Troels Lund Poulsen (V), 2009-01-22:
Lad mig starte med at sige tak for, at vi får muligheden for at diskutere et meget vigtigt tema her i dag i Folketingssalen, nemlig luftforurening, og også drøfte, hvad det er for en indsats, der skal gøres for at forbedre forholdene på dette område.
Det er et vigtigt emne, og det er vigtigt, at vi når i mål med at reducere vores luftforurening.
Derfor er jeg sådan set også glad for i dag at kunne fastslå, at vi når i mål for alle forurenende stoffer, der er omfattet af det, der hedder NEC-direktivet.
Det viser de nyeste tal fra Danmarks Miljøundersøgelser, og det viser jo sådan set også med al tydelighed, at regeringens indsats har båret frugt.
Det skyldes flere forskellige ting, bl.a. det indgåede energiforlig med mere grøn strøm og en NOx-afgift, men det er selvfølgelig også udtryk for, at det, som regeringen igennem mange år har arbejdet meget seriøst med, bærer frugt.
Vi har nu løst det overordnede danske luftforureningsproblem, men vi har stadig væk en lang række udfordringer i forhold til luftforureningen i byerne, hvor EU's grænseværdier stadig væk nogle steder overskrides.
Det er selvfølgelig et arbejde, som man skal tage meget seriøst, og regeringen har jo også gjort sig en lang række tanker om og taget en lang række initiativer med hensyn til, hvad vi kan gøre for at nedbringe luftforureningen i byerne.
Et af initiativerne var at indføre miljøzonen i København og på Frederiksberg med krav om partikelfiltre på gamle lastbiler og busser; det trådte i kraft den 1. september 2008.
Det bliver fulgt op af en miljøzone i Aalborg, en miljøzone i Århus kommer også, og endelig kommer Odense senere.
Så kan man stille sig selv det spørgsmål: Har man så overhovedet gjort noget?
Ja, det har vi.
Bl.a. har vi givet 15.000 kr. i tilskud til partikelfiltre på lastbiler og busser, uanset om de kører i en miljøzone eller ej.
Derfor får vi også en bredere miljøgevinst, efter at de nye miljøzoner er trådt i kraft.
Senest har regeringen under forhandlingerne i EU presset på for, at de nye krav til tunge køretøjer, de såkaldte EURO VI-standarder,
bliver så seriøse og restriktive som muligt.
Her har vi opnået en reduktion i partikeludledningen med 66 pct. for alle nye tunge køretøjer fra 2013 sammenlignet med EURO V-køretøjernes partikeludledning.
For at fremme den nyeste teknologi indførte regeringen allerede i 2006 et nedslag i registreringsafgiften til person- og varebiler med partikelfiltre, og nedslaget for disse typer biler blev forhøjet, da regeringen ændrede bilafgifterne i 2007.
Endelig har regeringen reduceret forureningen fra trafikken yderligere ved allerede i 2005 at indføre svovlfri benzin og diesel.
Hertil kommer regeringens ambitiøse indsats over for brændeovne.
Brændeovne er en af de store nationale kilder til partikelforurening, og derfor er det også vigtigt at sætte fokus på, at folk bliver bedre til at fyre rigtigt, og at vi også får en langt bedre kvalitet af vores brændeovne.
Vi har for tiden et tæt samarbejde med bl.a. vidensmiljø og producenter om udviklingen af miljøteknologi, og på netop dette punkt er fremtidens brændeovne blevet renere.
Men de kan blive endnu renere.
Regeringen sætter også fokus på miljøudfordringen i det udspil, vi kom med, der hedder »Bæredygtig transport«, og som fokuserer på, hvordan vi i fremtiden skal se på at få fremmet de miljø- og energivenlige biler.
Den grønne omlægning af bilbeskatningen, som der er lagt op til i oplægget, og en styrkelse af den kollektive trafik vil bidrage til at mindske luftforureningen og forhåbentlig også mindske trængsel og støj og dermed bidrage til et sundere og renere samfund, ikke mindst i de store byer.
