runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Vivi Kier (KF), 2009-04-17:
Jeg er bestemt meget optaget af barnets tarv og af, at nogle tager sig af børnene, og det har jeg meget tillid til.
Men jeg har også tillid til vores retssystem, som sidder og vurderer, hvad det er for en straf, man skal have, hvad det er for en forbrydelse, hvilken kriminalitet man har begået, og vi er nødt til at skille de to ting ad.
Jeg ved, at der bliver taget hånd om de børn.
Det vil vi altid kunne gøre bedre; vi vil altid kunne rette større fokus mod børnene.
Der skal være voksne omkring børnene, og de skal kunne turde snakke med børnene om det her.
Men jeg er ikke enig i, at bare fordi man er enlig forsørger, skal man pludselig have en anden straf end resten af befolkningen.
Meta Fuglsang (SF), 2009-04-17:
Så vil jeg i første omgang følge op på det sidste spørgsmål og svar her, for det er jo rigtigt, at domstolene giver en straf, og det er domstolene, der bestemmer, hvilken straf man skal have for hvilken forbrydelse.
Spørgsmålet er så, om domstolene skulle have mulighed for at inddrage hensynet til eventuelle børn af enlige forsørgere, når man skal fastsætte en eller anden straf eller skal udmåle et eller andet, eller om Kriminalforsorgen skal have lov til at inddrage det, når man skal fastsætte rammerne for den afsoning, der skal ske.
Så spørgsmålet er jo, om ordføreren mener, at den mulighed skal gives.
Vivi Kier (KF), 2009-04-17:
Det vil jeg gerne svare utrolig kort på.
Nej, det mener jeg ikke.
Morten Østergaard (RV), 2009-04-17:
Måske fik jeg egentlig indirekte her til sidst det svar, jeg havde brug for.
Der var meget snak om forskellige ting, men det, jeg bed mærke i, var, at fru Vivi Kier sagde, at det er barnets tarv der er det afgørende, og mit spørgsmål gik på, om man i almindelighed vil antage, at det for et barn af en enlig mor vil være barnets tarv, at moderen afsoner sin 4 måneder lange straf med fodlænke eller i et fængsel.
Det er sådan set et helt relevant spørgsmål, for det er jo det, vi har taget stilling til.
Så har vi også lagt ind i forslaget, at det er klart, at hvis den enlige mor har begået drab eller noget andet alvorligt, er situationen en lidt anden, og at man derfor selvfølgelig må tage hensyn til og afveje, hvad det er for nogle ting, der er på spil her.
Men det, vi gerne vil give mulighed for, er, at når man foretager den afvejning, skal man kunne sige, at her er det faktisk barnets tarv, at moderen afsoner med fodlænke, også selv om straffen er på mere end 3 måneder.
Og jeg vil bare sige, at fru Vivi Kier i hvert fald ikke på forhånd kan afvise, at det vil være det.
Vivi Kier (KF), 2009-04-17:
Jeg synes, som jeg også lagde op til i min ordførertale, at det er meget, meget vigtigt, at børn selvfølgelig har mulighed for at have kontakt med deres forældre, men igen, det skal være på barnets præmisser.
Det skal være barnet, der har udbytte af den og ikke modsat.
Jeg oplever, at man i Kriminalforsorgen lytter meget til, hvad det er for nogle børn, og hvad det er for nogle ønsker, man har, og dem der sidder udenfor vurderer også, hvad det her barn er i stand til at magte nu.
Der vil være rigtig, rigtig mange voksne indsatte, som faktisk slet ikke er klar til at møde et barn.
Det er vigtigt, at tingene harmonerer sammen set ud fra barnets synspunkt, set ud fra barnets tarv.
Så jo, jeg stiller mig til enhver tid på barnets side og er helt tryg ved, at der sidder nogle voksne og vurderer, om barnet er klar til det her, og at der også sidder nogle inde i Kriminalforsorgen og vurderer, om den her forælder er klar til at møde sit barn.
Et barn skal jo ikke tvinges til at mødes med sine forældre, fordi vi synes, at det er godt.
Det skal være, fordi det giver noget positivt og noget udbytterigt.
Meta Fuglsang (SF), 2009-04-17:
Jeg synes, det er stærkt bekymrende, at hr. Martin Henriksen kan mene, at der ikke er ret meget at tage stilling til i det lovforslag, der ligger her.
