runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Stine Brix (EL), 2015-11-16:
Jeg synes, det er rigtig interessant at kigge på relationen mellem effekt og omkostninger, men det er jo fuldstændig rigtigt, som spørgeren her er inde på, at der også ligger fravalg i det.
Derfor er det jo helt afgørende, hvor man sætter de grænser, hvordan man håndterer de her etiske spørgsmål, og det er det, jeg synes vi mangler nogle svar på.
Jeg synes, der er nogle ting i det, man har gjort i Norge, som er meget interessante, nemlig at man i første omgang har gjort et stort stykke arbejde for at tage diskussionen om de prioriteringer, der allerede foregår i dag med konsekvenser for borgere, som vi ikke ser, og dermed tager en offentlig, åben debat om, hvordan vi synes midlerne skal bruges.
Og det synes jeg i hvert fald er et absolut minimum, vi kan lære af Norge.
Jane Heitmann (V), 2015-11-16:
Jamen der ligger jo implicit i det at prioritere, at man vælger noget fra.
Hvad er det så, ordføreren synes at man skal vælge fra?
May-Britt Kattrup (LA), 2015-11-16:
Jeg ved ikke, hvordan samarbejdet skulle foregå rent praktisk.
Det, jeg siger, er, at jeg lægger op til, at man i det analysearbejde, der er planlagt, ser på, om man kunne lave et fælles nordisk samarbejde, fordi man i den sammenhæng så ville stå som en større indkøber og derved bedre kunne presse medicinalindustrien og derved måske fremskaffe nogle bedre priser.
Jane Heitmann (V), 2015-11-16:
Tak for det.
Ordføreren nævner, at valget står mellem ny og gammel medicin.
Er ordføreren ikke af den opfattelse, at danske patienter da naturligvis skal have glæde af ny medicin, så snart den er tilgængelig og kan hjælpe en given patient mod en given sygdom?
Så nævner ordføreren her cystisk fibrose.
Det giver mig jo egentlig anledning til at spørge: Hvem er det, ordføreren synes ikke skal prioriteres?
Er det de små børn med cystisk fibrose?
Er det den unge mor med livmoderhalskræft?
Eller er det den midaldrende herre med sklerose?
Hvem er det, der ikke skal have tilgængelig medicin?
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2015-11-16:
Tak for det.
Når fru Jane Heitmann stiller det spørgsmål, lyder det jo næsten, som om der ikke allerede i dag prioriteres i sundhedsvæsenet.
Der er masser af mennesker i dag, der må undvære, i forhold til hvad de kunne få, hvis der var ubegrænsede ressourcer.
Det er jo ikke min opgave at beslutte, hvem der skal, eller hvem der ikke skal, men på linje med mange af de andre ordførere, som har været heroppe at tale i dag, vil jeg sige, at den opgave skal lægges ud til et organ, hvor man har de rette både lægefaglige, sundhedsøkonomiske og etiske kompetencer til at træffe beslutningen om, hvordan vi skal prioritere i vores sundhedsvæsen.
Til det andet vil jeg sige: Jeg synes, at danskerne i det brede perspektiv skal have adgang til den medicin, som i størst muligt omfang kommer det danske sundhedsvæsen til gode ud fra et demokratisk, gennemsigtigt perspektiv.
Og hvis vi har medicin, som viser sig at have meget ringe effekt og samtidig er meget dyr, kan det være, at det er et af de områder, hvor udgifterne kan bruges bedre et andet sted.
Tak for det.
Og tak til ministeren for redegørelsen.
Jeg er rigtig glad for, at man tager den her diskussion alvorligt, og det tror jeg sådan set vi alle sammen er enige om at der er behov for.
I forhold til KRIS vil jeg sige, at jeg sådan set er enig med ministeren i, at KRIS faktisk gør et rigtig godt stykke arbejde i dag, og at de gør det, de skal, rigtig godt.
Det er interessant, at direktøren for KRIS, Steen Werner Hansen, selv udtaler, at det, som han sådan set kunne ønske sig i forhold til der, hvor han er i dag, er, at man må skele til prisen for medicin.
Og det er jo det, som vi i Alternativet hele tiden har ment er udfordringen i den nuværende ordning, nemlig at man ikke må skele til relationen mellem pris og effekt, når man skal vurdere ibrugtagning af ny dyr sygehusmedicin.
