runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Sander (V), 2007-02-09:
Tak også for denne debat.
Det er jo, som det er fremgået af, tror jeg, samtlige ordførerindlæg, vigtigt, at vi giver danske virksomheder og forskningsinstitutioner de bedst mulige rammer for at klare sig i den internationale verden.
Jeg vil gerne i tilknytning til nogle af de seneste bemærkninger sige, at det jo er således, at på det her område lavede vi allerede i foråret 2006 en tilsvarende bestemmelse, som vedrørte forskningsrådene, således at de havde mulighed for at dyrke dette internationale samarbejde, som lovforslaget omhandler.
Det, vi så gør nu, er, at vi gør det fuldstændig tilsvarende for innovationsområdet, altså det, der hører under Rådet for Teknologi og Innovation.
Vi er i en situation nu, hvor vi har mulighed for netop at dyrke disse internationale relationer og samarbejder, og det tror jeg er noget, som vi alle kan være meget tilfredse med, for når vi taler internationalisering og globalisering, er det jo helt afgørende, som også flere af ordførerne har været inde på, at vi også har mulighed for at virkeliggøre det i et tæt samarbejde.
Så jeg ser frem til en hurtig udvalgsbehandling, således at vi kan realisere både lovforslaget og de tanker, der ligger bag.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-02-09:
Jeg vil gerne vide lidt om kompetencefordelingen mellem Rådet for Teknologi og Innovation og ministeren i den her sammenhæng.
Og så beklager jeg, at jeg kom til at sige forskningsrådene; det, vi mener, er selvfølgelig, at ansvaret for fordelingen af de 20 pct. bør ligge i Rådet for Teknologi og Innovation.
Men jeg synes, det, der fremgår af lovforslaget, er, at det er ministeren, der får kompetencen til at beslutte, hvor pengene skal hen.
Helge Sander (V), 2007-02-09:
Det, der er tænkt her, er fuldstændig parallelt med forskningsrådene, hvor det jo er den samme model, vi bruger, således at vi ikke skal i Finansudvalget, hver gang forskningsrådene eller i den her situation rådet ønsker at foretage en eller anden bevilling i relation til internationale fora.
Det er det, der er hele teknikken bag.
Men hvis det kræver en præcisering, er jeg meget parat til det, for det er klart, at de rammer, der står her, er det, rådet skal udnytte, når det foretager sine beslutninger.
Kim Andersen (V), 2007-02-09:
Tak for ordet.
Det forslag, vi nu har til behandling,
er en konsekvens, en udløber af den seneste revision fra forsommeren 2005 foranlediget af de erfaringer, der er blevet gjort siden da, for det var jo sådan, at lovgivningen dengang med Hovedstadens Teater trådte i kraft den 1. januar 2006, altså 1 år før kommunalreformen som sådan trådte i kraft 1. januar 2007.
Man må jo sige, at det, der er passeret i den mellemliggende tid, har givet anledning til megen omtale og også åbenlyse slagsmål.
Jeg tror ikke, jeg træder nogen for nær ved at sige, at det kunstneriske indtryk ikke altid har været lige smukt, lige stort.
Det tror jeg også de involverede aktører vil kunne bekræfte.
Så meget desto mere er der grund til at standse op og sige: Hvad er det så, vi skal have revideret i forhold til lovgrundlaget?
Og det er så det, vi gør nu.
Der har været et ønske fra den selvejende institution Hovedstadens Teater om at skifte navn fra Hovedstadens Teater til Københavns Teater.
Da det er en selvejende institution og det er det, man bruger i dagligdagen, og som offentligheden synes er det mest naturlige, synes vi, det er ganske uproblematisk.
Samtidig pålægger dette lovforslag Københavns Teaters bestyrelse at drøfte udpegning af teaterledelse for de enkelte teatre i den pågældende ordning med det enkelte teaters bestyrelse.
