Per Clausen (EL), 2009-10-29:
Der har udspillet sig en spændende debat om et meget lille forslag, der til gengæld er meget afslørende for, hvad der er nogle af kerneproblemerne, når vi snakker om klima- og energipolitik både i Danmark og i EU.
Når jeg synes, at debatten er spændende, er det, fordi vi endnu en gang meget tydeligt får understreget den meget store afstand, der er mellem VKO-partiernes målsætninger og ambitioner på det her område og de ambitioner og målsætninger, som oppositionspartierne har.
Det betyder jo, at vi efter et kommende valg, når den nugældende energiaftale udløber, vil stå i den situation, at Det Konservative Folkeparti vil komme til at vælge imellem, om de vil føre en ambitiøs klima- og energipolitik sammen med en ny regering og det støtteparti, som den har, eller om de vil blive tilbage i den triste alliance med Venstre og Dansk Folkeparti, hvor der ikke sker meget.
Det er det første, jeg vil sige.
Det andet er, at vi jo også har den her diskussion på et tidspunkt, hvor det står fuldstændig klart, at det, der er EU’s udgangspunkt for at gå ind i forhandlingerne på klimatopmødet, på to afgørende spørgsmål ikke er tilstrækkeligt.
Det er måske også i den sammenhæng, at vi skal se det her forslag.
Det skal jeg vende tilbage til.
Men bare én positiv bemærkning: Jeg var meget glad for at høre, at hr. Per Ørum Jørgensen sagde, at når den nedsatte klimakommission kom med sin rapport, så ville – sådan forstod jeg det – de konklusioner, som de der når frem til, blive en del af regeringens politik.
Det vil så være første gang i meget, meget lang tid, at en kommissions konklusioner bliver en del af regeringens politik.
Men det ser vi da i det her tilfælde frem til, for jeg tror såmænd, at konklusionerne vil være ganske fornuftige.
Om det konkrete lovforslag vil jeg sige til det om skrotningsordningen og til det, at man så at sige forlænger den, at det er vi indstillet på at være med til.
Det er selvfølgelig ærgerligt, at det er blevet nødvendigt.
Andre har antydet, at det skyldes regeringens fodslæbende politik.
Det vil jeg ikke trampe rundt i.
Jeg har svært ved at se, hvad det ellers skulle skyldes, men der kan selvfølgelig være andre forklaringer.
Så kommer vi til det indhold, der handler om, at flytransporten nu også skal kvotereguleres.
Det kan ikke opfattes som andet end et fremskridt set i det perspektiv, at der indtil nu ikke været nogen som helst regulering.
Man kan sige, at kvotesystemet måske i virkeligheden er bedre til at lægge en bund for, hvor langt CO2-udslippet kan komme ned, end det er til at lægge et loft over det.
Man kan nemlig sige, at det er til at fuske sig til at komme over, men at det er meget svært at komme under det.
Her indeholder det her forslag dog en enkelt god ting, nemlig at de ekstra kvoter, der nu kommer til luftfarten i hvert fald ikke kan bruges uden for luftfarten, så det med at opdele kvotesystemet branchemæssigt er måske en vej at gå fremover for at sikre, at systemet bliver mere effektivt.
Enhedslisten synes grundlæggende, at det havde været langt, langt mere fornuftigt at indføre en afgift på brændstof til flytrafik, som for alvor afspejlede den miljømæssige og klimamæssige belastning, som flytrafikken er udtryk for, hvor CO2-udslippet jo bare er ét eksempel, og hvor det oven i købet kan siges, at man skal være opmærksom på, at da CO2-udslippet sker højt oppe, er påvirkningen formentlig endnu større og mere negativ, end hvis CO2-udslippet skete tættere på jorden.
Så det skulle i virkeligheden være langt strammere og langt hårdere.
Man har også indrettet systemet sådan, og klogere folk end mig har fortalt, at det gælder for hele kvotesystemet, at det fungerer på den måde, at det, der jo i realiteten sker i første omgang i kraft af de meget omfattende gratiskvoter, er, at luftfarten faktisk får et statstilskud til branchen.
Det synes vi måske nok er en meget underlig situation at ende i.
Vi synes, at man skal overveje, om man ikke kan stramme op på lovforslaget, så det forsvandt.
Det er imidlertid fuldstændig spild af tid at diskutere det, fordi herinde implementerer vi jo og gennemfører EF-direktiver, og ligegyldigt, hvad et flertal i Folketinget måtte ønske, bliver det præcist sådan, som det står i lovforslaget.
Så bare til allersidst til anvendelsen af pengene.
Til det vil jeg sige, at hr. Per Ørum Jørgensen jo lige så godt som jeg ved, at der findes en lang række videnskabeligt baserede beregninger på, hvornår Danmark kan være uafhængigt af fossile brændstoffer, og en række planer, der på nogle områder er sammenfaldende og på andre områder er en smule forskellige, om, hvordan man kan komme derhen.
Så man mangler ikke viden til at træffe beslutningen.
Derfor er det jo trist – men det kan jo bekræfte den store forskel, der er på hr. Per Ørum Jørgensens og min tilgang til den her diskussion – at Klimakommissionen bare skal bruges til at få tiden til at gå, og at det er med den, som det er med alle andre kommissioner: Tiden skal bare gå, og den tid, der er gået godt, dvs. med, at der ikke er sket noget, vender jo ikke dårligt tilbage – tror hr. Per Ørum Jørgensen.
Det gør den nu, når vi snakker klima og klimaforandringer.