Ministeren siger selv, at der mangler det faglige fundament, men vi har en masse stemmer, bl.a. Steen Werner Hansen selv, vi har Danske Regioner, og vi har Lægeforeningen, Lægevidenskabelige Selskaber, en mængde hospitalsdirektører og andre fagfolk, som alle sammen er ude at sige, at vi mangler at kunne skele til relationen mellem pris og effekt.
Hvad er det for nogle stemmer, vi mangler at høre?
Flemming Møller Mortensen (S), 2015-11-16:
Jeg vil takke for svaret.
Som Socialdemokraternes sundhedsordfører synes jeg, at Danske Patienter er en fantastisk organisation, som næsten rummer alle patientorganisationer i Danmark.
Det er både store og små, og de har bl.a. også organisationer for de sjældne diagnoser under sig, som de er talspersoner for.
Jeg er meget glad for, at ordføreren siger, at Danske Patienter, altså dem, som ordføreren siger også er en del af det danske sundhedsvæsen, siger nej tak til et prioriteringsinstitut, som ordføreren er talsperson for.
Jeg vil gerne spørge ordføreren om en anden ting.
Det er om det med de biologiske præparater, som er meget dyre.
Er det ikke korrekt, at Amgros alene på ét præparat, hvor man nu har fået indført et biosimilært produkt, faktisk sparer 200 mio. kr. om året?
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2015-11-16:
Det vil jeg gerne sige.
Danske Patienter er jo en paraplyorganisation for en række patientorganisationer, 17 patientorganisationer, og jeg mener, vi er på vej mod 18.
Jeg har holdt møde med Danske Patienter om det her.
Jeg vil gerne tilføje til det, at jeg synes, det er vigtigt at holde for øje, at Danske Patienter ikke er et direkte patientorgan, men et organ, som repræsenterer patientorganisationerne.
Det er altså en samling af patientorganisationer, og vi ved alle, der sidder på sundhedsområdet, at patientorganisationerne selvfølgelig også har politiske interesser.
Flemming Møller Mortensen (S), 2015-11-16:
Tak for det, og tak til ordføreren.
Ordføreren har citeret rigtig mange i sin ordførertale, både organisationer og enkeltpersoner.
Men ordføreren siger også, at patienterne er en del af sundhedsvæsenet.
Jeg synes, at ordføreren mangler at sige, hvad holdningen hos paraplyorganisationen Danske Patienter er til et prioriteringsinstitut.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2015-11-16:
Tak skal du have.
Det er et godt spørgsmål.
Jeg har talt med en del medicinalfirmaer, som producerer dyr sygehusmedicin, bl.a. Roche.
Det, de oplyser mig om, er, at der ikke findes et særlig stort konkurrerende marked.
Det siger spørgeren så at der gør, og at de sælger.
Jeg har da selvfølgelig ingen problemer med også at kigge på det.
Vi skal jo presse industrien på alle de ledder og kanter, som vi kan.
May-Britt Kattrup (LA), 2015-11-16:
Spørgsmålet er: Det, ordføreren siger, er, at der ikke kan spares så meget på parallelimport af apoteksmedicin, som der kan på import af sygehusmedicin.
Ordførerens argument er, at det er, fordi det er sværere at kopiere de produkter, når deres patent er udløbet.
Det, som jeg taler om, er parallelimport af produkter, hvis patent ikke er udløbet, og som ikke er kopiprodukter.
Altså parallelimport af originalprodukter.
Det er muligt at sælge til andre lande, så hvorfor ikke i Danmark?
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2015-11-16:
Jeg skal lige have spørgsmålet en gang til for at forstå, hvad der helt præcist bliver spurgt om.
May-Britt Kattrup (LA), 2015-11-16:
Tak for det.
Ordføreren siger, at der ikke vil være så meget at spare på parallelimport af sygehusmedicin, som der er ved apotekernes medicin.
Jeg mener, at der blev sagt, at det er, fordi det er sværere at kopiere sygehusmedicin efter patentudløb.
Men det, som jeg taler om, er parallelimport af originalprodukter.
Der er ikke tale om kopimedicin, der er ikke tale om produkter, hvis patenter er udløbet.
F.eks. sælger Abacus masser af dyr kræftmedicin, sklerosemedicin og medicin til behandling af hepatitis til udlandet.
Det er bl.a. disse dyre behandlingsprodukter til behandling af kræft, gigt og sklerose, som udgør en meget stor andel af de samlede lægemiddeludgifter.
