runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christian Juhl (EL), 2012-03-02:
Jeg har det også sådan, at jeg af historisk interesse har læst en del bøger, f.eks. om De Konservatives flirten med den ekstreme højrefløj, som du nævnte før, altså nazisterne.
De Konservative spillede en meget dårlig rolle, og det var der faktisk mange partier i det her Folketing der gjorde fra 1940 til 1945, og som bl.a. imod grundloven forbød Kommunistpartiet.
Jeg tænker også, at jeg fordømmer det moralsk, men jeg havde da aldrig tænkt mig, hvis der stadig var nogen, der havde været med dengang, at sige, at de for evigt var dømt til ikke at kunne spille en rolle mere.
Hvis befolkningen vælger dem, hvis de ellers er dygtige og hæderlige folk, der lægger afstand til deres fortid, har jeg det sådan, at der skal være en sådan bredde blandt folketingsmedlemmer og ministre, at de skal afspejle folket.
De skal jo ikke afspejle en elite, der kan klare sig hele livet uden at lave en eneste fejl.
Der er jo ikke noget i den her sag ud over den historiske og moralske interesse.
Der er jo ikke nogen sikkerhedsspørgsmål, der er jo ikke andre spørgsmål.
Befolkningen har stemt på erhvervs- og vækstministeren ved valgene.
Erhvervs- og vækstministeren har opbakning, også fra sin statsminister og fra sit støtteparti.
Der er jo ikke noget, der tyder på, at der er en risiko for noget som helst.
Det var nu ikke det, jeg sagde.
Jeg sagde, at det da ville have været interessant, hvis hr. Søren Espersen i det mindste havde prøvet, mens han havde magten til det, at finde ud af det.
Han sagde: Jeg tror ikke, at vi ville have fået et svar.
Ergo har hr. Søren Espersen ikke engang prøvet på at få et svar.
Men det har hr. Søren Espersen ikke prøvet.
Jeg tror ikke, at befolkningens tillid til erhvervs- og vækstministeren har lidt overlast af den her sag.
Jeg tror heller ikke, hvis hr. Søren Espersen i sin ungdom skulle have haft noget med sorte penge at gøre, at det ville belaste hr. Søren Espersens politiske virke her i Folketinget.
Så derfor synes jeg ikke, at der er nogen grund til at arbejde videre med den her sag, og derfor kan jeg ikke støtte forslaget.
Jeg har et spørgsmål: Ville enhver dansk erhvervsleder, der for 20 år siden har snydt skattevæsenet ved at handle med udlandet og ikke har opgivet det, eller som har overkonteret en forretning med en udenlandsk magt, for evigt være fordømt til ikke at kunne repræsentere Dansk Folkeparti eller for den sags skyld ikke at kunne være minister for et borgerligt parti i Folketinget, uanset om vedkommende er blevet dømt i sin sag?
Jeg spørger mere, fordi det jo i hvert fald begrænser rækken af danskere, som kan blive folketingsmedlemmer eller ministre.
Søren Espersen (DF), 2012-03-02:
Jeg kan høre, at der er meget tvivl i hr. Holger K. Nielsens sind om, hvad der ligger i de arkiver.
Jeg aner da ikke, hvad der ligger der.
Men jeg har en fornemmelse af, at vi der ville kunne finde sandheden.
Vi finder den i hvert fald ikke, hvis det præsidentarkiv, som mange aviser henviser til – Berlingske Tidende, Jyllands-Posten osv. – ikke bliver åbnet.
Det, der er anstødsstenen til, at almindelige historikere ikke bare uden videre kan gå over og efterforske, er, at man fra allerøverste sted ønsker at have hånd i hanke med hele arkivets skæbne.
Jeg siger bare: Lad os få det åbnet.
Så bliver både hr. Holger K. Nielsen og jeg jo klogere, hvad enten det så bliver en bekræftelse – det synes jeg ville være lykkeligt og vidunderligt – af, at den nuværende erhvervs- og vækstminister ikke har noget at skjule og har sagt den fulde sandhed, eller om det modsatte måske skulle være tilfældet.
Holger K. Nielsen (SF), 2012-03-02:
Men der er også andre, der siger, at der faktisk var så meget kaos i 1990 og 1991, at det var noget helt andet, og at Sovjetunionen på det tidspunkt var i så stor opløsning, at mange af de ting, man troede var der, ikke var der alligevel.
