runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lone Dybkjær (RV), 2007-04-24:
... synes jeg.
Det har der været en generel positiv holdning til at man måske godt kunne vælge at kigge på.
Hvornår man så vil gøre det, er en anden snak.
Jeg sidder selvfølgelig med et eksempel, der har vist, at den lokale kandidat, der havde lavet et stort lokalt arbejde, blev slået af en mere kendt person.
Men det tror jeg måske man kan køre nogle modeller igennem på, så man kan få noget mere at vide om det.
Statsministeren flytter til Sjælland, og der er jo ingen tvivl om, at hvis man skal have flest personlige stemmer, skal man altså ikke være i en lille storkreds, så skal man være i en stor storkreds.
Sådan har det altid været, ellers ville man aldrig komme op på de store stemmetal.
Det tror jeg er ren logik, og jeg tror også, det er ret ligegyldigt, om vi anvender en optælling fra storkredse, eller vi optæller som i dag.
Det behøver vi i virkeligheden ikke at forholde os til.
Anne Baastrup (SF), 2007-04-24:
Jeg skal ikke forlænge debatten.
Jeg vil følge indenrigsministerens måde at håndtere den her sag på ved at gå direkte til konklusionen.
Altså, vi i SF er ikke enige i hele forslaget.
Vi kan godt støtte en diskussion om at ændre det fra en alfabetisk ordning til den anden ordning.
Fint for os.
Nu hedder jeg jo noget, der starter med B, og det har altid undret mig, at jeg skulle have en fordel på grund af det.
Så det synes jeg ville være fremmende for demokratiet og også fremmende for den interne partidiskussion om, hvordan vi i øvrigt skal få fordelt de enkelte kandidater.
Men med hensyn til det sidste kommer jeg til at tænke på, hvorfor det egentlig var, at statsministeren flyttede til Sjællandskredsen.
Var det, fordi Københavnskredsen blev for lille?
Vil vi i virkeligheden ikke støtte den udvikling, at de kendte så tager de meget, meget store kredse?
Altså, jeg tror nok, at statsministeren vil kunne blive genvalgt, uanset hvilken kreds han opstillede i, men jeg tror også, at det er sådan for dem, der rigtig er oppe på et meget stort antal personlige stemmer, at det også i sig selv tæller, at man med den der rangorden ikke kommer til at stå i en situation, hvor der er andre, der måske kan slå en.
Jeg tror, det var en af grundene til, at statsministeren besluttede sig for at flytte fra København til Sjælland.
Det synes jeg er et eksempel, og hvis vi via ændringer i reglerne støtter den måde at tænke på hos de kendte politikere, tror jeg, at vi kommer til at smadre det partiarbejde, som jo er afgørende for, at man, når man er valgt herinde, dels har sin egen opstillingskreds, dels for de små partiers vedkommende har ansvaret for hele kredsen.
Vi vil gerne være med til at diskutere forslaget i Kommunaludvalget, så det er ikke et endeligt afslag, men vi er altså bekymrede for, at vi åbner op for den der kendthedsprofil og smadrer opstillingskredsen.
Men jeg hørte da på debatten med De Konservatives ordfører, at der er nuancer, og at fru Lone Dybkjær har en anden fortolkning af det end den, jeg har lagt til grund.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-04-24:
Jeg vil bare lige spørge: På Sjælland er der 13 opstillingskredse, og det vil sige, at der er 13 bestyrelser, som skal opstille.
Kan de så vælge, om jeg så må sige, hver deres sideordnede opstillingsform – med den forvirring, som det måtte give?
For så bliver det jo endnu mere kompliceret.
Lise von Seelen (S), 2007-04-24:
I forbindelse med, at vi i hele velfærdsdebatten har snakket om, at vi appellerer til, at folk, der bliver ældre, fastholder et højt aktivitetsniveau for at holde sig i god form, for at holde sig sunde og for at bevare deres sociale netværk, er ministeren så slet ikke bekymret over, at når man reducerer folks muligheder for at komme ud og opsøge de her ting, vil det komme de her ældre mennesker så meget til skade, at de udsagn, vi kommer med om alle andre ældre, altså ikke gælder for handicappede ældre?
