runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Bare for at der ikke skal herske nogen forvirring om, hvad det er, vi foretager os på det her område, så vil jeg – med risiko for at fru Lone Dybkjær bliver sur på mig – gentage, at aftalen med Danske Regioner for deres økonomi i 2010 indebærer en tilførsel af 1.800 mio. kr. til driften: 1.200 mio. kr. til sygehusene og 600 mio. kr. til medicinudgifterne.
Så al snak om, at vi ikke tilfører ressourcer, mener jeg er forkert.
Vi tilfører masser af penge, og det er vi også forpligtet til, for vi vil gøre det så godt som muligt for patienterne.
Vi stiller så bare det krav, at regionerne, sygehusene, er i stand til at styre deres udgifter, fordi det er dybt frustrerende, hvis man havner i den situation, som man er havnet i: at man så lige pludselig ansætter masser af mennesker, så fyrer man mennesker, så ansætter man mennesker.
Det er der ingen, der kan være tjent med.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-01-27:
Jeg syntes, jeg hørte, at fru Lone Dybkjær hverken var sur på private sygehuse eller ikke glædede sig over de behandlinger, man leverede.
Det, vi diskuterer, er jo alene, hvad det er for en pris, vi har fået behandlingen til, når de mange mennesker er blevet behandlet.
Hvad er det for en pris, som man har betalt, hver gang en person ikke har kunnet blive behandlet og så har valgt et udvidet frit valg?
Det er jo regeringen, der er ansvarlig.
Rigsrevisionen har slået fast, at man siden 2006 har haft en viden om, at man kunne erhverve de her ydelser billigere, og nu står man så her i 2010 og siger, at det har man fokus på, altså lige 4 år for sent.
Det er da meget tankevækkende.
Så vil jeg godt sige, at det interessante jo er, at med de meget store besparelser, omkring 1 mia. kr., som vi må forvente at regionerne er i gang med at spare nu, bider det vel sig selv i halen.
Nu er det jo ikke længere et spørgsmål om, at det her var et udvidet frit valg, en rettighed, til at komme til, hvis man ikke kunne blive behandlet, nu er det et spørgsmål om, at behandlingerne bliver færre og færre, og at flere og flere får behov for at benytte sig af en ventelistegaranti, fordi behandlerne ikke længere er i det offentlige sundhedsvæsen.
Er det den vej, regeringen ønsker at gå med udviklingen af det offentlige sundhedsvæsen?
Karen Ellemann (V), 2010-01-27:
Ja, det har jeg i høj grad.
Det, som jeg synes er meget, meget vigtigt i den her diskussion om hjemløshed, er, at hjemløshed jo ikke kun er noget, vi ser, når det er koldt udenfor.
Hjemløshed er jo lige præcis noget, som vi vedvarende og stædigt skal arbejde med for netop at få gjort noget ved antallet af hjemløse.
Så når jeg siger, at vi nu har en viden om, hvor mange der er, betyder det, at vi mere målrettet kan arbejde med det.
Vi ser på, hvordan vi gerne vil have nedbragt antallet, og på, hvordan vi kan lykkedes med at få antallet nedbragt.
Onde tunger vil jo påstå: O.k., hvis der er 5.000 hjemløse og I bruger 0,5 mia. kr. på det, hvorfor giver I dem så ikke bare 1 mio. kr. hver til en bolig, og så er det problem løst?
Det er jo netop ikke løsningen på problemet.
Det er det lange seje træk.
Derfor bliver jeg lidt bekymret, når oppositionen gør diskussionen om hjemløse til at være et spørgsmål om, hvorvidt det er koldt udenfor.
Det er også et problem, vi arbejder med, selv om der så er 20 grader udenfor.
Kim Christiansen (DF), 2010-01-27:
Mener ministeren ikke, at en fartoverskridelse i bymæssig bebyggelse på 60 pct. og som følge heraf mistet kontrol over køretøj kan anses for »særlig hensynsløs kørsel«?
Justitsministeren har sendt et forslag om indsatsen mod vanvidskørsel med skærpede straffe ud i høring, og der kunne jeg da godt i den forbindelse tænke mig lige at spørge ministeren om, hvorvidt der i den skærpelse ligger en præcisering af begreberne, så man måske gjorde det lidt nemmere for domstolene at træffe en afgørelse fremadrettet.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-27:
Det er rigtigt, at jeg i øjeblikket har det, som jeg har kaldt tryg trafik-pakken, ude i høring, hvor vi lægger op til markante strafskærpelser for uagtsomt manddrab, uagtsom legemsbeskadigelse begået i forbindelse med spirituskørsel, narkokørsel eller særlig hensynsløs kørsel i øvrigt.
Det, der bare er vigtigt at understrege, er, at når vi nu forhøjer straffene og sætter hårdt ind imod særlig hensynsløs kørsel, er det jo ud fra en konkret vurdering, som hverken spørgeren eller jeg kan bedømme, før vi ser den konkrete situation.
Jeg nævnte før personen, som havde kørt de 80 km/t. og dermed havde kørt over 60 pct. for hurtigt.
Det behøver ikke at være særlig hensynsløst, hvis det er en lige landevej, hvor der lige pludselig kommer nogle andre skilte.
Så der kan være talrige eksempler på, at kørsel med en lavere overskridelse end de 60 pct. på grund af andre forhold må karakteriseres som særlig hensynsløs kørsel.
Så tanken med de eksempler, jeg har brugt her, er altså at illustrere, at det hele tiden må være en konkret vurdering fra domstolenes side, hvad der er særlig hensynsløs kørsel, og hvad der ikke er.
Kim Christiansen (DF), 2010-01-27:
Jeg er meget glad for ministerens tilkendegivelse af, at vanvidsbilister skal ind og bure den i rigtig lang tid, og det ligger også i intentionerne i lovgivningen.
Tak for de skærpelser, dem bakker Dansk Folkeparti naturligvis op om.
Men jeg vil gerne høre ministeren, om ikke ministeren kunne frygte, at den her højesteretsdom på en eller anden måde kunne danne præcedens for fremtidige domme på det her område.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-27:
Sagen er den, at det jo hele tiden er en konkret vurdering.
Hvis det var særlig hensynsløs kørsel, så – for at sige det rent ud på et bramfrit dansk – skulle han bare ind og bure den i rigtig lang tid.
Sådan er det, og sådan vil det blive endnu mere med den tryg trafik-pakke, som jeg lægger op til, fordi den indebærer en skærpet indsats imod særlig hensynsløs kørsel og i øvrigt også imod såkaldt vanvidskørsel.
Det betyder, at vi kan frakende førerretten ubetinget ved meget høje hastigheder osv. osv. Men sagen er den, at man ikke kan gå ind og lovgive på enkelte procentsatser, for som jeg nævnte i mit eksempel, kan man godt uforvarende komme til at køre f.eks. 60 pct. for meget, uden at det er særlig hensynsløs kørsel.
Så det må være en konkret vurdering fra domstolenes side fra sag til sag.
Kim Christiansen (DF), 2010-01-27:
Det, der selvfølgelig er mit ærinde med det her spørgsmål, er, at de domme, der er blevet afsagt, jo i høj grad er afsagt ud fra et skøn.
Jeg forventer ikke, at justitsministeren skal kommentere en igangværende sag, men der har jo været en byretsdom for ganske nylig i Århus – også med et ulykkeligt trafikdrab – hvor forsvareren rent faktisk skelede til den her højesteretsdom og gik ind og sagde, at man gik efter 30 dages fængsel, og så blev den sigtede idømt 1½ år.
Det kunne jo være en sag, der også i sidste ende havnede ved en højere retsinstans.
Det er efter min opfattelse en tilsidesættelse af væsentlige hensyn til færdselssikkerheden eller særlig hensynsløs kørsel.
Det er de to begreber, man skelner mellem i juraen, og der er mit korte spørgsmål til justitsministeren: Kunne man måske ikke samle de her begreber lidt, så man forenklede den skønsproces, så vi ikke fik så forskelligartede domme?
For jeg håber, at justitsministeren er enig med mig i, at en dom, der bliver nedsat fra 8 måneder til 30 dage, vel ikke ligger i direkte forlængelse af ministerens intentioner om at skærpe straffene for vanvidskørsel.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-27:
Som jeg sagde i min besvarelse af spørgsmål nr. S 851, er det karakteristiske ved særlig hensynsløs kørsel, at føreren bevidst sætter sig ud over hensynet til andres sikkerhed.
Og som jeg også var inde på, vil høj hastighed typisk indgå som et væsentligt moment i domstolenes vurdering af, om kørselen har været særlig hensynsløs.
I den konkrete sag, som vi har talt om her, som Højesteret for nylig tog stilling til, kørte vedkommende 85 km/t., hvor den tilladte hastighed var 50 km/t.
Højesteret fandt, at den tiltalte med den alt for høje hastighed under de givne omstændigheder havde tilsidesat væsentlige hensyn til færdselssikkerheden.
Og uden nærmere oplysninger om den uhensigtsmæssige manøvre, som medførte udskridning og den ulykkelige ulykke, fandt Højesteret imidlertid ikke, at den tiltaltes kørsel kunne tages som udtryk for, at han bevidst havde sat sig ud over hensynet til andres sikkerhed på en sådan måde, som det efter forarbejderne til færdselsloven og straffeloven forudsættes.
Flertallet i Højesteret fandt, at straffen skulle fastsættes til 30 dages fængsel – et mindretal stemte for en straf på 60 dages fængsel – og herudover blev den tiltalte betinget frakendt førerretten i 3 år.
Som det er fremgået, er Højesterets afgørelse truffet ud fra en konkret bevismæssig vurdering, så derfor finder jeg ikke umiddelbart, at dommen giver anledning til at overveje at ændre reglerne.
Kim Christiansen (DF), 2010-01-27:
Vil ministeren indskrænke og forenkle det grundlag, som domstolene udmåler straffe for trafikforseelser på, således at større fartoverskridelser betegnes som »særlig hensynsløs kørsel«?
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-27:
Generelt jo.
Men når man læser Højesterets afgørelse og begrundelsen for den, vil man kunne se, at der er tale om en meget konkret afgørelse, hvor Højesteret i sin begrundelse bl.a. anfører, at den pågældende vej, hvor uheldet skete, må betegnes som en forbindelsesvej med få sideveje, at der på uheldsstedet var bebyggelse uden direkte adgang til vejen, og at der ifølge politirapporten var meget gode oversigtsforhold.
Der er altså tale om en meget konkret afgørelse baseret på samtlige sagens omstændigheder, og som jeg læser Højesterets dom, udelukker den bestemt ikke, at hastighedsovertrædelser i størrelsesordenen 60 pct. kan henføres til særlig hensynsløs kørsel.
Også 40 pct. og 30 pct. kan være særlig hensynsløs kørsel.
Kim Christiansen (DF), 2010-01-27:
Ganske kort her til sidst: Jeg vil gøre ministeren opmærksom på, at der i spørgsmålet står »bymæssig bebyggelse«.
Der er ikke tale om en øde landevej, hvor man uforvarende kommer til at overse et byskilt, her taler vi altså om 60 pct.s fartoverskridelse i bymæssig bebyggelse, hvor der er fodgængerfelter, og hvor man som bilist i hvert fald må have gjort sig nogle tanker om, at det også kan hænde, at der går mennesker på fortovene langs kørebanen.
Mener ministeren ikke, at når vi taler bymæssig bebyggelse, er en fartoverskridelse på 60 pct. særlig hensynsløs kørsel?
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-27:
Det håber jeg ikke, det tror jeg ikke, for ifølge dommens præmisser er det ud fra en meget, meget konkret vurdering af de omstændigheder, der var ved den tragiske ulykke, der skete, ved den udskridning, der skete, med den person, som førte den bil.
Hvis det var sådan – det kan jeg da godt sige ikke fra folketingets talerstol, men fra min egen pult – at det var en generel tendens, at man fik 30 dages fængsel for særlig hensynsløs kørsel, så ændrede vi lovgivningen med det samme.
Men sådan som jeg vurderer lovgivningen, fungerer den, og så må domstolene jo vurdere sagerne fra sag til sag ud fra en konkret vurdering.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-01-27:
Jeg kunne godt tænke mig, hvis ministeren kunne gå lidt mere i detaljer med, hvad der egentlig skete ude i Bella Center i forbindelse med topmødet, men selvfølgelig også i forbindelse med forarbejdet dertil, for ministeren var jo forud for topmødet meget klar i mælet om, at det var spørgsmålene om familieplanlægning og befolkning, i hvert fald adgangen til familieplanlægning, som skulle reflekteres i aftalen.
Det er jo, som vi ved, et kontroversielt spørgsmål, og derfor går jeg også ud fra, at regeringen havde en klar strategi, i forhold til hvordan man ville løfte den dagsorden, også over for de lande, som man vidste ville have en modstand mod at få disse ting med.
Kunne vi få lidt flere oplysninger om hvorfor?
Altså, hvilke lande var det?
Hvad var det for nogle debatter, man havde hvornår og med hvem?
Og hvorfor faldt det i forhold til den endelige aftale?
Ulla Tørnæs (V), 2010-01-27:
Jeg er fuldstændig enig med spørgeren i vigtigheden af det her spørgsmål, og jeg er fuldstændig enig i det, der blev beskrevet som den tætte sammenhæng mellem befolkningsspørgsmål og påvirkningen af det globale klima.
Derfor arbejdede vi fra dansk side ikke blot under selve mødet i København, men også som forberedelse forud for mødet på at sikre, at kvinders ret til at bestemme over egen krop, altså ligestilling, og klima blev afspejlet i det, der skulle have været resultatet af mødet her i København.
På spørgsmålet om, hvad jeg konkret gjorde, kan jeg svare, at vi allierede os med ligesindede donorer, primært de nordiske lande, og havde også opbakning fra en lang række af de afrikanske lande til, at det spørgsmål skulle adresseres i slutdokumentet.
Det skete imidlertid ikke.
Så bliver der spurgt, hvad vi så vil gøre fremadrettet.
Jeg vil arbejde ihærdigt på at sikre, at de her spørgsmål bliver reflekteret i det fortsatte arbejde i forbindelse med COP16, men ud over det er det sådan, at Danmark er blevet udpeget til at være det, man på engelsk kalder facilitator.
Altså, vi skal være med til at forberede topmødet i New York i september 2010 om 2015-målene, og i den forbindelse vil jeg forsøge at få det her afspejlet i det slutdokument, som forhåbentlig kommer ud af topmødet til september.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-01-27:
Nu var der jo en langstrakt debat her i salen i går om resultaterne og forløbet af COP15, klimatopmødet i København.
Det var statsministeren og klimaministeren, der var i salen i går, og derfor vil jeg egentlig gerne følge op med et spørgsmål til udviklingsministeren i den forbindelse.
Udviklingsministeren var jo forud for klimatopmødet fremme i pressen med et ønske om, at spørgsmålet om befolkningsudvikling skulle med ind i aftalen under COP15.
Nu er det jo så som så med resultatet fra topmødet, og jeg vil derfor gerne spørge udviklingsministeren, om hun kan løfte sløret lidt for, hvad hun egentlig gjorde i forbindelse med COP15 for at få befolkningsudvikling og kvinders ligestilling med i aftalen, hvilket jeg ved ministeren var ude at love skulle med i aftalen, altså hvad ministeren gjorde helt konkret i forbindelse med COP15, for at det skulle fremgå af slutresultatet.
Det er jo sådan, at relationerne mellem befolkningstilvæksten, belastningen af klimaet og kvinders sårbarhed som følge af klimaforandringerne jo er velbelyste og velbegrundede og er værd at få med ind i indsatsen mod klimaforandringerne og i indsatsen for at sikre befolkningen i særlig udviklingslandene imod klimaforandringerne.
Og derfor er det jo meget relevant at finde ud af, hvad der egentlig foregik under topmødet, og hvordan den danske regering nu også på baggrund af resultatet vurderer muligheden for at arbejde videre med det spørgsmål.
Ulla Tørnæs (V), 2010-01-27:
Som Folketinget diskuterede i går eftermiddags, blev resultatet af mødet her i København jo ikke det, som vi havde arbejdet frem imod at det skulle blive, og derfor blev det her spørgsmål faktisk ikke drøftet i slutfasen.
Det, man koncentrerede sig om, var at opnå enighed om det, der så blev Copenhagen Accord.
Vi havde lavet alliancer, det var med i det forberedende arbejde, og det blev også drøftet under de forberedende møder, men i selve slutfasen, hvor det jo drejede sig om noget andet, også jævnfør den drøftelse, der var i Folketinget i går, kom spørgsmålet desværre ikke med.
Igen må jeg sige, at det jo er et spørgsmål, som rækker langt ud over min ressort.
Asyllovgivningen ligger hos integrationsministeren.
Det, jeg kan gøre med udviklingsbistanden, er det, jeg forsøgte at beskrive før, og det gør vi faktisk.
