runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2012-02-23:
Nu tror jeg altså, at hr. Mike Legarth skal passe en lille smule på, inden han deponerer en vetoret til samtlige danskere over skattelovgivningen i Danmark.
Hr. Mike Legarths eget parti ændrede på skattelovgivningen over for lige præcis bilejerne i 2007 – i øvrigt med vores stemmer, for det var en rigtig fornuftig aftale, der gjorde det billigere at køre i grønne biler og dyrere at køre i de andre.
Vi ændrede på beskatningen, uden at de danske bilejere af den grund havde vetoret.
Det, der er særligt her, og som jeg synes at man skal passe på med at skubbe for meget til fra oppositionens side, er, at vi faktisk tilslutter os den aftale, der ligger, fordi der ud over lovgivningen på det her område også ligger en aftale.
Hvis ikke der lå en aftale, kunne vi bare ændre på lovgivningen uden at tage hensyn til noget som helst, men her er det klart, at der ligger en aftale, og derfor sætter vi os ned ved forhandlingsbordet igen.
Når jeg ikke kan give et klart eller ja eller nej – jeg hader selv, når der står ordførere heroppe, som ikke bare svarer ja eller nej, når de bliver bedt om det – er det, fordi vi endnu ikke har fået et ordentligt serviceeftersyn af området, og derfor synes jeg, det er for tidligt at sige noget.
Jeg er blevet meget vred over, at olieselskaberne afviser at ville forhandle, og hvis det er den attitude, man går til det her med, er det da klart, at vi på et eller andet tidspunkt må kigge på, hvordan vi forholder os til den attitude.
Men vi kan jo ikke lade være med at lave lovgivning, fordi der er nogle, der mener, at de har vetoret.
Sådan foregår tingene altså ikke.
Mikkel Dencker (DF), 2012-02-23:
Jeg sad, da jeg lyttede til fru Rosenkrantz-Theils tale og også til besvarelsen af de andre spørgsmål, der har været, og fik flashback til ordførerens glade fortid i Enhedslisten, for det lød næsten, som om det var Enhedslistens ordfører, der var gået på.
Det lyder også, som om ordføreren er meget imod, Socialdemokratiet er meget imod, den aftale, der blev lavet tilbage i 2003, men vel egentlig bare har måttet acceptere den, fordi man nu er blevet regeringsparti og derfor træder ind i de aftaler, som den tidligere regering har haft med andre parter.
Sådan lyder det i hvert fald.
Så derfor undrer jeg mig også, nu hvor jeg sidder og slår op på Folketingets hjemmeside og ser, hvordan der blev stemt i 2003, da den her aftale var til tredje behandling, for L 48 og L 62 fra samlingen 2003-04 blev vedtaget af Venstre, Socialdemokratiet, Dansk Folkeparti, Konservative, Radikale Venstre og Kristendemokraterne.
Så selv om man var meget imod det, har man jo stemt for alligevel.
Kan ordføreren forklare, hvordan det kan være, at man stemte for noget, som man var så meget imod, og kan ordføreren ikke bekræfte, at vi faktisk har fået et langt større provenu med den nye aftale fra 2003 end med den aftale, der var inden da?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2012-02-23:
Jeg kan ikke forklare hr. Mikkel Denckers opslag på internettet.
Det kan godt være, at det er rigtigt, men Socialdemokratiets holdning på det tidspunkt var, at man ikke ønskede at indgå i den aftale, og Socialdemokratiet var ikke aftalepart, og derfor er det først nu, at Socialdemokratiet sammen med SF har tiltrådt aftalen, efter at vi er blevet regeringsparti, som en god dansk parlamentarisk skik vil vide.
Grunden til, at jeg stod og grinede før, da hr. Mikkel Dencker sagde det med Enhedslisten, er, fordi jeg tror, at hr. Per Clausen sidder og bliver ret fornærmet over, at der siges, at jeg lyder som en fra Enhedslisten.
