runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sophie Løhde (V), 2010-04-06:
Jeg er fuldstændig enig med ordføreren for Socialistisk Folkeparti i, at vi har en udfordring på det her område.
Det er jo også derfor, at vi insisterer på, at forebyggelse er vejen frem.
Forebyggelse bygger netop også på, at vi ansvarliggør mennesker i forhold til de valg og handlinger, de foretager gennem deres liv.
Ordføreren nævnte selv i sit spørgsmål, at udviklingen i modermærkekræft skyldes en kombination af påvirkning fra den naturlige sol og brug af solarium.
Jamen hvis det skyldes en kombination af de to ting, hvorfor vil ordføreren så ikke forbyde mennesker at ligge i den naturlige sol?
Altså, argumentationen hænger jo ikke sammen.
Vi skal insistere på, at vi skal sikre en ordentlig oplysning, og bevidstgøre forældre om, at de har et ansvar for deres børn.
Jonas Dahl (SF), 2010-04-06:
Jeg tror, at fru Sophie Løhde lige så godt som jeg udmærket ved, at det er helt umuligt at forbyde folk at ligge i den naturlige sol.
Vi kan så glæde os over, at perioden er relativt kort i Danmark.
Men alligevel må vi så undre os over, at der faktisk er så mange mennesker, der bliver ramt af hudkræft i Danmark.
Det kunne jo skyldes, at vi ser solarier blomstre op, stort set hver gang en butik lukker ude i lokalsamfundet.
Jeg kan gå ud af min fordør og se to, og hvis jeg strækker mig lidt ud af vinduet, kan jeg se et tredje solarium, og det er sådan set bare der, hvor jeg bor.
Det vil sige, at solarierne også er blevet noget, som er meget let tilgængeligt.
De bliver en del af det billede, vi ser hver dag, fordi de blomstrer op alle de steder, hvor en butik lukker.
Det er da nogle resultater og nogle undersøgelser, vi bliver nødt til at tage alvorligt.
Vil ordføreren ikke anerkende det?
Sophie Løhde (V), 2010-04-06:
Ordføreren for Socialistisk Folkeparti nævner, at det er helt umuligt at forbyde folk at ligge i den naturlige sol.
Ja, gudskelov, havde jeg da lyst til at sige.
Jeg er da i hvert fald personligt glad for, at vi ikke sådan har mulighed for her fra Folketingets side at vedtage det.
Det ville dog være tragisk.
Men det viser jo også bare lidt om det forslag, som oppositionen fremsætter her, nemlig med hensyn til, hvordan man overhovedet forestiller sig at det skal kunne håndhæves.
Så skal man jo tage konsekvensen af den argumentationsrække, man fremfører, nemlig at så skal vi også have bemandede cigaretautomater, for hvis unge under 16 ikke skal kunne gå i solarium, skal unge under 18 heller ikke kunne trække en pakke cigaretter i automaten.
Det ene tilfælde er jo ikke mere ekstremt end det andet.
Tak, hr. formand.
Jeg skal ikke kunne udelukke, at der har været nogle mere eller mindre letsindige politikere, der har forbudt cigaretautomater.
Ordføreren nævner ganske korrekt, at vi kan forebygge.
Ja, det er også det, vi gerne vil, og det er jo derfor, at vi netop skal sørge for at sætte fokus på, hvad det er, vi kan gøre for at forebygge.
Hvad er det, branchen selv kan gøre?
Hvad er det, kommunerne kan gøre?
Hvad er det, de centrale myndigheder kan gøre i form af kampagner og andet?
Det er grundlæggende det, som jeg synes er ekstremt vigtige elementer i det her arbejde, så vi sikrer os, at mennesker træffer oplyste valg for sig selv og deres nærmeste familie.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-04-06:
Jeg synes så bare, det interessante er, at vi har masser af andre frihedssøgende vestlige lande med liberale demokratier, som altså har lignende diskussioner, men når frem til et andet facit.
De når faktisk frem til det facit, at der er så markant et behov for at tage de her advarsler alvorligt, at de går ud og kigger på forbud mod solariebrug for unge under 16 år og nogle steder 18 år – også de steder, hvor folk bagefter kan gå ud i solskinnet og slikke sol.
Man kan diskutere, hvad man skal bruge et solarieforbud til, hvis man bor i Nice og har sol nærmest året rundt, men ikke desto mindre er det jo sådan, at den franske stat har sagt, at den var villig til at se på det.
