runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sophie Løhde (V), 2012-10-24:
Der er jo ingen, der mener, at private producenter skal overbetales.
Det, jeg sådan set bare er optaget af, er, at vi jo i dag har en situation, hvor der i offentligt regi er nogle ekstremt lange ventelister.
Så er der nogle hørehæmmede danskere, som siger, at så lang tid ønsker de ikke at vente, og derfor går over i privat regi.
Så er jeg fuldstændig med på, at det ikke er her i Folketinget, man sidder og fastsætter prisen for et høreapparat købt i privat regi.
Det er vist i andre slags samfund, man kunne finde på at gøre det fra statens side – ingen nævnt, ingen glemt.
Til gengæld er det jo her i Folketinget, vi fastsætter tilskuddets størrelse.
Jeg kunne nævne et par sundhedsøkonomer, lad os tage en af dem.
Jes Søgaard, direktør for det nationale analyseinstitut KORA, der skal forholde sig til regeringens lovforslag, udtaler, og jeg citerer: »Det, man reelt gør, er at øge brugerbetalingen.«
Jeg vil derfor spørge ministeren, om ministeren er af den opfattelse, at sundhedsøkonomerne på det her område slet ikke har forstået noget af, hvad det her handler om, og derfor notorisk udtaler sig forkert, set i lyset af at ministeren ikke mener, at det vil medføre en øget brugerbetaling, og dermed jo heller ikke i dag burde have nogen problemer med at komme med en garanti for, at det her ikke vil føre til øget brugerbetaling.
Det er, som om ministeren ikke vil forholde sig til, at alle mennesker ude i den virkelige verden påpeger nogle negative konsekvenser af det forslag, man har fremsat.
Astrid Krag (S), 2012-10-24:
Først må jeg jo så nærmest lave den logiske slutning, at nu, hvor spørgeren selv mener, at der uden tvivl er tale om en øget brugerbetaling her, så var det det, man ønskede fra den tidligere regerings side med det forslag, som den tidligere minister lagde frem.
Og jeg vil bare sige, at det ikke er en ambition, jeg deler.
Jeg mener ikke, at vi skal have øget brugerbetaling.
Det er de private forhandlere, der afgør med sig selv, hvor stor en avance de vil have, og hvor stort et overskud de vil have.
Og det, jeg ikke vil acceptere, og det, jeg ikke mener er forsvarlig omgang med skatteydernes kroner, er, hvis jeg – når jeg som sundhedsminister kan se, at prisen på høreapparater er faldet markant i det offentlige indkøb, altså at man kan få høreapparater billigere – skulle lukke øjnene for det og lade det offentlige tilskud fortsætte med samme størrelse.
Det ville være det samme som at pumpe fælles sundhedskroner ud til avance og overskud hos de private høreapparatleverandører, altså dem, der har de private klinikker.
Det mener jeg faktisk ikke er forsvarlig omgang med skatteydernes kroner.
Jeg mener ikke, at vi skal overbetale de private.
Jeg mener, at det ville være et svigt fra min side som sundhedsminister bare at sidde på hænderne i forhold til det.
Men nu har vi lagt en evaluering ind efter 2 år, og hvis de private forhandlere og de private klinikker ikke sænker prisen som følge af, at de kan indkøbe høreapparater billigere, så har vi selvfølgelig et problem.
Men det er jo altså ikke noget, vi lovgiver om herindefra.
Sophie Løhde (V), 2012-10-24:
Tak, formand.
Har ministeren fortsat en »drøm om et sundhedsvæsen uden privathospitaler« og dermed en drøm om et sundhedsvæsen, hvor det offentlige har monopol på al sygehusbehandling?
Har ministeren fortsat en »drøm om et sundhedsvæsen uden privathospitaler« og dermed en drøm om et sundhedsvæsen, hvor det offentlige har monopol på al sygehusbehandling?
Nick Hækkerup (S), 2012-10-24:
De betragtninger deler jeg fuldt og helt.
Jeg har som minister en interesse i at orientere forligskredsen, sådan at forligskredsen, når forligskredsen skal kommentere ting, har så gode oplysninger som overhovedet muligt, så de kan forholde sig til sagerne.
