runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bertel Haarder (V), 2009-11-11:
Det kan hr. Kim Mortensen da meget nemt forvisse sig om at det ikke gør, for forslaget går ganske enkelt ud på, at der bliver den samme frihed i de små klasser, som der er i de store klasser, og det vil sige, at man kan have holddannelse i op til halvdelen af tiden.
I den anledning, ligesom i andre anledninger, er der ikke kommet en eneste vildfarende bemærkning.
Det kan godt være, at der er en journalist, der har fået noget galt i halsen, men jeg er ikke kommet med en eneste vildfarende bemærkning.
For det handler ikke om, at regeringen nu vil gøre det ene eller det andet.
Vi vil give kommunerne større frihed, vi vil vise større tillid.
For tillid er nemlig godt, som hr. Kim Mortensen siger.
Det er regeringen, der viser tillid; det er Socialdemokratiet, der viser mistillid til skolerne, til lærerne, til skolebestyrelserne.
Christine Antorini (S), 2009-11-11:
Jeg vil kvittere for – og håber, det er rigtigt – at det kun var sådan noget fri fantasi.
Men faktisk er det jo sådan, at en af Undervisningsministeriets egne embedsmænd, Ole V. Larsen, har sagt, at holddannelse ikke kun er brug af små hold.
Der er sikkert masser af undervisning i f.eks. 7. klasse, som med fordel kan varetages på et større hold end klassen.
Det har den pågældende embedsmand udtalt til bladet Folkeskolen, så det er jo noget, der åbenbart bliver drøftet i Undervisningsministeriet.
Kan ministeren bekræfte, at så teoretisk er det heller ikke?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-11-11:
Med fare for, at jeg kommer til at gentage mig selv, må jeg også indledningsvis fastslå, at det er regionerne som sygehusejere, der har ansvaret for at sikre den tilstrækkelige kapacitet ude i sygehusvæsenet.
Det er derfor Region Hovedstadens ansvar at sikre, at Respirationscenter Øst har den rette kapacitet.
Men i forbindelse med spørgsmålene her har mit ministerium været i kontakt med Region Hovedstaden for at finde ud af, hvad der er op og ned i den konkrete sag.
Og Region Hovedstaden har oplyst, at Respirationscenter Øst som en del af Rigshospitalets Neurocenter og Neuroanæstesiologiske Klinik er underlagt helt de samme vilkår som de øvrige afdelinger, når budgettilpasninger skal udmøntes.
I 2009 er budgettet for Respirationscenter Øst blevet reduceret med et beløb svarende til én sygeplejerskestilling ud af i alt 25 plejenormeringer og sekretærer.
De vilkår, der har været gældende for Respirationscenter Øst, er derfor ikke anderledes, end hvad der gælder for øvrige afdelinger.
Når det så er sagt, må jeg sige, at jeg selvfølgelig heller er ikke tilfreds med, at en patient skal vente 6 måneder for at komme til.
Jeg er derimod tilfreds med, at Sundhedsstyrelsen i den nye specialevejledning, bl.a. som følge af kapacitetsproblemer, har præciseret, at der bør udarbejdes vejledninger for et øget samarbejde mellem afdelinger med regionsfunktioner efter etablering af en respirator i eget hjem.
Liselott Blixt (DF), 2009-11-11:
Med hensyn til kapaciteten: Respirationscenteret blev etableret i 1990.
I 1995 var antallet af patienter 200; i dag skriver vi 1.400 patienter, og der er ikke blevet udvidet i den tid.
Der er lige så mange sygeplejersker, som der var dengang, og nu har man skåret ned.
Der bliver stadig flere, der får de sygdomme, som vi kan afhjælpe med respirator.
Så jeg mener, der må være et problem, når vi også taler om, at vi gerne vil have de her specialafdelinger – og ikke mindst med hensyn til specialeplanlægningen.
Af hospitalsplanen fremgår det f.eks., at Respirationscenter Øst skal til Glostrup som led i etableringen af neurorehabiliteringen.
Men for det første er RCØ ikke rehabilitering, og for den andet påpeger Erik Juhl-udvalget, at specialafdelinger maksimalt skal ligge ét til to steder, og her er det Rigshospitalet og Skejby.
Så jeg synes, det kommer lidt i karambolage med hinanden.
Hvad er det, vi taler om?
