Connie Hedegaard (KF), 2007-02-22:
Inden jeg tager fat på dagens sådan helt konkrete debat, synes jeg lige, jeg vil komme med en bemærkning til noget, hr. Steen Gade sagde.
For jeg synes altså ikke, det er fuldstændig rimeligt at få det fremstillet, som om det eneste nationale initiativ på naturområdet er det, vi behandler nu.
Det er dog ikke mere end ganske få dage siden, at jeg på regeringens vegne kunne præsentere det første udspil til, hvordan vi vil udmønte 558 mio. kr. ekstra til gavn for den danske natur i 11 geografiske indsatsområder ud over det ganske land.
Jeg synes, det var et noget fortegnet billede, hr. Steen Gade gav.
Derudover vil jeg da gerne kvittere for de mange positive tilkendegivelser.
Der var lidt få af dem i det sidste indlæg, men ellers synes jeg jo, at der til hele hovedprincippet og hovedformålene i lovforslaget har været positive tilkendegivelser hele vejen rundt.
Det synes jeg er utrolig positivt, for jeg synes, at det ville klæde Folketinget, at vi bredt bliver enige om, hvordan en lov om nationalparker skal skrues sammen.
Jeg synes så i øvrigt, at det ville være i smuk forlængelse af hele tilblivelsesprocessen omkring nationalparker, hvor der jo har været et enormt stort folkeligt engagement udeomkring.
Det gælder i de syv pilotprojekter, det gælder i de tre undersøgelsesprojekter, det gælder i forhold til alle de interesser, der har været involve ret både decentralt og i den nationale følgegruppe, og det store arbejde, der er lagt der.
Jeg synes, der er grund til at takke de mange, mange kræfter ude decentralt, der virkelig har engageret sig i det her og har vist og dokumenteret, at det, når vi taler om kærlighed til naturen i Danmark, så ikke kun er ord.
Der er rigtig mange mennesker, der har haft lyst til at engagere sig i processen.
Hundredvis af mennesker, tusindvis, har været engageret i arbejdsgrupper, workshops og debatmøder.
Jeg synes, det er værd at notere sig ikke bare Friluftsrådets fine støtte også økonomisk til den proces, der har været, men altså også, at vi er endt med, at der er en national følgegruppe bestående af fuldstændig modsatrettede interesser, og som i enighed har foreslået, hvordan det her skulle skrues sammen, hvordan en nationalpark skal se ud på dansk, og altså har kunnet binde en sløjfe, så alle grønne organisationer, interesseorganisationer, landbrug, alle har kunnet sige: Det, vi har lagt frem her, og som ser nogenlunde sådan ud, har en meget, meget bred opbakning.
Det synes jeg er ganske smukt.
Til det spørgsmål, der har været rejst, om, hvorfor vi ikke bare bruger den internationale definition på nationalparker, IUCN’s definitioner, vil jeg sige, at vi hele tiden har været klar over, at en nationalpark på dansk nu engang må være noget andet end en amerikansk eller svensk nationalpark, eller hvor man nu har meget, meget store arealer, bl.a. fordi vi jo med den model, vi lægger frem nu, også har mulighed for at lade vores åbne kulturlandskaber domineret af landbrug og skovbrug osv. indgå på en anden måde, end man altså ville kunne ud fra de internationale regler.
De kiggede sådan dybt forbløffet og forstod ikke spørgsmålet og skulle have det gentaget, for svaret var jo, at der ikke fandtes landbrug inde i selv de helt enormt store amerikanske nationalparker.
Der har vi altså en noget anden udgangssituation i det tætbefolkede og ikke alt for store Danmark.
Det kan lyde, som om der da er gået lang tid, men jeg synes så til gengæld, at vi skal indrømme over for hinanden, at de år jo ikke har været spildt.
Der har jo netop været et enormt grundigt forarbejde udeomkring, således at den dag, hvor vi har vedtaget rammeloven omkring nationalparker i Danmark, kan vi relativt hurtigt køre videre med de første, for der ligger et vældig grundigt forarbejde.
Jeg vil gerne sige, at for regeringen er det helt afgørende, at der er solid lokal opbakning til at oprette en nationalpark.
Der skal være, og det synes jeg da også er rimeligt, et udbredt lokalt ønske om, at sådan en vil man gerne have.
Det skal være sådan, at de kommunalbestyrelser, der bliver berørt af et forslag til nationalpark, skal give deres samtykke, og den offentlige debat skal vise, at der er relativt bred tilslutning.
Jeg har så også fra dag et sagt, at selvfølgelig skal en enkelt lodsejer ikke forsynes med en vetoret, men når det drejer sig om at gennemføre naturprojekter eller andre foranstaltninger på en ejendom, kan det selvfølgelig kun lade sig gøre, hvis ejeren selv er indstillet på at medvirke.
Derfor er der ikke stillet tvangsmidler til rådighed.
