runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Christiansen (DF), 2007-03-22:
Jeg er altid ked af, når jeg skuffer nogen, specielt fru Lissa Mathiasen.
Men jeg vil sige, at når jeg ikke kom mere ind på det, var det jo netop, fordi der jo ingen grund var til at gentage, hvad jeg sagde i forbindelse med B 27.
Det er jo stort set en genfremsættelse, og derfor vil svaret også blive det samme.
Så siges der noget om, at det skulle være sygdomsfremkaldende.
Jeg ved ikke, om det ligefrem er sygdomsfremkaldende, fordi der er overvågning på en arbejdsplads.
Det er Dansk Folkepartis opfattelse, at det er en del af den almindelige ledelsesret at overvåge i fornødent omfang på en arbejdsplads.
Jeg tror ikke, at der er nogen som helst medarbejder, der har nogen problemer med at blive overvåget.
Det sker som regel i en dialog med medarbejderne.
Frank Aaen (EL), 2007-03-23:
Nu har fru Birthe Rønn Hornbech jo selv henvist til den undersøgelseskommission, der har arbejdet.
Den beskriver klokkeklart, at den paragraf, som den daværende skatteminister tog ud, var en paragraf, der skulle lukke et skattehul.
Og når man fjerner en paragraf, der skal lukke et skattehul, så opretholder man jo et skattehul.
Det står fuldstændig klart beskrevet.
Derfor vil jeg spørge fru Birthe Rønn Hornbech: Ville det ikke være helt naturligt, hvis Folketinget vedtog, at der her er et politisk ansvar, der skal gøres gældende, fordi man ikke lukkede et påpeget skattehul og det efterfølgende kostede staten et milliardbeløb?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2007-03-23:
Når vi taler om politisk ansvar – det var det, hr. Frank Aaen spurgte om – er det jo sådan, at man kan fyre en minister bare på hårfarven.
Det, jeg anførte, var, at skal der gøres et retligt ansvar gældende, så må der være nogle faktuelle oplysninger til stede, før i hvert fald jeg vil begynde at diskutere retligt ansvar.
Frank Aaen (EL), 2007-03-23:
Jeg skal lade være med at gå ind i, hvad der er sket bag lukkede døre, men stille det enkle spørgsmål til fru Birthe Rønn Hornbech: Når en minister bevidst fjerner en paragraf, der er foreslået, og hvorom der står, at det er for at forhindre et skattetab, altså når man bevidst fjerner en paragraf, der skal lukke et skattehul, er der så ikke et politisk ansvar, der er gældende over for den pågældende minister?
Svend Auken (S), 2007-03-23:
Det er jo klart, at når Folketinget sammen med regeringen får foranstaltet en meget grundig undersøgelse – der bliver brugt en masse penge – så er det mindste, Folketinget, de politiske partier, kan gøre, at vurdere resultatet.
En sådan vurdering kræver en debat mellem partierne, hvor man vurderer frem og tilbage, herunder principielle spørgsmål: Er det departementschefen, der træffer de politiske afgørelser, som statsministeren hævder?
Behøver ministre ikke at læse lovforslag?
Behøver de ikke at spørge om, hvad konsekvenserne er af, at man piller det ene forslag ud i forhold til det andet?
De spørgsmål har undersøgelseskommissionen af gode grunde ikke kunnet tage sig af, det er os her i Folketinget, der må tage os af de spørgsmål.
Og der vil jeg bare spørge fru Birthe Rønn Hornbech om forklaringen på, at det var umuligt at få den drøftelse i Udvalget for Forretningsordenen eller i underudvalget.
Hvorfor var det det?
Kan fru Birthe Rønn Hornbech bekræfte, at undersøgelseskommissionen kan diskutere og undersøge alle forhold, undtagen ministerens ansvar?
Spørgsmålet om ministres ansvar er noget, der tilkommer Underudvalget under Udvalget for Forretningsordenen og efterfølgende Udvalget for Forretningsordenen.
Hvis vi er enige om det – det tror jeg vi er, det fremgik også af hendes tale her i dag – kan hun så som formand for det underudvalg bekræfte, at oppositionen gentagne gange i underudvalget efterlyste en diskussion mellem partierne om det politiske ansvar for henholdsvis den daværende skatteminister og statsministeren i den her sag, og at vi hver eneste gang blev mødt med det synspunkt, at der ikke var noget at komme efter, at der ikke var noget at diskutere, og at det er baggrunden for, at vi så i det mindste her i Folketingssalen i dag kan få den diskussion?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2007-03-23:
Hr. Svend Aukens opførsel her i salen er jo et godt vidnesbyrd om, hvor vanskeligt det er at diskutere med hr. Svend Auken.