Der er for mig at se tale om meget vidtgående skærpelser og ændringer i det, der ligger, og der er tale om et meget kompliceret grundlag med hensyn til internationale forpligtelser, både for så vidt angår menneskerettigheder og forpligtelser i forbindelse med de sanktionslister, som det her er baggrund for.
Så jeg synes ikke, det er et enkelt spørgsmål at tage stilling til.
Vi vil ikke sige ja eller nej til det her forslag, før vi har fået undersøgt, præcis hvordan konsekvensen vil være, og om vi opfylder de forpligtelser, som vi har i det internationale samfund.
Vi mener, at det ville klæde Dansk Folkeparti at tage det lige så alvorligt at få undersøgt de her forhold, inden man forholder sig til lovgivningen.
Så kan jeg sige, at jeg jo er enig med ordføreren i, at det er vigtigt at aftabuisere, at det er vigtigt at få den her snak, så børnene oplever, at man kan snakke om at få hjælp på en eller anden måde til at deale med, at ens forælder er i fængsel.
Men det her beslutningsforslag går lidt mere konkret på det, at barnet skal have kontakt til sine forældre, at barnet skal have mulighed for at opretholde kontakten, så spørgsmålet er, om ordføreren ser et behov for eller en mulighed for at udvide de kontaktmuligheder, der er, enten på de punkter, der er her i beslutningsforslaget, eller inden for en eventuel lidt mindre ramme for trods alt at komme et stykke i retning af at forbedre den her kontakt.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-04-17:
Jamen jeg synes bare lige, man skal have perspektivet med: Det er altså sådan i dag, at ca. to tredjedele af alle de domme, som bliver givet i Danmark, er på 3 måneders fængsel eller derunder.
Så godt som alle de domme, der er over 3 måneders fængsel, er altså for grov og omfattende kriminalitet.
Derfor har vi så sat grænsen på de 3 måneder med hensyn til fodlænkeafsoning, og der synes jeg, det ville være problematisk, hvis man så hævede den grænse, for så ville det være en lempeligere form for afsoning.
Vi gør det jo af retssikkerhedsmæssige hensyn, men også af retsopfattelseshensyn.
Så jeg har ikke tænkt mig at gå videre ad den vej nu, men vi arbejder jo hele tiden på forskellige tiltag, og fodlænke er også en straf, det skal man ikke misforstå, og en god form for straf, synes jeg, for vi får nedbragt recidiv, og man kan også mærke til.
Men der er jo altså en årsag til, at vi har valgt at sætte grænsen ved de 3 måneder, og den er, at vi i hvert fald ikke i øjeblikket er klar til at give fodlænke til dem, som har begået grov eller omfattende kriminalitet.
René Christensen (DF), 2009-04-17:
Det her er jo et forslag om bedre forhold for børn af indsatte i fængsler og arresthuse.
Det er en diskussion, som vi tidligere har haft hernede i salen, så jeg vil ikke sige det samme, som jeg sagde sidste gang.
Dog vil jeg sige, at der er kommet lidt nye aspekter ind i det her i forhold til der, hvor man snakker om fodlænke.
Jeg må sige, ligesom ministeren også sagde, at vi faktisk ikke synes, at man skal gå hen og belønne kriminelle - og sådan tror jeg det vil opleves - fordi de også er forældre.
Jeg må sige, at jeg faktisk synes, at det er endnu mere fatalt, at man fortsætter sin kriminelle løbebane, når man samtidig også er forældre.
Det skal bestemt ikke være sådan, at man får rabat; det skulle næsten være skærpende, hvis det endelig skulle være noget, fordi man jo virkelig også har svigtet sine børn ved at fortsætte sin kriminelle løbebane.
I forhold til det med, at børnene skal have tilbudt psykologhjælp, nævnte jeg også sidst, at jeg faktisk tror, at det er utrolig vigtigt, at de her børn, som oplever, at deres forældre bliver fængslet, får hjælp både i skolen og i forhold til, hvordan deres liv skal fungere uden for fængslets mure.
Så det er jeg fuldstændig enig i, og det er udmærket.
Da vi havde det her sidste gang, tilkendegav jeg også, at det var noget, som vi gerne ville være med til.
Så vil jeg sige i forhold til faciliteterne i fængslerne, at vi ved at gå ind og kigge på det ser, at der jo er sat minimumsregler for det her, hvor man gør det så godt, man kan.
