John Dyrby Paulsen (S), 2012-01-19:
Den nye regering har siddet i lidt mere end 100 dage, og der er vel to ting, der står fuldstændig tindrende klart lige nu.
Det ene er, at Danmark står i en hidtil uset dyb økonomisk krise med meget store udfordringer, og det andet er, at den her regering har igangsat en reformdagsorden, der ikke er set magen til i mange år i Danmark.
Den økonomiske udfordring betyder, at ethvert ekstra tiltag på bl.a. finansloven skal finansieres krone for krone.
Den økonomiske udfordring betyder også, at den her regering fokuserer på at skabe nye job og nye arbejdspladser i det her land, for det er det, der er behov for.
Men man skal også holde fast i, at ingen finanslov, heller ikke denne her, er designet til at løse alle problemer og alle udfordringer, Danmark står over for.
Man kan vel sige, at den her finanslov er starten på begyndelsen på den reformdagsorden, som regeringen har lagt frem.
Jeg synes, at det er lige flot nok efter 100 dage at blive beskyldt for, at man ikke har lavet de store reformer endnu, store reformer tager altså lidt længere tid og skulle gerne være funderet på et bredt flertal i det her Folketing.
Så kan jeg sådan stille spørgsmål ved, om oppositionen og specielt Venstre har lyst til at være med til de reformer.
Hvis Venstre bryster sig af at være et reformparti, så håber jeg, at det også gælder for de reformer, vi skal i gang med.
Jeg kan frygte, at det ikke gælder, men lad os nu se, når året rinder ud, om vi kan regne med Venstre i reformdagsordenen eller ej.
Vi kommer til at tale om reformer.
Vi kommer til at tale om en skattereform, vi kommer til at tale om reformer på beskæftigelsesområdet, vi kommer til at tale om reformer af kontanthjælpsområdet, vi kommer til at tale om reformer af førtidspensionsområdet – for bare at nævne nogle stykker.
Og vi har reformviljen.
Vi vil gerne noget, og vi vil gerne meget langt.
Jeg håber, at oppositionen kan være med.
Så har vi igen den der diskussion om udlandets tillid til Danmark.
Og det er rigtigt, at Danmark er et såkaldt AAA-land, og nogle gange måler man udlandets tillid ved, om den danske rente er høj eller lav.
Jeg må bare i al beskedenhed sige, at efter regeringen er trådt til, er den danske rente faldet yderligere, og i Venstres optik betyder det jo normalt, at udlandets tillid er meget stor.
Det synes jeg bare skal være sagt for fuldstændighedens skyld.
Vi ved godt, at det her med reformer bliver svært.
Vi ved godt, at det bliver svære forhandlinger.
Og jeg har sagt det før, men jeg bliver nødt til at gentage det: Da Venstre i 2007 hævdede, at de økonomiske lærebøger skulle skrives om, tog Venstre fejl.
Og der er sket meget i verden siden 2007, men spørgsmålet er, om der også er sket noget med Venstre og Venstres opfattelse af økonomisk politik.
Indtil nu synes det mest at have været at sætte sig hen i hjørnet med hænderne for øjnene og vente på, at krisen går over af sig selv, og så i øvrigt gøre så lidt som overhovedet muligt.
Jeg synes i virkeligheden, at Venstre siden valget i december sådan demonstrativt har været fornærmet.
Fornærmet over, at man ikke vandt valget – det kan jeg måske godt forstå – og derudover fornærmet over alt, hvad der kom fra regeringen, og man har demonstrativt stort set skudt alt ned.
Det er ikke hver gang med lige gode argumenter; faktisk med sådan nogle lidt mærkelige argumenter om, at det vil man ikke, det kunne man ikke, og der var masser af ting i vejen – i stedet for sammen med regeringen at adressere de udfordringer, Danmark står over for.
Vi har ikke hørt et eneste konkret bud fra Venstre på, hvordan man løser den krise og de udfordringer, vi står over for – ikke et.
Venstre har godt nok stillet tre små ændringsforslag til finansloven, og hvis jeg må tage det som udtryk for, at Venstre synes, at der ikke er sket noget nyt, siden Venstre fremsatte sit forslag til finanslov i august 2011, at verden ikke er blevet ændret, at udfordringerne ikke er blevet større siden august 2011, må jeg sige til Venstre, at Venstre ikke har fulgt med de sidste par måneder, heller ikke i forhold til uroen på de finansielle markeder, som er blevet værre, end den var for 6 måneder siden.
Vi ved alle sammen, at regeringen er tiltrådt på et vanskeligt tidspunkt.
Danmark står over for store udfordringer, og konjunkturerne, ikke bare i Danmark, men i de fleste andre lande, vi samarbejder med og sammenligner os med, er svage.
Danske virksomheder har mistet titusindvis af job.
Det er selvfølgelig benhårdt for dem, der står uden arbejde, og det er svært for familierne.
Det koster samfundet dyrt, meget dyrt, og risikoen for fornyet tilbagegang er altså stadig eksisterende.
Over hele landet står boliger til salg i månedsvis.
