Karen Hækkerup (S), 2014-04-25:
Vi skal nu til at behandle et beslutningsforslag om skærpet straf for chikane mod offentligt ansatte i fritiden.
Beslutningsforslaget pålægger regeringen at gennemføre tre initiativer, der ifølge forslagsstillerne skal gøre det helt klart, at chikane mod politibetjente, fængselsfunktionærer og andre offentligt ansatte tjenestemænd straffes i skærpende retning.
Lad mig allerede her starte med at slå fast, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Men det er sådan set ikke udtryk for, at vi er ligeglade med vores politifolk og deres familier, tværtimod.
Jeg vil derfor også gerne her indledningsvis understrege, at det for mig er fuldstændig uacceptabelt, når offentligt ansatte, herunder polititjenestemænd og fængselsfunktionærer, udsættes for chikane, trusler og vold.
Og det gælder selvfølgelig, uanset om det foregår i arbejdstiden eller i fritiden.
Derfor synes jeg sådan set også, det er fint, at der er flere partier i Folketinget, der har fokus på området.
Offentligt ansatte har krav på beskyttelse, og der skal ikke herske nogen tvivl om, at jeg er klar til at ændre de eksisterende regler, hvis det viser sig, at de ikke er gode nok.
Dem vil jeg komme nærmere ind på nu i sammenhæng med de enkelte dele af beslutningsforslaget.
Det første initiativ går ud på, at straffen for chikane mod offentligt ansatte tjenestemænd skal være den samme, uanset om chikanen finder sted i tjenesten eller i fritiden, når chikanen sker i forlængelse af vedkommendes tjenestemandsfunktion.
Straffeloven indeholder som bekendt særlige regler om overfald på personer, der handler i medfør af offentlig tjeneste eller hverv.
Det er vigtigt at slå helt fast, at de to bestemmelser altså både omfatter situationer, hvor offentligt ansatte overfaldes med vold, trusler eller fornærmende tiltale i arbejdstiden, og situationer, hvor offentligt ansatte overfaldes uden for arbejdstiden i anledning af tjenesten eller hvervet.
Forslagsstillerne ønsker, at straffen skal være den samme i de to situationer, og derfor synes jeg gerne, jeg vil oplyse om, at Østre Landsret i 2011 afsagde en dom, hvor det blev tillagt skærpende betydning, at en trussel mod en offentligt ansat var fremsat over for den forurettede uden for arbejdstiden.
Så hvis jeg tog forslagsstillerne på ordet og fulgte beslutningsforslaget på det punkt, ville jeg i virkeligheden kunne komme til at gennemføre en nedsættelse af strafniveauet i de sager, hvor offentligt ansatte chikaneres uden for arbejdstiden.
Det tror jeg egentlig ikke der er nogen der synes er en god idé, og regeringen kan derfor selvfølgelig heller ikke støtte den del af beslutningsforslaget.
Det andet initiativ er et forslag om, at det skal udgøre en særlig strafskærpende omstændighed, hvis chikane er rettet mod en offentligt ansat tjenestemands nærmeste familie, når chikanen sker i forlængelse af vedkommendes tjenestemandsfunktion.
Der skal ikke være nogen som helst tvivl om, at chikane og trusler mod en offentligt ansats familie er udtryk for en særdeles modbydelig form for adfærd, der selvsagt ikke må finde sted.
Heldigvis tyder meget på, at det hører til sjældenhederne, at pårørende udsættes for vold og trusler på grund af deres forhold til en offentligt ansat.
Rigsadvokaten oplyste således i efteråret 2013 til brug for besvarelse af et spørgsmål fra Folketingets Retsudvalg, at man ikke umiddelbart havde kendskab til og heller ikke ved søgning i trykt retspraksis havde fundet domstolsafgørelser vedrørende overtrædelse af f.eks. straffelovens § 244 om vold eller § 266 om trusler, hvor den forurettede har været en nær pårørende til en person omfattet af straffelovens § 119, og hvor det var godtgjort, at overtrædelsen var begået i anledning af den pågældendes udførelse af offentlig tjeneste eller hverv.
Ser vi specifikt på politiområdet, kan jeg oplyse, at Rigspolitiet i efteråret 2013 iværksatte en landsdækkende kortlægning af omfanget af sager om chikane, trusler og vold mod politikredsenes ansatte.
Der blev for perioden 2012 og indtil den 1. juli 2013 identificeret i alt 2.181 sager af betydning for kortlægningen.
Her var der kun to sager, der handlede om trusler fremsat direkte mod den ansattes pårørende.