Pernille Frahm (SF), 2007-04-24:
Jeg vil bare spørge forslagsstilleren, om det ikke er rigtigt, at de spørgsmål om hjælp til de enlige ældre er en opgave, der nemt kan løses af det parti, der om nogen virkelig har indflydelse på regeringens politik.
Er det ikke rigtigt, at hvis der nu var penge nok ude i kommunerne til at lave f.eks. en ordentlig hjemmehjælp, så ville mange af de ensomhedsproblemer være afhjulpet?
Er det ikke rigtigt, at det er et spørgsmål om at bruge den indflydelse, man har på regeringen, og se at få gennemført nogle af de ting, som man nu spørger forslagsstilleren, om han ikke kunne lave?
René Skau Björnsson (S), 2007-04-24:
Jeg tror, vi er mange, der er enige med ministeren i, at det her er en del af førtidspensionsreformen – der var det også oppe at vende – og at den skal evalueres og vi skal se på ændringer.
Men inden de ændringer træder i kraft, vil der jo i hvert fald gå et par år, sådan som hastigheden normalt er fra socialministerens side.
Og der er jo meget, der kan undre.
Og noget af det, der jo nok har undret mange, er, at man lige pludselig kan miste bevillingen til merudgifter.
Da vi indgik forlig om førtidspensionsreformen, budgetterede ministeren med, at der i 2004 ville blive brugt 164 mio. kr. til merudgiftsydelser.
Det reelle forbrug var kun 75 mio. kr. I 2005 budgetterede vi med – det var den aftale, vi indgik med ministeren – at der ville være udgifter på 268 mio. kr.
Det reelle tal i 2005 var 166 mio. kr., altså 100 mio. kr. mindre på det her område.
Og jeg tror, vi er mange, der i hvert fald er overraskede over, at ældre, der har haft ret til at få en merudgift betalt, lige pludselig står med en meget stor ekstraregning, fordi de fylder 65 år og rammer det loft, så de ikke længere kan få den.
Pernille Frahm (SF), 2007-04-24:
Jeg skal heller ikke gøre det her langt overhovedet, men bare sige igen, at det er et forslag, som vi sådan set selv kunne have stillet, og at vi er meget glade for, at det bliver stillet fra Socialdemokraternes side.
Vi vil give det vores fulde støtte.
Vi håber ikke, at det tager for lang tid med ministerens overvejelser, men det lød, som om der faktisk er noget i gang i Socialministeriet – og socialministeren går og nikker dernede i salen, så det må man jo tage som en bekræftelse.
Tak for ordet.
Martin Lidegaard (RV), 2007-04-24:
Også her har Socialdemokraterne fat i et helt relevant tema, som vi jo har haft lejlighed til at behandle før.
Jeg synes da, at det lyder fornuftigt at kigge på hele ordningen, som socialministeren også lægger op til.
Dog vil jeg sige, at jeg tror, at socialministeren har fat i to lidt forskellige ting, for jeg tror, at den problematik, som handler om aktivitetsniveau, for mange mennesker med et handicap bunder i, at de oplever en utrolig forskellig praksis fra kommune til kommune; altså, det er nærmest afhængigt af, hvilken kommune man bor i, om man kan få tilkendt den her ydelse eller ej, og hvordan kommunen tolker det aktivitetsniveau.
Det er en problemstilling, som jeg tror det er helt rigtigt set at vi skal have kig på.
Når så socialministeren nævner arbejdsgiveransvaret som det, der er konklusionen på den undersøgelse, vi netop har fået fra Norge og Sverige, og som det, der er svært for folk med handicap tit at kunne administrere, altså at man faktisk kan få en større målgruppe for ordningen, hvis man på en eller anden måde kan ordne det med arbejdsgiveransvaret, tror jeg også det er en rigtig pointe.
Det er bare en helt anden pointe end den med aktivitetsniveauet, som mest handler om, at der er meget forskellig praksis i de forskellige kommuner, og derfor føler folk med et handicap en ret stor usikkerhed, med hensyn til hvad deres retskrav egentlig er.