Hvad er ordførerens holdning til det?
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2015-11-16:
Tak, og tak, fordi du stillede det spørgsmål, for jeg kan jo også høre, at der her været nogle misforståelser i dag.
Vi er jo på ingen måde fortalere for, at den enkelte patient skal finde pengepungen frem for at betale for sin behandling.
Vi er jo lige præcis tværtimod fortalere for, at i det omfang, at relationen mellem pris på og effekt af et præparat er meget, meget dårlig, skal man være opmærksom på eksisterende produkter, som faktisk er lige så gode.
Så handler det jo ikke om, at man enten får en behandling eller slet ikke får nogen behandling.
Det handler om: Skal vi købe den nye medicin, som har en meget lille effekt, eller skal vi holde os til det, vi allerede har nu?
Der vil vi sige at det er en nødvendig diskussion at tage.
Jeppe Jakobsen (DF), 2015-11-16:
Nu forholder det sig sådan, at jeg sidder som bestyrelsesmedlem i Amgros I/S, som er det selskab, der indkøber medicin.
Hvis det er sådan, at der ikke er særlig mange biosimilære produkter ude på markedet, skal jeg da lige have en snak med direktøren om, hvorfor vi bruger så mange penge på det.
Hvorfor gør vi det, hvis det her præparat åbenbart ikke eksisterer?
Ordføreren nævnte også, at der var et socialt skævt perspektiv i ikke at have pris som prioritet.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2015-11-16:
For det første vil jeg mene, at hver gang der kommer et nyt præparat på markedet, er det et nyt præparat, der kommer på markedet.
Så kan det godt være, at patentet er udløbet, men det er jo et nyt præparat, som vi så skal tage stilling til.
Det kan jo godt være, at der vil være en ny vurdering af prisen.
Som jeg nævnte før, er udfordringen, at der ikke er særlig mange kopipræparater af medicinen på sygehusområdet, fordi de er så svære at lave.
Så man kan sige, at når en virksomhed først har udviklet et præparat på det område, er det ikke så tit, at vi ser konkurrerende medicinalvirksomheder komme med lignende præparater.
En anden ting, som jeg kan lufte her på talerstolen, er noget af det, som fru Stine Brix nævnte i sin ordførertale.
Man kunne jo også stille et krav til medicinalindustrien.
Hvis de kommer og vil sælge os et produkt, kunne vi sige: Vi vil godt lige følge med i, hvordan det så egentlig virker.
Så laver man faktisk en løbende evidensopfølgning på virkningen, efter det er blevet taget i brug, og så kan det være, man skal tilbage og forhandle igen.
Det er i hvert fald en idé, som jeg mener vi kunne kigge til for at presse medicinalindustrien.
Jeppe Jakobsen (DF), 2015-11-16:
Det er jo rigtigt, at hvis man sætter pris ind som et kriterium, vil man givetvis kunne få nogle prisforbedringer på den patenterede medicin, som er den, der er en særlig udfordring for tiden i sundhedsvæsenet.
Men kan ordføreren ikke se det problem, der opstår, når de her patenter udløber og medicinen så burde blive udsat for fri konkurrence?
Hvor er medicinalselskabernes tilskyndelse så til at sætte prisen ned, hvis vi allerede på forhånd har meldt ud, at den her effekt er den her pris værd?
Hvordan skal vi så få bedre priser på den type medicin?
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2015-11-16:
Det var et rigtig godt spørgsmål.
Til det første vil jeg lige sige, at patienterne for mig er en del af vores sundhedsvæsen – det er ikke kun personalet.
Det er et rigtig godt spørgsmål om etik.
Det, som vi foreslår, er sådan set, at det prioriteringsinstitut, vi gerne ser oprettet, består af både fagfolk og etikere, men også af lægmænd, dvs. ganske almindelige borgere.
Det handler om, at vi skal have repræsenteret den ganske almindelige danskers syn på retfærdighed.
Til det behøver man jo altså ikke at have en uddannelse i etik eller teologi for den sags skyld, som mange har i Det Etiske Råd.
Så vi skal have etikken med.
Vi skal også have den ganske almindelige borgers perspektiv på demokratisk retfærdighed med.
Jane Heitmann (V), 2015-11-16:
Jeg kan da så i hvert fald konstatere, at ordføreren og jeg her er lodret uenige.
Ordføreren siger her, at ordføreren vil have den medicin, som kommer det danske sundhedsvæsen til gode.
