Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-04-15:
Det er egentlig sådan lidt en tragikomisk debat, vi har her i dag, synes jeg.
Her står vi og diskuterer børns fremtid, her står vi og diskuterer, om vi skal straffe børn på et tidligere tidspunkt.
Det er børn, som regeringen åbenbart mener er modne nok til at tage en straf, men at give dem valgret og give dem lov til at stemme til valg vil man ikke, så de faktisk kunne få lov til at give deres besyv med, når lavalderen skal nedsættes, og når der skal diskuteres forhold, som vedrører dem.
Det synes jeg faktisk er lidt ironisk.
Jeg skal beklage, at vi overhovedet står her og diskuterer det lovforslag i dag, men jeg må konstatere, at det har at gøre med, at vi har haft en svag regering, som har ligget under for Dansk Folkepartis finanslovønsker.
Jeg synes, det er en skinmanøvre og et paradeforslag, for regeringen har hele tiden haft det fornødne flertal til at gøre hvad som helst på retspolitikområdet og sørge for, at vi får løst problemer med ungdomskriminalitet, at vi får løst problemer med bandekriminalitet og hjemmerøverier.
Det har man ikke gjort, og nu får vi sådan et tåbeligt lovforslag, som der ikke er nogen overhovedet, ikke andre end regeringen selv, der synes er en god idé.
Der er ingen eksperter, der er ingen positive høringssvar, som bare siger, at det her er godt, og at det vil virke i forhold til at gøre kål på ungdomskriminaliteten.
Heller ikke engang regeringens eget ekspertudvalg, Ungdomskommissionen, kan anbefale det her; dem vil man heller ikke lytte til.
Man er gået meget langt i bestræbelserne på at få befolkningen til at være med på den her syge idé, og man er gået så langt som til at manipulere med FN's anbefalinger i forbindelse med kriminalitetsudviklingen.
Heldigvis er det da blevet afsløret.
Nu er man så også gået over til at sige: Jamen det er et politisk ønske.
Så ved vi da, hvad vi har med at gøre.
Vi har faktisk de redskaber, vi skal bruge, i sociallovgivningen.
Der er faktisk ret vidtgående muligheder for at spærre børn på helt ned til 12 år inde under fængselslignende forhold; vi kan sætte mentorer på, og vi kan gøre sociale indsatser i familien.
Hvorfor har man ikke keret sig om at få de redskaber til at virke?
Hvorfor har man ikke keret sig om at skaffe økonomi til kommunerne, som er så belastede, at de hele tiden sidder og overvejer: Skal vi lave den her anbringelse, som egentlig er den bedste, eller skal vi placere vedkommende på en ungdomshybel med tilsyn tre gange om ugen?
Det har man ikke keret sig om.
Vi kan heller ikke få nogen garanti for, at vi ikke får sat børn i fængsel.
De erfaringer, vi har indtil videre,
er, at det får vi gjort.
Vi har ikke nok sikrede pladser.
Jeg kan forstå, at man Dansk Folkeparti og regeringen imellem har en mundtlig aftale, men der er altså ikke nogen garantier.
Jeg synes, at man skulle lytte til Kommunernes Landsforening og udskyde ikrafttrædelsen af det her lovforslag, indtil man har det fornødne antal pladser på plads.
Jeg kan kun glæde mig over, at vi i oppositionen har givet hinanden håndslag på, at det her gør vi om, når vi kommer til magten.
Vi vil gerne gøre det kloge, vi vil gerne gøre det, der virkelig nedbringer ungdomskriminaliteten.
Jeg synes, vi har nået et nyt lavpunkt.
Danmark bliver det eneste land i Norden, som får en lavere kriminel lavalder, end nogle af de andre lande, og det bringer os ind på en placering på linje med Bulgarien, Slovakiet og Cypern og lande, som vi normalt ikke sammenligner os med.
Der er intet i kriminalitetsudviklingen, som kan begrunde, at vi nedsætter lavalderen.
Der er ikke noget spring i kriminaliteten.
Og hvis man havde nogle forestillinger om, at fordi man kan straffe de 14-årige lidt tidligere, jamen så vil det virke præventivt, må jeg sige: Nej, det gør det ikke; der er flere 15-årige end 14-årige, som laver kriminalitet.
Det vil sige, at dem, der var 14 år, jo skulle holde op med at lave kriminalitet, når de fyldte 15 år.
Sådan hænger det jo ikke sammen.
Vi ved ganske meget om, hvad det er, der fører til kriminalitet, og at der var ret mange steder, hvor vi kunne have sat ind.
Jeg kunne godt tænke mig bare en gang imellem, at regeringen gad læse og forstå de rapporter, de selv bestiller, for så ville de vide, at det her ikke virker.
Siden 1930 har vi været indstillet på at sætte lavalderen op i erkendelse af, at børn og unge har et særligt beskyttelsesbehov.
Nu sætter vi for første gang den lavalder ned.
Det er et brud med, hvad vi har gjort igennem århundreder og har bygget systemet op til.
Det er helt, helt forfærdeligt.
Jeg har stor forståelse for, at man en gang imellem skal have nogle nye værktøjer til værktøjskassen, men hvorfor pokker skal vi så ikke vælge nogle, der virker?
SF og Socialdemokraterne har sammen fremlagt et udspil, som hedder »Sociale sanktioner«, hvori vi faktisk giver mulighed for, at vi kan gøre noget i forhold til de unge, og det bedste af det hele er, at vi ved, det virker.
Jeg venter stadig væk på, hvornår regeringen har nogle svar, som virkelig kan bekæmpe ungdomskriminaliteten klogt.
Jeg skal bare beklage, at vi står her i dag og diskuterer det, jeg ærgrer mig over det, og SF kan naturligvis ikke støtte forslaget.