Men jeg vil sige, at på det tidspunkt forhandlede Socialdemokratiet og SF og Enhedslisten med hinanden.
Jeg var selv den, der forhandlede på vegne af Enhedslisten dengang, og derfor kan jeg huske det ret tydeligt.
Det var hr. Svend Auken, der forhandlede på vegne af Socialdemokratiet sammen med hr. Ole Stavad.
Jeg vil sige det sådan, at vi gik ind til de forhandlinger sammen, og vi forlod dem sammen, fordi vi ikke mente, at beskatningsniveauet blev højt nok.
Så jeg vil gerne anerkende, at det blev højere, end det var før – fair nok –
men der var ikke nogen af de tre partier, der på det tidspunkt, uden at jeg skal tale på vegne af de to andre, var villige til at binde sig på det for lave beskatningsniveau så mange år ud i fremtiden.
Nu var Enhedslisten og Socialdemokratiet som bekendt også enige i 2003, og der sagde begge parter nej.
Jeg kan derfor godt forstå, at hr. Lars Christian Lilleholt kan høre, at der er en eller anden form for sammenlignelighed mellem standpunkterne.
Vi mener ikke, at den aftale i 2003 skulle være indgået.
Nu er den blevet indgået, og så må vi tage udgangspunkt i den aftale.
Vi mener også, at det er fuldstændig klart, at der står i den aftale, at hvis forudsætningerne forandrer sig, kan man tage det op til genforhandling.
Det var i øvrigt en ualmindelig klog måde at skitsere tingene på af de partier, der indgik aftalen, for når man laver 40-årige aftaler med nogen som helst, bliver man selvfølgelig nødt til at tage højde for, at tingene kan forandre sig.
Det har de gjort, og derfor er der grundlag for at forhandle igen.
Jeg mener ikke, at olieselskaberne kan sige nej til en forhandling, for der ligger i aftalen, at vi har ret til den genforhandling, og det vil sige, at det ikke er en mulighed at blive væk fra det forhandlingsbord.
Hvis man gør det, har man efter min mening brudt aftalen.
Lars Christian Lilleholt (V), 2012-02-23:
Kan der ændres i rammevilkårene vedrørende olieudvindingen, hvis ikke der er enighed mellem parterne?
Ja eller nej?
Jesper Petersen (SF), 2012-02-23:
Jamen der kan ikke udstedes nogen vetoret til nogen andre end Folketingets partier, folketingsflertallet, når det handler om at lave beskatningslove i det her land.
Det kan der ikke, og det skal der ikke efter min mening.
Men jeg synes da, at hr. Lars Christian Lilleholt skal tage imod det, som jeg synes er det, der i hvert fald oprigtigt er ment med det her, altså en fremstrakt hånd.
Uanset hvad der skal ske på området, er det ønskeligt, at der er brede flertal omkring det, men det er også sådan, at aftalen indebærer mulighed for genforhandlinger, hvis forudsætningerne ændrer sig, og det må man sige at de i allerhøjeste grad har gjort.
Per Clausen (EL), 2012-02-23:
Nu er det jo altid vanskeligt at forholde sig til situationer, som jeg er lidt ked af at måtte konkludere næppe indtræder, mens jeg sidder i Folketinget.
Det er jo ret indlysende, eftersom jeg holder op efter næste valg.
Men jeg vil godt sige til hr. Mike Legarth, at hvad angår olieudvindingen og gasudvindingen i Nordsøen, er det vores klare opfattelse, at den danske stat oprindelig havde været betydelig bedre tjent med, at der havde været en stærk statslig aktør på det område, så man ikke havde været afhængig af private olieselskaber.
En lille smule af den erkendelse sneg sig jo også ind i den borgerlige regering omkring 2002, hvor man alligevel forsøgte at få staten på banen, sådan at staten er kommet tilbage på banen, desværre på en sådan måde, at det mest bliver i form af, at vi kommer til at betale for oprydningen efter de andre.