Mit udgangspunkt er sådan set patienten.
Jeg vil gerne have, at vi tilbyder den medicin, der kommer patienten til gode, så her er vi jo grundlæggende uenige.
Ordføreren bliver ved med at vende tilbage til etik som et afgørende parameter.
Nu har vi jo f.eks. Udvalget vedrørende Det Etiske Råd her i Folketinget.
Vil ordføreren ikke give mig ret i, at det er meget, meget tit, når vi ser publikationer fra udvalget, at vi ser, at man også i Udvalget vedrørende Det Etiske Råd er uenige om, hvad der er det rigtige, og hvad der er det forkerte?
Og hvordan vil ordføreren undgå det i et prioriteringsinstitut, hvor man jo gerne skal tage en beslutning?
Stine Brix (EL), 2015-11-16:
Hvis forslagene kommer til afstemning, ja,
så tror jeg, vi vil stemme gult.
Vi må jo se, om de gør det, eller om de bliver afsluttet på en anden måde.
Det er ikke så vigtigt for mig.
Jeg tror, at uanset hvad vil den her diskussion fortsætte.
Det er rigtigt, at jeg refererede til England og Norge.
Det var, fordi begge beslutningsforslag gør det.
Jeg har ellers ikke selv i det, vi har fremlagt, refereret til England eller Norge, og jeg tror, at hvis man skal gå ned ad det spor og kigge på f.eks. at inddrage omkostninger, i forhold til hvornår vi bruger medicin, så skal man finde en dansk model.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2015-11-16:
Det har jeg ikke selv læst.
Det er med sikkerhed korrekt, når spørgeren nævner det.
Jeg tror, det handler om det præparat, der faktisk har ført til det fald, vi har set i medicinudgifterne her i efteråret.
Så det er korrekt.
Jeg er bestemt heller ikke imod, at vi skal spare ved hjælp af de biosimilære produkter, hvis og når vi kan, og hvis og når de har den nødvendige effekt.
Jeppe Jakobsen (DF), 2015-11-16:
Jeg synes, det er en stærk forsimpling af sundhedsvæsenet at sige: Her er der én konto, hvor der nu er en stigning, og det går så ud over resten af sundhedsvæsenet.
Der er også andre områder af sundhedsvæsenet, hvor man ser øgede udgifter.
Det kunne være genindlæggelser eller flere cancerpatienter.
Det lægger også et pres på sundhedsvæsenet, så på den måde kan man ikke sige, at det ene og alene er, fordi vi får nogle nye og bedre behandlingsformer, at der kommer pres på sundhedsvæsenet, og at det er det, der gør, at det øvrige sundhedsvæsen bliver mødt af krav om tilpasninger for at få området til at hænge sammen.
Det er meget forsimplet, synes jeg.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2015-11-16:
Tak for det, og tak til ordføreren.
Det er jo interessant, at ordføreren siger, at Dansk Folkeparti ønsker et sundhedsvæsen, der er baseret på solidaritet, og hvor alle har lige adgang til sundhedsydelser.
Den tidligere formand for Lægevidenskabelige Selskaber Peter Schwarz udtalte sidste år, at de stigende medicinudgifter er skyld i massive nedskæringer og besparelser, som især rammer de svage patientgrupper.
Når de gør det, er det jo netop, fordi vi på grund af de stigende medicinudgifter hvert år bliver nødt til at skære i budgetterne, og dem, der kommer til at betale for det, er typisk de svage patientgrupper.
Så hvad er ordførerens holdning til det, når vi ikke må tage prisen med i betragtning?
Jeg vil gerne understrege, at det jo ikke kun er prisen, vi taler om, det er relationen mellem pris og effekt.
Og når vi ikke tager den med i betragtning, kommer det til at kunne gå ud over lige præcis de svageste patientgrupper.
Hvad siger ordføreren til det?
Jeppe Jakobsen (DF), 2015-11-16:
Tak for det.
Prioritering af sundhedsydelser kan der være meget god ræson i.
Man bør altid sikre, at patienterne tilbydes den behandlingsform, som har den største effekt.
Den indsats bliver i dag i høj grad varetaget af Rådet for Anvendelse af Dyr Sygehusmedicin, i daglig tale kaldet RADS, og Koordineringsrådet for ibrugtagning af sygehusmedicin, i daglig tale kaldet KRIS.
Vi vil også gerne udbrede tanken bag RADS og KRIS til andre områder.
