Marie Krarup (DF), 2015-01-22:
Jeg vil godt takke Konservative, fordi de er så venlige at viderebringe den hilsen, og så vil jeg sige, at jeg da synes, det er ærgerligt, at Enhedslisten, der siger, at de er meget optaget af uddannelse, ikke ønsker at deltage i en debat om uddannelse.
Men det siger jo bare noget om Enhedslisten.
Men jeg vil gerne takke de øvrige i salen for debatten.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi understreger, at gymnasierne skal være adgangsgivende til universiteterne.
Det er godt, at vi har forskellige former for gymnasier, så man kan få forskellige profiler, men de skal have de samme høje faglige krav, sådan at de unge mennesker rent faktisk kan klare at gå på universitetet, når de har taget en gymnasial uddannelse.
Vi må ikke sige til dem, at hvis de gennemgår den uddannelse, kan de sagtens klare universitetet, hvis de rent faktisk ikke kan det.
Og det er det, jeg synes er problemet med hf i dag.
En forberedelsesskole ifølge vores forslag her vil være adgangsgivende til professionsbacheloruddannelserne – ikke dem alle, for jeg mener, man er nødt til at gå dem alle sammen igennem og se, hvad der er behov for de enkelte steder.
Der er nogle steder, hvor det er nødvendigt at fastholde, at man skal have en studentereksamen, men der er også nogle, hvor vi kan sige, at det er unødvendigt med en gymnasial uddannelse, og hvor man kunne nøjes med et lavere niveau.
Det vil ikke sænke niveauet på de professionsbacheloruddannelser, som vi taler om, for der vil stadig væk være et solidt niveau.
Men hvorfor skal man have akademiske færdigheder for at gå på en pædagoguddannelse?
Det forstår jeg simpelt hen ikke, og jeg synes, det er at skyde over målet og at misbruge de unge menneskers tid.
Det er også vigtigt, at vi giver plads til fortrydelse.
Hvis man tager denne forberedelsesuddannelse – hvis den oprettes – skal man selvfølgelig, hvis man fortryder og opdager, at man gerne vil på universitetet, kunne lægge de nødvendige niveauer på.
Det her forslag er jo altså et forsøg på at løse det problem, som vi har i dag, med, at gymnasiet er blevet alt for bredt.
Det er blevet en motorvej; det er blevet noget, der næsten svarer til 12 års enhedsskole.
Og det har, som jeg sagde før, desværre sænket niveauet, sådan at det er svært at nå helt op på det allerhøjeste niveau, før man skal på universitetet.
Det er vigtigt, at vi ser i øjnene, at der skal stilles forskellige krav til forskellige uddannelser.
Der er ingen grund til at ensarte alle uddannelser.
Man har ikke ret til eksamener; man skal anstrenge sig for at få de eksamener; man skal bestå eksamener, for at man har dem.
Det er ikke nogen rettighed at få en studenterhue, lige så lidt som det er en rettighed at få en olympisk medalje i svømning, hvis ikke man har levet op til det krav at være den, der er bedst til at svømme i verden for øjeblikket.
Og derfor skal vi væk fra den tankegang at se uddannelser som noget, man har ret til.
Det er noget, man skal gøre sig fortjent til, det er noget, man skal kæmpe for, og de skal selvfølgelig være på forskellige niveauer.
Jeg er i den her debat meget glad for at høre, at der er nogle, der vil fortsætte debatten og se videre på, hvordan man kan forbedre forslaget her, og som altså indser, at der faktisk er et problem, som vi skal have løst.
Det hører jeg både Venstre og Liberal Alliance sige, og jeg tolker det sådan, at de i høj grad er enige i, at der er behov for en yderligere differentiering af vores ungdomsuddannelsessystem, og at vi ikke kan fortsætte med at lade det blive mere karakterløst, mere ensartet, ved at vi i dag har det her massegymnasium, som ikke er godt nok for de meget bogligt stærke og er for svært for dem, som er bogligt svage.
Men jeg siger tak for debatten, og så glæder jeg mig til at fortsætte debatten på uddannelsesområdet, både i gymnasieforligskredsen, men selvfølgelig også i salen og i medierne.