runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Barfoed (KF), 2009-04-21:
Jeg har sådan på fornemmelsen, at fru Pia Olsen Dyhr inden denne debat havde besluttet sig til at mene, at regeringen ikke vil gøre noget ved det her, og så mener fru Pia Olsen Dyhr det, uanset hvad jeg siger.
Derfor ved jeg snart ikke, om det hjælper at sige noget, men jeg bliver nødt til at gentage, at ud over den stribe af regler og forbrugerbeskyttelse og informationskampagner, som jeg har gennemgået meget nøje, har økonomi- og erhvervsministeren altså nedsat en arbejdsgruppe, som skal kulegrave hele den her problemstilling for at se nærmere på vilkårene, herunder om der er forbrugere, der er særlig udsatte eller oplever problemer i forbindelse med optagelse af forbrugslån.
Så det er bestemt noget, regeringen er optaget af og interesserer sig for, også fremadrettet og også ud over alle de regler og beskyttelsesforanstaltninger, der er i forvejen.
Kim Andersen (V), 2009-04-21:
Vores ordfører, hr. Jacob Jensen, kan ikke være til stede, og derfor skal jeg redegøre for Venstres synspunkt vedrørende det beslutningsforslag, vi her har til behandling.
Gældsfælder og gæld i det hele taget, renteafdragsbetingelser, der overstiger ens økonomiske muligheder, rammer jo primært nogle af samfundets svageste.
Derfor har det offentlige også et ansvar for, at forbrugerne er beskyttet bedst muligt, når de optager lån, og at de får tilstrækkelig information om lån af penge og gældsrisici.
Der er i dag en række regler, der skal sikre forbrugerne bedst muligt, når de optager forbrugerlån, og som sikrer åbenhed og gennemsigtighed på markedet.
Det drejer sig f.eks. om skiltningsreglerne, hvorefter forbrugerne skal have oplysninger om en række omkostninger ved lånet, herunder de årlige omkostninger i procent, ÅOP, inden de optager lånet.
Derudover sikrer regler i kreditaftaleloven, at låneaftalen skal udfærdiges skriftligt, at forbrugeren har krav på en opgørelse af alle omkostninger, og at der skal oplyses om ÅOP.
Desuden har Forbrugerombudsmanden for nylig indført nye retningslinjer for forbrugerlån med løbetid på under 3 måneder, ligesom Penge- og Pensionspanelet har gennemført en undersøgelse af unges forbrugerlån og i forlængelse heraf udformet 10 gode råd til unge om lån og opsparing.
I Venstre ønsker vi et særligt fokus på udsatte grupper, og derfor er vi også glade for, at regeringen over de næste 4 år har afsat over 16 mio. kr. som en del af satspuljen 2008 til etablering af frivillig gældsrådgivning, idet rådgivningen skal målrettes socialt udsatte borgere, der har svært ved at håndtere deres privatøkonomi.
Det er imidlertid også vigtigt at slå fast, at den enkelte forbruger også selv har et ansvar for sin økonomi, også når den pågældende ønsker at stifte gæld.
Man kan ikke altid lægge ansvaret fra sig og sige, at det må andre tage sig af.
Men det er klart, at gældsstiftelse skal ske på åbne, gennemsigtige og klare vilkår, og hvor samtidig en ekstra offentlig indsats skal målrettes mod de særlig socialt udsatte grupper.
Det er også, hvad de gældende regler og regeringens nuværende indsats gør, og i den anledning ser jeg ikke baggrund for at støtte forslaget.
Det er et område, som løbende bør følges tæt, og i Venstre hilser vi det derfor med tilfredshed, at regeringen vil nedsætte en arbejdsgruppe, der bl.a. skal se nærmere på vilkårene for forbrugslån og forbrugeres lånemønstre, herunder om der er forbrugere, der er særlig udsatte eller oplever problemer i forbindelse med optagelse af forbrugslån.
På den baggrund kan vi ikke støtte forslaget, som det foreligger, men det er et område, som vi selvsagt vil have stor bevågenhed over for, også fremover.
Colette L. Brix (DF), 2009-04-21:
Forslagsstillerne kommer med dette forslag på et tidspunkt, hvor man netop har nedsat et udvalg i kølvandet på et andet beslutningsforslag, som også forslagsstillerne har fremsat.
Det er B 33 om forslag til folketingsbeslutning om loft over de årlige omkostninger i procent, også kaldet ÅOP, ved forbrugslån.
Det forslag behandlede vi her i salen for godt 2 måneder siden den 19. februar.
Økonomi- og erhvervsministeren har i den forbindelse svaret på 17 spørgsmål, hvor det bl.a. fremgår, at der nedsættes en tværministeriel arbejdsgruppe, som skal se nærmere på vilkårene for forbrugslån.
Som ministeren har svaret, skal der bl.a. ses på kreditaftalelovens regler og forbrugerbeskyttelse, kreditvurdering af kunder, erfaringer i andre lande med opgørelse af låns årlige omkostninger i procent og indførelse af lofter for låns årlige omkostninger i procent.
Der vil også blive set på, om man ved et loft risikerer at skubbe forbrugerne ud på det grå og det kriminelle lånemarked.
Særlig udsatte grupper på lånemarkedet vil selvfølgelig komme i fokus.
Det fremgår også, at spørgsmålet om overgældssætning vil indgå i arbejdsgruppens opgaver.
Relevante organisationer vil i øvrigt blive inddraget i arbejdet.
Senest har Forbrugerombudsmanden med virkning fra den 1. marts kommet med nye retningslinjer for markedsføring af sms-lån, så reglerne efter markedsføringsloven om bl.a. god skik skal overholdes.
Disse regler er udarbejdet i samarbejde med den finansielle branche og Forbrugerrådet.
Forbrugerombudsmanden vil om et år vurdere, om de nye regler fungerer efter hensigten.
Som rosinen i pølseenden har regeringen med bl.a. Dansk Folkeparti og Socialdemokratiet i forbindelse med satspuljeforliget for 2008 afsat 16 mio. kr. til etablering af en frivillig gældsrådgivning.
Rådgivningen skal netop målrettes socialt udsatte borgere, der har svært ved at håndtere deres privatøkonomi.
Vi støtter ikke forslaget.
Lars Barfoed (KF), 2009-04-21:
Der er en lang række eksempler på informationskampagner, ikke mindst i forhold til de unge.
Der er retningslinjer fra forbrugerombudsmanden.
Altså på en stribe områder er der tiltag, der sikrer forbrugerne, inden de optager gæld, mens de har gælden og skal afdrage på den, og også når de får problemer med at betale pengene tilbage.
Så det er jo ikke sådan, at vi ikke er optaget af det.
Oven i købet har vi nu i satspuljen fået afsat penge til at gøre en særlig indsats over for udsatte grupper, som er i sådan en situation, hvor de har problemer med deres gæld.
Dertil kommer så, at økonomi- og erhvervsministeren har nedsat en arbejdsgruppe, der skal få kortlagt situationen og se på, ikke mindst om der er forbrugere, der er særlig udsatte på det her felt.
Så det er en fuldstændig forkert fremstilling, fru Pia Olsen Dyhr giver her, nemlig at regeringen ikke skulle være optaget af de problemer, som borgerne har i den her forbindelse.
Hvad angår bankerne, er det bestemt rigtigt, at der er eksempler på banker, der har ydet dårlig rådgivning, i forbindelse med at de har solgt f.eks. egne aktier til forbrugerne uden at informere dem tilstrækkeligt.
Men nu er det jo altså ikke lige den situation, som de forbrugere, vi taler om her, står i, nemlig at de skal købe aktier.
Forholdet er faktisk det, at de skylder nogle penge væk, som de har vanskeligt ved at betale tilbage, og det er jo altså - jeg havde nær sagt - den diametralt modsatte situation, og der vil en bank jo også have en interesse i, at kunderne kommer på rette fod igen.
Det er trods alt det, bankerne lever af.
Altså, nu er hele ideen med at nedsætte en arbejdsgruppe jo at få analyseret problemstillingen med henblik på at vurdere, om der er behov for nogle yderligere tiltag.
Som jeg har gennemgået ret nøje, er der en lang række faciliteter til rådighed for de forbrugere, som skal til at låne penge, som har lånt penge, eller som er i en situation, hvor der er tale om gældssanering.
Der er en vifte af tilbud til de pågældende forbrugere og regler, der beskytter de pågældende forbrugere.
Spørgsmålet er så, om der oven i det og oven i det, der er sket med satspuljeforliget, hvor der altså er afsat penge til faciliteter for udsatte grupper, er behov for en yderligere indsats.
Det er netop det, som arbejdsgruppen skal se på og afdække, og derfor kan jeg naturligvis ikke give svaret på det.
Nej, jeg mener, at der er de faciliteter til rådighed.
Det er jo også sådan, at der er masser af private rådgivere, som tilbyder sig.
Hvis det er sådan, at en forbruger har behov for rådgivning omkring sin økonomiske situation, så har den pågældende masser af muligheder, herunder sin bank og andre rådgivere, at kunne gå til.
Satspuljemidlerne er jo afsat til grupper, som er særlig udsatte, det er jo det, der er hele ideen med satspuljen, og derfor er der selvfølgelig nogle grænser for, hvor mange der kan drage nytte af de midler, men andre forbrugere har andre muligheder.
Benny Engelbrecht (S), 2009-04-21:
Vi har jo i Danmark ikke nogen øvre grænse for, hvor meget man må tage i omkostninger og renter for sine lån.
Det er en af problematikkerne, og det vil sige, at man også i høj grad kan indrette sig efter, at der også er gældsramte, som måske har stor gældsbyrde i forvejen, og dermed løber man også en stor risiko med den gæld, man bidrager med, altså med de penge, man låner ud. Mener ministeren ikke også, at man har et ansvar også som låneudbyder?
Hvis man f.eks. driver spil, som Danske Spil gør, så har man jo i forbindelse med ludomani også en forpligtelse til eksempelvis at behandle det.
Kan man ikke drage en rimelig fornuftig sammenligning med det, sådan at hvis nogen tager skyhøje renter af lån, så har de pågældende også en forpligtelse til at sikre, at de ikke eksempelvis låner ud til folk, som har meget vanskeligt ved at betale pengene tilbage, og i givet fald også til at sikre, at disse folk får en ordentlig rådgivning?
Lars Barfoed (KF), 2009-04-21:
Man har som långiver en forpligtelse til at skilte klart og tydeligt og oplyse om de årlige omkostninger i procent, så folk ved, hvad det er for en situation, de selv sætter sig i.
Men vi er jo nødt til et eller andet sted at holde fast i, at man også som forbruger selv har et ansvar - og det er jeg sikker på at forbrugerne som udgangspunkt sagtens kan løfte til at sætte sig ind i, hvad det er for en gældsforpligtelse, man påtager sig, og hvad det er for nogle omkostninger, der løber på.
Det har låneudbyderne en forpligtelse til at oplyse om, og det er noget vi skal holde meget øje med om de rent faktisk også gør.
Så bestemt har de en forpligtelse som låneudbydere til at sikre sig, at forbrugerne er informeret.
Forbrugerne kan så, hvis de ikke vurderer, at de er i stand til at gennemskue de informationer, de får, gå til rådgivere - der er masser af rådgivere, der står til rådighed for forbrugerne i sådan nogle sammenhænge - og få den rådgivning, der skal til, eller de kan vælge at gå til deres bank, som jo typisk også tilbyder lån til en lavere rente end de renter, som hr. Benny Engelbrecht her henviser til
Line Barfod (EL), 2009-04-21:
Jeg går ud fra, at ministeren er klar over, at de rådgivere, han henviser til, koster penge.
Det koster penge at gå til en advokat eller en revisor eller til en af dem, der har nedsat sig som økonomisk rådgiver.
Det går jeg ud fra at ministeren er klar over.
Det er ikke noget, enhver kan gøre, for det kræver, at man har råd til at betale.
Jeg går også ud fra, at ministeren er klar over, at der er mange mennesker, som gældsætter sig helt almindeligt, fordi de skal have lån til deres bolig eller deres bil, eller fordi de har lidt almindelig forbrugsgæld osv.
Det har en meget stor del af befolkningen.
Men så bliver de arbejdsløse eller bliver syge eller bliver skilt; der sker noget i deres liv, og så har de ikke råd til at betale.
I den situation har de brug for at få noget rådgivning og vejledning.
Det får de ikke i banken.
Banken er sælger af ydelser, de sætter sig ikke bare ned og giver gratis rådgivning.
Mange mennesker i den situation har ikke råd til at betale en advokat eller en revisor mange, mange tusinde kroner for at få den fornødne rådgivning.
Hvad er ministerens svar til de mennesker?
Lars Barfoed (KF), 2009-04-21:
For det første er det jo altså sådan - og der er vi muligvis uenige - at vi bliver nødt til at holde fast i, at der er et personligt ansvar.
Man må selv vurdere som forbruger, som borger, som menneske, om det er fornuftigt at pådrage sig en gæld, og se på, hvad det er for nogle omkostninger, der løber på, om det er urimelige renter og man kan få et bedre tilbud om en kredit et andet sted, eller om man måske skulle spare lidt op selv, inden man køber det, der skal finansieres via en kredit.
Hvis man så er i den situation, at man ikke kan betale tilbage eller man har vanskeligheder ved det, tror jeg også, at de fleste selv er i stand til at vurdere deres situation.
De fleste har også mulighed for at gå i deres bank og få hjælp, for det er jo typisk der, man skal have hjælp til afdragsordninger eller lignende.
Men hvis man kommer helt derud, at man har behov for en gældssanering, står vi jo til rådighed i skifteretten med vejledning til forbrugerne.
Line Barfod (EL), 2009-04-21:
Jeg synes, at ministeren burde sætte sig lidt mere ind i, hvordan virkeligheden er.
Det undrer mig også lidt, at ministeren med den baggrund, han har fra Finansrådet, slet ikke ved noget om, hvordan det her område fungerer.
Gældssanering kan man få, når man er kommet i arbejde igen eller er kommet på pension, når man har en fast bolig, når man har styr på sin økonomi og ikke har stiftet gæld i flere år.
Man kan ikke få gældssanering, og man kan ikke få rådgivning i skifteretten, når man står midt i kaos,
Det er der, vi skal sætte ind, hvis ikke de skal ud i en voldsom økonomisk deroute.
Vi står i en stor økonomisk krise, den største krise siden 1930'erne.
Det ville være at gå ind og vise rettidig omhu i stedet for bare at sige, at de her mennesker selv har et ansvar.
Lars Barfoed (KF), 2009-04-21:
Jamen så tror jeg ærlig talt ikke, at fru Line Barfod helt har lyttet til, hvad det er, jeg har sagt.
Jeg har netop givet udtryk for, at lige i den situation, vi står i nu, med den økonomiske afmatning, som vi har, er der en forhøjet risiko for, at flere forbrugere oplever problemer.
Og netop fordi der er en sådan risiko, har økonomi- og erhvervsministeren taget initiativ til at nedsætte en arbejdsgruppe, som skal få kulegravet de her ting, altså se på, hvad vilkårene er, hvad forbrugernes lånemønstre er, og om der er forbrugere, som er særlig udsatte eller oplever problemer i forbindelse med optagelse af forbrugslån.
Det er naturligvis for at se på, om der skulle være behov for yderligere initiativer ud over den lange række af initiativer, som jeg har nævnt, og ud over de regler og faciliteter, der er til rådighed for forbrugerne, og som jeg nævnte i min indledende tale.
Bente Dahl (RV), 2009-04-21:
Ministeren påpeger, at forbrugeren har et personligt ansvar.
Det er jeg enig i, vi har jo alle sammen et personligt ansvar, og det kan de fleste af os godt håndtere.
Men vi taler altså også om udsatte grupper i det her.
Ministeren nævnte selv udsatte grupper, og ministeren nævnte fokus på udsatte grupper.
Og udsatte grupper er jo netop kendetegnet ved ikke at være i stand til at tage det fulde ansvar for eget liv.
Så når nu bankerne ikke vil have noget med dem at gøre og satspuljemidlerne ikke slår til, hvilket fokus er det så i praksis, regeringen taler om?
Lars Barfoed (KF), 2009-04-21:
Det var punkt 1. Punkt 2 er, at økonomi- og erhvervsministeren netop har nedsat en arbejdsgruppe, der skal få undersøgt, hvad det er for nogle problemer, der er, hvor stort omfanget af problemerne er, hvad det er for nogle lånemønstre, forbrugerne har, og om der er nogen, der er særlig udsatte.
Og det er naturligvis med henblik på at vurdere, om der er behov for en yderligere indsats på området.
