runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2010-04-07:
Jeg kunne så godt tænke mig at få ministeren til at bekræfte, at det, der i sin tid blev aftalt – det fremgår af besvarelsen til Retsudvalget af spørgsmål 153 af 18. maj 2006 – var, at politiets opgaveløsning skulle være på en sådan måde, at det netop skulle sikres, at der blev lavet andet arbejde, hvis der ikke var et akut behov ved døren, kan man sige, altså hvor borgerne kommer og skal have akut hjælp.
Det blev nævnt i det svar, som vi fik i sin tid, og som er grundlaget for hele politireformen, at man laver forskellige opgaver, rapportoptagelse, afhøringer og anden form for sagsbehandling, tilsyn med detentioner, så der er sådan set nok at se til for politiet på den døgnåbne station.
Det er bare for, at der ikke breder sig det indtryk, at vi har nogle arbejdsløse politibetjente, der ingenting laver, som egentlig bare har et lys tændt, og så sker der ikke mere.
Det har der været en tendens til i den her debat, som lige pludselig er dukket op i dag, fordi der er nogle, der synes, at de her døgnåbne stationer skal lukkes.
Inger Støjberg (V), 2010-04-07:
Jamen naturligvis gør udsagn som det, fru Line Barfod læste op, indtryk på mig; ellers skulle man jo være en fuldstændig hjerteløs person.
Men jeg tror også, man må konstatere, at det at tilhøre en lavindkomstgruppe er et spørgsmål om andet end kontanthjælpens størrelse.
Det er i høj grad også et spørgsmål om den hjælp, som man får til at komme videre med sit liv, altså f.eks. finde sig et job og for nogles vedkommende at komme i uddannelse.
Hvis man kigger på de mennesker, der tilhører lavindkomstgrupperne, kan man se, at det også er sådan, at der er en meget stor mobilitet.
Op imod halvdelen er ude af lavindkomstgruppen inden for et år, og det er, fordi mobiliteten er enormt stor i Danmark.
Line Barfod (EL), 2010-04-07:
Ministeren siger, at man skal have et arbejde.
Det er jeg jo fuldstændig enig i vil være det bedste.
Men spørgsmålet er, om ministeren tror, det er særlig nemt at have overskud til at finde et arbejde.
Hvis man er på den lave ungeydelse på kontanthjælp, har man ca. 4.500 kr., når skatten er trukket, og det skal både dække husleje, mad og alting.
Og der er i de her artikler i Hus Forbi en række eksempler på unge kvinder, som ikke har været i stand til at finde et sted at bo, og den løsning, de så vælger, er, at de sælger sex, altså flytter ind hos en mand og sælger sex til ham for at have et sted at bo.
De har ikke noget overskud i deres hverdag til at prøve at komme ud at finde et job.
Så hvad er ministerens svar til dem?
Inger Støjberg (V), 2010-04-07:
Nu ved jeg ikke, hvor gammel den pågældende er, men jeg synes heller ikke, det så meget er en diskussion om ydelsernes størrelse, men i højere grad en diskussion om, hvad vi netop gør i beskæftigelsessystemet for at hjælpe folk videre.
Og der vil jeg godt sige, at det altså er min helt klare overbevisning, at de socialrådgivere, de jobkonsulenter, der også arbejder med den her gruppe, bl.a. rundtomkring på jobcentrene, gør en enormt stor indsats for netop at hjælpe disse mennesker videre.
Og sådan skal det jo også være i et velfærdssamfund som det danske, men sådan mener jeg altså også det er.
Det er jo sådan, at jobcentrene har meget, meget brede muligheder for selv at vælge, hvilke andre aktører de ønsker at entrere med, og sådan mener jeg også det skal være.
Og sådan vil det også blive ved med at være i fremtiden.
Men jeg synes, at vi nu skal få kigget på det.
Er der begået fejl, skal de ændres, og det er selvfølgelig noget af det, som jeg gerne vil diskutere fremadrettet med hr. Bent Bøgsted.
Line Barfod (EL), 2010-04-07:
Jeg kan godt forstå, at ministeren ikke har lyst til at snakke om ydelsernes størrelse, men de har jo betydning.
4.500 kr. efter skat til både at betale husleje, mad og alle andre udgifter – 4.500 kr. er sådan cirka det rådighedsbeløb, vi får i Folketinget ved siden af vores løn til at dække de ekstraudgifter, vi har.
Her er det altså meningen, at det skal dække alle udgifter inklusive husleje.
