, hvis man ser bredt ud over gruppen af udsatte børn.
Vi lever altså i et velfærdssamfund, hvor der tages hånd om borgere, som i kortere eller længere perioder har brug for hjælp.
Under alle omstændigheder har kommunen pligt til at holde øje med de forhold, som børn i kommunen lever under.
Kommunen har pligt til at underrette mellem de forskellige systemer og forvaltninger, pligt til at iværksætte en undersøgelse, hvis der er grund til bekymring, og endelig en pligt til at iværksætte støtte, hvis der er behov for det.
Yildiz Akdogan (S), 2009-05-13:
Nu snakker ministeren selv om, at vi er velfærdssamfund, og at der er et socialt sikkerhedsnet.
Jeg vil mene, at nogle af de her fattigdomsydelser, som den her regering har indført, har gjort, at hullerne i det her sociale sikkerhedsnet er blevet større og større, og at flere og flere falder igennem.
Det er jo derfor, vi har fået en stigning i andelen af fattige.
Vi har reelt omkring 50.000 fattige børn i det her land, i et velfærdssamfund som det danske.
Jeg vil egentlig gerne spørge ministeren, om ministeren synes, det er o.k., at vi har nogle børn, hvis forældre ikke har råd til at have nogle ordentlige forhold og ikke har råd til et ordentligt, sundt måltid mad.
Kan ministeren stadig væk ikke forstå, at de ikke kan få det til at hænge sammen, når der er så mange rapporter og så mange tal, der viser, at der er et reelt problem?
Karen Ellemann (V), 2009-05-13:
Med frygt for, at det bliver en gentagelse, vil jeg igen starte med at slå fast, at jeg godt ved, at der findes børn i Danmark, som måske ikke dagligt får et ordentligt måltid mad, men min påstand er stadig væk, at jeg ikke anerkender, at vi i Danmark har familier, som i udgangspunktet ikke har råd til ordentlig mad til deres børn.
Og jeg hopper ikke ind i en diskussion omkring ydelser af den ene eller anden grad, fordi jeg ikke anerkender, at det alene handler om ydelser.
Årsagen er ikke altid ensidigt økonomi, hvis man ser bredt ud over gruppen af udsatte børn.
Det er de udsatte børn, der optager mig, og det er naturligvis vigtigt for mig, at vi sikrer os, at kommunerne sætter ind og holder øje med de forhold, som børnene lever under.
Mette Frederiksen (S), 2009-05-13:
Hvordan forholder ministeren sig til, at de store danske børneorganisationer mener, at Danmark krænker børns rettigheder på en række områder, f.eks. at for mange danske børn lever i fattigdom, og at der forekommer isolationsfængslinger af børn, og at Danmark ikke lever op til FN's børnekonvention, og mener ministeren ikke, at netop et rigt og velfungerende land som Danmark har et særligt ansvar for at sikre børn ordentlige vilkår?
Spørgsmålet lyder: Hvordan forholder ministeren sig til, at de store danske børneorganisationer mener, at Danmark krænker børns rettigheder på en række områder, f.eks. at for mange danske børn lever i fattigdom, og at der forekommer isolationsfængslinger af børn, og at Danmark ikke lever op til FN's børnekonvention, og mener ministeren ikke, at netop et rigt og velfungerende land som Danmark har et særligt ansvar for at sikre børn ordentlige vilkår?