runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Prehn (S), 2008-12-03:
Det er jo en kendt sag, at der mange steder i Danmark er det problem, at familier har svært ved at få en praktiserende læge, i hvert fald hvis det skal være nogenlunde tæt på, hvor de bor.
Vi har jo senest set her i en rapport, som sundhedsministeren selv har lagt på sin hjemmeside, nemlig rapporten »Almen praksis' rolle i fremtidens sundhedsvæsen«, at det ser ud, som om det rent faktisk er et meget alvorligt problem, og at det bliver et stadig større problem. Kigger vi på Nordjylland, kan vi se, at det er i Nordjylland, man har det største problem i Danmark med at skaffe almindelige familielæger.
Der er faktisk også som noget helt særligt i Nordjylland den situation, at man frem til 2020 vil få et stadig større problem.
Hvor det andre steder ser ud til, at man begynder at løse problemet, vil det fortsætte i Nordjylland.
Jeg har kigget i Nordjyske Stiftstidende, hvor der er et konkret eksempel fra byen Åbybro, hvor det er sådan, at den lokale praktiserende læge, Finn Lorentzen, går på pension, men han er altså i den situation, at han ikke kan få solgt sin praksis, så det lægehus, han er tilknyttet, er simpelt hen nødt til at lukke ned for patienter, og det betyder, at de borgere, der i dag har læge i Åbybro, fordi de bor der, så skal til Kaas eller Pandrup for at få en praktiserende læge.
Mener ministeren, at det er en acceptabel situation, og hvilke helt konkrete tiltag har ministeren til at løse det her alvorlige problem med, at almindelige familier ikke kan få sig en familielæge i nærheden af, hvor de bor.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-12-03:
Hr. Jens Peter Vernersen gør sig skyldig i den misforståelse, som desværre er bredt udbredt, nemlig at hr. Jens Peter Vernersen forveksler mindre stigninger, end hr. Jens Peter Vernersen forventede, med deciderede besparelser, for der er ikke besparelser ude i vores sundhedsvæsen, der er år efter år efter år de facto merbevillinger hvert år, så der er ikke sket reduktioner.
Derudover må jeg sige med hensyn til intensivsengepladser, at det er regionerne, der har ansvaret for at dimensionere deres kapacitet.
Så kan det være, at der er nogle steder, den er højere, men så er der også nogle steder, hvor den er lavere, og det er op til regionen at tilrettelægge, hvordan man driver sygehuse, det har vi jo vedtaget politisk.
Jens Peter Vernersen (S), 2008-12-03:
Det var et fantastisk svar, der blev givet.
Der er jo ikke en eneste intensivpatient, der kan tage hjem.
De ligger på en intensivafdeling, fordi de er dødssyge - det er jo virkeligheden.
Jeg må sige til ministeren: Gå nu hjem og læs på lektien og se, hvad der foregår på en intensivafdeling.
Det ville være til hjælp, når der skal svares her.
Så vil jeg sige, at det jo ikke er omtalen af rengøringen, der er et problem, som ministeren sagde, det er jo rengøringen, der er et problem.
Det er jo det, at der ikke bliver gjort rent, det er det, at folk bliver syge af at ligge på hospitalerne, og når det er gået sådan, er det selvfølgelig regionernes ansvar, at der bliver gjort rent, men det er regeringens ansvar, at der år for år er skåret 2 pct., fordi man har effektiviseret, sådan at hospitalerne netop har skåret ned på rengøringen, så vi ser de forfærdelige billeder derudefra, og som er billeder af virkeligheden.
Det synes jeg man skulle tænke lidt over.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-12-03:
Eksemplerne på den dårlige rengøring er fuldstændig uacceptable, og de ansvarlige for rengøringen på hospitalerne, nemlig regionerne, dem, der driver sygehusene, skal sørge for at få gjort rent.
De har også erkendt, at rengøringen er for dårlig, og at den skal løftes.
Det har jeg hørt at regionsformanden her fra hovedstaden, Vibeke Storm Rasmussen, har været ude at påtage sig ansvaret for.
Jeg går ud fra, at de, der driver sygehusene, også kan finde ud af at få gjort rent, og det her er uacceptabelt, det bliver der flere syge af.
Det er infektionsbårne sygdomme, der bliver flere af, og det er naturligvis uacceptabelt.