Bente Dahl (RV), 2009-04-21:
Når det nu er sådan, at vi har hørt, at der er en storm på satspuljemidlerne, at der er mange flere, der søger dem i øjeblikket, end der er midler til at dække, og når vi taler om, at netop satspuljemidlerne går til udsatte grupper i samfundet, kan ministeren så ikke komme nærmere ind på, hvilke tiltag der er inden for rækkevidde?
Hvad er det, regeringen satser på ud over en arbejdsgruppe?
Pia Olsen Dyhr (SF), 2009-04-21:
For ca. 2 måneder siden deltog ordføreren og jeg i en radiodebat på P1, hvor vi netop diskuterede et forbud mod sms-lån og et loft for den årlige omkostning i procent.
Her sagde Dansk Folkepartis ordfører, at man ville støtte en form for offentlig gældsrådgivning.
Hvad har gjort, at Dansk Folkeparti lige pludselig ikke kan støtte op om det her forslag?
Colette L. Brix (DF), 2009-04-21:
Jeg mener ikke, at Dansk Folkeparti har sagt, at vi vil støtte en offentlig gældskommission, ikke på noget tidspunkt.
Vi har sagt, at vi vil støtte, at man går ind - når det her er lavet over satspuljen med de penge, der er - og får afdækket, hvem det er, og hvilke problemer det er.
Der er ikke nogen, der har lovet - det gør vi aldrig - at man går ind og laver en offentlig gældskommission.
Det har vi ikke lovet.
Yildiz Akdogan (S), 2009-04-21:
Jeg vil lige gøre ordføreren opmærksom på, at det her ikke kommer til at koste skatteborgerne noget.
Det havde jeg håbet på at ordføreren havde læst i beslutningsforslaget.
Ordføreren bliver ved med at med at spørge: Hvorfor dette hastværk?
Det er jo, fordi der er en krise, og fordi det her rammer rigtig mange mennesker.
Som tallene viser, er det som sagt en bestemt gruppe mennesker mellem 20 og 40 år, mennesker, der er i gang med en uddannelse, mennesker, der er i gang med at stifte familie, mennesker, der får deres barn nr. 1 og skal forberede sig til det.
Det koster, og det er meget risikabelt i dag at være i den aldersgruppe.
Jeg vil også gerne lige understrege med hensyn til det med at haste, at jeg ikke ved, om det er hastværk, når man tænker på andre.
Vores nabolande har fundet en løsning på det her helt tilbage i 1994.
I Sverige har de som sagt indført den og har haft ret gode erfaringer.
Så jeg vil egentlig høre, nu, hvor ministeren ikke svarede på spørgsmålet, om ordføreren fra Dansk Folkeparti vil overveje måske at lade sig inspirere af den svenske model.
De har jo haft gode erfaringer med den siden 1994.
Colette L. Brix (DF), 2009-04-21:
Jeg vil sige, at jeg synes, at det udvalg, der er nedsat, skal se på de ting, og det gør de jo også.
I min ordførertale fortalte jeg, hvilke områder de ville dække af, og lad os så vente på, at det kommer.
Det kan da ikke være rimeligt, at jeg skal stå her og tage udenlandske ting med ind og sige, om vi vil det ene, eller om vi vil det andet.
Vel vil jeg da ej!
Altså, det udvalg, der er nedsat, er nedsat for at kigge på de ting, og der er fem-seks forskellige områder, og dem kigger de på.
Og jeg er sikker på, at de folk godt ved, hvad de skal komme frem til, at de folk godt ved, hvad det er, og hvor skoen trykker, ellers var de jo sikkert ikke blevet sat i det her udvalg.
Det stoler jeg i hvert fald på.
Det bliver jeg nødt til at sige til ordføreren.
Bente Dahl (RV), 2009-04-21:
Ordføreren for Dansk Folkeparti nævnte, at der allerede var mange instanser - det var de ord, ordføreren brugte.
Vi ser både familier og også andre i stigende omfang blive sat på gaden, fordi de ikke kan betale deres huslejer, og jeg vil gerne høre, hvad det er for nogle instanser, disse familier skal henvende sig til, og hvad det er for nogle instanser, der kan forebygge det.
Colette L. Brix (DF), 2009-04-21:
Nu snakkede vi jo om det før, og vi har jo den der kreditaftalelov, og det er en lov, der skal gennemgås meget nøjagtigt af det udvalg, der er blevet nedsat.
Jeg vil gerne sige, at det forslag jo netop handler om de udsatte folk.