Der vil det være godt for patienterne, at man fra centralt hold vurderer disse behandlingsformer op imod hinanden og sikrer, at patienterne bliver behandlet efter nyeste og bedste praksis, præcis som man gør i RADS med medicin.
På samme måde har vi i Dansk Folkeparti også tidligere efterspurgt lignende tiltag inden for det diagnostiske område.
Eksempelvis kan det nævnes, at der hersker tvivl om, om den test, som anvendes ved flåtbid, er tilstrækkelig.
Der findes eksempler på patienter, som i det danske sundhedsvæsen er blevet afvist efter at være blevet testet med ELISA-testen, men som senere er blevet testet i udlandet, hvor sygdommen er blevet opfanget.
Det er selvsagt ikke tilfredsstillende.
Derfor vil vi meget gerne indgå i en dialog om det her beslutningsforslag, om end vi ikke er sikre på, at netop den anviste vej her er den rigtige for at sikre borgerne den bedste behandling. Det skal dog nævnes, at det forslag, som Alternativet fremsætter, hvor også pris skal indgå som et kriterium i prioriteringen, ikke finder Dansk Folkepartis opbakning.
Vi ønsker ikke et samfund, hvor vi risikerer, at den bedst mulige behandling kun er en mulighed for dem, der selv har råd til at betale for den.
Det danske sundhedsvæsen bygger på et princip om solidaritet, hvor alle dele af samfundet har adgang til den behandling, som måtte kræves.
Det princip er vigtigt at holde fast i for det danske sundhedsvæsen.
Flemming Møller Mortensen (S), 2015-11-16:
Tak til ordføreren for spørgsmålet.
Det var jo præcis det, jeg sagde i afslutningen af min tale – at jeg meget håber, at vi politisk kan stå sammen om at lave enten en beretningstekst eller en betænkningstekst til det her, som fastlægger både den politiske proces, ministerens involvering og orientering til os, og hvornår det er, vi politisk kan forvente at vi får lov til at se, hvilke modeller og hvilke anbefalinger der ligger på det her område.
Det er mit ønske, for som jeg indledte med at sige, ønsker vi fra socialdemokratisk side, at det her bliver løbende optimeret.
Det drejer sig om patienternes tryghed og tillid, i forhold til hvilken behandling de kan få, når de bliver syge.
Jonas Dahl (SF), 2015-11-16:
Jeg er sådan set glad for ordførerens svar, og det vil jeg gerne kvittere for.
Men jeg synes også, vi står med en udfordring i dag, hvor vi har vanskeligt ved at tage fat på at se på, hvor god en effekt de enkelte produkter har, vi i dag får ud på markedet.
Derfor vil jeg egentlig gerne høre ordføreren, om ordføreren vil være med til at lave en beretning i udvalget, som pålægger eller opfordrer ministeren til at indlede drøftelser med både regionerne, men også Folketingets partier på baggrund af det analysearbejde, som er i gang, men også på baggrund af de erfaringer, vi kender fra en lang række lande allerede i dag.
Flemming Møller Mortensen (S), 2015-11-16:
Derfor har det været rigtig vanskeligt at planlægge.
Det er det, jeg synes er helt urimeligt, og det er det, jeg to gange har givet udtryk for i min ordførertale.
Det mener vi fra socialdemokratisk side er urimeligt over for patienterne, for borgerne som helhed, og det er det også over for det sygehusansatte personale, og det er det også over for de fem regionsråd, vi har sat til at skulle forvalte det her.
Derfor håber vi, at det analysearbejde, der er sat i gang, vil give et rigtig godt resultat, og at det må give den her optimering, som er en nødvendighed.
Og som jeg også har præciseret: Jeg ønsker, at budgetterne bliver så forudsigelige som overhovedet muligt.
Og der vil jeg bare gerne igen sige, at robuste budgetter naturligvis er vigtige i den her sammenhæng.
Jonas Dahl (SF), 2015-11-16:
Jeg tror, jeg vil starte et lidt andet sted.
Anerkender ordføreren ikke også, at i lyset af at vi ser nogle besparelser i regionerne, som bl.a. koster en stor del af plejepersonalet jobbet i de her år, så har vi nogle udfordringer med dyr sygehusmedicin – medicin, som måske nok er bedre end det, der var, men måske marginalt bedre, men til gengæld mange gange dyrere end de andre eksisterende præparater, der er på markedet?
