runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Adelsteen (DF), 2011-01-11:
Tilbage i 2009 blev det af et flertal i Folketinget vedtaget, at en minister i stedet for at kunne nu skulle lade en plads stå tom, hvis der ikke var indstillet både en mand og en kvinde, medmindre der var særlige grunde hertil.
Samtidig indførtes en revisionsbestemmelse, da der var en del bekymring for, at flere poster ville kunne stå tomme på grund af denne ændring.
Det er så denne revisionsbestemmelse, der nu foreslås ophævet.
Når jeg læser bemærkningerne til forslaget, kan jeg ikke andet end at sige, at selve lovgivningen i forbindelse med indstillingen af både en mand og en kvinde er fuldstændig tåbelig og i alle tilfælde ikke hænger sammen med virkeligheden.
Når man f.eks. efter et kommunalvalg skal sidde og fordele poster i byrådets politiske grupper, bliver de typisk fordelt efter, hvor store partierne er, og en hel del af posterne skal i øvrigt besættes af medlemmer af byrådet.
Sådan er det også inden for stat og regioner.
Det betyder også, at man kan komme i klemme i forhold til ligestillingsloven, når der sker udpegninger, simpelt hen på grund af partiets størrelse.
F.eks. sidder der i handicaprådet i min hjemkommune ikke færre end fem byrådskvinder på de fem pladser, der er.
Skulle vi så vrage politikere, fordi der på nogle af de her fem pladser sidder en kvinde og der kun er et enkelt medlem af det parti, der er valgt til byrådet?
Så skulle vi vrage dem, fordi vi nu skulle have nogle flere mænd ind, og vrage folk, der er interesseret i det her arbejde, og så i stedet for få en af det modsatte køn ind, som måske er knap så interesseret i dette arbejde.
I de statslige råd og nævn har der stort set ikke været nogen ændring i andelen af kvinder siden år 2000.
Fra 2000 til 2007 steg andelen af kvinder fra 35 til 42 pct., og i 2009 udgjorde kvinder knap 40 pct.
På det kommunale område udgjorde kvinder i perioden 2006-2007 35 pct., mens andelen af kvinder i perioden 2007-2009 faldt til 30 pct.
Kun hvad angår regionerne, kan man se en fremgang: I perioden 2006-2007 udgjorde kvinder 28 pct., og i perioden 2007-2009 var denne andel steget til 44 pct.
Siden indførelsen af bestemmelsen i 2009 om, at en minister skal lade en plads stå tom, hvis ikke der er blevet indstillet både en kvinde og en mand og der ikke er blevet givet en saglig begrundelse for det, har der ikke været eksempler på, at det er sket.
I Dansk Folkeparti er vi af den opfattelse, at denne tvangsudskrivning af både mænd og kvinder er et forsøg på at lave kvoteordninger, der, som tallene viser, overhovedet ingen effekt har på sammensætningen af råd og nævn, netop fordi man vælger ud fra interesser og kvalifikationer.
Derfor bør Folketinget også fjerne bestemmelsen om indstilling af både en mand og en kvinde, da det intet har med ligestilling at gøre.
Jeg er godt klar over, at der p.t. ikke er flertal for det, men det kunne være rart, at den blev fjernet, og det er i hvert fald noget, vi vil foreslå.
Umiddelbart kan jeg ikke se nogen grund til at ophæve revisionsbestemmelsen – nu var vi heller ikke med til at indføre den, og jeg synes egentlig, at dem, der har indført den, kan slås om det – så vi kan ikke støtte op om det.
Manu Sareen (RV), 2011-01-11:
L 88 kommer meget, meget vidt omkring – det havde jeg ikke regnet med – fra den konservative krise til bestyrelsesposter i Norge, men uagtet hvor vi ender henne, vil jeg sige, at Det Radikale Venstre umiddelbart ikke støtter ophævelsen af revisionsbestemmelsen i lov om ligestilling af mænd og kvinder.
Generelt er vi positive og ser positivt på, at der selvfølgelig gøres en aktiv indsats for at fremme ligestillingen i offentligt nedsatte råd, nævn og udvalg, og især skal det fremhæves, at man på grund af lovgivningen bliver nødt til at afsøge kandidatfeltet grundigere for at få kvalificerede kandidater af begge køn frem for bare at vælge dem, som man normalt har en snitflade med – det, som alle efterhånden kender som Rip, Rap og Rup-effekten.
