runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christian Juhl (EL), 2014-02-27:
Jeg er ganske uenig i, at der er én kultur, der er dansk.
Der er en mangfoldighed af kulturer i Danmark, uanset om man snakker religion, mad, musik eller for den sags skyld den måde, vi lever på, og den måde, vi er over for hinanden på.
Der er dem, som siger, at der er én dansk kultur.
Så skal man til at være så indskrænket, at man siger, at det at være kristen er dansk kultur.
Men jeg håber da ikke, at der er nogen i den her forsamling, der mener, at det er den måde, vi skal gøre det på.
At være dansk er en mangfoldighed af kulturer, og de er ofte klassebåret; det vil sige, at arbejdere har en anden kultur end de arbejdsgivere, der er rigest.
Os ovre i Jylland i de små kår har andre kulturer end de rige ved kysten oppe i Nordsjælland.
Sådan er det, og det skal vi da leve med.
Og så har nogle, der lige er kommet til landet, en anden kultur end dem, der har boet her i mange år.
Lars Barfoed (KF), 2014-02-27:
Jeg må forstå det sådan, at hr. Christian Juhl mener, at de andre, som hr. Christian Juhl siger der kommer hertil, har en kultur, og den skal vi være nysgerrige og åbne over for, men vi danskere har åbenbart ikke nogen kultur.
Vi er alle mulige forskellige kulturer.
Jamen forstår hr. Christian Juhl dog ikke, at vi lever i et land, der gennem århundreder har opbygget en fælles kultur.
Ud fra det har vi så forskellige måder at leve på, men der er nogle grundlæggende ting, som har skabt det her samfund: kristne værdier, vores litteratur, vores teaterkunst og meget andet i den verden.
Der er masser af ting, der forener os som land og som kultur: vores levevis og vores grundlæggende værdier og respekt for frihedsrettigheder og kristne værdier.
Alt det binder os danskere sammen.
Og hvis det er ved at gå fløjten, har vi da i høj grad et behov for, at vi i det her Folketing gør noget for at skabe den respekt, der skal være, for vores fælles kultur.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2014-02-27:
Jeg tror, at det rammer præcis ned i forskellen på SF og fru Pia Kjærsgaard og Dansk Folkeparti.
For fru Pia Kjærsgaard handler det om en følelse, en følelse af, at fru Pia Kjærsgaard har det bedre, hvis der bliver talt dansk i gaderne.
Jeg er mere optaget af, at vi rykker ved de problemstillinger, vi har, og der synes jeg ærlig talt ikke, at Dansk Folkeparti har været specielt skarpe, når det f.eks. handler om ligestilling, som man jo foregiver at være meget, meget optaget af.
Man vil bekæmpe undertrykkelse af kvinder, men man har søreme ikke villet stemme for, at vi faktisk kan give voldsramte kvinder opholdstilladelse i Danmark.
Alternativet for de kvinder er, at de skal finde sig i vold og undertrykkelse i hjemmet – ellers bliver de smidt ud af Danmark.
Er det et reelt valg?
Der synes jeg sådan set ikke at Dansk Folkeparti har været særlig optaget af ligestilling, og det var Dansk Folkeparti heller ikke, da man stemte imod Europarådets konvention om bedre beskyttelse af kvinder, som lige præcis gav nogle ekstra rettigheder til de etniske kvinder, vi har i Danmark.
Christian Juhl (EL), 2014-02-27:
Jeg vil sige, at kristne værdier ikke er noget, jeg deler som fælles kultur.
Det er helt fint, at et par stykker af jer har det.
Musik og teater er noget, vi har udvekslet med andre i århundreder, og det er noget, vi til stadighed udveksler med andre.
Vi tager ud i verden og er stolte af både vores teater og ballet, og hvad ved jeg, og vi vil gerne vise de andre, hvad vi kan.
Men vi tager da forhåbentlig også noget med hjem.