Er det ikke netop det, der giver en udfordring i sundhedsvæsenet i dag?
Flemming Møller Mortensen (S), 2015-11-16:
Jeg mener simpelt hen, at vi frem for her i Folketingssalen i dag at lægge os fast på bestemte modeller skal lade analysearbejdet pågå, og så skal vi tage den politiske proces.
Men overordnet vil jeg gerne svare, at det, vi fra socialdemokratisk side gerne vil, er, at der eksisterer robuste budgetter, for eksisterer der robuste budgetter både til det behandlingsmæssige og plejemæssige personale på sygehusene og robuste budgetter til, at man også har muligheden for at indkøbe den medicin, der er den gode medicin for borgerne, enten fordi den kan være livsforlængende, eller fordi den kan være helbredende, eller fordi den kan dulme de gener, man har af sin sygdom, så mener jeg, at vi er nået dertil, hvor jeg gerne vil nå som socialdemokrat.
Der må vi jo blot sige at vi set bagud faktisk har formået at sikre det her, men der skal ikke gives medicin, som ikke er virksom.
Vi skal heller ikke give medicin, hvor bivirkningerne overgår virkningen.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2015-11-16:
Det skriger jo sådan set på politikernes ansvar i forhold til at træffe nogle af de svære beslutninger, der netop angår, at når medicinen er meget dyr, og når virkningen samtidig er meget minimal, ønsker de, at vi træffer den beslutning, der hedder, at den her medicin stiller vi sådan set ikke som udgangspunkt til rådighed.
Så jeg skal bare forstå det helt rigtigt.
Er det, ordføreren siger nu, at hvis man f.eks. i Danmark bliver tilbudt et nyt lægemiddel, som er meget dyrt, men hvor vi ved at virkningen er meget lille, så vil Socialdemokraterne være indstillet på at være med til at sige, at der er relationen mellem pris og effekt simpelt hen for dårlig til, at vi køber det ind?
Flemming Møller Mortensen (S), 2015-11-16:
Tak til spørgeren for det.
Det er fuldstændig korrekt, at der pågår rigtig meget prioritering i hverdagen blandt det sundhedsfaglige personale.
Sådan er det, og sådan skal det være.
Men jeg ser meget gerne, at vi giver muligheden for, at vores sundhedsvæsen ikke skal ud i et enten-eller i forhold til at kunne gøre brug af den medicin, som vel at mærke – det præciserer jeg – er god, virksom og godkendt.
Derfor vil jeg meget gerne have, at det er et tilbud i vores sundhedsvæsen, at det sundhedsfaglige personale, naturligvis med en kritisk forholden sig til spørgsmålet og en indgående dialog med patienten og de pårørende, får en drøftelse af, om den her medicin er den rigtige for patienten at takke ja til.
Men jeg mener, at vi er gået i en forkert retning, hvis vi begynder at sige, at den her gode medicin, den virksomme medicin, den godkendte medicin ikke skal tilbydes patienterne på grund af prisen.
Og det er naturligvis det, analysearbejdet skal ud på, nemlig at prøve at give modeller til, hvordan man eventuelt kan snævre udgiften ind, sådan at man stadig væk giver præparaterne til de rigtige patienter og på det rigtige tidlige tidspunkt.
Carolina Magdalene Maier (ALT), 2015-11-16:
Tak til ordføreren.
Nu nævnte ordføreren, at Socialdemokraterne ikke kan støtte forslaget, bl.a. fordi man ikke vil – og jeg sætter lige gåseøjne – sætte pris på menneskeliv.
Men når nu, det er det, som ordføreren selv nævner, så kunne man jo spørge, om ordføreren mener, at den prioritering, der foregår i dag – for der foregår jo prioritering hver eneste dag i dag – så er den rigtige.
Med det spørgsmål henviser jeg til, at forskning viser, at hver gang vi bruger penge på dyr sygehusmedicin, som giver det, der hedder et kvalitetsjusteret leveår, så koster det to kvalitetsjustererede leveår andre steder i systemet.
I Norge har man eksempler på, at man har sagt nej til dyr medicin, som ville have kostet seks kvalitetsjustererede leveår andre steder i systemet, og det er bl.a. med den tidligere formand for Lægevidenskabelige Selskaber Peter Schwarz' ord jo typisk de svage patienter, som vi faktisk taber på gulvet.
Så synes ordføreren så, at den prioritering er rigtig?