Med hensyn til intensivsenge tror jeg, at hr. Jens Peter Vernersen henviser til en konkret sag, der er dybt ulykkelig, hvor man for at skabe plads til nogle andre flyttede en patient til Esbjerg.
Men man kan jo starte med at planlægge på den måde ude i regioner og kommuner, at raskmeldte patienter ikke ligger i regionsregi på vores sygehuse, men bliver taget hjem, og der bliver nogle ordentlige udskrivningsaftaler mellem region og kommune, sådan at kommunerne kan hjemtage de raske patienter.
Jens Peter Vernersen (S), 2008-12-03:
Det var jo ikke sådan, at ministeren gjorde sig stor ulejlighed for at kommentere præcis det spørgsmål, jeg stillede.
Det er fantastisk, hvad personalet gør i det offentlige sundhedsvæsen; i kraft af de vilkår, som regeringen stiller, er det fantastisk.
Det tror jeg alle anerkender.
Men det, der er problemet, og som jeg stillede som det første spørgsmål, er: Hvad vil ministeren gøre ved de manglende intensivsengepladser?
Vil der være et beredskab, sådan at når man har brug for en seng på intensivafdeling, så er den også parat, sådan at vi ikke skal flytte intensivpatienter?
Men alle kan jo se, hvad det er, der foregår.
Alle kan se, at det halter gevaldigt med rengøringen, og at 10 pct. af patienterne har risiko for at være syge, når de kommer ud af hospitalet.
Det synes jeg ikke at ministeren skulle være spor stolt af.
Ministeren svarer heller ikke på, hvad der egentlig sker med de her sundhedsforsikringer, når nu prisen bliver sat op med 30 pct. Det vil sige, at det offentlige får en ekstra udgift på 200 mio. kr., uden bevilling i Finansudvalget, uden forhandling i Folketinget; de tager det selv.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-12-03:
Jeg ved egentlig ikke, hvad hr. Jens Peter Vernersen spurgte om.
Men det giver mig jo anledning til også selv at komme med en kommentar, og det er, at jeg mener, at hr. Jens Peter Vernersen maler et sandt skræmmebillede af vores sundhedsvæsen.
Vores sundhedsvæsen gennemfører over 40 millioner behandlinger om året; der er 4.000 klager.
Vi har et personale, der arbejder utrolig godt og utrolig effektivt og får skabt utrolig meget sundhed for de penge, vi har i vores sundhedsvæsen - og det er mange, skal jeg hilse og sige.
Vi har forøget de offentlige udgifter, de offentlige budgetter, på det her med knap 20 mia. kr. siden 2001.
Vi bruger nu 25 mia. kr. på at skabe helt nye rammer for vores sygehusvæsen, og vi kommer til at bruge yderligere på at skabe en meget, meget god præhospital indsats.
Jeg synes, hr. Jens Peter Vernersen skylder at anerkende, at der er en utrolig masse mennesker, der bruger mange kræfter på at implementere kræftpakkerne.
Det, vores personale laver derude, svarer til at vende en supertanker i en skovsø; de gør det fantastisk godt.
Så det skræmmebillede, hr. Jens Peter Vernersen maler, kan jeg ikke genkende, om end jeg er enig i, at: Ja, der er mange udfordringer.
Altså, i første omgang noterer jeg mig, at hver gang en socialdemokrat rejser sig i den her debat, bliver der sagt, at Socialdemokraterne går ind for privathospitaler; det bliver sagt meget ofte.
Jeg synes, det virker mistænkeligt: som om der er et eller andet, man ønsker at børste af skulderen.
Men vi er jo enige, for jeg kan høre, at Socialdemokraterne vil have fair konkurrence og lige vilkår, og det er det, jeg arbejder for.
Og når analysearbejdet er tilendebragt, vil jeg komme med et udspil til nye DRG-takster, såfremt det skulle vise sig, at der ikke er fair konkurrence - for det skal der være.
Flemming Møller Mortensen (S), 2008-12-03:
Jeg vil også her benytte lejligheden til at sige, at vi i Socialdemokratiet jo bestemt ikke har noget imod privatsygehuse og privatklinikker.
Men det, vi siger, er, at der skal være fair og lige konkurrence institutionerne imellem.
Det er der ikke i dag.
Og ministeren må da kunne bekræfte mig i, at når et udbud viser, at visse operationer kan laves 40 pct. billigere, fordi de sendes i udbud, så må man i hvert fald tale om, at der er ulige vilkår instanserne imellem.