Nu insisterer hr. Svend Auken, der er det ældste medlem af Folketinget, på fuldstændig i strid med regler og normer i Folketinget at diskutere, hvad der er foregået på lukkede møder.
Det er meget ukollegialt for nu at underdrive det.
Det, jeg kan sige, er, at der jo har været udvalgsarbejde fra sidste sommer, og jeg har gentagne gange spurgt hr. Svend Auken, om der var flere spørgsmål at stille.
Var der flere redegørelser, vi skulle have?
Var der flere ting, som skulle oplyses?
På et tidspunkt måtte vi så konstatere, at der ikke var flere, der ønskede flere redegørelser og svar, og så afsluttede vi arbejdet.
Så udvalgsarbejdet har været lidt unormalt, ved at det har været så langstrakt, men det har selvfølgelig bl.a. beroet på, at jeg ønskede, at der skulle være tid til, man kunne få de redegørelser og saglige ekspertbesvarelser, som man nu ønskede.
Men hr. Svend Auken er naturligvis pinefuld over, at han ikke har kunnet overbevise mig.
Men det har altså ikke været muligt at overbevise mig på det politiske plan.
En formand er alene mødeleder, og som medlem af udvalget og ordfører for Venstre finder jeg, at vi skal følge de sædvanlige regler: at det, der foregår på lukkede møder, ikke er noget, vi diskuterer her, andet end vi kan sige, hvad vi selv har gjort.
Det, jeg har gjort, er, at jeg har lyttet, lyttet og lyttet til hr. Svend Auken, men jeg har ikke ændret mit eget standpunkt.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2007-03-23:
Der blev taget udgangspunkt i noget, jeg skulle have sagt.
Jeg vil godt vide, præcis hvor i ordførertalen jeg sagde, at undersøgelseskommissionen blev nedsat af regeringen på grund af velvilje.
Hvor sagde jeg det?
Jens Peter Vernersen (S), 2007-03-23:
Det ville være en lettelse, hvis fru Birthe Rønn Hornbech svarede på hele spørgsmålet.
Det blev jo klart tilkendegivet, at det sådan nærmest var af statsministerens velvilje, at den undersøgelseskommission blev nedsat.
Det havde været mere rigtigt at sige, at den alene blev nedsat, fordi statsministeren gav urigtige oplysninger på spørgsmål her i salen og dermed var nødt til at få belyst, hvad det her drejer sig om.
Der kommer det jo fuldstændig klart frem, at regeringen ved sin tiltræden ikke ønskede stramninger, ikke ønskede skærpelse i erhvervslovgivningen, tværtimod.
Dermed blev disse elementer trukket ud, der kunne have lukket det her hul, som kunne have givet TDC et fradrag i størrelsesordenen 10 mia. kr., som det er belyst.
Det er problemet.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2007-03-23:
Jeg bliver enormt negativ med hensyn til at diskutere, når man ikke kan tage udgangspunkt i det, jeg har sagt, og det, jeg har fremstillet, men manipulerer med det, jeg har sagt, og lægger motiver i noget, som ordlyden overhovedet ikke har givet anledning til.
Så kan vi ikke komme videre i debatten, og det er jo det, der har været problemet i denne sag.
Poul Nødgaard (DF), 2007-03-23:
I de mange år, jeg har været medlem af Folketinget, er det vist første gang – sådan som jeg erindrer det i hvert fald – at en beretning fra et udvalg kommer til drøftelse her i Folketingssalen.
Beretning nr. 3 om den såkaldte skattefradragssag danner udgangspunkt for debatten her i dag, og jeg synes, den foreligger meget velbelyst.
For at få sagen korrekt belyst valgte regeringen netop i slutningen af 2003 at få en såkaldt undersøgelseskommission til at vurdere alle sider af den meget omtalte sag.
Jeg skal ikke her gå i detaljer, men blot fastslå, at resultatet af undersøgelseskommissionens arbejde efter min opfattelse er meget klart, idet der blot peges på – faktisk som det eneste – at tre embedsmænd i Skatteministeriet måske kunne have handlet lidt anderledes.
Rapporten tilføjer så, at det i øvrigt ikke kan betegnes som embedsforsømmelse fra de pågældendes side, så de er reelt også frifundet.