Og problemet er, at de her unge kvinder ikke har noget overskud til at komme i arbejde.
Nok så meget god indsats fra socialrådgiveren kan jo ikke hjælpe dem til pludselig at få selvtillid og klare sig godt, når hele deres liv går op i, at de føler sig dybt ydmyget og nedværdiget af at være nødt til at sælge sex for overhovedet at have en sofa at ligge på.
Derfor spørger jeg igen: Vil ministeren gå ind og se særskilt på det her problem og se på, om der er behov for en særlig indsats, og også se på, hvordan vi sikrer, at man kan få tag over hovedet som ung kvinde, så man ikke bliver tvunget ud i at sælge sig selv?
Inger Støjberg (V), 2010-04-07:
Vi skal hele tiden være klar til at kigge på, om systemerne virker, som de skal og efter hensigten, men jeg mener rent faktisk, at der er den hjælp til stede i beskæftigelsessystemet, som man kan forlange.
Så er der jo altså derudover også det sociale system, men det er så ikke mit område, kan man sige.
Men jeg mener klart, at de jobcentre, vi har, tilbyder den hjælp, der skal til, for at folk netop kan komme videre med deres liv, og det synes jeg egentlig også at fru Line Barfod burde anerkende, hvis fru Line Barfod også kigger på mobiliteten hos lavindkomstgrupperne.
Her kan jeg jo netop, som jeg også tidligere har gjort, fremhæve, at det er sådan, at omkring halvdelen er ude af lavindkomstgrupperne igen inden for et år.
Det betyder ganske enkelt, at det er en periode, hvor man er på kontanthjælp.
Jeg vil slet ikke afvise, at kvinden, som fru Line Barfod omtaler, har det svært, men jeg mener jo, som jeg har nævnt tidligere, at det vigtige selvfølgelig er at komme ud af det via et job.
Bent Bøgsted (DF), 2010-04-07:
Tak, hr. formand.
Nu skal vi jo over i en helt anden boldgade.
Det er vedrørende jobfirmaer.
Som ministeren sikkert er klar over, så kørte der i tv den 3. april en historie om, at HK blev fravalgt som anden aktør, og at Job.dk gik ind og fik fem regioner.
Det, der var bemærkelsesværdigt, var, at påstanden fra HK og bl.a. også fra Bettina Post, som var med i udsendelsen, var, at HK løste opgaven bedre end det andet firma.
Det, man så kan undre sig over, er, hvorfor Arbejdsmarkedsstyrelsen går ind og fravælger et firma, der tilsyneladende løser opgaverne godt, bedre, og så tager et andet firma ind, der – efter de oplysninger, der kom frem i udsendelsen – er dårligere.
Her vil jeg gerne have ministerens forklaring på, hvordan det hænger sammen, altså om det, der fremgik af udsendelsen, er virkeligheden, nemlig at HK var bedre end Job.dk, eller om det er forkerte påstande, eller hvordan det hænger sammen, for i min verden er det sådan, at de andre aktører gerne skulle være dem, der løser opgaverne bedst, og jeg er egentlig også overbevist om, at det er det, ministeren mener, altså at det er de bedste virksomheder, der skal bruges.
Og hvis man i det her tilfælde vil have nogle andre udbydere, så behøver man jo ikke at fravælge en, man kan bare åbne op for, at der er mulighed for, at jobcentrene ude omkring kan vælge mellem nogle flere, hvis det er det, de ønsker.
Men det er sådan en mærkelig historie, og jeg vil gerne bede ministeren forklare, hvad der er op og ned i den sammenhæng her.
Inger Støjberg (V), 2010-04-07:
Jeg vil gerne sige, at det er et absolut relevant spørgsmål, hr. Bent Bøgsted stiller.
Det synes jeg jo først og fremmest, at vi skylder de ledige, for vi har en fælles interesse i, at man jo selvfølgelig som ledig får den bedst mulige behandling og dermed også de bedste muligheder for at komme i job igen.
Derfor er det vigtigt for mig at få set på, hvad der er op og ned, og så vil jeg gerne sige til hr. Bent Bøgsted, at hvis det er sådan, at der er sket fejl i den her situation, så skal de rettes, og så skal der ændres på tingene.
Bent Bøgsted (DF), 2010-04-07:
Det er også helt fint.
Jeg synes, det er alle tiders, at ministeren vil se på, at der skal findes en løsning, for ret skal jo være ret.