Kan jeg få et svar - ja eller nej - fra ministeren på det?
Line Barfod (EL), 2008-12-03:
Jeg er ikke i tvivl om, at gældsrådgivning er en rigtig, rigtig stor hjælp for mange mennesker, og det har jeg kæmpet for i mange år.
Men det har bare ikke noget at gøre med de familier, som lever i fattigdom, fordi regeringen har skåret så dybt i kontanthjælpen, at de reelt ikke kan få hverdagen til at hænge sammen. Der er familier her i landet, som ikke har råd til at betale deres husleje, så de skal vælge, om de skal betale husleje eller købe mad.
De er fuldstændig afhængige af, at kommunen bryder loven og giver dem hjælp til enten husleje eller mad, eller at der er nogle private organisationer, der giver dem den hjælp.
Det kan sagtens være, man kan se masser af statistikker over gennemsnittet for indkomstgrupper og over gennemsnittet for, hvor mange der kommer i arbejde, men det hjælper altså ikke de familier, der har sociale problemer, som lever i misbrug eller har sygdomme eller andet, der gør, at de ikke kan komme i arbejde.
Deres børn har jo ikke noget som helst at gøre med, hvorfor forældrene er blevet syge eller har problemer, men det er dem, der oplever, at familien lever i fattigdom, og jeg mangler nogle svar på, hvad ministeren vil gøre for dem her op til jul.
Karen Jespersen (V), 2008-12-03:
Nogle af de mennesker, som kan komme og bede om julehjælp, kan jo godt være mennesker, som har et arbejde, som er et lavlønsjob.
Men den bedste vej til at sikre en mere stabil og en højere indkomst er jo, at man får et job.
Så på den måde mener jeg, at forholdene for de dårligst stillede familier gradvis er blevet bedre.
Det afspejler sig jo også i, at stort set alle indkomstgrupper har haft en fremgang og ikke tilbagegang.
Det, jeg konkret har gjort i år, er, at jeg har givet de organisationer, som står for julehjælpen, mulighed for at søge 2 mio. kr.
Det er et beløb, som er blevet firedoblet i forhold til sidste år, hvor vi havde rigtig gode erfaringer med, at de fik nogle penge til at få kortlagt baggrunden for de mennesker, der kommer og søger julehjælp: Hvad er det for nogle problemer, de har, og hvordan kan vi hjælpe dem?
Noget af det, vi jo har kunnet se, er det her problem med at styre økonomien og få noget gældsrådgivning, og det er så også ved at blive sat i værk nu.
Jeg tror, at noget af det, som kan hjælpe nogle af familierne, simpelt hen er, at de kan styre deres økonomi noget bedre og på den måde altså også skabe en bedre hverdag for dem selv og deres børn.
Line Barfod (EL), 2008-12-03:
Ministeren har jo lige talt nu om de store problemer med familier, der bliver sat ud af deres bolig.
Det er vel næsten det værste, man kan forestille sig - det modsatte af en julegave - at man bliver sat ud af sin bolig.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om ministeren har nogen positive ting til de fattige mennesker her i landet her op til jul.
I dag er jo den dag, hvor børn går rundt på gaderne og sælger julehjerter til fordel for Børnenes Kontor - jeg kan se, at sundhedsministeren også har købt et julehjerte.
De penge, der kommer ind, bliver brugt til at dele julepakker ud til de familier, der er så fattige, at de ikke har råd til de allermest basale ting til at holde jul.
Jeg spurgte også ministeren sidste år.
Da var der ikke noget i godteposen fra ministeren.
Kan ministeren i år komme med en eller anden form for luftig julegavetilkendegivelse over for de familier med børn, der lever i fattigdom, om, at de næste år kan se frem til at få det bedre?
Karen Jespersen (V), 2008-12-03:
Nu er der jo indgået to boligforlig, hvor der bl.a. bliver brugt penge fra Landsbyggefonden til renoveringer af bl.a. ghettoområderne.
Og lykkeligvis kan man jo se, når man tager rundt i landet og besøger de socialt belastede boligområder, at det er nogle enorme renoveringsarbejder, der er i gang, som virkelig genskaber nogle flotte boligområder og også prøver at få noget mere varieret indhold i dem med nogle uddannelsestilbud eller erhverv.
Det er ikke altid lige nemt, og det er også derfor, vi skal se på nogle af de lovregler.