Jeg er enig i, at det er et kæmpe problem, en kæmpe udfordring, og jeg er for så vidt også enig i – det fornemmede jeg sådan set var hovedsigtet med spørgsmålet – at vi internationalt er nødt til at sikre, at Somalia ikke udvikler sig til en terroristrede.
Det var det, jeg forstod var baggrunden for hr. Frank Aaens spørgsmål.
Frank Aaen (EL), 2010-01-27:
Det er muligvis rigtigt, men jeg har forstået debatten sådan, at det praktisk talt er udelukket at få asyl fra de lejre.
Nu er det ikke sådan, at jeg mener, at Danmark kan redde verden, ved at alle kan flytte hertil, altså, det giver sig selv, det er alle enige om.
Men er det at give mulighed for asyl for grupper fra disse lejre ikke et instrument, man burde tage i anvendelse for at give et lidt større håb, i hvert fald i bestemte situationer, for at kunne komme ud af den håbløshed?
Ulla Tørnæs (V), 2010-01-27:
Jeg mener faktisk, at Danmark allerede gør en meget, meget stor indsats.
Vi gør en meget, meget stor indsats i den vel nok største flygtningelejr, hvor der opholder sig somaliske flygtninge, nemlig Dadaablejren i den nordlige del af Kenya.
Der arbejder vi både direkte inde i lejren, selvfølgelig med FN-organisationerne, men vi arbejder også uden for lejren.
Gennem vores nærområdebistand har vi etableret projekter, for det er jo et af de fattigste områder i Kenya, og vi oplever, at der faktisk kan være stor forskel på de levevilkår, som flygtningene inde i lejren har, og så dem, de lokale har, som bor uden for lejren.
Så jeg synes faktisk, at vi fra dansk side allerede yder en meget, meget stor indsats såvel i flygtningelejrene i Somalias nabolande som via vores multilaterale bistand, som gives til Somalia, og som selvfølgelig primært er rettet mod fødevareindsatsen.
Frank Aaen (EL), 2010-01-27:
Nej, jeg har tidligere fået svar om, at EU arbejder på at stoppe det, og at der skulle træde en forordning i kraft her den 1. januar, men jeg har ikke haft mulighed for at spørge udenrigsministeren om, hvordan det så går her efter den 1. januar.
Og fordi jeg mener, at det er så afgørende at løse det problem i området, herunder bekæmpelse af pirateri, regnede jeg med, at ministeren måske også var opdateret med hensyn til, hvad der så nu sker.
Men det er helt i orden, og det er korrekt, at jeg også tidligere har drøftet det med udenrigsministeren.
Så har jeg et andet spørgsmål, for ud over fiskere, der ikke kan fange fisk, fordi de er stjålet, eller fiskere, som er blevet hyret af bagmænd, er der jo nogle enorme flygtningelejre i Somalia og i nabolandene, hvor der også både rekrutteres pirater og rekrutteres til terrororganisationer, som vi nu desværre ved også opererer i Danmark.
Derfor lyder spørgsmålet: Er vi ikke nødt til at gøre en større indsats for, at livet bliver ordentligt og med perspektiv i de flygtningelejre?
Ulla Tørnæs (V), 2010-01-27:
Jeg er sådan set fuldstændig enig med hr. Frank Aaen i det, jeg forstod var argumentet, der blev brugt her, nemlig: Hvad er årsagen til, at vi oplever pirateri, og hvad er årsagen til, at vi også oplever et stigende omfang af pirateri?
Det er fattigdom.
Jeg er ikke et sekund i tvivl om, at det er fattigdom, der driver unge mennesker ud i hvervet som pirater, og derfor forsøger vi også – Somalia er ikke et af vores hovedsamarbejdslande – gennem vores multilaterale bistand og også gennem vores ngo-bistand at bidrage til at minimere årsagerne.
Men jeg er enig i, at fattigdom er den helt store udfordring, når det handler om Somalia.
Ud over det er Somalia jo også karakteriseret ved at være en skrøbelig stat, og derfor er det jo sådan en helt særlig kategori i den sammenhæng.
Jeg går ud fra, at det måske er i drøftelser med udenrigsministeren, da det jo egentlig er udenrigsministerens ressort, hr. Frank Aaen spørger ind til her.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-01-27:
Det er jo lidt afgørende.
For så synes jeg sådan set, at udviklingsministeren tager munden lidt for fuld, når hun i en artikel i Berlingske Tidende den 20. november – det er jo ikke særlig lang tid før topmødet – siger, at den endelige klimaaftale i København skal »slå fast, at verdens borgere har ret til at bruge prævention og til at få familieplanlægning«.