Familier tøver med at bruge penge, og det kan man godt forstå, fordi de er utrygge ved fremtiden og utrygge ved, om de har deres job også om en måned og om et år.
De unge har svært ved at finde job, og der er mangel på praktikpladser.
Det er klart, at vi i denne Folketingssal har en bunden opgave i at vende den udvikling.
Vi skal genskabe troen på fremtiden i Danmark, og den første store udfordring er at få sat gang i væksten og gang i jobskabelsen, og det er et af kerneområderne i finansloven for 2012.
Der er ubalance i dansk økonomi, og underskuddet på statens finanser truer med at udhule vores velfærd.
Det er ikke bare et almindeligt underskud, vi sådan kan se gennem fingre med, men der er tale om et gigantisk hul.
Men det betyder ikke, at vi skal sætte os hen i hjørnet og vente på, at det her går over af sig selv.
Vi kan faktisk gøre noget, vi kan gøre nogle tiltag – bl.a. den kickstart, som vi sætter gang i, som rent faktisk skaber job i Danmark.
Det betyder, at der til næste år med kickstarten af finansloven er 11.000 mennesker, der kommer i arbejde, og som ikke alternativt vil være ledige.
Det skal vi glæde os over, for det er det, der er vejen frem.
I øvrigt er de 11.000 job mere, end vi havde forventet, da vi forhandlede finansloven, og i øvrigt langt mere end den plan om holdbar vækst, som VK-regeringen havde i sin tid.
Meget handler om økonomi, men alt handler jo ikke kun om økonomi.
Det er rigtigt, at regeringen har overtaget et meget, meget stort underskud på de offentlige finanser, men vi har også arvet et stort underskud på nogle af de menneskeområder, som vi sætter meget højt.
Alt for mange danske familier har levet i fattigdom, og alt for mange børn har oplevet konsekvenserne af fattigdom, og derfor har vi afskaffet fattigdomsydelserne.
Vi tror altså ikke, at det bliver nemmere at få folk i arbejde, eller at vi gør dem dygtigere ved at gøre dem fattigere, og vi vender os stærkt imod den fuldstændig absurde tanke, at børn får flere muligheder af, at vi gør deres familie fattig.
Sandheden er i virkeligheden den stik modsatte: Fattigdomsydelserne har givet Danmark et socialt underskud, og det underskud har vi nu rettet op på.
Vi forlænger dagpengeperioden med ½ år for forsikrede ledige, vi skaber 1.500 ekstra praktikpladser for de unge, og det er ikke noget, der bare kommer de unge til gavn, det kommer også samfundet og dansk erhvervsliv til gavn den dag, konjunkturerne vender.
På samme måde har vi gjort op med VK-regeringens aftale med DF om grænsebommene.
Vi har fjernet grænsebommene, men vi bibeholder den styrkelse af SKAT, der også ligger i aftalen, fordi det er sund fornuft, og fordi det er en god investering.
Vi har også styrket SKAT's kontrol med illegal import af varer og deres kontrol af multinationale selskaber – også det er en god investering, som burde have været foretaget for lang tid siden.
Vi har sagt det meget åbent, for skal vi lave noget, skal vi også have pengene til det.
Vi fortsætter ikke det, den gamle regering gjorde, nemlig med underskud på underskud, for danskerne ved godt, at de underskud skal betales på et tidspunkt, og danskerne ved godt, at der kun er danskerne til at betale dem.
Når vi har hævet nogle af skatterne og afgifterne, har vi jo gjort det, dels for at få et ekstra provenu, dels fordi vi håber på, at nogle af afgifterne giver et afkast i form af mere sundhed hos danskerne.
Det er ikke noget, vi kan skrive ind i finansloven, og vi kan ikke regne med det som sådan, men der er altså en betydelig potentiel sundhedsmæssig gevinst også i afgifter.
Men det er ikke det eneste sundhedstiltag, der er i finansloven.
Vi har fjernet egenbetaling for fertilitetsbehandling, ikke fordi det er en menneskeret at få børn, men fordi vi gerne vil have flere nyfødte danskere.
Vi har styrket kræftindsatsen, og vi har prioriteret psykiatri.
Desuden styrker vi kvaliteten i sundhedssektoren, og vi forlænger forsøgsordningen med akuthelikoptere i Karup og i Ringsted.
Alt i alt gør vi det lettere og sundere at være dansker, både nu og i fremtiden, og vi har altså fundet ekstra 1,5 mia. kr. til at gøre danskerne sundere.
Vi befinder os midt i en meget alvorlig krise, det er der ingen tvivl om, men vi må ikke glemme, at Danmark helt grundlæggende er et fantastisk land, et land med mange muligheder og stort potentiale, et land for de mange og ikke blot de få.
Vi har meget at være stolte af, vi har meget, vi skal nå, og vi skal videre.
Vi har brug for nye job, vi har brug for nye reformer, og det arbejde sætter vi i gang med finansloven for 2012.
Det er en lang rejse, vi har foran os, den er meget lang, den her finanslov er regeringens første skridt på den rejse.