runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2015-04-28:
Jamen det er forstået, at Socialdemokratiet ikke kan støtte, at folk, der arbejder med stærkt hjerneskadede, som reagerer med vold, fordi de ikke kan forklare sig, over for den, der skal hjælpe dem, kan få erstatning, altså at der ikke skal laves en ordning, så de kan få erstatning.
Det er sådan, jeg forstår det, som Socialdemokratiets ordfører siger, nemlig at det skal slås hen i et udvalg, og så må vi se, om parterne kan blive enige om en ny arbejdsskadeforsikring eller erstatning til den gruppe her.
For der er stor forskel på, hvordan det foregår på arbejdsmarkedet, det vil sige, om det foregår ude på en virksomhed, eller om det foregår som hjælp til en, der er stærkt hjerneskadet, og som er meget udadreagerende og ikke selv kan forklare sig.
Det er sin sag at politianmelde en, der ikke kan forklare, hvorfor man gør, som man gør.
Synes ordføreren ikke, det er rimeligt, at der så er regler for, at man kan få erstatning for tabt arbejdsfortjeneste, hvis man er sygemeldt?
Man kan vel være sygemeldt i længere tid på grund af psykisk påvirkning.
Det behøver jo ikke være sådan, at man får varige men, fordi man er blevet overfaldet af en, men hvis man kommer tilbage, kan det måske gentage sig.
Synes ordføreren ikke, det er rimeligt, at der skal være ordnede forhold, så man kan få den samme erstatning som en på det private arbejdsmarked, f.eks. ude på en fabrik, kan få?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2015-04-28:
Det er Socialdemokraternes holdning, at det skal være trygt, sikkert og sundt at gå på arbejde overalt i Danmark.
De fleste danskere er jo så også glade for at gå på arbejde.
Sådan skal det naturligvis fortsat være.
Fremover skal vi blive endnu længere tid på arbejdsmarkedet, og det stiller krav om, at de forhold, vi arbejder under, også er i orden.
Regeringen har taget initiativer til at sikre et godt arbejdsmiljø i Danmark, og selv om vi er nået langt, er det fortsat en høj prioritet at skabe et bedre arbejdsmiljø.
Vi må nok erkende, at vi ikke kommer til at stå i en situation, hvor der ikke sker ulykker på arbejdsmarkedet.
Vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at forhindre det, men vi ved også, at det vil ske.
Ud over at have fokus på forebyggelse handler en del af arbejdet om at fokusere på det, der sker, når ulykken er sket, for det er også en afgørende del af et trygt arbejdsmiljø.
Beslutningsforslaget sætter netop fokus på arbejdstagers vilkår, når skaden er sket.
Forslaget pålægger regeringen at udforme et beslutningsgrundlag, der sikrer en rimelig behandling af de ansatte, der udsættes for udadreagerende adfærd fra de borgere, som de arbejder med.
Helt konkret peger forslagsstillerne på, at arbejdsskadesikringsloven, som den ser ud i dag, ikke dækker godtgørelse for svie og smerte, tabt arbejdsfortjeneste og andre forhold.
Det betyder, at både offentlige og private medarbejdere i dag står i et svært dilemma, hvis sådan en situation opstår, for hvis de skal have en rimelig erstatning for eventuelle skader, kræver det, at medarbejderen anlægger en sag mod borgeren, og det er grundlæggende en uhensigtsmæssig situation.
Den bunder i, at hverken for borgeren eller arbejdspladsen er der nogen regler om ansvarsforsikring.
Derfor anerkender Socialdemokraterne også, at der er et problem, der skal tages hånd om.
Regeringen modtog i december en række anbefalinger fra et ekspertudvalg på arbejdsskadeområdet om mulige ændringer af reglerne for arbejdsskader og arbejdsskadeerstatninger.
På den baggrund har beskæftigelsesministeren inviteret arbejdsmarkedets parter med i arbejdet om et nyt arbejdsskadesystem.
Det er derefter tanken, at Folketingets partier har mulighed for at diskutere resultatet af trepartsdrøftelsen.
Det ønsker vi at holde fast i.
For Socialdemokraterne giver det god mening, at vi tilrettelægger processen sådan.
Selv om vi deler beslutningsforslagets intentioner, har regeringen igangsat en proces, der skal ende ud med et forbedret arbejdsskadesystem.
Det vil derfor ikke være hensigtsmæssigt at igangsætte en ny proces, sådan som der er udtrykt ønske om i beslutningsforslaget.