Det er det jo ikke, når man kommer og skal have lavet en trakeotomi og have oplært nogle hjælpere, eller man kommer ind, fordi tuben er gledet ud.
Der mener jeg man må gå ind og se, hvad det er for et speciale, der er tale om, og om det er det rigtige, når vi skal begynde at flytte det.
Mener ministeren ikke, at der er et problem i, at vi rykker det til Glostrup f.eks., i lyset af at det er den specialafdeling, der hører til på Rigshospitalet?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-11-11:
Nu venter vi jo alle sammen i spænding på Sundhedsstyrelsens udmelding vedrørende specialeplanlægningen.
Derfor har jeg ikke nogen kommentarer til, om noget skal rykke fra Rigshospitalet til Glostrup, for det er jeg konkret slet ikke bekendt med.
Diskussionen her tager jo en drejning over mod specialeplanlægning generelt, og den diskussion tager jeg gerne.
Men når der bliver sagt, at der i 1995 var 200 patienter i Respirationscenter Øst og i dag er 1.400 patienter, lyder det jo umiddelbart, som om de samme sygeplejersker laver meget mere.
Men der er jo i samme periode også blevet bedre muligheder for at lade patienter få egenomsorg i eget hjem, med respirator i eget hjem.
Det vil sige, at der med moderne teknologi er sket nogle opgaveglidninger.
Mere kan jeg ikke sige om en konkret sag, som jeg ikke kender mere til end de spørgsmål, vi har her.
Liselott Blixt (DF), 2009-11-11:
Det kommer til at køre lidt i det samme, men mener ministeren ikke, at man med sådan et speciale her måske i stedet burde opgradere?
Vi ser her hjemmerespiratorer, som mennesker går med 24 timer i døgnet.
De bliver vejledt af respirationscenteret.
Er der problemer med maskinen, skal man ud med maskinen.
Netop det var måske et område, hvor man skulle opgradere i stedet for at spare.
Mener ministeren ikke, at specialer handler om at gøre sig bedre og dygtigere på et område, at have en viden og forske i et område?
Er det ikke det, vi bruger specialerne til?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-11-11:
Jo, det er lige nøjagtig det, vi skal bruge specialerne til
Det drejer sig om at hæve den samlede kvalitet, og at alle bliver dygtigere og dygtigere.
Og fru Liselott Blixt kan udmærket have ret i, at vi skal opgradere vejledning – det kan hun udmærket have ret i.
Mit problem er bare, at det kan jeg ikke stå her og sige med sikkerhed, for der vil jeg altså gerne afvente og se, hvad Sundhedsstyrelsens faglige indstilling er, når de nu melder ud senere i denne måned om indholdet af den samlede specialeplanlægning.
Per Clausen (EL), 2009-11-11:
Mener ministeren, at det rimeligt at der i kommunerne er ventetid på 6-8 uger på en afgørelse på ansøgning om enkeltydelser - som f.eks til tandbehandling - fra modtagere af ungeydelse, start- eller kontanthjælp, der betyder, at personer med akuttte tandproblemer skal vente 6-8 uger på at påbegynde en behandling, vel at mærke med den betingelse at hvis der bliver lavet blot en akut løsning, bliver borgeren pålagt fuld egenbetaling af hele behandlingen?
Line Barfod (EL), 2009-11-11:
Mener ministeren, at der i de senere år er blevet bedre forhold for børn i vores børnehaver og vuggestuer med flere voksne til at tage sig af dem, eller at der er blevet mindre tid til det enkelte barn?
Karen Ellemann (V), 2009-11-11:
Tak for spørgsmålet.
Jeg vil naturligvis starte med at understrege, at vi altså har nogle rigtig gode dagtilbud i international topklasse her i landet med utrolig dygtige, veluddannede og engagerede medarbejdere.
Undersøgelser viser da heldigvis også, at tilfredsheden blandt brugerne ligger helt i top for dagtilbudssektoren.
I det konkrete spørgsmål fokuseres der både på udviklingen i normeringerne i de danske daginstitutioner over tid og jo også på, om der er blevet mindre tid til det enkelte barn.
Og det er for mig at se ikke nødvendigvis to sider af samme sag, og så hænger det ikke nødvendigvis sammen med god kvalitet.
Konkret i forhold til normeringen vil jeg oplyse, at vi desværre ikke har tal, der giver mulighed for at se udviklingen over tid.
Vi kan således ganske enkelt ikke sige noget entydigt om udviklingen i normeringerne de senere år.