Mike Legarth (KF), 2012-02-23:
Vi fik jo et klart svar.
Det ville være en dødssejler.
Det ville føre direkte ud over afgrunden.
Vi ville ikke kunne overleve konkurrencemæssigt som land.
Men jeg synes bare, at det i sådan en debat her er vigtigt lige at finde ud af, hvem der står hvor.
Tak for svaret.
Per Clausen (EL), 2012-02-23:
Jeg vil bare i al stilfærdighed sige til hr. Mike Legarth, at det var rigtig dejligt, at han syntes, at svaret var klart.
Så var det bare så meget mere beklageligt, at han misforstod svaret.
For Enhedslisten har sådan set ingen intentioner om at beskatte virksomheder så hårdt, at de giver op, og at staten bliver nødt til at overtage dem.
Min pointe er sådan set også, at det, vi foreslår nu i forhold til indvinding af nordsøolien, såmænd bare er at beskatte olieselskaberne så meget, at de ikke tjener seks gange så meget i gennemsnit, som en almindelig virksomhed på land gør, men måske kun to-tre gange så meget.
Der er lang vej til at beskatte os til socialisme ad den vej, må jeg desværre sige til hr. Mike Legarth, og det er heller ikke det, der er planen.
Planen er at sikre, at den danske stat får sin rimelige andel af indtægterne fra vores egen olie.
Villum Christensen (LA), 2012-02-23:
I Liberal Alliance lægger vi naturligvis afgørende vægt på, at staten holder sine aftaler.
Det skal den også, når det gælder om at være ordholdende i forhold til aftaler.
Går man ind i eventuelle justeringer af meget vidtrækkende aftaler, som der her er tale om i forbindelse med Nordsøaftalen, er det derfor også vigtigt, at man i fortolkningerne tager afsæt i de principper, aftalen er bygget op omkring.
Her finder jeg anledning til at notere mig aftalens indledende afsnit, hvoraf det fremgår, at aftalen sigter mod at skabe stabile og langsigtede rammer – stabile og langsigtede – for bevillingshaverne og deres partneres efterforsknings- og indvindingsvirksomhed og samtidig sikre en robust fordeling mellem staten og bevillingshaverne, som der skrives.
Der er tale om opgaver, staten slet ikke vil kunne magte alene, og derfor er et gensidigt tillidsforhold om aftalegrundlaget naturligvis meget centralt.
Men det er selvfølgelig også vigtigt, at vi, når vi lever i en volatil verden, hele tiden er fuldt oplyst om, hvorvidt der er grundlag for eventuelle justeringer.
I meget langvarige aftaler er der altid god grund til, at man en gang imellem giver hinanden plads til, at man kan kigge hinanden i øjnene.
Jeg skal ikke undlade at gøre opmærksom på, at det jo ikke er første gang, at erhvervslivet har med aftaler at gøre, der opererer med genforhandlingsklausuler.
Det lyder næsten i vores debat her, som om det er første gang, man skal til at fortolke, hvad det betyder.
Det betyder naturligvis det, der fremgår af ordene, nemlig at man har ret til at forhandle.
Man har ikke ret til et bestemt indhold, men man har ret til at sætte sig ved et bord og forhandle, og det er der jo rigtig, rigtig meget fornuftigt i, især når vi har med 30-40-årige tidshorisonter at gøre, og når vi har med så store beløb at gøre og med en teknologiudvikling at gøre, der er umulig at forudse.
Vi skal selvfølgelig have sådan nogle aftaler, der opererer med den slags klausuler.
Det vil et voksent og fornuftigt Folketing selvfølgelig også kunne håndtere, det er jeg ret overbevist om.
Jeg skal anmode om, at vi ikke bruger rigtig meget tid på at diskutere, hvad nu hvis og hvis, for det er jo netop serviceaftalens formål at kigge på, hvad der kan lade sig gøre, og hvad der ikke kan lade sig gøre.
