Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-01-18:
Jeg vil godt starte med at sige tak for de mange sympatitilkendegivelser, der er kommet, men der var jo desværre ikke nok tilsagn til, at vi kan få det stemt igennem.
Ministeren erkendte jo også, at vi faktisk har et stort problem med vores transportsektor, og gik så videre til at sige, at det jo sådan set er fuldstændig uholdbart, at biler ikke kører længere på literen.
Det er jeg hundrede procent enig i.
Jeg mener, at det er afgørende, at Danmark slås, ikke som en lille kattekilling, men som en stor løve, for, at vi kommer til at køre længere på literen i vores biler.
Og der vil jeg gerne spørge ministeren, om det er regeringens intention at gøre mere end det, man har gjort, ved sammen med os andre at lave et forslag til EU, som også indeholder obligatoriske mindstenormer for nye biler, hvilket jeg selv har været bannerfører for at få igennem, og som jeg er glad for at regerinM042s30083108tojo.fm Page 3099
Thursday, April 19, 2007 5:07 PM
gen tilsluttede sig.
Vil man også tage rejsetasken i hånden og rejse rundt i Europa og skaffe opbakning til det forslag?
Så sagde ministeren også, at andengenerationsbiobrændstoffer er bedre end førstegenerationsbiobrændstoffer.
Det er vi enige i.
Det tror jeg faktisk hele Folketinget er enig i.
Men sagen er jo, at vi ikke har andengenerationsbiobrændstoffer endnu.
Og ministeren siger meget optimistisk, at han regner med, at det er her om nogle år.
Jeg er desværre ikke helt så optimistisk.
Det, vi har i øjeblikket, er nogle pilotanlæg.
For at det kan komme ud i produktion, skal vi ud over pilotanlæggene have nogle demonstrationsanlæg, og det koster rigtig mange penge at bygge dem.
Der er vi oppe på flere hundrede millioner kroner for ét demonstrationsanlæg.
Og så skal vi have det ud på markedet.
Hvis vi virkelig skal have investorer til det her, er det vigtigt, at de kan se, at vi vil det her, og hvornår vi vil det.
Og det er derfor, vi foreslår, at man siger, at vi vil det her, vi starter med første generation, men vi gør det klart, at vi vil det.
Vi forhandler med oliebranchen, sådan at vi får de 5,75 pct., eller de 6 pct., som hr. Lilleholt har været ude at sige – fint for mig – inden 2010, for så kan vi lokke investorerne på banen.
Derudover kan vi få den miljøgevinst – den er ikke så stor, men den er der dog – der ligger i at få første generation ud på markedet.
Vi kan også få den gevinst, der består i, at hele distributionssystemet er parat.
Der er i vid udstrækning tale om at lave genbrug.
Man kan også sige det på en anden måde: For at producere andengenerationsbiobrændstoffer, altså det, man producerer på halm, majsstængler og andre biologiske restprodukter, så skal man sådan set bare tilføre nogle ekstra kogekar, vil jeg kalde det.
Altså, man skal have det første kar, hvori man tæsker stænglerne i stykker, så man kan få energiindholdet ud af dem, og i den sidste ende skal man have et kar, hvori man kan producere f.eks. biogas fra de restprodukter, man har.
Det er jo noget af det, der gør, at vi også har forhåbninger om, at anden generation bliver et billigere produkt end første generation.
Men vi ved det ikke, og derfor har vi også sagt i det her beslutningsforslag, at vi under alle omstændigheder skal forberede lovgivningen eller reglerne med henblik på at sikre, at anden generation, når vi har den på markedet, får forrang for første generation.
Men vi skal altså i gang nu.
Jeg mener altså ikke, at det går at blive ved med at træde vande.
Sidste gang var sidste forår, det er ca. 1 år siden, det var faktisk i februar sidste år, vi startede med beslutningsforslaget.
Der trådte regeringen til dels vande, eller rettere sagt: De Konservative var simpelt hen imod, mens Venstre lidt mere trådte vande.
Nu bruger man så det argument, der hedder: Jamen nu skal vi afvente energistrategien, der jo snart kommer her inden for x antal måneder eller uger, eller hvad det nu er.
Og den konservative ordfører siger: Vi ville hellere gøre noget andet.
Jamen hvad er det andet?