Det siger jeg ikke for at negligere problemet, men det er vigtigt at vide, hvad vi taler om.
Det skal i øvrigt nævnes, at vold og trusler mod pårørende efter omstændighederne vil kunne straffes efter straffelovens §§ 244-246 om vold eller efter § 266 om trusler.
Ved gentagen chikane vil der efter omstændighederne også være mulighed for at anvende reglerne om tilhold eller opholdsforbud med henblik på at forhindre yderligere kontakt.
Ved strafudmålingen i sådanne sager vil domstolene også kunne tage hensyn til, at forholdet er begået i anledning af offentlig tjeneste eller hverv.
Så når vi frem til det tredje initiativ.
Her foreslås det, at normalstraffen for overtrædelse af straffelovens § 119, stk. 1, om overfald på en person i offentlig tjeneste eller hverv med vold eller trusler om vold, og § 121 om overfald på en person i offentlig tjeneste eller hverv med fornærmelig tiltale skal fordobles, hvis gerningsmanden tidligere er dømt for personfarlig kriminalitet.
Jeg vil i den forbindelse oplyse, at det allerede i dag er sådan, at det ved straffens fastsættelse i almindelighed skal indgå som en skærpende omstændighed, »at gerningsmanden tidligere er straffet af betydning for sagen«.
Det fremgår af straffelovens § 81, nr. 1.
Jeg mener derfor heller ikke, at der er grundlag for at gennemføre denne del af beslutningsforslaget.
Jeg vil samtidig gerne understrege, at regeringen tager skarpt afstand fra alle former for chikane og trusler mod offentligt ansatte.
Rigspolitiet nedsatte i august 2013 en arbejdsgruppe, bl.a. med deltagelse fra Politiforbundet, for at belyse, om der var behov for nye tiltag for at forebygge og håndtere chikane mod ansatte i politi og anklagemyndighed.
Arbejdsgruppens rapport bygger på konklusionerne fra landets 12 politikredse, politiet i Grønland, politiet på Færøerne, Politiforbundet, statsadvokaterne og politiets netværkspsykologer.
Som det fremgår af rapporten, der er sendt til Folketingets Retsudvalg den 12. februar 2014, vurderede arbejdsgruppen, at de eksisterende regler i bl.a. straffelovens § 119, stk. 1, og § 121 sammen med reglerne om tilhold m.v. giver mulighed for såvel effektiv forebyggelse som strafforfølgning i tilfælde af vold, trusler, chikane m.v. mod ansatte i politi og anklagemyndighed, uanset om forholdet begås mod den pågældende under dennes udførelse af tjenesten eller i fritiden i anledning af tjenesten.
Arbejdsgruppen anførte på den baggrund, at der ikke umiddelbart var identificeret et behov for nye lovgivningsinitiativer.
Til gengæld fremkom arbejdsgruppen i rapporten med en række konkrete forslag til initiativer og anbefalinger i forhold til registreringspraksis og strafforfølgning samt indsats vedrørende chikane og trusler på internettet, uddannelse, arbejdsmiljø og italesættelse.
Jeg kan oplyse, at Rigspolitiet og Rigsadvokaten er i fuld gang med at følge op på netop de tiltag.
Det spor, som vedrører registreringspraksis, forventes afsluttet med et produkt i første halvår af 2014, og det spor, som vedrører de arbejdsmiljømæssige forhold, forventes afsluttet inden årets udgang.
Rigsadvokaten står for opfølgning på det spor, der vedrører strafforfølgning og forventer at være klar med nye retningslinjer om reglerne om bl.a. tilhold og opholdsforbud omkring sommeren 2014.
Lad mig her til slut understrege, at jeg er stærkt optaget af, at offentligt ansatte, herunder de personalegrupper, der særlig er udsat for chikane, kan få den nødvendige beskyttelse.
Som jeg også sagde indledningsvis, er jeg klar til at ændre de gældende regler, hvis der er behov for det, og derfor har jeg med stor interesse fulgt det arbejde, som både Rigspolitiet og Politiforbundet har udført.
Det er bl.a. på den baggrund min opfattelse, at reglerne i straffelovens § 119, stk. 1, og § 121 og reglerne om tilhold og opholdsforbud giver den nødvendige beskyttelse.
Jeg siger ikke, at der ikke er plads til forbedringer, men det er altså på områder, hvor det ikke er nødvendigt med ny lovgivning.
De forbedringer kan de relevante myndigheder gå i gang med med det samme.
Så samlet set må jeg på den her baggrund konkludere, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget.