Lone Dybkjær (RV), 2009-05-06:
Det Radikale Venstre er grundlæggende positiv over for forslaget, og jeg synes så, det er interessant, hvor mange ting, der ligesom har været blandet ind i det.
Det er altså ikke en forespørgsel, vil jeg sige til ministeren, det er et forslag til folketingsbeslutning.
Og det betyder, at vi sådan set kan gå og arbejde videre med det i udvalget, hvis ministeren også er interesseret i at lave et samarbejde med os.
Det er ikke en forespørgsel, slutter ikke i dag, det er et forslag til folketingsbeslutning, og det er noget ganske andet end en forespørgsel.
Jeg siger det kun, fordi ministeren sagde forespørgsel flere gange, men det bliver det jo ikke rigtigere af.
Så vil jeg sige, at det er muligt, det slet ikke skulle have været sundhedsministeren, der skulle ind over det her - at det skulle have været socialministeren.
Det kan man ikke afvise, for inden for det sociale område er man faktisk ret detaljeret med hensyn til rettigheder.
Der er intet nyt i, at man har meget detaljerede rettigheder inden for serviceloven.
Det har man slet ikke på samme måde inden for sundhedsloven, det medgiver jeg gerne.
For i virkeligheden er det her jo en blanding af sundhed og social indsats det er der jo ingen som helst tvivl om - og derfor havner det måske mellem to stole. Så vil jeg sige til forslagsstillerne, at det kan godt være, man ikke skulle kalde det familieorienteret alkoholbehandling, fordi behandling åbenbart giver forkerte associationer, når der er tale om sundhedsområdet.
Så tror man, det er sådan noget, der skal behandles med medicin eller fysisk genoptræning, eller hvad ved jeg.
Men det er jo ikke det, der er tale om.
Der er tale om f.eks. samtaleterapi, eller hvad ved jeg.
Men det, der er fuldstændig afgørende her, er jo kommunerne, og det vil jeg godt sige til alle dem, der har sagt, at de stoler på kommunerne: Har I ikke læst om alle de sager, der har været - måske ikke bare om sexmisbrug og alt muligt andet?
Der har man også stolet på kommunerne, og kommunerne har svigtet groft.
Det kan jo ikke nytte noget, vi bare står og siger, at vi stoler på kommunerne i bred almindelighed.
Ellers havde vi da ikke haft alle de sager.
Det er bare det, jeg vil sige.
Her kan man altså tilsvarende sige, at der også her kan være en række børn, der bliver svigtet, fordi børnene ikke pr. automatik er i centrum, når det drejer sig om en alkoholmisbruger - måske oven i købet en alkoholmisbruger, der, som fru Vivi Kier f.eks. siger, ikke har erkendt sit misbrug.
Nu er det ikke, fordi jeg skal kritisere hendes tale specielt, men fru Vivi Kier nævnte selv, at der er masser af alkoholmisbrugere, der ikke erkender, at de har et misbrug.
Og det går jo ud over børnene, hvis det er et alvorligt misbrug.
Nu bliver det formentlig mindre klart, når det er de højere sociale klasser - og det er jo dem, der som bekendt drikker mest - men alligevel skal der nok alle steder bredt i samfundet være nogle børn, der lider under, at forældrene drikker.
Og så synes jeg, det er fuldstændig rimeligt, at de børn har en ret - på samme måde som i andre sammenhænge - til at henvende sig til kommunen og bede kommunen om at kigge på det her.
Og det synes jeg vi skal diskutere.
Nu er det heldigvis et forslag til folketingsbeslutning, for som jeg sagde, så kan vi jo prøve at gå videre under udvalgsarbejdet og måske altså også prøve at få en dialog med Socialudvalget, hvis det ligger forkert.
Men jeg tror, at det faktisk er et område, der falder mellem to stole, for dels er der tale om sundhedsbehandling, dels er der tale om social behandling.
Men det er jo vores opgave at sikre, at begge dele finder sted, og at der er tale om en koordineret indsats.