Men vi må jo også erkende, at i de små arresthuse er der desværre forhold, hvorom det kan siges, at man gør det så godt, som man kan med farver på væggene, med møblement og deslige, men at det ikke er optimalt alle steder.
Derfor arbejder man jo også løbende på at få de her ting op at stå, så alle kan være det bekendt.
Jeg vil sige, sådan som forslaget ligger her og nu, er vi meget enige i, at børnene skal have psykologhjælp og anden form for hjælp eller i hvert fald have det tilbudt, når forældrene bliver fængslet.
Med de andre ting er vi nok noget mere skeptiske.
Morten Østergaard (RV), 2009-04-17:
Jeg har svært ved at forstå, at Dansk Folkeparti ikke synes, at der bør være børnebesøgsfaciliteter alle de steder, hvor forældre til børn sidder fængslet.
Jeg mener faktisk også, at Dansk Folkeparti ved hr. Peter Skaarup udadtil i pressen tidligere har tilkendegivet et sådant synspunkt.
Men lad nu det ligge, og lad os koncentrere os om det, vi er enige om.
Jeg tror, de fleste kan sætte sig ind i, at det er en traumatisk oplevelse for børn at overvære deres forældres arrestation.
Det kan jo typisk foregå ved, at politiet står der en tidlig morgen, ransager lejligheden og tager - som oftest - far med derfra i håndjern.
Det, vi mener der er behov for, er en forpligtelse fra kommunens side til at sætte ind med det samme og sørge for, at det forløb, der kommer i gang med at hele det ar på sjælen, bliver systematisk og struktureret.
Vi er helt overbevist om, at det ikke er tilfældet i dag, og det er det, jeg spørger Dansk Folkeparti om - om man vil være med til at sikre det.
René Christensen (DF), 2009-04-17:
Det vil vi rigtig gerne.
Da jeg sad og kiggede på det her, var jeg også inde og søge på det, og jeg kan ikke helt finde ud af, hvordan lovgivningen er lige nu.
Derfor vil jeg også spørge ind til det i forbindelse med udvalgsarbejdet.
For det er fuldstændig rigtigt: Den måde, det fungerer på i dag, er - som jeg opfatter det - at det er politiet, der sådan skal vurdere, om man skal kontakte kommunen.
Hvis man kommer ud og det måske er nogle 15-16-17-årige børn, der er til stede, er det politiet, der sådan vurderer: Skal vi kontakte kommunen her?
Om det er sådan, det forholder sig, har jeg ikke kunnet få helt afklaret endnu, men det kan vi jo få gjort i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Men vi er fuldstændig enige i, at i den situation skal man kontakte kommunen.
Selvfølgelig skal man det.
Vivi Kier (KF), 2009-04-17:
Allerførst vil jeg gerne sige, at det ligger mig meget på sinde, at vi hjælper de mennesker, som har svært ved at få økonomien til at hænge sammen.
Hr. Morten Østergaard er jo også med i den satspuljeaftale, vi netop har indgået for at lave nogle redskaber, således at de forældre får økonomien til at hænge sammen og kan betale huslejen og dermed ikke bliver sat ud af deres lejligheder sammen med deres børn.
Men jeg synes, hr. Morten Østergaard kæder tingene helt vildt forkert sammen.
For mig er det meget vigtigt, at vi har et retssystem, som ser på den forbrydelse, man har begået, og fastsætter straffen derefter.
Fodlænke bliver brugt mere og mere, og kriterierne er blevet udvidet og udvidet; det synes jeg er rigtig positivt og godt, og det skal man kigge på.
Men der findes altså nogle strafferammer på nogle områder, hvor det er besluttet, at her skal man altså ind og sidde i fængsel.
Så hjælper det altså ikke noget, at der pludselig sker positiv særbehandling, eller hvordan man vil se på det, i forhold til at man så kan afsone hjemme, så jeg kan ikke gå ind for forslaget, som det ligger her.
René Christensen (DF), 2009-04-17:
Jeg må sige, at jeg er fuldstændig enig, og Dansk Folkeparti er fuldstændig enig.
Det her betyder meget for børnene, og det er ikke børnene, vi skal straffe, fordi forældrene ikke kan opføre sig ordentligt.
Det er vi fuldstændig enige i.
Og det er også rigtigt, at det her ikke kun drejer sig om den situation, hvor anholdelsen sker; det drejer sig selvfølgelig også om skolesituationen, ja, faktisk hele forløbet, mens den ene forælder - eller begge forældre for den sags skyld - er i fængsel.
