runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 2007-12-11:
Jeg er helt med på, at der i det svar, som vi fik lige før mødet startede, står, at man slet ikke mener, at et statsligt aktieselskab skal ledes ud fra klimapolitiske hensyn.
Det har jeg forstået er regeringens synspunkt.
Men forskellen på at sælge løs eller lade være med at sælge løs er jo, at vi i morgen eller om 1 måned kan beslutte, at vi ønsker at omdanne DONG til et statsejet selskab, der drives efter klimapolitiske hensyn.
Den mulighed forskertser vi, hvis vi i dag beslutter os for at sælge bare den første aktie på Børsen.
Er det ikke korrekt?
Lars Barfoed (KF), 2007-12-11:
Hr. Frank Aaen har flere gange sagt under debatten, at når selskabet nu går på Børsen, må man ikke længere tage klimapolitiske hensyn, så skal man tage økonomiske hensyn.
Forholdet er det, som flere har gjort hr. Frank Aaen opmærksom på, at man allerede i dag skal drive virksomheden efter økonomiske hensyn, og det er vel en meget rimelig fordeling, da DONG må fungere i en markedsøkonomi.
Energimarkedet skal fungere efter markedsøkonomiske principper, og det er til gavn for forbrugerne.
Så er det op til os lovgivere at sikre, at energiselskaberne overholder forskellige standarder ud fra klimamæssige og miljømæssige vurderinger.
Det er det, vi skal gøre, og på den måde skal vi sikre, at de klimapolitiske hensyn bliver taget i betragtning.
Peter Skaarup (DF), 2007-12-11:
Jeg fik ikke helt fat i det i forbindelse med hr. Anders Samuelsens indlæg, som jeg i øvrigt synes havde mange gode elementer.
Vil hr. Anders Samuelsens parti, Ny Alliance, stemme for det forslag til vedtagelse, som Dansk Folkeparti har fremsat, om, at der skal være en folkeafstemning, hvis der opnås enighed i forbindelse med topmødet?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2007-12-11:
Jeg skal af respekt for det fremskredne tidspunkt og i øvrigt også af respekt for, at alle ordførerne jo er vældig bekendt med denne sag, gøre det meget kort ved at sige og dermed jo også slå fast, at beslutningen om at børsnotere DONG - og i den forbindelse jo altså også sælge en del af statens aktier - er en gammel beslutning.
Den blev taget tilbage i 2004, hvor et bredt flertal af partierne i Folketinget indgik en aftale herom, og hvor man samtidig var enig om, at staten skulle fastholde aktiemajoriteten.
I det lys blev der indgået en aktionæroverenskomst mellem staten og de øvrige aktionærer i forbindelse med den danske energifusion, en overenskomst, der forpligter staten til at arbejde for en børsnotering og til at stille et antal aktier til rådighed for børsnoteringen, men på en sådan måde, at staten bevarer aktiemajoriteten.
Denne aktionæroverenskomst og de forpligtelser, som staten dermed påtog sig, blev tiltrådt af Finansudvalget i 2006 med alle undtagen Enhedslistens stemmer, og derfor kan det næppe være nogen overraskelse, at jeg nu lever op til det ved at oversende et aktstykke, der giver mig de bemyndigelser, der er nødvendige for at gennemføre børsnoteringen.
Det fører selvfølgelig også frem til, at jeg ikke har nogen intention om at trække aktstykket tilbage, og at jeg derfor også har en forventning om, at et bredt flertal i Folketinget vil støtte mig i det synspunkt.
Per Stig Møller (KF), 2007-12-11:
Det mener jeg altså er en barnagtiggørelse af vælgerne, for så barnlige er vælgerne ikke.
Hvis nogle vælgere skulle være sure over, at de ikke får en afstemning, så stemmer de da ikke anderledes, end de ellers ville have gjort, når de så skal tage stilling til forbeholdene.
Det er da at gøre dem barnlige, og vælgerne er ikke barnlige.
Så den tror jeg altså ikke på.
Det bør ikke tælle med, at man siger, at vælgerne er barnlige, og derfor tør vi ikke andet end at spørge vælgerne.
Det er da en mærkelig opfattelse.
Jeg er helt sikker på, at de vælgere, som måtte have ønsket en afstemning her, da ikke vil begynde at hævne sig og stemme imod deres overbevisning, når de skal forholde sig til forbeholdene.
Det ville da være temmelig absurd.
Må jeg så til sidst sige med hensyn til enstemmighed, at der har man jo besluttet, at området skal besluttes i EU.