Med det sagt skal jeg sige, at vi ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Charlotte Dyremose (KF), 2015-04-28:
Jeg er imponeret over hr. Peter Juhl Jensens tillid til ministeren og regeringen – den er storslået.
Jeg tror, hr. Peter Juhl Jensen er udmærket klar over, at havde vi forsøgt at bringe sådan en rapport ind i de forhandlinger med den form, de har, og med respekt for forskellige hensyn osv. osv., så var vi aldrig nogen sinde nået i mål med den aftale, vi havde lavet, og så havde det hele skullet vente utrolig længe, fordi der jo netop skulle laves en rapport, før vi overhovedet kunne komme nogen vegne.
Og derfor valgte vi at tage nogle rigtig gode skridt i den rigtige retning.
Og det er jo ikke anderledes, end at hvis nu Venstre valgte at bakke op om, at vi fik lavet den her rapport, så kunne vi være helt sikre på, at ministeren i hvert fald var tvunget til truget i forhold til at komme med nogle konstruktive bidrag til nogle løsninger, som arbejdsmarkedets parter så kunne blive inddraget i og tage stilling til, og sådan at vi rent faktisk kunne få det her i skred, frem for at vi sætter os på hænderne og håber, at ministeren indkalder, hvis ministeren i øvrigt ikke skal i valgkamp lige om lidt.
Peter Juel Jensen (V), 2015-04-28:
Jo, det kunne man sagtens og nemt, og det er også derfor, at vi i Venstre vil se det hele under et, og at vi afventer, at man indkalder til forhandlinger om de konklusioner, som Jørgen Søndergaard-udvalget kom med.
Så ser vi det hele under et, og så sikrer vi os, at vi får alt med med det samme.
Det kan undre lidt, at Det Konservative Folkeparti rejser det her netop nu, for Det Konservative Folkeparti sad jo med, da vi lavede en ny arbejdsmiljøreform.
Så kunne vi have fået det håndteret lige der, i stedet for at vi skal vente på at blive indkaldt til at se det under et med de anbefalinger, der ligger fra Jørgen Søndergaard-udvalget.
Man kan selvfølgelig blive klogere, men indtil videre holder vi altså fast i, at vi gerne havde set det her under et.
Vi er opmærksomme på, at der er en udfordring her, men vi synes også, at det skal ske i respekt for den rapport, som Jørgen Søndergaard-udvalget er kommet med, i og med at der ligger mange andre gode og klare anbefalinger i den, som det danske arbejdsmarked kan have stor gavn af.
Charlotte Dyremose (KF), 2015-04-28:
Men der er jo heller ikke nogen her, der lægger op til noget, der er drypvis.
Venstres ordfører siger, at arbejdsgiverne skal sørge for kompensationen, og at det har de et ansvar for.
Men altså, når arbejdsgiverne skal sørge for den her kompensation og tage det her ansvar, kunne en af vejene så ikke være at overveje at give mulighed for, at også de kommunale arbejdsgivere fik mulighed for at tage det ansvar ved f.eks. at kunne tegne en forsikring, der kunne sikre, at man, hvis man bliver udsat for vold af en borger i et behandlingstilbud, så ikke bliver ringere behandlet, end hvis man bliver slået ned, fordi man er gået i byen lørdag aften?
Peter Juel Jensen (V), 2015-04-28:
Det kan godt være, at ordføreren for De Konservative og jeg har lyttet til hver sin udgave af ministerens tale, men det lød ikke på ministeren, som om der skulle bruges særlig mange kræfter på at trække ministeren til truget.
Vi lavede en utrolig fin aftale med hensyn til arbejdsmiljøet, et forlig, der dækker langt frem, og som er utrolig visionært, og som åbner op for utrolig meget på det danske arbejdsmarked.
Noget af det, som er indeholdt i aftalen, er, at vi i høj grad fik forpligtet parterne til at sikre, at man kan tage nogle kvantespring, når det kommer til arbejdsmiljøet i Danmark.
Derfor synes jeg også, vi skal prøve på at holde fast i, at vi skal videre ad samme vej; vi skal videre i enighed, vi skal videre med de anbefalinger, som kommer fra Jørgen Søndergaard-udvalget, og de konklusioner, som de er kommet frem med – ikke kun inden for det her område, men samlet set, i og med at der er utrolig mange positive ting i den rapport, som Jørgen Søndergaard-udvalget er kommet med, som vil være med til at løfte det danske arbejdsmarked.