Den indskrænkede tanke om, at vi har en kultur, som vi skal beholde, er forkert.
Kultur er noget, man udveksler; kultur er noget, man deler med andre.
Vi har nogle grundlæggende principper, det kan vi være enige om, og de handler om demokrati, frihed, lighed og solidaritet.
Det var det, jeg sluttede min tale med.
Det er altså noget helt, helt andet end at snakke om overfladiske ting som musik og kultur.
Det er fornøjelige ting, gode ting, berigende ting, men dem bytter vi da med andre; dem holder vi da ikke for os selv og forlanger, at andre skal acceptere dem.
Pia Kjærsgaard (DF), 2014-02-27:
Hvad skal jeg sige?
På et eller andet tidspunkt håber jeg virkelig, at Det Radikale Venstre vågner op.
Det er det, der er så fortvivlende, nemlig at det er Det Radikale Venstre, der slår takten i den her regering – det er jo det, der er det allermest bekymrende.
For når jeg hører Socialdemokratiets statsminister, fru Helle Thorning-Schmidt, så kan jeg jo godt fornemme, at hun godt vil tale lidt til baglandet.
Der er nogle ting, der rører sig – det ved man godt – men man tør alligevel ikke af hensyn til Det Radikale Venstre.
Det er så fortvivlende, synes jeg, at det er det, der foregår i disse år i Danmark.
Jeg kan kun vente på – og det er der jo ikke så lang tid til, som der har været – at vi får et folketingsvalg, hvor Det Radikale Venstre endnu en gang bliver sat uden for indflydelse, og da specielt på udlændingepolitikken, på værdipolitikken, i kulturkampen.
Det tror jeg vil være det vigtigste.
Der er ikke noget spørgsmål i det her, det ved jeg godt.
Marlene Borst Hansen (RV), 2014-02-27:
Dansk Folkeparti har ad mange omgange været enormt optaget af det, de måtte mene er kvindeundertrykkende i forskellige etniske miljøer.
Det har Dansk Folkeparti flere gange påpeget.
Der har været tørklædedebat, der har været alle mulige forskellige slags debatter, hvor man har talt om det kvindeundertrykkende i andre etniske miljøer.
Man må bare konstatere, at da vi for meget kort tid siden her i Folketingssalen skulle stemme om at indføre kvindekonventionen i dansk lov, var Dansk Folkeparti det eneste parti i dette ting, som stemte imod.
Det forstår jeg simpelt hen ikke, for hvis man mener alvorligt, at man vil sikre kvinders rettigheder, og især i miljøer, hvor man mener der kan være fare for at de bliver undertrykt, hvordan kan man så stemme imod kvindekonventionens inkorporering i dansk lov?
Det forstår jeg virkelig ikke, vil jeg sige til fru Pia Kjærsgaard.
Lars Barfoed (KF), 2014-02-27:
Som jeg sagde før, er der masser af indvandrere, som bidrager positivt til vores samfunds udvikling, og som gerne vil integreres og gerne vil respektere og reelt respekterer vores fælles værdier.
Men kan vi være enige om – spørger jeg bare – at vise nultolerance over for dem, der ikke vil respektere vores fælles værdier i det danske samfund?
Marlene Borst Hansen (RV), 2014-02-27:
Vi kan i hvert fald være enige om, at vi ikke skal udvise tolerance over for nogle, der bryder dansk lovgivning.
Der skal der ikke skelnes til, hvem man er, eller hvor man stammer fra.
Der skal der gælde fuldstændig de samme normer, og der gælder lovgivningen for alle.
Det, jeg er lidt i tvivl om i forhold til hr. Lars Barfoeds spørgsmål, er, når han taler om at krænke de danske værdier, for der er vi jo ikke fuldstændig enige om, hvad der er de danske værdier.
Jeg er f.eks. ikke fuldstændig enig med Dansk Folkeparti om, hvad der er de danske værdier.