Så selv om det er forskellige problemstillinger, er begge dele meget relevante at behandle, og vi ser frem til at forhandle om dem.
Vi vil være positive over for at ændre begge dele.
Tina Petersen (DF), 2007-04-24:
Det her er jo et af de mange forslag, som er kommet til her i dag, og som også Dansk Folkeparti synes er ret relevant og et ganske positivt forslag, nemlig forslag til lov om ændring af lov om social service.
Forslaget tager udgangspunkt i et meget centralt problem, nemlig hvordan man kan gøre en hjælpeordning mere fleksibel, end den er i dag.
Som der står tydeligt i forslaget, så har ministeren tilkendegivet, at hun ikke vil afvise, at der på sigt kan være et behov for en nytænkning i forbindelse med hjælpeordningen, så den måske kan gøres mere fleksibel eller i højere grad kan blive lidt mere fri og der måske bliver større mulighed for frit valg for mennesker med et handicap med hensyn til at vælge forskellige løsningsmodeller.
Fra Dansk Folkepartis side skal der ikke herske nogen tvivl om, at vi tager det her spørgsmål meget alvorligt, og at vi selvfølgelig håber på, at ministeren, som hun også har tilkendegivet, vil arbejde for en bedre løsning på området.
Så vores opfordring vil være, at ministeren nu får be lyst det her område tilstrækkeligt og så eventuelt kommer med en model eller et forslag til, hvordan vi kan tilgodese de handicappede på området bedre end set hidtil.
Vi synes også, at der er nogle ting, der mangler at blive belyst, og som vi så også vil afvente at ministeren kommer med.
Hans Andersen (V), 2007-04-24:
Socialdemokraterne har stillet et forslag her om at ændre på betingelserne for at blive tilbudt og blive omfattet af hjælpeordningen.
Socialdemokraterne foreslår, at man går fra at tage udgangspunkt i aktivitetsniveau til at tage udgangspunkt i behov.
Det er på alle måder et sympatisk forslag.
Jeg tror, at vi alle sammen er enige om, at mennesker med nedsat funktionsevne har brug for hjælp til at tage aktivt del i samfundets gøren og laden.
Derfor synes vi i Venstre, at man da skal se på det her, men det skal ses i den sammenhæng, at vi kigger på de andre muligheder, der er for at administrere hjælpeordningen; altså, der er jo det her med: Hvordan håndterer vi arbejdsgiveransvaret?
Og det er faktisk der, hvor jeg er blevet konfronteret med flest spørgsmål, altså til det her med arbejdsgiveransvaret.
Det står for mig som værende en større barriere end diskussionen, der handler om aktivitetsniveau eller behov.
Som jeg også forstod på socialministeren at hun ville, så vil jeg i hvert fald fra Venstres side bakke op om, at vi ikke afventer lange forsøg med at kigge på Sverige og Norge, men indhenter det, der skal til, for at vi i næste folketingssamling kan få set på at organisere, at man tilbyder, at man som person kan organisere sit arbejdsgiveransvar på en anden måde end i dag.
Det kan i hvert fald være med til at nedbryde en af barriererne.
Og så vil jeg da gerne tilkendegive, at vi i den forbindelse, når vi ser på regelsættet som helhed, jo også kan se på: Hvordan håndterer vi det her med aktivitetsniveau kontra behov?
Men vi kan ikke i dag stå og give tilsagn om at støtte det konkrete lovforslag.
Jeg skal på De Konservatives vegne sige, at de heller ikke kan støtte lovforslaget, som det ligger.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-24:
Det kan jeg bekræfte.
René Skau Björnsson (S), 2007-04-24:
Jeg fangede jo lige den sidste linje, som jeg tror jeg skal være glad for.
Derfor vil jeg bare have ministeren til at gentage, at i det arbejde, der nu skal pågå, og i forbindelse med de ændringer, som ministeren også lægger op til at der skal ske med hjælpeordningen, skal vi se på kravet om aktivitet i forhold til folk med handicap.
Var det rigtigt forstået?