Det, der selvfølgelig er overvejelsen, er altid, hvad man skal oversende til folketingsudvalgene, for der er jo masser af sager – det ved spørgeren også som tidligere minister – som kører over bordet, og nogle udvikler sig, og nogle udvikler sig ikke.
Men de grundlæggende betragtninger og ræsonnementet bag at sikre, at folketingsudvalgene er godt orienteret, deler jeg.
Troels Lund Poulsen (V), 2012-10-24:
Det er al ære værd, og hvis det er oversendt, kan vi jo selvfølgelig se det, og det vil vi gøre på et tidspunkt.
Til sidst vil jeg sådan set måske blot bede ministeren om at overveje, om det ikke ville være hensigtsmæssigt – når sådanne relativt alvorlige beskyldninger rettes mod ministeren – at orientere forsvarsforligskredsen.
Man kan jo lave en orientering om, at man er ved at få det undersøgt, og at man ikke ved, om der er en sag, eller der ikke er en sag.
For forsvarsforligskredsen bliver jo selvfølgelig af gode grunde også spurgt af medierne, og vi har jo alle – de, der står bag forsvarsforliget – en interesse i, at vi, om man så må sige, kommenterer på basis af de rigtige oplysninger og ikke på de forkerte.
Det skylder vi
forsvarets ansatte og de mange, der gør en rigtig stor indsats for Danmark internationalt.
Nick Hækkerup (S), 2012-10-24:
Opkaldet fandt sted om mandagen.
Og tirsdag-onsdag, eller også var det onsdag-torsdag – jeg mener, det var onsdag-torsdag, jeg var til forsvarsministermøde i Bruxelles – blev jeg orienteret om det her opkald.
I den signatur, jeg har sat på telefonnotatet, som vist også, sådan som jeg husker det, er oversendt, har jeg skrevet, at jeg den 11. oktober 2012 har set det telefonnotat, som der ligger.
Så det er altså om torsdagen
Troels Lund Poulsen (V), 2012-10-24:
Jeg kan bekræfte, at mødet den 12. oktober drejede sig om forsvarsforligsforhandlinger, men derfor tror jeg godt, man kan tage andre ting op under et sådant møde.
Det håber jeg da også at forsvarsministeren kan bekræfte.
Hvornår blev forsvarsministeren orienteret om det telefonopkald, som så fandt sted den 8. oktober?
Hvornår fandt den orientering sted?
Nick Hækkerup (S), 2012-10-24:
Spørgsmålet er i virkeligheden en god anledning til at få redegjort for, hvad tidsforløbet har været omkring det her.
Forsvarsministeriet modtog mandag den 8. oktober et telefonopkald fra Anders Kærgaard, som oplyste, at han var tidligere udsendt soldat til Irak.
Og når jeg siger, at det er en god lejlighed til at få redegjort for det tidsmæssige forløb, er det, fordi der er nogle medier, hvori det har været omtalt på en måde, så man kunne tro, at det her opkald fandt sted væsentligt tidligere, nemlig den 2. oktober, men det er ikke tilfældet.
Det skete den 8. oktober, altså om mandagen.
I opkaldet oplyste Anders Kærgaard bl.a., at advokat Christian Harlang på et pressemøde senere samme uge ville præsentere billedmateriale, som ville indeholde bevis på, at forsvaret i forbindelse med en verserende retssag havde svaret ukorrekt på et spørgsmål om videooptagelser under »Operation Green Desert«, samt at danske soldater skulle have observeret irakiske sikkerhedsstyrker mishandle irakiske tilbageholdte uden at gribe ind.
Når det er værd at sige det, er det, fordi der var tale om en telefonsamtale, og ikke – som det nogle steder har set ud som om – at ministeriet på det her tidspunkt modtog det omhandlede videoklip.
Samme dag som Forsvarsministeriet modtog opkaldet fra Anders Kærgaard, orienterede ministeriet Forsvarskommandoen telefonisk, og dagen efter, dvs. tirsdag den 9. oktober, bad Forsvarsministeriet skriftligt Forsvarskommandoen om at redegøre for, på hvilket grundlag Forsvarskommandoen tidligere havde udtalt sig om de pågældende forhold.
Forsvarskommandoen svarede så ved et brev, der er dateret den 10. oktober.
