runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2007-03-21:
Nu skal hr. Messerschmidt jo lige være klar på, at i Domstolen har hvert land en dommer.
Og det er jo altså ikke sådan – heller ikke i Danmark – at vi udpeger dommerne ved en folkeafstemning.
Så lad os nu lægge det til side, ellers krænker hr. Morten Messerschmidt jo magtdelingslæren, og det er jeg helt sikker på at hr. Mr. Morten Messerschmidt ikke vil.
Det er klart, at de to konkrete domme har vi også opfattet som problematiske, og det er jo også derfor, hr. Morten Messerschmidt så sent som den 14. marts i år har fået et svar fra justitsministeren her i salen, hvor justitsministeren siger, at såfremt de der sanktionsregler skal »fastsættes på EU-plan, må det efter regeringens opfattelse ske på grundlag af det mellemstatslige samarbejde om strafferetlige og politimæssige spørgsmål, og det er en opfattelse, der deles af langt de fleste medlemslande og også af Rådets juridiske tjeneste.«
Så her er vi altså i arbejde sammen med Rådets juridiske tjeneste for at sikre, at der ikke kommer et skred i forbindelse med miljødommen omkring sanktioner.
Det omkring bopælspligten må jeg svare på bagefter, men der kan man jo drøfte det videre med de ministre, som har med sagen at gøre, og som arbejder med det.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-03-21:
Javel, men hvem afgør, hvad der er glædeligt, og hvad der ikke er glædeligt?
Det er jo det, vi har demokratiet til: at et flertal, som kan ændres af befolkningen, er det flertal, som beslutter, hvad der er godt, og hvad der er skidt.
Og der er det da dybt problematisk, at det så skal være EF-Domstolen, som borgerne overhovedet ingen mulighed har for at ændre på sammensætningen af, der afgør, hvad der er godt, og hvad der er skidt.
Det mener jeg ikke.
Det er muligt, at udenrigsministeren mener det.
Men der er i hvert fald uenighed.
Eller er det godt, at bopælspligten, som blev indført, netop fordi Danmark skulle ind i EU, nu er blevet ophævet, fordi man fra EF-Domstolens side mener, at det er i strid med kapitalens fri bevægelighed?
Jeg mener, det er noget skidt.
Det kan være, der er nogle, der mener, det er godt.
Men det må til syvende og sidst være befolkningerne, der gennem deres demokratisk folkevalgte repræsentanter afgør det og ikke EFDomstolens udpegede dommere.
Per Stig Møller (KF), 2007-03-21:
Jeg er da enig i, at det er vigtigt, at det er politikerne, at det er det folkelige, parlamentariske Europa, som træffer beslutninger om rettigheder.
Der er det så Domstolen, der skal se, om et land i virkeligheden blokerer for de rettigheder.
Det har vi jo glæde af som borgere.
Man har besluttet i Europa, at der er nogle rettigheder; der er et land, som så ikke respekterer, at borgerne har fået de rettigheder, og så dømmer Domstolen.
Men vi skal være opmærksom på det problem, som hr. Messerschmidt påpeger, den dynamiske fortolkning, som altså går ud på at understøtte meningen og måske skele mindre til selve bogstaven.
Derfor er vi også fra dansk side – og det er jo Udenrigsministeriet, der står for opgaven med at være Danmarks advokat ved EF-Domstolen i tæt samarbejde med de andre ministerier, vi har – opmærksom på det.
Jamen udenrigsministeren vil ikke gøre alt, hvad Dansk Folkeparti ønsker.
Ja, det kan man sige.
Altså, det grundlæggende i det indre marked er jo arbejdskraftens og kapitalens frie bevægelighed, og hvis Domstolen så mener, at man ved at lave nogle andre regler lokalt har fået spærret for arbejdskraftens og kapitalens frie bevægelighed, er Domstolen jo i sin ret til at vurdere: Tjener det her formålet, eller går det videre end formålet?
Det har været pointen i de to domme, hr. Messerschmidt henviser til, og hvor man jo arbejder med sagerne i de to ministerier.
Så det vil sige, at vi jo også har interesse i, at andre lande ikke kan levere en skjult handelshindring eller en hindring for arbejdskraftens frie bevægelighed ved at tage et andet hensyn end det, der er det overordnede hensyn i fællesskabets politisk besluttede retning.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-03-21:
Tak for svaret.