Med hensyn til tidligere skatteminister Svend Erik Hovmands rolle oplyser han, at han først blev orienteret om sagen i perioden fra den 16. til den 23. juni 2003, hvilket statsministeren så blev ganske kort tid efter.
Dansk Folkeparti har i sin vurdering af denne sag lagt undersøgelseskommissionens konklusioner til grund; man kan faktisk ikke gøre andet.
Med baggrund i undersøgelseskommissionens klare konklusion havde jeg troet, at et enigt Folketing kunne tilslutte sig den udførlige beretning, B 3, som vi har til behandling her i dag.
Det var imidlertid ikke tilfældet, at der kunne skabes enighed om det i Underudvalget under Udvalget for Forretningsordenen, hvor jeg egentlig synes vi havde en god samtale om tingene.
Det vil jeg i hvert fald gerne have lov at fremføre som en af dem, der deltog i faktisk alle møder i underudvalget.
Men der var fire partier, der mente, at de måtte lave en særindstilling og en særudtalelse, hedder det vist, og det har jeg selvfølgelig fuld respekt for, selv om jeg ikke helt forstår det.
For Dansk Folkepartis vedkommende valgte vi at lave en udtalelse sammen med regeringen.
Den er velkendt, den står i beretningen.
Der er ingen grund til at trække linjerne i den op, det har jeg sådan set gjort.
Reelt kunne man sige, at sagen med undersøgelseskommissionens arbejde faktisk skulle kunne være lagt helt død, men der er det jo sådan her i Folketinget, at man mange gange gerne vil køre noget politik på nogle ting.
Jeg mener ikke, der er noget at køre politik på her, for man må have ment noget med den undersøgelseskommission, man nedsatte.
Når den så kommer med et resultat, man ikke er helt så glad for, så laver man en hel masse opposition imod det.
Det tager vi med i den rækkefølge, det kommer.
I hvert fald må vi acceptere det resultat, der er kommet, og der ligger et flertal bag den beretning, der er til stede her i dag.
Jeg synes ikke, det er nogen skade til, at vi har fået en drøftelse af det her i salen i dag, bestemt ikke.
Jeg havde sådan set gerne været den foruden, men vi tager den oplyst og med åben pande, for jeg mener, vi har et utrolig godt grundlag i alt det, der står i beretning nr. 3, også om, hvad forskellige har sagt.
Frank Aaen (EL), 2007-03-23:
Vi tager sådan set fat der, hvor undersøgelseskommissionen slap, for den har jo ikke beskæftiget sig med det politiske ansvar.
Derfor vil jeg spørge hr. Poul Nødgaard: Når en regering bevidst lader et skattehul stå åbent, ved at den fjerner en foreslået paragraf, der skulle have lukket hullet; når man bevidst lader et skattehul stå åbent, som koster staten et milliardbeløb til TDC, et milliardbeløb, der kunne have været købt rigtig meget velfærd for, synes Dansk Folkeparti så ikke, at det var en god idé at gøre et politisk ansvar gældende i sådan en sag?
Jens Peter Vernersen (S), 2007-03-23:
Nu fik fru Birthe Rønn Hornbech det jo til at lyde, som om den her undersøgelseskommission blev nedsat på grund af stor velvilje fra statsministerens side.
Jeg tror, fru Birthe Rønn Hornbech kan bekræfte, at den kun blev nedsat, fordi statsministeren her i Folketinget gav urigtige oplysninger på spørgsmålene nr. S 703 og S 704.
Vi havde aldrig fået belyst, at regeringen straks i 2001 og i 2002 meddelte, at der ikke skulle være skærpelse i nogen skattelovgivning, altså nogen stramninger, og derfor valgte embedsmændene helt loyalt at tage enhver stramning ud af skattelovgivningen, også den stramning, den skærpelse, som kunne have lukket det hul, der kunne have givet TDC et fradrag i størrelsesordenen 10 mia. kr.
Det er også faktuelt i den her sag.
Sanne Schroll (SF), 2007-03-23:
Lad mig starte med at sige tak for en god og livlig debat.
SF har fremsat det her forslag, fordi vi mener, at det er urimeligt, at man diskriminerer enkelte børn i Danmark, blot fordi deres enlige forælder har valgt at få dem via adoption.
Som flere af talerne har været inde på, er det en meget lille økonomisk udgift for staten, hvis vi skal rette op på den urimelighed.
