Kenneth Kristensen Berth (DF), 2016-03-29:
Tak, hr. formand.
Der skal gå noget tid, inden vi kommer videre med det her, men jeg vil nu også sige, at vi fra Dansk Folkepartis side mener, at tiden er inde til, at regeringen sætter sejl, så vi kan komme videre i processen. Vi mener faktisk, at vi fra Dansk Folkepartis side har været særdeles åbne over for regeringen, når regeringen har sagt: Vi vil forsøge at afklare, hvad det er for en slags parallelaftale, vi skal have, om det alene skal være Europol eller det skal være en bredere parallelaftale, hvor også Eurojust, PNR-registeret og den europæiske efterforskningskendelse indgår.
Så har vi jo fra Dansk Folkepartis side sagt: I skal bare komme og vise os argumenterne, så udelukker vi ikke noget på forhånd, og hvis argumenterne er tilstrækkelig gode, kan vi overbevises.
Men jeg synes bare, at vi stadig væk klart mangler at få et egentligt udspil fra regeringens side på, hvad det er, som regeringen gerne vil have.
Jeg må også sige, at når jeg hører udenrigsministeren, synes jeg, at der stadig væk er for meget død murer-mine over det.
Altså, der er stadig væk en negativitet, en sådan skepsis, en lidt vranten tilgang til tingene, som om man ikke rigtig er kommet over det resultat, der kom den 3. december.
Og det er jo klart, at hvis man har sådan en meget vranten mine på og kommer surmulende og negativ ned til EU og siger, at man gerne vil have en parallelaftale, så kommer man måske ikke så meget videre.
Der kunne udenrigsministeren måske godt lære af sin forgænger, hr. Uffe Ellemann Jensen, som efter et nej i 1992 tog til Bruxelles og sagde: If you can't join them, beat them – og så fik vi ellers en aftale efterfølgende.
Jeg er sikker på, at udenrigsministeren har endnu større begejstring, end jeg har, for den tidligere udenrigsminister; min begejstring kan i virkeligheden nok ligge på et begrænset sted, men udenrigsministeren er givetvis begejstret for ham.
Så noget må man jo kunne lære.
En af de ting, som EU angiveligt har travlt med i øjeblikket, og som ministerens kollega, justitsministeren, tilkendegav var årsag til, at vi ikke kunne komme videre med de her forhandlinger, var jo netop spørgsmålet om Storbritanniens tilknytning til EU.
Men set fra vores synspunkt, er det jo sådan, at der må være en klar interesse i faktisk at bruge det momentum, der er skabt af Storbritannien, til at få den her parallelaftale forhandlet på plads, for hvis der er noget, de skeptiske kræfter i Storbritannien, som ønsker Storbritannien ud af EU, kan bruge til noget, er det jo netop, hvis EU tryner et lille medlemsland, som har et problem.
Så vi mener fra Dansk Folkepartis side, at der nu faktisk er åbnet et vindue, som vi ikke forstår regeringen ikke vil anvende.
Regeringen må også forstå, at danskerne jo sagde nej til at afskaffe retsforbeholdet den 3. december, og det resultat er vi alle sammen forpligtede til at respektere, og regeringen må arbejde på det grundlag, når der skal findes en løsning i forhold til Europol.
Derfor vil det også være min og Dansk Folkepartis opfordring til regeringen, at man fra regeringens side hurtigst muligt fremlægger et egentligt ønske til omfanget af en parallelaftale og fremlægger det sammen med argumenterne herfor, og så vil Dansk Folkeparti tage stilling til det.
Jeg er også sikker på, at de andre EU-skeptiske partier vil gøre det samme, og så må forhandlingerne meget hurtigt gå videre herfra med det formål, at vi når i mål, inden briternes afstemning den 23. juni.
Selvfølgelig kan man sagtens se meget formalistisk og juridisk på det her og sige: Kast alle mulige juristerier op i luften.
Men faktum er bare, at det er tiden at begynde at rykke.
Der er naturligvis også en anden og bredere lære af afstemningen den 3. december, nemlig behovet for en mere grundlæggende revision af den danske europapolitik.
Og der er efter min og Dansk Folkepartis overbevisning ingen tvivl om, at danskernes nej til at give japartierne på Christiansborg den her bemyndigelse til at afgive suverænitet på retsområdet uden at konsultere danskerne også var et fundamentalt signal om, at danskerne er grundlæggende trætte af at afgive suverænitet til EU.
Men det er jo en debat, som vi får lejlighed til at løfte ved en senere forespørgselsdebat her i i Folketingssalen.
Men i forhold til den umiddelbare udfordring, som afstemningsresultatet efterlod, og som Dansk Folkeparti vedkender sig, er det vores opfattelse, at regeringen nu skal trække i arbejdstøjet og benytte det momentum, der er, til at indgå en aftale om fortsat dansk tilknytning til Europol nu.
Jeg skal herefter på vegne af Socialdemokratiet, Dansk Folkeparti, Venstre, Liberal Alliance, Alternativet, Det Radikale Venstre, Socialistisk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse Folketinget konstaterer, at der siden folkeafstemningen den 3. december 2015 har været afholdt tre partiledermøder og et møde mellem udenrigsministeren, justitsministeren og EU-ordførerne for at drøfte opfølgning på folkeafstemningen.
Regeringen har ligeledes haft drøftelser med Kommissionen og andre interessenter i Bruxelles.
Den 20. januar 2016 sendte statsministeren et brev til Kommissionens formand og formanden for Det Europæiske Råd, hvori der fra dansk side anmodes om en parallelaftale om Europol.
Folketinget bakker op om regeringens bestræbelser på at indgå en parallelaftale om Europol og støtter, at der findes en løsning, således at Danmark ikke skal forlade samarbejdet i Europol i april 2017.