Martin Henriksen (DF), 2014-02-21:
Det var jo næsten lige ved, at den konservative ordfører med den ordførertale kom til at sige, at De Konservative støttede forslaget.
Det havde jo været rigtig godt.
Derfor vil jeg ikke desto mindre gerne kvittere for ordførertalen, for jeg synes faktisk, at det var den, hvor man var mest klar i mælet.
Jeg synes, det er tankevækkende, at med få undtagelser er stort set alle partier i Folketinget sådan set enige i, at man selvfølgelig ikke skal rende rundt ude i en eller anden daginstitution eller på et hospital, eller hvor det nu kan være, og beslutte sig for, at der må man ikke servere svinekød, eller at man kun skal servere halalslagtet kød.
Alle er sådan set herinde enige i – de fleste i hvert fald – at det er en uskik, når man gør det, fordi så træder man jo sådan set på danskernes kultur og på noget af det, som for mange danskere er helt naturligt.
Så det er sådan set Folketingets synspunkt.
Det er i hvert fald et ret bredt flertal i Folketinget, der har det synspunkt.
Men man vil så ikke gøre noget ved det.
Det synes jeg er meget underligt, for hvis der forekommer diskrimination af kvinder, vil man godt lovgive på den baggrund.
Det synes jeg er en god idé at gøre.
Der vil man gerne lovgive, men når det kommer til diskrimination af den brede danske befolkning, vil man ikke lovgive.
Det er da underligt, når der er danskere, der bliver udsat for, at de bliver diskrimineret og chikaneret, fordi de danskere, at så skal der ikke noget særskilt opmærksomhed på det fra lovgiveres side.
Det har jeg meget, meget svært ved at forstå.
Jeg vil godt gøre opmærksom på, selv om det har været sagt flere gange, at det her beslutningsforslag og Dansk Folkepartis politik skulle handle om, at vi vil tvinge nogen til at spise noget bestemt, eller at vi vil forbyde noget, at sådan forholder det sig jo slet ikke.
Vi vil jo ikke forbyde noget med vores beslutningsforslag.
Vi foreslår tværtimod at ophæve nogle forbud, som er skabt ude lokalt, ligesom man i lovgivningen siger, at det da godt kan være, at der er en eller anden lokal bestyrelse i en børnehave eller i en skole, der beslutter, at de kun vil have mandlige pædagoger eller kvindelige lærere, så kan de jo godt beslutte det derude.
Men lovgivningen siger så, at det er den sådan set lidt ligeglad med, fordi vi har i Folketinget besluttet os for, at selv om I beslutter jer for det, holder den beslutning ikke, fordi det er ulovligt.
Man må ikke diskriminere på baggrund af køn.
Det har Folketinget besluttet, så der har Folketinget jo reelt indskrænket det lokale demokrati.
Sådan er det jo.
Det synes jeg sådan set giver meget god mening, fordi der skal jo være nogle overordnede rammer, som Folketinget lægger ned over det lokale demokrati – selvfølgelig skal der da være det.
Man kan jo ikke bare beslutte hvad som helst.
Tilsvarende foreslår vi jo sådan set bare her, at vi lægger nogle rammer ned over det lokale demokrati, der siger, at I selvfølgelig har lokalt demokrati.
I kan sågar stadig væk beslutte at tage nogle særhensyn ved at sige, at der skal være halalslagtet kød i daginstitutionen til dem, der ønsker det.
Det kan I jo stadig beslutte med dansk Folkepartis beslutningsforslag, men I må ikke sige, at fordi der er nogle, der vil have halalslagtet kød, så skal alle sammen have det, eller fordi der er nogle, der ikke vil have svinekød, så er der ingen, der må få det.
SF sagde, at Folketinget aldrig skal lovgive om mad og kost.
Så vil jeg bare gøre opmærksom på, at det gør Folketinget jo allerede i dag.
Vi lovgiver jo sådan set om, at der skal være sund og varieret kost i hospitalsvæsenet og i daginstitutionerne, så det lovgiver Folketinget sådan set allerede om i dag.
Jeg vil også gøre opmærksom på den sag, som flere partier giver udtryk for, som vi også omtalte i vores beslutningsforslag, hvor der var en mandlig censor, der nægtede at give hånd til en kvindelig studerende, fordi hun var kvinde, og hun så klagede og et halvt år efter fik svar på, at det sådan set heller ikke var i orden.
