Line Barfod (EL), 2008-04-24:
Jeg synes, at det først er væsentligt at gøre opmærksom på den urimelig korte høringsfrist, der har været til de her forslag, hvilket også KL gør opmærksom på i sit høringssvar, og som det også været fremme tidligere i debatten.
Det er nogle forslag, der har meget stor betydning for det danske samfund og for, hvordan man styrer tingene her i Folketinget over for kommunerne.
Det bør der være ordentlig tid til at diskutere og til at afgive høringssvar på.
Det er oven i købet sådan, at der med forslaget flyttes magt fra Folketinget til ministeren, og man bør diskutere og have ordentlig tid til at diskutere, om man synes, at det er den rigtige fremgangsmåde, at det fremover er op til ministeren alene at bestemme, frem for at det er noget, der skal diskuteres og besluttes i Folketinget.
Det store problem er selvfølgelig selve den tankegang, der ligger bag forslaget fra regeringen og Dansk Folkeparti, nemlig tanken om, at det ikke er ude i kommunerne, at man skal have ret til at bestemme, hvor mange penge der skal bruges, og have ret til sammen med borgerne og de ansatte at finde ud af, hvad der er behov for, og hvad man skal gøre for at opfylde de behov.
Det er i stedet for noget, der skal dikteres af Finansministeriet, og hvis kommunerne ikke lever op til diktatet, skal de straffes.
Der er blevet snakket meget om, hvor vigtigt det er med den økonomiske ansvarlighed, hensynet til nationaløkonomien osv., men regeringen og Dansk Folkeparti har ikke sagt et ord om, at det også er vigtigt med en social ansvarlighed, at det er vigtigt med en miljømæssig ansvarlighed, at det er vigtigt at sikre, at vi har en bæredygtig forvaltning både i forhold til miljøet og i forhold til mennesker, og at vi sikrer, at de, der er ansat, også kan holde til at være der, og at de også fremover vil være der.
Hvis kommuner og regioner ikke har mulighed for at give en ordentlig løn og ordentlige arbejdsvilkår og have nok ansatte, er det svært at forestille sig, at vi i fremtiden vil have det nødvendige antal ansatte, og det er svært at forestille sig, at de vil kunne levere den velfærd, som mange borgere har behov for, og den velfærd, som vores samfund er bygget op omkring, men det er vel også det, der egentlig ligger bag.
Selv om regeringen sjældent siger det højt, har beskæftigelsesministeren jo nogle gange fået fortalt, at det, regeringen egentlig er i gang med, er en langsigtet strategi for at skabe et helt nyt Danmark, en strategi, der handler om, at man lader det private forbrug stige kraftigt ved hjælp af skattestoppet, mens det offentlige forbrug stort set ikke får lov til at stige, og at man så regner med, at folk i løbet af nogle år i stigende omfang vil være nødt til at bruge brugerbetaling og forsikringsordninger.
Det kan selvfølgelig være fint for ministre og for andre højtlønnede, der har råd til at betale den brugerbetaling, men det er ikke særlig godt for de mange, der ikke har råd til at betale en brugerbetaling, det er slet ikke godt for alle dem, der ønsker et solidarisk velfærdssamfund, og det er slet ikke godt for alle de mange lavtlønnede, der i øjeblikket er ude i en konflikt for at sikre den solidariske velfærd i fremtiden.
De har behov for, at kommunerne har ret til at give dem den lønforhøjelse, som de kæmper for, og at man ikke skal sidde ude i kommunerne og vælge, om man vil give den nødvendige lønforhøjelse, eller om der skal skæres i antallet af stillinger i en velfærd, hvor der i forvejen er skåret er alt for dybt, og hvor folk flere steder ikke engang har været i stand til at strejke, fordi det nødberedskab, der skal opretholdes under en strejke, er bedre end det daglige beredskab.
Det vil sige, at det beredskab, der er til daglig, ikke kan sikre en opretholdelse af de funktioner, der er nødvendige for, at der ikke er nogen, der lider nød.
Det er et udtryk for, hvor dybt der er skåret, når vi står i den situation, og derfor kan Enhedslisten under ingen omstændigheder støtte dette forslag.