Noget af det, vi har foran os, som jeg kommer med et lovforslag om til foråret, er at smidiggøre nogle af de regler, der er noget, som både kommuner og boligselskaber har efterlyst - sådan at de står friere til selv at iværksætte nogle initiativer, der kan ændre beboersammensætningen.
Thomas Jensen (S), 2008-12-03:
Det er børn op til 17-års-alderen, som vokser op et sted, hvor sandsynligheden for at komme ud at skabe sig en god tilværelse er væsentlig ringere end for børn, der bor i almindelige boligkvarterer.
Jeg hørte også på Programbestyrelsens konference, at 40.000 af de voksne, der bor i de her ghettoer, er uden for arbejdsstyrken.
Jeg mener med andre ord, at det er et samfundsansvar at gå ind og tage fat om at få løst de her ghettoproblemer.
Derfor undrede jeg mig også over, at en af de finansieringsmåder, ministeren lagde op til på Programbestyrelsens møde, var, at det var Landsbyggefonden, som skulle holde for.
Ministeren sagde direkte, at Landsbygefondens midler var samfundets midler.
Det mener jeg ikke, jeg mener, det er lejernes midler.
Så jeg vil opfordre ministeren til at gøre klart her i dag: Er det lejerne, der skal betale for, at vi får løst ghettoproblemet i Danmark?
Eller er det et samfundsansvar, hvor det er staten, der skal gå ind og betale?
Karen Jespersen (V), 2008-12-03:
Ja, og faktisk er det sådan, at 75 pct. af dem, som SFI har talt med, siger, at deres problem er, at de har svært ved at styre deres penge, og jeg er helt med på, at det da bliver sværere, når man har få penge
Men faktisk er det jo sådan, at den største stigning kom, inden kontanthjælpsloftet blev indført, og at det ser ud til, at kontanthjælpsmodtagernes andel af dem, der bliver sat på gaden nu, er faldende, så på den måde kan man ikke lave den der kobling til kontanthjælpen.
Noget af det, vi er blevet enige om at vi skal holde øje med, er, i hvilket omfang der er en kobling til nogle af de ydelser, som spørgeren nævner, men der har altså ikke indtil nu været nogen særlig entydig sammenhæng.
Thomas Jensen (S), 2008-12-03:
Vi ved fra SFI's rapport fra foråret, at det er fattige folk, der bliver sat på gaden.
Vi har altså fat i, at det er nogle af de fattigste mennesker i Danmark, som bliver sat på gaden.
Jeg bakker selvfølgelig op om den aftale, der er lavet om satspuljen, men jeg mener bare ikke, at den aftale, der er lavet, går ind og tager fat om nældens rod, nemlig at forebygge, at folk bliver fattige.
Vi har i Danmark i dag kontanthjælpsloftet, vi har 450-timers reglen og andre regler, f.eks. starthjælpen, hvormed vi simpelt hen bevidst holder folk nede i fattigdom.
Det er jo de ting, vi skal ind og have fat om, for at vi kan sikre, at folk ikke bliver tvangsudsat.
Karen Jespersen (V), 2008-12-03:
Der bliver i næste uge fremsat et lovforslag, som lige præcis har som formål at få gjort noget ved de udsættelser.
Baggrunden var jo, at der kom en rapport fra Socialforskningsinstituttet, og den var der sådan almindelig enighed om at vi skulle have med først, før vi kunne lave et lovforslag.
Så skulle der også skaffes nogle penge til lovforslaget, og derfor var det med i forhandlingerne om finansloven i denne omgang
Der er så et bredt politisk flertal bag det lovforslag, som bliver fremsat den 10. eller 11. i næste uge, og som Socialdemokraterne også står bag.
Da vi lavede den aftale, blev vi enige om, at området skulle følges meget nøje for at se, om de initiativer, som vi er blevet enige om, også hjælper.
De handler jo først og fremmest om, at kommunen på et tidligere tidspunkt bliver opmærksom på, at der her er nogle mennesker, som kan være i risiko for at blive sat på gaden.
For det er ikke så enkelt, at det bare sker for dem med de allerlaveste indkomster.
Faktisk er der en klar overvægt af mennesker med lønindkomst, og det kan tit være, fordi det er forbundet med en række andre sociale problemer.