Regeringen er allerede i gang med at udmønte en del af forslagene.
Vi er på vej med et krav om, at alle taxaer fremover skal have partikelfiltre samt være i energiklasse C.
Vi regner med, at det allerede kan træde i kraft her i efteråret 2009.
En taxa udskiftes jo i gennemsnit hvert andet år.
Derfor vil lovkravet betyde, at alle taxaer i bund og grund vil have partikelfiltre i 2011.
Det er absolut relevant at stille skrappe krav f.eks. til taxabranchen.
I hovedstadsområdet er der omkring 2.200 taxaer, som hver kører gennemsnitligt 125.000 km om året.
Meget af denne kørsel sker i tætbefolkede byområder, hvor problemet med partikelforurening er størst.
På de store veje i hovedstaden viser trafiktællingerne, at taxaerne står for 6-9 pct. af den samlede kørsel og en tilsvarende del af forureningen.
Men taxaerne er selvfølgelig ikke det eneste.
Vores indsats fra regeringens side har også taget målrettet fokus mod at nedbringe luftforureningen fra skibe.
Miljøstyrelsen har her i slutningen af 2008 indgået et partnerskab med Danmarks Rederiforening.
Her arbejdes der på at opnå markante miljøforbedringer - også internationalt.
Tanken er, at Danmark derigennem får mulighed for at være foregangsland i forhold til at gennemføre de nye skærpede miljøkrav fra FN's søfartsorganisation, IMO, som vil bringe danske leverandører af miljøeffektive teknologier helt frem i førerfeltet og dermed også skabe flere arbejdspladser i Danmark, fordi vi derved kan omsætte miljøteknologiske produkter til arbejdspladser.
Danmark var en af drivkræfterne bag de nye skrappe krav.
Netop den form for partnerskaber, som jeg har beskrevet, illustrerer en moderne form for miljøpolitisk indsats, hvor vi arbejder tæt sammen med branchen om at skabe miljøteknologisk udvikling, der kan gøre, at vi når vores ambitiøse mål.
Det er noget af det, jeg ser meget perspektiv i.
Men det er selvfølgelig ikke nok kun at se på, hvad vi kan gøre nationalt.
Luftforurening er og bliver et grænseoverskridende problem, mere end halvdelen af partiklerne kommer hertil fra udlandet, og derfor har regeringen selvfølgelig også stor fokus på fælleseuropæiske løsninger, netop ved til stadighed at skærpe krav til trafikken og andre kilder til udledning af luftforurening.
Miljøzonen er en succes.
Vi forventer, at partikeludledningen fra køretøjernes udstødning bliver reduceret med cirka en tredjedel, og det er virkelig positivt.
Beslutningsforslaget fra SF indeholder en lang række elementer, der gør, at regeringen ikke kan stemme for forslaget.
Inden jeg kommenterer hvert enkelt af dem, vil jeg gerne kortfattet gøre en status for de planer, vi har på området.
Sidste sommer fremlagde regeringen sin luftstrategi, hvis centrale tema var ren luft i byerne.
Disse analyser er netop nu ved at blive færdiggjort og vil blive oversendt til Folketinget, når de inden længe foreligger, og på baggrund af disse analyser vil regeringen fremlægge en ny lufthandlingsplan i løbet af det kommende halvår.
Jeg regner med i løbet af meget kort tid, i foråret 2009, at fremlægge en handlingsplan med nogle konkrete, fokuserede indsatser mod luftforurening.
Her vil vi selvfølgelig også undersøge effekten af muligheden for og omkostningerne ved at skærpe de allerede eksisterende miljøzoner.
Det vigtige er at få bragt luftforureningen ned, og det er selvfølgelig også vigtigt, at det sker på en samfundsøkonomisk fornuftig måde.
Vi erkender, at det en udfordring og noget, vi bliver nødt til at gøre noget ved.
Jeg håber meget, at de fælles ønsker om ren luft i byerne gør, at jeg også blandt andre forslagsstillere vil kunne finde støtte til den lufthandlingsplan, som jeg vil præsentere i løbet af kort tid.