Altså, vi kan jo ikke få bedre miljø, hvis vi bare hele tiden skal høre tale om, at vi hellere ville gøre noget andet eller noget mere.
Vi har stadig væk ikke fundet ud af, hvad det er, regeringen vil, og hvor meget mere det er.
Så jeg har sådan set et meget klart spørgsmål til transport- og energiministeren: Hvilket niveau skal vi op på i bedre miljø inden for vores transportsektor inden for de næste år?
Kunne ministeren ikke komme med det niveau, så vi kan høre det?
Så sagde ministeren med hensyn til de 100 mio. kr., som vi foreslår at der afsættes hvert år til udvikling, at regeringen allerede har afsat penge: 200 mio. kr.
Det er godt nok over 4 år, så det giver altså 50 mio. kr. om året.
Men sagen er jo, at det her er noget, der både skal bruges til udvikling af andengenerationsbiobrændstoffer og til andre drivmidler til biler.
Transportsektoren er nemlig efterhånden en meget stor faktor i forbindelse med udslippet af drivhusgasser, og det er steget helt kolossalt siden 1990.
Faktisk er det sådan, at transportsektoren æder en meget stor del op af de ting, som er gjort inden for energisektoren.
er selvfølgelig forsyningssikkerhed.
Man kan der sige, at Danmark har olie nok i Nordsøen i øjeblikket.
Den handles på verdensmarkedet, og vi ved alle sammen, at tendensen er opadgående.
Der er så nogle svingM042s30083108tojo.fm Page 3100
Thursday, April 19, 2007 5:07 PM
ninger fra uge til uge og måned til måned, men tendensen er opadgående.
Så vil jeg gerne sige tak til hr. Lars Christian Lilleholt for at være positiv over for vores forslag og sige, at det er et helt centralt emne.
Jeg kan forstå på det, at hr. Lilleholt på en eller anden måde er blevet bedt om at holde lav cigarføring, og det synes jeg er smadderhamrende ærgerligt, for jeg synes virkelig, det var godt, da hr. Lilleholt gik ud og sagde: Ja, vi vil have 6 pct. biobrændstoffer i vores transportsektor herhjemme i 2010.
Flot gået og rigtig meget ros for det.
Jeg kender hr. Lilleholt godt nok til at vide, at det gør han ikke, medmindre han har sit bagland i orden.
Men der må så være nogle, der er kommet og har pustet ham i nakken, eller hvad de nu har gjort over for ham, og sagt: Nu holder du bare en virkelig lav profil i dag.
Det er bare smadderærgerligt, så det må vi se i sammenhæng med den samlede energistrategi.
Hr. Kim Mortensen sagde imidlertid også, at ambitionsniveauet var for lavt efter Socialdemokraternes mening.
De ville hellere have 10 pct. biobrændstoffer i 2010.
Se, det er jo det, jeg ikke ville kalde et spørgsmål om ambitionsniveau, for vores ambitionsniveau er faktisk at sige: Lad os løbe det her i gang, men satse på, at det, der kommer til at dominere markedet, er andengenerationsbiobrændstoffer.
Og selv om jeg gerne ville tro på det, så føler jeg mig altså ikke overbevist om, at vi har andengenerationsbiobrændstoffer ude på markedet i 2010.
Når jeg ikke gør det, er det, fordi det stadig væk er pilotanlæg; det skal over i demonstrationsanlæg, og så skal der bygges fuldskalaanlæg.
Det vil sige, at fra det øjeblik, hvor man har afprøvet det i demonstration, til man har det ude på markedet, går der faktisk et par år.
Det er derfor, vi ikke er gået højere op med målsætningen for 2010 end det, EU har sagt indtil videre.
Der skal gøres meget mere.
Det er jeg ikke enig i.
Vi har også brug for, at der bliver lavet en strategi for naturen, for, hvordan vi dyrker og anvender energiafgrøder, så vi ikke risikerer, at det bliver et minus for naturen, men sikrer os, at det faktisk bliver et plus for naturen.
Det ved jeg vi kan gøre, hvis bare vi gør det ordentligt, men vi har brug for at få sådan en strategi udviklet.
Til fru Tina Petersen vil jeg sige: Ja, det var et spørgsmål om at være positiv, men det var ikke lige måden.