Igen vil jeg sige, at det er dobbeltmoralsk af Venstre, når de siger, at de unge ikke må købe øl, som er stærkere end 7 pct. – og det skal den stakkels kassedame så sidde og sortere nede ved kassen i SuperBrugsen – men at det er fuldstændig umuligt at håndhæve et forbud, når det er et solarium.
Altså, det kan jeg simpelt hen ikke forstå.
Nu bliver jeg nødt til at sige, at der ikke mere er automater i Danmark, hvor der sælges cigaretter.
Det har vi sådan set forbudt.
Det kan godt være, at ordføreren ikke kan huske det, men jeg kan altså ikke finde dem nogen steder.
Det kan selvfølgelig bero på, at jeg er ikkeryger, men så vidt jeg husker, har vi ikke mere cigaretautomater.
Gudskelov kan de unge på 16 år så heller ikke trække cigaretter i dem, når de ikke findes.
Derudover vil jeg sige, at de altid blev ødelagt, dengang vi havde dem.
Jeg vil godt sige, at det, jeg synes er interessant, er, at modermærkekræft og hudkræft mere generelt set er nogle af de få kræftformer, vi rent faktisk kan forebygge.
Vi kan ikke gå ud og forebygge leukæmi blandt børn, og vi kan ikke gå ud og forebygge brystkræft blandt kvinder, for vi ved ikke nok om, hvad de kommer af.
Men lige netop hud- og modermærkekræft kan vi rent faktisk forebygge, og så skal vi stå og høre på, at det ikke er sammenligneligt med alkohol og unge, at det ikke er sammenligneligt med asbest og alt muligt andet.
Her er der netop en kræftform, som vi kan forebygge, og vi ved, at konsekvensen af at tage sol og gå i solarium er lige så heftig, som hvis man ryger sin første cigaret.
Jeg synes, det er fuldstændig uforståeligt, at Venstre ikke kan se, at der er en parallel her.
Vivi Kier (KF), 2010-04-06:
Jeg hæftede mig lidt ved, at et af argumenterne i ordførerens tale var, at det her forslag også skulle ses som en hjælp til forældrene for de her plagsomme unger.
Det er jo selvfølgelig et argument, man har lov til at bruge, hvis man synes, det er rigtigt.
Men så har vi jo også et problem med børn og unge, som spiser for meget slik og drikker for mange sodavand og spiser for meget pizza og sådan.
Skal vi så også forbyde det, således at forældrene slipper for de der plagsomme unger, der gerne lige vil have lidt mere sodavand og slik?
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-04-06:
Det er jo ikke, fordi jeg ikke synes, at overvægtige børn også er et stort samfundsmæssigt og sundhedsmæssigt problem, men jeg synes nu alligevel, at det er en lidt mærkelig måde at forsøge at lave en eller anden parallelisering på.
Jeg startede med at sige, hvor mange – faktisk 100.000 danskere – som har haft en hudkræftsygdom.
Jeg startede også med at sige, at der cirka dør en dansker om dagen af hudkræft.
Tendensen har været stigende gennem de sidste 20 år, og derfor maner vi fra S og SF's side til besindelse på det her område, til ligesom andre lande også at sige: Lad os nu lave en regulering, som er sund fornuft, som er en hjælp til de børn og unge, som ikke kan se langtidskonsekvenserne på det her område.
Sophie Løhde (V), 2010-04-06:
Vi tager advarsler alvorligt, og derfor nævnte jeg jo netop også i min ordførertale, at når vi i Venstre afviser forslaget om at forbyde unge at gå i solarium, handler det ikke om, at vi ønsker at negligere det kedelige faktum, at et stigende antal danskere er blevet ramt af hudkræft og modermærkekræft.
Det handler heller ikke om, at vi vil læne os tilbage.
Vi vil gerne sikre, at såvel unge som deres forældre har et godt og oplyst grundlag om solbadning og på den baggrund kan foretage deres individuelle valg.
Det er der ikke noget dobbeltmoralsk i.
Det dobbeltmoralske i det her er jo, at forslagsstillerne bag det her forslag mener, at unge på knap 16 år ikke er gamle nok til selv at træffe et valg om brug af solarium, men kort tid efter er gamle nok til at træffe et valg om, at de skal stemme til Folketinget.
Sundhedsstyrelsen anbefaler, at unge under 18 år ikke skal bruge solarium, så hvorfor er man kommet frem til en 16-års-grænse?