De data, vi har tilgængelige, er behæftet med så stor usikkerhed bl.a. på grund af noget databrud osv., at det derfor efter min vurdering altså ikke vil give mening at diskutere ud fra de tal.
Når det er sagt, så mener jeg, at vi hellere skulle fokusere på det, det egentlig drejer sig om, nemlig om børnene trives, og om den pædagogiske faglighed er i top.
Det er jeg langt mere interesseret i, og det siger for mig meget mere om, hvordan det går med vores dagtilbud.
Og god kvalitet og tid til børnene handler om meget andet end god normering.
Det handler bl.a. om dagtilbuddets faciliteter, de fysiske rammer, og personalets uddannelse, personalegruppens og børnegruppens sammensætning og institutionens ledelse.
Antallet af børn, som en voksen på tryg vis kan have ansvaret for, afhænger jo bl.a. af, hvordan man organiserer arbejdet i den enkelte institution og af børnenes individuelle behov.
Der er altså rigtig mange andre faktorer end blot normeringen, som har betydning for, om de voksne har tid til børnene, og om der er god kvalitet.
Og netop derfor er god normering og god tid til børnene ikke nødvendigvis to sider af samme sag.
Liselott Blixt (DF), 2009-11-11:
Spørgsmålet lyder: Hvad er ministerens holdning til, at Respirationscenter Øst har skåret ret drastisk i budgettet og derfor ikke kan opretholde den kapacitet, det tidligere har haft, samtidig med at vi ser, at der er 6 måneders ventetid på, at en patient kan komme til, samt at man oplever dødsfald af patienter på ventelisten?
Skriftlig begrundelse
I 1995 var antallet ca. 200, i 2000 ca. 425 og i 2009 ca. 1400 patienter.
Samtidig er patientklientellet med årene blevet langt mere varieret og generelt mere »tungt«.
Dette gælder f.eks. ALS-gruppen og små børn med sjældne syndromer, som behandles langt mere aktivt i dag sammenlignet med tidligere.
De fysiske rammer har gennem årene stort set været de samme og består af syv sengestuer og et ambulatorium.
Dette var begrundet i en såkaldt budgettilpasning.
Benny Engelbrecht (S), 2009-11-11:
Ministeren siger jo ganske klart, at man også sagtens kunne forestille sig en bonusordning, som var baseret på, at der var styr på tingene i supermarkeder, men ikke nødvendigvis sådan, at hele bonusordningen var baseret på det.
Og hun siger også, hvilket er fuldstændig rigtigt, at det jo er virksomhedernes ansvar i sidste ende, at der ikke bliver fusket med kødet.
De to udsagn er netop det, som er min pointe i den her sammenhæng, nemlig det, at jeg sandelig ikke har tænkt mig at gå ind og lovregulere, hvordan lønsammensætningen er i butikskæderne, men derimod at sende det klare budskab – og det håber jeg så sandelig også at ministeren vil være med til at sige – at butikkerne skal bruge de midler, der er nødvendige.
Og når man har en butikskæde, som har store og omfattende problemer, og vi kan se, at det her kan være en af årsagerne, så burde de også i den sammenhæng netop overveje i en dialog med eksempelvis ministeren, om ikke man f.eks. kan indføre bonusordninger baseret på andet, f.eks. at der er pænt og rent i butikkerne, og at man rent faktisk overholder de regler, som findes.
Der er mange muligheder på paletten, og det her er blot en af dem.
Men det handler om dialogen.
Eva Kjer Hansen (V), 2009-11-11:
Jeg tror, at budskabet fra både mig selv og fra hr. Benny Engelbrecht om, at vi simpelt hen vil have, at der kommer orden i tingene rundtomkring på virksomhederne, er hørt i detailhandelen.
Jeg tror, man er meget opmærksom på, at det her handler om, hvorvidt forbrugerne har tillid til branchen, og at man derfor nu sætter ekstra ind i forhold til interne styringsprocesser og i det hele taget gør sig overvejelser om, hvad rammerne skal være for eksempelvis en slagterafdeling.
Men det er også rigtig vigtigt, at det sker.
Vi har jo sådan set nu politisk fulgt op på det, som vi kan, i forhold til at skærpe kontrollen, i forhold til at se på sanktionsniveauet, i forhold til at diskutere offentlighedens og forbrugernes mulighed for at melde til Fødevarestyrelsen.