Med hensyn til børnefaciliteterne vil jeg sige, at det selvfølgelig betyder rigtig meget for Dansk Folkeparti, at der er ordentlige børnefaciliteter.
Derfor er vi også glade for, at der nu er sat nogle minimumskrav.
Men man må desværre erkende - og med grædende hjerte, for så mange kriminelle er der desværre - at vi ikke kan lukke alle de små arresthuse ned, som vi har rundtomkring.
Dem kan vi ikke bare sige at vi ikke vil bruge, fordi de ikke er tidssvarende, for det er de faktisk ikke.
Men derfor er det også besluttet, at der skal bygges et nyt stort, moderne fængsel på Falster, hvor man kan tage hånd om de her ting, og hvor man selvfølgelig også vil lave gode børnefaciliteter.
Derfor siger vi, at de steder, hvor man ikke kan gøre tingene optimalt, må man gøre det så godt som muligt, og det må vi desværre leve med i en periode.
Meta Fuglsang (SF), 2009-04-17:
SF er meget positive over for det beslutningsforslag, der ligger her.
SF har tidligere fremsat lignende forslag, og det har også været nævnt, at de store træk i det her jo har været drøftet før her i salen.
Danmark har jo ratificeret børnekonventionen i 1991 og har forpligtet sig til at varetage barnets interesser i alle sager, og børn af fængslede er en overset og ofte retsløs gruppe i det danske samfund.
Det er nødvendigt at have større fokus på børn af fængslede i det danske samfund.
Det er nødvendigt, at man lindrer de dokumenterede traumatiske oplevelser, som de børn har, og det er nødvendigt at tage hånd om de konsekvenser, som det har for barnet at være adskilt fra den forælder, som der er tale om.
Det er også følger, som kan påvirke fællesskabet, hvis de børn ikke bliver taget hånd om, sådan at de kan fungere optimalt elle bedst muligt i samfundet under det her og også efterfølgende.
Vi har et ansvar for, at børn har mulighed for at opretholde et forhold til den indsatte forælder under en varetægtsfængsling og under en afsoning.
Undersøgelser viser, at det er selve fængslingen og den uvished, der opstår for barnet der, som er det største problem for barnet.
Det er vigtigt, at der opretholdes en kontakt.
Den umiddelbare kontakt mellem barn og forælder er vigtig i starten, og det er vigtigt, at barnet får mulighed for at bearbejde det og får nogle måder at håndtere den her situation på, så det ikke får følger efterfølgende.
De retningslinjer, der skal være,
skal selvfølgelig være præcise, og de skal netop tage udgangspunkt i barnets behov.
Jeg kan sige igen her, at det jo ikke er svært at ville have noget, men det kan være svært at vælge mellem det, man vil have.
Det er ikke svært at sige, at der er to ting, man genre vil, men det kan være svært at afbalancere dem, og her er vi i en situation, hvor man skal afbalancere hensynet til barnet og barnets udvikling over for det hensyn, der er til retssamfundet og den afsoning, som sker, når man afsoner en dom i et fængsel.
Der er også den omstændighed, at mange indsatte forældre bliver usikre på den forælderrolle, de har, når de sidder i fængslet.
Det er en udfordring for forælderrollen at være fængslet.
Man har arbejdet bl.a. i Sverige med samtalegrupper for fængslede forældre.
Man har arbejdet med familieinstitutioner eller afsoningsmuligheder som familie, og vi mener i SF, at man ud over de forslag, som ligger i det her beslutningsforslag, også er nødt til at tage fat på de ting, som tidligere har været fremme i beslutningsforslag, og kigge positivt på, hvordan man kan understøtte familien og understøtte børnene i familien i det her forløb.
Så alt i alt er vi meget positive over for dette beslutningsforslag.
Vi støtter det, og vi ser gerne, at den her drøftelse får en væsentlig plads i bestræbelserne på at gøre det bedst muligt for børnene med udgangspunkt i børnene.
Vivi Kier (KF), 2009-04-17:
Som så mange andre har påpeget, havde vi for ikke så lang tid siden en debat meget lig denne om to andre beslutningsforslag, og jeg vil gerne starte med at sige, at for mig som konservativ er børns vilkår og muligheder for en tryg og god opvækst og en god kontakt med biologiske forældre utrolig vigtig; det gælder naturligvis også børn, hvis forældre er indsat i vores fængsler.
Men udgangspunktet må og skal altid være barnets tarv.