Lars Barfoed (KF), 2014-02-27:
Er vi så i det mindste enige om, at der er nogle grupper blandt indvandrere og deres efterkommere, som har en decideret negativ indvirkning på vores levevis, som truer vores levevis, som truer vores værdier?
Og hvis vi bare holder os til værdier som ytringsfrihed, ligestilling og det, at vi skal respektere vores kristne kulturarv og dermed også må have lov til i det her land at have vores kristne traditioner, er vi så enige om, at dem er der nogle der truer, og at vi må bekæmpe det?
Marlene Borst Hansen (RV), 2014-02-27:
Jeg synes, at vi skal stå sammen om at bekæmpe alle antidemokratiske kræfter i dette land, uanset om de er fra andre etniske miljøer eller fra etnisk danske miljøer.
Hvis man er antidemokratisk, skal vi bekæmpe det med næb og kløer.
Peter Skaarup (DF), 2014-02-27:
Jeg kunne godt tænke mig at høre Det Radikale Venstres holdning til partiets indflydelse i regeringen.
Jeg synes, når jeg hører Det Radikale Venstres ordfører her i dag, at jeg hører en ordfører, der egentlig er ret stolt af, at det lykkedes at holde regeringen på det spor, man er på nu.
Der skal jeg jo lige i parentes bemærket
sige, at det spor, man er på nu, jo er et spor, hvor man er dybt uenige.
Der er repræsentanter for De Radikale, der siger én ting, og der er repræsentanter for Socialdemokraterne, der siger en anden ting – for slet ikke at tale om SF'erne, de er så ude af regeringen nu.
Vi har en statsminister, der siger: Det er skidt, at man ikke har valgfrihed på de her institutioner, hospitaler eksempelvis, vi taler om, med hensyn til halalkød, men De Radikale udtrykker sig på en anden måde.
Det, jeg egentlig godt kunne tænke mig, var at høre, om Det Radikale Venstre er stolte af den indflydelse, de har på regeringen, for den indflydelse betyder jo så i dag, at man ingenting gør.
Altså, man siger forskellige ting, signalerne er uklare, og der sker ingenting, og borgerne står tilbage og siger: Nå, o.k., det mente regeringen åbenbart heller ikke noget med.
Marlene Borst Hansen (RV), 2014-02-27:
Radikale Venstre er stolte af regeringens politik, og selvfølgelig har vi indflydelse på regeringens politik.
Vi er stolte af det samarbejde, som vi har med Socialdemokraterne, og den konkrete politik, som regeringen fører.
I forhold til hele den her frikadellediskussion i daginstitutionerne er jeg sådan set fuldstændig enig med statsministeren.
Jeg synes også, at der bør kunne serveres frikadeller i daginstitutionerne, ligesom jeg sådan set også synes, at der bør kunne serveres kanelsnegle.
Det kan der f.eks. ikke i min søns vuggestue, for der har forældrebestyrelsen besluttet, at der er en nul sukker-politik.
Så jeg må ikke bage kanelsnegle og give ham dem med.
Det er jeg slet ikke enig med bestyrelsen i, og jeg synes, det er et minus, når han holder fødselsdag, at jeg ikke kan få lov til at sende dem med.
Er det noget, jeg synes Folketinget skal lovgive om?
Er det noget, jeg synes skal reguleres her fra?
Nej, det synes jeg ikke.
Hvis det går mig så meget på, må jeg jo tage det op med bestyrelsen.
Så må jeg jo stille op til bestyrelsen og diskutere med bestyrelsen.
Jeg mener, at vi har en god tradition for at tage lokale, decentrale beslutninger i de bestyrelser, vi har derude.
Det mener jeg gælder kanelsnegle såvel som frikadeller.
Peter Skaarup (DF), 2014-02-27:
Det vil jeg lade den radikale ordfører helt selv om.