Per Clausen (EL), 2012-02-23:
Det må jo være rart for regeringen at vide, at den altid kan hente et flertal i Folketinget, hvis hr. Mike Legarth ikke leverer stemmer til det.
Men jeg vil bare spørge hr. Mike Legarth om en enkelt ting, for jeg forstod, at man ikke kunne lave noget, der ændrede forudsætningerne, når folk nu havde investeret osv. ud fra én præmis.
Kan hr. Mike Legarth ikke huske, at han selv stemte for dramatiske forandringer af efterlønnen?
Jeg kender masser af mennesker, som har indbetalt til den ordning ud fra nogle ganske bestemte forudsætninger, som hr. Mike Legarth ændrede over night.
Jeg vil bare spørge hr. Mike Legarth, om der gælder andre regler for Shell end for arbejdsmand Petersen, der år ud og år ind har betalt til efterlønnen, og hvis betingelser hr. Mike Legarth ændrede dramatisk fra den ene dag til den anden.
Mike Legarth (KF), 2012-02-23:
Der er en dramatisk forskel, og det er ikke noget godt eksempel.
Det Konservative Folkeparti har altid været imod og altid stemt imod efterlønnen, og alene det sender jo boomerangen lige tilbage i nakken på hr. Per Clausen.
Vi har aldrig støttet den, så derfor ændrede vi ikke på noget.
Per Clausen (EL), 2012-02-23:
Jamen det her handler jo slet ikke om hr. Mike Legarth eller Det Konservative Folkeparti.
Det handler om staten og Folketinget.
For hr. Mike Legarth siger til Socialdemokraterne, som jo var imod den her aftale, at nu har de anerkendt, at aftalen er indgået, og det skal de bøje sig for.
For man kan ikke, som hr. Mike Legarth siger, som stat tillade sig at ændre betingelserne grundlæggende for nogle, der har investeret, fordi de troede, at reglerne var sådan og sådan.
Det gælder for Shell, men den forpligtelse har den danske stat ikke over for arbejdsmand Petersen, hvis efterløn man dramatisk kunne forringe fra den ene dag til den anden, selv om arbejdsmand Petersen jo havde indbetalt til efterlønnen ud fra samme forventning, som Mærsk har investeret i Nordsøen ud fra.
Men det er jo klart nok, at hr. Mike Legarth ser, at der er en stor forskel på de to situationer.
Det synes jeg i grunden også.
Mike Legarth (KF), 2012-02-23:
Til en start leverer vi netop de penge tilbage.
Vi betaler jo pengene tilbage, så det ikke får nogen konsekvenser.
Men i øvrigt er det generelt sådan for Det Konservative Folkeparti, at vi kompenserer for de ændringer, vi laver, sådan at man netto holder sig inden for det, man kan betragte som skattestoppet, sådan at der netto ikke er noget tab.
For hvis det var sådan, at man havde fastholdt efterlønnen, havde folk skullet betale meget mere i skat, uanset hvilke indtægtsforhold de havde haft, og så havde de netto haft færre penge til rådighed og haft færre muligheder for at udfolde sig.
Så man kan ikke drage den konklusion.
Man skal opføre sig ordentligt, og man skal ikke med tilbagevirkende kraft ændre på ting, hvor folk har handlet i god tro, hvis man overhovedet kan undgå det, og det kan man her – sagtens.
Jeg vil sådan set gerne høre, hvordan Enhedslisten egentlig ville stille sig, hvis nu man havde 90 mandater.
Skulle der så overhovedet findes en virksomhed, der hed A.P. Møller – Mærsk A/S, eller skulle det være staten, der drev al den form for virksomhed?
Per Clausen (EL), 2012-02-23:
Nu kan man tale om beskatning.
Olien og gassen er jo det danske samfunds.
