Mai Mercado (KF), 2014-02-20:
Tak for det.
Herfra skal også lyde et varmt velkommen til den nye minister.
Vi ser også frem til samarbejdet.
Det er blevet kaldt blandede bolsjer, det er blevet kaldt lidt af en rodebunke, det er blevet kaldt for forvirrende, og jeg tror, at jeg vil stille mig op i rækken af ordførere, som siger, at det kan være svært at gennemskue, hvad de enkelte elementer nøjagtig har med hinanden at gøre.
Det er med de briller på, at jeg som konservativ ordfører har læst lovforslaget.
Baggrunden for det her forslag er så ifølge ministeren at sikre så enkle og gennemsigtige regler som muligt, og det er jo noget, som vi i udgangspunktet egentlig synes er meget positivt.
Vi finder det positivt, at regeringen har fundet lejlighed til at ændre i lovforslaget nu op til flere gange, fordi man er blevet klogere af høringssvarene, også op til flere gange, men måske burde det have fået endnu en omgang i maskinrummet.
Det første element vedrører muligheden for, at medicin- og sygeplejerskestuderende og andre studerende, som indgår i den her kliniske hverdag, kan videregive helbredsoplysninger fra patienter uden samtykke.
I lovforslaget står det beskrevet, som om det er sådan en teknikalitet, afhængigt af på hvilken måde den studerende arbejder, om det er selvstændigt, eller om man arbejder sammen med andet sundhedsfagligt personale.
Der vil vi i udvalgsbehandlingen spørge konkret ind til denne forskel og også de udfordringer, der måtte være forbundet hermed, fordi på hvilken måde stilles patienterne rent faktisk bedre, ved at flere deler de her oplysninger?
Det næste element i lovforslaget er den her samling af Lægemiddelskadeankenævnet og Patientskadeankenævnet, og vi er generelt for forbedringer, der øger gennemskueligheden.
Vi har også noteret os, at lovforslaget indikerer, at de to nævn ifølge ministeren er stort set identiske efter den seneste lovændring, og så kan man jo bare sådan lidt fiffigt spørge sig selv om, hvorfor nævnene så ikke blev lagt sammen dengang.
Men nuvel, sådan er demokrati måske også en gang imellem.
Det, som foruroliger os med sammenlægningen af de her to nævn, er, at vi jo dybest set ikke ved, hvad vi kan regne med.
Vi har jo så noteret os i dag, at KL og Forbrugerrådet alligevel får repræsentation, fordi det er kommet os for øre gennem en pressemeddelelse i går fra ministeriets side, og jeg synes da ærlig talt, at det er lidt opmærksomhedsvækkende, i hvert fald hvis man kan bruge det ord, at ministeren finder lejlighed til at sende en pressemeddelelse ud, men ikke finder lejlighed til at orientere partiernes ordførere om, at KL og Forbrugerrådet altså alligevel får repræsentation i det her nævn.
Det finder vi faktisk stærkt problematisk, fordi det er problematisk, at vi som folketingsmedlemmer skal tage stilling til et lovforslag, som altså ikke kommer til at være korrekt i indholdet, når det så bliver debatteret i salen, og når vi ikke er orienteret herom.
Det tredje element handler om at opdatere oplysningspligten ved erstatningsudbetalinger af patientskadesager.
Det ser sådan ud til at have bund i de ændrede regler om det udvidede frie sygehusvalg, og da regionerne så ikke længere er erstatningsansvarlige for de skader, som måtte opstå hos de private, har regionerne så heller ikke oplysningspligten.
Den skal de private have.
Det giver jo i princippet god mening.
Men det, der ikke giver mening, er, at man forskelsbehandler, og det ville jo være positivt, om den her oplysningspligt også gjaldt for skader sket på offentlige sygehuse.
Det virker underligt, at det kun er private, som har den her oplysningspligt.
Så hvis det her lovforslag skal ses med patienternes øjne, ville det jo have været rigtig positivt, hvis man havde udvidet oplysningspligten til også at omfatte det offentlige sundhedsvæsen, for det ville patienterne jo i højere grad kunne have brugt.
Så summa summarum, det er godt med gennemsigtige og enkle regler for patienternes retssikkerhed, men vi er meget usikre på, hvor godt patienterne vil komme til at stå med den her lovændring.
På flere måder virker argumentationen mere, som om den bliver til for systemets skyld og altså ikke til for patienternes.
Det gælder sammenlægningen af de to nævn, og det gælder også muligheden for, at studerende kan videregive helbredsoplysninger uden samtykke.
De to forslag vil være rigtig gode for sundhedssystemet.
Spørgsmålet er, om de vil være rigtig gode for patienterne.
Vi har noteret os i debatten, at der er flere af regeringspartierne, som er villige til at blive klogere.
Det synes vi er rigtig positivt.
Når andre stiller sig spørgsmål, er det klart, at vi også stiller os de samme spørgsmål, og derfor vil vi benytte udvalgsbehandlingen til at få klarhed over en række af de spørgsmål, de stiller os.