Mette Gjerskov (S), 2012-06-06:
Jamen jeg vil da gerne starte med at takke ordførerne for debatten.
Der er ligesom blevet skabt en stemning af, at ministeren ikke var parat til at forsvare lovforslaget.
Jeg stiller gerne op – og her er jeg – nøjagtig som man plejer at gøre som minister, nemlig at gå på til sidst for at svare på spørgsmålene.
Jeg ved godt, at der har været en meget engageret debat, og det er jeg glad for, men jeg må vel også sige, at både debatten i dag og lovbehandlingen af L 145 har været præget af, at oppositionen har meget, meget svært ved at skelne mellem, hvad der vedrører den allerede vedtagne randzonelov, som VKO besluttede tilbage i forbindelse med »Grøn Vækst«, og hvad der vedrører det foreliggende lovforslag, L 145.
Faktisk kan jeg sige, at jeg har fået langt over 100 spørgsmål til det her lovforslag, og det er under halvdelen af dem, der overhovedet vedrører det her lovforslag.
Jeg kan kun se det, som at den tidligere regering i høj grad rygcrawler væk fra deres egen tidligere politik, fra dengang de sad i regering.
Som man måske kan huske, undlod et mindretal, S, SF, Radikale Venstre, Enhedslisten og medlemmer uden for grupperne, i 2011 at stemme for det oprindelige forslag til randzoneloven, fordi vi faktisk havde stillet to ændringsforslag, som ikke kunne blive vedtaget.
Vi ville gerne have, at randzonerne blev dyrkningsfri, og vi ville gerne sikre offentligheden adgang til randzonerne ligesom til alle andre naturarealer, vi har i Danmark, der er tilsvarende.
Så man kan sige, at det, vi sagde før valget, og som vi stemte for før valget, har vi nu fremsat et lovforslag om, og det mener vi så stadig væk efter valget.
Jeg synes, det er vigtigt at holde fast i, at randzonerne, som jo altså er op til 10 m brede zoner langs vandløb, i alt 50.000 ha, er blevet besluttet af den tidligere regering, dels som kompensation for de 160.000 ha, der er mistet på grund af oppløjning af brak, dels for at udlede mindre kvælstof, fosfor og sprøjtegift til vores vandmiljø.
Så der er altså et klart formål med randzoneloven.
Vi har syntes, at når man udlægger naturarealer, skal man også give borgerne adgang.
Vi har også syntes, at når man kalder det dyrkningsfri zoner, skal de også være dyrkningsfri.
Så skal vi jo ikke have energiafgrøder, hverken poppel, der er meget høje, eller store pilekrat, der også er rigtig høje.
Og det er faktisk noget, som vi havde anset for at være forholdsvis ukompliceret, for det stod jo meget, meget tydeligt i høringssvarene allerede ved det første lovforslag, at Landbrug & Fødevarer havde sagt – og jeg tror, jeg citerer, når jeg siger det – at det ikke var praktisabelt at dyrke energiafgrøder i randzonerne.
Så det er ikke en kæmpestor indskrænkning, det synes jeg bare vi skal holde fast i.
Der er blevet sat en lang række spørgsmålstegn ved kortmaterialet, der ligger her, og jeg vil sige, at jeg gennemfører den lov, den tidligere regering har vedtaget.
Jeg gennemfører den på nøjagtig det samme grundlag som det, der lå efter den tidligere regering.
Kortgrundlaget vil blive så fuldstændigt som muligt, det vil ligge der i juli måned, og hvis ikke det ligger der i god tid inden lovens gennemførelse, må vi jo tage stilling til, om loven skal gennemføres på det rigtige tidspunkt.
Det er nøjagtig, som jeg plejer at sige.
Der, hvor der er et udestående, er jo det med de her 2 m bræmmer, som er 20 år gamle, og som endnu ikke er fastlagt på alle kort.
Det er det, der kan være udestående, som det ser ud lige nu.
Men der er ikke noget som helst anderledes i det, end der hele tiden har været, siden loven blev vedtaget.
Jeg kan godt forstå, med den store debat, der har været rejst, at ændringerne giver anledning til mange spørgsmål og mange bekymringer hos de berørte lodsejere, men jeg synes, det er vigtigt at holde fast i, at der lægges op til en afbalanceret brug af naturen i overensstemmelse med de gældende regler fra naturbeskyttelsesloven.
Men det handler om, at lige så vel som vi har adgang til vores kyster, så får vi nu også adgang til vores vandløb, og det tror jeg vil være en glæde for mange.
Jeg hører, og det har vi hørt under lovbehandlingen – det tror jeg nu ikke har så meget med offentlighedens adgang at gøre, men i det hele taget med randzonerne – at landbruget ikke bryder sig om randzoner.