Så ændrer man så fra enstemmighed til kvalificeret flertal, og det er jo bl.a., fordi vi er blevet 27.
Vi har brug for at modernisere nogle regler indimellem, og hvis vi nu skal sidde og vente på, at den sidste bliver villig til at ændre reglerne, bliver fremskridtene blokeret.
For at man ikke skal gøre det her til et skræmmebillede, vil jeg godt gøre opmærksom på, at der faktisk kun er 37 tilfælde af overgang til kvalificeret flertal, der berører Danmark, og der vil vi da være glade for, at det gælder f.eks. kvalitetsstandarder for medicinsk udstyr, beskyttelse af personoplysninger, energipolitik og civilbeskyttelse
lad dog være med at være bange for det; det ønsker vi jo selv.
Nu må jeg ikke mere for formanden.
Per Clausen (EL), 2007-12-11:
Jeg kan bare konstatere, at det, udenrigsministeren siger, er, at de ændringer, der sker nu, hvor man går fra afgørelser, som træffes ved hjælp af enstemmighed, til, at de træffes ved hjælp af flertalsafgørelser, i nogle tilfælde på områder, som oprindelig er kommet ind i EU-traktaten på grund af gummiparagraffen - altså områder, som der i grunden aldrig har været nogen folkeafstemning om hvorvidt skulle være en del af EU - nu kommer til at blive flertalsafgørelser.
Og det mener udenrigsministeren bare er uproblematisk.
Jeg må sige, at jeg har en anden opfattelse af, hvad der er uproblematisk.
Kendsgerningen er jo, at det, som bliver stadfæstet i dag, er, at vi ikke fremover skal have folkeafstemninger om EU-traktater i Danmark.
Udenrigsministeren har jo ret i, at man heldigvis skylder nogle afstemninger i forbindelse med undtagelserne, og jeg tror sådan set ikke, at det er udtryk for barnlighed, men udtryk for en klar politisk kalkule, hvis befolkningen siger til politikerne: Hvis I tror, at I bare kan lave EU om hele tiden uden at spørge os, så må vi jo sige fra der, hvor vi får chancen.
Per Stig Møller (KF), 2007-12-11:
Jeg ved godt, vi er uenige her, men jeg synes faktisk ikke, at det er politik, når man laver nogle tekniske ændringer, og så må man altså spørge sig selv, om man skal ulejlige med det.
Jeg ved godt, at man kan piske den stemning op, men hvad er det så i virkeligheden, man skal diskutere?
Så er det jo i virkeligheden for eller imod Europa og EU.
Men det er jo ikke det, det kommer til at dreje sig om eller burde dreje sig om; det burde så dreje sig om disse ting, som man har ændret, vedtægtsændringerne, tekniske ændringer.
Forbeholdene kan heller ikke komme væk uden en ny afstemning.
1986 har jeg forklaret.
Der var alle eller det store flertal i dette Folketing jo lykkelige for, at regeringen, som var kommet i mindretal, sagde: Den her mindretalssituation, vi er kommet i, skader Danmark temmelig meget - vi må spørge vælgerne.
Det blev ved en vejledende folkeafstemning, og det kræver jo et flertal i Folketinget.
Jeg har senere hørt, at S og R, der var imod EU dengang, har været lykkelige for, at Poul Schlüter traf den beslutning og fik den trukket hjem takket være befolkningen.
Per Clausen (EL), 2007-12-11:
Der var to ting, jeg hæftede mig ved, i det, udenrigsministeren sagde.
Det har man så også gjort.
Realiteten er jo, at man har lavet folkeafstemninger tidligere, også når man ikke har været nødt til, bl.a. i de tilfælde, hvor der faktisk var fem sjettedeles flertal i Folketinget for at afgive suverænitet.
Så der er jo tale om et brud.
Udenrigsministeren kan så have ret i, at man gennemførte det brud ved Nicetraktaten, men det gør det jo ikke mere rigtigt, mere fornuftigt at gøre det nu.
Det andet, jeg bemærkede, var, at udenrigsministeren sagde, at man jo ikke skal have folkeafstemning, når det handler om uproblematiske vedtægtsændringer.
Jeg tror faktisk, at det er noget, man skal overveje at få indføjet i forskellige foreningers vedtægter, at der står, at bestyrelsen kan ændre vedtægterne, hvis ændringen er uproblematisk.