Vi har lejet nogle til at bringe det i land, og dem, der bringer det land, har en indtjening for det arbejde, som jeg tror er seks eller syv gange så stor som den, gennemsnittet i det danske erhvervsliv har.
Så mon ikke vi skal konstatere, at Venstre udfører et ihærdigt arbejde for at forsvare nogle multinationale koncerner, Shell, Chevron og det hæderkronede Mærsk, og deres mulighed for at have en ekstraordinært stor fortjeneste for at udføre et arbejde for den danske stat?
Det er sådan, kendsgerningerne er.
Mike Legarth (KF), 2012-02-23:
Mener hr. Jesper Petersen, at man under en genforhandling kan diktere nye præmisser, som modparten ikke er enig i – ja eller nej?
Jesper Petersen (SF), 2012-02-23:
Jamen jeg er da ikke i tvivl om, at de selskaber, det drejer sig om, vil være meget interesserede i at medvirke til en eventuel genforhandling af aftalen, og det sker måske, efter at det her serviceeftersyn er lavet.
Jeg synes, der er indicier – hvordan oliepriserne har udviklet sig, og nogle af de punkter, hvor vi har kritiseret den gamle aftale – der peger i retning af, at der bør genforhandles.
Men nu laver vi et serviceeftersyn, og så får vi se.
Og så vil olieselskaberne da også have en interesse i at dukke op til forhandlingerne.
Hvem ved, om vi har en fælles interesse i også at diskutere mulighederne for fremtidens olieudvinding.
Mike Legarth (KF), 2012-02-23:
Nu skal vi jo ikke manipulere med dagsordenen, vil jeg gerne sige til hr. Jesper Petersen; vi taler ikke om vetoret, vi taler om, at der er indgået en aftale mellem staten og olievirksomhederne med A.P. Møller Mærsk i front.
Der står så i teksten, at den kan genforhandles.
Det er ikke vores opfattelse, at man kan genforhandle og derved via et diktat ændre på præmisserne, hvis modparten ikke er enig.
Synes man, man kan ændre på den måde?
Går Socialistisk Folkeparti også ind for at lave nye aftaler med tilbagevirkende kraft, hvor folk må gå fra hus og hjem, fordi staten lige pludselig mangler penge, og nu skal de så bare betale.
Det har vi jo en tradition for at vi ikke gør; vi laver ikke ændringer med tilbagevirkende kraft, hvis folk har handlet i god tro.
Jesper Petersen (SF), 2012-02-23:
Hvis man tænker hr. Mike Legarths ræsonnement til ende, ville det jo være sådan, når man lavede love og havde diskussioner om beskatning, og hvis der var nogle, der ikke var enige, så kunne det ikke blive til noget.
Hvis man tænker det til ende, er det, hr. Mike Legarth vil udstede, jo en vetoret.
Og det mener jeg ikke er muligt.
Så synes jeg i øvrigt ikke, at det går at sammenligne med ting, der sker med tilbagevirkende kraft; det har det jo ikke noget at gøre med.
Den tidligere regering, som hr. Mike Legarths parti jo var en del af, ændrede jo også på afgifter, der for fremadrettede indtægter havde betydning for f.eks. de virksomheder, der er i berøring med energiafgifterne.
Der er det jo ikke sådan, at bare fordi man har lavet en bestemt investering på et bestemt tidspunkt, så vil man til evig tid have de samme beskatningsvilkår; de kan ændre sig.
Det må vi jo så se om det her serviceeftersyn giver anledning til at gøre.
Og det er altså Folketinget, der bestemmer her i landet, hvordan beskatningen skal foregå.
Lars Christian Lilleholt (V), 2012-02-23:
Det er jo en kendt sag, at ordføreren og Enhedslisten er imod alt, hvad der har med Mærsk at gøre.
Man kæmper en brav kamp mod Mærsk.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvad det egentlig er, Enhedslisten vil.
Hvor meget skal Mærsk og de øvrige selskaber betale i skat, hvis det står til Enhedslisten?