Jeg er glad for, at udenrigsministeren nævner Defrenneafgørelsen – jeg går ud fra, at det er den første af Defrenneafgørelserne, som udenrigsministeren refererer til – for jeg tror egentlig, at udenrigsministeren, hvis han læser præmisserne igennem, vil være enig med mig og Dansk Folkeparti i, at det, at man tillægger et direktiv en horisontal virkning, sådan at borgere kan påberåbe sig rettighederne, kan være godt, det er der slet ikke nogen tvivl om, men det, der er spørgsmålet i Defrennesagen, er jo ikke, hvorvidt det er godt, men om det hører under en domstols myndighed at træffe den afgørelse.
Jeg har altså en forventning om, at udenrigsministeren som konservativ minister er enig med mig i, at de, der skal tillægge borgerne rettigheder, er politikerne, det er Ministerrådet, Europa-Parlamentet, Folketinget og ikke Domstolen.
Der er der altså et problem i, at man i stigende grad i EF-Domstolen bevæger sig væk fra at træffe de her almindelige juridiske afgørelser til at blive mere og mere politisk.
Jeg kunne nævne en række sager, og jeg er glad for, at udenrigsministeren nævner Defrennedommen som en i den her række.
Derfor vil jeg bare høre, om ikke udenrigsministeren også i den sammenhæng er enig i, at det udgør et problem, at det er Domstolen og ikke Rådet, der træffer afgørelsen.
Nu må vi bevæge os ind i andre emner end mediespørgsmål, nemlig noget væsentligt: EUspørgsmål.
Der er jo sådan, at EF-Domstolen i stadig stigende grad træffer afgørelser, som har mere og mere politisk end juridisk karakter.
Vi så det for et års tid siden i den afgørelse, man normalt kalder miljødommen, hvor man flyttede rundt på bestemmelserne i traktaten, sådan at man nu kan lave strafferetlige bestemmelser med flertalsafgørelser i EU-regi.
Vi har så også senest set, at EF-Domstolen er gået ind og har blandet sig i den danske bopælspligt i landbrugsloven, som har været en kendt forudsætning for dansk medlemskab af EU siden 1973, og en række andre sager, hvor EFDomstolen træffer mere og mere politiske afgørelser i stedet for rent juridiske afgørelser.
Der vil jeg gerne høre, om ikke udenrigsministeren er enig i, at det udgør et problem, at EFDomstolen på den måde bliver mere og mere politisk?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Jamen såvel kulturministeren som jeg som alle andre ministre i regeringen står vagt om pressefriheden og ytringsfriheden, og det er ikke i modstrid med, at kulturministeren selvfølgelig kan have en dialog med bestyrelsesformanden for Danmarks Radio, ligesom ministre i øvrigt på hver deres område har dialog med respektive bestyrelsesformænd.
Det har kulturministeren så også med formanden for Danmarks Radio.
Det er der ikke noget unaturligt i.
Så altså, jeg synes den her sag sådan er blæst lidt voldsomt op i forhold til, hvad den kan bære.
Det er en mail, der altså er sendt for 4 år siden.
Den daværende modtager af mailen, Jørgen Kleener, betragtede den ikke som en trussel eller pression; den blev sendt til Christian Nissen via Jørgen Kleener; han betragtede den tilsyneladende heller ikke som særlig alvorlig, siden den har ligget i 4 år, uden at der er sket noget, og så kommer den altså pludselig frem i forbindelse med lanceringen af en bog.
Det er vist, hvad der er om den sag.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-03-21:
Når man laver en public service-aftale eller medieaftale sker det jo inden for en ramme, nemlig at man tager det udgangspunkt, at selvfølgelig er Danmarks Radio et frit medie.
Så jeg synes ikke, at man kan bruge medieaftalen som svar på mit spørgsmål.
Det, der undrer mig, er, at statsministeren ikke tager klar afstand fra, at en kulturminister henvender sig direkte til formanden for Danmarks Radio for at diskutere programvirksomheden.
