Astrid Krag (S), 2013-05-08:
Det er en meget sympatisk tanke – ingen tvivl om det – at tjekke danskerne for diverse alvorlige sygdomme.
Det ville jo være rart, hvis man på den måde kunne give alle en forsikring om, at de ikke fejlede det ene eller det andet.
Den følelse tror jeg at vi alle sammen kan sætte os ind i. Sundhedsvæsenet tilbyder da også i dag et tjek for flere sygdomme, også på kræftområdet.
Vi tilbyder på et grundigt fagligt grundlag screening for livmoderhalskræft, brystkræft og fra næste år også for tarmkræft.
Det synes jeg er godt, og jeg synes, at det er trygt.
Med f.eks. pakkeforløbene på kræftområdet er der generelt skabt rammer for en hurtig og fagligt funderet indsats over for patienter med kræft eller mistanke om kræft.
Men det er helt afgørende for mig, at sundhedsvæsenets undersøgelser og tjek gør mere gavn end skade for dem, der lader sig undersøge.
Allerede i dag går et stigende antal mænd til deres egen læge for at få målt deres såkaldte PSA-værdi i blodet, som er en indikator på kræft i prostata.
Der foregår i dag det, man kan kalde en usystematisk screening, som har betydet, at antallet af danske mænd med prostatakræft er mere end fordoblet fra 2001 til 2009, men antallet af dødsfald som følge af prostatakræft har i modsætning hertil været uændret de seneste år. Det er i øvrigt et mønster, man kan genkende i sammenlignelige lande som f.eks. Sverige og USA.
Det tyder ifølge Sundhedsstyrelsen på, at den øgede diagnostik af prostatakræft med PSA-måling, som i dag finder usystematisk sted hos egen læge, ikke har indflydelse på, om flere overlever sygdommen.
Det er en udfordring, at der ikke er anvendelige metoder til at forudsige, hvilke mænd med kræftceller i prostata, men uden symptomer, der vil udvikle kræftsygdommen i deres levetid.
Sat lidt på spidsen ved lægerne ikke, hvem der vil dø af sygdommen, og hvem der vil dø med sygdommen, før der viser sig egentlige symptomer.
Derfor fraråder Sundhedsstyrelsen også screening for prostatakræft.
Faktisk har Sundhedsstyrelsen sammen med de faglige miljøer tværtimod fokus på at reducere og ikke udvide omfanget af denne usystematiske undersøgelse af mænds prostata.
Det fokus har styrelsen for at undgå at behandle mænd, hvis sygdom aldrig ville have forvoldt dem problemer, altså mænd, der er i den kategori, hvor man populært sagt kan sige at de ville dø med sygdommen uden at lide under den.
For faktum er, at behandling for prostatakræft ofte medfører en række meget ubehagelige komplikationer som urininkontinens og rejsningsbesvær.
Rigtig mange mænd, der bliver behandlet for prostatakræft, oplever derfor en væsentlig forringelse af deres livskvalitet.
Derfor skal vi selvfølgelig kun behandle de mænd, der har gavn af behandlingen, altså dem med symptomer, og ikke aktivt opspore mænd uden symptomer for derefter potentielt at påføre dem væsentlige komplikationer af behandlingen med forringet livskvalitet til følge.
Det giver efter min opfattelse ikke mening, hvor gode intentioner man end kan have med det.
Tværtimod oplevede de forringet livskvalitet på grund af bivirkningerne.
Sundhedsstyrelsen reviderede derfor pakkeforløbet, så forløbet i dag ikke starter hos egen læge, men først hos en speciallæge i urinvejssygdomme.
Her vurderer speciallægen sammen med patienten nøje, om patienten formodes at have gavn af udredningen og efterfølgende behandling for sin prostatakræft set i forhold til risikoen for bivirkninger, eventuelle andre sygdomme og patientens alder.
Efter regeringens opfattelse bør ressourcerne i sundhedsvæsenet prioriteres på det, der er sundhedsfagligt belæg for, og som gavner patienterne.
Regeringen kan på den baggrund ikke støtte forslaget, om end vi anerkender de gode intentioner.