Lad mig så for god ordens skyld gennemgå et par af punkterne i beslutningsforslaget.
For det første foreslås det, at alle byer med mere end 25.000 indbyggere får mulighed for at indføre miljøzoner.
Spørgsmålet blev indgående diskuteret ved behandlingen af lovforslaget om miljøzoner, og beregningerne fra Danmarks Miljøundersøgelser viste allerede dengang, at miljøeffekten af at indføre miljøzoner i små byer er meget begrænset.
Det er også fortsat regeringens opfattelse, og vi skal derfor fokusere på at gøre en særlig miljøindsats dér, hvor det gør en forskel.
For det andet lægger beslutningsforslaget op til, at der skal stilles krav om partikelfiltre på helt nye tunge køretøjer - igen et emne, der blev diskuteret indgående ved behandlingen af lovforslaget om miljøzoner.
Her lovede regeringen at undersøge problemet nærmere, og i januar 2008 fik vi så en rapport, der bekræftede, at partikelforurening fra EURO IV- og EURO V-køretøjer er meget lavere end for de ældre køretøjer, både med hensyn til det samlede partikeludslip og antallet af ultrafine partikler.
Jeg mener derfor ikke, der er basis for, at vi skal gå videre ad den vej.
Kravet om SCR-katalysatorer på tunge køretøjer er et andet emne, vi har diskuteret flere gange.
Her kan vi glæde os over, at Færdselsstyrelsen i december 2008 indførte en godkendelsesordning for disse systemer i lighed med den, der har dannet baggrund for indførelsen af krav om partikelfiltre, og et vigtigt grundlag for fremme af SCR-katalysatorer er således på plads.
Jeg er dog stadig noget forbeholden over for et generelt krav om disse katalysatorer på tunge køretøjer og varebiler.
SCR-katalysatorerne virker i forhold til NO2-forureningen, mens en udskiftning af de ældste varebiler på en langt mere effektiv måde vil begrænse både partikel- og NO2-forurening.
Forslaget må også vurderes i lyset af, at vi i forvejen har pålagt de tunge køretøjer en lang række omkostninger til at montere partikelfilter, og man skal også gøre sig klart, at et krav om SCR-katalysatorer på varebiler i praksis er et krav om at udskifte alle de gamle varebiler med helt nye, da de er meget dyre og vanskelige at eftermontere på varebiler.
For det tredje foreslår Socialistisk Folkeparti krav om katalysatorer på benzinbiler.
I praksis ville det betyde et forbud mod kørsel med gamle benzinbiler i miljøzonerne.
Det er rigtigt, at benzinbiler uden katalysatorer forurener forholdsvis meget, men der kører heldigvis relativt få af disse køretøjer på vejene.
Her mener jeg, vi skal afvente de analyser, der kommer, og se på, hvad det giver mening at indføre.
For det fjerde stilles der krav om partikelfiltre på dieselpersonbiler og -varebiler.
Til det vil jeg sige, at det faktisk slet ikke er nogen dårlig idé, og det er derfor, jeg tidligere har været ude og argumentere for, at det er noget af det, man kan overveje.
Det er også en af de ting, hvor jeg netop nu sidder og overvejer, hvorvidt man skal stille de krav i forhold til miljøzonelovgivningen.
Lad mig også her til sidst nævne, at vi jo, som jeg tidligere har nævnt, i løbet af kort tid skal behandle et forslag om taxaerne.
Det er et ganske udmærket eksempel på, at man med en meget målrettet indsats kan få en meget stor miljøgevinst, og det gælder selvfølgelig også om at finde de områder, hvor vi får en stor miljøgevinst for samfundet på en intelligent måde.
Det handler selvfølgelig om, at det er problem, vi skal tage meget seriøst, men det handler selvfølgelig også om, at vi skal have mest muligt miljø for pengene.
Samlet set indeholder forslaget fra SF en lang række positive takter og ideer.
Men der er også en lang række centrale elementer, som regeringen ikke kan støtte, og på den baggrund kan regeringen ikke stemme for forslaget.