Altså, det er jo en fuldstændig ulogisk form for argumentation, man har benyttet i det her beslutningsforslag.
Vivi Kier (KF), 2010-04-06:
Jeg er skam enig i, at temaet er rigtig alvorligt, jeg prøvede bare at angribe argumenterne, som jeg set fra mit synspunkt ikke synes holder helt vand.
Jeg har sådan et meget konkret spørgsmål: Kræftens Bekæmpelse mener faktisk, at grænsen for et forbud mod solarier skulle være 35 år.
De øvrige EU-lande har sagt 18 år, det har man også tidligere fra Socialdemokraterne og SF, men når jeg sidder her med beslutningsforslaget i dag, så ser jeg, at der står 16 år.
Må jeg spørge, hvorfor man lige er landet på 16 år, når man rent faktisk lægger meget vægt på Kræftens Bekæmpelse her, og de ønsker altså, at det forbud skal være ved de 35 år.
Hvorfor?
Henrik Brodersen (DF), 2010-04-07:
Er ministeren enig i, at tv fra Grønland og Færøerne er for vanskeligt tilgængeligt for danske tv-seere sammenlignet med eksempelvis tv fra de andre nordiske lande, som er langt lettere tilgængeligt på de danske tv-kanaler end tv fra de nordatlantiske dele af Rigsfællesskabet?
Tak, hr. formand.
Spørgsmålet lyder sådan: Er ministeren enig i, at tv fra Grønland og Færøerne er for vanskeligt tilgængeligt for danske tv-seere sammenlignet med eksempelvis tv fra de andre nordiske lande, som er langt lettere tilgængeligt på de danske tv-kanaler end tv fra de nordatlantiske dele af rigsfællesskabet?
Spørgsmålet går mest på, at vi jo har påtaget os nogle forpligtelser i det nordiske samarbejde til netop at vise de der forskellige udsendelser fra de andre nordiske lande, sådan at man kan udbrede hinandens kulturer og på den måde få kendskab til dem.
Og så er min pointe bare, at jeg mener, at det halter lidt inden for rigsfællesskabet, at man ikke som udgangspunkt kan få udbredt kendskabet til hinandens kulturer ved netop at se hinandens tv.
Ministeren og jeg vil til enhver tid, hvis vi aktivt søger det, kunne gå ind og få grønlandske og færøske nyheder over nettet, men det er jo ikke sådan, at kulturen bliver bredt udbredt, hvis man selv aktivt skal søge efter den.
Per Stig Møller (KF), 2010-04-07:
Jeg kan give nogle tekniske oplysninger her om, hvordan det foregår.
Tv-markedet er som udgangspunkt et frit marked, hvor forhandlinger mellem tv-distributører og tv-foretagender afgør, hvilke kanaler der distribueres.
Ifølge must carry-forpligtelserne er ejere af fællesantenner og kabelanlæg dog forpligtet til at sikre, at der i anlægget sker en fordeling af DR 1, DR 2 og TV 2, herunder de regionalprogrammer, der bestemt til modtagning i det pågældende område.
Desuden er der en forpligtelse til at sikre fordelingen af tegnsprogstolkede nyhedsudsendelser fra DR og TV 2, og de regionale TV 2-virksomhedsudsendelser mellem kl. 20 og 21.
Tv-kanaler fra de nordiske lande har aldrig været omfattet af must carry-forpligtelserne, og et bredt flertal i Folketinget vedtog i 2009 at begrænse must carry-forpligtelserne.
Så derfor vil det være i strid med den hidtidige politiske linje at udvide disse forpligtelser.
Dertil kommer, at Europa-Parlamentets og Rådets forsyningsdirektiv også gør det vanskeligt at udvide forpligtelserne, idet medlemslandene ifølge dette kun må pålægge must carry-forpligtelser, hvis det er nødvendigt for at opfylde klart definerede mål.
Men jeg er da enig i, for nu at lægge det tekniske til side, at det vil være frugtbart og positivt, om man sørger for at lære mere om hinanden via vores public service.
Nej, det kan jeg såmænd ikke, for den er jo besluttet før min tid.
Men jeg kan da sige, at jeg synes, det under alle omstændigheder er fornuftigt at bringe kunstnere ud i forbindelse med børn og skoler for at give børnene en fornemmelse af, hvad det vil sige at arbejde med kunst.
Prioriteringen ligger før min tid, men jeg synes, det er fornuftigt – og det står jeg ved – at fortsætte den.