Vi er i gang med at se på, hvordan andre aktører bliver brugt, og hvordan vi kan gøre de kurser, der bliver udbudt, og hvor vi tilsyneladende har et stort spild af ressourcer, bedre.
Og så kommer den her sag oveni, hvor påstanden er, at det er et dårligt firma, der får opgaven frem for det gode firma.
Det er jo sådan, at hvis man snakker med hver enkelt, vil de sige: Vi er de bedste til det.
Ret skal være ret.
Derfor skal det også være sådan, at det bliver undersøgt grundigt.
I den forbindelse har jobcentrene selvfølgelig også krav på, at de ved, at de andre aktører, de kan bruge, kan løse opgaven.
Lars Barfoed (KF), 2010-04-07:
Det er i hvert fald min forventning, at når der er åbent på politistationen, sørger man for at nyttiggøre sin tid så meget som muligt, så det ikke er spildtid, at betjentene er der, men at der rent faktisk sker noget, som i sidste ende er til gavn for borgerne.
Det er jo nogle af de ting, vi kan spørge ind til.
Når vi nu på et tidspunkt skal gøre status, kan det jo være, at det her spørgsmål bliver rejst.
Det, der har været afgørende med politireformen, er jo netop, at vi får et mere synligt politi, et mere nærværende politi, at borgerne føler, at politiet er tæt på dem, og at politiet hurtigt er til stede, når der er brug for det.
Det synes jeg er helt afgørende målepunkter for os.
I den forbindelse har vi så en aftale om de døgnbetjente politistationer.
Det er selvfølgelig sådan, at politiet normalt skal være ude på gaden, men det giver selvfølgelig også en tryghed, at der er politistationer i nærheden.
Karen J. Klint (S), 2010-04-07:
Hvordan vil ministeren sikre, at de psykiatriske patienter på Fyn får den nødvendige behandling, herunder døgnbehandling, når psykiatrisk afdeling på Odense Universitetshospital skal spare 32 mio. kr.?
Tak for det.
Hvordan vil ministeren sikre, at de psykiatriske patienter på Fyn får den nødvendige behandling, herunder døgnbehandling, når psykiatrisk afdeling på Odense Universitetshospital skal spare 32 mio. kr.?
Bertel Haarder (V), 2010-04-07:
Der er heldigvis ikke noget område, der har fået tilført så mange ressourcer som netop sundhedsområdet.
I 2010 har sundhedsvæsenet i alt 21 mia. kr. mere i faste kroner, end det havde i 2001.
Med økonomiaftalen for dette år får regionerne tilført yderligere 1,8 mia. kr.
Dertil kommer, at regionerne ved forhandlingerne for 1 år siden også fik 300 mio. kr. ekstra til 2009.
De 300 mio. kr. blev lagt oven i de penge, de i forvejen havde fået via økonomiaftalen fra året før.
Inden for denne økonomiske ramme skal regionerne prioritere de samlede udgifter til det somatiske og det psykiatriske område.
Og i økonomiaftalerne aftaler regeringen og regionerne bl.a., hvor stor en behandlingsaktivitet der skal leveres for de penge, regionerne får.
Den aftale skal regionerne selvfølgelig overholde; det er mit udgangspunkt, og det er regionernes formand Bent Hansens udgangspunkt, og det fremgik også klart af hans redegørelse i anledning af sygehusfyringerne tidligere på året.
Aktiviteten på hele sundhedsområdet ser ud til at være historisk høj i år, og det er nu en udfordring for regionerne at levere den nødvendige aktivitet på en måde, så der ikke skal zigzagges som i Region Hovedstaden, hvor man først ansætter flere tusinde det ene år og derefter må fyre adskillige hundrede det næste.
Der er ikke råd til, at udgifterne skrider, men regeringen har som bekendt stillet i udsigt, at da der er bedre behandlingsmuligheder, dyrere medicin osv., er der mulighed for, at netop sundhedsområdet ene af alle kan få lov at vokse lidt det kommende år.
Det kunne da være interessant at få undersøgt, hvis det kan undersøges, hvordan virksomhederne ville reagere, hvis der ikke længere var skattefritagelse for sundhedsforsikringer.
Man kunne jo håbe, at virksomhederne ville fortsætte med en del af det, men det kan man langtfra være sikker på.
Og disse sundhedsforsikringer har jo haft en dynamisk effekt.
Man kan se, hvordan flere og flere danskere er blevet dækket ind af arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer til gavn for medarbejderne, til gavn for samfundet, til gavn for afkortning af ventelister osv.