Jeg ved det ikke, for modsat hr. Søren Espersen gør jeg mig ikke til ekspert på det her område.
Jeg har bare læst et par bøger om det.
Men hr. Søren Espersen er jo professionel, kan jeg høre, og er virkelig inde i hele substansen og kan meget håndfast sige, at det var sådan og sådan.
Men det, jeg ved, er, at der såvel i DKP som i SUKP var tiltagende opløsningstendenser der i 1990-1991, og at det måske kan være en del af forklaringen på, at der er nogle ting, der ikke er kommet frem, eller at der er nogle ting, der fremstår mærkeligt i den her sag.
Søren Espersen (DF), 2012-03-02:
Den primære kilde – den, hr. Holger K. Nielsen selv nævner – er jo præcis præsidentarkivet.
Der kom en særlig beslutning fra russernes side, da Rusland igen blev et frit land, nemlig at det var præsidenten, der egenhændigt skulle give mulighed for, at de her arkiver kunne åbnes.
Det er de så også indimellem blevet i andre forhold end det her.
Det, der kendetegner et centralistisk diktatur – og det er derfor, jeg er nogenlunde sikker på, at sandheden ligger dér – er, at uanset hvor bestialsk det var, og uanset hvor meget uorden der var i deres økonomi, i samfundsopbygningen og hele deres samfundsstruktur, var der én ting, de var verdensmester i, nemlig arkiver.
Der var ikke en rubel, der gik til nogen steder i Vesteuropa, uden at det sirligt blev skrevet ind i en bog med afsender og kvittering.
Holger K. Nielsen (SF), 2012-03-02:
Når det her bliver så useriøst, hænger det også sammen med den der meget bastante måde, hr. Søren Espersen fremfører sine udsagn på.
Han siger, at vi med sikkerhed ved, at der findes et sådant dokument i det russiske præsidentarkiv, men det ved vi da ikke med sikkerhed.
Det er der da ingen der ved.
Der er lavet en afskrift af et dokument i det såkaldte Smirnovarkiv, men det er en håndskrevet afskrift, og det kunne tyde på, at der er en, der har underskrevet sig med noget som O S-O-N.
Det er det, vi ved fra det der Smirnovarkiv.
Men der er da ingen, der ved, om det er ægte.
Det er ikke en primærkilde.
Derfor bygger alt det her jo på en eller anden antagelse om, at hvis vi bare kan få åbnet det præsidentarkiv, får vi hele sandheden frem.
Det ved hr. Søren Espersen da intet om.
Én ting ved jeg: Om så man fik åbnet præsidentarkivet, ville hr. Søren Espersen, hr. Søren Pind og hr. Per Stig Møller fortsætte den her kampagne.
Det har jo intet at gøre med, at historien skal undersøges.
Det har noget at gøre med en systematisk hetzkampagne imod en politisk kollega.
Det er jo det, det handler om.
Det ved vi alle sammen godt.
Så man skulle stikke det der newsspeak under stolen og tale lidt ærligt om den her sag.
Det handler om en hetz imod erhvervs- og vækstministeren.
Per Stig Møller (KF), 2012-03-02:
Jeg har jo offentligt sagt, at den her regering er ved at indføre ukrainske tilstande, fordi den jo prøver at forfølge dem, der er trådt tilbage, og helst vil bure dem alle sammen inde.
Det er ikke dansk, og det er en helt ny stil, der er kommet med denne regering.
Jeg har også bedt om at få en undersøgelse, som man ikke vil give mig, og det er, fordi man har fundet ud af, at jeg måske alligevel ikke har begået noget forkert.
Så jeg er ikke nogen stor tilhænger af det.
Derfor ser jeg også helst, at vi undgår at komme til en afstemning om det her, for jeg synes ikke om den mentalitet, der er opstået, men den er jo først og fremmest ført frem af den nuværende regering.
Så kommer der så en sag, fordi de selv sidder med en minister med en fortid, som jo er temmelig uhyggelig.
Søren Espersen (DF), 2012-03-02:
Det er jo meget, meget afgørende, hvilke mennesker der bliver ministre.
Det har hr. Søren Pind også været inde på.
Det er utrolig afgørende, for man må og skal have fuld tillid til en minister.
Det er ikke så vigtigt, om der har været uregelmæssigheder i den pågældendes fortid, men det er vigtigt, om man kan stole på, at det, der bliver sagt, er rigtigt.