Den specielle filosofi, i forhold til hvad der er vægtet, ligger altså før min tid, men jeg står ved, at huskunstnerordningen er en god ordning.
Nu skal jeg lægge mine tekniske svar til side og komme med det politiske.
Det er vigtigt for rigsfællesskabet, at man kender hinanden; ellers glider rigsfællesskabet fra hinanden.
Derfor synes jeg også, at det er vigtigt, at public service-stationerne – de andre kan vi jo overhovedet ikke sige noget om, ikke herinde i hvert fald – er opmærksomme på deres forpligtelse over for rigsfællesskabet, også fordi Grønland jo tager udsendelser op, og vi skulle også gerne tage udsendelser ned, og for Færøerne gælder der det samme.
Det er vigtigt, og jeg ser også meget gerne, at der kommer flere udsendelser fra Grønland og Færøerne, så man er mere bekendt med dem hernede, men så må jeg bare sige, at der er et armslængdeprincip, som betyder, at det er Danmarks Radios generaldirektør og bestyrelse, der er ansvarlige for programsammensætningen.
Politisk set
er jeg enig med hr. Brodersen i, at vi kun kan anbefale politisk, at man gøre mere ud af, at vi er bekendt med hinanden – Grønland, Færøerne og Danmark.
Jeg har også som udenrigsminister arbejdet utrolig meget for, at rigsfællesskabet stod stærkt og samlet.
Vi har fået det fra historien, vi kan ikke genskabe det, hvis vi mister det, og det kræver en folkelig fælles forståelse.
Henrik Brodersen (DF), 2010-04-07:
Som grønlands- og færøordfører søger man jo aktivt de informationer, man gerne vil have, og som medlem af Nordisk Råd har jeg flere gange oplevet, at en tidligere minister for nordisk samarbejde, hr. Bertel Haarder, har fremhævet Danmark som værende det land, som viste allerflest udsendelser fra de andre nordiske lande – her var det jo altså typisk islandske, finske, svenske og norske udsendelser – og som på den måde også fik sagt til de andre lande, at de ikke oplevede den forpligtelse, som vi gjorde.
Når man så samtidig kan se, at vi får udsendelser fra de andre nordiske lande, men aldrig nogen kulturrelaterede udsendelser fra hverken Færøerne eller Grønland, mener jeg, at vi har en forpligtelse til at få rettet op på det – også set i lyset af at der bor en masse grønlændere og færinger her i landet, som man samtidig kunne servicere.
Per Stig Møller (KF), 2010-04-07:
Jeg forstår spørgsmålet sådan, at det primært drejer sig om tilgængeligheden af grønlandske og færøske tv-udsendelser på de danske tv-kanaler og ikke om tilgængeligheden af den grønlandske tv-station KNR og den færøske tv-station SVF i Danmark.
Hvis jeg har forstået det ret, kan jeg så oplyse, at DR og TV 2 som led i public service-forpligtelserne skal lægge vægt på at vise tv-programmer med dansk eller andet nordisk sprogs originalsprog.
Det er DR's bestyrelse, der er institutionens øverste ledelse, mens generaldirektøren varetager den daglige administrative og økonomiske ledelse.
Tilsvarende gælder for så vidt også for TV 2/Danmark.
Jeg kan derfor ikke som kulturminister blande mig i DR's og TV 2's driftsmæssige dispositioner, herunder i andelen af grønlandske og færøske udsendelser, som de måtte vælge at bringe.
Andre danske kanaler er ikke underlagt tilsvarende public service-forpligtelser, og tv-foretagenderne bestemmer således frit, om de ønsker at sende programmer fra Grønland og Færøerne, og her kan jeg heller ikke blande mig.
Men jeg kan oplyse, at DR 2 i 2009 har sendt en række udsendelser om nyheder fra Grønland.
DR har i alt i 2009 sendt 33 timers tv produceret i Grønland eller om grønlandske forhold.
Dertil kommer, at der sendes lokalt tv om grønlændernes situation og levevilkår i Region Hovedstaden.
Desuden er der via internettet mulighed for at se udsendelser fra den grønlandske tv-station KNR samt lokal-tv-stationen Nuuk TV.
Jeg kender desværre ikke umiddelbart noget til udbuddet af færøsk tv i Danmark, ud over at DR ifølge det oplyste ikke har sendt færøsk tv i 2009.
Vi har jo altså en lovgivning, der understøtter fødekæden, vækstlaget og udbredelsen, som vi begge interesserer os for, inden for musikområdet, og det gør den på forbilledlig vis.