Liselott Blixt (DF), 2009-11-11:
Det i spørgsmålet nævnte forhold er svært problematisk, idet ekspertisen på dette område kun findes i respirationscentrene.
Med det stigende patientantal er dette efterhånden et stort problem, og patienterne kan i mange tilfælde ikke håndteres forsvarligt på lokalsygehus, samtidig fordrer de 24 timers vagt og skal indlægges på intensiv, hvis RCØ ikke har plads.
Jeg vil spørge, hvad ministerens holdning er til, at Respirationscenter Øst, også kaldet RCØ, ikke har mulighed for at modtage egne akutte patienter med hjemmerespirator.
Eva Kjer Hansen (V), 2009-11-11:
Jo, men det kunne vel også være, at et af incitamenterne i forbindelse med aflønningen gik på, at der var styr på sagerne, og at der ikke var problemer for virksomheden i forhold til kontrol eller ikke var eksempler på, at man ikke har overholdt reglerne på fødevareområdet
Jeg vil holde mig til, at jeg mener, at det er virksomhedernes ansvar, og jeg synes, det er helt forkert, hvis vi politikere nu skulle til at diktere, under hvilke rammer man må have forskellige ansættelsesforhold.
Det, jeg er optaget af, er, at vi får styr på, at virksomhederne følger reglerne inden for fødevarelovgivningen, og at vi nu har skærpet kontrollen i forhold til at opdage svindel.
Der synes jeg vi har lavet en god aftale med hinanden, som jeg tror vil være medvirkende til, at vi nu får afdækket, hvis der er nogen, der bevidst overtræder reglerne.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-11-11:
Indledningsvis må jeg slå fast, at kapaciteten på Respirationscenter Øst er et ansvar for Region Hovedstaden.
Grundlaget for Respirationscenter Øst er beskrevet i Sundhedsstyrelsens vejledning vedrørende kronisk respirationsinsufficiens fra 1990.
Det fremgår af den vejledning, at respirationscentrene har det overordnede tilsyn og skal yde bistand, rådgivning og vejledning vedrørende behandling, også akut, af patienter med respirationsinsufficiens, som ikke har baggrund i en lungelidelse.
Det har ikke ligget i vejledningens intention, at respirationscentrene skulle kunne varetage alle opgaver, herunder modtage patienter med kronisk respirationsinsufficiens ved akut opståede problemer.
Behandlingen af patienter med kronisk respirationsinsufficiens bør ske i tæt samarbejde mellem det pågældende respirationscenter, den relevante intensive afdeling i patientens egen region og andre relevante afdelinger i den pågældendes region.
De relevante intensive afdelinger er forpligtet til at medvirke i den rutinemæssige indsats i forhold til de patienter.
De intensive afdelinger skal som udgangspunkt kunne varetage umiddelbar akutbehandling i samarbejde med respirationscentrene eller efter rådgivning med respirationscentrene.
Det er Sundhedsstyrelsens vurdering, at en relevant intensiv afdeling som udgangspunkt bør kunne varetage den akutte situation efter respirationscentrenes instruks.
Hvis der er behov for det, kan patienten eventuelt flyttes til et af de to respirationscentre næste dag. Respirationscenter Øst er ikke dimensioneret eller i øvrigt bemandet til at være modtagende afdeling for respirationsbrugere med akutte indlæggelseskrævende sygdomme.
Den opgave med respirationsbrugere som patienter med andre kroniske tilstande, som rammes af akut sygdom, skal løses af nærmeste hospital med akutmodtagelse.
Jeg er derfor også positiv over for, at Sundhedsstyrelsen i den nye vejledning om specialeplanlægning i specialet anæstesiologi har præciseret, at der bør udarbejdes en vejledning for øget samarbejde med afdelinger med regionsfunktioner efter etablering af respirator i eget hjem.
Denne præcisering skal fortsat sikre kvaliteten af behandlingen, men også afhjælpe kapacitetsproblemet.
Liselott Blixt (DF), 2009-11-11:
Der er meget langt fra virkeligheden til, hvad der står nedskrevet for visse grupper.
Hvis man har været inde på Respirationscenter Øst, vil man vide, at dem, der bliver indlagt, kan være børn, der er trafikofre, der får en trakeotomi, og som har hjælpere, der skal oplæres til at passe dem 24 timer i døgnet.
