Anders Samuelsen (LA), 2008-11-13:
Men nu er det jo sådan, at vi faktisk har en lovgivning, som undtager hædersgaver fra beskatning.
Og det her er jo en hædersgave, som vi giver.
Det er jo netop ikke en belønning i forhold til, hvor meget fokus der er på den enkelte sportsgren, eller hvor meget man tjener inden for den enkelte sportsgren.
Det er en hædersgave.
Og der er lovgivning i forvejen, som siger, at hædersgaver beskattes på en helt anden måde end arbejde.
Det siger jo også sig selv, at det ikke kan være skat på arbejde
altså, et 100 meter-løb tager 10 sekunder, og det giver ingen mening at påstå, at det er skat på arbejde.
Det er en hædersbevisning, og det er der altså skattefrihed for i forvejen, så hvorfor kan man ikke ud fra den synsvinkel støtte forslaget?
Ja, selv om det næsten er dagen derpå, vi fremsætter det her forslag, er vi alligevel kun nummer to i rækken, for virkeligheden er jo den, at finansministeren, allerede i samme sekund han trådte ud af døren efter forhandlingerne, lovede at skaffe de her penge.
Så vi er jo bare på bagkant og prøver bare at følge op og få præciseret, hvordan vi skaffer de her penge.
Der tager vi fat i det mest naturlige udgangspunkt, man kan tage fat i, nemlig den tidligere kulturministers eget forslag om at gøre pengene skattefri.
Jeg synes, man kan angribe det her spørgsmål fra flere vinkler.
Den vigtigste vinkel i den her sammenhæng er for mig at se, at vi en gang imellem ligesom må prøve at bære lidt kollegialt over med hinanden, hvis man kan sige det på den måde.
Den tidligere kulturminister kom galt af sted.
Så enkelt er det.
Han nåede altså faktisk at give nogle idrætsudøvere, som måske ikke alle er lige godt inde i de finere parlamentariske finurligheder, en forventning om, at de penge, som de havde gjort sig berettigede til, var skattefri.
Så må vi ligesom spørge, om det ikke er fair nok, at vi løser den opgave og her internt i huset tager den diskussion med den tidligere kulturminister og forsøger at belære ham om, hvad man kan tillade sig at gøre, og hvad man ikke kan tillade sig at gøre.
Jeg synes egentlig godt, at der måtte være lidt storsind herinde i salen, at man kunne slå lidt ud med armene og sige: O.k., han kom galt af sted, men det skal altså ikke gå ud over dem, som han nu har givet en forventning om, at beløbet var skattefrit.
Vi taler jo faktisk om nogle udøvere, som måske er på SU, og for hvem det faktisk gør en kæmpemæssig forskel, uanset om hr. Niels Helveg Petersen mener, det er et lille beløb.
Det gør en stor forskel, om vi taler om, at man får 100.000 kr. med hjem eller man kun får 50.000 kr. med hjem, fordi man skal svare skat af pengene.
Så den første vinkel på det her er sådan set, hvorfor vi dog ikke bare en gang imellem kunne sige: Jamen så lad os droppe alt det her drilleri, som vi jo selvfølgelig godt kunne udnytte muligheden for, når nu den tidligere kulturminister er kommet galt af sted; lad os se bort fra det i første omgang, løse problemet for idrætsudøverne og så tage opgøret med den tidligere kulturminister internt i huset og sætte ham på plads, hvis det er det, der skal til.
Jeg synes sådan set, at den konservative hr. Per Ørum Jørgensen på den måde slog hovedet på sømmet, da han sagde: Er det ikke bare for småligt ikke at ville støtte det her forslag?
Jo, det er for småligt, og derfor undrer det mig, at der tilsyneladende blandt alle partier, inklusive hr. Per Ørum Jørgensens eget parti, er en enighed om, at man ikke vil støtte forslaget, men at man vil håbe på, at finansministeren finder en løsning via kulturministerens budget.
Det er jo fuldstændig rigtigt, som Enhedslistens ordfører påpegede, at det kun kan lade sig gøre, hvis man tager pengene fra nogle andre.
Hvis man så i Kulturministeriet finder ud af, at det ikke er en god idé, er man jo nødt til at gå til Finansudvalget.
Der kunne jeg sådan set godt tænke mig at få at vide fra De Konservatives side, om de har clearet med Dansk Folkeparti, at der så bliver sagt go til det, når man kommer med et aktstykke og beder om at få de her penge udleveret, sådan at man kan leve op til det løfte, som den tidligere kulturminister kom med.
En anden vinkel, som jeg kort skal berøre, er diskussionen om, hvorvidt det her er urimeligt, hvorvidt vi skaber ulighed i skattesystemet, fordi der så er nogle ting, som bliver skattefritaget i modsætning til andre ting.
Jeg synes, det er klart og tydeligt - og det burde det være for enhver - at det, der her er tale om, er en hædersgave.
Det er en hædersgave, og der er regler for hædersgaver i det her land.
Vi har allerede truffet en beslutning bredt i Folketinget om, at der er visse indtægter, vi betegner som hædersgaver, og som derfor er skattefri.
Og det, vi taler om her, er en hædersgave.
Vi taler om en hædersgave, som vi i Folketinget står bag via de midler, vi har bevilget til bl.a. Team Danmark, og som så videregives til idrætsudøverne.
Derfor skal jeg bare samle op og konkludere, at jeg synes, det er bedrøveligt, at det åbenbart er rigtigt, som den konservative ordfører har påpeget, at det p.t. er småligheden, som præger Folketinget.
Man vil ikke være med til det her, man vil hellere udnytte muligheden for at drille en tidligere kulturminister, som helt åbenlyst kom galt af sted.
Det vil man hellere holde fast i end at slå ud med armene, løse problemerne for idrætsudøverne og så tage det interne opgør med den tidligere kulturminister her i lokalet.