Så hvis det er muligt at kortlægge, hvad det ville betyde, hvis man afskaffede skattefritagelsen, skulle man jo gøre det.
Men det er ikke så let, for det handler om hvis og hvis.
Karen J. Klint (S), 2010-04-07:
Jeg takker for svaret vedrørende somatikken inden for sygehusområdet, men jeg fik faktisk ikke noget svar vedrørende psykiatrien.
Det har også været sådan, at de sidste par år i økonomiaftalerne mellem regeringen og Danske Regioner har Danske Regioner forsøgt at få psykiatrien sat på et selvstændigt budget, og der har regeringen så henvist til, at det klarer man over satspuljen.
Og i satspuljeforhandlingerne, kan jeg så oplyse ministeren om, synes vi ikke helt, at vi har kunnet finde de mange penge.
Men tilbage til sagen på Fyn: Kan ministeren ikke se en risiko ved, at når et fyrtårn, som netop den konkrete afdeling bliver kaldt blandt brugerne, bliver ødelagt på grund af besparelser, så mister man noget rent fagligt inden for psykiatrien?
Bertel Haarder (V), 2010-04-07:
Jeg står her med en meget omfattende opgørelse i tabelform over, hvor mange ekstra midler lige netop psykiatrien har fået tilført de seneste mange år, i perioden 2000-2012.
Og det drejer sig altså ikke bare om trecifrede millionbeløb; det er et beløb, som i 2012 når op på næsten 1 mia. kr. ekstra.
Så jeg tror, det er svært at finde noget område, hvor der har været en større stigning end netop på psykiatriområdet, hvilket også understreges af den psykiatrihandlingsplan til 900 mio. kr., som der vistnok er bred enighed om.
Hvad der så er sket på Fyn, skal jeg ikke kunne sige.
Det er jo altså regionerne, der prioriterer, men alt i alt har psykiatrien i Danmark som helhed fået voldsomt stigende bevillinger.
Karen J. Klint (S), 2010-04-07:
Nu kan jeg jo så også nogle af tallene lidt i hovedet, og bl.a. gælder det, at nogle af pengene inden for psykiatrien er gået til udvidelser inden for det retspsykiatriske område, og det kommer jo slet ikke den her patientgruppe ved, at der pludselig er en del borgere, der i øget grad begår kriminelle handlinger og derfor koster os utrolig mange millioner kroner.
Så går jeg tilbage til den almindelige behandlende psykiatri.
Jeg er nødt til at dreje mit spørgsmål derhen, om ministeren så i andet regi vil være med til at se på, hvordan vi holder fagligheden i hævd.
For det er rigtigt, at der er kommet en handlingsplan, men det er jo mere en strategiplan.
Der er jo ikke noget målbart i den strategiplan, der er, med hensyn til hvordan vi når i mål.
Bertel Haarder (V), 2010-04-07:
Spørgsmålet handlede om besparelser, og så synes jeg, det er rimeligt, at jeg beskriver, at hvis der er noget område, der ikke har været udsat for besparelser – alt i alt på landsplan – er det psykiatrien.
Hvad der er sket på Fyn, kan jeg ikke redegøre for i detaljer, men hvis jeg får et skriftligt spørgsmål, kan jeg selvfølgelig indhente oplysninger fra Region Syddanmark, som i øvrigt plejer at være et meget veladministreret område.
Men det, jeg kan sige med sikkerhed, er, at det på landsplan er meget store ekstra beløb, som ikke kan forklares med retspsykiatrien.
Retspsykiatrien er trods alt et mindre område, så retspsykiatrien ændrer ikke ved den konklusion, jeg har draget.
Karen J. Klint (S), 2010-04-07:
Jeg vil spørge rimelig stille og firkantet: Mener ministeren, at der slet ikke er et økonomisk efterslæb på det psykiatriske behandlingsområde?
Jonas Dahl (SF), 2010-04-07:
Jamen nu er jeg så en af dem, der faktisk har haft fornøjelsen af at sidde i et regionsråd og sådan set har syntes, at det var en rigtig god oplevelse, og jeg kan da afsløre for sundhedsministeren, at jeg ikke tror, der er nogen fra SF, der er interesseret i at lukke regionerne, i hvert fald ikke mig selv og heller ikke hr. Villy Søvndal, er jeg helt overbevist om.
Den eneste, der har brugt det udtryk, er sådan set statsministeren, når han skal true med at banke regionerne på plads, fordi statsministeren eller sundhedsministeren ikke kan få sin vilje.