Per Clausen (EL), 2012-02-23:
Ifølge de beregninger, som tænketanken Concito har lavet, ville det, hvis vi fulgte kulbrinteudvalgets forslag tilbage fra 2001 og beskattede på den måde, give staten ca. 10 mia. kr. ekstra hvert eneste år i de kommende år.
Jeg kan sige, at med et resultat, der lå i den størrelsesorden, kunne man være sikker på at have Enhedslistens støtte.
Lars Christian Lilleholt (V), 2012-02-23:
Jamen beskatningen af gas og olie i Nordsøen er jo i forvejen langt højere end beskatningen af det øvrige erhvervsliv i Danmark.
Anerkender Enhedslisten det?
Mikkel Dencker (DF), 2012-02-23:
Nu er det jo ikke ud af den blå luft, at forestillingen om det blå stempel er kommet ind på nethinden.
Jeg har været medlem af Folketinget i godt 10 år, og i den tid, jeg har siddet i Folketinget, har jeg aldrig været ude for, at regeringen eller de andre japartier i Folketinget har stemt imod et direktiv.
Jeg ved godt, at regeringen og også Det Radikale Venstre lægger vægt på, at man skal sidde med ved bordet, og det gør man ganske givet også ved mange af de møder, der foregår i EU, men jeg tror ikke, at det er den danske repræsentant, der egenhændigt får lov til at skrive alle de her direktiver, og så sidder de andre og klapper i hænderne, fordi det må være godt, når det er Danmark, der kommer med det.
Det kunne jo også være, at der bliver vedtaget noget i EU, der ikke er udelt begejstring for blandt de danske ministre, men hvor de jo så af hensyn til samarbejdet alligevel siger ja til, at det bliver vedtaget.
Når det så havner i postkassen i ministerierne, hvor der står med venlig hilsen EU, så finder man det blå stempel frem.
Kan ministeren bekræfte, at regeringen aldrig har stemt imod et direktiv fra EU?
Martin Lidegaard (RV), 2012-02-23:
Det kan jeg til fulde bekræfte.
Nu skal det jo ikke udvikle sig til en stor europapolitisk diskussion, selv om det jo sådan set er et spændende tema.
Altså, et EU-direktiv er jo EU's lovgivning, så der er jo ikke noget mærkeligt i, at man som regering fremsætter et lovforslag, der kan implementere det direktiv i dansk lovgivning.
Det er sådan set sådan, reglen er, når man er medlem af EU og synes, at det er en god idé.
Så er det jo ligesom i Folketinget, nemlig at det ikke er alle love i Folketinget, som alle partier altid er lige glade for.
Det er heller ikke sådan, at alle borgere altid er lige glade for alle de love, der bliver vedtaget i Folketinget, men det er de færreste borgere, der ønsker Folketinget afskaffet af den grund.
Sådan er demokratiet, uanset om vi befinder os i Europa eller i Danmark.
Mikkel Dencker (DF), 2012-02-23:
Det bringer mig ind på noget andet, som jeg ville have sagt i mit første indlæg, hvis jeg havde haft mere taletid.
Ministeren var inde på, at han satte sig i mit sted og tænkte, at det måtte være svært at være EU-skeptiker, for hvad skal man sige, hvis der er noget godt i et EU-direktiv?
Jeg kan så fortælle ministeren, at så siger vi ja.
Vi læser simpelt hen direktiverne igennem og tager stilling til dem: Siger vi ja eller nej til dem; er det, der står, godt eller skidt?
Det er i modsætning til japartierne, som jo kritikløst bare stemmer ja hver eneste gang, for det er jo det, der er tilfældet.
Jeg kan jo bare nævne madsminkedirektivet.
Det er så ikke den nuværende regering, der har implementeret det, men der var jo også en af de fantastiske ting, der kom fra EU, som ukritisk bare blev vedtaget af de fem eller seks japartier her i Danmark.