Det må man sige er ganske naturligt, og efter det, vi har været igennem i efteråret, og som vi på mange måder godt kunne have været foruden, er det en påkrævet præcisering, men dog sådan, at der ikke ændres ved kompetenceforholdene, det er stadig væk sådan, at det er Københavns Teater, der har det endelige formelle ansvar.
Det er også rimeligt, at vi lovgivningsmæssigt giver en fleksibilitet for det, der er den teatermæssigt, driftsmæssigt og kunstnerisk fornuftige løsning.
Jeg kan på Venstres vegne anbefale forslaget og vil blot lige til slut gerne have ministeren til at bekræfte heroppefra, når behandlingen af forslaget skal rundes af, at drøftelserne omkring denne sag i efteråret også havde et lille hjørne med om, hvad der måtte blive konsekvensen af det, som tegner sig med hensyn til fusionen mellem Det Danske Teater og Folketeatret.
Tværtimod skal turnevirksomheden være af mindst samme omfang, som vi hidtil har kendt for Det Danske Teater og på samme kunstneriske niveau.
Det lægger vi meget vægt på i Venstre, og det tror jeg i det hele taget rigtig mange gør, så det tror jeg vil være uproblematisk at få sagt heroppefra.
Med disse ord kan vi varmt anbefale lovforslaget.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-02-09:
O.k., så er jeg tilfreds med, at ministeren ikke gentager sine påstande om, at vi er nogle, der bare vil have, at det er ministeren eller politikerne, der skal ind og styre de her ting, for det er der ingen der ønsker.
Det er meget vigtigt at få fastholdt.
Det ønsker vi ikke.
Men det, diskussionen går på, er, om vi kan få en diskussion af den magt, den centralisering, der ligger i Københavns Teaters bestyrelse, og som har skabt problemer i den københavnske teaterverden.
Det har det altså, og det er man nødt til at tage højde for.
Det vil måske nok gå lidt i den rigtige retning, men jeg synes, at ministeren skulle være åben over for også at diskutere andre muligheder for at få det her løst.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-02-09:
Jeg skal ikke kunne sige, hvad der er årsag til, at hr. Kim Andersen og jeg har forskellige tal, men jeg kunne forestille mig, at det, der er sket, er, at hr. Kim Andersen medtager den bevilling, som er overgået fra amterne til staten.
Men det er jo ikke nogen nye penge, der er kommet ind.
Så det, jeg regner med, er den rene statslige bevilling.
Jytte Andersen (S), 2007-02-09:
Jeg er lidt optaget af den der diskussion om demokratiet omkring bestyrelsesudpegninger, og derfor vil jeg gerne stille ministeren et mere principielt spørgsmål om sammensætning af bestyrelser.
Hvad er mest demokratisk: når demokratisk valgte folketingsmedlemmer udpeger kompetente og kvalificerede folk til at varetage en opgave i bestyrelsen, som er nøje defineret i en konkret lovgivning, eller når der udpeges af bestyrelser, som har en eller anden karakter af selvsupplering ud fra et meget udefinerbart miljø, som teatermiljøet jo er?
Jeg synes, at et af de groteske eksempler på, at selvsupplerende bestyrelser ikke er voldsomt hensigtsmæssige eller demokratiske, er Gladsaxe Teaters bestyrelse.
Men jeg vil gerne spørge ministeren om hans principielle holdning til demokratiet.
Louise Frevert (DF), 2007-02-09:
Dette er, som det også tidligere er blevet sagt, en del af finanslovaftalen mellem regeringen og Dansk Folkeparti for 2007.
Men jeg tror da heller ikke, der er nogen i den her sal, der ikke synes, at vi har et blomstrende kultur- og teaterliv her i Danmark, og til dette lovforslag, der drejer sig om egnsteatrenes fremtid og de egnsteatre, der er blevet etableret rundtomkring i Danmark, vil jeg nok sige, at det er meget vigtigt, at vi bevarer egnsteaterkulturen som en del af det nærkulturelle miljø.
