runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Det er fuldstændig rigtigt, og det er klart, at det også vil betyde, at der er flere og flere, der begynder at gå ind for kvoter.
Men vi kan trods alt også se, at de i Norge har svært ved at finde kvinder nok.
Så vidt jeg er orienteret, er de på udkig både i Sverige og i Danmark.
De synes, at de fint ville kunne udfylde en plads i en bestyrelse.
Så jeg har sådan set forståelse for, at man går ind for kvoter, men jeg har altid syntes, at kønskvotering ikke var måden, det skulle gøres på, men at det skulle gøres på en anden måde.
Men det er ikke sådan, at jeg vil sige, at jeg slet ikke har forståelse for det.
Det ser ud til, at der er nogle dokumentationskrav på børn og unge-området, vi kunne undvære.
Men hele ideen med de tre konferencer er jo netop at få en kontakt og en erfaringsudveksling sammen med de ansatte og i øvrigt også med kommunalpolitikere.
Jeg synes, at det er utrolig vigtigt, at vi ikke gør det her til en sag mellem regering, folketingspolitikere og kommunalt ansatte, for vi skal ikke have koblet kommunalbestyrelsen fra.
Tværtimod skal de være med og sige, hvad de synes er nødvendige regler og overflødige regler, og sige, hvor de selv har et oprydningsarbejde at gøre.
Så derfor er alle tre parter med til konferencen i morgen.
Og hvor nogle bruger masser af penge på administration, f.eks. Københavns Kommune,
er der andre, der bruger betydelig færre.
Rasmus Prehn (S), 2008-03-26:
Jeg synes ikke, at ministeren var særlig præcis med hensyn til, hvad det er, der kan afskaffes.
Der er nogle enkelte dokumentationskrav, men det kunne være interessant at få frem, hvilke det drejer sig om.
Jeg synes så, at jeg gerne afslutningsvis vil sige, at det faktisk er helt godt høre den lidt mere forsonlige tone, ministeren har over for kommunerne, for jeg synes jo nok, at der, når man sådan har fulgt med i i hvert fald de elektroniske medier, lidt har været en tilbøjelighed til, at ministeren har haft travlt med simpelt hen at sparke nedad og tørre ansvaret af på kommunerne, og der er det altså behageligt her i Folketingssalen at høre en minister, der siger, at vi er nødt til at samarbejde christiansborgpolitikere og kommuner imellem.
Det jo lige præcis det, der skal til.
Så en stor tak for det.
Jeg synes, at ministeren så i fremtiden bør overveje sin retorik og ikke i samme omfang sparke nedad - det synes jeg ikke er klædeligt.
Men lad os få nogle flere eksempler på afbureaukratisering frem, og lad os også få økonomien på plads, for selv om det er sådan, at der er nogle kommuner, der administrerer det klogere end andre, så er der jo også mange kommuner, der virkelig føler sig presset i øjeblikket, hvilket ikke mindst blev understreget meget tydeligt på KL's topmøde for 14 dage siden.
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Det synes de i nogle kommuner er overflødigt, og nogle sagsbehandlere vil hellere gøre det på deres egen måde, men vi er nødt til at sige til dem, at det ikke nytter noget, for vi er nødt til at være sikre, i hvert fald når vi taler om børnene.
Og selvfølgelig kommer der jo hen ad vejen konkrete eksempler, for meget af det er jo lovstof, og der skal jo være et flertal i Folketinget for at kunne afskaffe det.
Så vi kommer til at snakke rigtig meget om det her.
Line Barfod (EL), 2008-03-26:
Det glæder mig da, hvis ministeren nu begynder at sige, at det, der sker på ministerens område, også er ministerens ansvar.
Derfor vil jeg gerne høre - også i forlængelse af de spørgsmål, hr. Rasmus Prehn stillede - hvad ministeren så vil gøre for at sikre, at kommunerne får de nødvendige ressourcer til forebyggelse af sådan noget som det, vi har set i den senere tid, med unge, der kommer ud i forskellige former for kriminalitet.
Vil ministeren i forbindelse med de kommende kommuneforhandlinger sikre, at der bliver givet flere ressourcer til at lave et ordentligt forebyggende arbejde fra starten, så vi ikke igen og igen kommer til at se, at man sætter alt, alt for sent ind - altså først, når der næsten er gået noget galt, og nogle gange desværre først, når det er gået rigtig alvorlig galt - på trods af at man ofte har haft kontakt med familierne tidligere, men simpelt hen ikke har haft ressourcerne til at sætte ind eller ikke har haft ressourcerne til at gøre en god nok indsats.