Derfor vil vi gerne se det under et.
Vi skal ikke bare tage en luns, fordi nogle partier er på vej i valgkamp.
Vi er absolut ikke afvisende, vi vil bare se tingene i en sammenhæng, og det er også derfor, vi regner med og håber på, at regeringen snart indkalder os til drøftelser om de anbefalinger, der ligger fra Jørgen Søndergaard-udvalget, så man får set det hele under et, så man ikke skal tage det drypvis.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2015-04-28:
Jeg ser frem til, at det arbejde, der er i gang, bliver afsluttet på den anden side af et valg, og der ser jeg frem til, at der så kommer et forslag om, hvordan det kan se ud, altså et forslag, som kan løse det her problem, som er skitseret i beslutningsforslaget.
Fra socialdemokratisk side er vi fuldstændig enige i, at det her problem skal løses.
Eigil Andersen (SF), 2015-04-28:
Man kan jo sige, at den her rapport, som der bliver henvist til, fra Jørgen Søndergaard-udvalget om arbejdsskadeforsikringsystemet, kom, så vidt jeg husker, i december måned, og nu har vi snart maj måned.
Hvad foregår der i den sammenhæng?
Men jeg vil også gerne spørge ordføreren, om man fra socialdemokratisk side er indstillet på, at kommunerne fremover skal kunne tegne en ansvarsforsikring, som dækker de borgere, der opfører sig voldeligt over for offentligt ansatte.
Bent Bøgsted (DF), 2015-04-28:
Det kræver jo, at man lægger sag an mod den, der slår en ned, men hvis det er en, der er stærkt hjerneskadet og udadreagerende og ikke kan forklare sig selv, er det måske sin sag at lægge sag an mod vedkommende.
Jeg tror ikke, at hr. Peter Juel Jensen selv synes, det er sjovt at skulle trække en, der er stærkt hjerneskadet igennem en retssag.
Peter Juel Jensen (V), 2015-04-28:
Tak, og tak til ordføreren for ordførertalen.
Vi kan godt blive enige om, at det her er alvorligt, og at der skal gøres noget ved det.
Hvis man som offentligt ansat på en institution bliver slået ned, har man så ikke mulighed for at få erstatning i det, der hedder Erstatningsnævnet?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2015-04-28:
Nu kender jeg jo ikke processen i detaljer, men jeg er sikker på, at de mennesker, der kommer til at tale om det her, vil prøve at sætte dem op over for hinanden og spørge: Hvad er juridisk muligt, og hvad er praktisk muligt?
Jeg kan jo kun sige, at jeg har en forventning om, at der kommer en løsning på det her.
For der er ingen, der kan være tjent med – det er vi i hvert fald i Socialdemokratiet enige i – at den situation, vi har i øjeblikket, fortsætter.
Nej, det prøver jeg heller ikke at sige.
Det, jeg siger, er, at der er nogle trepartsforhandlinger, og der er det jo naturligt, at de forbund, som hr. Eigil Andersen refererer til her, også bidrager med den viden, de har, i de forhandlinger, så man har mulighed for at undersøge, hvilke muligheder man har for at løse det problem, som der ganske rigtigt er peget på i beslutningsforslaget.
Eigil Andersen (SF), 2015-04-28:
Den her problemstilling er, som jeg nævnte tidligere, en række af de store fagforbund, som har offentligt ansatte som medlemmer, meget optaget af, fordi det vedrører deres medlemmer, og efter min mening er den temmelig kompleks.
Jeg mener derfor, at det forslag, som er stillet her – og som SF er med til at stille sammen med flere andre partier – om at nedsætte et ekspertudvalg, som kan kulegrave det, er den rigtige måde at gøre det på.
Derfor vil jeg så spørge: Har jeg forstået det rigtigt, at man simpelt hen mener, at de her indviklede ting af juridisk og praktisk art, som der er tale om, skal kunne løses af de politiske drøftelser, der skal være?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2015-04-28:
Vi ved jo i hvert fald, at sådan, som det er nu, giver kommunalfuldmagten ikke mulighed for, at kommunerne kan tegne en sådan forsikring.
Jeg vil ikke stå her på talerstolen og sige, at det skal være på en bestemt måde, men jeg vil heller ikke afvise det, for jeg synes, at det kan være det redskab, der kan være nødvendigt, hvis det er, man skal nå frem til en løsning på det her.
Det, der er det afgørende, er, at vi får bragt en ende på den situation, som der er nu, hvor der er medarbejdere i offentlige virksomheder, som ikke kan få en erstatning, hvilket man kan få, hvis man er i en privat virksomhed.
Pernille Skipper (EL), 2015-04-28:
Så kan det godt være, at jeg måske ikke lige helt forstår den proces, og måske stiller jeg spørgsmålet en gang til for prins Knud og for mig.
Den proces, der er i igangsat, indebærer så, at der kommer en afklaring af de mange forskellige løsningsmuligheder, der har været i spil på det her område.
Jeg kvitterer selvfølgelig for, at Socialdemokraterne kan se problemet.
Det er rigtig vigtigt, det er rigtig dejligt, og det gælder også beskæftigelsesministeren, men der er jo både en mulighed for, at man ændrer i kommunalfuldmagten, og en mulighed for, at man ændrer i Erstatningsnævnets praksis – det vil i så fald være justitsministeren, der skal tage sig af det.
Og der er en mulighed for, at man laver nogle andre forsikringsordninger for offentligt ansatte, som har det her særlige arbejdsmiljø.
Man kan også sige det sådan, at det kan ende hos enten økonomi- og indenrigsministeren, justitsministeren eller beskæftigelsesministeren – det har i øvrigt allerede været lidt svært at få placeret i processen.
Bliver alle de muligheder afklaret, altså, bliver de simpelt hen sat op og vurderet samlet set, sådan at vi har noget at tage stilling ud fra?
Eigil Andersen (SF), 2015-04-28:
Vi er enige i bestræbelsen på at undgå vold og trusler om vold på jobbet, men det her handler om noget andet, for hvad så, hvis det alligevel sker?
F.eks. kan en kommune i dag ikke lovligt tegne en ansvarsforsikring for en borger, som er visiteret til et tilbud efter servicelovens bestemmelser, og sådan en ansvarsforsikring kunne ellers være meget på sin plads og nødvendig, hvis vedkommende borger så foretog sig noget voldeligt over for den offentligt ansatte.
Jeg er uforstående over for, at Venstre ikke vil medvirke til, at der bliver nedsat et udvalg, der skal kulegrave den her problematik.
Nick Hækkerup (S), 2015-04-28:
Men det ene udelukker bestemt heller ikke det andet.
Det synes jeg også jeg har prøvet at sige i et par omgange.
Jeg har også sagt, at når vi nu står med et område, hvor vi ved, at der findes god evidens for, hvilken behandling der virker og ikke virker, så er det naturligvis den rigtige vej at gå.
Det, jeg bare siger i al fredsommelighed, er, at vi jo bl.a. har udvalgsbehandlingen til at afklare f.eks. spørgsmålet om DUT; f.eks. spørgsmålet om samspillet med de andre tilsyn, som finder sted; og f.eks. spørgsmålet om, at hvis man stiller det her sådan meget manifeste krav fra starten, betyder det så, at man for at undgå noget ekspropriationslignende regulering kommer ind i en meget lang indfasningsperiode, som vil betyde, at der går længere tid, til vi når det mål, som vi skal?
Så jeg siger, at det er en god idé.
Jeg siger, at vi er helt åbne over for at snakke om det.
Jeg siger, at det ser ud, som om vi kan finde hinanden her.
Jeg siger også bare, at lad os nu, som vi plejer at gøre, overveje de elementer, der er, så vi er sikre på, at vi rammer bolden rigtigt.
Özlem Sara Cekic (SF), 2015-04-28:
Jeg kunne bare godt lige tænke mig at høre, hvorfor det ene udelukker det andet.
Når lægerne også siger, at det er utrolig vigtigt med de her lægekompetencer, og at det er vigtigt, at de her retningslinjer faktisk følger med, hvorfor kan man så ikke sige, at det skal de, altså især i forhold til den viden, vi har på området?
Jeg har været med i satspuljeforhandlingerne på socialområdet, hvor vi har givet penge til projekter, der kunne gøre en ædru ved at komme tættere på gud.
Det er jo fuldstændig latterligt.
Det er derfor, jeg tænker på, hvorfor vi ikke kan sikre, at der også er noget ordentlig viden, som faktisk følger med, selv om det er Socialstyrelsen, der skal stå for alt tilsynet.
Peter Juel Jensen (V), 2015-04-28:
Tak, formand.
Jeg sad jo nede på min plads og ventede på, at der ville komme spørgsmål til ministeren, men jeg synes – åbenbart ligesom resten af ordførerne – at ministeren kom godt rundt om emnet.