Jeg er ikke sikker på, at man alle steder vil opfatte det som en demokratisering af foreningslivet, men det lyder da meget smart.
Per Stig Møller (KF), 2007-12-11:
Det er det, der udløser en folkeafstemning, ellers skal der være andre argumenter.
Jeg har ikke hørt andet, end at disse andre argumenter skulle være, at vi skulle være bange for borgerne osv., men der har ikke været nogen ordentlige argumenter for det.
Når jeg siger, at det forholder sig som til Nicetraktaten, er det jo, fordi nogle af de ting, som hr. Morten Messerschmidt fremhæver, og som også Danmarks Radio er gået i gyngen med, nemlig at der ikke er nogen kommissær, ikke er rigtige.
Beslutningen om kommissæren blev truffet i Nicetraktaten.
Vi har en kommissær i 10 ud af 15 år, ligesom alle andre har.
Det blev besluttet i Nicetraktaten, men der er nogle, som prøver at vildlede befolkningen ved at sige, at det er en ny beslutning.
Hver gang Danmarks Radio præsenterer den her reformtraktat, står der på deres skilt »ingen dansk kommissær«.
Det er simpelt hen vildledning.
Der er en dansk kommissær i 10 ud af 15 år, ligesom der en tysk kommissær i 10 ud af 15 år og en fransk kommissær i 10 ud af 15 år.
Det siger bare noget om, hvor svært det er, når Danmarks Radio heller ikke kan forstå det.
Derfor kobler den sig op på Nicetraktaten.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-12-11:
Jeg synes virkelig, at udenrigsministeren nedgør sit eget intellekt, når han hele tiden fremfører, at man ikke kan læse den her traktat.
Det passer ikke.
Jeg har et utal af gange hørt ministeren boltre sig i artiklerne, så det har udenrigsministeren selv modbevist.
Det er i hvert fald ikke et argument imod at afholde en folkeafstemning.
Det er heller ikke et argument imod at afholde en folkeafstemning at henvise til Nicetraktaten, for Nicetraktaten henviser til andre traktater, der har været afholdt afstemninger om.
Jeg synes derfor, at man må sige, at de argumenter, som udenrigsministeren kommer med for at undgå, at befolkningen høres i den her sag, er ufattelig søgte.
Jeg vil derfor gerne spørge, om det her i virkeligheden handler om, at hovedparten af de partier, som ønsker at sige ja til de traktater, som kommer fra EU, nu forsøger at ændre retspraksis.
Han kan nemlig henvise til, at det er 10 år siden, man har afholdt en afstemning, og at der er gennemført to traktater uden folkeafstemning.
På den måde har japartierne med udenrigsministeren i spidsen været med til at dreje hele den juridiske gode tradition med at afholde en folkeafstemning, som vi har haft.
Er det i virkeligheden ikke det, regeringen og udenrigsministeren har i kortene, at ændre den demokratiske retspraksis, som alle juraeksperter og juraprofessorer på EU- og statsforvaltningsområdet er enige om vi har og skal holde fast i?
Per Stig Møller (KF), 2007-12-11:
Jamen når man ville lave forfatningstraktaten, som led den kranke skæbne, var det jo for at få et samlet dokument, for alle traktater er jo, som hr. Morten Messerschmidt rigtigt påpeger, ændringer af tidligere traktater.
Derfor er de så vanskelige at bruge i en folkeafstemning.
De er jo nærmest ulæselige, for det er jo en ændring til en paragraf, hvor ændringen står der, mens paragraffen står i et tidligere dokument.
Det, der er afgørende for os, er, at der ikke er nogen suverænitetsafgivelse.
Det er det juridiske argument.
Det var der i forfatningstraktaten, og det var der ved alle de andre afstemninger på nær den ene, hvor regeringen var bragt i mindretal, hvor man så lavede den vejledende folkeafstemning i 1986.
Det var så undtagelsen.
Hvis vi havde lavet en folkeafstemning nu, havde vi gjort det til en regel, at selv vedtægtsændringer, som ikke betyder suverænitetsoverdragelse, skulle til folkeafstemning.
Så var vi kommet i den irske situation, hvor selv vedtægtsændringer, som er uproblematiske, skal til folkeafstemning.
Det synes jeg ville være temmelig kunstigt.
Så der er altså to ting: Der er ingen suverænitetsafgivelse, og det er en ændring af en ændringstraktat.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-12-11:
Tak for det og tak for redegørelsen.
Der var et par enkelte ting, som jeg bed mærke i, og som jeg gerne vil have udenrigsministeren til at uddybe.
