Stine Brix (EL), 2012-04-17:
Som flere ordførere har været inde på, består det her lovforslag af en række forskellige forslag, og jeg vil bruge det meste af tiden på de to første forslag, som vedrører økonomiske og faglige hensyn og lokal fastsættelse af serviceniveau, og så håber jeg, at jeg kan nå at komme ind på de tre andre dele til sidst.
Fra Enhedslistens side deler vi i allerhøjeste grad den bekymring, som udtrykkes i en lang række af høringssvarene.
For Enhedslisten er det afgørende, at vi holder fast i, at det er den faglige vurdering af, hvorvidt den enkelte borger har brug for hjælp, som vejer tungest.
Sådan er det jo allerede i dag.
Men desværre kan jeg konstatere efter at have hørt debatten, at vi står relativt alene med at repræsentere den bekymring, som bl.a. Danske Handicaporganisationer, Ældre Sagen, De Hjemløses Landsorganisation, Børnesagens Fællesråd, FTF, Rådet for Socialt Udsatte, Dansk Socialrådgiverforening og en lang række flere rejser i høringssvarene.
Og det undrer mig, for før valget var vi jo i den røde blok, altså De Radikale, S, SF og Enhedslisten, rørende enige om, at det her forslag ville være en klar svækkelse af borgernes retssikkerhed.
Det gør det endnu mere kompliceret at gennemskue, hvad man har krav på som borger.
Regeringens forklaring i dag lyder så, at der alene er tale om at præcisere gældende ret.
Ministeren er oven i købet så grundig, at hun har understreget seks gange i lovforslaget, at der alene er tale om at præcisere gældende ret.
Det synes jeg er mærkeligt at man bruger så mange kræfter på.
Hvis der alene er tale om at præcisere gældende ret, kunne man jo, som jeg har foreslået tidligere i debatten, udsende en vejledning.
Hvornår er det blevet Folketingets opgave at vedtage lovgivning, som allerede gælder?
Jeg skulle da mene, at vi har noget vigtigere at give os til.
Så jeg mangler stadig at høre en forklaring på, hvorfor man ikke har valgt at udsende en vejledning til kommunerne.
Hvorfor skal man partout have det her igennem som et lovforslag, og hvorfor skal man partout det, når bekymringen er så udtalt, som den er?
I værste fald risikerer vi, at det ikke bare bliver ved gældende ret, men at kommunerne opfatter det som et signal om, at økonomi skal veje tungere, end det gør i dag.
Den bekymring er jeg desværre ikke alene med, den deler professor i socialret Kirsten Ketscher desværre også.
Dog vil jeg sige, at jeg anerkender, at regeringen vil følge området tæt, og jeg håber meget, at regeringen vil skride ind, hvis vi ser et skred i afgørelserne.
Så kan jeg nå at sige en lille smule om den anden del af lovforslaget.
Delen omkring juridisk sagkyndige må jeg sige at vi også nærer en vis skepsis over for.
Det er jo sådan i dag, at de sociale nævn allerede kan trække på juridisk kompetence fra sekretariatet, og vi er bekymret for, at det vil undergrave det lægmandsflertal, der er i nævnene i dag.
Til gengæld synes vi, at det er positivt, at man vil kigge på refusionsreglerne.
Det er et lille skridt i den rigtige retning, og jeg er fuldstændig enig med FOA, som bemærker i deres høringssvar, at der i virkeligheden er behov for nogle langt mere grundlæggende forandringer på området, når vi taler om finansiering af det specialiserede socialområde.
Så vi ser frem til regeringens evaluering af det specialiserede socialområde, hvor vi håber at man også vil kigge på lige præcis det.
Endelig kan jeg sige, at vi selvfølgelig også støtter den del, der handler om at sætte en frist for, hvornår kommunerne kan kræve betaling fra andre kommuner.
Så opsummerende støtter vi de to dele af forslaget, der handler om at ændre på refusionsreglerne og sætte en frist for afregning i kommunerne, men de tre andre dele kan vi ikke støtte, og derfor håber vi meget, at forslaget vil blive delt op i to, så vi kan stemme for den del af forslaget, som vi synes er fornuftig.