Vi har set det igen og igen i mange forskellige kommuner rundtom i landet.
Så vil ministeren påtage sig sit ansvar her for at garantere, at der kommer de nødvendige ressourcer ud, så man får sikret en god forebyggelse fra starten?
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Nu er de ressourcer, kommunerne har, jo ikke nogen, de sådan har fået pr. dekret.
Det har jo altid bygget på en aftale med kommunerne, og sådan har det også været med hensyn til finansieringen af de enkelte lovinitiativer; det er jo altid foregået gennem de såkaldte DUT-forhandlinger, hvor man er blevet enige om, at hvis kommunerne skal sørge for, at bestemte tilbud til borgerne er i orden, så skal de også have x antal kroner til at løse opgaverne.
Disse forhandlinger med kommunerne, hvor man i fællesskab finder ud af, hvad der skal bruges til at løse de opgaver, er jo også en måde, hvorpå man fra regeringens side sørger for de nødvendige midler.
Det, man så kan se, når staten har givet de penge til kommunerne, er, at der er en himmelvid forskel på, hvordan de løser opgaverne, og der er jo ikke nogen særlig tæt sammenhæng mellem, at de dyreste kommuner også er de bedste kommuner - der er faktisk eksempler på omvendte.
Med hensyn til den aktuelle sag fra Københavns Kommune er jeg ikke sikker på, at det, når der engang kommer en redegørelse fra kommunen, vil vise sig, at de har brugt få penge på den familie, men det er et spørgsmål om, hvorvidt pengene har været brugt rigtigt.
Og så ved vi jo godt, at det er nogle meget, meget svære sager.
Desuden kan man jo se, at f.eks. Københavns Kommune har kæmpestore udgifter til administration sammenlignet med andre kommuner; de ligger langt over landsgennemsnittet.
På samme måde er der lige kommet nogle analyser fra jobcentrene, hvor overskriften i Dansk Arbejdsgiverforenings blad, Agenda, var, at Københavns Kommune kunne spare ½ mia. kr., hvis deres jobcentre fungerede ligesom de mest effektive jobcentre.
Så der ligger jo masser af penge gemt i kommunerne, hvis de gør tingene på en mere effektiv måde, og jeg vil meget gerne bistå kommunerne med at gøre tingene mere effektivt.
Line Barfod (EL), 2008-03-26:
Ja, jeg kunne forstå, at det nærmest kun er kommunernes ansvar og kommunernes skyld, hvis noget går galt - her til allersidst kom der så en lille åbning fra ministeren om, at der også kunne være noget, der var ministerens skyld.
Et af problemerne, som justitsministeren påpegede i et tidligere svar, var problemet med de mange kortsigtede projekter.
Det er jo i høj grad ministerens ansvar, at det sociale arbejde i høj grad består af en række kortsigtede projekter, som knap nok når at starte op, før de bliver lukket ned igen, fordi det meste af den udviklende socialpolitik finansieres af satspuljen frem for at blive finansieret med en langsigtet indsats, hvor man kan ansætte nogle medarbejdere, kan starte noget op, som kan løbe i mange år, og som man kan nå at se resultaterne af.
Så jeg vil høre: Vil ministeren gøre noget for at løfte den del af ansvaret, der handler om, at vi begynder at få en socialpolitik, som ikke handler om kortsigtede satspuljeprojekter, men om en langsigtet indsats?
Rasmus Prehn (S), 2008-03-26:
Vi er fra socialdemokratisk side helt på det rene med, at man selvfølgelig ikke kan afskaffe alle regler.
Det ville være det rene galimatias.
Men ministeren har jo selv peget på, at der skal ske en afbureaukratisering, og derfor er det måske også interessant at høre, hvad det er for nogle konkrete eksempler, ministeren vil diskutere på konferencen i morgen.
Altså, hvad er det for nogle konkrete regler, som ministeren synes så skal afskaffes?
For det næste spørgsmål i det her er: Er kommunerne for stramt styret økonomisk til at kunne løfte den her store opgave?
Nu tror jeg så, at ministeren har et par regler i ærmet, dem vil jeg meget gerne høre om, og jeg synes, at ministeren skal bruge sin svartid til at fremlægge et par eksempler på, hvor staten kan afskaffe nogle regler.
Men kunne det næste så være, at man også i forbindelse med den nye aftale om kommunernes økonomi, man skal indgå, simpelt hen får sat fokus på, at der skal ske en langt bedre sagsbehandling af de her sager, så vi sikrer, at vi ikke kommer ud i, at nogle simpelt hen ikke bliver visiteret til det rigtige tilbud og går rundt i flere år uden at få nogen som helst form for tilbud og så havner i en meget uheldig social sammenhæng?
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Jeg tror, jeg kan sige, at det altså er meget svært at finde en kommunalpolitiker eller en ansat i kommunen - pædagog, socialrådgiver som ikke siger, at der stort set er de instrumenter og de redskaber i loven, der skal være; helt så enkelt er det ikke, jeg mener også godt, at vi kan lægge nogle andre redskaber i loven, og det skal jeg vende tilbage til.
Men det er jo ikke rigtigt at sige, at der ikke er ført en langsigtet socialpolitik.
Der er jo en lang række redskaber, både til en meget tidlig indsats og til en indsats, når det er gået galt, og mange af de ting, der ligesom kommer op nu, er jo faktisk også nogle ting, der allerede kan lade sig gøre i forhold til loven. Mange af de langsigtede ting er jo finansieret over satspuljen.
Det er jo ikke rigtigt, at man kun kan finansiere kortsigtede initiativer over satspuljen; masser af lovgivning er jo finansieret her, og sådan har det også været i år.
Og det er rigtigt - det er jeg helt enig i - at vi skal passe morderlig på med de puljer; jeg prøver faktisk at slå hælene i.
Men en af grundene til, at vi har dem, er bl.a. for at gøre kommunerne opmærksom på de muligheder, de har.
Line Barfod (EL), 2008-03-26:
Jo, men det er jo et stort, tilbagevendende problem, at meget af det udviklende sociale arbejde - og det var det, jeg spurgte til; jeg spurgte ikke til lovgivningen, jeg spurgte til det udviklende sociale arbejde - er kortsigtede projekter, som bliver finansieret over satspuljen.
Når man så i løbet af de få år, de når at virke, kan se, at det ser ud til, at det her vil kunne give en god effekt, så forsvinder satspuljefinansieringen, og så bliver det sagt, at nu må kommunerne overtage - men uden at kommunerne får penge til det.
Kommuneaftalerne er jo ikke, som ministeren siger, en aftale i forhold til rammen.
Det har både den nuværende formand og den tidligere formand for Kommunernes Landsforening sagt meget klart, og vi har også fået svar på det fra ordførere her i Folketinget i debatterne.
Selve rammen for, hvor mange penge kommunerne får, er et diktat fra regeringen.
Så derfor er det ikke rigtigt at sige, at kommunerne bare kan bruge løs eller bare kan kræve noget mere ved aftalerne, og derfor vender det tilbage til ministerens bord og er det ministerens ansvar: Vil ministeren sikre, at der bliver penge til den langsigtede udvikling af socialt arbejde?
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Der bliver jo også givet penge til forskning.
Der er faktisk blevet givet rigtig, rigtig mange penge, også til social forskning, gennem de store forskningsprogrammer og som led i hele globaliseringsplanen, rigtig, rigtig mange penge, og det er jo socialt udviklingsarbejde, så det batter.
Så jeg mener faktisk, at der bliver givet rigtig mange penge, jeg har ikke det helt konkrete tal her, men det kan fru Line Barfod selvfølgelig få.
Det er jo vigtigt, men det er jo også utrolig vigtigt, at vi bidrager til at holde kommunerne fast på, hvordan de løser de her opgaver
bedst muligt
Jeg synes ikke, det ville være godt, hvis vi igen skulle til at have en statslig børneforsorg, selv om børneværnet i gamle dage gjorde det udmærket, gjorde et rigtig godt stykke arbejde.
Men der er jo en idé i, at vi ligesom har skubbet kommunerne ind mellem regeringen og Folketinget og borgerne, fordi vi mener, at det forbedrer indsatsen for borgerne, og det mellemled skal vi så finde ud af at få til at fungere bedst muligt.
Det er jo ligesom det, der er den meget konkrete opgave.