I politik er det jo næsten aldrig selve handlingen, hvis den ligger langt tilbage, der skaber problemer for en politiker eller minister, men det er usandheden om, hvorvidt det fandt sted.
Jeg husker meget tydeligt, at SF's tidligere formand Gert Petersen, som i lang tid blev ved med at nægte, at han havde været medlem af Hitlerjugend, da han var ung, 13-14 år gammel.
Det havde han været.
Alle havde tilgivet det forlængst, folk var ligeglade, men han afviste det.
Det skabte historien.
Det er ikke for at drage det frem, jeg kunne også tage andre eksempler på, at selve usandheden er det, som skaber problemet, ikke så meget handlingen.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-03-02:
Vi tilslutter os Venstres og Dansk Folkepartis bemærkning om, at nogle organisationer bliver holdt udenfor, og vi synes, vi skal se på, om der kan findes en løsning på det, og det vil vi diskutere i udvalgsarbejdet.
Christian Juhl (EL), 2012-03-02:
Vi har jo med en domstol at gøre, som historisk set af mange af os er blevet kaldt for en klassedomstol, fordi de netop historisk set mange gange ensidigt har dømt til fordel for arbejdsgiveren.
Men alligevel stemmer vi for det her forslag.
Jeg vil dog give en lille kommentar til Kristelig Fagbevægelses kommentarer, hvor de siger, de føler sig uretfærdigt behandlet.
Når man – selv om man kalder sig en fagforening – ikke anerkender de grundlæggende regler på arbejdsmarkedet, f.eks. arbejdernes ret til at nedlægge arbejdet,
hvordan pokker vil man så påberåbe sig retten til at være en del af konfliktløsningssystemet samtidig?
Det er ganske uforståeligt, men det må vi prøve at tage en snak med dem om.
Nadeem Farooq (RV), 2012-03-02:
Tak, formand.
Det Radikale Venstre finder det oplagt, at vi ændrer lov om Arbejdsretten og de faglige voldgiftsretter, så vi også fremadrettet sikrer en fortsat hurtig, smidig og effektiv behandling af sagerne i Arbejdsretten.
Som mange andre også er enige om, er det et godt lovforslag, som Det Radikale Venstre naturligvis kan støtte
Bent Bøgsted (DF), 2012-03-02:
Tak, hr. formand.
Det her er et af de lovforslag, det går rimelig hurtigt med, fordi alle sådan set nok er enige om, at det er en god ting at udvide kredsen af suppleanter, så Arbejdsretten kan holde de møder, den skal.
Det er altid et problem, når der er interessekonflikter og tvivl om habilitet inde over, og så er det jo urimeligt, at man aflyser eller udsætter møder og ikke kan afholde dem til tiden.
Derfor støtter Dansk Folkeparti, at kredsen af suppleanter bliver udvidet.
Vi kan sagtens følge Venstres ordførers ønske om at se på, om der er andre organisationer, der skal ind over med suppleanter eller ind i den kreds, der sidder og afgør sagerne, så det er vi klar til at se på.
Det kan virke urimeligt, at der er andre organisationer, der også indgår overenskomster, der bliver holdt uden for.
Dansk Folkeparti støtter lovforslaget.
Leif Lahn Jensen (S), 2012-03-02:
Det betyder meget for Socialdemokraterne, at konflikter mellem arbejdsgivere og lønmodtagere løses hurtigt, smidigt og effektivt i Arbejdsretten, så når arbejdsgivernes og lønmodtagernes organisationer mener, at det er nødvendigt at øge antallet af suppleanter med op til 10 personer, kan Socialdemokraterne selvfølgelig kun støtte forslaget.
Da SF ikke kan være til stede i dag, skal jeg hilse og sige, at de også støtter forslaget.
Louise Schack Elholm (V), 2012-03-02:
Formålet med dette lovforslag er at sikre, at der også i fremtiden vil være en fornuftig og effektiv eksekvering af de sager, der behandles i Arbejdsretten.
Der opleves et problem med at samle det fornødne antal ordinære dommere og suppleanter i forbindelse med de enkelte hovedforhandlinger i Arbejdsretten.
Det er på den baggrund, at hovedorganisationerne har foreslået at ændre sammensætningen af Arbejdsretten.
Det er forventningen, at det vil sikre fortsat korte sagsbehandlingstider i Arbejdsretten.