Så det er jo en lidt underlig symptombehandling, vi får fra regeringens side.
Når man ikke kan få ret, kan man altid slå på dem, og når man her i spørgetiden står for skud på grund af rengøringen, siger man, at det er regionernes ansvar.
Det er jo sådan lidt et forsøg på at skyde skylden et andet sted hen, hver gang der er nogen, der stiller kritiske spørgsmål.
Jeg synes, at det, man har gang i fra regeringens side, lidt er ansvarsforflygtigelse.
Men jeg undrer mig.
Vi har en sundhedsminister, som netop er trådt til, men som ikke vil tage ansvar for, at op imod 100.000 patienter hvert år, svarende til 270 patienter i døgnet, kommer ud af sygehusene med en infektion, fordi der ikke er gjort godt nok rent.
Så må det vel også understrege for den nye sundhedsminister, at der faktisk er et problem, som der skal gøres noget ved.
Eller er ministeren uenig i det?
Bertel Haarder (V), 2010-04-07:
Det fremgår klart af mit svar, at jeg ligesom hovedstadsregionen ikke har været tilfreds med rengøringsstandarden.
Men når jeg så konstaterer, at hovedstadsregionen påtager sig sit ansvar, kan jeg ikke se, at jeg skal være overrengøringsmester eller overkommandersergent, eller hvad det nu er, SF har forestillet sig at jeg skal være, og jeg kan ikke forstå, at et parti på en gang kan være tilhængere af at bevare regionerne og samtidig vil have, at staten skal detailkontrollere noget så decentralt som rengøringen.
For hvis der er noget, der bør være decentralt her i landet, er det vel lige præcis rengøringen.
Liselott Blixt (DF), 2010-04-07:
Hvad er ministerens holdning til sundhedsforsikringer set i lyset af nye tal, der viser, at de bidrager til vores sundhedssystem og dermed sparer staten udgifter på dette område, og hvordan mener ministeren, at sådanne forsikringer bidrager til sundhedsvæsenet?
Hvad er ministerens holdning til sundhedsforsikringer set i lyset af nye tal, der viser, at de bidrager til vores sundhedssystem og dermed sparer staten udgifter på det område, og hvordan mener ministeren, at sådanne forsikringer bidrager til sundhedsvæsenet?
Vi hører den ene dag, at de skattebetalte sundhedsforsikringer er noget, der koster staten penge.
Den næste dag hører vi, at hvis vi stoppede med at skattefritage dem, ville sundhedssystemet mangle penge.
Tror ministeren ikke, at borgerne bliver forvirrede, og burde man måske ikke sætte en undersøgelse i gang eller evaluere ordningen for at se, hvad den giver af økonomi – hvad giver den sundhedsvæsenet, hvad giver den arbejdsgiveren, og ikke mindst hvad giver den den enkelte arbejder ude i firmaerne?
Det er jo korrekt.
Det var netop Dansk Folkeparti, der sørgede for, at vi fik den her ordning ind, så det også var rengøringsassistenten og alle andre i firmaet, der kunne få sundhedsforsikringen.
Jeg stiller også spørgsmålet, fordi jeg synes, at vi har meget polemik om det gode eller det dårlige ved sundhedsforsikringer.
Og så må man jo også vende den og spørge: Hvad ville der ske, hvis vi ikke havde de arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer?
Hvad vil der ske med vores ventelister, som vi i forvejen ved vi skal slås med, fordi man bliver dygtigere på sygehusene og man kan lave noget mere og man er god til at behandle.
Men der bliver også flere og flere sygdomme, man kan behandle.
Så hvad vil der ske med de ventelister, hvis vi pludselig ikke har forsikringerne, altså hvis folk ikke tegnede forsikringerne?
Det vil jeg gerne spørge ministeren om.
Bertel Haarder (V), 2010-04-07:
Det synes jeg er et godt spørgsmål.
Det første, der vil ske, hvis man afskaffer skattefradraget, er jo, at nogle virksomheder så antagelig vil holde op med at bidrage til deres medarbejderes sundhed, fordi de ikke længere kan trække det fra i skat.
Det vil være en forringelse af sundhedsstandarden i Danmark.
Man skal også lige huske, at vi jo som bekendt har en behandlingsgaranti, som omfatter alle, også dem, der ikke er dækket af en sundhedsforsikring.
Og den går virksomhederne jo ikke ind og betaler.
