Martin Henriksen (DF), 2009-03-13:
Jeg kvitterer selvfølgelig for, at ministeren trods alt omtaler forslaget positivt.
Det er vi selvfølgelig glade for i Dansk Folkeparti.
Jeg har selvfølgelig også noteret mig, at regeringen selv er kommet med en bandepakke, hvor den bl.a. har det her område med.
Og så er det selvfølgelig rigtigt, at regeringen foreslår, at strafferammen kan hæves fra 6 måneder til 1½ år, hvor vi siger fra 6 måneder til 1 år - fred være med det, vi kan også godt sige 2 år, det skal sådan set ikke komme an på det - men forskellen mellem det, regeringen har fremlagt, og det, Dansk Folkeparti har fremlagt her i dag, er stadig væk, at med Dansk Folkepartis forslag vil det være sådan, at gør man sig skyldig i det her, kommer man i fængsel, og med regeringens forslag vil det være sådan, sådan forstår jeg det, at er man skyldig, er det stadig væk enten i fængsel eller en bøde.
Med Dansk Folkepartis forslag er bøder udelukket; der er der altså fængselsstraf, og jeg vil høre, om regeringen vil være med til den del af Dansk Folkepartis forslag.
Nu har jeg tilfældigvis også fornøjelsen af at være uddannelsesordfører, og jeg kan orientere fru Line Barfod om, at Dansk Folkeparti har været med til at lancere en lang række initiativer på uddannelsesområdet og også, når vi taler om unge, som har problemer, på produktionsskoleområdet, på TAMU-skole-området, som jo lige præcis er målrettet unge mennesker, der har alvorlige problemer med stofmisbrug og tidligere kriminalitet osv. osv.
Så vi tror på bedre uddannelse, mere uddannelse og hårdere straffe, for der skal også være konsekvens i det danske samfund.
Men til det her forslag er det vores opfattelse, at der fortsat er alvorlige mangler i det danske retssystem.
Manglerne bliver så med jævne mellemrum afsløret, og familiernes og danskernes retsfølelse bliver krænket.
Hver gang tilliden til retssamfundet lider et knæk, er der behov for politiske overvejelser og diskussioner og politisk handling.
Vi overvejer i Dansk Folkeparti løbende samfundsudviklingen, og vi har fundet, at der på en række områder er behov for stramninger.
Den omtalte paragraf i straffeloven lyder således: »Straffen må ikke overstige fængsel i 8 år for en gerningsmand, der ikke var fyldt 18 år, da gerningen blev udført.« Forslaget er desværre blevet relevant for Folketinget at diskutere, og forslaget er blevet aktualiseret af en række alvorlige straffesager, hvor gerningsmanden har været under 18 år.
Det gælder bl.a. sagen om stadiondrabet, som fandt sted i Aalborg den 27. oktober 2007.
Den blot 15 år gamle Rasmus Popenda overfaldt og dræbte den tilfældige forbipasserende, Henrik Bjerremand Kristensen.
Mordet fandt sted tidligt om morgenen, hvor de begge var på vej hjem efter en tur i byen.
Den 15-årige overfaldt sit offer med det formål at stjæle hans penge.
Overfaldet udviklede sig helt ekstremt voldsomt og resulterede i, at Henrik Bjerremand Kristensen blev tæsket ihjel.
Det er jo ganske vanvittigt at forestille sig.
I forbindelse med sagen har drabsmanden selv udtalt til B.T., og jeg citerer: »Jeg giver ham to eller tre vristspark i ansigtet. Så triller han rundt og ned på ryggen.
Så sparker jeg ham flere gange i ansigtet med vrist og hælspark«.
Den 15-årige drabsmand blev anholdt den 28. oktober 2007.
Den 8. august 2008 blev han idømt 4 års fængsel for vold med døden til følge.
Sagen blev efterfølgende anket til landsretten, idet anklageren fandt, at der var grundlag for en drabstiltale.
Den 23. oktober 2008 blev der afsagt dom i Vestre Landsret.
Det endte med, at den nu 16-årige drabsmand blev idømt 7 års fængsel.
Så lidt er en fredelig borgers liv altså værd i Danmark, og det er langtfra godt nok, det er langtfra hårdt nok; vi kan gøre det bedre, når nu det utilgivelige desværre er sket.
Hvis vi kigger lidt mere generelt på ungdomskriminalitetens omfang og forsøger at brede diskussionen lidt ud, kan vi se, at antallet af strafferetlige afgørelser vedrørende unge i aldersgruppen 15-17 år ifølge Justitsministeriets forskningsenheder har været nogenlunde stabilt - hvis man kan bruge det ord - i perioden fra 1996-2003.
I perioden herefter er den steget lidt.
Der har dog været en eksplosiv stigning i antallet af voldssager.
I 1996 var der ca. 300 sager, der omhandlede simpel vold.
Dette tal var steget til ca. 800 sager i 2007.
Det er en bekymrende samfundstendens.
Jeg skal naturligvis for god ordens skyld nævne, at kriminaliteten på en række strækninger faktisk har været nedadgående, som andre ordførere også har nævnt,
men desværre er der små grupper, som bliver hårdere og hårdere i deres adfærd.
Derfor ønsker Dansk Folkeparti da også, at stramninger eksempelvis vedrører de mildere voldsparagraffer.
Det kan måske for nogle lyde lidt uheldigt at fjerne den såkaldte ungdomsrabat - eller hvad man ønsker at kalde det - der gør, at unge under 18 år ikke kan få fængselsdomme på over 8 år.
I en periode på over 11 år er der truffet ti afgørelser vedrørende drab.
I realiteten vil den foreslåede ændring af straffeloven kun finde anvendelse i forbindelse med sager som f.eks. stadiondrabet i Aalborg.
Når rovmordere som Rasmus Popenda kun idømmes 7 års fængsel, krænkes folks retsbevidsthed og tilliden til retssystemet svækkes markant.
Jeg vil også gerne knytte et par kommentarer til den verserende bandekrig, selv om baggrunden for forslaget er en anden.
Men det kan jo sagtens tænkes, at indvandrerbanderne eller andre måske vil benytte unge under 18 år til at udføre deres gerninger, idet disse højst kan idømmes 8 års fængsel for eksempelvis drab, i modsætning til bandemedlemmer over 18 år, der kan idømmes hårdere straffe i grove sager.
Ja, man kan desværre forestille sig en masse grovheder i dagens samfund.
Men uanset hvordan og hvorledes mener Dansk Folkeparti ikke, at der bør gives strafferabat til mordere, blot fordi de tilfældigvis ikke var fyldt 18 år på gerningstidspunktet.
Hvis de er gamle nok til at begå mord, er de også gamle nok til at tage konsekvenserne af det.
Jeg takker i øvrigt for debatten og de øvrige ordføreres indlæg.
Jeg håber, at vi får rykket ved nogle holdninger i Folketinget, så forslaget - måske ikke i dag, men måske senere - kan blive vedtaget: Jo før, jo bedre.