Det vil gøre, at borgerne i deres lokalområde vil få en stærkere tilknytning til deres lokale egnsteater, fordi der vil være et teatertilbud lige i nærheden af deres bopæl.
Som noget helt nyt bliver der tilknyttet egnsteaterkonsulenter, der skal i dialog med teatrene.
Det er en god idé, så der kan sikres en god kvalitet på de foreløbig 31 egnsteatre, vi har her i Danmark.
Desuden bliver der etableret en egnsteaterpulje, en kvalitetsudviklingspulje, der fordeles af egnsteaterkonsulenterne, og den kan fordeles til de egnsteatre, der søger.
Det er meningen, at puljen skal bruges til udviklingsprojekter, som kan være opstået i egnsteaterkonsulenternes dialog med teatrene.
Kriterierne for fordelingen af puljen fastlægges af egnsteaterkonsulenterne selv, men de skal godkendes i Kunstrådet, som også vil blive orienteret om puljens fordeling.
Faktisk synes jeg, det er alle tiders at få ansat disse konsulenter, som kan være med i en løbende dialog med teatrene og bruges som sparringspartnere.
Det er noget, som er blevet efterlyst ikke alene inden for de kunstneriske brancher, men inden for mange brancher, at man har nogle at sparre med, om jeg så må sige, så man ikke kun går og nusser rundt med sine egne ideer, men så man kan udveksle ideer og måske oven i købet få dem realiseret gennem nogle projekter.
I virkeligheden burde man måske tænke på at tage diskussionen op som en overordnet diskussion inden for alle de kunstneriske genrer, for i princippet er det jo lidt af det, som foregår på filmens område, hvor man har filmkonsulenterne, der sparrer med manuskriptforfattere og andre, som har brug for at diskutere deres projekt med en, som ikke lige er involveret i projektet, men som kan være i stand til at vurdere det hele objektivt.
Jeg er meget tilfreds med denne nye refusionsordning for egnsteatrene, da jeg tror, at den på sigt vil gavne miljøet, og vi må også huske på, at det trods alt er mange penge, som egnsteatrene får tilført.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-02-09:
Da den konservative kulturordfører ikke har mulighed for at være til stede, skal jeg på vegne af Det Konservative Folkeparti fremføre følgende: De senere år er der sket en markant stigning i bevillingerne til egnsteatrene.
Det er glædeligt og udtryk for, at kommunerne prioriterer teatrene højt.
Staten bruger målt i 2007-penge næsten dobbelt så mange penge
som i 2000.
Der etableres en egnsteaterkonsulentordning, hvor konsulenten skal rådgive om kvalitetsudvikling, og konsulenten får hjemmel til at indstille til Kunstrådet, om der skal ske bevilling eller ej.
Det synes vi er en god måde til at sikre, at der opretholdes og videreføres et højt kvalitetsniveau, så også egnsteatrene sikres et professionelt niveau.
Vi Konservative støtter forslaget.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-02-09:
Med det her lovforslag risikerer man at dræbe dynamikken inden for egnsteaterområdet, som jo udgør en vigtig del af kulturlivet i rigtig mange kommuner.
Men dette øgede tilskud skal ses i lyset af den nye rammestyrede refusionsordning, man samtidig indfører.
Hidtil har det jo været sådan, at staten har refunderet halvdelen af kommunernes udgifter til egnsteatre.
Valgte man at satse på et nyt kulturtilbud i kommunen, kunne man altså være sikker på at få halvdelen refunderet.
Det gav kommunerne et stærkt incitament til at satse på kulturlivet.
Nu skal der i stedet afsættes et fast beløb på finansloven, hvilket vil sætte et loft over udviklingen i antallet af teatre uden for landets største byer.
For sagen er jo den, at hvis mange kommuner vælger at satse på udvikling af kulturlivet i form af teatre, så falder den statslige refusion til det enkelte teater, og en ellers positiv udvikling sættes i stå.