Hvorfor skal man betale en behandling for en person, der alligevel har frihed til at vælge en behandling i offentligt eller privat regi?
Det vil sige, at det, som virksomhederne gør med deres sundhedsforsikringer, er, at de gør noget ekstra, som ellers ikke ville være gjort.
De forlænger ikke ventelisterne, de afkorter ventelisterne.
Liselott Blixt (DF), 2010-04-07:
Man må jo også gå ud fra, at når arbejdsgivere tager det sociale ansvar, som det er at give deres medarbejdere en sundhedsforsikring, får de også noget ud af det.
De får nogle medarbejdere, som de ved hurtigere vil komme på arbejde, men samtidig er de også med til at yde noget til medarbejderne.
Nogle kalder det ekstra frynsegoder eller andet.
Men er det ikke det, som vi tidligere, da vi kom ind på det her, sagde skulle ske fra arbejdsgivernes side?
Man kunne give sund frugt.
Man skulle være med til at komme med bedre sundhedstiltag.
Og så tænker jeg: Hvis vi nu sagde, at vi nedlagde de ordninger, hvordan kunne arbejdsgiveren så på anden vis over for medarbejderne tage det sociale ansvar?
Bertel Haarder (V), 2010-04-07:
Der er jo noget, der heder CSR, corporate social responsibility, som er et moderne begreb, der breder sig meget i den private sektor, altså dette, at man tager et ansvar for medarbejderne, også uden for selve arbejdsfunktionen.
Det er der, sundheden kommer ind i billedet.
Det er selvfølgelig til gavn for den enkelte, men også for virksomheden og for samfundet, at virksomhederne engagerer sig i deres medarbejderes sundhed, herunder også, hvis virksomhederne yder en forebyggende indsats, når det gælder alkoholproblemer, rygning, rygproblemer og alt det andet, som kan føre til sygedage, og som kan føre til tab for både virksomheder og for samfundet.
Vi havde så sent som i går her i salen en debat om sundhedsforsikringer.
Efter regeringens mening er det regeringens vigtigste opgave at tilbyde danskerne et offentligt finansieret sundhedsvæsen i verdensklasse.
Det skal bygge på den præmis, det princip, at alle har den samme ret til offentlige sundhedsydelser.
Det er derfor, vi har tilført sundhedsvæsenet så mange ekstra milliarder hvert eneste år, alt i alt 21 mia. kr. over 10 år i faste priser og lønninger, og det er derfor, vi investerer 25 mia. kr. i nye sygehuse.
For mig er det afgørende at betragte sundhedsforsikringer som et supplement til de rettigheder og tilbud, som borgerne har i det offentlige sundhedsvæsen.
De arbejdsgiverfinansierede sundhedsforsikringer er et godt supplement, når de kan bidrage til, at arbejdsgiverne i stadig højere grad tager et socialt ansvar for deres medarbejdere og selv tager pungen op og bidrager til sundheden i virksomheden.
Forsikringerne er skattefritaget bl.a. for at stille den almindelige medarbejder inklusive rengøringsassistenten lige med dem på direktionsgangen.
Det synes jeg øger ligheden og ikke det modsatte, og det tror jeg i øvrigt at spørgeren og jeg er enige om.
Jeg tvivler ikke på, at hr. Jonas Dahl mener, at jeg også skal være overrengøringsmester på hver eneste afdeling på hvert eneste hospital.
Det svarer også godt til, hvad hr. Villy Søvndal har sagt ved forskellige lejligheder, og derfor har både statsministeren og jeg jo fået det indtryk, at Socialistisk Folkeparti vil overføre hospitalerne til staten og nedlægge regionerne.
Men det ønsker regeringen altså ikke, og det tror jeg heller ikke Socialdemokraterne ønsker, og derfor er det temmelig irrelevant at gøre mig til overrengøringsmester, specielt når den pågældende region i den grad selv har lovet at tage affære.
Det kan jeg svare meget venligt, stille og ufirkantet på, for grunden til, at vi har gennemført disse handlingsplaner i bred enighed, og grunden til, at der er blevet givet disse enormt mange satspuljemidler til psykiatrien, er jo, at der har været et efterslæb.
Men nu er vi altså kommet efter det, og det synes jeg at vi skal glæde os over i fællesskab.
Karen J. Klint (S), 2010-04-07:
Mener ministeren, at besparelser i psykiatrien på Odense Universitetshospital er foreneligt med en øget efterspørgsel på psykiatrisk behandling?