Eyvind Vesselbo (V), 2012-06-06:
Det har været noget af en speciel oplevelse at overvære, hvordan debatten om det her lovforslag er gået, og derfor har jeg selvfølgelig som det første prøvet at få nogle forhandlinger med socialministeren om forslaget.
Det er så ikke lykkedes, men da der er nogle ting i det her lovforslag, som vi i Venstre godt synes kunne være noget anderledes, har vi lavet et ændringsforslag, og det er sådan set det, jeg lige vil præcisere her.
Vi ønsker ikke i forbindelse med de ting, der skal foregå her, at der skal trækkes noget ned over hovedet på nogen i den her sag.
Vi har lavet et meget liberalt ændringsforslag, som går ud på, at man fjerner de forhindringer, der måtte være, for, at to af samme køn kan vies.
Det betyder, at når det er sket, vil det være muligt for to personer af samme køn at blive borgerligt eller kirkeligt viet.
Det er den ene hovedpointe.
Den anden hovedpointe er så – og det er dér, det liberale kommer ind – at når det er sket, tager vielsesmyndigheden derefter stilling til, om man ønsker at gøre brug af den mulighed, og hvordan man i givet fald ønsker at gøre brug af den.
Så står man jo frit.
Det er jo vejen til at vise folkekirken og andre trossamfund, at de i den her sammenhæng vil stå frit med hensyn til at finde ud af, hvordan de vil gribe den her sag an, men pointen er – og det er jo ikke det, som debatten har gået på – at nu fjerner man de mulige forhindringer, der er, for, at to af samme køn kan blive viet, og det mener jeg egentlig er det, som debatten skulle have drejet sig om.
Det, der er problemet med det her lovforslag, L 106 – det har vi også givet udtryk for i et betænkningsbidrag – er, at der er en lang række ting, som ikke er fuldendte.
Alle de civilretlige spørgsmål er jo sådan set ikke besvaret.
Nu har jeg lige læst, at der er kommet et forslag til et ritual for biskopperne.
Det er jo fint, så må vi håbe, at det hele bliver færdigt inden den 15., hvor statsministeren har lovet, at to af samme køn kan blive viet, men det står igen tilbage, at man må sige, at det her lovarbejde har været en meget, meget uskøn proces.
Jeg har allerede nævnt, så det skal jeg ikke nævne igen, at der jo ikke har været forhandlinger om det her.
Jeg tror, at hvis vi havde forhandlet om det her, hvis socialministeren imod sædvane havde villet forhandle, bare mødes for at snakke om det, kunne det være, at vi ikke havde haft den forskruede debat, vi har haft.
Hvis socialministeren også ville have gjort det, der hører til under almindelig god regeringsførelse, nemlig at give teknisk bistand til ændringsforslag, kunne det være, at vi kunne have fundet sammen om de her ting.
Nu har vi så lavet det selv uden teknisk bistand fra ministeren.
Det er helt uhørt, at ministeren har sagt nej til det, men sagde så ja efter opfordring både fra Præsidiet og fra Socialudvalget.
Alt det her siger jo noget om, at den her sag ikke bare drejer sig om, at to personer af samme køn skal have mulighed for at blive viet.
Det drejer sig om nogle helt andre ting, og det er jo dem, som Venstre har gjort noget ved og er kommet udenom ved netop at foreslå den her liberale mulighed for, at to af samme køn kan blive viet.
Derfor håber jeg, at Folketinget her vil stemme for det her forslag, for der burde kunne blive bred enighed om at ophæve de forhindringer, der er, og samtidig om at give dem, der skal foretage vielserne, mulighed for selv at bestemme, hvordan det skal foregå.
Jeg skal lige sige noget, som er en ren praktisk foranstaltning.
Jeg vil foreslå, at de to forslag, L 106 og L 105, som kommer bagefter, af tekniske grunde, fordi vi skal lave betænkningsbidrag, går tilbage til udvalget og så kommer til tredje behandling i morgen.
Det er en aftale, vi har, den respekterer vi, og det regner jeg også med at regeringspartierne gør.