Er det ikke netop sådan, at kulturministeren og statsministeren har et særligt ansvar for at gå ind og beskytte pressefriheden og derfor bør holde sig for god til at henvende sig til bl.a. bestyrelsesformanden vedrørende programlægningen?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Der er jo da indgået en meget stor, bred medieaftale, som i allerhøjeste grad har skabt et solidt fundament for Danmarks Radio.
At der så i Danmarks Radio er truffet dispositioner, som har bragt institutionen i økonomiske vanskeligheder, er noget andet, men fra det politiske system synes jeg da ganske bestemt, at der er gjort meget for at sikre Danmarks Radio gode udviklingsmuligheder og gode muligheder for at opfylde sine public service-forpligtelser.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-03-21:
Statsministeren gør meget ud af at sige, at han ønsker, at vi har frie, uafhængige og kritiske medier, men – og jeg har virkelig tænkt over det i de sidste par timer, hvor dialogen har været i gang – jeg kan simpelt hen ikke komme i tanker om et eneste initiativ, som statsministeren har taget med henblik på at sikre eksempelvis Danmarks Radios frihed.
Jeg kan simpelt hen ikke komme i tanker om, at statsministeren på noget tidspunkt som pressens minister har været ude at forsvare Danmarks Radio eller forsvare andre medieinstitutioner, der får statslig støtte.
Men det kan være, statsministeren kan minde mig om et eller andet, altså et initiativ, som regeringen har taget på det her område.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Jeg har ikke kendskab til, at andre ministre skulle have kommunikeret noget i den henseende, som fru Elsebeth Gerner Nielsen antyder her, men jeg må sige, at jeg jo ikke har noget overblik over den kommunikation, der finder sted mellem enkeltministre og personer ude i samfundet, så det må fru Elsebeth Gerner Nielsen forfølge hos de pågældende ministre i givet fald.
Jeg vil også sige til fru Elsebeth Gerner Nielsen, at jeg ikke vil og heller ikke kan stilles til ansvar for alle mulige andres holdninger til samspillet mellem det politiske system og Danmarks Radio.
Det, jeg kan give udtryk for, er min egen holdning, og den er meget klar: at uanset at Danmarks Radio er licensfinansieret og i høj grad politisk reguleret, skal der være frihed og uafhængighed for Danmarks Radio, og vi skal som politikere, hvad enten vi er i regering eller i opposition eller hvad, kunne tåle, at også Danmarks Radio agerer frit og uafhængigt og kritisk i forhold til det politiske system.
Sådan er det, og sådan skal det være.
Men omvendt må Danmarks Radio og alle andre jo også tåle, at de politikere, der bliver angrebet, også får lov at give udtryk for deres holdning til nyhedsdækningen.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-03-21:
Jeg håber, at statsministeren lagde mærke til, at jeg ikke bare spurgte vedrørende statsministeren, men at jeg også spurgte, om andre ministre i regeringen har gjort det, så det vil jeg gerne have svar på.
Mit andet spørgsmål går på, at statsministerens partifælle fru Ellen Trane Nørby tidligere til Weekendavisen har udtalt, at statsinstitutioner, som ikke er loyale over for regeringen, ikke skal forvente den store velvilje fra regeringens side.
Dansk Folkeparti har formuleret det mere klart: Den, der betaler for musikken, bestemmer også, hvad der skal spilles.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Jeg kan rolig fastslå, at jeg hverken har sendt mails eller breve til Jørgen Kleener.
Per Stig Møller (KF), 2007-03-21:
Jeg synes da, det er et relevant spørgsmål.
Derfor har hr. Morten Messerschmidt jo også rejst det over for justitsministeren og ønsker også at få en debat i salen på baggrund af et beslutningsforslag, så det er da klart, at det er en væsentlig drøftelse, men jeg vil godt sige, at jeg ikke er enig i hr. Messerschmidts præmis om, at EF-Domstolen fører politik frem for jura.
Man skal huske på, EF-Domstolen har til opgave at værne om lov og ret ved fortolkning og anvendelse af EF-traktaten; det står jo i traktatens artikel 220.
Og så må man godt lige være opmærksom på, at langt de fleste domme mod medlemsstater er forholdsvis ukomplicerede sager, hvori EF-Domstolen fastslår, at en medlemsstat ikke har opfyldt sine EU-forpligtelser, f.eks. ikke har gennemført et direktiv eller har indført handelshindringer i strid med traktaten.