Det er ALS-patienter, som får lavet en trakeotomi, fordi de ikke selv kan trække vejret.
De kan heller ikke bruge deres arme.
De får også 24 timers hjælp af hjælpere, som skal have oplæring i 6-8 uger.
Det kan være en meget svær og lang periode, hvor de skal have mange hjælpere indover, fordi det er et specielt arbejde, og det er et arbejde, der indebærer, at hvis man ikke er der, når respiratoren hyler, så koster det livet for den respirationspatient.
Det samme gælder, når de er derhjemme.
Kommer de hjem, og der opstår et problem, så er det normalt til respirationscenteret, de bliver kørt – det er de akutte patienter, jeg taler om – for lige netop her har de specialviden til at indsætte en sonde, foretage en trakeotomi, og de ved, hvordan det skal behandles.
Det er det, jeg spørger ind til.
Her har vi en specialafdeling, der netop tager sig af respirationspatienter.
Så jeg vil spørge ministeren, om ikke vi skulle prøve at kigge på det her igen og se, om det, der står skrevet, passer med virkeligheden.
Det her er ikke kun for kroniske patienter.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-11-11:
Når fru Liselott Blixt ønsker at diskutere noget, har jeg jo aldrig sagt nej til, at vi kan diskutere det.
Men jeg må alligevel fastholde helt overordnet, at ansvaret for bemandingen og for, at der er den rette kapacitet til stede, er Region Hovedstadens.
Så nævner fru Liselott Blixt, at Respirationscenter Øst tager sig af ALS og tager sig af børn.
Det, vi bare må fastholde, er, at det jo er respiration for folk, der ikke lider af en lungelidelse, fordi de akutte og dem, der har lungelidelser, jo netop skal over på et, her i debatten kan vi vist godt kalde det et normalt hospital.
Det er den kapacitet og den balance, som Region Hovedstaden skal finde.
Jeg siger ikke, at de altid finder den, men det er sådan, spillereglerne er.
Liselott Blixt (DF), 2009-11-11:
Nu er jeg sundhedsordfører herinde, og jeg kan ikke gå til regionen og fortælle dem, hvordan jeg synes de skal gøre.
Den, jeg kan gå til, er sundhedsministeren, så det er derfor, jeg stiller de her spørgsmål.
Jeg mener, at den måde, vi behandler vores respirationspatienter på, er under al kritik.
Vi ser, at når de ikke kan komme ind på respirationscenteret, bliver de kørt til en intensivafdeling, og vi ved, at der er mangel på pladser på intensivafdelingerne.
Vi ser respirationspatienter blive kørt flere hundrede kilometer rundt i ambulancer.
Vi har haft spørgsmålet op før i forbindelse med intensivafdelingerne, og nu skæres der endnu en gang på en respirationsafdeling.
Det vil sige, at vi får endnu flere, der bliver kørt rundt i ambulancer, med den fare, det kan medføre.
Mener ministeren ikke, det er et problem?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-11-11:
Jeg er godt klar over, at fru Liselott Blixt ikke her i Folketingssalen kan stille spørgsmål til de ansvarlige politikere ude i regionerne, så det var ikke for at klynke og sige, at der ikke må stilles spørgsmål til mig, for det må der meget gerne.
Så skal jeg i øvrigt gerne lade tingene går videre til regionerne.
Jeg er også godt klar over, at fru Liselott Blixt ønsker regionerne nedlagt, og i så fald kunne man jo så gå direkte til mig, når det handlede om selve bemandingen.
Men i dag er det altså sådan, at det er regionerne, der skal foretage prioriteringerne og bemandingerne inden for den samlede sum, de får, og der har jeg ikke konkret anledning til at sige, at der er noget, der ikke er foregået korrekt i Region Hovedstaden.
Jeg vil selvfølgelig altid gerne tage en diskussion med fru Liselott Blixt om, hvorvidt man kunne gøre tingene anderledes, og jeg vil da også godt være med til at diskutere, om der konkret er et problem her, men jeg er altså ikke blevet gjort opmærksom på – heller i ikke den offentlige debat – at der her er et problem af generel karakter.
Bertel Haarder (V), 2009-11-11:
Det er et fuldstændig teoretisk regnestykke, det er vi fuldstændig enige om.
Når det ikke er helt tosset, skyldes det, at når regeringen giver kommunerne et påbud, får vi jo straks besked fra kommunerne om, at det skam berøver dem et gevinstpotentiale.