Her uddybede man, hvilket grundlag man havde baseret sine tidligere udtalelser på, og så oplyste Forsvarskommandoen endvidere, at man ikke kunne bidrage med yderligere oplysninger vedrørende påstanden om, at danske soldater skulle have observeret irakiske sikkerhedsstyrker mishandle irakiske fanger.
Det blev samtidig med orienteringen af Forsvarskommandoen besluttet at orientere Forsvarets Auditørkorps
, som jo i øvrigt i går, tirsdag, oplyste, at de ville genoptage efterforskningen.
Videoen var ikke tilgået Forsvarsministeriet på det tidspunkt, men blev først lagt på Ekstra Bladets hjemmeside den efterfølgende uge.
På baggrund af de forhold blev der derfor ikke truffet beslutning om at informere forsvarsforligskredsen på fredagens møde, som jo i øvrigt var fokuseret på forsvarsforligsdrøftelser.
Troels Lund Poulsen (V), 2012-10-24:
Tak for det.
Spørgsmål nr. 11 lyder:
Hvad er ministerens holdning til, at de oplysninger om »Operation Green Desert«, som blev forelagt ministeren i uge 41, ikke blev drøftet med forsvarsforligskredsen på et møde fredag den 12. oktober 2012?
Hvad er ministerens holdning til, at de oplysninger om »Operation Green Desert«, som blev forelagt ministeren i uge 41, ikke blev drøftet med forsvarsforligskredsen fredag den 12. oktober 2012?
Nick Hækkerup (S), 2012-10-24:
Tak for kvitteringen og enigheden om, at det skal undersøges hos flere kilder.
Jeg ved efter min seneste snak med Peter Bartram, at han lige nu har nogle overvejelser om, hvordan han skal skrue undersøgelsen sammen, hvordan den skal foregå osv.
Han har jo, fuldstændig som jeg har som minister – og hvad jeg også tror spørgeren har – en interesse i, at forsvaret får undersøgt de her ting, sådan at man kan få redegjort for, hvad omstændighederne har været, og få svar på nogle af de spørgsmål, som har været rejst.
Forsvarschefen har jo al mulig interesse i at sikre, at det her kommer til at gå hurtigt.
Det skal selvfølgelig også gå rigtigt til, og det er derfor – går jeg ud fra – han nu har sine overvejelser om, hvordan undersøgelsen så skal skrues sammen.
Troels Lund Poulsen (V), 2012-10-24:
Det skal man kvittere for, for det var et fornuftigt svar.
Men det affødte alligevel et lille spørgsmål, nemlig: Hvor ofte får ministeren telefonnotater af den her karakter?
For jeg håber da ikke, det er en daglig begivenhed, forsvarsministeren er udsat for, altså at der kommer så alvorlige beskyldninger dagligt.
Så jeg går ud fra, at ministeren kan bekræfte, at det er meget sjældent, det her sker, og derfor må man også se med en relativt stor alvor på det, når sådan noget så indløber til ministeriet.
Det er jeg også helt opmærksom på, og det tror jeg at ministeriet naturligvis også er.
Nick Hækkerup (S), 2012-10-24:
Gudskelov kan jeg bekræfte, at det bestemt ikke er ofte, at oplysninger af den her karakter fremkommer.
Men det sker jo meget, meget hyppigt – heldigvis – på det sagsområde, som jeg har privilegiet at være minister for, at der er interessante oplysninger, og at der er sager under udvikling.
Og derfor er man altid inde i den der overvejelse om, hvornår det er det relevante tidspunkt at orientere folketingsudvalget, og hvornår man kommer til at spilde folketingsmedlemmernes tid med unødig trætte og dermed påkalde sig kritik den vej rundt.
Mikkel Dencker (DF), 2012-10-24:
Jeg synes bare, at når vi oplever et eksempel som det, jeg har taget frem her, på 125.000 kr. om året for at gå til seks møder, så kalder det på noget regulering, fordi man åbenbart ikke selv er i stand til at gøre det lokalt.
Og det er derfor, jeg faktisk efterlyser, at man fra regeringens side kunne fastsætte et loft for, hvor høje honorarer der må være i de her offentligt ejede aktieselskaber.
Det er det, jeg efterlyser.