Det er vi jo interesserede i; ellers er der nogle, der smutter fra de fælles forpligtelser og fælles beslutninger.
Så vi er interesserede i, at Domstolen kan sørge for, at alle respekterer de beslutninger, der er truffet.
Vi skal også som et lille land være glade for, at Domstolen sikrer, at der ikke er forskel på små og store nationer.
Ellers ville det jo være som i gamle dage, at de store bare gjorde, hvad der passede dem, og at de små skulle rette ind.
Her sørger Domstolen for det.
Men som hr. Messerschmidt er inde på, er der selvfølgelig en del – en meget lille del – af Domstolens retspraksis, hvor der er anlagt det, der kaldes en dynamisk fortolkning af EU-retten.
Og det har med rette givet debat om, hvad der er den rigtige rollefordeling mellem de folkevalgte lovgivere og Domstolen.
Det er en vigtig, legitim debat, hr. Messerschmidt fører, en debat, som jeg gerne deltager i, og som statsministeren også har været inde i i et svar i Folketinget, og som jeg også ved at dommerne i Luxembourg holder øje med og er opmærksomme på
Der skal vi så huske på, at EF-Domstolens fortolkningsstil ikke nødvendigvis er noget, der er skidt set med borgernes eller virksomhedernes briller.
Vi har jo f.eks. en række eksempler på, at Domstolen har styrket borgernes rettigheder med baggrund i fællesskabets formål og principper.
Lad mig f.eks. nævne dom fra 1976 i det, der hedder Defrennesagen, der fastslog, at en borger kan støtte direkte ret på traktatens bestemmelser om ligeløn.
Man kunne også nævne Domstolens retspraksis om patientmobilitet, som altså sikrer, at borgerne får de rettigheder, som det er besluttet at de skal have.
Men der har altså været nogle få sager, hvor der er lagt en dynamisk fortolkning, og det skal man selvfølgelig altid diskutere og holde øje med, men der er ikke nogen grund til at forestille sig, at Domstolen prøver at underløbe de politiske beslutninger.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-03-21:
Det er bare nogle ganske få spørgsmål omkring optakten til den famøse mail.
Det er sådan, som hr. Mogens Jensen også tidligere har været inde på, at nyhedsdirektøren for Danmarks Radio, Lisbeth Knudsen, har udtalt, at det virkede, som om formanden for Danmarks Radio, Jørgen Kleener, var udstyret med et politisk mandat, da han blev udpeget som formand for bestyrelsen.
Har statsministeren eller andre ministre sendt breve eller mails til Jørgen Kleener, hvor man redegør for et sådant mandat, eller har man på anden vis tilkendegivet, hvad regeringen forventer af den nye formand, herunder at fjerne navngivne journalister fra programmet Orientering?
Morten Messerschmidt (DF), 2007-03-21:
Det er jo ikke to domme, jeg nævner, det er snarere ti domme.
Det er et langt, langt større problem, end udenrigsministeren åbenbart vil vedkende sig.
Hvis det her bare handlede om, at landene ikke skulle have mulighed for at føre en protektionistisk linje over for de andre medlemslande, så var det godt nok.
Men tag bopælspligtdommen: Lige siden Danmark meldte sig ind i EF den 1. januar 1973, har vi haft reglen om bopælspligt ved erhvervelse af landbrugsejendomme, fordi man netop ville beskytte sig imod kapitalens frie bevægelighed; man ville sikre, at de danske landområder ikke blev fuldstændig affolket; man ville sikre, at det ikke var ganske få monopolhavere, der kunne styre alt landbrug i Danmark.
Det var en forudsætning for dansk medlemskab, og nu, 34 år efter, kommer EF-Domstolen og siger: I øvrigt skal den slettes, den vil vi ikke længere finde os i.
Det er da en meget politisk afgørelse.
Det handler ikke om jura, det handler om politik.
Det handler om, at forfatningen er faldet, så Rådet og Parlamentet er gået lidt i stå, og så påtager EF-Domstolen sig den store integrationsopgave at æde sig længere og længere ind på medlemslandenes suverænitet på politiske områder.