Jeg vil dog også, som jeg indledte med at sige, understrege, at vi har et fælles mål, der ikke må blive glemt, nemlig at sikre ren luft, og her vil jeg gerne give tilsagn om, at strategien fra sidste år følges op af konkrete handlinger i forhold til en lufthandlingsplan, som vil blive præsenteret her i foråret 2009, og hvor vi så netop kan diskutere, hvad der giver bedst mening i forhold til at bekæmpe luftforurening.
Tak for de mange indlæg, der har været til lovforslaget om ændring af miljøbeskyttelsesloven, lovforslaget om udarbejdelse af grønne regnskaber.
Lovforslaget bygger, som den radikale ordfører, hr. Johs. Poulsen, også var inde på, på forslag fra et udvalg under Miljøministeriet til, hvordan man kan forenkle og modernisere de grønne regnskaber.
Historisk set er det jo sådan, at de grønne regnskaber blev indført i dansk lov i 1995, så kom anden generation af de grønne regnskaber med den seneste lovændring i 2001, og man kan sige, at vi nu går i gang med tredje generation af de grønne regnskaber.
Det her koncept har eksisteret i 13 år.
Det er jo et koncept, som skal udvikles, i takt med at behovene for og brugen af de grønne regnskaber ændres.
I stedet for at være en hjælp til at fokusere på væsentlige miljøindsatser, har virksomhederne oplevet dem som en byrde.
Denne tredje generation af grønne regnskaber sætter derfor fokus på virksomhedernes miljøstrategiske indsats og på en større synlighed og tilgængelighed af de grønne regnskaber for borgerne.
Det er et meget tidssvarende system, og det er jo også det, der gør, at man så bevæger sig videre i den informationsteknologiske del af samfundsudviklingen.
Lovforslaget kommer også til at medføre betydelige administrative lettelser for erhvervslivet.
Det har været en del af hele moderniseringsøvelsen, at man forenkler det mere.
Lovforslaget bygger derudover også på, at man får gjort op med nogle af de administrative byrder, sådan at man får en reduktion, vel at mærke uden at vi forringer miljøet.
Det er også helt i overensstemmelse med regeringens målsætning om at lette de administrative byrder for erhvervslivet.
De administrative lettelser sker ved at indsnævre antallet af regnskabspligtige virksomheder, dels ved at stille færre formkrav, dels ved at indskrænke hyppigheden af rapporteringen.
Jeg vil også gerne understrege, at jeg jo fastholder de virksomheder, som har et stort forureningspotentiale, på at skulle udarbejde grønne regnskaber.
Jeg tror, at offentlighedens fokus er rettet mod de største og mest miljøtunge virksomheder.
Derudover vil jeg også gerne gøre opmærksom på, at de regnskabspligtige virksomheder omfatter de virksomheder, som også er underlagt den såkaldte PRTR-forordning.
Denne forordning bestemmer, at alle IPPC-virksomheder skal rapportere til et fælleseuropæisk register om deres emissioner til vand og luft samt affaldsmængder, der overskrider en fastsat tærskelværdi.
En sådan IPPC-virksomhed er godkendelsespligtig efter EU's regler om miljøgodkendelse af visse forurenende virksomheder.
For de virksomheder, som fortsat skal udarbejde grønne regnskaber, lægges der med lovforslaget op til en række centrale ændringer.
For det første vil virksomhederne få bedre mulighed for at målrette miljøberetningen i det grønne regnskab til de grupper, som virksomhederne opfatter som deres væsentlige målgrupper.
For det andet skal virksomhederne i højere grad end tidligere formulere deres miljøstrategiske indsats ved at redegøre for deres politik, mål og indsats på miljøområdet.
For at styrke miljøberetningen yderligere foreslår regeringen at supplere med et krav om, at virksomhederne også skal redegøre for deres miljøteknologiske tiltag.
Jeg er ikke et sekund i tvivl om, at det vil medføre en mere proaktiv miljøteknologisk indsats fra virksomhedernes side og vil være med til at omsætte nogle af de tanker, som jeg også tidligere har givet udtryk for, nemlig at vi skal satse på at udvikle vores miljøteknologi.