En forudsætning for, at vi selskabsgjorde vandsektoren for ganske få år siden her i Folketinget, var jo, at vi regnede med, at man kunne opnå en driftsbesparelse, altså en forbedring af den måde, man driver vandsektoren på, så den kunne give lavere forbrugerpriser.
Det var faktisk 1 mia. kr. på landsplan, man regnede med at man kunne forbedre økonomien med og altså få billigere priser, men det hjælper jo ikke meget, når man så i stedet for bruger mange af de sparede midler på at udbetale lønninger til bestyrelsesmedlemmerne, som så kommer op på et mødehonorar på 20.000 kr. pr. møde.
Det synes jeg er helt hen i vejret.
Margrethe Vestager (RV), 2012-10-24:
Jamen det er jo fuldstændig objektivt konstaterbart, og meget kan man sige om Folketingssalen her, men nedrullede gardiner er der ikke.
Jeg tror også, at vi er i en situation, hvor den gamle regel om, at hvis man vil holde noget hemmeligt, må man sige det fra Folketingets talerstol, ikke gælder, for lige præcis diskussionen om, hvilket vederlag man skal have for hvilket arbejde, er en diskussion, som plejer være særdeles livlig.
Jeg synes, det er vigtigt og rigtigt, at man tager den diskussion på generalforsamlingen, hvor de kommuner, der skal være med til det her, og som også skal stå til regnskab over for deres borgere i forhold til den vandpris, som borgerne så skal betale, er til stede.
For det er jo klart, at spørgeren har en pointe i, at det her er et væsentligt demokratisk anliggende, hvis man sidder et sted, hvor man bare kan forhøje priserne vilkårligt, fordi folk ikke kan undvære vand, og dermed skaber et overnormalt vederlag til sig selv.
Så jeg har ikke nogen problemer med den dagsorden, som spørgeren rejser.
Jeg synes, det er en vigtig debat at få.
Jeg synes, det er vigtigt, at man tager den der, hvor man så kan regulere vederlaget, nemlig på selskabets generalforsamling.
Mikkel Dencker (DF), 2012-10-24:
Jeg må sige, at jeg er skuffet over, at regeringen ikke rigtig vil tage stilling til spørgsmålet her, når man godt kan tage stilling til, hvad kommunalbestyrelsesmedlemmer generelt skal have i honorar for deres arbejde.
Men så snart det er noget, der er rykket over i et aktieselskab, som er hundrede procent ejet af kommuner, så er det noget, man selv kan ligge og fedte med.
Jeg er bare bange for, at i det her selskab, vi taler om her, altså Vores Vand, som er sådan et vandselskab, der er etableret her i hovedstadsområdet, har man håbet på, at man bag nedrullede gardiner på lovlig vis kunne forgribe sig på den kapital, der er i selskabet.
Men det var jo ikke meningen med at lave selskabsgørelse af vandsektoren, at man på den måde bare skulle kunne hæve priserne for at finansiere underlødige lønudbetalinger til bestyrelsesmedlemmerne.
Så jeg er faktisk skuffet over, at man ikke vil tage stilling til det i den her sag.
Margrethe Vestager (RV), 2012-10-24:
Jamen det kan godt være, at det afslører stor mangel på kompetence hos undertegnede, men jeg synes, det er vanskeligt både med min post og i forhold til den personlige indsigt, jeg har, at vurdere, hvad det er for en arbejdsbyrde, det giver at sidde i et konkret vandselskab, og hvad det er for et hvervsomfang, der er i den forbindelse.
Og jeg ved i sagens natur slet ikke, hvordan selskabets økonomiske stilling er, altså om de overhovedet har råd til at afholde det honorar, som man så åbenbart synes er rimeligt i forhold til hvervets art og omfang.
Jeg tror, det er vigtigt – det er i hvert fald det, jeg selv gør – at skille tingene ad og sige, at der er en ting, der handler om, hvordan vi vederlægger og honorerer vores kommunalbestyrelsesmedlemmer, og så er der noget, der handler om honorarer, hvis man sidder i et selskabs bestyrelse.
Det er som sagt styret efter reglerne i selskabsloven, hvor vores vederlag til kommunalpolitikere er fastlagt andre steder.