De forslag, der ligger i beslutningsforslaget her om bedre forhold for børn af indsatte, afviger på et enkelt punkt meget fra de andre, vi har behandlet, nemlig i forbindelse med muligheden for, at enlige forsørgere skal kunne afsone en dom på over 3 måneder i hjemmet med en elektronisk fodlænke.
Når man læser forslaget her, kunne man godt få det indtryk - det sagde jeg også sidst - at der sådan set overhovedet ikke er nogen udvikling i gang i Kriminalforsorgen, at der simpelt hen ikke gøres noget som helst for børn, og at man overhovedet ikke tænker på, at de indsatte kan have børn.
Jeg vil sådan set sige, at der sker en rivende udvikling, og som ministeren tidligere meget grundigt redegjorde for, er der i mange forskellige fængsler meget, meget gang i at lave nogle gode, tiltalende og børnevenlige rum.
Jeg synes, det er et vigtigt tema, vi her diskuterer, for det er stadig væk tabu at snakke om, at ens forælder sidder i fængsel.
Vi kan alle sammen forholde os til, hvis et barn siger: Åh, min mor er blevet rigtig meget syg og er kommet på sygehuset.
Langt de fleste mennesker har jo været på sygehuset og kender nogle, der er eller har været syge,
så det kan vi alle sammen sætte os ind i.
Men heldigvis har de færreste mennesker været i fængsel eller kender nogle, der sidder i fængsel, så derfor er det rigtig fint, at vi har debatten og dermed er med til at aftabuisere det at sidde i fængsel.
Så vil jeg sige, at der sker meget.
Udviklingen er i gang, og som jeg har sagt tidligere, har jeg hæftet mig ved, at ministeren i sin tale fremlagde adskillige konkrete eksempler på, at der sker en udvikling, og at der er en omrokering i gang.
Jeg har også i tidligere debatter hørt ministeren sige, at arbejdet er i gang med at blive samlet op og blive beskrevet.
Vi kommer til at se en samlet rapport sidst på året, og det vil jeg glæde mig til.
Der er en udvikling i gang, der er fokus på det her område, og med den begrundelse må jeg sige, at jeg ikke ser nogen grund til, at vi skal lave ny lovgivning på området.
Men ja, det er et væsentligt område og et vigtigt tema at debattere.
Morten Østergaard (RV), 2009-04-17:
Fru Vivi Kier var inde på, at en af de nye ting i forslaget her er fodlænkeafsoningen, og jeg bed mærke i, at fru Vivi Kier i sin indledning sagde, at det vigtigste altid er barnets tarv.
Jeg vil bare spørge: Lad os forestille os, at en enlig mor, som bor i en almennyttig bolig - hvorfra vi jo desværre ved, at der er blevet sat flere og flere ud i de senere år, fordi de ikke har kunnet betale deres husleje - har begået en eller en form for økonomisk kriminalitet, fordi det var trangt med økonomien, og er blevet idømt en straf, der ligger ud over 3 måneder.
Vil det da være barnets tarv at kunne bevare kontakten til den enlige mor, fordi hun afsoner straffen for sin økonomiske kriminalitet med fodlænke i hjemmet, eller vil det være barnets tarv, at moderen afsoner i et fængsel?
Jamen det er jeg meget glad for, og det håber jeg vi kan arbejde videre med.
Danmarks Radio havde en dokumentarudsendelse om sagen på DR2 for ikke så længe siden, og den viste jo, at det ofte er forbundet med stor skam både for den tilbageblevne forælder og for barnet, at den ene forælder er i fængsel.
Derfor er det jo ikke bare et spørgsmål om at sætte ind, hvis den pågældende oplevelse af arrestationen har været voldsom.
Der er stort set i alle tilfælde behov for en sådan indsats, bl.a. i forhold til skolen, hvor der er behov for, at man finder måder at håndtere det forhold på, at man nu i en klasse har et barn, hvis forælder er i fængsel og derfor ikke deltager i forældremøder, eller hvad det måtte være.
Derfor skal indsatsen række videre end bare til at tage hånd om den akutte situation, og her er der brug for en klar struktur.
Mette Gjerskov (S), 2009-04-17:
Tak for det.
Jeg vil gerne først svare på det med skærpede bæredygtighedskrav.
Jeg mener ikke, at vi nationalt skal fastsætte strengere krav end dem, der er fastsat i EU.
Det er jo dem, vi med åbne øjne er gået med til og har stemt for.