Derfor mener vi i SF, at det er på tide, at vi får rettet op på den her helt klare urimelighed over for en meget lille gruppe børn.
Jeg vil gerne starte med at sige tak til fru Kirsten Brosbøl fra Socialdemokraterne og hr. Si
mon Emil Ammitzbøll fra Det Radikale Venstre for deres tilslutning til forslaget og selvfølgelig også til Enhedslisten, som tilsluttede sig forslaget via hr. Simon Emil Ammitzbøll.
Til ministeren og ordførerne fra Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti kan jeg blot beklage, at man ikke ønsker at være med til at rette op på denne åbenlyse diskrimination af nogle meget få børn her i Danmark.
Jeg håber dog, at det videre udvalgsarbejde kan gøre, at vi alligevel finder en enighed, så alle børn af eneforældre kan ligestilles.
Afstemning
Kim Christiansen (DF), 2007-03-23:
Nej, jeg kan berolige hr. Simon Emil Ammitzbøll med, at det ikke er sådan, det forholder sig, for hvis vi havde følt, at der havde været et reelt behov for det her efter at have diskuteret det i Dansk Folkeparti, havde vi nok fremsat forslaget.
Man er kommet med nogle udtalelser og nogle betragtninger om emnet og har bl.a. påpeget, at der er en ulighed, og det står vi ved – altså, at der er en ulighed – for det er jo klart dokumenteret, så det er der ikke nogen der kan rende fra.
Poul Nødgaard (DF), 2007-03-23:
Nej, det mener vi sådan set ikke.
Hvis hr. Frank Aaen har gjort sig den ulejlighed at læse rapporten helt til bunds, så står der klart og tydeligt, at man jo ikke kan gribe ind over for noget, før man ved, det er sket.
Sanne Schroll (SF), 2007-03-23:
Det undrer mig meget – men sådan kan jeg forstå på hr. Kim Christiansen at det er – at Dansk Folkeparti ønsker at afskrække enlige forsørgere fra at adoptere.
Fru Mia Falkenberg siger ellers til Politiken i den omtalte artikel den 10. januar: »... vi har ikke brug for, at bureaukratisk diskrimination kan afholde flere fra at adoptere.«
Skal vi forstå det på den måde, at Dansk Folkepartis folketingsgruppe har sat fru Mia Falkenberg på plads i den her sag?
Eller hvad er det, der er foregået?
Kim Christiansen (DF), 2007-03-23:
Jeg føler mig under ingen omstændigheder forpligtet til – nu kan jeg se, at den øvrige opposition er rykket lidt tættere sammen dernede – at redegøre for over for fru Sanne Schroll, hvad vi diskuterer internt i Dansk Folkeparti.
I den pågældende artikel står der ganske rigtigt, at man gerne vil gøre bureaukratiet omkring adoption mindre.
Der står intet som helst om enlige adoptioner; det vil jeg da godt lige påpege, og det går jeg ud fra at fru Sanne Schroll er enig med mig i.
Dansk Folkeparti har altid syntes, at når vi taler om par, der adopterer, kan vi da godt en gang imellem synes, at man besværliggør deres vej en lille smule, og det er jo egentlig det, der står her.
Sanne Schroll (SF), 2007-03-23:
Det er ikke på nogen måde den måde, jeg læser den her artikel på.
Som det også er blevet sagt flere gange, fremfører fru Mia Falkenberg, at hun gerne selv vil fremsætte et forslag i Folketinget om at ligestille eneadoptanter.
Til sidst vil jeg gerne spørge hr. Kim Christiansen, om vi skal forstå det på den måde, at Dansk Folkeparti så vil fremsætte forslag om, at enlige kvinder ikke længere kan modtage det særlige børnetilskud, hvis de er blevet insemineret her i Danmark.
Kim Christiansen (DF), 2007-03-23:
Det mener jeg umiddelbart ikke vi vil fremsætte forslag om.
Jeg kom bare med et pragmatisk løsningsforslag til, hvordan man kunne sidestille, og det er jo det, man gerne vil med SF’s forslag.
Jeg nævnte bare en anden måde at gøre tingene på.
Som jeg har udtalt tidligere, er der jo her i høj grad tale om følgelovgivning af en lovgivning, som Dansk Folkeparti har været imod, og derfor mener vi måske, at de ansvarlige partier, der har vedtaget lovgivningen, så også må sørge for at rette op på det lovsjusk, der er foretaget.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-03-23:
Det er vigtigt at understrege, at det særlige børnetilskud gives til forældre, der uforskyldt har mistet et forsørgerbidrag, altså hvor der er opstået en ny situation, som ændrer barnets opvækstmuligheder.