Har udenrigsministeren ikke øje for, at det her ikke bare er et juridisk problem?
Det er altså et politisk problem.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-21:
»Vil ministeren redegøre for, hvorledes han vil sikre DR's redaktionelle uafhængighed?«
Ole Sohn (SF), 2007-03-21:
Der er den sammenhæng, at hvis man giver udtryk for en holdning, så påvirker man.
Når man i forbindelse med Muhammedsagen ikke ville gøre det, var det, fordi man ikke ville påvirke.
Om Danmarks Radio giver man udtryk for holdninger både officielt og via hemmelige mail, og hvilke kanaler man nu bruger, og så er det vel udtryk for at påvirke.
Vil han mon fremover referere fra lukkede ministermøder, eller har den dialog haft sin indflydelse på kulturministeren?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-03-21:
Det er et hypotetisk tilfælde, for jeg var ikke i dialog med Christian Nissen om de her ting.
Det, jeg var i dialog med formanden om, var, at han havde bedt mig om at give en orientering om, hvad vi mente om forskellige ting.
Det var der forskellige holdninger til.
Vi var ikke et kollegium, som havde én mening, men vi har lige så vel som alle andre ytringsfrihed i debatten.
Hvis man åbnede aviserne i marts-april måned 2003, så ville jeg gætte på, at man i en hvilken som helst avis kunne se en hulens masse ytringer om, hvad der blev sendt i DR på det tidspunkt.
Nogle mente, man var meget objektiv; nogle mente, man var meget ensidig til fordel for Saddam Hussein; nogle mente, man var for amerikanervenlig.
Der var mange meninger om det, det var der selvfølgelig også blandt ministrene på det tidspunkt, og det var den reaktion, som formanden efterlyste.
Den fik han på samme måde, som når man åbner en avis.
Det var den dialog, jeg havde med ham.
Jeg havde ikke nogen dialog med den administrerende direktør om de ting.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-03-21:
Hvis kulturministeren havde vidst, at Jørgen Kleener sendte mailen videre til den programansvarlige i Danmarks Radio, så er det jo et udtryk for, at regeringen lægger direkte politisk pres på redaktionen i Danmarks Radio.
Så jeg vil gerne spørge: Hvis ministeren havde vidst, at bestyrelsesformanden sendte mailen videre, hvad ville ministeren så have gjort – fyret formanden eller hvad?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-03-21:
Der var en løbende dialog, også på forskellige platforme, imellem bestyrelsesformanden og mig, og det er klart, at det var en privat dialog imellem bestyrelsesformanden og mig, fordi jeg passede mit arbejde, og fordi bestyrelsesformanden efterlyste reaktioner fra mig på forskellige ting, der blev diskuteret.
Nu var det ikke så ofte, vil jeg så sige.
Der var en meget hed diskussion i 2003, fordi der på det tidspunkt var meget debat i aviserne om DR's dækning af Irakkrigen.
Man kunne åbne en avis og se, hvad de forskellige reaktioner var på forskellige ting.
Fint for mig, det giver jo en god demokratisk debat.
Jeg synes, det er en sund debat om, hvad rammerne er for DR. Og min holdning og regeringens holdning er krystalklar.
Det er fuldstændig normalt – i går, i dag og i morgen – at der er en dialog imellem en minister og en bestyrelsesformand.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-03-21:
Altså, jeg forstår ikke kulturministerens svar.
Mailen er meget klar.
Mailen er kun sendt til formanden, gør ministeren opmærksom på, så derfor er der ikke nogen ko på isen.
Det er helt i orden – mener ministeren i al fald.
Men det er ikke slut med det: Formanden sender den jo videre til det menneske, der har programansvaret i Danmarks Radio, nemlig generaldirektøren, og derfor vil jeg gerne vide: Var det meningen?
Vidste kulturministeren, at Jørgen Kleener rent faktisk sendte den videre til generaldirektøren for Danmarks Radio?
Og hvis ministeren vidste det, reagerede han så?
Hvad var reaktionen, hvis ministeren vidste det?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-03-21:
Jeg tillader mig at henvise til svaret til hr. Simon Emil Ammitzbøll, som vi lige har været igennem.
Jeg svarede også lidt omkring armslængdeprincippet i forhold til DR, således som det er fastlagt i lovgivningen og i DR's public servicekontrakt.