Men jeg vil bare sige, at vi jo i hele den danske naturforvaltning har rigtig gode og mangeårige erfaringer med, hvordan man håndterer de processer, når man skal i gang med at lave naturgenopretning eller lave større naturprojekter.
Nationalparkbestyrelsen er ikke en myndighed.
Det er jo også sådan, at selv om et område bliver nationalpark, bliver det naturligvis ikke undtaget fra den almindelige lovgivning.
Natura 2000-planerne skal gennemføres, og der kan f.eks. også stadig væk rejses fredningssager.
Det er vigtigt at sige, at nationalparkens bestyrelse er uafhængig; den er relativt lille, men den er bredt sammensat og med de opgaver, som fremgår af loven og af den bekendtgørelse, der opretter nationalparken.
Helt grundlæggende bliver det bestyrelsens opgave at sørge for, at borgerne i videst muligt omfang inddrages i planlægningen af nationalparken og i udviklingen af nationalparken.
Der skal være god lejlighed til at debattere, når der har været påtænkt initiativer.
Det skal der være både i forhold til det lokale nationalparkråd og i forhold til den brede offentlighed.
Det er givet, at naturen har højeste prioritet i de kommende nationalparker.
Det er omdrejningspunktet for hele ideen.
Det har også været klart fra begyndelsen, at en nationalpark i Danmark nødvendigvis vil rumme mere end bare sådan den rene, uberørte natur.
Den skal også bidrage til at bevare og synliggøre de kulturhistoriske værdier og mangfoldigheden i kulturlandskabet.
Den skal forbedre mulighederne for at komme ud at opleve og bruge naturen.
Og der vil altid være mennesker, som bor og arbejder i dem.
En stor del af arbejdet i en nationalpark vil derfor bestå i at formidle samspillet mellem menneske og natur i områderne og den udvikling, det har givet historisk, og som det stadig væk giver.
Jeg synes, hr. Christian Wedell-Neergaard sagde det så udmærket, altså det her med, at selvfølgelig kommer der også til at være forskel på tingene.
Nogle steder vil der jo skulle ske naturgenopretning; nogle steder vil der skulle laves aftaler om naturpleje; nogle steder vil der være arealer, der skal opkøbes, for at det bliver tilstrækkeligt sammenhængende arealer.
Jeg er i den forstand overhovedet ikke bekymret.
Jeg mener, at det er det, der er omdrejningspunktet.
Det er i øvrigt også det, der står allerallerførst i § 1 i formålsparagraffen.
Endelig til sidst vil jeg sige, at oprettelsen af en nationalpark skal gøre en forskel.
Det skal ikke mindst gøre en forskel naturmæssigt.
Og så kan man jo godt sige: Jamen skulle vi så ikke bare skynde os at starte med en hel bunke nationalparker?
Og det er rigtigt, at jeg, den dag jeg fik rapporten fra den nationale følgegruppe, har sagt, at vi skal starte med en, to, måske tre.
Nu synes jeg ikke, man skal ironisere mere over, at jeg siger, at vi skal starte med en.
Det ligger næsten lidt i sagens natur.
Men jeg synes, at vi skal begynde med at udpege et, to, måske tre steder, og så skal vi vente med at udpege flere, til vi har set, om det er den rigtige måde, vi vælger.
Det, vi laver nu, er jo en rammelov, så lad os da få nogle erfaringer med hensyn til, om det virker.
Og så er det en rammelov, der kan rumme en hel del nationalparker, sådan set et ubegrænset antal, om Folketinget måtte ønske det.
Jeg vil gerne sige til hr. Johs. Poulsen og til hr. Torben Hansen, at selv om der formelt i loven står, at det er ministeren, der udpeger områderne, er det da givet min intention, at de partier, der står bag den her rammelov, selvfølgelig også vil blive inddraget i næste skridt i den videre proces med hensyn til at sige: Hvad er det så for områder, vi først og fremmest tager fat på?
Endelig vil jeg også lige sige om det med nationalparkrådet: Jeg kan godt forstå, man rejser spørgsmålet.
Jeg synes også, det kan vise sig at blive relevant, når man har nogle stykker, men det er måske sådan lige overkill at starte med et nationalt nationalparkråd oven i et lokalt nationalparkråd, når der også skal være plads til både Folketing og minister, og jeg ved ikke hvad, så længe man har en, to, måske tre nationalparker.
Jeg håber, at loven kommer til at danne grundlag for en del nationalparker i fremtiden, og jeg er sikker på, at den vil kunne bidrage til, at vi får flere sammenhængende naturområder i Danmark.
Til sidst vil jeg kvittere for – jeg tror også, jeg gjorde det under redegørelsesdebatten, men jeg synes, der er grund til det stadig væk – at det altså er ganske flot, at det er lykkedes os at komme igennem en hel førstebehandling, uden at nogle af de tilstedeværende er forfaldet til at snakke om geografi.
Jeg synes, det understreger, at det her faktisk har været en rigtig flot proces, og jeg glæder mig til at fortsætte det konstruktive samarbejde om loven frem til tredjebehandlingen.