Det kan være, at faderen til barnet er omkommet, og det stiller så den tilbageværende forsørger i en dårlig situation.
Folketinget har med det særlige børnetilskud valgt at gøre denne svære situation nemmere for de efterladte.
Jeg mener, der er forskel på den situation og så den, adoptivforældre står i.
Især adoptioner af udenlandske børn er en langvarig proces, hvor det også vurderes, om ansøgeren er i stand til at forsørge et barn.
Man vælger jo selv, om man vil adoptere et barn, og jeg mener, at en person, der ønsker at adoptere et barn, alt andet lige bør kunne overskue de økonomiske konsekvenser af adoptionen.
»Derfor vil jeg sige, at forslaget er relevant, men Socialdemokratiet kan ikke stemme for det af den nævnte grund«.
Jeg vil egentlig også godt tilføje: »Forslaget er imidlertid et brud med princippet om, at særligt børnetilskud til enlige forsørgere kun udbetales, når den enlige forsørger har været udsat for en social begivenhed, som vedkommende ikke har kontrol over.
At vælge at adoptere et udenlandsk barn som enlig er ikke en social begivenhed, som den enkelte ikke har kontrol over.
Det er et bevidst valg.«
Disse udtalelser stammer fra Socialdemokratiet og fra De Radikale, dengang de to partier havde regeringsmagten i Danmark.
Jeg kunne måske egentlig godt selv have udarbejdet ordførertalen og formuleret det med mine egne ord, men det er så utrolig dækkende for, hvad Det Konservative Folkeparti mener i den her sag, at det kunne jeg faktisk ikke have gjort bedre selv.
Det er måske så lidt underligt, at man har foretaget den her kovending fra de to tidligere regeringspartiers side, men grundlæggende må jeg sige, at vi er helt på linje med den holdning, som Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet tidligere har indtaget i den her sag, og de ord, som de daværende ordførere udtrykte her i Folketinget, er fuldt ud dækkende for, hvor vi fra konservativ side står i denne sag.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-23:
I dag har vi nogle regler, hvor man, hvis man møder en tilfældig mand på et værtshus midt om natten og gør ting og sager, der ender med et barn, og man ikke oplyser det til denne mand, så får man dette tilskud.
Sådan har reglerne været længe.
Er det ikke urimeligt, at det skulle være en større social begivenhed at gå på værtshus og møde en tilfældig end at adoptere et barn?
Det, jeg fisker lidt efter, er: Ordførerens partifælle ministeren blev ved med at sige, at der skulle være en social begivenhed.
Jeg spurgte ind til det og fik ikke noget svar, så det kunne være ordføreren kunne sige, hvad der er den sociale begivenhed ved sådan et værtshusbesøg?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-03-23:
Jeg kan sige, at for det første er der jo, som jeg ser det, en grundlæggende forskel ved, at hvis man ønsker at adoptere, går man igennem en længere godkendelsesprocedure, og det står helt klart og præcist, at godkendelse som adoptant i dag er betinget af, at man råder over en bolig, som er egnet til at danne rammerne om opfostring af barnet, og at man har forsvarlige økonomiske forhold.
Det er en procedure, man går igennem, når man vælger at adoptere et barn.
Om det er en social begivenhed med det scenarie, som hr. Simon Emil Ammitzbøll nævner, kan man måske godt sætte spørgsmålstegn ved, og det kan også godt være, at vi skal se på, om den gruppe, som hr. Simon Emil Ammitzbøll nævner, skal være berettiget til det her fremadrettet.
Hvis Det Radikale Venstre ønsker at fratage den gruppe det særlige børnetilskud, så lad os da åbent kigge på det.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-23:
Men jeg har dog mere respekt for det synspunkt, at der skal være logik i sagerne, end at der bare er en gruppe, der falder ud.
Derfor er jeg lidt interesseret i at høre, om hr. Per Ørum Jørgensens sidste svar skal forstås på den måde, at De Konservative gerne vil være med til at se på de her ting i en større helhed.
Så kan det jo godt være, det ender med, at det er De Konservative, der sammen med den øvrige højrefløj vil tage penge fra folk – det skal jeg ikke gøre mig til dommer over – men at man i det mindste havde en principiel holdning til, at der var en sammenhæng.