At den midlertidige pulje til musikpolitiske initiativer ikke bliver videreført, betyder jo, som jeg sagde før, ikke, at staten ikke også fremover vil yde et solidt og stabilt tilskud af betydelig størrelse til musikalske grundkurser rundtomkring i hele landet.
Disse erfaringer har lært os, at der er potentiale for at arbejde videre med området, og det er vi jo enige om.
Men at dette i så fald skal ske i en større og også væsentlig mere omkostningstung form, var jo så konklusionen, og der var bevilget 46 mio. kr.
Begge bevillinger, altså forsøgsbevillingerne, var ment som bevillinger til tidsbegrænsede forsøg og som et tilbud om en udvikling af området over en 4-årig periode.
For de billedkunstneriske grundkursers og kulturskolers vedkommende har interesserede kommuner, som jeg nævnte før, nu haft god lejlighed til at overveje, hvordan man eventuelt kunne forankre initiativerne efter bevillingsperioden.
Ønsker man at skabe væsentlige ændringer i volumen og omfang på disse områder, er det altså kommunerne, der nu skal træde til og benytte det, vi har lært af forsøgsperioden.
Jeg synes derfor, hr. Mogens Jensen og jeg og vi alle kan være meget tilfredse med, at der faktisk allerede er et stort kommunalt engagement, og at kommunerne udviser stor interesse og støtter rigtig godt op om at give gode kulturtilbud til børn og unge.
Mogens Jensen (S), 2010-04-07:
Jeg er glad for, at det også bekymrer kulturministeren – for sådan forstår jeg det – og at han sådan set gerne så, at ordningerne kunne fortsætte.
Så synes jeg da, at vi fremadrettet skal se på, om vi ikke kan finde en mulighed for det.
Jeg står her med en masse presseklip ude fra landet om, hvad det her har betydet: »Færre penge tvinger MGK til nedskæringer«, »Frygt for musikalsk talentudtørring«, »Sankt Annæ halverer antallet af de dygtigste musikelever«, »Trussel mod talentudvikling« .
Der er jo masser af steder i landet, hvor det her virkelig bliver opfattet som en stor forringelse.
Vil ministeren være indstillet på, at vi ser på, om vi kan styrke området, og eventuelt kigger på at finde penge til en fortsættelse af ordningerne mere fremadrettet?
Edmund Joensen (SP), 2010-04-07:
Jeg vil tilslutte mig hr. Brodersens spørgsmål og spørge, om kulturministeren er enig i, at der er brug for en indsats, der vil gøre tv-udsendelser med færøske og grønlandske nyheder generelt mere tilgængelige for den danske befolkning.
Færinger og grønlændere ved nok mere om danskere og livet i Danmark end omvendt.
Det vidner om en ubalance, og derfor bør man i Folketinget og regeringen gøre en målrettet indsats for at fremme og bedre forståelsen mellem de tre dele i rigsfællesskabet.
Jeg vil derfor spørge, om ministeren vil iværksætte konkrete tiltag, som får flere grønlandske og færøske nyheder ud til danskerne.
Og mener ministeren, at der er brug for et bredere oplysende initiativ, som eventuelt også kunne omfatte landets folkeskoler?
Per Stig Møller (KF), 2010-04-07:
[Lydudfald]
… i den forbindelse, vil jeg sige til hr. Mogens Jensen.
For hvis man laver forsøgsordninger og så ikke står ved, at det er forsøg, kan man faktisk ikke i fremtiden lave forsøgsordninger.
Så vil der altid blive sagt: Jamen det ender bare med, at de bliver fast etablerede, og så får vi bare en knopskydning og et nyt element.
Jeg har meget svært at se det her med de kæmpestore nedskæringer.
Der er 116 mio. kr., og så bliver de 116 mio. kr. forøget med 3 mio. kr. til 119 mio. kr. i en kort periode – for det er jo i evighedens perspektiv en kort periode – og så går man tilbage til de 116 mio. kr.
Det vil sige, at det, som man skærer ned, var noget, som man fik op, og som man vidste skulle ned igen.
Det vil jeg være meget betænkelig ved politisk, for jeg synes ikke, Folketinget skal ud på den glidebane, at vi ikke kan lave forsøg, uden at de derefter bliver fast etablerede, for så er forsøgselementet jo simpelt hen væk.
Men så skal det inddrages i det fortløbende.
