Line Barfod (EL), 2009-11-12:
Hvis nogen, da regeringen kom til magten for 8 år siden, havde sagt, at efter 8 år med regeringens form for retspolitik ville det stå meget, meget værre til – der ville blive skudt i gaderne, der ville være løbende bandekrig – så var der nok mange, der ville have rystet på hovedet og sagt, at det var totalt sortsyn og fuldstændig langt ude og ren propaganda.
Men det er jo altså den situation, vi står med, og jeg skal bare sige til Venstres ordfører, at jeg ikke synes, det er en specielt udansk situation, og jeg tror heller ikke, at de synes i England, det er en engelsk kultur, at man skyder på hinanden.
Jeg mener derimod, det er en udemokratisk situation, vi er i, og jeg mener, det er en meget alvorlig fare for vores demokrati, at den organiserede kriminalitet har fået lov til at brede sig så meget, og at der bliver skudt i gaderne.
Jeg mener slet ikke, man fra regeringens side for alvor har forstået, hvor alvorlig en trussel mod demokratiet det er, at man lader den organiserede kriminalitet brede sig i den grad, som det er sket i de senere år.
Jeg tror, det er afgørende, når vi diskuterer de erfaringer, som nogle af os har fået i Manchester, at se på, at det, de har gjort, er, at de spurgte: Hvad er det for en indsats, vi hidtil har gjort, og hvad var det, den byggede på?
Det, de fortalte os, var, at indtil for få år siden havde de haft den holdning, at det, det gik ud på, var, at de skulle få fat i the bad guys og bare bure dem inde, og når de havde fået buret dem inde, ville problemerne forsvinde.
Men det var efterhånden gået op for dem, at sådan var det ikke gået, for hver gang de fik fat på nogle bad guys og fik dem buret inde, så kom der bare nogle andre.
Jeg tror, det er rigtig vigtigt, at vi tager fat i den erkendelse og lærer af den, så vi ikke bliver ved med at begå de samme fejl; at vi lærer, det ikke er nok at få fat i dem, der skyder lige nu, og bure dem inde, men at vi nødt til at lave den langsigtede indsats, som forhindrer, at der kommer andre og overtager markederne og begynder at skyde løs.
Derfor er det så afgørende, at vi får en plan – en samlet plan.
Ikke bare små puljer, der udløses for nogle få år ad gangen, men en langsigtet plan, og vi ved jo rigtig meget om, hvad der skal til.
Ungdomskommission har jo peget på en række punkter, hvor vi ved, hvad det er, der virker på den lange bane i forhold til at forebygge bandekriminalitet og ungdomskriminalitet.
Noget af det, vi ved, er, at fattigdom er et problem.
Familier, der virkelig mangler penge for at få hverdagen til at hænge sammen, er der stor risiko for, at det går galt for, og derfor burde vi sætte ind mod fattigdommen.
Det ved jeg godt vi ikke får regeringen og Dansk Folkeparti med på, for de synes, det er fint, at der er mange, der lever i fattigdom, men jeg tror, det er noget af det, det er allervigtigst at sætte ind over for.
Så er der hele den forebyggende sociale indsats.
Så er der noget, man slet ikke har taget fat i fra regeringens side, men som vi også mener er helt afgørende.
Der er blevet snakket lidt om civilsamfundet her i dag, og en af de vigtige ting er, at hvis nogen fra civilsamfundet træder frem, skal de beskyttes.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, at man fra regeringens side ikke forstår, hvor afgørende det er, at hvis nogen står frem og siger, at de vil vidne, hvis en kioskejer står frem og siger, at han ikke længere vil være med til at have ulovlige spil, han vil ikke længere være med til hvidvaskning eller hashhandel eller andet, skal han beskyttes, og hvis nogle af de lokale, der betyder noget, træder frem og siger fra over for banderne, skal de beskyttes.
Det er ikke kun politikere eller bladtegnere, der skal have en klar offentlig beskyttelse.
Det håber jeg regeringen også lytter til og begynder at gøre en indsats på det her område, for ellers bliver det ved med at være lige så svært for politiet at få nogen til at træde frem, som det er i øjeblikket.
Det er afgørende, at vi får styrket, at folk tør sige fra, tør sige, at de ikke vil være med til, at det er banderne, der styrer.
Det er også afgørende, at vi gør noget i forhold til at sikre, at de unge er en del af et fællesskab: At de har noget at miste, hvis de siger ja til at gå med i kriminalitet; at de faktisk tror på, at de har en fremtid, hvor de kan få uddannelse og arbejde og blive en del af noget sammen med nogle andre, og at den eneste mulighed, de har, ikke er at være sammen med nogle andre i en bande.
Derfor mener jeg altså, det er afgørende, at vi får en samlet fælles handlingsplan, sådan som vi har foreslået fra oppositionens side.