F.eks. er der, tror jeg, i dag i en af aviserne en beskrivelse af en mand, der bliver sat på gaden,
fordi han har drukket alt for meget og derfor heller ikke har penge til huslejen.
Hvis han var blevet hjulpet med det alkoholforbrug på et tidligere tidspunkt, var han måske ikke havnet i den situation.
Så noget af det, vi håber på, er, at man sætter ind på et tidligere tidspunkt, også over for nogle af de sociale problemer, som kan være en medvirkende årsag til, at den pågældende ikke får betalt huslejen.
Thomas Jensen (S), 2008-12-03:
Vi har nu i fredags fået nye tal fra Domstolsstyrelsen om, at antallet af tvangsudsættelser igen er steget.
Og hver gang der sker en tvangsudsættelse, ved vi, at det er børnefamilier, der rammes, vi ved, at det er kontanthjælpsmodtagere, der rammes, og vi ved alt i alt, at det er meget, meget fattige mennesker, der bliver ramt af tvangsudsættelserne.
Derfor var det også glædeligt, da jeg for et års tid siden hørte ministeren sige, at der nu skulle sættes en stopper for den her udvikling, nu skulle man simpelt hen forebygge, at folk blev sat på gaden.
Derfor vil jeg spørge ministeren: Hvorfor er der så ikke sket noget siden?
Vi har endnu ikke set nogen tiltag, der reelt kan gå ind og forebygge, at folk bliver sat på gaden.
Så jeg vil faktisk spørge helt konkret: Hvad vil ministeren fremadrettet gøre, der kan forebygge, at folk kommer i en situation, hvor de bliver tvangsudsat af deres bolig?
Karen Jespersen (V), 2008-12-03:
Men det er også utrolig vigtigt, at det kommer fra kvinderne selv, så man ikke får den her forestilling om, at man kan regulere holdninger ved love og regler.
Vi kan gøre meget, men det skal jo netop være en holdningsændring, der kommer fra borgerne selv.
Julie Rademacher (S), 2008-12-03:
Den røde lampe, der lyser for os begge to, er netop udtryk for, at det her er noget, vi i langt højere grad skal diskutere politisk.
Derfor efterlyser jeg også, at vi får et ligestillingsudvalg på Christiansborg, hvor vi kan snakke om de her ting, så man ikke har alle de her spørgsmål, der fiser rundt imellem ministerierne, men hvor man konkret ved, hvilken minister man skal stille dem til.
Det gør jeg, fordi jeg mener, at det er på tide, at ligestilling ikke bare er en prioritet i Danmark, men at den bliver en realitet.
Vi har snakket, og jeg ved, at ministeren har snakket om og arbejdet for det her i utrolig mange år.
Og vi er altså nogle nye generationer, der er på vej, og som gerne vil have, at det her bliver en kendsgerning.
Derfor vil jeg høre, om det ikke vil være muligt at få et ligestillingsudvalg her på Christiansborg.
Karen Jespersen (V), 2008-12-03:
Når det gælder politisk repræsentation, havde vi jo et møde med samtlige partier for ikke så længe siden, hvor vi blev enige om at sætte forskellige ting i gang for at få opmærksomhed om det, at kvinder også stiller op og meget gerne bliver valgt til kommunalbestyrelserne ved kommunevalget nu til efteråret.
Vi arbejder nu på forskellig måde med, hvordan vi vedrørende nogle af de ideer, der kom frem på det møde, kan skabe mere opmærksomhed her og nu om behovet for, at kvinder er aktive i kommunalpolitik, og også meget gerne om, at der kommer nogle flere kvindelige borgmestre.
Men så er der også det med på lidt længere sigt at påvirke holdninger.
Men der har vi også forskellige initiativer i gang, og nu kan jeg se, at den røde lampe lyser, så det kan jeg måske vende tilbage til.
Julie Rademacher (S), 2008-12-03:
Berlingske Tidende har skrevet om det, og der er også en rapport fra World Economic Forum, der viser, at det ikke er sådan, at ligestillingen nødvendigvis går tilbage i Danmark, den går bare frem i de andre lande.
det var bl.a. en af grundene til, at jeg meldte mig ind i Socialdemokraterne i tidernes morgen.
Vi har en score på 75 ud af 100, og hvad angår den politiske repræsentation, er vi helt nede på 33 ud af 100.
Der må man sige, at det er noget, vi som politikere kan gøre noget ved.