Men der, hvor jeg sætter foden ned, og der, hvor Dansk Folkeparti sætter foden ned, er, hvis man ikke har valgfrihed på grund af nogle religiøse krav, der stilles, og at man på den måde sådan set tilsidesætter danske værdier, som jo er, at vi har – det tror jeg er, og det jeg tror sådan set at den Radikale ordfører er enig i burde være, en dansk værdi – adgang til at spise svinekød på vores hospitaler, og at børnene kan få det henne i daginstitutionen, kan få en spegepølsemad eller frikadeller.
Det er der, jeg sætter foden ned.
Det er jo det centrale.
Spørgsmålet er bare: Vil Det Radikale Venstre gøre noget for, at det bliver sådan igen, at man har den valgfrihed, eller er Det Radikale Venstre i sin tolerancehellighed fuldstændig ligeglad og siger: Vi har nogle ønsker, men vi vil ikke gøre noget for at nå dem?
Marlene Borst Hansen (RV), 2014-02-27:
Vi kan godt have nogle holdninger uden nødvendigvis at gøre det til lov og uden nødvendigvis at gennemregulere hele det her land.
Jeg er bare ikke enig med hr. Peter Skaarup i, om det er på grund af religiøse krav, man ikke kan få frikadeller, eller det er på grund af nogle, undskyld udtrykket, hysteriske speltmødre, at man ikke må få kanelsnegle – jeg er sådan set ligeglad med årsagen.
Det sætter jo nogle begrænsninger sådan i miniformat for min frihed.
Det må jeg jo tage op lokalt, det må jeg tage op med den pågældende bestyrelse, uanset om det er frikadeller eller det er kanelsnegle.
Jeg synes, det er en god dansk tradition, at vi løser problemerne pragmatisk der, hvor de opstår.
Det vil jeg meget, meget gerne fortsætte med.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2014-02-27:
Danmark er ikke et ret stort land.
Derfor er vi altså i ret stor udstrækning afhængige af at samarbejde med andre lande, og jeg anser faktisk den åbenhed og den nysgerrighed over for omverdenen for helt nødvendig, hvis vi skal klare os.
Ingen er som bekendt en øde ø.
Det har funderet et rigtig stærkt velfærdssamfund, hvor vi tager hånd om hinanden, og derfor synes jeg faktisk også, det er glædeligt, når nu debatten i dag handler om nydanskere, at de i stigende grad tager del i fagforeningsfællesskabet.
Der er gradvis ved at komme flere tillidsmænd med anden etnisk baggrund end dansk.
Det synes jeg er positivt.
Jeg er også stolt af, at vi har været foregangsland på nogle områder.
Tænk sig, at vi har en ombudsmandsinstitution, som rejser ud i verden og hjælper andre lande med at opbygge noget lignende.
Vi har også et frisind, som er helt fantastisk.
Vi tillader homoseksuelle at gifte sig, og vi har endda også givet lov til, at det kan foregå i vores kirker.
Vi har en stærk grundlov, som gælder for alle.
Det betyder f.eks., at der er rigtig højt til loftet, når det handler om at sige sin mening.
Vi tager ytringsfriheden alvorligt, og er der angreb på den, som f.eks. da Lars Hedegaard eller Yahya Hassan blev angrebet, så står vi faktisk sammen og fordømmer det.
Vi mener det alvorligt og faktisk så alvorligt, at vi også synes, at dem, vi er uenige med, skal have lov til at komme til orde, for det giver os en unik mulighed for at overbevise dem om, at de er på gale veje, eller måske flytte dem i den retning, vi synes.
Jeg synes, det fortæller noget om de værdier, vi har i Danmark, om fællesskab, om frihed, om tolerance og solidaritet.
Det er en stærk dansk kultur, hvor vi også har rummet mindretal som f.eks. i den region, hvor jeg kommer fra, hvor vi har et tysk mindretal, som oven i købet kan have egne børnehaver, skoler og foreninger.