Jeg kan sådan set ikke finde nogen bedre måde.
Måden med at give skattelettelser er i hvert fald helt forfærdende elendig.
Det gælder også måden med bare at sige, at når nu Statoil – og det er flot, at Statoil har gjort det – udbyder på markedet, så er det der jo.
Nej, det ville ikke give det tilstrækkelige træk for at få investeringerne frem, og det tror jeg fru Tina Petersen kan få bekræftet hos Statoil og de andre benzinselskaber.
Så sagde fru Tina Petersen, at Dansk Folkeparti ville tale om en national, tværfaglig strategi for energi og transport.
Det var sådan set det, jeg regnede med at transport- og energiministeren allerede var kommet med for adskillige måneder siden, for det er jo sådan set det, vi har bedt om.
Vi har nemlig bedt om, at transport også er med der.
En af de ting, fru Tina Petersen pegede på, var, at man jo også kunne afgiftsdifferentiere på biler, og der vil jeg så gerne høre: Er det noget, Dansk Folkeparti vil være med til?
For jeg synes, det er vældig positivt, hvis man virkelig vil være med til at gøre de benzinslugende biler dyrere og så gøre de virkelig miljøvenlige biler, dem, der kører rigtig langt på literen, billigere.
Det vil jeg meget gerne have et svar på.
Også tak til hr. Martin Lidegaard for at slå så kraftigt på forsyningssikkerheden, som jeg synes er vigtig, og til hr. Per Clausen for at støtte den del, der er om forskning.
Dog vil jeg sige, at noget af det, hr. Per Clausen sagde om første generation eller under første punkt, holder ikke.
Altså, hvis man f.eks. siger, at vi skulle opfylde den her målsætning på første generation, så ville det ikke tage mere end et par procent af dansk landbrugsareal, og det betragter jeg ikke som nogen fare.
Vi har nu ventet i langt over 1 år på en tværministeriel arbejdsgruppe, som transport- og energiministeren har nedsat til at komme med forslag på transportområdet.
Jeg synes ikke, tiden er til at nedsætte hverken den ene eller den anden ekstra arbejdsgruppe, for det viser sig i praksis, at de fungerer som syltekrukker.
Jeg mener, de her områder er rigtig godt belyst, og at man simpelt hen kan tage den viden, der er, og ud fra den spørge: Hvad er det klogeste at gøre, hvis man skal handle nu?
Ud over det vil jeg sige, at vi i forbindelse med den handlingsplan, som vi jo i sin tid bad om sammen med en række andre partier på energiområdet, netop sagde, at vi ønskede transportområdet inddraget, og det har der altså været helt tilbage til 2004 til at arbejde på.
Vi runder snart 3-årsdagen for det arbejde.
Jeg vil godt starte med at sige tak til de ordførere og partier, der har støttet det her klart, nemlig Socialdemokraterne, Det Radikale Venstre og Enhedslisten.
Det er jeg glad for.
Men det er jo ikke nok til at få det gennemført.
Ministeren var enig i intentionerne, men han ville alligevel ikke på regeringens vegne sige, at det her selvfølgelig er smaddergodt, og at det da bare er ærgerligt, man ikke selv har fået ideen.
Jeg tror sådan set ikke, ministeren tænker sådan.
Det ville være så forfærdelig befriende i den politiske debat i Folketinget, hvis man en gang imellem kunne sige: Ja, det er da faktisk rigtig godt.
Lad os da gå ind og støtte det, selv om det ikke er os selv, der er kommet med det.
Det er smadderærgerligt, fordi det her er så indlysende rigtigt at gøre.
Vi har – og det er så i øvrigt regeringens egne tal – et besparelsespotentiale på vort varme- og elforbrug i bygninger, som er privatøkonomisk rentabelt, og som er på 40 pct. af forbruget.
Det er jo et fantastisk potentiale.
Det er enormt billigt at hente det hjem, men der er bare stort set ingen mennesker, der ved, hvad de skal gøre for at hente det her hjem.
Altså, hvis man skal købe et køkken og bor i København, så går man ud på Gl. Kongevej, og så ligger der den ene køkkenbutik efter den anden, og der går man ind med sine mål på sit køkken og siger: Vi skal have et køkken.