Yildiz Akdogan (S), 2008-03-26:
Uligheden i Danmark er egentlig ret markant, og det er den desværre også inden for ligestillingsområdet.
Ledelserne i de store virksomheder herhjemme er en ren herreklub - grå mænd i grå jakkesæt - og man skal virkelig lede længe efter kvinderne.
Og det er egentlig ret tankevækkende, når man tænker på, at der i et omfang gerne skal være et repræsentativt udsnit, hvad enten det er her i Folketinget eller andre steder ude i det private.
Jeg synes også, det giver et skævt billede af, hvad det er for et kvindebillede, vi vil have herhjemme i Danmark.
I Norge har man ved lov indført, at fire ud af ti bestyrelsesmedlemmer skal være kvinder.
I Socialdemokratiet har vi foreslået, at denne succes bliver gentaget i Danmark, altså en kvotering på 40 pct., men det vil ministeren desværre ikke være med til.
Ministeren har foreslået i et charter, at der skal flere kvinder ind i ledelserne, og målet er bl.a., at mindst 100 virksomheder tilslutter sig det her charter engang i 2010, og når man tænker på, at der er 500 virksomheder i Danmark, er der jo ret langt igen.
Vi vil egentlig gerne vide i Socialdemokratiet, hvorfor der skal gå så lang tid, før vi kan gøre noget ved den her meget skæve ulighed, som i øvrigt har eksisteret i rigtig, rigtig lang tid.
Jeg vil også høre ministeren, på hvilken måde hun mener at charteret kan være med til at bryde den her meget, meget fastlåste norm og tradition og sikre, at flere kvinder kommer i toppen af dansk erhvervsliv.
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Det er rigtigt, at udgangspunktet er, at det kun er 4 pct. af toplederne i det private erhvervsliv, som er kvinder, og det er lidt, og det betyder, at Danmark ikke ligger i top, sådan som vi jo gør med hensyn til stort set alle andre mål, når det gælder ligestilling for kvinder.
Så vi er jo et af de lande i verden, der er nået allerlængst, når det gælder kvinders ligestilling.
Spørgsmålet er, hvordan man så vil ændre det.
Heldigvis kan vi se, at det jo er ved at ændre sig på den måde, at i de fag - økonomi, jura osv. - hvor man typisk rekrutterer ledere fra, kommer der flere og flere kvinder.
Vi kan se, at der kommer flere kvinder på det, man i den offentlige forvaltning kalder kontorchefniveau og afdelingschefniveau, hvor man så rekrutterer topledelsen fra.
Jeg er helt overbevist om, og man kan under alle omstændigheder jo se, at der er en udvikling i gang, sådan at der kommer flere og flere kvindelige ledere.
I stat og kommune er der også langt flere kvinder i topledelsen, end der er i det private erhvervsliv,
Derfor har jeg lanceret det her charter, som er udviklet sammen med ti store virksomheder - SAS, Irma, Cowi osv.
Ideen med charteret er, at den virksomhed, der skriver under på det, forpligter sig til at opstille nogle måltal og selvfølgelig gennemføre de måltal.
Så det er sådan en, jeg havde nær sagt, frivillig tvang, hvor man selv forpligter sig, og vi ved fra andre lignende initiativer inden for en virksomheds sociale ansvar, at det faktisk har virket.
Jeg synes faktisk, at 2010 er ret snart, det er jo om 1½ år, så kan vi få 100 virksomheder og meget gerne flere med der, synes jeg, det vil være fint.
Yildiz Akdogan (S), 2008-03-26:
Jeg ønsker selvfølgelig også, at det skal gå noget hurtigere, men hvis vi bare ser på perioden fra sidste år til i år, kan vi se, at stigningen i antallet af kvinder i ledelser er på omkring 1 pct. og ikke mere - og det har vi brugt et år på.
Så når ministeren vil have, at der om 1½ år skal være 100 virksomheder med i charteret - det er endda sådan et mindstetal; og det er ikke engang et krav, det er et ønske - vil jeg sige, at noget tyder på, at det går rigtig langsomt, nærmest i sneglefart.
Der er lavet forskellige undersøgelser.
Jeg vil egentlig gerne lige henvise til en undersøgelse lavet af Ugebrevet A4, som viser, at det faktisk er 58 pct. af kvinderne, der efterlyser den norske model, fordi de mener, at det går alt, alt for langsomt.