Jeg hæftede mig bl.a. ved, at et af udenrigsministerens heftigste argument for, at man ikke skulle afholde en folkeafstemning om Lissabontraktaten, var, at det er en ændringstraktat til Nicetraktaten, som man jo heller ikke holdt afstemning om.
Jeg går ud fra, at det må være udenrigsministeren bekendt, at Nicetraktaten var en ændringstraktat til Amsterdamtraktaten, og at Amsterdamtraktaten var en ændringstraktat til Maastrichttraktaten, der var en ændring osv., osv., hvor man altså har afholdt afstemninger om både Maastrichttraktaten og Amsterdamtraktaten i henholdsvis 1992 og 1998.
Pia Christmas-Møller (UFG), 2007-12-11:
Jeg tror ikke, at det er nogen hemmelighed, at jeg helst ser en folkeafstemning om reformtraktaten, også selv om det ifølge et juridisk målfoto ikke er strengt nødvendigt.
Det synspunkt har jeg for længst lagt frem, bl.a. for at få en offentlig debat om sagen, inden det blev for sent.
Når jeg mener, at det ville være bedst med en folkeafstemning, skyldes det først og fremmest to hensyn: for det første hensynet til den folkelige forankring af EU gennem debat og aktiv støtte og altså hermed hensynet til det europæiske projekts bæredygtighed og så for det andet hensynet til mulighederne for at komme af med de danske forbehold.
Jeg er således ikke i tvivl om, at Danmarks interesser er bedst varetaget gennem et helt og fuldt medlemskab af EU, ligesom jeg heller ikke er i tvivl om, at reformtraktaten er nødvendig.
En folkeafstemning skal altså ikke afklare en tvivl hos mig eller andre politikere om, hvad der er det rigtige for Danmark, men derimod sikre den demokratiske soliditet i det europæiske projekt og Danmarks fremtidige muligheder for at spille en mere central rolle end nu.
Betydningen af den direkte folkelige inddragelse i netop EU-samarbejdet via folkeafstemninger har jeg jo heller ikke været alene om at fremhæve på tilhængersiden.
Det gjorde bl.a. statsministeren, også i sin grundlovstale så sent som i 2005.
Netop denne kendsgerning har selvfølgelig været en selvstændig bidragyder til at skabe nogle forventninger hos mange om at kunne komme til stemmeurnerne i denne sag.
Det er jo altså sådan, at skuffede forventninger ikke er værd at samle på.
Faktisk kan netop skuffede forventninger trække en aldeles negativ rente, som kommer på regningen, når vi skal af med forbeholdene ved kommende afstemninger.
Den samlede regning kan til den tid blive så dyr, at vi slet ikke kan komme af med forbeholdene i mange år fremover.
Det er en høj pris at betale for at undgå en afstemning, som jeg efter min bedste vurdering mener, vi bør kunne vinde.
Netop fordi der er så store opgaver, som kun et forpligtende europæisk samarbejde kan løfte, og netop fordi relativt store befolkningsgrupper uvilkårligt vil være uenige i en del af de beslutninger, som de er nødt til at bøje sig for, er det så betydningsfuldt med den folkelige forankring.
Vi skal altså ikke diskutere, om vi skal have EU til at træffe vigtige beslutninger, men hvad beslutningerne skal gå ud på.
Akkurat som vi i dag har det med Folketinget og byrådene udeomkring, sådan skal vi have det ikke bare her i Danmark, men over hele Europa med EU.
Den folkelige legitimitet er forudsætningen for en holdbar implementering.
EU's langsigtede perspektiv som ramme for beslutninger, der kan blive respekteret af folkeslag i ikke mindre end nu 27 forskellige lande, er afhængig af det.
Se, dette er mit synspunkt.
Endnu før regeringen og min daværende folketingsgruppe havde taget stilling til spørgsmålet, havde jeg offentliggjort mit standpunkt med en bemærkning om, at jeg loyalt ville følge deres konklusion, når de engang nåede frem til en.
Dette har været min position før, under og efter valget, og derfor stemmer jeg naturligvis også i dag i overensstemmelse hermed.
Anders Samuelsen (NY), 2007-12-11:
Fra Ny Alliances side har vi sagt fra starten af, at det ikke drejer sig om, hvem man samarbejder med, men hvad man samarbejder om.
Hvis den tekst, der ligger fra Dansk Folkepartis side, fuldstændig flugter med Ny Alliances synspunkt, stemmer vi for.