Lovforslaget går konkret ud på at øge antallet af suppleanter i Arbejdsretten, der udpeges af hovedorganisationerne.
Jeg har også noteret mig, at Kristelig Fagbevægelse i forbindelse med lovforslag nr. L 90 har en bemærkning om, at de oplever en forskelsbehandling, og at det er udemokratisk, at lønmodtagerorganisationer, der står uden for LO, FTF, AC og Ledernes Hovedorganisation, ikke kan indstille dommere og suppleanter til Arbejdsretten, også selv om de har indgået overenskomster på arbejdsmarkedet, som behandles i Arbejdsretten.
Derfor foreslår de, at der bør være en yderligere gruppe, hvor de øvrige faglige organisationer med overenskomster, som gør brug af Arbejdsretten, får rettighed til at indstille dommere og suppleanter.
Jeg ser, at Beskæftigelsesministeriet vurderer, at de tidligere nævnte hovedorganisationer fortsat er Arbejdsrettens hovedgrupper, samt at dommere og suppleanter fra de nævnte grupper er fastlagt efter antallet af sager i Arbejdsretten og ikke efter antallet af medlemmer i de respektive organisationer.
I Venstre har vi noteret os Beskæftigelsesministeriets vurdering.
Samtidig er vi opmærksomme på Kristelig Fagbevægelses pointe.
Vi ser frem til at undersøge det nærmere under udvalgsarbejdet.
Overordnet støtter Venstre lovforslaget.
Frank Aaen (EL), 2012-03-02:
Jeg tror ikke, at alle de virksomheder, som er ved at gå ned eller er gået ned, synes, vi er kommet godt gennem krisen.
Finanssektoren er da bestemt ikke et godt eksempel på, at vi er kommet godt gennem krisen.
Jeg forstår slet ikke, hvad det er for et verdensbillede, der bliver set på.
Jeg kan forstå, at vi er enige om, at spekulanter løber med gevinsten – det synes vi så er noget skidt – når de kan komme af sted med det, men så burde de vel også tage tabet, når der er tab, og det er det, der har været kernen i alle bankpakkerne, nemlig at redde spekulanterne.
Vi vil gerne redde samfundet, vi vil gerne sørge for, at der er et ordentligt velfungerende bankvæsen, men til det, der har været på dagsordenen her, nemlig at redde spekulanter, har Enhedslisten sagt fra fra den første dag, og jeg vil også sige, at det undrer mig, at de, der synes, vi skal lave en ny bankpakke og er på vej med endnu en, ikke i højere grad synes, at der skal stilles krav til de banker, som bliver reddet.
Hans Kristian Skibby (DF), 2012-03-02:
Jeg synes jo, at det svar, vi får her fra Enhedslistens ordfører, jo er den sædvanlige grammofonplade.
Hr. Frank Aaen er jo god til det her med at tale en rød malkeko baglæns ud af en frodig kløvermark, for vi kan jo ikke rigtig bruge det til så forfærdelig meget.
Rent konkret kan vi bare se, at siden ultimo 2007 og især i 2008, hvor den globale finanskrise ramte ikke bare Danmark, men hele verden, har vi også i Danmark været nødt til at påtage os ansvaret for at sikre, at vi i Danmark gør det, vi kan for at bevare og forsvare de værdier, de private arbejdspladser, vi har, og den gode offentlige velfærd, som vi har.
Hvis man så kigger på mange af de andre lande rundtomkring i EU f.eks., så behøver jeg ikke at nævne Grækenland, for det kender vi alle sammen.
Vil ordføreren ikke i det mindste anerkende, at vi i Danmark faktisk har relativt godt styr på finanserne, at vi faktisk har en velfunderet økonomisk polstring i Danmark, som gør, at vi indtil nu er kommet rigtig godt igennem den globale finanskrise?
Vil ordføreren ikke i det mindste anerkende det?
Frank Aaen (EL), 2012-03-02:
Om der er styr på tingene – efter at vi har haft flere tusinde milliarder kroner spændt ud som statsgarantier, og vi bare vandrer fra den ene bankpakke til den næste?
Man skal vistnok være ret koldblodig for at sige, at der er styr på tingene, når vi ved, at før vi er færdige med at vedtage den ene bankpakke, er man på vej med den næste og på vej med den næste igen.
I øjeblikket behandles 3 bankpakker sideløbende, fordi de andre ikke har virket, og fordi der hele tiden er nye krav om at støtte branchen.