Desuden bidrager den positive udvikling til, at der er indberetningspligt, da det synliggør udviklingen og fører til refleksion, nytænkning og en øget bevidsthed.
Derfor er det selvfølgelig også håbet, at vi i fremtiden vil se en endnu bedre og meget mere klar tendens i udviklingen af kønssammensætningen, end der foreligger lige nu, så vi får en meget mere ligelig fordeling og dermed får udnyttet alle ressourcer i samfundet på den mest gavnlige måde for os alle.
Det er derfor vores overbevisning, at en revision af loven vil være til stor nytte og vil kunne hjælpe med at få afdækket, om loven fungerer hensigtsmæssigt, eller om den skal justeres for at sikre de optimale betingelser for en fortsat positiv udvikling på området.
Derfor kan Det Radikale Venstre, som jeg startede med at sige, umiddelbart ikke støtte ophævelsen af revisionsbestemmelsen på nuværende tidspunkt, men vi anbefaler, at man udskyder revisionen bare et par år, så loven får lov til at virke og slå rødder i en rum tid, og så man dermed også får et bredere erfaringsgrundlag at trække på.
Jeg kan godt høre, at vi selvfølgelig ikke er enige, men jeg håber, vi i udvalgsarbejdet kan nå til en fælles forståelse.
Julie Rademacher (S), 2011-01-11:
Det er jo sådan, at man altid har lov til at vurdere et forslag, når der er gået noget tid.
Her stiller vi os sådan set ikke meget imod, at vi skal tage revisionsbestemmelsen ud – eller det modsatte.
Vi vil bare gerne have lidt mere tid til at vurdere det, så vi kan se de nøjagtige effekter af det her lovforslag.
Det synes jeg egentlig er meget, meget rimeligt.
Til de andre bemærkninger, der er kommet fra Dansk Folkepartis side, vil jeg sige, at jeg synes, det er helt utroligt, at et parti, der ikke selv vil noget på ligestillingsområdet og her i høj grad bremser den regering, vi har, ikke selv tager debatten og sikrer ligeløn, sikrer, at vi får mænd og kvinder ind rigtig mange steder i uddannelsessystemet.
En af kerneværdierne i det danske samfund for mig har været, at vi bl.a. har været kendt for ligestilling og også for, at vi arbejder for det i Danmark.
Det er en dansk kerneværdi for mig, og derfor er jeg enormt skuffet over, at et parti, der kalder sig Dansk Folkeparti, ikke værner noget mere om denne værdi.
Jeg vil sådan set bare kort annoncere, at SF's ordfører desværre ligger med 39 i feber, men her under DF's ordførers bemærkning godt vil give den tilkendegivelse, at de sådan set støtter den holdning, jeg redegjorde for fra Socialdemokraternes side, og også stiller sig åbne over for udvalgsbehandlingen og den senere behandling.
Så på SF's vegne vil jeg lade fru Pia Adelsteen slippe her for i dag og blot tilkendegive det af hensyn til referatet.
Pia Adelsteen (DF), 2011-01-11:
Så vil jeg gå tilbage til det her forslag.
En ting, der undrer mig, er, at man nu siger nej til en ophævelse af revisionsbestemmelsen, noget, som man for 2 år siden sagde ja til, for det var jo det, man gjorde.
Fru Julie Rademacher sagde tidligere, at målet, altså det her med, at der bliver indstillet en mand og kvinde, er fint nok.
Det er vi jo dybt uenige i, men Socialdemokraterne er enige om, at sådan skal der indstilles.
Dengang kom revisionsbestemmelsen også, og der sagde man det.
Hvordan kan det være, at det lige pludselig er et problem?
Altså, jeg synes også, det er et problem, men hvordan kan det være, at fru Julie Rademacher og Socialdemokraterne synes, at det er et problem nu?
Ellen Trane Nørby (V), 2011-01-11:
Det glæder mig da, at vi kan drøfte det her i udvalget, sådan at vi forhåbentlig kan få en konstruktiv drøftelse, også på baggrund af de mange andre høringssvar, der er indkommet, hvor der jo ikke er nogen problemer med, at man ophæver revisionsbestemmelsen og dermed vedtager L 88, sådan som det ligger.
Den socialdemokratiske ordfører står jo nu og siger, at man gerne ville have haft en længere periode.
Det er jo ikke et synspunkt, som Socialdemokraterne fremførte, dengang vi havde drøftelsen for 2 år siden, og hvor det jo står i loven, at den skal revideres nu her efter 2 år.