Betyder det så, at der ikke er udfordringer?
Nej, det gør det ikke.
Selvfølgelig er der det.
Vi har mennesker, som ikke vil acceptere spillereglerne i det her samfund, og det er uacceptabelt.
De udfordringer synes jeg vi tager hånd om.
Vihar problemer med radikalisering, vihar problemer med en overrepræsentation af kriminelle blandt indvandrere, vihar i visse miljøer problemer med ligestillingen.
Men vi skal bare huske på, at de ikke repræsenterer nogen.
Det store flertal gør, hvad de skal og kan.
De arbejder, de uddanner sig, de tager hånd om deres børn.
Det eneste, de ønsker, er sådan set et bedre liv for deres børn, end de måske selv har haft.
Rockwool Fonden har netop lavet et studie, hvis konklusion er, at indvandrerne allerede i anden generation ligner danskerne meget mere end deres forældre.
Der er en høj grad af ligestilling, man uddanner sig, man får børn senere.
Med andre ord integrerer man sig, og det synes jeg vi skal huske på.
For SF går skillelinjen altså ikke ved hudfarve eller religion; den går ved, om man accepterer værdier som demokrati, ligestilling og så selvfølgelig vores lovgivning.
Jeg synes, det er dansk at være rummelig og tolerant, og der skal være plads til forskelligheder inden for den ramme.
Pia Kjærsgaard (DF), 2014-02-27:
Ordføreren kom ind på, at der var mange, der ville give deres børn en bedre tilværelse, og det kan man jo udmærket godt forstå.
Det er der ikke noget at sige til, og vi har et godt land, vi har et godt liv i Danmark.
Men hvorfor er der så så mange, der kommer hertil og stadig væk ønsker at fastholde deres børn i de ritualer, traditioner og værdinormer, som for os er så fremmede?
Hvis man tager til Danmark, fordi man gerne vil give sine børn en bedre tilværelse – det er der mange, der gør; jeg ved ikke, om det er grund til, at man søger asyl, men det er der jo andre årsager til at man gør – så synes jeg bare, man skal tage imod de frihedsrettigheder, vi har i Danmark, med alt, hvad det indebærer, i stedet for at underkaste sig, hvilket sker i rigtig mange familier.
Kan ordføreren ikke være enig i, at det ikke rigtig er til at finde ud af, hvorfor det er sådan?
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2014-02-27:
Jeg synes jo ikke, at vi skal udføre sindelagskontrol.
Medmindre man ikke vil acceptere vores lovgivning eller almindelige demokratiske værdier i Danmark, f.eks. værdierne om ligestilling, kan folk for mig at se have deres kultur, som de har lyst til
Jeg tror sådan set, der er noget ganske naturligt i – det har man også set hos danskere, som er draget ud i verden til USA og andre steder, hvor de har slået sig ned – at man prøver at fastholde noget af det, man bringer med hjemmefra.
Jeg synes jo netop, at Rockwool Fondens studie viser, at vi ikke behøver at tage det så tungt.
Jeg er enig i, at vi har nogle udfordringer på nogle punkter, men det udgør jo ikke det store flertal.
Det store flertal tilpasser sig, de finder en måde at være i Danmark på, de rykker mod mere ligestilling, de rykker mod mere uddannelse, de gifter sig senere, de får børn senere.
Med andre ord: De ligner enhver anden person i Danmark.
Pia Kjærsgaard (DF), 2014-02-27:
Den drejer sig meget om økonomi, og det synes jeg måske ikke hører til den her debat.
Men der må man jo bare konstatere, at den ikkevestlige indvandring koster milliarder – jeg tror, det er 16,6 mia. kr. om året – hvorimod indvandring fra andre lande giver os noget positivt.
Og alene det er jo et kæmpe problem.
