Jakob Axel Nielsen (KF), 2010-02-09:
Det Radikale Venstre har fremsat et forslag om opsøgende og forebyggende tandpleje til socialt udsatte grupper, og det er som bekendt anden gang i dag, at vi i Folketinget behandler et beslutningsforslag om tandpleje.
Det tidligere, B 65, kunne regeringen ikke umiddelbart støtte, bl.a. fordi regeringen har valgt en anden prioritering i tandplejen og i sundhedsvæsenet i almindelighed.
Det er ikke første gang, at der her i Folketinget bliver fremsat beslutningsforslag om særlige tandplejetilbud til udsatte grupper.
De tidligere beslutningsforslag faldt på, at de økonomiske konsekvenser var uoverskuelige, idet de foreslog gratis eller næsten gratis tandpleje til et særligt udsnit af befolkningen.
Selv om jeg må sige, at der er mange elementer i forslaget, der har min sympati, hører det med til billedet, at gennemførelsen af forslaget vil koste penge.
Etableres der mulighed for, at kommunerne kan behandle voksentandplejepatienter på de kommunale klinikker, vil det uden tvivl skabe en forventning om, at kommunerne påtager sig opgaven, behandler patienterne og udbygger sine klinikker.
Hvorfor skulle de give mulighed for det, og med det ville vi blive mødt med et økonomisk krav om kompensation fra staten, ville de sige, det såkaldte DUT.
Det ville have styrket beslutningsforslaget, hvis der var fulgt et økonomisk overslag med og et forslag til, hvorfra pengene skulle tages.
Her står vi altså med et helt ufinansieret forslag, og alene af den grund kan regeringen ikke støtte forslaget.
Det Radikale Venstre begrunder deres beslutningsforslag med et ønske om at understøtte kommunernes arbejde med forebyggelse på tandplejeområdet.
Der skal sættes fokus på en opsøgende og forebyggende indsats i forhold til svage grupper af borgere, der ophører med tandplejebesøg, når de er fyldt 18 år, eller som falder fra senere i livet.
Det Radikale Venstre ønsker med indførelsen af en »kan«-bestemmelse i sundhedsloven at åbne for, at kommunerne kan anvende de kommunale tandklinikker til andre patientgrupper end børn og unge, omsorgsplejepatienter eller specialtandplejepatienter.
Det Radikale Venstre henviser her til forsøget i Herlev Kommune, som igennem en årrække har haft en dispensation fra sundhedsloven til at behandle andre patienter på de kommunale klinikker.
Jeg er helt enig i, at en opsøgende og forebyggende indsats i forhold til socialt svage grupper er vigtig, og det indgår også som et element i regeringens politik.
Men kommunerne har allerede i dag inden for den eksisterende lovgivning mulighed for at gøre en opsøgende og forebyggende indsats.
De kommunale sagsbehandlere har jo kontakt med de fleste i den her målgruppe, som vi taler om, og kan derfor vejlede med hensyn til særlige tilskudsmuligheder og tandplejeordningerne, der allerede findes i den eksisterende lovgivning.
At gøre det kræver altså ikke en ændring af sundhedsloven.
Jeg tænker her især på omsorgstandpleje og specialtandpleje.
Omsorgstandpleje er forbeholdt personer over 18 år med kronisk nedsat førlighed eller vidtgående fysisk eller psykisk handicap, som vanskeligt kan udnytte det almindelige tandplejetilbud, som voksne har.
Det er en persongruppe, der er karakteriseret ved, at deres egenomsorg er så begrænset, at de har behov for hjælp til almindelige daglige funktioner eller for egentlig pleje.
Mange af de svageste af vores ældre vil være at finde i den her gruppe.
De bor typisk i ældreboliger med omfattende hjælp.
Specialtandplejen er forbeholdt personer, som er sindslidende, udviklingshæmmede eller med andre betydelige og varige funktionsnedsættelser, der ikke kan benytte de almindelige tandplejetilbud i børne- og ungdomstandplejen, voksentandplejen eller i omsorgstandplejen.
Der er tale om en personkreds, der er karakteriseret ved et omfattende behov for sygepleje og pædagogisk bistand, hvor en del vil være indlagt på psykiatriske hospitaler, tilknyttet distriktspsykiatrien eller ordninger med boformer og lignende.
Endelig har vi for de økonomisk dårligt stillede særlige tilskudsmuligheder gennem den sociale lovgivning.
De tilskudsmuligheder er forbeholdt borgere, der ikke selv har mulighed for at betale for den nødvendige tandbehandling.
De økonomisk svageste pensionister kan få et helbredstillæg, der dækker helt op til 85 pct. af egenbetalingen for de ydelser, der gives offentlige tilskud til.
De samme borgere kan også få tilskud på op til 85 pct. til dækning af udgifterne til tandprotese.
Andre økonomisk dårligt stillede borgere – kontanthjælpsmodtagere, uddannelsessøgende eller lignende – kan få hjælp til nødvendig tandbehandling, der ikke dækkes efter anden lovgivning.
De særlige ordninger får mig til at nævne de forsøg med etablering af tandplejeklinikker til hjemløse, stofmisbrugere og andre udsatte grupper, som der blev afsat midler til i forbindelse med satspuljeforliget 2009-2012.
De blev etableret efter modellen med tandklinikken Bisserne på Mændenes Hjem i København, hvor der bruges frivillige tandlæger og tandplejere til at behandle de udsattes tænder.
Ud over at behandle tænderne på socialt udsatte arbejdes der også på klinikkerne på at få kontakt med de pågældendes tilhørskommune med henblik på at få patienterne indsluset i kommunernes omsorgs- og specialtandplejetilbud.
I forsøget på Kofoeds Skole arbejdes der derfor på at udarbejde en standard for samarbejdet om tandbehandling mellem væresteder, almindelige tandlægepraksis, omsorgstandplejen og hjemløseklinikken, der kan implementeres i den daglige arbejdsgang.
Jeg er sikker på, at de erfaringer med, hvordan patienterne får det rigtige tandtilbud, vil kunne bruges af kommunerne i den daglige opgaveløsning.
Forslaget vil også indebære, at der opbygges et voksende tandplejetilbud i kommunerne.
Når vi ser bort fra omsorgs- og specialtandplejen, er det regionerne, der har myndighedsansvaret for voksentandplejen, og det ser jeg ingen grund til at ændre på.
Regeringen ønsker ikke at flytte patienter fra praksistandplejen ud i de kommunale klinikker.
Med risiko for, at regeringen næsten pr. automatik bliver beskyldt for pr. rygmarvsrefleks at afvise selv et sympatisk forslag, er konklusionen, at vi ikke kan støtte det.