René Skau Björnsson (S), 2007-04-24:
Jo, jeg er jo meget enig i, at ensomhedsproblemet blandt ældre bl.a. kunne være løst, hvis Dansk Folkeparti havde stemt for vores forslag om, at der kunne visiteres omsorgstid til ældre ensomme
Det har der ikke været flertal for.
Dansk Folkeparti har i de her år alle de muligheder, de overhovedet kan have, for at få regeringen til at gennemføre nogle ting.
Dem har man så ikke brugt.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Der er kommet mange tilkendegivelser fra handicaporganisationer, og det, der ligesom overtrumfer det hele, er jo, at DSI, De Samvirkende Invalideorganisationer, som er fællesorganisationen, siger og peger på, at der her altså er en udfordring, som vi bliver nødt til at få gjort noget ved.
Det ville være rigtig godt, som de siger i deres høringssvar, at Folketinget vedtager det her med, at også de 12-15-årige skal have den ekstra mulighed, som de ikke har i dag.
Tina Petersen (DF), 2007-04-24:
Jamen jeg undrer mig stadig væk, for et eller andet sted savner jeg lidt, at hr. René Skau Björnsson havde undersøgt den her sag lidt nærmere end bare at komme med, at man gerne vil det her for dem fra 12 og op til 18 år.
Jeg savner ligesom en bekræftelse fra to eller tre organisationer på, at de her ting måske ikke lige helt fungerer.
René Skau Björnsson (S), 2007-04-24:
Jeg fornægter bestemt ikke, at der i dag er muligheder for unge med handicap til at komme ud i fritidslivet.
Jeg siger bare, at vi her har et område, at vi her har et forslag, som også flere handicaporganisationer har peget på vil være oplagt at få i Folketinget, så vi får sagt, at unge mellem 12 og 15 år selvfølgelig skal have den samme mulighed som unge mellem 16 og 18 år.
Det er det, vi gerne vil indføre med det her forslag.
Tina Petersen (DF), 2007-04-24:
Jeg vil fortsætte, hvor fru Pia Kristensen slap, og også lige vende lidt tilbage til min egen tale.
For mig lyder det, som om hr. René Skau Björnsson lidt fornægter det her med, at de her ledsageordninger faktisk er etableret og faktisk fungerer i dag ude i kommunerne.
Det er godt nok forældrene, som, fordi børnene er under 18 år, står for de her ledsageordninger eller hjælpeordninger i hjemmet.
Det, jeg vil frem til, er, at det for mig lyder, som om man ikke erkender, at det faktisk er noget, der er i vores system i dag og fungerer vældig godt, og at det ikke nødvendigvis er forældre, pårørende eller søskende, som er ledsageren, men faktisk en, som er ansat til opgaven.
René Skau Björnsson (S), 2007-04-24:
Det har der ikke været flertal for i Folketinget, men bliver der det, så støtter vi det selvfølgelig.
Det er jo en fantastisk dag.
Jeg synes, det er rigtig godt.
Jeg er glad for, at der er bred opbakning her i Tinget til, at det skal være – sådan som jeg hører det – den enkeltes behov, som er styrende for, om man kan få tilskud til hjælpere efter § 96 i serviceloven.
I den forbindelse skal aktivitetsniveauet selvfølgelig inddrages, i forhold til hvor meget hjælp man så kan blive tildelt, for laver man mere, jamen så har man også et større behov for hjælp.
Der er flere eksempler på det.
Jeg kender til et konkret eksempel med en kvinde med ALS, som har mistet sin hjælpeordning, fordi hun har haft et dalende aktivitetsniveau.
I stedet får hun så hjælp efter en anden paragraf, hjælp, som hun kun kan få i hjemmet, og hun får ledsagelse ud af hjemmet 15 timer om måneden.
Problemet er bare, at hun i forbindelse med sin sygdom, ALS, får behandling uden for sit hjem i 25 timer om måneden, og at hun ikke må bruge den hjælp, hun har i hjemmet, til det.
Og 15 timer er jo ikke nok til at dække de 25 timers behov, hun har, og der bliver heller ikke noget tilovers til ledsagelse i forbindelse med besøg hos venner eller teaterbesøg, eller hvad der ellers kan være.