Jeg synes, det var nemmere, at man brugte de her 6,2 mio. kr. – som jeg i øvrigt tror vi efterhånden har fundet ud af at der er tale om – om året og fik ændret reglerne.
Det er ingenting i forhold til statsbudgettet.
Det er en lille gruppe, der ikke har de samme muligheder som andre, der er i parallelle situationer.
Lad os dog lave en parallelitet i reglerne her.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-03-23:
Jeg skal beklage over for hr. Simon Emil Ammitzbøll, at jeg var blandt de forvirrede med hensyn til, hvad De Radikale reelt mente om den her sag, med henvisning til, at man jo lidt skifter standpunkt, alt efter om man sidder i regering eller man ikke sidder i regering, lige præcis på det her spørgsmål.
Men så fik vi da i hvert fald præciseret, at Det Radikale Venstre ikke fandt, at der var en urimelighed i relation til det scenarie, som hr. Simon Emil Ammitzbøll remsede op.
Fra konservativ side er vi da altid åbne over for at se på, om der er nogle utilsigtede virkninger i relation til den lovgivning, vi gennemfører her i Folketinget – selvsagt.
Men jeg synes da trods alt, at der er en relevant pointe i det her.
Hvis man ønsker at adoptere, gennemgår man et meget, meget grundigt godkendelsesforløb, hvor bl.a. boligforhold og de økonomiske forhold er noget helt centralt; det skal vurderes, om man er i stand til at give barnet forsvarlige økonomiske forhold, for at man kan få adoption.
Det synes jeg da absolut er en relevant vinkel i den her debat.
Og det er jo også det synspunkt, som Det Radikale Venstre tidligere har fremmet her i Folketingssalen.
Kirsten Brosbøl (S), 2007-03-23:
Jeg skal bare være helt klar over, hvad det er, Det Konservative Folkeparti forestiller sig der så skal ske for at rette op på den her urimelighed, som jeg kan høre på ordføreren at han sådan set er enig i er en urimelighed.
Nu kan jeg høre, at den konservative ordfører er meget optaget af, at man jo går ind og vurderer den økonomiske situation for folk, der adopterer.
Er det så det, vi også skal til på de andre områder?
Altså, hvis man skal insemineres, skal man så også have en vurdering af sin økonomiske formåen, før man kan få lov til det?
Er det det, den konservative ordfører hentyder til?
Skal man så også ind og indkomstgraduere børnetilskuddet for forskellige indkomstgrupper?
Eller hvad er det for en model, Det Konservative Folkeparti forestiller sig vi skal ud i for at rette op på den her urimelige forskelsbehandling?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-03-23:
Nu var det ikke, fordi jeg ikke ønskede at svare på den socialdemokratiske ordførers spørgsmål.
Nej, jeg er sådan set helt enig i den betragtning, som Socialdemokratiet jo har fremmet i det her spørgsmål igennem mange, mange år, og er selvfølgelig også lidt overrasket over, at man pludselig har skiftet holdning til spørgsmålet.
Jeg har ikke givet udtryk for, at der er en urimelighed.
Det var en generel betragtning, da jeg svarede hr. Simon Emil Ammitzbøll på hans spørgsmål om, at hvis der er nogle ting, som følger af den lovgivning, vi gennemfører i Folketinget, der virker urimeligt, er vi selvfølgelig altid klar til at kigge på det.
Og det er altså ikke det samme som at påpege, at det her skulle være en urimelighed.
Det må fru Kirsten Brosbøl endelig ikke lægge mig i munden og anfægte det synspunkt.
Men det kan da godt være, at vi skulle tage en diskussion af, om folk, der får foretaget kunstig befrugtning, skal være berettiget til at få det her tilskud.
Den diskussion vil jeg da meget gerne have.
Jeg vil ikke tage stilling her i dag, men jeg vil meget gerne tage den diskussion, om de skal være berettiget til det.
Kirsten Brosbøl (S), 2007-03-23:
Jeg synes, det er lidt bekymrende at kunne konstatere her i dag, at der tilsyneladende er et flertal bestående af regeringspartierne og Dansk Folkeparti, som er optaget af at komme ind og røre ved det børnetilskud, som en række enlige forældre i Danmark i dag har gavn af.
Det synes jeg er dybt bekymrende.
Det vil jo selvfølgelig i sidste ende gå ud over de børn, som er uden nogen mulighed for at påvirke, hvad det er for nogle forældre, de får, og det er altså dem, man i stedet for vil gå ind at straffe.