Hvad har ligestillingsministeren tænkt sig at gøre?
Hvilke tiltag har ligestillingsministeren i støbeskeen for at sikre den kønslige repræsentation og fuldt demokrati, ikke kun i Folketinget, men også i kommunalpolitik, og sågar også ved det kommende europaparlamentsvalg?
For jeg synes, at det er utrolig vigtigt, at det er noget, vi som danskere bliver ved med at være godt kendte for.
Karen Jespersen (V), 2008-12-03:
Jamen når vi snakker om de mennesker, der bliver sat på gaden, mener jeg, det vitterlig er et helt regulært problem.
Selv om man kan se af de tørre tal, at det jo ikke er så forfærdelig mange, er det alt rigeligt, og det burde ikke være noget, der forekom i et moderne velfærdssamfund.
Jeg håber meget, at det lovforslag, der kommer i næste uge, kan afskaffe det problem, og i hvert fald er det jo sådan, at vi i fællesskab holder øje med, om det også er tilstrækkeligt.
Men med hensyn til ydelsernes størrelse er der jo det grundlæggende valg: Skal vi have nogle ydelser, som ligger meget tæt på eller i nogle tilfælde over mindstelønnen på arbejdsmarkedet?
Her mener jeg, at det ikke nytter noget, at vi har det, for så er der altså ikke noget som helst økonomisk incitament til at tage et job.
Derfor er vi nødt til at have det sådan, at de overførselsindkomster, vi har, i hvert fald er en lille smule under mindstelønnen.
Yildiz Akdogan (S), 2008-12-03:
Tak for det.
Jeg vil gerne stille velfærdsministeren et spørgsmål vedrørende boligforhold for de handicappede.
Det er sådan, at det fremgår af tal fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd fra den 17. november, at de årlige offentlige investeringer på handicapområdet er faldet med 300 mio. kr. fra 2001 ...
skal jeg gentage det?
Arbejderbevægelsens Erhvervsråds tal viser, at de årlige offentlige investeringer på handicapområdet er faldet med 300 mio. kr. fra 2001 til 2007 og nu kun udgør en tredjedel af niveauet i 2001.
Information skrev den 27. maj i år, at en stikprøveundersøgelse af 26 kommuner viste, at der var ekstrem lang ventetid på netop boliger, især i landets større kommuner.
I København topper det suverænt med en ventetid på over 1.100 døgn i gennemsnit, faktisk svarende til mere end 3 år.
Så jeg vil egentlig gerne spørge ministeren, om hun er tilfreds med den ventetid, der er i øjeblikket, hvad angår handicapboliger.
Karen Jespersen (V), 2008-12-03:
Jamen jeg har også en aftale med de seks borgmestre fra Fyn om det problem her.
Men jeg mener, at det simpelt hen vil være en falliterklæring, hvis vi siger, at det i et humanistisk udbygget velfærdssamfund som vores virkelig er tilfældet, at så mange ganske almindelige, normale forældre, der har forudsætningerne for at være velfungerende, ikke kan klare en ganske almindelig opdragelsesopgave af deres børn.
Der er da et eller andet, der er helt skingrende ved siden af, hvis vi bare accepterer, at flere og flere børn skal anbringes.
Vi skal da begynde at spørge, hvad det er for et ansvar, som forældrene har som dem, der skal opdrage deres børn, og så også sætte ind på et langt tidligere tidspunkt med, hvad det er, der ligger i en god opdragelse af ens børn.
Jeg tror virkelig, der kunne spares mange, mange penge på en langt bedre indsats, hvis vi greb det an på den måde.
Annette Lilja Vilhelmsen (SF), 2008-12-03:
Lige præcis ansvar er jo en vigtig ting.
Det er ikke mit indtryk, at der sådan set er den store tvivl om, hvor ansvaret er.
Det er heller ikke flere redskaber, og det er heller ikke nødvendigvis flere regler, der er behov for.
Helt konkret har ministeren også modtaget et brev fra seks borgmestre i det fynske, som gør opmærksom på, at der mangler ½ mia. kr. til det sociale område, alene i det fynske.
Så vi har jo tal, og vi har opgørelser, og det, der egentlig er brug for, er, at ministeren klart vil anerkende, at der er et problem, at ansvaret også er ministerens, at der skal satses på en tværgående indsats, og at hverken ministeren eller vi kan anerkende, at det er de svageste børn, det her går ud over.