Jesper Langballe (DF), 2007-12-11:
Jeg synes, det er meget specielt, at udenrigsministeren argumenterer med, at fordi man traf en forkert beslutning om folkeafstemning i forbindelse med Nicetraktaten, er vi også nødt til at gøre det nu, for ellers vil regeringen indrømme, at det var en fejl, man begik med Nicetraktaten.
Med hensyn til det med barnagtiggørelse af vælgerne vil jeg sige, at det jo egentlig er mærkeligt, at jasigerne efter den hollandske og den franske folkeafstemning havde frygtelig travlt med, hvor barnagtige vælgerne i Holland og Frankrig var.
De stemte nemlig om noget helt andet end det, de blev spurgt om; de stemte om Tyrkiet, om den polske blikkenslager osv.
Jamen er der noget barnagtigt ved, at vælgerne sætter deres egen dagsorden?
Er det egentlig ikke det, man kalder demokrati?
Der kommer nogle politikere og siger, at her er præmisserne, som I skal stemme efter, og så siger vælgerne: Pas jer selv, det skal vi nok selv finde ud af.
I det øjeblik, man er blevet snydt for en folkeafstemning om en traktat, der burde have været til folkeafstemning, siger man: Nu er de fire forbehold det eneste værn, vi har tilbage, og dem har vi trods alt indflydelse på, for dem kan de ikke snyde os for en folkeafstemning om.
Per Stig Møller (KF), 2007-12-11:
Det er jo simpelt hen uacceptabelt, når hr. Langballe siger, at nogle er blevet snydt for en afstemning, de burde have haft.
Jamen hvem er blevet snydt, og hvem burde have haft en afstemning?
Vi har et Folketing, hvor et flertal træffer en beslutning, og det kan man da ikke kalde snyd.
Hvis en flertalsbeslutning i et repræsentativt demokrati er snyd, går man da ikke ind for repræsentativt demokrati, og er det det, der er galt?
Jeg har selvfølgelig også set det i aviserne, men jeg synes, det er pinligt at bruge det udtryk, for det vil sige, at man i virkeligheden ikke respekterer det repræsentative demokrati, og det synes jeg er pinligt.
Så må jeg sige angående Nice: Nej, det var ikke forkert ikke at stemme om Nice, for her var der ikke suverænitetsafgivelse.
Men hvis vi nu stemte om ændringerne af Nice, ville det betyde, at vi sagde, at så var det en forkert beslutning dengang, som vi nu ville lave om med tilbagevirkende kraft, hvilket vi ikke kunne.
Jeg sad selv i Folketinget dengang, jeg står ved den beslutning, vi traf om Nice, og derfor synes jeg også, at dette er en logisk følge af, at vi traf den beslutning i forbindelse med Nice.
Per Clausen (EL), 2007-12-11:
Nu ved jeg ikke, hvor meget glæde man kan sprede ved at forsøge at ophidse til fornyet debat; det er sikkert ikke så meget, men jeg vil bare sige to ting.
Den første er, at jeg for så vidt synes, at argumenterne imod en folkeafstemning i al deres mangfoldighed blev præsenteret lige så godt under debatten af de her beslutningsforslag som under hele den debat, vi har haft tidligere i dag.
Det andet, jeg vil sige, er, at det jo ikke er helt tilfældigt, at vi er endt med at have en traktat, om hvilken der ikke er en grundlovsmæssig begrundelse for, at der skal være en folkeafstemning.
Derfor sendte hun et brev, også til den danske regering.
Vi ved, at den danske regering svarede på det, men vi ved ikke, hvad den danske regering svarede, for det har vi ikke kunnet få at vide.
Måske vil der engang også blive åbnet i akterne i forhold til det, så vi kan få det at se.
Netop fordi det har været et politisk bevidst projekt for magthaverne i Europa at forsøge at undgå en folkeafstemning, ville det være så fremragende, hvis vi i Danmark kunne få flertal for at gennemføre en sådan, for det kunne nemlig åbne Pandoras æske og sikre, at man også fik folkeafstemninger i andre europæiske lande.
Det må alligevel være trist, når man er glødende tilhænger af den her traktat, at vide, at en af de vigtigste forudsætninger for at få den igennem er, at man undgår folkeafstemninger i de europæiske lande.
Til gengæld er det rart at vide, når man er imod den, at det er sikkerheden for, at den ikke bliver gennemført.
