Sophie Løhde (V), 2008-11-25:
Lovforslaget, vi behandler her i dag, er som bekendt en udmøntning af det SU-forlig, som alle partier på nær Enhedslisten og Liberal Alliance her i Folketingssalen indgik tilbage i maj måned.
Indledningsvis vil jeg da gerne på Venstres vegne takke de øvrige forligspartier for et godt og konstruktivt forløb.
I Danmark har vi som bekendt en uddannelsesstøtte, som er en af de højeste i verden - en uddannelsesstøtte i form af SU.
Men det er desværre ikke lig med, at vi også har verdens bedste uddannelsesstøtteordning.
Bl.a. på den baggrund fremsatte Venstre under sidste valgkamp en lang række konkrete forslag til, hvordan vi kunne skabe bedre muligheder for unge og ikke mindst skabe større økonomisk frihed.
Helt konkret afgav vi bl.a. et løfte om, at vi ville hæve loftet for, hvor meget studerende måtte tjene ved siden af SU'en, med 1.500 kr. pr. måned, hvilket på årsbasis svarede til, at de studerende fremover skulle kunne tjene 18.000 kr. ekstra om året, uden at det blev modregnet i SU.
Med behandlingen af lovforslaget her i dag er det derfor ikke nogen hemmelighed, at vi i Venstre er yderst tilfredse med, at vi nu kan sætte endnu et vigtigt flueben ved Venstres valgløfter om at sikre de studerende større økonomisk frihed.
Grundlæggende har vi i Venstre den opfattelse, at det er vigtigt, at vi ikke straffer de studerende for at yde en ekstra indsats, det vil sige, at vi ikke straffer de studerende og uddannelsessøgende ved videregående uddannelser for at have et helt almindeligt studiejob til en helt almindelig studenterbetaling.
Det er desværre tilfældet med de eksisterende regler i dag, hvor man som studerende bliver mødt med et tilbagebetalingskrav fra staten, hvis man før skat tjener mere end 6.370 kr. om måneden.
Med det lovforslag, vi behandler her i salen i dag, viser vi jo således også fra Folketingets side, at vi ikke er bange for at give de studerende mere selvbestemmelse over deres tid og deres økonomi, og hvorfor skulle vi i øvrigt ikke også gøre det?
Undersøgelser fra bl.a. sygeplejeskolerne, statskundskabs-, ingeniør- og jurastudierne taler deres tydelige sprog: Studiejob betaler sig i længden.
For det giver de studerende en praktisk erfaring, som de kan kombinere med de teoretiske studier, og det giver dem også den nødvendige drive til at færdiggøre deres uddannelse, og sidst, men ikke mindst, giver det dem et unikt cv og et netværk.
Men så er der selvfølgelig også dem, der kan kritisere det her lovforslag for at undergrave regeringens målsætning om, at flere studerende skal færdiggøre studierne hurtigere og gerne til tiden ud fra opfattelsen af, at studiearbejde også er studieforlængende.
Det er så blot et ekstra plus.
Jeg må i den forbindelse understrege, at forhøjelsen af fribeløbet her i dag er en ansvarlig forhøjelse.
Der er ikke tale om en eller anden form for carte blanche til de studerende, men derimod en mulighed for at kunne tage et ganske almindeligt studiejob til en ganske almindelig timeløn i såvel det private som det offentlige.
Med lovforslaget her indfører vi desuden også en række andre glædelige ordninger, idet vi både hæver tillægget til samboende forsørgere med knap 1.300 kr. om måneden, ligesom vi hæver handicaptillægget.
Jeg kan se, at lampen lyser nu.
Jeg skal alt i alt anbefale lovforslaget i den videre udvalgsbehandling.
Man burde jo næsten spørge så, hvem der har de bredeste skuldre og så også dermed bærer de største byrder, men det vil jeg afholde mig fra.
Nu bed jeg mærke i, at den socialdemokratiske ordfører gerne ville have, at offentlige arbejdsgivere gik foran og ikke udbød studenterjob på mere end 15 timer ugentligt.
Mener Socialdemokratiet altså dermed, at der over en bred kam ikke findes studerende på videregående uddannelser, der er i stand til at arbejde mere end 15 timer om ugen?
Altså, det virker, som om man sådan her fra centralt hold endnu en gang går ind og lægger en fast defineret grænse for, hvad der er bedst for den enkelte, og man præcis ved, hvad der er godt for den enkelte studerende, hvor meget vedkommende må arbejde, og hvor meget vedkommende kan magte.
Det er sådan set lidt det samme, som når man opfordrer staten til at gå foran og ikke udbyde job, der er på mere end 15 timer.
Er det ikke lidt af en glidebane, man er på vej ud på der?