Det tror jeg vi har talt om indtil flere gange under skoledrøftelser.
Her er det altså modsat, spejlvendt, nemlig sådan, at når man giver et gevinstpotentiale, er det altså noget, der hænger sammen med, at kommunerne får øget dispositionsfrihed.
Sophie Løhde (V), 2009-11-11:
Må jeg forstå det sådan, at LO's lokalformand i Odense er fuldstændig galt afmarcheret, når vedkommende i pressen har udtalt, at LO har skrevet de her programmer, og at partierne efterfølgende har, og jeg citerer: kunnet nikke til indholdet af det?
Er LO's formand i Odense fuldstændig galt afmarcheret, lyver vedkommende, eller hvad er det, der bliver sagt her fra talerstolen?
Jeg synes, man må give et klart svar, for det er jo det, vi er blevet præsenteret for i pressen.
Inger Støjberg (V), 2009-11-11:
Jeg vil ikke stå her og sætte timer eller dage på, men jeg kan blot sige til fru Helle Dam, at der bliver arbejdet intensivt på den her sag, at løsningen naturligvis skal findes, og at der også bliver fundet en løsning.
Helle Dam (S), 2009-11-11:
Jeg har ikke mere.
Bjarne Laustsen (S), 2009-11-11:
Med hensyn til det der med, hvem der har aben, vil jeg sige, at det har ministeren og det har hr. Bent Bøgsted, fordi det er regeringen og Dansk Folkeparti, der har lavet en aftale om de supplerende dagpenge.
Derfor kunne man jo sige, at hvis Dansk Folkeparti ville løse den her sag, kunne man gøre det lige så let som at foreslå, at et sygehus skulle flyttes fra en by til en anden.
Så var det her problem løst.
Det er bare sniksnak, for man kunne godt finde en løsning, hvis man ville.
Jeg har forsøgt at sætte fokus på, at det kan løses på de her to måder, og jeg har ikke hørt nogen væsentlige argumenter for, hvorfor det ikke kan lade sig gøre.
Hvis det virkelig ligger regeringen så meget på sinde, må der da kunne findes en løsning.
Det her er en livsvigtig opgave, lige så vigtig som det er at sidde i et byråd.
Om det hedder det ene eller det andet eller det tredje, er lige meget.
Vi har bare nogle regler.
Som hr. Bent Bøgsted også gjorde rede for, står en overordentlig stor part af de deltidsbrandmænd, der er i Frederikshavn, til at ryge helt ud.
De kan simpelt hen ikke fortsætte med deres brandmandsgerning.
Så kan man godt diskutere, om det er et rekrutteringsproblem.
Det bliver det, og det er bare der, at jeg synes, det er tåbeligt, at vi i stedet for at bruge de brandmænd, vi har, skal til at bruge penge på at uddanne nogle nye, og det er altså en ond cirkel.
Se nu at få løst det her problem – det beder jeg så indtrængende om.
Hvis det ligger så meget på sinde, må der også kunne findes en løsning på problemet.
Inger Støjberg (V), 2009-11-11:
Hr. Bjarne Laustsen siger, at vi bare har nogle regler og de bare skal ændres.
Men det kunne jo så være interessant at høre et bud fra Socialdemokratiet på, hvordan man så vil løse den problemstilling, hvis det nu er vederlagsmodellen, man skulle gå videre med, at deltidsbrandmændene så ikke er omfattet af funktionærlovens bestemmelser og andre arbejdsretlige bestemmelser.
Det ville jo i virkeligheden være at gøre de her deltidsbrandmænd en bjørnetjeneste.
Så det må man jo ud og forklare efterfølgende, hvis det er den model, der skal gennemføres.
Derfor er tingene ikke så enkle, som hr. Bjarne Laustsen forsøger at fremstille dem.
Men jeg kan berolige hr. Bjarne Laustsen med, at der bliver arbejdet på den her sag, og at det her ligger mig nøjagtig lige så meget på sinde at finde en løsning på, som det ligger hr. Bjarne Laustsen på sinde.
Bjarne Laustsen (S), 2009-11-11:
Vil ministeren fjerne de bureaukratiske regler, som eksisterer i forbindelse med arbejdsfordelingsordninger, som f.eks. 30-ugers-reglen og tabet af retten til at kunne modtage Statens Voksenuddannelsestøtte?
Tak, formand.