Derudover kan man se, når man ser på implementeringen og hele den der tradition, at der er en eller anden norm, der skal brydes.
Og spørgsmålet er, om den her norm eller tradition ikke mere effektivt kan brydes via en lov end via et charter.
Ministeren henviste selv lige før til SAS.
Den administrerende direktør for SAS, Susanne Larsen, efterlyser en konkret lovgivning på området.
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Nu vil jeg sige med hensyn til Susanne Larsen, at det - som hun selv siger - lige præcis er det, hun ikke gør.
Men hun er gået et skridt videre - det er jeg helt med på - for hun laver sådan en slags mellemstation, hvor hun siger: Det kan komme dertil, hvor jeg mener det kan være nødvendigt.
Hun var til stede i går, da charteret blev lanceret, og sagde: Det har jeg fået mange tørre tæsk for.
Nicolai Wammen går så også ind for kvoter.
Jeg har altid haft det sådan, at jeg nødig vil vælges på mit køn, jeg vil gerne vælges på mine kvalifikationer.
Så kan man i øvrigt også se, at en af barriererne er, at kvinderne selv er tilbageholdende med at søge lederstillinger.
Det er faktisk en meget betydelig barriere.
Mogens Jensen (S), 2008-03-26:
Mener ministeren, at det er acceptabelt, at regeringens manglende bevillinger til Nationalmuseet og Statens Museum for Kunst udsætter institutionerne for et økonomisk pres, der bl.a. viser sig ved manglende muligheder for at indkøbe kunst, jf. den i begrundelsen nævnte udtalelse fra lederen af Statens Museum for Kunst?
Skriftlig begrundelse
Lederen af Statens Museum for Kunst har udtalt, at museet har alt for få penge til at indkøbe kunst for og at Nationalmuseet har måttet nedskære personalet med 147 basisårsværk siden 2001.
Søren Gade (V), 2008-03-26:
Tak for det.
Jeg vil sige til hr. Søren Krarup, at den kunstneriske udformning og smag eller ikke smag skal jeg ikke gøre mig til dommer over her.
Det må jo bero på den enkelte, men jeg kan konstatere, at de danske gardere og Garderforeningen har indsamlet et beløb i størrelsesordenen 600.000 kr. til udsmykning og til at lave den her kartouche, og jeg kan konstatere, at den opfylder Kulturarvsstyrelsens krav til udsmykning på den her fredede bygning.
Det må være op til den enkelte, men der er altså i tusindvis af hr. Søren Krarups tidligere kollegaer fra livgarden, som har givet et bidrag, og som jo på den måde står bag ved den gave, som livgarden vil modtage i anledning af 350-års-jubilæet.
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Jamen det er jo det rene vrøvl.
Vedrørende de betingelser, som denne sag kom frem på, siger jeg, at jeg synes, det er meget alarmerende, at børn, der er seksuelt misbrugt, er blevet sendt hjem.
Det vil jeg gerne have undersøgt i de børns interesse.
Jeg kan ikke se andet, end at jeg sådan set tager den tråd op.
Der er en konkret beskrivelse af en sag, hvor seksuelt misbrugte børn er blevet sendt hjem.
Jeg siger, at jeg meget gerne vil have det undersøgt og henvender mig til en embedsmand fra ministeriet til Ankestyrelsen.
Det er jo så igen op til Ankestyrelsen, om den vil gå ind i sagen. Men det er da meget alarmerende, at man har sendt børn, der er seksuelt misbrugte, direkte hjem.
Jeg vil sige, at det har jeg aldrig hørt om før.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2008-03-26:
Hvad vil regeringen tage af initiativer for at sikre, at der også i fremtiden er boliger, som almindelige mennesker kan betale?
Skriftlig begrundelse
Nye tal fra Danmarks Statistik viser, at den professionelle private udlejning er i kraftig tilbagegang.
Samtidig er 16 procent af de private udlejningsboliger siden 1996 blevet moderniseret således, at de i dag udlejes til markedslejen.
Det medfører, at der samlet set er færre billige boliger på markedet i dag.
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Spørgsmålet drejer sig om opførelse af boliger, som almindelige mennesker kan betale.
Og der er det jo sådan, at der i de senere år har været meget stor aktivitet inden for boligbyggeriet.