Villy Søvndal (SF), 2007-12-11:
Jeg skal heller ikke forlænge debatten meget, men jeg vil bare sige, at jeg synes, at B 13 er et udmærket forslag.
Jeg kan også se, at det har dannet baggrund for et af de forslag til vedtagelse, der ligger i dag fra et andet parti.
Det er jo dejligt, når man også på den måde kan bidrage til inspiration.
Derfor har vi ønsket at få en folkeafstemning.
Jeg tror, at det er dumt af flertallet at gøre det, men sådan er demokratiet jo: Flertallet bestemmer.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-12-11:
Nu er Venstre, Danmarks Liberale Parti, jo kendt som et parti, der holder sine aftaler, og derfor er jeg da ked af, at hr. Aastrup Jensen indleder med at sige, at han sådan set følte trang til at bryde en aftale, han havde indgået med sig selv.
Det er altså kommet dertil, at ikke engang aftaler, man indgår med sig selv, kan man nu holde længere.
Men sådan må det så være.
Jeg vil bare sige, at det, jeg nævner, er traktater, som hviler på afgørelser efter grundlovens § 20.
Der er en række traktater, som er indgået, hvor vi var inde i § 20 på en sådan måde, at der skulle være afstemning.
Det var altså i 1986 og 1993.
Det er jo sådan set bare det, jeg har refereret, for på den måde at sandsynliggøre, at uanset om man er inden for eller uden for § 20, er der intet odiøst i at holde afstemninger, tværtimod.
Det er demokratisk ganske fornuftigt.
Michael Aastrup Jensen (V), 2007-12-11:
Jeg havde jo egentlig aftalt med mig selv, at jeg ikke ville tage ordet, men når nu hr. Morten Messerschmidt så generøst nævner mig så mange gange i sin ordførertale, så bliver jeg jo kaldet til at gøre det - ikke mindst, når hr. Morten Messerschmidt påstår, at jeg skulle have sagt noget, der var forkert.
Det er selvfølgelig spørgsmålet om, hvorvidt vi ville starte en ny praksis med at sende ændringstraktater ud i folkeafstemning eller ej, og eksemplerne fra 1986 og 1993 blev taget op.
Og i 1993 var det jo også en meget unik situation, fordi vi jo lige havde haft forbeholdsdiskussionen og ikke mindst afstemningen om Maastrichttraktaten før.
Så undskyld, jeg siger det, men jeg synes, det er nogle rimelig dårlige eksempler.
Jeg synes hellere, vi skulle kigge på Nicetraktaten, som jo er et fint eksempel på en ændringstraktat, som er blevet ratificeret her i salen.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-12-11:
Som det vil fremgå for alle, der har været til stede her i Folketingssalen, insisterer Dansk Folkeparti på, at der skal holdes en folkeafstemning om Lissabontraktaten.
Jeg skal ikke føje mange ord til lige ud over en replik til det, som Venstres ordfører hr. Michael Aastrup Jensen sagde:
Hvis man holdt en afstemning herhjemme, ville man skabe en retspraksis for at holde afstemninger, og vi har aldrig haft retspraksis for at holde afstemninger, når der ikke var tale om suverænitetsafgivelse.
Det er ganske enkelt ikke rigtigt.
Flere gange, faktisk hele to gange, har man holdt en afstemning om en EU-traktat uden at være inde i § 20
: Første gang i 1986, hvor man oven i købet funderede det på det nærmest sakrale dokument, forstår man nu på hr. Michael Aastrup Jensens udlægning, som kom fra Justitsministeriet i de enkelte redegørelser.
Og i 1993, hvor der altså var fem sjettedeles flertal i Folketinget for Edinburghafgørelsen.
Derfor vil jeg bare sige, at jeg og Dansk Folkeparti ikke finder, at vi skal lade os trække rundt ved næsen af juridiske spidsfindigheder.
Når det kommer til de her helt centrale spørgsmål om, i hvilken retning Danmark skal gå, særlig i EU, så er det, uanset om det er af politiske, juridiske, demokratiske eller logiske hensyn, en nødvendighed at have afstemninger.
Derfor har vi fremsat det her beslutningsforslag og kan så også støtte det.
Lone Dybkjær (RV), 2007-12-11:
I lighed med de tidligere ordførere afviser vi også de tre beslutningsforslag.
Vi vil selvfølgelig gerne drøfte dem og færdiggøre dem under udvalgsarbejdet, men jeg føler egentlig, at vi har afsluttet debatten med den forrige debat, og at der ikke er behov for at trække tiden længere nu.