Princippet indebærer som nævnt bl.a., at DR's bestyrelse inden for de rammer, der er fastsat i lovgivningen og kontrakten, har ansvaret for den overordnede tilrettelæggelse af programvirksomheden.
Det indebærer herudover, at DR's generaldirektør har det daglige programansvar og varetager den daglige administrative og økonomiske ledelse af DR.
Og det betyder bl.a., og det er vigtigt at holde fast i, at hverken jeg som kulturminister eller andre kan diktere DR en bestemt journalistisk linje, for den bliver ikke diskuteret i DR's bestyrelse.
Derudover er det vigtigt at understrege, at der selvfølgelig er en rimelighed i, at bestyrelsesformanden beder om at få en reaktion også fra landets kulturminister om en meget, meget vigtig sag, der bliver diskuteret i offentligheden på det tidspunkt, for 4 år siden, i 2003.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-03-21:
Jeg kunne godt tænke mig at få en definition af armslængdeprincippet, hvad kulturministerens forståelse af det er, for som jeg ser det, er armslængdeprincippet efterhånden krympet til et lillefingerprincip, når det drejer sig om regeringens kulturpolitik.
Og den sidste sag her med Danmarks Radio er et meget godt eksempel på, at kulturministeren ikke på nogen måde holder sig tilbage fra at lægge pres på en uafhængig bestyrelse.
Jeg synes, det er meget bekymrende, at kulturministeren som ressortminister overhovedet kan finde på at sende en mail, der har det her pressionsmiddel i sig, til en formand for Danmarks Radio, der oven i købet sender den videre til generaldirektøren, der har det redaktionelle ansvar.
Så mit spørgsmål er: Vil kulturministeren definere, hvad regeringen egentlig forstår ved armslængdeprincippet?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-03-21:
Jeg vil godt understrege igen, at den pågældende mail til Jørgen Kleener skal ses som en ren og skær orientering om DR's nyhedsdækning.
Den er ikke ment som et indgreb i nogen som helst former for redaktionelle friheder.
Så havde jeg jo grebet fat i eksempelvis Lisbeth Knudsen.
Men den her regering har en dyb respekt for journalistisk integritet, ikke som i nogle af de andre eksempler, som David Trads fra Nyhedsavisen har nævnt, hvor DR's indlandsredaktør i DR Nyheder gentagne gange blev, og jeg citerer fra Nyhedsavisen den 17. marts: »... opsøgt eller ringet op af socialdemokratiske og radikale ministre, som var rasende over, at Radioavisen næsten hver morgen kunne berette om ny rutsjetur for euroen over for dollaren.
Det gavnede ikke jaet, lod de forstå.«
Og han siger videre: »I min mailboks har jeg eksempelvis et par stykker gemt fra såvel nuværende ministre som topsocialdemokrater ...«.
»Når oppositionen nu råber så meget op om Mikkelsens afgang, ja, så burde de ærligt talt minde sig selv om, hvor lille en sag, vi taler om, og hvor ofte de selv gør det samme.«
Den her mail er intern orientering til DR's bestyrelsesformand.
Det er ikke et indgreb i nogen som helst former for redaktionelle friheder, og det er et led i en meget, meget naturlig dialog, der selvfølgelig altid skal og bør være imellem minister og bestyrelsesformand.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-21:
Vi har nu været vidner til en længere diskussion om motivanalyser.
Det er jo ikke nok, at vi bare får afsenderens og modtagerens svar på, hvad motivet var.
I hele denne mailsag – vi må jo sige det, som det er – er afsenderen den, der er »mistænkt« for at have gjort noget.
Modtageren var en Venstremand.
Med al ære og respekt, så har en konservativ siddet her og sendt en mail til en Venstremand, og når det bagefter bliver afsløret, hvad der er sket i regeringen, så går en konservativ og en Venstremand ud og bedyrer, at der ikke er noget mærkeligt ved det her.
Det her handler om, at der er lagt et pres på DR og på DR's redaktionelle frihed.
Ministeren har sagt, at han ikke vil gøre det fremover, er det så egentlig ikke o.k. at indrømme, at det faktisk var en fejl, ministeren lavede i 2003?