Som bl.a. teatrene selv har påpeget, er de ekstra penge, som er afsat i 2007, allerede brugt til dækning af udgifter til de nye teatre, man ved vil opstå, bl.a. i Maribo og i Svendborg, og, som vi tidligere i debatten i dag har været inde på, Gladsaxe Teater her i 2007.
Når der så samtidig skal sættes penge af til den nye konsulentgruppe, som er en vældig god idé, og som også Mogens Holm-udvalget anbefalede, viser beregningerne, at hvis det nuværende aktivitetsniveau skal opretholdes, er der allerede underskud fra 2008.
Så i stedet for en positiv dynamik inden for det kommunale teaterliv får vi nu en krig om ressourcer mellem nye og gamle teatre.
Det er i hvert fald ikke kulturlivet og kommunerne, der har vundet.
Det Radikale Venstre synes, at ideen om en udviklingspulje er vældig, vældig god.
Som vi også anbefalede i forbindelse med de drøftelser, vi havde i den daværende forligskreds, støtter vi forslaget om at etablere en konsulentordning.
Som bl.a. fru Louise Frevert også har været inde på, er det fantastisk vigtigt, at de enkelte teatre har nogle at sparre med, så man ikke hele tiden går i sin egen verden.
Så der er absolut gode tiltag i det her forslag, men hvor ville jeg ønske, at regeringen havde stået fast på den aftale, vi på daværende tidspunkt indgik, i stedet for lige at putte en ny ting på, nemlig den her rammestyring, som vil få store konsekvenser for det decentrale teaterliv.
Det er så også set i lyset af det, der i øvrigt sker inden for dansk teater.
Tidligere i dag har jeg gjort rede for den konsekvens, det har for egnsteaterordningen, at Københavns Teater har fået autonomien til selv at bestemme, hvor mange teatre der skal være i ordningen.
Men de ord overlader jeg lovforslaget til udvalgsbehandlingen og tilkendegiver samtidig, at Det Radikale Venstre ikke vil kunne stemme for.
Kim Andersen (V), 2007-02-09:
Jeg synes altså, at fru Elsebeth Gerner Nielsen er alt for pessimistisk i behandlingen af det her forslag; jeg deler slet ikke den bekymring, som ordføreren giver udtryk for.
Men når jeg markerer her og nu, er det, fordi det nu er anden gang i dag, at fru Elsebeth Gerner Nielsen nævner tallet 46,5 mio. kr. fra staten til egnsteatrene.
Og nu skal vi ikke gøre det her til kommaregning i Folketingssalen og sidde og lægge tal sammen og plusse og dividere osv., men det, som fru Elsebeth Gerner Nielsen siger, er bare helt galt – det er jeg nødt til at slå fast.
Uden at jeg vil gøre mig til en, der skal sidde og regne kommaerne ud og de små decimaler, vil jeg sige, at den offentlige bevilling til egnsteatrene er ca. 70 mio. kr. – ca. 70 mio. kr.
Og når jeg tillader mig at påpege det her, og det er ikke for at være en pernittengryn, er det altså, fordi der er en forskel på 46,5 mio. kr. og 70 mio. kr., som er væsentlig i den her sammenhæng.
Derfor vil jeg gerne bede fru Elsebeth Gerner Nielsen om at berigtige sine tal eller i hvert fald efterfølgende lige sætte sig ordentligt ind i dem, så hun ikke farer i byen med forkerte tal.
Jamen bare for god ordens skyld: Det, fru Elsebeth Gerner Nielsen siger her, er ikke korrekt.
Vi skal ikke køre mere i det nu, men jeg indrømmer også, at fru Elsebeth Gerner Nielsen skal have adgang til det ordentlige materiale, der ligger i finansloven, hvis bare fru Elsebeth Gerner Nielsen vil love mig så bagefter at sætte sig ind i det, for der er i forbindelse med egnsteatre utrolig stor forskel på, om vi snakker 46,5 mio. kr., eller om vi snakker omkring 70 mio. kr.