Der er mange eksempler; det her er bare et af de absurde, der findes.
Også til det her lovforslag har DSI lavet et høringssvar, hvor de glæder sig over indholdet i forslaget.
De gør opmærksom på, at flere får af slag på hjælpeordninger, fordi kommunerne har vurderet, at deres aktivitetsniveau ikke er højt nok.
Jeg er enig med DSI i, at lovgivningens aktivitetsbegreb bliver et problem, fordi det ikke er særlig klart defineret.
Hjælpeordningens formål er, at personer med betydelig og varig funktionsnedsættelse kan leve så almindeligt som muligt.
Alt i alt sikrer vi, at de borgere, der har brug for hjælp, får hjælp, og vi giver modtagere af hjælp efter serviceloven bedre mulighed for at leve et mere selvstændigt liv.
Så sluttelig vil jeg bare takke for alle de gode ord.
Ministeren vil se på forslaget, Venstre og De Konservative kaldte forslaget sympatisk, Dansk Folkeparti sagde, at det peger i den rigtige retning, SF, at de kunne have stillet det selv, og De Radikale var positive, så det ser ud til, at vi får lavet nogle gode ændringer på det her område også.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-24:
Med dette forslag ønsker forslagsstillerne, at der skal skabes mulighed for, at handicappede kan få dækket merudgifter ved at have handicaphjælpere i eget hjem i lighed med de muligheder, personer med hjælpeordninger har i dag.
De udgifter, der nævnes i forslaget, er f.eks. ekstraudgifter til vand, varme, el, toiletpapir og sæbe.
Det er rigtigt, at brugere af hjælperordning har mulighed for at få dækket de merudgifter, der er forbundet med ordningen, men vores gældende vejlednings punkt 52 omfatter særligt de udadrettede aktiviteter, som f.eks. ekstra billetter.
Men sagen er jo, at der er flere muligheder for at få dækket merudgifter i andre sammenhænge.
Mennesker med handicap, der ikke kan færdes alene, og som ikke har en hjælperordning, har mulighed for at få ledsagelse til de udadrettede aktiviteter.
Her er der også adgang til at få ekstraudgifter til f.eks. entré dækket efter servicelovens § 97.
Det er rigtigt, at personer med hjælpeordninger desuden har en særlig adgang til at få dækket merudgifter efter servicelovens § 100, men denne adgang gælder jo også andre og herunder også de personer, der modtager førtidspension efter den 1. januar 2003.
Bistands- og plejetillæggene er derimod en mulighed for de førtidspensionister, der modtog pension før den 1. januar 2003.
Disse tillæg skal også dække de udgifter, som normalt er forbundet med den fornødne personlige bistand, og udgifterne skal ikke dokumenteres af borgeren.
Det er derfor min opfattelse, at de eksisterende regelsæt giver muligheder for at dække en række merudgifter.
Endelig er der jo en stor gruppe mennesker, som har omfattende behov for både praktisk og personlig hjælp og pleje, som bor i botilbud, på plejehjem eller i en plejebolig, og jeg vil mene, at merudgifterne ved hjælpen her som udgangspunkt må falde under bagatelgrænsen.
Det samme vil ofte gøre sig gældende i andre tilfælde, hvor der er tale om omfattende behov for praktisk og personlig hjælp.
Ydes hjælpen som et kontant tilskud efter § 95, er det tit en pårørende, der yder hjælpen.
Hvis den pårørende i forvejen er medlem af husstanden, har jeg svært ved at se, at der kan være tale om merudgifter hverken til varme, toiletpapir eller sæbe.
Der er allerede med den eksisterende lovgivning mulighed for at dække nogle af de nævnte udgifter ved at have hjælp i hjemmet, og jeg mener derfor ikke, at dette forslag er det mest væsentlige at bruge eventuelle nye midler på handicapområdet til.
Og i hvert fald skal det allerførst afdækkes, hvor stort problemet reelt er, og hvilken målgruppe det egentlig er rettet imod.
Regeringen kan derfor ikke støtte dette forslag.
René Skau Björnsson (S), 2007-04-24:
Også her vil jeg takke for en spændende debat om vores beslutningsforslag.