Men vi kan vel alle være enige om, at det er helt uacceptabelt, at ikke mindst offentligt ansatte i deres arbejde bliver udsat for vold.
Og vi skal hele tiden have en opmærksomhed på, hvordan vi bedst muligt kan forebygge dette ude på arbejdspladserne, gennem ulykkesforebyggelse, supervision og nogle af de mange andre redskaber, som man kan arbejde med i forebyggelsen og allerede arbejder med.
Når uheldet alligevel er ude, skal vi have et stærkt fokus på at samle op på den enkelte for at bevare dennes fulde tilknytning til arbejdsmarkedet.
I Venstre mener vi, at en ægte kompensation for arbejdsskade er, at man ikke falder ud af arbejdsmarkedet.
Det vil sige, at vi skal have en indsats, der understøtter den enkelte i at bevare den fulde tilknytning til arbejdsmarkedet.
Men har man fået varigt men eller erhvervsevnetab, skal man ligesom andre, der har fået arbejdsskader, have sin erstatning efter arbejdsskadeloven på et objektivt grundlag.
Langt de fleste ansatte, som er i risiko for udsættelse for vold på deres arbejdsplads, vil derudover typisk være dækket af funktionærloven om at få løn under sygdom.
De ansatte er derfor allerede relativt godt dækket, hvis uheldet er ude.
Selv om jeg har stor sympati for målet med beslutningsforslaget, skal vi nøje overveje, om det at sætte langvarige erstatningssager i gang, der typisk alene vil omhandle mindre beløb som supplement til arbejdsskadeforsikringen, virkelig er i den enkeltes interesse.
Meget forskning peger i retning af, at jo længere tid man er i et erstatningsforløb, desto vanskeligere er det at komme tilbage på arbejdsmarkedet.
Og dette er absolut ikke til gavn for den enkeltes helbred og livskvalitet.
Dertil kommer, at der i december 2014 blev udarbejdet en stor og omfattende rapport med anbefalinger til et nyt arbejdsskadesystem af Jørgen Søndergaard-udvalget.
Det kan være naturligt i opfølgningen på dette arbejde at se nærmere på, om der er behov for at ændre på reglerne,
i relation til at offentlige arbejdspladser f.eks. kan få mulighed for at tegne en erhvervsforsikring på linje med de private virksomheder.
Venstre kan med disse argumenter ikke støtte beslutningsforslaget.
Sophie Løhde (V), 2015-04-28:
Det var et meget langt svar, men det var ikke et specielt klart svar, hvis jeg må sige det.
Jeg er godt klar over, at lovforslagets videre økonomiske konsekvenser skal forhandles med kommunerne, men vi afsatte jo et meget, meget betydeligt og pænt millionbeløb til kommunerne i forbindelse med satspuljeaftalen om det her.
Det er også derfor, jeg må sige, at hvis vi skal til at brænde en masse af skatteborgernes penge af på at sikre det, der er målet, nemlig øget kvalitet i alkoholbehandlingen, så må det da også være helt selvfølgeligt, at vi stiller krav om, at de vejledninger og retningslinjer, som Sundhedsstyrelsen har udarbejdet, for så vidt angår alkoholbehandlingen, selvfølgelig også skal følges, både når vi snakker godkendelse, og når vi snakker driftsorienteret tilsyn.
Det er derfor, jeg beder ministeren om at være en lille smule mere klar i mælet.
Er regeringen enig med Venstre i, at det er en selvfølgelighed, og dermed vil imødekomme det ønske og det krav, som vi fra Venstres side har stillet for at kunne bakke op om lovforslaget?
Nick Hækkerup (S), 2015-04-28:
Jeg synes, at den måde, som vi går til det på i lovforslaget, nemlig at vi siger, at her sætter vi nogle markante krav til godkendelsen inden for seks forskellige temaer, uddannelse og beskæftigelse, selvstændighed og relationer, økonomi osv., men jo også hvad angår målgrupper, metoder og resultater, er den relevante måde at gøre det på.
Jeg noterer mig også, og det synes jeg er vigtigt for præcis samtalen om det spørgsmål videre frem, at der er god evidens for, hvad der virker på alkoholområdet.
Når jeg synes, at vi skal tage spørgsmålet om den afgørende enighed om det her i den videre proces, så er det, fordi der jo også er nogle spørgsmål, som vi under alle omstændigheder skal finde svar på – nemlig: Hvad vil det betyde for eventuelle DUT-spørgsmål?
