Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-12-02:
Der er her tale om en længere føljeton, hvis man kan kalde det det, for vi har diskuteret bisfenol-A i Folketinget det sidste halvandet år; vi sagde det, dengang oppositionen ønskede et forbud mod bisfenol-A i sutteflasker og i produkter til 0-3-årige, og vi gør det nu, hvor oppositionen ønsker et generelt forbud mod bisfenol-A i fødevareemballage.
Jeg vil gerne rose den nuværende minister for faktisk at have presset på i EU, så der også blev sørget for et europæisk forbud.
Det har hele tiden været oppositionens vurdering, at det ville være muligt at gøre, og det er ikke en vurdering, der er taget ud af den blå luft.
Den er baseret på det, som blev indledt tilbage i 1998 af den socialdemokratiske miljøminister Svend Auken, som jo netop drev det her frem med en dansk særlov, der tvang en europæisk lovgivning igennem, og det er netop den, der handler om ftalater i legetøj til børn fra 0-3 år, og som vi vedtog i Folketinget, og som senere blev til europæisk lov.
Vi har derfor med forhistorien for øje en mulighed for at presse EU-systemet til at indføre nogle højere standarder på miljø- og sundhedsområdet, og det er jo præcis det samme, vi har et ønske om at gøre på det her område.
Hvis jeg skal sige lidt om bisfenol-A, vil jeg sige, at det er vigtigt at vide, at det har været brugt siden 1960'erne, hvor plastikindustrien havde sin opblomstringstid, og at man først ret sent er blevet opmærksom på nogle af de konsekvenser, der er ved brugen af bisfenol-A.
Studier viser i hvert fald, at der er tale om ændringer i centralnervesystemet, effekter på immunsystemet, påvirkning af adfærden hos piger, reproduktionsforstyrrelser hos mænd og en øget tendens til brystkræft.
Og bisfenol-A er jo et organisk stof, som viser sig både at være hormonforstyrrende og kræftfremkaldende i selv ganske små koncentrationer, så det er ikke noget, man skal indtage voldsomt meget af, før de her effekter kan ses.
Det viser sig også i en DTU-undersøgelse, som den tidligere fødevareminister fik gennemført, og som var ganske udmærket, at bisfenol-A langtfra udelukkende er problematisk for spædbørn eller småbørn.
Det er jo tankevækkende, når vi i forvejen ved, at vores unge drenge ude i folkeskolen har svært ved at sidde stille på stolen og ved at indlære, og der kan måske være en sammenhæng her.
Studiet afklarer dog ikke al usikkerhed omkring brugen af bisfenol-A, det anerkender jeg, men det indikerer, at der ikke er normal dosisresponssammenhæng.
Tværtimod er det muligt, at der kan forekomme én type effekter ved meget lave koncentrationer af bisfenol-A, mens der kan være en helt anden type effekter ved høje koncentrationer af bisfenol-A.
Og det er det, vi under processen har behov for at få undersøgt nærmere og blive klogere på, på trods af at EFSA har stillet nogle meget klare krav i forhold til koncentrationen.
Derfor tror jeg, at vi i perioden fremover hele tiden skal presse det europæiske system, ikke kun på baggrund af DTU-undersøgelsen, men på baggrund af adskillige undersøgelser.
Der er en canadisk undersøgelse, hvor man har valgt at undersøge bisfenol-A-niveauet i alle forskellige aldersgrupper i en større national undersøgelse, og det skræmmende resultat her viser, at 91 pct. af canadierne mellem 6 og 79 år havde målbare koncentrationer af bisfenol-A i urinen.
Der er også blevet gennemført en lignende undersøgelse i den amerikanske befolkning, og den undersøgelse har også gjort, at de amerikanske fødevaremyndigheder er kommet lidt længere frem i skoene, og at den amerikanske miljøminister har sagt, at man decideret skal forbyde bisfenol-A. Så der er i hvert fald også her lovgivning på vej.
Hvad er det så, der er så vigtigt i forhold til den danske enegang?
Og hvorfor er det danske pres nødvendigt og vigtigt?
Det er vigtigt, for efter at diskussionen er blevet rejst i Danmark, og efter at det danske Folketing har truffet de her beslutninger, har vi faktisk sat gang i en global bevægelse.
Man har selvfølgelig påvirket hinanden indirekte, men vi kan jo se, at Europa-Kommissionen her den 19. november kom med et forbud mod bisfenol-A i sutteflasker; i Norge er det forbudt, i Canada er det forbudt, og i USA er man på vej med en større lovgivning på bisfenol-A-området.
Så vi kan altså presse på – ikke kun som et lille land, men selvfølgelig også i interaktion med andre, og det skal vi benytte os af – og det er det, som det her forslag også lægger op til, nemlig et yderligere pres for en endnu bedre lovgivning, fordi den lovgivning, vi har, langtfra er nok.
Jeg hører også, hvad ministeren siger, jeg hører i virkeligheden ministeren sige: Jo, nok er jeg enig, men det vil ikke være klogt at gøre noget lige nu, for nu skal vi i gang med det næste, der er rettet mod de 0-3-årige, og det er at få Kommissionen til at acceptere det.
Og jeg anerkender også, at det er en politisk proces, og at man skal bruge sin politiske kapital med fornuft, men hvis vi ikke presser ministeren, hvordan skulle han så nogen sinde kunne presse Kommissionen?