Men derfor kunne det jo godt være, at ministeren havde nogle drøftelser med branchen om, at de i branchen gerne så, at de fremtidssikrede deres produktion.
Det er det, jeg spørger ministeren om; det er ikke et spørgsmål om, om vi lovmæssigt skal fastsætte skærpede krav.
Jeg vil så sige: Nu er det svært at spå om fremtiden, men nej, jeg forestiller mig ikke, at vi om 20 år bruger biobrændstoffer som det væsentlige element i vores CO2-reduktion.
Jeg tror i høj grad, at elbilerne kommer til at blive fremtiden i Danmark, men vi ved til gengæld også, at det varer nogle år.
Socialdemokraterne har et mål om, at vi skal have 100.000 elbiler i Danmark i 2015, men vi ved jo også godt, at vi er nødt til at vente på den teknologi, før vi kan få den tilstrækkelig udbredt.
Så biobrændstoffer er et skridt på vejen.
Connie Hedegaard (KF), 2009-04-17:
Jamen det her er altså regnet igennem på alle leder og kanter.
Det, der er meningen, og det, der vil være naturligt, er, at branchen blander henholdsvis 5 pct. bioetanol og 7 pct. biodiesel i.
Det er det, der er økonomisk, og som på anden vis giver mening.
Så fra 2012 er det vores bud, at ja, der når vi 5,75 pct. som et sammenvejet gennemsnit.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-04-17:
Først tak til ministeren for de pæne ord, selv om vi selvfølgelig fra Dansk Folkepartis side ikke fik det ud af det, som vi gerne ville have, nemlig et totalforbud mod knive i nattelivet.
Vi forstår ganske enkelt ikke, hvad knive skal i nattelivet.
Altså, bare begrebet en lovlig kniv i nattelivet synes jeg siger alt.
Men helt ærligt, regeringen og den tidligere justitsminister er selv tilbage i 2003 faktisk kommet med et forslag om, at der skulle være et totalforbud mod alle knive.
Hvor er den holdning henne i dag, hvor er den blevet af?
Den er i hvert fald væk, efter hvad jeg kan høre på ministerens ord i dag.
Jeg synes rent faktisk, at ministeren fordrejer debatten fuldstændig.
For ministeren og Dansk Folkeparti og de andre ordførere her i Folketinget ved jo udmærket godt, at det her ikke handler om personer, som har det, man kalder et anerkendelsesværdigt formål, f.eks. når en fisker, som er på vej ud for at fiske, tilfældigvis går igennem Jomfru Ane Gade - hvilket jeg så til gengæld synes virker sådan lidt absurd, altså, hvorfor han skulle tage den med derhen?
Men lad det nu være, det går ikke ud over uskyldige borgere.
Man noget, som har lagt mærke til, og som jeg synes er lidt morsomt, er, at vi jo fra tidligere debatter her i Folketinget om netop knivvold ved, at f.eks. Socialdemokraterne ikke bakker op bag et totalt forbud mod knive i nattelivet, men i det mindste bakker en forsøgsordning med et totalt knivforbud i nattelivet op.
Hvordan har ministeren det med, at Socialdemokraterne nu er ved at overtage regeringens konsekvente retspolitik på det her område?
Brian Mikkelsen (KF), 2009-04-17:
Det tror jeg roligt jeg kan sige at de aldrig kommer til med støtte af de partier, som Socialdemokratiet arbejder sammen med.
Det vil jeg i hvert fald ikke anbefale til befolkningen at tro på.
Det ville da være et problem for borgerne, hvis Socialdemokratiet skulle føre retspolitik sammen med Socialistisk Folkeparti, Enhedslisten og Det Radikale Venstre.
Det tror jeg ikke at borgerne ville være så tilfredse med.
Så jeg tror ikke, at ordføreren behøver at være så bekymret.
Jeg synes bare, at vi skal have lov til at tage hensyn til borgerne i det her land.
Der er to undtagelser, og det vil sige, at man bliver straffet, hvis man ikke har det våben med til et anerkendelsesværdigt formål.
Hvis man ikke er fisker, hvis man ikke er jæger, eller hvis man ikke skal bruge det i forbindelse med sit erhverv, er det ulovligt at bære det våben - så er det jo sådan set ulovligt.
Men lad os se, når Rigsadvokaten er færdig med sin indberetning, og hvis det viser sig, at der er problemer, er jeg villig til at tage fat på det.