Siden 2001 er der opført mere end 140.000 boliger, og det er der flere grunde til.
For det første er der på baggrund af de gode økonomiske forhold sket en betydelig stigning i det private ejerboligbyggeri, men der er også opført et betydeligt antal lejeboliger.
For det andet er der i perioden 2002-2007 givet tilsagn om støtte til knap 50.000 lejeboliger til rimelige huslejer.
Og det skyldes jo bl.a. forskellige former for støtte.
Man kan altså sige, at regeringen med gode resultater allerede har gjort meget for at forbedre boligsituationen for almindelige mennesker.
Men vi agter jo ikke bare at lade det blive ved det.
Som det også fremgår af regeringsgrundlaget, er det regeringens ambition, at der skal bygges almene boliger til en husleje, som almindelige mennesker kan betale.
Det kan f.eks. ske ved at forlænge løbetiden for lån til finansiering af alment byggeri, men der er også andre initiativer, der kan komme på tale.
Regeringen har bedt udvalget om den fremtidige styring af den almene boligsektor om at se på modeller til at reducere startlejen i nybyggeri, og jeg regner med en samlet rapportering fra udvalget omkring den 1. juli 2008.
Regeringen vil herefter - sammen med forligspartierne bag boligaftalen - overveje, hvordan vi sikrer et fremtidigt alment nybyggeri med en lavere startleje.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2008-03-26:
Baggrunden for at stille spørgsmålet har jo været, at nye tal fra Danmarks Statistik viser, at netop den private udlejning er i kraftig tilbagegang.
Det skyldes, at en lang række boliger i de senere år er blevet omdannet til andelsboliger eller ejerboliger, fordi ejerne har solgt ud af dem.
Samtidig er det sådan, at det vurderes, at 16 pct. af de private udlejningsboliger siden 1996 er blevet moderniseret for omkring 200.000 kr. stykket.
Det gør, at man herefter må sætte boligens værdi ud fra markedslejen, altså markedsværdien.
Og det betyder jo, at selv om der på nuværende tidspunkt bliver bygget flere private boliger, så vil der blive færre billige boliger, færre private udlejningsboliger, i de her år, simpelt hen fordi der alene i hovedstadsområdet hvert år forsvinder 1.000 billige lejligheder ud af boligmarkedet og væk fra de mennesker, som har råd til at betale for den slags boliger.
Og det er jo det, der er baggrunden for initiativerne.
Jeg vil nu gerne helt konkret følge op på ministerens svar ved at spørge, om ikke det var sådan, at udvalget for den almene sektor skulle komme med sine anbefalinger allerede den 1. april 2008 og ikke den 1. juli, som der blev sagt.
Jeg vil også gerne vide, hvordan ministeren stiller sig til den udvikling, der har været i de moderniseringer, altså de § 5, stk. 2-moderniseringer, der har medført, at flere og flere lejligheder omdannes til at blive sat efter markedsværdien i stedet for den omkostningsbestemte husleje.
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Det er rigtigt, at der kommer en afrapportering fra udvalget i april 2008; det forventer jeg i hvert fald.
Men der blev jo lavet et tillæg til udvalget omkring de forhold, jeg nævnte her, og det betyder, at der også kommer en senere afrapportering om de forhold.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2008-03-26:
Det, der er det interessante, er jo, at uanset hvad udvalget kommer frem til enten den 1. april eller den 1. juli, kan ministeren jo ikke komme uden om, at de fleste af de boliger, der er bygget i de senere år, jo er til en pris, der gør, at almindelige mennesker ikke kan bosætte sig i dem.
Fraflytningsprocenten i det nybyggeri, der skyder op rundt omkring, er enorm høj, selv for det kollegiebyggeri, der f.eks. er skudt op ude i Ørestaden.
Prisen er af en sådan karakter, at folk flytter ind for i det øjeblik, de finder noget billigere, at flytte ud igen, uanset hvilken kvalitet boligen måtte være af, når den står helt nybygget.
Derudover er antallet af ejerboliger firedoblet på 4 år, ligesom antallet af andelsboliger er steget.
Ministeren kan godt blive ved med at skyde det ud til det her almene boligsektorudvalg med afrapportering den 1. april - men kunne ministeren ikke også komme med nogle konkrete initiativer til, hvordan det nybyggeri, vi opfører, kunne gøres billigere?