Og når det er fastlagt i selskabsloven, er det et anliggende for dem, der er i selskabet, at finde ud af, om de synes, vederlaget er passende i forhold til arbejdets art og omfang og selskabets økonomiske stilling.
Og der, hvor der er bånd imellem den kommunale vederlæggelse og sådan et selskabs vederlæggelse, er selvfølgelig i pligten til offentliggørelse, som bl.a. kan danne baggrund for en debat som den, vi har i dag.
Mikkel Dencker (DF), 2012-10-24:
Jeg er egentlig ikke overrasket over, at ministeren prøver at gå uden om at tage stilling til det, jeg spørger om, nemlig størrelsen på det her honorar.
Der er jo her tale om en gruppe af valgte kommunalbestyrelsesmedlemmer, som er valgt ind i en bestyrelse, som holder fem-seks møder årligt.
Det vil sige, at de får 125.000 kr. for at møde op højst seks gange om året, altså 20.000 kr. i honorar for at gå til ét møde.
Det kunne jeg også godt tænke mig, og det er jeg sikker på er væsentlig bedre lønnet end eksempelvis at være minister , hvis vi skal måle det på timeløn.
For tidligere på året dukkede diskussionen jo op om den honorering, som kommunalbestyrelsesmedlemmer på almindelige vilkår får for deres kommunalpolitiske arbejde, og der var jeg en sjælden gang enig med ministeren i hendes udmelding, nemlig at det nuværende niveau er passende for kommunalbestyrelsesmedlemmers aflønning.
Hvordan kan det være, at det så ikke skal gælde, bare fordi der er en enkelt kommunal funktion – nemlig her at producere drikkevand – der er lagt over i selskabsformen?
Hvorfor skal det ikke være omfattet af det, som gælder for aflønningen på alle andre områder inden for det kommunalpolitiske område?
Mener ministeren, at et årligt honorar på 125.000 kr. er for højt til de kommunalbestyrelsesmedlemmer, som er indvalgt i bestyrelsen for et fælleskommunalt vandselskab, når man tager i betragtning, at vandselskabet selv anslår, at der er en mødefrekvens i bestyrelsen på fem-seks møder årligt?
Mit spørgsmål lyder: Mener ministeren, at et årligt honorar på 125.000 kr. er for højt til de kommunalbestyrelsesmedlemmer, som er indvalgt i bestyrelsen for et fælleskommunalt vandselskab, når man tager i betragtning, at vandselskabet selv anslår, at der er en mødefrekvens i bestyrelsen på fem-seks møder årligt?
Bjarne Laustsen (S), 2012-10-25:
Det er ikke et decideret spørgsmål, men der var noget, jeg glemte at sige.
Der foregår jo rigtig mange ting i det her hus, og jeg lovede egentlig at tage besked med fra Radikale Venstre.
Det er jo en vigtig sag og vigtigt, at hele regeringen bakker op om det her lovforslag.
Jeg skulle altså hilse og sige fra De Radikale, at det gør de, og det er hermed givet videre.
Mette Gjerskov (S), 2012-10-25:
Tak for ordet, formand.
Jeg synes jo, det har været en vældig, vældig positiv behandling af lovforslaget, så jeg vil gerne takke ordførerne for de gode og positive tilbagemeldinger.
Det er godt og konstruktivt, når vi også i Folketinget kan blive enige om, at der faktisk er ting, vi er enige om.
Det glæder jeg mig over.
Forslaget om delegation af administrationen af mærkningsordninger vil jo åbne mulighed for, at den ordning, der hedder Nøglehullet på spisesteder, vil kunne administreres af en privat forening.
Nøglehullet på spisesteder er udviklet i samarbejde med repræsentanter fra erhvervet, uddannelsesinstitutioner og faggrupper efter ønske fra erhvervet.
Når administrationen af ordningen udlægges til en privat forening, vil det være med til at knytte ordningen tættere til brugerne af ordningen.
Og så kan de vælge efter det.
Det er det, der er nøglehulsmærket.
Det er jo utrolig vigtigt for enhver mærkningsordning, at der er troværdighed bag, og det vil jeg gerne være med til at sikre.
