Per Clausen (EL), 2009-04-02:
Det er vel sådan med diskussionen om en samlet strategi, at den for regeringen bliver en god idé den dag, regeringen fremlægger en samlet strategi, for fra det sekund er en samlet strategi jo det, man har ventet på, og er et bevis på handlekraftighed.
Så længe det er oppositionen, der foreslår en samlet strategi, er den en dårlig idé, fordi de vil forringe indsatsen.
Sådan er rammerne vel for den her diskussion, og det ville jo være underligt, hvis det skulle være anderledes under det her punkt, end det er under alle andre punkter.
Man kan bare tage sundhedsområdet, som jeg kender godt; der er det forbløffende, hvordan det på det ene område er et udtryk for den virkelige opprioritering og et udtryk for, at man virkelig vil gøre en indsats, når man laver en samlet strategi, mens det på andre områder er en fuldstændig vanvittig idé at gøre det.
Men når det er sagt, synes jeg faktisk, at det er en ganske god diskussion, vi har her i aften - og det kan måske hænge sammen med, at tv-kameraerne kun delvis kører - for det her er jo en diskussion, der handler om, hvordan man kan reducere kriminaliteten.
Det er jo helt indlysende, at det på den ene side i forhold til at reducere kriminaliteten er en vigtig opgave at sikre, at mennesker, som begår kriminalitet, møder konsekvens, oplever, at det her ikke er socialt acceptabelt, ikke er noget, man belønner, tværtimod, men er noget, man reagerer negativt på, og at det på den anden side er vigtigt at sikre, at der også er en mulighed for at komme videre med livet.
For i de systemer, hvor straffen er hård, ubarmhjertig, og hvor muligheden for at komme videre i livet stort set også er fraværende, ja, der har man jo nogle tilbagefaldsprocenter, som er langt, langt større end dem, vi har i Danmark.
Det får så den naturlige konsekvens, at hvis man ikke vil give folk nye muligheder, må man hellere sørge for, at når de har begået en forbrydelse, tilbringer de resten af deres liv i fængsel.
Deraf kommer de mange interessante ideer om »three strikes and you are out«, som jo også indimellem bliver introduceret i den danske debat, men vi har ikke hørt noget til det i dag, og det er jo rart.
Enhedslisten synes, at det et rigtig godt forslag, der er fremlagt fra Det Radikale Venstres side.
Vi synes, at det også på dette område er en god idé at få lavet en handlingsplan, og at det er godt at fokusere på at styrke indsatsen for uddannelse og udslusning.
Vi synes, det ville være rigtig godt at have nogle målsætninger, nogle måltal, som man kunne måle sin indsats op imod.
Vi tror faktisk, at det ville være meget hjælpsomt, for så ville vi kunne føre en diskussion om de her emner, som var baseret på, om det, vi gjorde, virkede eller ikke virkede, i stedet for at diskussionerne omkring kriminalitet, straf og forebyggelse tit bliver sådan et spørgsmål om, hvem der kan komme med de mest markante udtalelser.
Vi synes, der er en række fornuftige elementer.
Vi synes, at det med, at fængslerne i højere grad skal være en del af lokalsamfundet, er fornuftigt, i stedet for at man har nogle meget store institutioner, som udvikler en subkultur, hvor det bliver nogle helt andre værdier end dem, der findes ude i samfundet, der bliver de dominerende og drivende, og hvor det med at vende tilbage til samfundet jo af samme grund bliver endnu sværere, end det måske ellers ville have været.
Vi synes, det er vigtigt at sikre, at folk, der sidder i fængsel, får mulighed for at få en uddannelse og få lagt en plan for, hvordan de kan vende tilbage til samfundet til både et arbejde og en bolig.
Og jeg tror i grunden ikke, at det nødvendigvis vil blive opfattet, som om man gør det nemmere for de pågældende, når de sidder i fængsel, at man også har nogle forventninger til, at de faktisk skal gøre nogle ting, som gør, at de kommer til at stå stærkere.
Jeg tror, det var hr. Søren Pind, der nævnte, at man selv har ansvaret, og det er jo fuldstændig rigtigt.
Men det er jo meget sværere at være ansvarsløs og ansvarsfri, hvis man står i den situation, at man har nogle muligheder, end hvis man står i den situation, at man ikke har nogen muligheder, for så er det jo dejlig nemt at sige: Ja, hvad skal jeg gøre, der er jo ikke noget at gøre.
Jeg synes, at diskussionen om straffeattester er en lille smule vanskelig, for jeg tror, hr. Tom Behnke har ret, når han siger, at straffeattester virker som en virkelig markant trussel over for almindelige, velfungerende unge, som er meget bekymret for at få ødelagt deres straffeattest.
Men det, der står i modsætning til det, er jo, hvad vi så gør, når straffeattesten er ødelagt, for det kan jo ikke være meningen, at straffeattesten skal blokere for efterfølgende at få arbejde og uddannelse.
Så bare det allersidste: Der gøres jo mange steder en stor indsats for at få tidligere straffede personer ansat i det private erhvervsliv, der løftes en stor byrde på det område, og ofte lykkes det faktisk at involvere private virksomheder i sådanne projekter, særlig i situationer, hvor der er mangel på arbejdskraft, må man vel erkende, så derfor er det ikke så gunstigt lige nu.
Men det er forbløffende, at det tilsyneladende er meget svært for den offentlige sektor, for arbejdspladser, at finde en plads, hvor man gør en indsats for også at få indplaceret kriminelle.
Selvfølgelig kan der nævnes mange kriminelle handlinger, der efterfølgende passer dårligt til offentlige institutioner, nogle af dem er også blevet nævnt i debatten i dag, men der er også andre kriminelle handlinger, hvorom man kan sige, at det at give folk en chance også i en offentlig situation, måske ville være en rigtig god idé.