Nu nævnte fru Karina Lorentzen Dehnhardt selv Rockwool Fondens rapport, så derfor tager jeg det op.
Jeg er fuldstændig enig i, at man sagtens kan fastholde sin tradition og kultur – det skal man, man skal fastholde sine rødder.
Jeg blev meget angrebet her for et halvt års tid siden, da jeg sagde, at jeg synes, man skulle tale dansk på gaden, og det fastholder jeg.
Jeg synes, det er fint, at man bevarer sit modersmål og taler det i hjemmet.
Men jeg må indrømme, at når jeg møder tre-fire araberdrenge på gaden, der taler dansk med hinanden, så føler jeg, de er langt mere integreret i det danske samfund, end hvis jeg møder tre-fire araberdrenge, der taler arabisk med hinanden.
Altså, det er nogle af de ting, som gør, at integrationen mange gange bliver svær.
Man fastholder en kultur, et sprog og en levevis, og det bliver man ved med at gøre – ikke alene i hjemmet, men også i det land, man er kommet til, og som virkelig er et godt land og bør være et godt land at leve.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-02-27:
Jeg startede med at sige, at jeg ikke har belæg for at sige, at danskerne generelt oplever, at de har været nødt til at ændre deres levevis på grund af indvandringen.
Men jeg tager de eksempler, der har været, og som jeg også selv har nævnt i min indledning, dybt alvorligt.
Jeg synes da, man skal diskutere svinekød i institutionerne; jeg synes da, man skal diskutere det her med at give hånd; og jeg synes ikke mindst, man skal diskutere ekstremisme og radikalisering, som vi desværre ser eksempler på.
Det skal man bekæmpe.
Det, jeg konstaterer efter dagens debat, er, at jeg tror, at der måske er nogle, som har lyst til at få os til at stå længere fra hinanden, end vi gør, men som jeg oplever debatten, behøvede vi ikke at stå så langt fra hinanden, for bare de eksempler, jeg her nævner, vil jeg egentlig mene der er bred opbakning til her i Folketinget at vi skal bekæmpe.
Lars Barfoed (KF), 2014-02-27:
Jeg er sådan set enig i, at vi ikke skal grave grøfterne dybere, end de er, og slet ikke på det her område.
Jeg tror tværtimod, det er vigtigt, når det gælder værdipolitikken, at stå fast og værne om dansk kultur og dansk levevis og den dannelse, vi har i det her samfund.
Der tror jeg, at det er vigtigt, at vi også kan finde hinanden i forsvaret for den kultur og også i angrebet på dem, som virkelig truer os, også på de meget alvorlige områder, som statsministeren nævner: terrorisme, knægtelse af ytringsfriheden osv.
Så jeg er faktisk meget enig i, at selv om vi nok søger uenighederne på mange områder i det her hus, er det her faktisk et område, hvor det også, fordi det er så alvorligt og det har så langsigtet betydning for vores samfund, er vigtigt, at vi finder de fællesnævnere, der er.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-02-27:
Jamen jeg kan ikke være mere enig.
Jeg synes, vi skal forsøge at finde fællesnævnere.
Jeg synes, vi skal forsøge ikke at beklikke hinandens vilje til at kæmpe for noget, vi tror på: det danske samfund, de danske værdier, den danske kultur.
Der har vi også haft en bred og længere diskussion om det her i Folketinget, og det synes jeg er vigtigt at vi har.
Jeg tror aldrig, man bliver hundrede procent enige om alle detaljerne i, hvad danskhed er, og det behøver vi heller ikke.
Men jeg er da overbevist om, at vi alle sammen har en meget stærk fælles kerne i, hvad det vil sige at være dansk, hvilken kultur vi bærer med, hvad vi synes er godt, hvad vi synes er skidt, og nogle meget stærke værdier.
Vi er et samfund, der hviler på meget stærke værdier, og det skal vi selvfølgelig kæmpe for.