Så springer de op, man får småkager, når man kommer ind, man får kaffe og derudaf, og så siger de: Ja, og hvad havde I sådan ligesom æstetisk tænkt jer?
Og så sidder man og snakker om det og vupti, inden der er gået ret lang tid, så kommer de med forskellige forslag og siger: Her har I den samlede beregning.
Det vil koste jer sådan og sådan, hvad siger I til prisen?
Skulle det være lidt billigere?
Og så kan man begynde at tinge om det.
Står man over for at skulle renovere sit parcelhus eller skifte tag, så er mit spørgsmål bare: Hvor er det så lige, man går hen for at få en tilsvarende ydelse?
Det er der bare ingen, der ved.
Der er ganske få, der ved det, men stort set ingen.
Man falder ikke over udbyderne af: Nu skal jeg give dig et godt forslag til, hvordan dit 1960'er-parcelhus bliver renoveret, sådan at din energiregning bliver meget lavere, sådan at vi også fornyer huset, så der måske kommer større vinduer og mere dagslys ind, sådan at I får et bedre indeklima.
Man kan altså hverken gå på Gl. Kongevej i København eller et eller andet sted i Aalborg eller et eller andet sted i Århus eller et eller andet sted i Varde for at hente den ydelse.
Den er simpelt hen ikkeeksisterende.
Og det her går på at fremme den mulighed.
Det er mig jo lidt underligt, hvorfor en borgerlig regering ikke vil være med til det.
Det kan jeg faktisk ikke forstå.
Thursday, April 19, 2007 5:07 PM
det her må være det, man kalder rockwoollaget – ja, altså, ikke det, der isolerer vores bygninger, for at varmen ikke slipper ud, men det der rockwoollag, man taler om i ledelseslitteraturen – at selv om ideer er rigtig gode, så sker der et eller andet med dem.
De forsvinder væk, de forsvinder ud, og de bliver bare ikke til noget.
Og det er bare så smadderhamrende ærgerligt.
Det er også ærgerligt for Dansk Byggeri, for Dansk Byggeri vil gerne det her.
Dansk Byggeri har talenterne til at kunne gøre det, men de får ingen hjælp.
Og derfor sker der i øjeblikket det, at lavenergibyggeri er i modvind på den måde, at man simpelt hen skal kæmpe sig af sted for at komme igennem med det, til trods for at vi bruger 80 mia. kr. – 80 mia. kr. – om året i byggesektoren, og en meget stor del går til renoveringer.
Men de går desværre til nogle renoveringer, som kunne have været meget bedre for landets klimaregnskab, for den enkeltes økonomi og for den danske byggesektor, hvis den bare fik en håndsrækning.
Og det kan jo ikke være pengene, der afskrækker regeringen i det her, for hvis man ser på skattelettelserne, så er der jo brugt milliarder.
Hvad er det, der er brugt?
25 mia. kr. på skattelettelser.
Det er jo dog temmelig meget.
Jeg vil sige, at jeg jo er en af dem, der sådan har fået meget personlig gavn af det, men jeg havde faktisk fået mere personlig gavn af det, hvis der havde været nogen, der havde hjulpet til med at lave en synlig indsats på energirigtige renoveringer, for så var min varme- og elregning kommet ned på et lavere niveau.
Det havde jeg faktisk høstet mere på.
Jeg synes, det er svært for mig at forstå.
Ministeren siger så: Jamen nu har vi lavet et nyt program som en del af aftalen med nogle af de andre partier om forskning og udvikling – EUD.
I finansloven står der, at EUD er på 110 mio. kr. om året.
Så er mit spørgsmål: Hvad er ministerens holdning til, hvor mange af de 60 mio. kr. der skal gå til at fremme energirigtig renovering?
Har ministeren en holdning til det?
De kan jo ikke bruges til alt muligt.
Vi ved alle sammen, at det er alt for lidt, hvis vi skal understøtte vores grønne industrier i Danmark.
Og når jeg siger grønne industrier, tænker jeg bredt, der tænker jeg altså også på de vinduesproducenter, der laver vinduer, som virkelig sikrer, at vores varme ikke slipper ud – og på sigt laver vinduer, som også kan sikre, at de fungerer som varmekilder, f.eks. ved at der er indlagt solceller i dem.