Kan vi ikke prøve at skille de her ting ad?
Der er jo forskel på, om man er en studerende, der har taget et lån, og som, når man så mangler nogle flere penge, lige låner 100.000 kr. til, eller om det drejer sig om en familie, der er kommet rigtig, rigtig galt af sted, måske fordi den ene ikke er mere og den anden står tilbage og skal overtage det hele.
Derfor siger jeg, at det, det forslag handler om, er, at man skal tage sig af de udsatte familier, og det er der, den skal vendes og drejes.
De andre ting, hvor de andre skal gå hen, må vi jo så se på bagefter.
Der er jo allerede mange ting, og det ved fru Bente Dahl jo også godt.
Om det så er den bedste måde at gøre det på, ved jeg jo ikke.
Vi har jo stadig ikke fået det udvalgs bedømmelse.
Jeg fatter ikke, at man ikke kan vente og se, hvad de kommer med.
Og jeg synes, at det er fuldstændig malplaceret, at det forslag bliver fremsat en gang til nu.
Bente Dahl (RV), 2009-04-21:
Men jeg fik ikke noget svar på, hvilke af de instanser, som ordføreren talte om lige før, der skulle gå ind og hjælpe de familier, der i stigende grad bliver sat på gaden på grund af huslejerestancer.
Det fik jeg ikke svar på.
Kunne jeg få det nu?
Colette L. Brix (DF), 2009-04-21:
Ja, det tror jeg godt at ordføreren kan.
For det første kan man gå jo gå op til den kommune, man bor i, og sige, at det her går helt galt, hvis det drejer sig om sygdom - og jeg anser det her for at handle om særligt udsatte folk, som på grund af sygdom, dødsfald, arbejdsløshed, eller hvad det nu er, ikke kan betale deres ting - og så kan man sætte sine udgifter ned, f.eks. ved at tage afdragsfrie lån, hvis man har et hus. Så kan man jo også gå i sin bank.
De fleste mennesker - faktisk alle i dag - har en lønkonto i en bank.
Det skal man have i dag.
Så kan man jo gå ned i sin bank og sige, at man står i en dårlig situation i øjeblikket, for det er jo ikke sikkert, at situationen vil vare forever.
Man må jo håbe, at det er noget, folk kan klare hen ad vejen.
Selv i en krisesituation må man jo formode, at folk på et tidspunkt heldigvis kan komme over det igen.
Dertil vil jeg også sige, at det er de udsatte grupper, det her handler om - dem, der har det virkelig, virkelig svært.
Det er derfor, der er blevet nedsat et udvalg for at kigge på det.
Det synes jeg altså er meget vigtigt.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2009-04-21:
Det minder meget om et tidligere forslag fremsat af Enhedslisten, og som dengang kan vi også i dag støtte forslaget.
Forslaget er blevet endnu mere aktuelt i en tid, hvor flere danskere havner i bundløs gæld grundet den finansielle krise, og de her personer har ingen muligheder for at komme ud af deres situation.
Vi kan jo lære af vores nabolande.
Der er selvfølgelig private aktører på banen som tidligere nævnt, men de kræver høje honorarer for deres hjælp, og de tilbyder kun gældsrådgivning for de kunder, som de er sikre på vil kunne få en gældssanering.
En ny opgørelse fra Realkreditforeningen viser, at antallet af dårlige betalere er stigende i år for første gang i 3 år.
Det er finanskrisen, der kan mærkes.
Antallet af sager pr. person stiger, og gælden vokser for de næsten 200.000 mennesker i registeret.
Danske forbrugere skylder mere end 7,6 mia. kr. væk.
Det er ikke kun de menneskers problem, det er reelt samfundets problem.
Det er næsten 5 pct. af den samlede voksne befolkning, som står opført i registret over gældsplagede danskere.
Der er også en stigning i antallet af de personer, der har opnået adgang til gældssanering de seneste år, så behovet for gældsrådgivning er bestemt til stede.
Og som nævnt i Socialdemokraternes forslag vil det give rigtig god mening, at betalingen for den rådgivning skabes ved at opkræve penge til finansieringen af den her gældsrådgivning hos de banker, der opkræver ublu renter.
De har nemlig også et ansvar for den her nuværende dårlige gældsspiral.
SF kan derfor uden problemer støtte forslaget.