Det er et helt nyt synspunkt hos Socialdemokraterne, at der skulle være problemer med det her, på trods af at det jo ikke er første gang, vi drøfter sagen.
Derfor må man jo lidt foranlediges til at tro, at det hænger sammen med de meget tætte bånd, der er mellem LO, som er modstander af det her forslag, og Socialdemokraterne.
Det håber jeg da på at ordføreren kan knytte en kommentar til, samtidig med at ordføreren jo så kan få lov til at svare på det med den der såkaldte progressive politik, som ordføreren taler om.
Det handler jo om, at man vil tvangsopløse danske virksomheder, man vil indføre kvoter.
Er det ikke korrekt, at det i Norge har ført til, at 32 pct. af de norske selskaber har ændret selskabsform for at undgå den tilsvarende lovgivning, der er indført i Norge, og som Socialdemokraterne nu ønsker i Danmark?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-01-11:
Det kan da godt være, at Venstre og Socialdemokraterne er enige, det skal jeg ikke gøre mig klog på, men hvis der er nogen, der har prøvet at skræmme dansk erhvervsliv, så er det vel fru Julie Rademacher, der sidste år virkelig prøvede at skræmme erhvervslivet med det her med tvangsopløsninger af virksomheder, der ikke ville følge fru Julie Rademachers direktiver. Bare lige for at få det på plads først.
Så sagde fru Julie Rademacher, at de initiativer, Socialdemokraterne tog, var for at sikre kvindelige og mandlige talenter i det private erhvervsliv.
Hvordan i alverden sikrer man mandlige talenter i det private erhvervsliv ved at fremme kvinder, som erhvervslivet ikke vil have?
Julie Rademacher (S), 2011-01-11:
Det er klart, at jo flere talenter, der kommer i spil, jo hårdere er konkurrencen – sådan er det jo.
På den måde tror jeg faktisk vi samlet set opnår, at de allermest kompetente får posterne.
Det synes jeg faktisk det her forslag har været et bevis på.
Hvad angår det andet om en skræmmekampagne om tvangsopløsning af virksomheder, vil jeg blot slå fast en gang for alle: Vi ønsker ikke at tvangsopløse virksomheder.
Og det fremgår heller ikke af det beslutningsforslag, vi rent faktisk havde til behandling her i Folketingssalen i sidste samling – jeg mener, det var B 167.
Det er ren skræmmekampagne fra hr. Simon Emil Ammitzbølls side.
Og det skal man høre fra en mand, som ikke selv er kommet med nogen former for forslag til, hvordan vi rent faktisk kan fremme ligestilling.
Man skal ikke alene lægge øre til fru Ellen Trane Nørbys valgknap med hensyn til Socialdemokraternes og fagbevægelsens sammenhold, næh, nu skal man også høre på skræmmekampagner om, at Socialdemokraterne ønsker at tvangsopløse virksomheder.
Det gør vi bestemt ikke.
Men vi ønsker klart flere kvindelige og mandlige talenter i spil i det offentlige og som sagt også i det private erhvervsliv.
Der er det jo netop, at fru Ellen Trane Nørby på mange områder mange gange har forsøgt at forsvare erhvervslivet og sagt: Ih og åh, vi vil ikke stille nogle kriterier eller nogle mål for, hvad vi gerne vil nå.
Her er vi rent faktisk helt konstruktivt nået frem til et forslag, hvor vi gerne vil have både mænd og kvinder indstillet til råd, nævn og udvalg.
Så lad os nu holde den konstruktive tone.
Lad os nu sætte nogle konkrete mål for, hvad det er, vi gerne vil nå i Danmark, for vi er jo enige om målsætningerne.
Så kan vi altid diskutere barsel, vi kan altid diskutere ligeløn, vi kan altid diskutere, hvordan vi også får flere kvinder og mænd igennem uddannelsessystemet.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-01-11:
Jamen der er fuld ligestilling i forhold til bestyrelsesposter i det private erhvervsliv, erhvervslivet kan nemlig frit vælge, hvem de vil, staten har ikke lagt nogen begrænsninger ind.
Jeg ved dog godt, at erhvervslivets forhold er ret fremmede for Socialdemokraterne; det er ikke noget, man går særlig meget op i.
Når fru Julie Rademacher siger, at der skal flere talenter i spil, er det jo spil for galleriet, for alle talenter er i spil.
Og det er altså ikke sådan, som fru Julie Rademacher siger, at man nødvendigvis ligesom ansøger om en post i en bestyrelse.
Det ville da være en meget mærkelig virksomhed, der bare slog et opslag op og spurgte: Findes der nogle gode kandidater?
Det er jo ejerne af virksomheden, der suverænt bestemmer, hvem de vil have, ligesom det er vælgerne, der suverænt bestemmer, hvem de vil have til at repræsentere dem i dette Folketing.
Har man i øvrigt en 40-procents-kvote for folketingskandidater i Socialdemokratiet?
Julie Rademacher (S), 2011-01-11:
Vi arbejder på en lang række områder på også at implementere ligestillingspolitikken i vores eget parti.
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at det ser langt bedre ud hos Socialdemokraterne i dag, end det gjorde for mange år siden, fordi vi netop har arbejdet for at fremme ligestillingen mellem mænd og kvinder.
Og der er ingen tvivl om, at vi ikke fuldstændig har vundet den kamp endnu – og det har vi heller ikke i hele Danmark.
Der er langt mere, vi kan gøre på det her punkt, og vi ser rigtig meget frem til at komme i gang med det arbejde.
Men vi er ikke bange.
Vi er ikke bange for at sætte nogle konkrete mål for, hvad det egentlig er, vi gerne vil nå.
Vi synes, det er helt naturligt, at man på en lang række områder – f.eks. i uddannelsessystemet, hvor vi har 50- og 95-procents-målsætninger, og en lang række andre steder – har mål for, hvad vi gerne vil nå.
Hvorfor er det, at hr. Simon Emil Ammitzbøll ikke vil det på lige det her område?
Det er, fordi man er så meget liberalist, at man ikke ønsker, at fællesskabet skal sætte mål, og fordi man jo har erhvervslivet derude – der er imod det – som sponsorer.
Det er vi ikke bange for.
Pia Adelsteen (DF), 2011-01-11:
Jeg synes, at det er bemærkelsesværdigt, at når der bliver spurgt om noget, bliver der i hvert fald ikke svaret på det.
Det vil jeg da gerne have svar på.
Nu har hr. Simon Emil Ammitzbøll spurgt, og han fik i hvert fald ikke noget svar.
Jeg kunne også godt tænke mig at vide, om man ikke mener, at når en ejer har investeret sine penge, sin ejendom, eller hvad det nu måtte være, i en privat virksomhed, så er det også den ejer, der selvfølgelig bestemmer, hvem der skal bestyre butikken.
Det må da være rimeligt.
Der er altså tale om noget risikovillig kapital, ergo skal man også have tillid til de folk, der sidder der.
Jeg har ikke noget imod, at talenter kommer i spil, selv om jeg synes, at det er en floskel, der simpelt hen bliver brugt ulidelig meget.
Men kan fru Julie Rademacher ikke bare fortælle, om der er kvoteordning i Socialdemokratiet, sådan som man jo ønsker det for alle andre, og om det ikke er ejerne af virksomhederne, der kan bestemme, hvem bestyrelserne skal bestå af.
Julie Rademacher (S), 2011-01-11:
Det er da utroligt, at Dansk Folkepartis ordfører i forbindelse med et lovforslag om ophævelse af en revisionsbestemmelse, et forslag, vi allerede har behandlet tidligere, rent faktisk kan stille sig op og køre debatten endnu længere ud.
Jeg vil meget gerne svare på de spørgsmål, der bliver stillet.
Vi har ikke i dag direkte kønskvotering i Socialdemokratiet, i forhold til hvem der skal være kandidater.
Vi overvejer forskellige modeller, men ligesom det er rigtig mange andre steder, er det noget, vores kongres og vores organisation tager stilling til.
Vores medlemmer har meget, meget stor indflydelse, og det er også grunden til, at vi faktisk er kommet til at være mange kvinder og også mange mænd i mange aldre med meget forskellig baggrund i partiet.
Det er jeg stolt af.
Jeg repræsenterer et parti, hvor der er rigtig mange slags mennesker.
Så ligestilling handler ikke kun om mænd og kvinder; det handler også om etnicitet og om alder, og det synes jeg er utrolig vigtigt vi tager op i den her sammenhæng.
Men vi har et ligestillingsudvalg, det har vi også i vores folketingsgruppe.
Vi arbejder målrettet for at få langt flere kriterier med i modsætning til det, Dansk Folkeparti gør i dag.
Bente Dahl (RV), 2011-01-12:
Jeg vil gerne anerkende, at ministeren er meget dialogorienteret på det her område, og det er jeg meget glad for.
Jeg kommer med et spørgsmål mere, og det drejer sig selvfølgelig om en aktuel sag.
I efteråret 2010 har der været forhandlinger mellem Nordisk Råds budgetgruppes formand og ministeren for nordisk samarbejde, da ministeren var formand for Nordisk Ministerråd, om Nordisk Ministerråds budget for 2011.
Her blev der indgået en budgetaftale, som senere resulterede i, at Nordisk Ministerråds budget blev vedtaget på Nordisk Råds session, hvoraf det fremgår af betænkning B 266, og jeg citerer fra betænkningen: at inden for rammen af kulturministrenes budget skal der reserveres 1,5 millioner for at etablere en nordisk kulturfestival.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om regeringen fortsat vil leve op til aftalen.
Karen Ellemann (V), 2011-01-12:
Jeg har da i hvert fald vanskeligt ved at svare nægtende på det spørgsmål.
Nu sidder jeg ikke selv med Helsingforsaftalen i hånden, så jeg har selvfølgelig tiltro til, at fru Bente Dahl citerer korrekt fra den aftale.
Bente Dahl (RV), 2011-01-12:
Jeg har et spørgsmål til ministeren for nordisk samarbejde.
Kan ministeren bekræfte, at ifølge Helsingforsaftalen, som er samarbejdsoverenskomsten mellem Danmark, Finland, Island, Norge og Sverige om det nordiske samarbejde fra 1962, skal Nordisk Ministerråd følge Nordisk Råds anbefalinger vedrørende budgettet.
Det fremgår nemlig af Helsingforsaftalen, og jeg citerer fra § 64: »Nordisk Ministerråd skal fremlægge sit forslag til budget for Nordisk Råd til udtalelse.
Hvis ikke særlige omstændigheder kan anføres, skal Ministerrådet følge Rådets anbefalinger, når det gælder budgetdispositioner inden for den angivne finansielle ramme.«
Kan ministeren bekræfte, at regeringen har til hensigt at opfylde de forpligtelser, som Helsingforstraktaten tilsiger?
Karen Ellemann (V), 2011-01-12:
Nu har vi et forlig med Det Radikale Venstre på husdyrområdet, og vi har aktuelt et husdyrlovforslag under behandling her i salen, hvori der netop er en række miljøforbedrende tiltag, og hvor jeg har en forventning om, at vi ganske snart kan fortsætte lovbehandlingen, fordi der netop aktuelt lige fra udvalget til mig er stillet mange spørgsmål, som skal belyse, hvad konsekvenserne af det her lovforslag er.
Så jeg har ikke på nuværende tidspunkt nogen aktuelle planer om at opsige noget forlig på det her husdyrområde, da jeg anser os for at være i god gænge med et aktuelt lovforslag.
Så der er ikke nogen aktuelle planer om det.
Hvad angår det andet spørgsmål om, hvad der skal ske, når vi får ny viden fra et udvalgsarbejde: Jamen det er da klart, at vi skal agere på den viden, vi får, når vi får resultaterne af de mange udredningsarbejder, som vi netop har sat i gang.
De resultater kommer her i løbet af 2011, og det er da klart, at dem skal man reagere på baggrund af.
Jørn Dohrmann (DF), 2011-01-12:
Jeg er jo ikke uenig i, at der skal være lige konkurrencevilkår, og derfor gælder det vel også om, at regeringen prøver at komme hurtigt i gang og siger, at vi skal have lige forhold for konkurrerende lande.
Men det, jeg også spurgte ind til, var jo det her miljøforlig med De Radikale: Er man parat til fra regeringens side inden et valg at opsige det her forlig, sådan at vælgerne har noget at forholde sig til?
Det gælder også de landmænd, som er i knibe, så de kan se: Nu handler regeringen.
De gør noget.
De prøver på at løse vores problem.
Det er jo også vigtigt, at man, så snart der kommer nogle delresultater ind, som regering er parat til at handle på de delresultater.
Derfor vil jeg også gerne have et klart svar på: Er regeringen parat til det?
Så jeg vil gerne have et klart svar på et klart spørgsmål.
Jeg synes i hvert fald, vælgerne har krav på at få det at vide.
Karen Ellemann (V), 2011-01-12:
Med Grøn Vækst 2.0 tilbage i foråret gik vi jo netop specifikt ind og sagde: Nu sender vi de konkrete vandplaner ud i en høring, en høring, der jo kører helt frem til april måned, og der har vi den første del af opgaven, som berører de 9.000 t.