Det skal også nævnes, at de virksomheder, der i forvejen gør en stor indsats på miljøområdet, f.eks. virksomheder med miljøledelsessystemer, vil opleve, at der bliver stillet færre krav til dem.
Det er tanken, at virksomhederne skal forpligtes til selv at præsentere regnskaberne på deres hjemmeside, hvis de har en hjemmeside, og at Miljøministeriet digitaliserer de grønne regnskaber.
Når regnskaberne digitaliseres, får brugerne også lettere ved at finde dem og søge de ønskede informationer.
Det kunne f.eks. være, at en borger ønskede at finde oplysninger om en virksomhed inden for et bestemt geografisk område, som udleder et bestemt stof, eller at se udslippet af et forurenende stof over en længere tidsperiode for en bestemt branche.
Mulighederne er jo rigtig mange, når man gør brug af den digitale løsning.
Lad mig også sige, at jeg har igangsat et arbejde, som vil medføre, at virksomhederne fremover kan gå ind via den fælles offentlige hjemmeside og afrapportere digitalt gennem det, der hedder www.virk.dk.
Efter den nyligt vedtagne lov om ændring af årsregnskabsloven skal virksomhederne redegøre for deres samfundsansvar, herunder miljø- og klimamæssige forhold.
De grønne regnskabers og årsregnskabslovens redegørelse for samfundsansvar er to regelsæt, som understøtter hinanden.
Der bliver således ikke tale om nogen form for dobbeltrapportering.
Alt i alt mener jeg altså, at det her lovforslag er en revitalisering af de grønne regnskaber, et koncept, som virksomhederne vil finde mere anvendeligt, når de skal berette om deres miljøforhold og føre deres miljøpolitik ud i livet, og det betyder også en miljøredegørelse, som forbrugerne i højere grad vil efterspørge.
Jeg startede med før at udtrykke min forståelse for, at fru Ida Auken er utålmodig, ligesom jeg selv er, efter at gøre endnu mere.
Men det er klart, at man for at gøre endnu mere jo også skal kunne se helt præcis, hvor det er mest fornuftigt at gøre mere.
Og der må jeg jo sige, at fru Ida Auken og jeg så ikke er enige.
Fru Ida Auken har en lang række forslag.
Nogle af dem kan være fornuftige nok, andre giver slet ikke nok miljø for pengene.
Det, jeg er optaget af, er først og fremmest at sikre ren luft.
Det har vi nu med NEC-direktivets opfyldelse bevist kan lade sig gøre.
Det er nu dokumenteret og bevist, at det kan lade sig gøre.
Og hvordan kan vi leve op til NEC-direktivet, som går ud på, at man skal nedsætte udledningen af nogle af de farlige stoffer, hvis vi ikke gør noget?
Ja, det er jo netop beviset på, at vi har gjort meget; det er jo netop derfor, at man kan leve op til et direktiv.
Det er den dokumentation, der så er for, at udledningen falder.
Men derfor vil jeg så også sige til fru Ida Auken, at jeg tror, at uanset hvor mange gange jeg redegør for de mange initiativer, vi har taget, vil fru Ida Auken enten ikke høre tale om, at vi har taget de initiativer, eller også ønsker fru Ida Auken slet ikke at vide af, at de er taget.
Man må sige, at det selvfølgelig er en politisk uenighed, at fru Ida Auken ikke vil anerkende de mange initiativer, vi allerede har taget.
Og det må jo så være fru Ida Auken, der bevidst ønsker at se bort fra den kendsgerning.
Det, jeg ser meget alvorligt på, er at leve op til vores internationale forpligtelser.
Det har vi nu gjort med hensyn til NEC-direktivet, og nu har vi så nogle udfordringer, det erkender jeg, vedrørende nogle af de udledningsproblemer, vi har, primært her i København.
Det skal vi selvfølgelig gøre mere ved, og derfor vil jeg også fremlægge den mest effektive måde at gøre noget ved det på.