Karl H. Bornhøft (SF), 2009-12-03:
Ja tak.
Jeg vil jo ikke starte med at redegøre for det radikale forslag, det gør De Radikale sikkert så udmærket bagefter.
Men jeg vil godt med det samme sige, at jeg allerede har hørt et par udlægninger af det, og jeg kan godt forstå, hvis De Radikale har svært ved at genkende deres forslag ud fra dem.
Det, jeg derimod gerne vil, er at kvittere for De Radikales forslag og deres ønske om at hjælpe udsatte patienter, som har store udgifter til tandbehandlingen.
Jeg vil da ikke lægge skjul på, at jeg både håber og tror, at det kan være med til at sætte gang i en vigtig og helt central diskussion.
Det er jo som tidligere nævnt sådan, at vi i sundhedsvæsenet har et princip om, at der skal være let og lige adgang til behandling.
I SF ser vi det at behandle sygdom som en offentlig opgave, og her er vi efterhånden nødt til alle sammen at erkende, at tandområdet afviger markant fra alle de andre områder, og man kan altså diskutere det rimelige i, at vi er endt med at gøre lige netop tandproblemerne til et næsten privat problem.
Især kan det være svært at forklare borgere, hvorfor deres tandsygdomme tit og ofte er fuldstændig deres eget ansvar.
Jeg gætter også på, at de øvrige ordførere som jeg sikkert får en række henvendelser fra borgere, der fortæller om de store udgifter til tandbehandlingen – borgere, der får stillet i udsigt, at de skal betale 20.000 kr. for en behandling af sygdom i munden.
Som politiker kan det faktisk være ekstremt svært at forklare logikken i, at patienter selv må dække for behandlingen i denne sammenhæng.
Ja, jeg vil godt svinge mig op til at sige, at det jo nærmest virker paradoksalt, at det er ens eget problem, hvis problemet er i munden, mens vi alle er enige om, hvem der skal betale, hvis det er i armen, benet eller maven.
Man kan såmænd også diskutere begrebet selvforskyldt i den her sammenhæng.
Jeg vil dog gøre opmærksom på, at jeg i langt de fleste tilfælde egentlig ikke synes, man kan tale om skyld, og i den lange række af tilfælde, hvor der er tale om mennesker, der har en medfødt sygdom, undgår vi da forhåbentlig den diskussion.
Der er altså en lang række mennesker, som har fået en sygdom i munden, som de er helt uden skyld i, og derfor føler de ikke, det er rimeligt oven i det at være syg at blive straffet med at skulle betale.
Det er nemlig den måde, de oplever det på.
Jeg håber, vi kan være sammen om at sætte fokus på den her del.
I SF har vi sammen med Socialdemokraterne og Enhedslisten fremsat et beslutningsforslag, der har til hensigt at forbedre forholdene for patienter med sjældne medfødte sygdomme, og vi vil ikke lægge skjul på, at tankerne i det radikale forslag meget fint harmonerer med det.
Jeg skal heller ikke lægge skjul på, at det radikale forslag er en anelse mere ambitiøst end vores, og det skal De Radikale bestemt have ros for.
Jeg synes allerede nu, jeg kan høre, at vi kommer i den situation, at der ikke bliver flertal for det radikale forslag, og så påhviler der i hvert fald nogle af os i Det Radikale Venstre, i SF, i Socialdemokratiet og i Enhedslisten, når vi kommer til den tid, at sørge for, at der bliver en løsning på de her problemer, så det ikke fortsat er sådan, at der påhviler mange syge en stor belastning, når vi samfundsmæssigt kan gå ind og gøre den belastning mindre.
Vi går ikke altid efter det ultimativt fuldstændig rigtige, men vi synes, at vi her er nødt til at gå i hvert fald et langt stykke ad vejen, og så håber jeg, at vi på en eller anden måde, nu eller i tiden fremover, kan finde en fælles løsning, så de her mennesker også får hjælp.