Vil det betyde en markant længere indfasning, når der bliver bundne krav til alkoholbehandlingsstederne?
Og hvordan spiller det sammen med de øvrige tilsyn, som bliver udført?
Der er jo på de her behandlingssteder en lang række forskellige lovgivninger, som stiller forskellige krav om tilsyn.
Det være sig levnedsmiddelområdet, skat, arbejdstilsyn, datatilsyn og jo ikke mindst det tilsyn, som Sundhedsstyrelsen i øvrigt udfører med f.eks. den sundhedsfaglige virksomhed, som finder sted på behandlingsstederne.
Sophie Løhde (V), 2015-04-28:
Tak for det.
Forudsætningen for, at ministeren kan samle et enigt Folketing eller i hvert fald et meget, meget bredt flertal i Folketinget, hviler jo bl.a. på, om ministeren er indstillet på at imødekomme det krav, vi har fra Venstres side, og som jeg kan høre i dag er blevet bakket op af Dansk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti, om det, der vedrører Sundhedsstyrelsens vejledninger og retningslinjer, og om, at det ikke skal være en »kan«-opgave, at man kan vælge at følge dem, men at det skal være en »skal«-opgave for kommunerne, både når vi snakker godkendelse og det driftsorienterede tilsyn.
Er ministeren indstillet på at få ændret lovforslaget, så det imødekommer det ønske, vi har fra Venstres side, og som altså bliver bakket op af adskillige partier her i Folketinget?
Nick Hækkerup (S), 2015-04-28:
Det kan godt være, at mit svar var langt, men uklart.
Det samme kan man vist også, og i hvert fald hvad angår længden, sige om spørgsmålet her i anden omgang.
Jeg synes, at vi har god erfaring med at gøre det på den måde, at vi har de første indledende markeringer her ved førstebehandlingen, og at vi derefter finder ud af, hvordan tingene kan håndteres, når vi har udvalgsarbejdet.
Jeg synes, at når vi ved, at der er god evidens for, hvad der virker på alkoholområdet, hvad der virker i behandlingen, så bør vi også kunne finde ud af at få det her ind i den ramme, som skal til.
Bent Bøgsted (DF), 2015-04-28:
Tak, formand.
Det, som jeg godt vil spørge Venstre om, er det her, der også blev redegjort lidt for fra ministerens side, nemlig at der er en masse erstatningsmuligheder.
Men vi har jo en gruppe på arbejdsmarkedet, der arbejder med børn og voksne, som har så store problemer, at de ikke altid ved, hvad de gør.
Og i de tilfælde er det sådan, at kommunerne ikke bare kan tvinge folk til at tegne en ansvarsforsikring.
De har typisk ikke nogen ansvarsforsikring.
Så er det en politianmeldelse, som ministeren sagde, men det er da også sin sag måske at anmelde et barn på 12-14 år eller 10 år eller en voksen, der er så hjerneskadet, at man ikke ved, hvad man gør, og så øver vold mod den, der passer vedkommende.
Kan ordføreren ikke se, at der er et hul i lovgivningen vedrørende lige nøjagtig den gruppe?
Peter Juel Jensen (V), 2015-04-28:
Jeg tror, at forskellen ligger i – vil jeg sige til hr. Eigil Andersen – at jeg gerne vil holde arbejdsgiverne meget klart fast på, at det er dem, der har ansvaret for arbejdsmiljøet.
Hvis en arbejdsgiver har en medarbejder, der bliver slået ned på arbejde, så skal arbejdsgiveren simpelt hen sørge for, at man bliver kompenseret på alle mulige måder, og at man stadig væk har sit arbejde.
Det er det, jeg prøver på at holde fast i.
Men hvis vi går ind og laver det her, fritager vi jo arbejdsgiverne lidt for det ansvar.
De skal sætte sig ned sammen med LO og sikre tingene.
Arbejdsmarkedets parter skal simpelt hen finde nogle løsninger på det her, og det ligger også i det store forlig, som vi lige har lavet, nemlig at vi skal involvere parterne betydeligt bedre.
For herindefra kan vi ikke være med til at sikre et godt arbejdsmiljø.
Det er altså ude på den enkelte arbejdsplads, de skal det.
Vi kan skitsere nogle rammer, men hvordan de rammer skal fyldes ud, må vi simpelt hen holde arbejdsmarkedets parter fast på.