Det er kommunerne, det er Børnekulturens Netværk, det er skolerne, det er alt det, vi arbejder med, alle de forskellige ordninger, vi har, hvor vi så skal blive dygtigere til det.
Derfor fortsætter vi huskunstnerordningen.
Men at love, at forsøg bliver permanente, lægger gift ud for forsøg i fremtiden.
Mogens Jensen (S), 2010-04-07:
Hvad vil ministeren gøre for at styrke udbredelsen af og deltagelsen på musikalske grundkurser, billedkunstneriske grundkurser og kulturskoler?
Og det er da også ganske rigtigt, at der kan være forsøg, hvor man ligesom siger: O.k., så har vi prøvet det, det var ikke nogen god idé, og så må vi videre.
Men her har vi jo forsøg, som har vist sig at være en stor succes.
Man har så har taget ét element ud og har sagt, at man fortsætter med at give statsligt tilskud til huskunstnerordningen, som har været en stor succes, men at man ikke fortsat giver statslig støtte til de andre forsøgsordninger omkring musikalske grundkurser, billedkunstneriske grundkurser og kulturskoler.
Det hænger jo ikke sammen.
Hvorfor kan man give til den ene succesfulde forsøgsordning i et videre perspektiv, men ikke til de andre?
For kulturministeren ved jo udmærket godt, at den der med at sige, at det nu er kommunerne, der skal finansiere det, jo ikke er rimelig, al den stund at staten også har et ansvar for at sikre vækstlagene til vores musikalske uddannelser og i øvrigt også til vores billedkunstskoler.
Så er det ikke rimeligt, at man i kredsen af partier, der bekymrer sig om det her, fremadrettet sætter sig ned og prøver at se, om man kan få skruet en ordning sammen, så vi også i fællesskab kan være med til at finansiere en ordning, der sikrer, at det her vækstlagsarbejde kan fortsætte, og at vi ikke behøver opleve nedskæringer på 7,5 pct., som det nu i hvert fald kommer til at ske på de musikalske grundkurser?
Det kan vi jo se på budgetterne rundtomkring i landet.
Per Stig Møller (KF), 2010-04-07:
Ja, altså, tilsammen ligger der stadig væk inden for børnemusikkens område 116 mio. kr., hvor de 3 mio. kr. kommer oveni.
Og det kan altså ikke være en katastrofe med de 3 mio. kr.
Man vidste, at man ikke havde mere end i den periode, og at det forsvandt igen, og der vil jeg sige, at det er gift for forsøgsordninger, hvis man så siger, at de skal etableres fast.
Men det er rigtigt, som hr. Mogens Jensen siger, at det jo ikke kan nytte noget, at man bare lader det glide ud med badevandet og så har glemt alt om det og siger: Så gjorde vi det.
It is once in a lifetime.
Det er jeg enig i, men det var jo et forsøg på at blive klogere og så inddrage det.
Og derfor er jeg da glad for at kunne sige til hr. Mogens Jensen, at Statens Kunstråd og Børnekulturens Netværk, ligesom hr. Mogens Jensen ønsker, netop er i gang med at undersøge, hvordan vi bedst muligt kan videreføre erfaringerne.
Og jeg synes, det er fint, hvis vi tager en samtale om det, når Statens Kunstråd og Børnekulturens Netværk kommer op med nogle forslag, så vi kan gøre det.
Men jeg vil godt understrege, at det jo ikke er sådan, at staten smider tingene over til kommunerne, for vi har altså både inden for musikområdet, teater og dans, litteratur, film og medier, biblioteker osv. specielle ordninger, som retter sig præcis mod børn og mod vækstlag.
Mogens Jensen (S), 2010-04-07:
Jeg synes, at kulturministeren dér kom med en meget positiv åbning, for der er jo ingen tvivl om – for mig at se i hvert fald – hvor stort Statens Kunstråds engagement er i den her sag.
Det har ved talrige lejligheder været ude og anbefale, at vi fortsatte ordningerne, og det gælder jo ikke kun huskunstnerordningen, som så er blevet fortsat, men også de to øvrige ordninger, og det samme har Børnekulturens Netværk og i øvrigt en lang række institutioner rundtomkring i landet gjort.
Må jeg forstå det her sådan, at kulturministeren siger, at nu ser vi, hvad Kunstrådet og Børnekulturens Netværk kommer frem med af gode initiativer og forslag, og så vil ministeren indkalde partierne til en drøftelse af det og eventuelt også af muligheden for at finde en fælles finansiering på det kommende års finanslov?