Christian Juhl (EL), 2014-02-27:
Det var sådan set lige i forlængelse af det sidste, at jeg godt vil stille et spørgsmål.
Nu har det lydt, som om at der findes en dansk kultur og nogle helt afgrænsede danske værdier, er det også statsministerens opfattelse?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-02-27:
Jeg synes da bestemt, at der er noget, som jeg oplever som dansk kultur og danske værdier.
Det er heldigvis ikke sådan, så vi ikke også deler de værdier med mange andre.
F.eks. kampen for ytringsfrihed opfatter vi som noget, som vi gerne vil kæmpe for.
Det deler vi heldigvis med rigtig mange andre uden for landets grænser, kampen for, at man kan elske den, man vil, leve sammen med den, som man vil, giftes med den, man vil.
Det er noget, vi kæmper meget stærkt for i Danmark, men det er heldigvis noget, vi deler med andre uden for landets grænser; kampen for ligestilling mellem køn på lignende vis.
Og jeg kunne egentlig stå her ganske længe og tale om det, for jeg oplever, at vi har nogle stærke værdier i Danmark, også om solidaritet, ligeværd, lighed i det hele taget, som vi gerne vil kæmpe for i Danmark, men som vi heldigvis også deler med andre uden for Danmark.
Christian Juhl (EL), 2014-02-27:
Så forstår jeg det lidt mere.
Jeg hører statsministeren sige, at vi løfter i stor styrke mange universelle værdier og en international kultur, som deles af mange, frem for at vi har en særlig dansk speciel kultur, hvor vi skal sige, at det er det danske og det nærmest er det danske i modsætning til andet.
Det er det, jeg mener.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-02-27:
Jeg må ærligt indrømme, at jeg ikke rigtig hører debatten sådan.
Jeg synes, at det at have værdier, stærke værdier, også er at være parat til at sige, at vi synes, at der er noget, der er bedre end noget andet.
Vi synes, at man skal kunne skrive de digte, man vil, og oplæse dem.
Vi synes, man skal kunne tegne det, man vil.
Vi synes, at der er noget, der er bedre end noget andet.
Det er jo også det, værdier handler om.
Jeg synes, at vi har nogle stærke værdier i Danmark om lighed, om at vi skal passe ordentligt på hinanden, om ret og pligt, som er værd at kæmpe for, og som er bedre end andre værdier.
Christian Juhl (EL), 2014-02-27:
Jeg prøver at tage forslaget til vedtagelse lidt alvorligt.
Der er for det første den sidste sætning om, at der skal komme en årlig redegørelse.
Nu var jeg jo ikke i Folketinget, da vi havde den gamle regering, altså VK-regeringen, men blev der da afgivet sådan en årlig værdipolitisk redegørelse om landets udfordringer?
Hvis ikke, hvorfor så ikke?
For det andet vil jeg høre, om de her ting, som man kalder for danske, er nogle absolutte værdier.
Det er f.eks. frihed, frisind, ytringsfrihed og ligeværd mellem kønnene.
I min historiebog har der været enevælde i Danmark.
Der har sågar været en periode, hvor det kun var danske mænd over 35 år, som var velhavende, der havde ret til at komme i det her hus.
På den måde er det jo ikke absolutte værdier.
Er kultur ikke noget, der udvikler sig?
Og er demokrati ikke noget, der kan forbedres hele tiden?
Pia Kjærsgaard (DF), 2014-02-27:
Jo, og det er jo lige præcis det, der er sket.
Når hr. Christian Juhl spørger, om det med støtte fra Dansk Folkeparti skete i den daværende regeringsperiode, at vi havde en årlig værdipolitisk redegørelse, er svaret: Nej, det havde vi ikke, for vi tog hånd om udlændingepolitikken, vi tog hånd om de her ting.
Det er det, jeg anklager den her regering med dens flertal for ikke at gøre.
Det er derfor, at vi har rejst den her debat.