Der nedsættes i stedet for et strategisk interessentudvalg, som gerne skulle være endnu bedre til at skabe rammer om en mere fremadrettet dialog med forbrugere, med dyreværnsorganisationer og med hele branchen.
Så er der det område, som de fleste af ordførerne har nævnt, og det er bestemmelserne om bistand i forbindelse med eksport af fødevarer og levende dyr til tredjelande.
Jeg skal understrege, at brugerbetaling allerede er indført, men i forbindelse med den indførelse bliver man jo faktisk klar over, at den hjemmel, der ligger, ikke er særlig fleksibel.
Den er ikke særlig operationel i forhold til den virkelighed, som fødevare- og veterinærmyndighederne arbejder i.
Det er især, fordi der mangler adgang til at yde brugerbetalt eksportbistand til andre modtagere end virksomheder.
Altså, selv om både brancheorganisationer og enkeltpersoner i praksis kan have behov for de ydelser, er den hidtidige hjemmel ikke fleksibel nok til, at vi kan levere dem.
Og det er i det lys, den her ændring skal ses.
Jeg ser frem til udvalgsbehandlingen og vil sige tak for behandlingen i dag.
Mette Bock (LA), 2012-10-25:
Tak for det.
Det er jo et lovforslag, som indeholder flere forskellige elementer.
Den første del af det, som jo betyder, at reglerne om nedsættelse af Fødevarekontroludvalget og revisionsenheden ophæves, synes vi lyder positiv og fremadrettet.
Det er en god idé at erstatte Fødevarekontroludvalget med et strategisk udvalg, som ikke kun skal kigge kontrollerende bagud, men faktisk også får en fremadrettet opgave, og at der også kommer repræsentanter fra interessenterne på fødevareområdet og veterinærområdet med ind, som kan være med til at drøfte resultaterne af den interne auditering og de fremtidige planer.
Det synes vi er et godt forslag.
Vi er positive over for den her ændring, fordi den peger frem i stedet for kun at pege tilbage, og vi tror på, at det bliver en mere fleksibel ordning end den, som vi har set hidtil.
Dernæst foreslår man at ændre i § 44 på den måde, at reglerne bl.a. ikke skal være til hinder for, at virksomheder kan lade sig repræsentere af brancheorganisationer både i forbindelse med anmodning om bistand og i forbindelse med betaling af bistand.
Vi opfatter faktisk det her som en teknisk ændring, som ikke vil medføre en øget brugerbetaling, men som flere andre ordførere også har påpeget, er det noget, vi gerne vil have drøftet lidt mere, for hvis der er tale om en øget brugerbetaling, vil vi stille os skeptiske over for det, men det kan vi forhåbentlig få afklaret i de videre forhandlinger.
Endelig foreslås der en ændring i § 57 om hold af dyr, og til sidst har fødevareministeren her fået mulighed for at delegere administrationen af frivillig mærkning til en privat forening.
Så jeg vil sige, at generelt er Liberal Alliance positive.
Karl H. Bornhøft (SF), 2012-10-25:
Tusind tak.
Jeg skal på vegne af SF's ordfører, fru Karina Lorentzen Dehnhardt, sige følgende: Det forslag om en ændring af lov om fødevarer og lov om hold af dyr, som vi nu er i gang med at behandle, er et lovforslag, som vil betyde en modernisering af revisionen og en evaluering af fødevarekontrollen, ved at revisionsenheden og Fødevarekontroludvalget nedlægges.
Revisionen af fødevarekontrollen vil i stedet for skulle varetages af en intern enhed i Fødevarestyrelsen, og som en erstatning for Fødevarekontroludvalget oprettes der et strategisk udvalg, hvor interessenterne på fødevare-, foderstof- og veterinærområdet er repræsenteret.
Med lovforslaget er det hensigten, at revisionen skal være mere fremadrettet, fleksibel og tidssvarende.
Det skal gerne udmønte sig i, at det bliver til gavn for både producenterne, forhandlerne og forbrugerne, og sikre, at fødevarekontrollen og revisionen af denne opgave fungerer optimalt.
I SF er det vores opfattelse, at dette er en klar forbedring, og vi har derfor heller ikke nogen specielle indvendinger mod lovforslaget.
I den sammenhæng er det vigtigt for os at sige, at vi støtter ministerens lovforslag.