Når man bruger det som argument for at sige, at så er lovgivningen dækkende, vil jeg altså bare gøre opmærksom på, at han stadig væk kan nægte at give en kvinde hånden.
Han kan stadig væk nægte det.
Der er ikke sket nogen ændring
der reelt.
Det er der jo ikke.
De har bare besluttet på institutionen, at nu hilser han slet ikke på nogen overhovedet.
Det kan da godt være, at man mener, at det er udtryk for sådan et fint lokalt kompromis.
Jeg mener faktisk, at det er det, der er en anelse fjollet, og det faktisk er det, som er sørgeligt.
Så jeg har flere gange spurgt ind til det og har desværre ikke rigtig fået noget klart svar fra nogen af ordførerne, fordi alle ordførerne jo siger, at man ikke kan lovgive omkring det her.
Man kan ikke lovgive om, hvornår man giver håndtryk.
Det kan man ikke.
Men i dag har vi jo en lovgivning, der siger, at man i visse situationer ikke behøver at give hånd.
Så vi lovgiver jo om det i dag, bare omvendt.
Vi har faktisk en lovgivning, der giver udtryk for det modsatte af, hvad et bredt flertal i Folketinget faktisk mener er ret og rimeligt.
Og det er da lidt specielt.
Jeg har jo stillet et spørgsmål til ligestillingsministeren for nogle måneder siden , hvor jeg spurgte, og nu læser jeg op fra spørgsmålet
Så svarer ligestillingsministeren – mange ting, som man nu gør i de her ministersvar, og så skal man lede efter, hvad der er essensen, og essensen kommer så her: »Den omstændighed, at en sundhedsperson bærer religiøse eller politiske symboler, eller på anden vis tilkendegiver sin religiøse overbevisning, udgør ikke en rimelig begrundelse for at afvise at modtage behandling fra en bestemt person.
Sygehuset må da i stedet så vidt muligt tilbyde patienten viderevisitering til et andet sygehus efter reglerne om frit sygehusvalg.«
Så den kvindelige patient, der måske ligger der i en meget, meget sårbar situation, må altså, hvis hun ikke ønsker at finde sig i det, transportere sig til et andet hospital.
Det er ikke rimeligt, det er hamrende urimeligt, og derfor må lovgivningen jo sådan set sørge for at tage udgangspunkt i i det her tilfælde den kvindelige patients rettigheder i stedet for at tage udgangspunkt i lægens rettigheder, for det er lægen, der er den stærke part i den her situation, og det er kvinden, der så at sige er den, der er udsat.
Det er jo ret og rimeligt at rette op på det i lovgivningen.
Det kunne man godt gøre uden at vedtage Dansk Folkepartis beslutningsforslag.
Man kunne ændre på det på anden vis.
Det kunne godt være, der skulle ny lovgivning til, men så kunne regeringen jo fremsætte det som lovforslag.
Jeg forstår ikke, at man kan bakke op om en lovgivning, der faktisk siger det modsatte af, hvad et bredt flertal i Folketinget mener er fornuftigt.
Det begriber jeg simpelt hen ikke.
Vores beslutningsforslag handler grundlæggende om, at man skal tage hensyn til danskerne, til danske børn og til danskernes kultur, traditioner og sædvaner i de offentlige institutioner.
Det er jo fair nok, hvis der er nogen, der mener, at der er en eller anden formulering, som ikke er helt skarp.
Jeg synes, det er et godt beslutningsforslag.
Jeg er klar til at stemme for det, det kommer nok ikke som nogen overraskelse.
Men det er jo fair nok, hvis der er nogen, der har et andet synspunkt.
Så beder jeg bare om, at hvis man grundlæggende mener, det er en uskik, at man ude lokalt påbyder nogen at gøre noget bestemt, som strider mod vedkommendes religiøse overbevisning, og mener, at de religiøse regler så skal gælde alle mulige andre; altså hvis man grundlæggende mener, det er forkert, så lad os finde en anden måde at håndtere det på.
For vi er helt klart villige til at indgå et kompromis, og der burde da være mulighed for at få et kompromis, taget i betragtning at de fleste ordførere faktisk indledningsvis har sagt, at de er enige med Dansk Folkeparti.
Det var bemærkningerne.