Og så påstår man, at der er styr på det!
Så er der det med spekulation.
Det er op til alle partier, om de synes, at nogle spekulanter er gode, og nogle er dårlige.
Jeg holder mig bare til det liberalistiske princip, at spekulanter tager gevinsten, når der er gevinst, og de tager tabet, når der er tab.
Men det princip er jo sat ud af kraft.
Spekulanterne, der fik gevinst, løb med gevinsten og har den stadig væk.
Spekulanterne, der tabte, blev reddet af staten.
Det er fuldstændig uantageligt.
Hans Kristian Skibby (DF), 2012-03-02:
Jeg synes, det er vigtigt lige at reflektere lidt over det, som ordføreren var inde på med hensyn til bankpakkerne.
Nu vil jeg gerne spørge ordføreren sådan overordnet set: Er der noget galt i at være spekulant, for der findes vel både gode spekulanter og dårlige spekulanter?
Mange af de privatpersoner, som står bag danske virksomheder, og som i dag tjener udenlandsk valuta hjem til Danmark – altså dem, der har lavet gode produkter, opdyrket nye markeder og skaffet arbejdspladser i Danmark – er jo folk, der er startet som spekulanter.
Jeg ved også godt, at der selvfølgelig findes spekulanter, som er det på den dårlige måde, hvor man helt bevidst spekulerer i dårlig forretningsskik.
Men vil ordføreren ikke anerkende, at det faktisk er nogle af de ting, vi håndterer i Danmark, netop ved at vi hele tiden har fingeren på pulsen med hensyn til at sikre en stabil finanspolitik og en god politik i forhold til vores oplysninger om, hvad der foregår i den danske banksektor og den danske realkreditsektor?
Synes ordføreren ikke, at der faktisk er styr på tingene i Danmark?
Brian Mikkelsen (KF), 2012-03-02:
Det er klart, at der ikke altid er enighed i forligskredsen, det må man jo diskutere, og nogle af diskussionerne er jo så også ude i det åbne hus.
Og der er også forskellige andre aktører, som blander sig i den debat.
I princippet er jeg altid for størst mulig åbenhed, også i praksis, men det er klart, at der kan være økonomiske sager, som er så følsomme, at de ikke kan komme ud i det åbne rum.
Det kan influere aktiekurser, obligationsudstedelser osv.
Der kan det have så store virkninger, at man ikke skal diskutere det åbent, og så må man tage det i de lukkede rum, men selvfølgelig ud fra nogle principper, som er eksponeret, og som er vedtaget i Folketinget eller kommet ud som bekendtgørelser.
Frank Aaen (EL), 2012-03-02:
Det var da en fantastisk sætning: Der skal være størst mulig åbenhed om, hvad der er besluttet.
Altså, hvad er det, der diskuteres?
Hvad er for og imod?
Hvad er konsekvensen af det ene og af det andet?
Der er jo en grund til, er jeg sikker på, at forhandlingerne om den næste bankpakke ikke blev færdiggjort i går aftes, men først her til morgen.
Det var, fordi der var nogle uenigheder, der skulle drøftes.
Jeg aner ikke, hvad uenighederne gik ud på.
Dem, der hører på den her debat, aner ikke, hvad uenighederne gik ud på, fordi man tog drøftelsen bag lukkede døre, og fordi der er lagt op til, at det igen skal vedtages endeligt i Folketinget bag lukkede døre.
Er det ikke på tide, at Det Konservative Folkeparti kræver af sine parter i forligskredsen, at tingene nu må lægges frem fra starten til åben diskussion, så offentligheden har mulighed for at tage stilling til, om man synes, det er et godt resultat, de er nået frem til, eller et dårligt resultat, i stedet for som ordføreren sagde lige før, at der skal være åbenhed om beslutningen?
Brian Mikkelsen (KF), 2012-03-02:
Hvis det handler om økonomi og egentlig sådan bilaterale aftaler mellem bank som i det her tilfælde og stat, mener jeg ikke, at den sag behøver at komme i Folketingssalen, hvis det er ud fra nogle principper, som er vedtaget lovmæssigt eller ved bekendtgørelser.
Den egentlige aftale, der er, behøver ikke komme i Folketingssalen.
Det er jo derfor, man har Finansudvalget, hvor alle Folketingets partier er repræsenteret, og der er det vigtigt at der også er en form for fortrolighed i forhold til den økonomiske drøftelse, der er.