Det fastslår udviklingsministeren.
Har udviklingsministeren så lovet for meget, i forhold til hvad regeringstoppen i virkeligheden var parat til at kæmpe for, da det endelig slag skulle stå ude i Bella Center?
Og kan vi på den baggrund forvente, at udviklingsministerens løfter nu her i dag om, at det vil blive taget op også frem mod COP16, rent faktisk vil blive taget videre af toppen af regeringen, som jo også fremadrettet skal arbejde med det her?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Det skal man jo hele tiden interessere sig for, og nu træder der jo også et nyt system i kraft med nogle referencetakster, som man aftaler i forbindelse med forskellige operationer.
Og det er selvfølgelig klart, at som tiden går, udvikles metoder, der kommer nye metoder til, og derfor skal man hele tiden følge med i, at der er god økonomi i det, man foretager sig, og det vil vi selvfølgelig også gøre hele tiden.
Men fru Lone Dybkjær drager så den konsekvens, at vi skal begrænse de private sygehuse, og jeg synes, det er en fuldstændig forrykt argumentation, at man hele tiden skal lægge dem for had.
Hvorfor skal vi ikke glæde os over, at flere patienter bliver behandlet, og hvorfor skulle vi ikke prøve at skabe nogle incitamenter til, at de dyreste offentlige sygehuse lærer lidt af de mest effektive offentlige sygehuse?
Det er da også en interessant problemstilling.
Ulla Tørnæs (V), 2010-01-27:
Hvis nu hr. Steen Gade ser på vores bistandsprocent, kan han se, at vores udviklingsbistand sidste år var 0,82 pct. af vores BNI.
I det forslag til finanslov, som blev vedtaget her i Folketinget, er vores udviklingsbistand fastsat til 0,83 pct. af vores BNI på baggrund af de skøn, som vi udarbejder finansloven efter.
Der er tale om en stigning i procent, og det frigør så også midler til vores klimapulje.
Så uanset hvordan hr. Steen Gade vender og drejer det, er det nye og additionelle midler, og regeringen kommer til at leve op til sine løfter.
Jeg startede med at sige, at vi jo udarbejder en finanslov for 1 år ad gangen, og jeg kan ikke sige nu, præcis hvad rammen vil være for 2011, for det skal selvfølgelig vedtages af Folketinget, før vi ved, hvad rammen for 2011 vil være.
Steen Gade (SF), 2010-01-27:
Jeg synes, det er fint, at ministeren og regeringen har levet op til sit eget løfte om, at det ikke skulle falde i tal.
Det er jo fint.
Problemet er bare, at man så blandt de tal har sat klimapuljen.
Så man har jo sådan set ladet den deciderede ulandsbistand falde, og så har man klimapuljen.
Med det er faktisk ikke hele pointen her.
Pointen i mit spørgsmål er fremadrettet.
Regeringen lover, at ulandsbistanden skal stige i de her år, i den her regeringsperiode, og at vi skal skaffe de andre penge.
Så vil jeg bare have et lille, klart løfte fra ministeren om, at de ikke bliver blandet sammen i en for offentligheden og for os andre mere eller mindre uforståelig gruppe, men at det er sådan, at ulandsbistanden skal stige, og at vi samtidig har lovet en ekstra klimabistand.
Ulla Tørnæs (V), 2010-01-27:
Regeringen løber ikke fra sit løfte.
Vi etablerede klimapuljen tilbage i 2008, og med klimapuljen kan vi så også bidrage til opstartsfinansiering.
Samlet set kommer vi til at bidrage med 1,2 mia. kr., og det vil være nye og additionelle midler.
Jeg er faktisk stolt over, at det lykkedes Danmark at fastholde det samme nominelle niveau selv i en situation, hvor der er økonomisk krise, og hvor andre, også sammenlignelige donorer, har måttet skære ned i deres bistand nominelt.
De har selvfølgelig fastholdt procenten, da det har været det afgørende for dem.
Det afgørende for mig har været at sikre, at vi har de samme penge, altså det samme antal kroner og øre, at lave udviklingsbistand for.
Hvad angår procenten, vil det være den samlede økonomi, der er afgørende for, hvad procenten ender med.
Men vi ender også med en stigende procent.