Tom Behnke (KF), 2011-04-15:
Jeg synes, der blev givet nogle meget fyldige forklaringer på, hvordan reglerne rent faktisk er i dag, af både ordførerne og ministeren, der var inde på, at vi allerede har nogle vejledninger og regler, vi styrer efter.
Der er en kvalitetsvejledning, som justitsministeren redegjorde for, om, hvordan regeringen håndterer lovforslag: det lovforberedende og det lovudførende arbejde.
Og jeg er helt enig i det, der blev sagt i den lille debat, der været her, om, at hvis Folketingets partier som sådan siger til regeringen, at vi vil have det på den og den måde, og regeringen siger, at det er de da fuldstændig ligeglade med, så er det begrænset, hvor længe den regering sidder.
Så selvfølgelig gør regeringen det, som Folketinget beder den om.
Men det, der sker nogle gange, er, at selv om vi har nogle hensigtserklæringer, nogle vejledninger og nogle ønsker om, hvordan det skal fungere optimalt, opstår der fra tid til anden situationer, hvor vi må se i øjnene, at her bliver vi nødt til at hugge en hæl og klippe en tå, hvis vi skal nå igennem med nogle ting.
Det kan være forslag, som pludselig kommer op, fordi der er opstået et akut behov for, at lovgivningsmagten griber ind i en situation, og så ville det jo være ærgerligt, hvis vi var låst fuldstændig fast på, at det skal ske på en bestemt måde uden mulighed for dispensation.
Det duer ikke.
Hvis der alligevel skal være mulighed for dispensation, når det blev ophøjet til lov, og vi sagde, at ud over vi nu har gjort det til lov, skal der stadig være mulighed for, at vi kan fravige reglerne, så vil jeg sige, at forskellen er ens: om vi har de vejledninger, vi har i dag, eller om vi har en lov, gør ingen forskel – måske med den lille undtagelse, at hvis vi lavede en lov, kunne vi indsætte en straffebestemmelse om, at den pågældende minister skal sidde 3 måneder i fængsel eller sådan noget.
Så forskellen vil sådan set på den måde være ens.
Men den er ikke helt ens, for det, der gør sig gældende, er, at hvis vi ophøjede det her til lov, så ville det – og det synes jeg faktisk er det væsentligste, der er blevet sagt fra ministerens side – være i strid med grundloven, og det ville jo i den grad være noget lovsjusk, at Folketinget på den her måde lavede lovforslag, der var i strid med grundloven.
På den måde er der jo sådan set tale om lovkvalitet: Vi er alle sammen selv meget opmærksomme på, hvad det er, vi går og laver, vi har nogle vejledninger, vi efter bedste evne styrer efter, og vi gør i det hele taget tingene på en rigtig fornuftig måde her i Folketinget, og de gange, hvor der er noget, der ikke er gået helt sådan, som det burde, ja, så går der heller ikke 5 minutter, før der ligger en indkaldelse til et nyt møde i Udvalget for Forretningsordenen, og så sidder vi der og drøfter tingene og siger: Hvad var det, der gik galt?
Hvordan kan vi undgå, at det sker igen?
Hvordan kan vi gøre det bedre næste gang?
Og det er jo måden, det skal ske på.
Det her er jo en arbejdsplads, hvor vi som kollegaer er enige om, at der er nogle ting, vi gerne vil have skal ske på en bestemt måde, og hvis der så indimellem sker det, at vi ikke lige følger de fælles vejledninger og regler, vi har, ja, så taler vi sammen om det i det kollegium, vi er – et Folketing, hvor vi kan sidde i Udvalget for Forretningsordenen, kigge hinanden i øjnene og sige: Det her var ikke så godt, så hvad gør vi for at kunne gøre det bedre en anden gang?
Så jeg synes, at reglerne, som de er skruet sammen i dag, er ganske fornuftige, og jeg kan slet ikke anbefale, at vi ophøjer det her til lov, mest af alt fordi det vil være grundlovsstridigt.