Det synes jeg ikke skal eksponeres i Folketingssalen.
Men det er klart, at jeg er fuldstændig enig med hr. Frank Aaen i, at der skal være størst mulig åbenhed, i forhold til hvad det er, der er besluttet, og hvad der ligger til grund for de beslutninger, der så bliver implementeret.
Der er vi ikke uenige.
Frank Aaen (EL), 2012-03-02:
Vi er jo uenige om, hvordan finanssektoren skal omordnes.
Vi går ind for, at vi selvfølgelig skal have en velfungerende finanssektor, den skal bare drives efter nogle andre principper end hidtil.
Det Konservative Folkeparti er mere indstillet på bare at fortsætte som hidtil, og det er fair nok.
Der er forskel der.
Men ville det ikke være korrekt, at sådan en sag – hvor der behandles statsgarantier, der kan løbe op i et tab på 50 mia. kr. – kommer til behandling i Folketingssalen?
Er det ikke grundlæggende dybt forkert, at det er noget, der forhandles mellem udvalgte partier bag lukkede døre i ministeriet og skulle have været afgjort bag lukkede døre i Finansudvalget uden offentlig debat?
Ville det ikke være en god idé – og er det ikke noget, som Det Konservative Folkeparti kunne overveje – at det der med at forhandle bag lukkede døre må høre op, og at tingene må lægges ned i Folketingssalen, når det drejer sig om noget så vigtigt som finanssektoren og så store beløb, som der er tale om?
Brian Mikkelsen (KF), 2012-03-02:
Jeg har stor forståelse for, at man bytter lidt rundt på, hvem der repræsenterer regeringen i forskellige sammenhænge på grund af ministrenes travlhed og gøren for Danmark.
Jeg synes, det er stærkt problematisk i så vigtig en sag som den her, at den ansvarlige minister – når vi lige har deltaget i et møde om det samme tema – ikke er til stede i Folketingssalen.
Det har ikke noget at gøre med den minister, som sidder her, og som er aldeles fremragende og en god repræsentant for regeringen, men det har at gøre med, at vi lige har deltaget i et fælles møde om det samme tema.
Der synes jeg, at Folketinget må sende en besked til ministeren om, at i sådanne sager må man gøre sit yderste for at kunne komme og repræsentere regeringen i de debatter, der er i Folketinget.
Så kan man selvfølgelig godt bytte og være fleksibel ved alle mulige andre ting, her er vi bare i en speciel situation.
Nå, tilbage til selve forslaget om at trække aktstykket tilbage.
Det kan vi under ingen omstændigheder støtte.
Den politiske aftale, som Det Konservative Folkeparti er en del af, er til gavn for det danske samfund, til gavn for virksomhederne, til gavn for investeringerne, til gavn for arbejdspladserne i Danmark.
For man må forstå det sådan, at bankerne og den finansielle sektor i Danmark jo er livsnerven i hele vores økonomiske system.
Når den lille håndværksmester skal ud at lave et arbejde for kommunen og overvejer at ansætte en eller to ny tømrere, kan det være, han har brug for en investering i nogle redskaber og i sin virksomhed for at have noget likviditet.
Hvis han ikke kan få det fra banken, ansætter han ikke en eller to ny tømrere.
Det samme gælder den mellemstore virksomhed med 75 ansatte, altså en lille industrivirksomhed, som står over for at skulle udvide sit kapitalapparat med nogle nye maskiner for at kunne ansætte nogle flere mennesker og eksportere nogle flere varer.
Der har man brug for bankerne til at være med til at finansiere den virksomhedsudvidelse.
Derfor er det vigtigt, at vi sikrer en ramme for vores banker.
Det er ikke vigtigt, at vi giver offentlig støtte, og det gør vi heller ikke netto.
I alle de ordninger, vi har lavet til gavn for statskassen, betaler bankerne netto mere til staten, end vi giver som lånekapital og statsgarantier.
Så derfor gør vi det her for at sikre, at en ramme omkring vores samfund kan fungere, derfor vil vi under ingen omstændigheder være med til at trække aktstykket tilbage, og derfor står vi også ved alle de aftaler, vi har indgået, både da vi var i regering, og nu hvor vi er i opposition til regeringen.
Vi er glade for det samarbejde, vi har med regeringen om politikken omkring den finansielle sektor.
Så vi siger nej til beslutningsforslaget her om at trække aktstykket tilbage.