Hvor stor en del af de penge skal bruges til det?
Så siger ministeren – og det synes jeg selvfølgelig er positivt – at spørgsmålet om et kompetencecenter vil han gerne have, vi diskuterer mellem aftalepartierne, der har lavet energispareaftalen.
Det synes jeg er positivt, men jeg synes ikke, det er positivt, når ministeren siger, at det må byggebranchen og de mange elselskaber – nej, nu er der ikke så mange af dem mere – selv finansiere.
Det er jo sådan, at videnopbygning jo normalt er noget, hvor vi går ind med offentlige penge.
Det er derfor, vi faktisk har en temmelig stor viden i det her samfund.
Og jeg går ud fra, at ministeren er enig med mig i – sådan lød det næsten – at der er en forfærdelig stor mangel på viden på det her område.
Det kan man konstatere, når man snakker med ingeniører, når man snakker med arkitekter, når man snakker med håndværkere, når man snakker med små entreprenører, for den sags skyld også store entreprenører, eller når man snakker med kommunale sagsbehandlere.
De ved forfærdende lidt om det her, det er slet ikke gået op for dem, hvor meget man egentlig kunne gøre på det her område.
Til hr. Lars Christian Lilleholt vil jeg sige, at det er rart, at hr. Lilleholt er enig i det her.
Men jeg er ked af, at det igen hedder at afvente.
Vi kan altså ikke udvikle vores industrier, vi kan heller ikke sikre, at vi får denne her gevinst både for den enkelte lejer eller ejer og for vores institutioner, eller at vi får nedbragt udslippet af drivhusgasser, hvis vi hele tiden skal vente og ikke vil tage de gevinster, som er åbenlyse, og som er billige at tage.
Til hr. Kim Mortensen vil jeg sige tak for rosen.
Hr. Kim Mortensen sagde, at vi havde været heldige i dag at få meget ros.
Ja, det er dejligt, men jeg vil bare faktisk hellere have resultater.
Til fru Tina Petersen vil jeg sige, at det altså ikke er et forlig, det er en aftale, og der er ikke noget dobbeltmoral i det her.
Det bygger oven på den aftale, der er, og det var også derfor, at der hverken var en minister eller regeringspartimedlemmer, der gik op og sagde, at det her var et brud på aftalen.
Det er det ikke, det bygger simpelt hen oven på.
Hr. Per Ørum Jørgensen var også positiv, men sagde, at vi må se på det her, når energispareaftalen skal evalueres i 2008.
hvorfor dog M042s30083108tojo.fm Page 3107 Thursday, April 19, 2007 5:07 PM vente?
Hvorfor dog vente, når det her er så åbenlyst at gøre?
Jeg synes, det er ærgerligt.
Nu har Folketingets Energiudvalg her i efteråret været i Østrig og Schweiz for at se på lavenergiboliger, lavenergiinstitutioner og renoveringer af ældre byejendomme, sådan at disse bygninger er kommet ned på et energiforbrug, der kun er en niendedel af det, de havde i forvejen.
Langt det meste af det er lavet rigtig smukt.
Det er helt tydeligt lavet sådan, at de beboere eller brugere, der var af de her bygninger, oplevede, at de havde fået et bedre indeklima, masser af dagslys.
Der var en vidunderlig skole, hvor man også kunne konstatere, at der ikke var noget hærværk, fordi man havde fået en skole, som, ud over at den brugte meget lidt energi, også var så imødekommende, at børnene altså simpelt hen ikke kunne nænne at øve hærværk på den skole.
Der var byejendomme, som var 100 år gamle, smukt renoveret, bevaret med masser af lysindfald og et meget, meget lille energiforbrug.
Hvorfor pokker skulle vi ikke gøre det?
Altså, hvor er vores stolthed henne?
Jeg synes faktisk, det her også handler om at have lidt stolthed på vegne af sin nation og sige, at det her kan vi også gøre, og vi kan gøre det rigtig godt.
Der var engang noget, der hed dansk design.
Hvorfor skal vi ikke gøre os kendte på at lave fremragende dansk byggedesign, hvor vi laver lavenergiboliger og renoverer boliger til at blive lavenergiboliger og dermed også giver inspiration til andre og også giver et løft til vores byggesektor, også på eksportmarkederne?
Afstemning