Det kan vi vel være enige om.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-02-09:
I virkeligheden er bevillingerne jo større end både de 46,5 mio. kr. og de 70 mio. kr., fordi kommunerne også kommer med penge, så jeg tror såmænd, at vi kommer frem til, at både hr. Kim Andersen og jeg har ret.
Under alle omstændigheder må vi så henholde os til sagkundskaben, bl.a. Mogens Holm, som jo har lavet en beregning, der viser, at den ekstrabevilling, som staten har afsat i 2007, allerede i 2008 vil være ædt op, fordi der kommer nye teatre til.
Så det her med, at bevillingen er vokset enormt, er jo simpelt hen ikke sandt.
Bevillingen er ikke større, end den ville have været, hvis vi havde ladet refusionsordningen fortsætte.
Allerede i 2008 er den afsatte bevilling mindre, end den ville have været, hvis vi havde bevaret refusionsordningen.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-02-09:
Det her lovforslag viser, hvor galt det kan gå, når regeringen laver snævre finanslovaftaler med Dansk Folkeparti: Aftaler med andre partier bliver brudt.
Og jeg må sige, at det er overraskende, at kulturministeren i forhandlingerne om finansloven ville acceptere, ville stå model til, at han på den måde måtte bryde en aftale, der er lavet af et bredt flertal her i Folketinget, om at fastholde refusionsordningen, men så skulle det ikke være.
Det var en helt, helt klar forudsætning for det udvalgsarbejde, der blev sat i gang, at man skulle fastholde refusionsordningen.
Hvis ikke kulturministeren var bundet af sin finanslovaftale med Dansk Folkeparti, og hvis ikke det i den her sag havde været finansministeren og hr. Kristian Thulesen Dahl, der havde ført kulturpolitik – oh skræk, oh ve, som det kan gå, når de to herrer gebærder sig ind på det område – kunne man måske have fået en fornuftig diskussion, men tilsyneladende er kulturministeren bundet på hænder og fødder af den aftale om finansloven, der er lavet.
Det er skidt.
Det er ikke mindst skidt for det lokale teaterliv.
Det er også blevet bekræftet tidligere her i dag, at årsagen til, at man fremsætter det her lovforslag, er, at man vil have mere styr på økonomien på et område, der går alt, alt for godt.
På den ene side bryster man sig af, at der er grøde i det lokale kulturliv.
Kulturministeren tager rundt i hele landet og klipper snore over og praler af, hvor godt det går med kulturlivet.
På den anden side, når det kommer til at gå for godt, så falder hammeren.
Det er altså tilfældet her, og det får som konsekvens, at der bliver sat færre ting i gang, det får som konsekvens, at der er ting, der vil lukke.
Det er den helt klare melding ude fra landet, at det her vil få ganske, ganske store konsekvenser for det lokale teaterliv.
Der er andre ting i lovforslaget, der er udmærkede, men den overordnede økonomiske model for det her indebærer, at vi ikke kan støtte lovforslaget.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-02-09:
Nu er det ikke, fordi vi skal blive ved med at dunke hinanden oven i hovedet med, hvor meget der er afsat.
Jeg vil bare sige, at det tal, jeg refererede til i min ordførertale, er det, der står i finansloven under § 21.23, punkt 48, hvor der er afsat 46,5 mio. kr.
Jeg er så selvfølgelig godt klar over, at der ud over det bliver givet bevillinger i forskellige puljer osv.
Det, jeg vil spørge om, er, om ministeren vil garantere, at den procentvise stigning i den bevilling, regeringen afsætter på finansloven til egnsteaterområdet, vil være lige så høj som den økonomiske udvikling, der takket være refusionsordningen har været inden for egnsteaterområdet de sidste 6 år, hvor ministeren siger at bevillingen næsten er fordoblet.
Brian Mikkelsen (KF), 2007-02-09:
Med hensyn til økonomien er den jo krystalklar.