Jeg synes jo, det er paradoksalt, at hvis man har handicaphjælpere i sit hjem, så afhænger det af, hvilken paragraf man får hjælpen efter, om man nu får tilskud til at få dækket de merudgifter, der er.
Og det kan være beløb, som er store for den enkelte, når man har brug for hjælp 24 timer i døgnet, som nogle jo har.
Den hjælp kan bevilges efter mange forskellige paragraffer i serviceloven, som vi har været inde på et par gange, og derfor bliver det her forslag jo også meget teknisk, og jeg kan godt forstå, at der er mange, der synes, at der er brug for en afklaring under udvalgsarbejdet.
Der håber jeg jo så, at jeg kan få overbevist skeptikerne om, at der er gode grunde til, at vi har fremsat det her forslag, og at det skal vedtages i Folketinget.
Som jeg nævnte til hr. Hans Andersen, er der jo eksemplet med en person, der har brug for socialpædagogisk hjælp og får det efter en paragraf i serviceloven, §§ 85 og 86, der ikke kan påtage sig at være arbejdsgiver selv, som vi jo kender fra en anden paragraf, men vedkommende har brug for hjælp 24 timer i døgnet, og fordi det er bevilget efter § 85 i serviceloven og ikke efter en anden paragraf, kan vedkommende ikke få dækket de merudgifter, der er.
Det er kaotisk, og det er ikke rimeligt efter vores mening.
Så det er vores opfattelse som forslagsstillere, at det her spørgsmål ikke er egnet til regulering i selve lovgivningen, og derfor ligger der også bare i beslutningsforslaget, at vi vil opfordre regeringen til rent administrativt at sikre, at der bliver lige muligheder for dækning af merudgifter, når man har hjælpere i sit hjem, så det bliver lidt lettere at være voksen med handicap.
Jeg er glad for – igen tager jeg de positive briller på – at der var en åbning, og at vi under udvalgsarbejdet forhåbentlig kan få afdækket de spørgsmål, som gjorde Dansk Folkeparti, De Radikale og SF, eller det var måske mest Dansk Folkeparti og De Radikale, skeptiske, og at vi kan få dem overbevist om, at det her er et godt forslag, som det er nødvendigt, at vi vedtager i sammenhæng med alle de andre forbedringer, vi nu vedtager på handicapområdet.
Afstemning
Pernille Frahm (SF), 2007-04-24:
Det var en mulighed.
Og man kan også finde ud af, om det virkelig er en bagatelgrænse for brugerne, ved at finde ud af, om det er for besværligt at tage bestemmelsen i anvendelse i forhold til, hvilke beløb det drejer sig om.
Så de der ting kunne man jo få afklaret i praksis simpelt hen.
Jeg synes, det virker underligt, at vi har så forskellige bestemmelser, der i virkeligheden går ud på det samme, og der har vi altså brug for at få den afklaring, som flere har bedt om heroppefra, og det vil jeg glæde mig meget til at få.
Jeg vil gerne støtte forslaget, men jeg synes også, det er rigtigt at bede om at få en gennemskuelig oversigt over, hvad det egentlig er, der foregår på det her område.
Det kunne være, det så også kunne hjælpe brugerne.
Martin Lidegaard (RV), 2007-04-24:
Som flere ordførere har været inde på, er det ikke noget helt gennemskueligt regelsæt, vi har med at gøre her, og derfor vil jeg altså heller ikke udelukke, at Socialdemokraterne har fat i noget, selv om jeg også, som den tidligere taler, har svært ved at finde ud af, om det er, fordi jeg ikke kan gennemskue de nuværende regler eller andre ikke kan gennemskue dem.
Men i hvert fald kan man sige, at hvis de folkevalgte og lovgiverne ikke helt kan gennemskue regelsættet, så er der jo ikke noget at sige til, hvis de folk, der har et handicap, heller ikke kan, og det kunne måske tilsige, at vi fik taget imod ministerens tilbud om at prøve at lave en, om jeg så må sige, kortlægning af reglerne og i forbindelse med udvalgsbehandlingen afdække, om der er et behov eller ej.