Astrid Krag (SF), 2010-11-09:
I SF vil vi meget gerne være med til at se på det stigende problem, der er, med uledsagede mindreårige asylansøgere, som af samvittighedsløse menneskesmuglere bliver fragtet til forskellige lande i EU, herunder til Danmark, og afsættet for vores diskussion må være barnets tarv.
Der er ikke nogen, der kan leve med, at de her menneskesmuglere tjener kæmpe summer på at transportere børn og unge til Danmark – en tur fra deres hjemland, som ofte er ekstremt brutal, og hvor den mindreårig risikerer mangt og meget såsom at blive udsat for overgreb, fare, tvangsarbejde; vi bør alle herinde kunne enes om at gøre alt, hvad vi kan, for at stoppe den trafik.
En del af det her lovforslag handler jo som bekendt om modtagecentrene.
For os er det fuldstændig afgørende, at der er tale om centre, som er af høj kvalitet, og som reelt er en hjælp for de mindreårige, og det skal ikke kun være kvaliteten, der er i orden; der skal også være en sikkerhed, der er i orden, både for de mindreårige og for personalet, der arbejder på centrene.
Det er helt afgørende for os at slå fast, at de to ting har og vil Danmark have et klart medansvar for, særlig i de krigshærgede lande, og der er altså, bliver vi nødt til at bemærke, en kæmpe forskel på at oprette et center i Angola – som er det hollandske tilfælde, vi hører så meget om – og i Afghanistan.
Driften af et modtagecenter skal være noget, vi i Danmark kan stå inde for.
Det er afgørende, at det ikke kun bliver et sted, hvor vi opbevarer børnene, men et sted, hvor der bliver draget reel omsorg for dem, hvor de har uddannelsesmuligheder, hvor de får et alternativ til et liv i kløerne på nogle af de grupperinger i Afghanistan, vi ikke har nogen interesse i at styrke.
I forhold til det element, der er i forslaget, om bortfald af opholdsgrundlag for mindreårige ved det fyldte 18. år kunne man også af det spørgsmål, jeg stillede til Dansk Folkepartis ordfører, høre det, som jeg gentager her, nemlig at vi deler den bekymring, vi hører udtrykt fra KL’s side, for, hvad det så er for en motivation, den unge skal have, til at uddanne sig og leve et liv i det danske samfund enten på lang sigt, hvis det ender med en fast opholdstilladelse, eller de år, vedkommende er her.
Det er en urimelig grad af usikkerhed at stille et barn over for, og derfor vil vi også gå meget skeptisk til værks med det.
Med hensyn til aldersundersøgelser anerkender vi, at det er en nødvendig del af det her; det er bare vigtigt at sige, at man må fortage dem med en vis forsigtighed, de må kun være en del af det samlede grundlag, når man fastslår alderen.
Og i forbindelse med det her lovforslag vil vi gerne drøfte med regeringen og de andre partier i Folketinget, hvad vi kan gøre for at sikre, at Danmark altid bruger den mest moderne, veludviklede og velunderbyggede metode til aldersundersøgelser. Ændringen af eftersøgningsordningen, som vi ser den er nu, kan vi tilslutte os.
Tilsvarende synes vi, det virker fornuftigt med ændringen om udpegningen af en repræsentant.
Hvis jeg skal opsummere det, vil jeg sige, at vi læser det her lovforslag med åbne øjne.
Vores udgangspunkt er, at det skal være noget, der kommer barnets tarv til gode, og derfor mener vi, at der er nogle ting at kritisere og nogle ting, der mangler.
Vi kunne godt tænke os en revisionsbestemmelse om 2 år – ikke kun en revisionsbestemmelse for, om der er blevet oprettet et center; om hvilke andre lande, der har oprettet centre; om der er mulighed for joint venture; om der er mulighed for at garantere sikkerheden og kvalitetsindholdet af et eventuelt oprettet center, men også en revisionsbestemmelse for det element, der handler om, hvad der så er sket med de børn, der uledsaget er strømmet til de europæiske lande, i mellemtiden.
Det er klart, at medfører det her forslag blot, at de børn, der i dag har Danmark som endestation, vil få Tyskland som endestation og skal igennem den samme farlige rejse, ja, så er man i SF's optik kommet lige vidt, og så må vi jo tage det op til overvejelse og kigge på, hvad vi så kan gøre.
Det er også vigtigt for os at få en drøftelse af, hvem målgruppen er for et sådant center.
Det vil være helt baglæns at sige, at det kun skal være målrettet de børn, der er blevet sendt af sted på den livsfarlige færd til Danmark.
Hvis vi mener det her alvorligt, bør vi selvfølgelig kigge på at udvide tilbuddet til også at omfatte de børn, der er i risikozonen for at blive sendt af sted.
Det er afgørende, at centeret ikke bare bliver et opbevaringssted, men et sted med reel omsorg og uddannelsesmuligheder, det er afgørende, at Danmark kan tage ansvar for sikkerheden på centeret, og det er afgørende – mener vi – at man undersøger mulighederne for joint venture med f.eks. andre EU-lande.
Som noget af det mest afgørende, er det også vigtigt, at regeringen vil være med til at sætte gang i arbejdet med at få gjort noget ved de her kyniske menneskesmuglere, som tjener styrtende med penge på at sende børn og unge ud på en livsfarlig færd, vel vidende, at der altså med stor sandsynlighed ikke venter nogen asylmulighed i den anden ende.
Det er ikke nogen lille opgave, det ved jeg godt, men ikke desto mindre er det vigtigt, at vi går i gang med at kigge på den her del, som er den helt afgørende del i forhold til det store svigt, en masse børn bliver udsat for.
Så vi kommer til at bore i nogle ting, der er i det her lovforslag, vi kommer til at stille en række spørgsmål og kræve nogle garantier fra regeringens side, før vi kan gøre vores stilling op.