De sidste 10.000 t er dem, vi så at sige netop har sendt i udvalg, altså bliver klogere på nu og får analyseret nærmere i det samlede billede, og jeg synes sådan set, det er meget, meget vigtigt, at vi netop bruger den tid på de ting og får det analyseret og får det belyst korrekt.
Så skal vi også huske på i hele den her diskussion, at når vi har for vane konstant at sammenligne os med de øvrige lande i Europa – og jeg er helt enig i, at der selvfølgelig skal være og eksistere rimelige konkurrencevilkår – er man også bare nødt til at se på, hvilke dyrkningsvilkår vi har sammenlignet med andre lande.
Jeg har med det her spørgsmål forstået, at der er et vist tidspres i forhold til at have en sikkerhed for, at den planlagte kulturfestival bliver til noget, og jeg vil lade spørgsmålet gå videre til min kollega kulturministeren, som alt andet lige disponerer på det her område, og det er det tilsagn, som jeg kan give på det spørgsmål.
Per Husted (S), 2011-01-12:
I den nye rapport, vi har set fra DMU, konkluderer man, at biodiversiteten er i stærk tilbagegang.
Der bliver færre og færre dyrearter, og i morges sagde ministeren selv, at landbruget spiller en vigtig rolle, hvis udviklingen skal vendes.
Men hvad gør regeringen reelt for at skabe bedre balance mellem landbrugsproduktion og så naturens mangfoldighed?
Vi ser, at overforbruget af sprøjtegift eksempelvis har vist en markant effekt på biodiversiteten omkring landbrugets marker, og det, vi kan se ifølge ministerens egne oplysninger, er, at det, der hedder behandlingshyppigheden af sprøjtegifte, i 2009 lå 52 pct. – 52 pct. – over den målsætning, som regeringen selv har fastsat.
Er ministeren tilfreds med det resultat?
Og mener ministeren, at vi har gjort nok for at få sprøjtehyppigheden ned?
Karen Ellemann (V), 2011-01-12:
Jamen jeg skal gerne gentage, hvad jeg også sagde ved et af de foregående spørgsmål i forhold til landbrugets vigtige rolle i det her, nemlig at landbruget jo netop også har bidraget til markante kvælstofreduktioner; det har vi faktisk set gennem årene qua de vandmiljøplaner, som har været gennemført, og det er jo vandmiljøplanerne, som nu hedder vandrammedirektivet, og som altså aktuelt ligger i de her vandplaner om yderligere kvælstofreduktion.
Så det har vi allerede set gode resultater af, og det kommer vi også fremadrettet til at se gode resultater af.
Så er jeg enig i diskussionen om belastningen, når vi taler om anvendelse af pesticider; det er jo forkert blot at se på, hvor mange gange så at sige man kører ud med gødskning, for det handler lige så meget om, hvilken belastning det har, når man gør det.
Så jeg synes, det er for simpelt bare at sige, at nu har man en behandlingshyppighed, der er så og så høj, for det afhænger selvfølgelig også meget af, hvor belastende det rent faktisk er.
Og der er jo netop i hele »Grøn Vækst«-aftalen alle disse initiativer, hele paletten af initiativer, som både handler om pesticidbehandlingen og hele kvælstofreduktionen, hele det her område, som jo aktuelt er i en proces nu i forhold til at fremsætte de lovforslag.
Per Husted (S), 2011-01-12:
Det ændrer ikke ved, at regeringen har fastsat en målsætning, og at det så har vist sig, at behandlingshyppigheden er 52 pct. – 52 pct. – over den målsætning, som regeringen selv har fastsat.
Det er ikke noget, landbruget har besluttet, det er noget, regeringen har besluttet, og der kan vi konkret se, at behandlingshyppigheden er overskredet med 52 pct.
Det fik jeg ikke helt svar på, så det kunne jeg godt tænke mig at ministeren lige tager stilling til.
Men for lige at gøre debatten lidt mere nuanceret, vil jeg sige, at i Jyllands-Posten i dag siger ministeren bl.a., at tilbagegangen i den biologiske mangfoldighed ikke kun er et dansk fænomen, det er et globalt fænomen.
Det er vi helt enige om, men jeg synes, der er en meget stor forskel mellem klimaforandringer og så biodiversitet, for klimaforandringer er globale, mens biodiversitet i høj grad er et regionalt og lokalt problem, hvor man kan gøre noget regionalt og lokalt.
Det kunne jeg godt tænke mig ministerens kommentar til.