Staten bevilgede i 2000 37,5 mio. kr. i faste 2007-priser til egnsteatre, i 2001 39,6 mio. kr., i 2007, som vi er i nu, 66,8 mio. kr., og i 2008 vil vi bevilge 69,1 mio. kr. og i 2009 69,6 mio. kr.
Det er tallene, som de er, og det er uden de amtslige tilskud, som staten så har overtaget, og det vil sige, at staten jo principielt set giver endnu flere penge end det, for de penge kunne man jo vælge at bruge på nogle andre ting, hvis man ville, men vi har valgt at bruge dem på egnsteatrene.
Så det er en gunstig økonomisk situation, egnsteatrene er i, og det vil have som konsekvens, at egnsteatrene får 50 pct. i refusion, som de har fået også de andre år, samtidig med at der er kommet tre nye teatre.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-02-09:
Jeg vil bare gentage, at jeg refererer til det tal, der er i finansloven for 2007, den vedtagne finanslov.
Og jeg fik ikke svar på mit spørgsmål, synes jeg.
Altså, der er jo sket en fordobling i bevillingen til egnsteaterområdet takket være refusionsordningen og takket være automatikken.
Og det, jeg spørger ind til, er, om ministeren vil være med til at sikre, at den gode udvikling, der har været inden for hele egnsteaterområdet, vil fortsætte, så man altså sørger for hele tiden at øge bevillingen svarende til den vækst, man ellers ville have fået, hvis vi havde bevaret refusionsordningen.
Vil ministeren garantere det?
For hvis ministeren kan garantere, at bevillingen på finansloven altid vil være lige så god, som den var, dengang egnsteatrene fik 50 pct. refusion fra staten, jamen så vil jeg sige, at så har regeringen selvfølgelig ret i, at vilkårene for egnsteatrene er lige så gode i fremtiden, som de har været tidligere.
Men vil ministeren her i dag love, at vi ser en sådan bevillingsudvikling?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-02-09:
Nu skal det jo ikke være sådan en semantisk diskussion, men uanset hvordan man vender og drejer det, og uanset hvordan man opgør det, har egnsteatrene det jo bedre i dag, end de havde for 5 år siden, uanset hvad.
Det kan jo slet ikke diskuteres, forstået på den måde, at der i hvert fald er givet 80-90 pct.s forøgelse af budgettet – og det er jo det samlede landskab, man skal se på – samtidig med at hvert enkelt teater, der eksisterede dengang, i hvert fald har mindst de samme økonomiske vilkår i forhold til 50procents-refusionen.
Så egnsteatrene har det bedre, end de nogen sinde har haft det.
Så er jeg enig med spørgeren i, at vi skal sørge for, at der stadig væk er udviklingsmuligheder for egnsteatrene, og det er derfor, vi bl.a. har bevilget nogle ekstra penge uden om det her til egnskonsulentordningen og til en udviklingspulje, så der er nye penge til egnsteatrene, som de kan udvikle sig for, og så de kan gå i dialog med egnsteaterkonsulenterne om, hvordan de udvikler teatrene kvalitativt.
Og det er der, hvor vi kan se en udvikling, nemlig i kvaliteten af egnsteatrene i årene frem.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Per Clausen (EL), 2007-02-09:
Jeg synes, det er godt, at hr. Dohrmann så hurtigt kommer over sin vrede.
Så vil jeg bare i al stilfærdighed sige til hr. Dohrmann, at jeg ikke er i stand til præcis at sige, hvornår man på baggrund af den indsats, der er ydet indtil nu, kan sikre den dækning, men jeg synes ærlig talt, at det burde være muligt for regeringen at komme med et sådant svar.
Og så må vi jo forholde os til det svar og se, om det er en tilfredsstillende løsning på det reelt eksisterende problem for mange mennesker, som bor i de tyndt befolkede områder, og som i dag bare kan konstatere, at de på trods af megen velvilje stadig ikke har fået en tilfredsstillende bredbåndsforbindelse.