Så jeg vil bare sige, at vores rolle er meget nemmere.
Martin Lidegaard (RV), 2012-02-23:
Det glæder mig, at Dansk Folkepartis ordfører er tilfreds med sin position.
Jeg vil ikke udelukke, at det nogle gange er sværere at gå ind i det forpligtende demokrati, forhandle et resultat, vel vidende at man ikke hver gang kan få det præcist, som man vil have det.
Det er selvfølgelig alt andet lige nogle gange en mere besværlig position, men det er altså også der, man får indflydelsen, og det er også den måde, demokratiet måske fungerer bedst på, både i Danmark og i EU.
Mikkel Dencker (DF), 2012-02-23:
Nordsøolien leverer et markant bidrag til statens indtægter og har gjort det i mange år; det samme gør sig gældende for energiforsyningen.
Her leverer Nordsøen i en sådan grad, at Danmark har været selvforsynende med olie og gas i rigtig mange år.
Dermed forsyner Nordsøen Danmark med finansiering af vores velfærdssamfund, som alle danskere nyder godt af, og der leveres energi til transport og til varme.
Der er faktisk stadig væk mange danskere, der har et gasfyr eller oliefyr stående, som de bruger til opvarmning, og det er de glade for, og det synes jeg de skal have lov til at blive ved med – men det er så en helt anden sag.
Det er markante bidrag til det danske samfund, som vi i Dansk Folkeparti meget gerne ser fortsætter mange år ud i fremtiden, og vi ser gerne, at de bidrag maksimeres.
Pessimistiske røster siger, at olie- og gasforekomsterne i den danske del af Nordsøen snart vil være brugt op eller i hvert fald vil være for nedadgående.
Sidste efterår opstod der desuden en diskussion om, om statens indtægter fra nordsøolien har et niveau, som modsvarer indvindingens omfang, og derfor har jeg forstået, at regeringen besluttede at gennemføre et serviceeftersyn af den gældende aftale om Nordsøen.
Det er baggrunden for, at Dansk Folkeparti har valgt at indkalde til den her forespørgselsdebat.
Vi ønsker at diskutere tidshorisonten og udsigterne i øvrigt for olie- og gasudvinding i Nordsøen, og herunder hvordan det bebudede serviceeftersyn og eventuelle genforhandling kan benyttes til at optimere udnyttelsen af naturressourcerne, både til gavn for samfundet og også under hensyntagen til de gældende aftaler.
For jeg vil også understrege, at det er vigtigt for Dansk Folkeparti, at de aftaler, der allerede måtte være, bliver respekteret.
Per Clausen (EL), 2012-02-23:
Jeg vil godt spørge hr. Mikkel Dencker, om han ikke er enig med mig i, at den aftale, man indgik i 2003, var baseret på nogle helt, helt andre oliepriser end dem, vi har nu, og at man, hvis man havde vidst det i 2003, nok ville have lavet en anden aftale, f.eks. hvor man kunne have taget udgangspunkt i i Kulbrintebeskatningsudvalgets forslag, som jo fremadrettet, i hvert fald i de kommende 10 år, formentlig ville give op imod 10 mia. kr. ekstra til staten hvert år.
Det andet spørgsmål, jeg godt vil stille til hr. Mikkel Dencker, er: Er hr. Mikkel Dencker enig med mig i, at der inden for den aftale, der er indgået, godt kan ændres i beskatningen?
Lars Christian Lilleholt (V), 2012-02-23:
Når jeg hører ordføreren, kommer jeg i tvivl om, hvorvidt det er den samme regering, ordførerens parti og ministeren er medlem af, eller om ordføreren i højere grad er enig med Enhedslisten.
Jeg vil godt spørge ordføreren, om ordføreren er enig med ministeren i, at ændringer i 2003-aftalen forudsætter enighed mellem parterne og skal ske inden for rammerne af den aftale.