Det gjorde de ikke under den tidligere regering, det gør de ikke under den nuværende regering, og sådan er det.
Det ændrer ikke ved, at det er det mest omkostningseffektive middel overhovedet til at reducere udledning af kvælstof, men landbruget bryder sig ikke om det.
De har varslet, at de vil lægge sag an mod staten.
Jeg synes altid, det er godt, at man bruger demokratiet.
Man har mulighed for at anlægge sag, og det skal man selvfølgelig have lov til.
Nu kan jeg så forstå i dag, at Dansk Folkeparti vil forsøge at samle de 60 stemmer her i Folketinget, der skal til for at få en folkeafstemning om offentlighedens adgang til randzoner, og det er man jo i sin fulde ret til.
Det er de demokratiske vilkår.
Ønsker man, at der skal være en folkeafstemning om det her spørgsmål, så er man naturligvis velkommen efter de gældende regler.
Jeg er ikke sikker på, at man så ville vinde den folkeafstemning, hvis den kom, men det kan man jo altid lade komme an på en prøve, som Dansk Folkeparti siger.
Jeg vil sige, at jeg måske synes, det er et meget voldsomt middel at tage i brug omkring den her lovgivning, men der kan man jo synes forskelligt.
Jeg vil gerne sige, at vi jo stiller vejledende kortmateriale til rådighed for lodsejerne, i forhold til hvor det er, der er vandløb.
Der er mange, der har rejst spørgsmålet.
De få, der så er i tvivl, er dem, vi skal have afklaret.
I forhold til nogle af de ting, der er blevet spurgt om, må jeg sige, at jeg kunne høre på Venstres ordfører, at jeg har tænkt mig at overføre 700 mio. kr. fra søjle 1 i enkeltbetalingen for at finansiere randzonerne.
Det må jeg bare tage fuldstændig klart afstand fra.
I randzonerne vil man kunne få enkeltbetaling, det svarer til 105 mio. kr. om året, og derudover vil man kunne få kompensation for randzonerne, det er 95 mio. kr. om året.
Det vil sige, at landbruget får 200 mio. kr. om året samlet set i forbindelse med det her lovforslag.
Så hvor de der 700 mio. kr. kommer fra, skal jeg ikke kunne sige, men det har i hvert fald ikke noget med randzonerne gøre.
Dansk Folkeparti siger, at det her er gratis gaver, som regeringen uddeler.
Nej, 200 mio. kr. om året er alligevel penge, og det synes jeg er vigtigt at holde fast i.
Det er ikke gratis for staten at lave de her randzoner.
Dansk Folkeparti er så også meget utilfreds med, at regeringen bruger sit flertal.
Det er jo sådan, demokratiet hænger sammen, nemlig at flertallet kan bestemme.
Men vi har sådan set nogle meget gode rammer her i Folketinget for, at hvis vi gerne vil have nogle brede vedtagelser, som vi er sikre på ikke bliver ændret, når der kommer en ny regering til, så laver man forlig.
Man laver brede forlig.
Og man kan altså ikke både smide folk på porten og gennemføre sin egen lovgivning snævert og så komme og være sur bagefter, fordi man ikke længere har flertallet.
Så må man jo give og tage, som man gør i et forlig.
Det var Dansk Folkeparti ikke parat til, og det var den tidligere regering ikke parat til.
Ærgerligt.
Det betyder, at vi står fuldstændig frit i forhold til lovgivningen i dag, og det betyder naturligvis, det vil enhver kunne have regnet ud, at de ændringsforslag, vi dengang stillede til lovforslaget, vil vi komme med igen.
Det, som vi sagde inden valget, gør vi efter valget.
Måske lige en kort bemærkning i forhold til Det Konservative Folkeparti, som nævner spørgsmålet om grundloven igen: Jeg vil bare sige, at jeg slet ikke for mig kan se en regering i det her land, som stiller sig op med et lovforslag, som er gennemgået af regeringen, som er gennemgået kammeradvokaten, og at det, man så stiller sig op med, er noget, som er grundlovsstridigt.
Altså, nu må jeg lige bede om, at man kommer frem til virkeligheden.
Hvis jeg havde den ringeste tvivl i mit sind om, at det her var en krænkelse af grundloven, havde jeg ikke fremsat forslaget.
Skulle det på et eller andet tidspunkt vise sig, at det er en krænkelse af grundloven, bliver det naturligvis trukket, men det har jeg intet som helst belæg for at sige, at det skulle blive.
Nej, det har hele tiden været vores holdning, også før lovforslaget overhovedet blev fremsat og der kom høringssvar.
Det var faktisk allerede en del af »Grøn Vækst«-forhandlingerne, at vi ikke ønskede, at alle vores vandløb skulle plastres til med energiafgrøder, fordi de nemt kan blive høje og af kratlignende karakter, så man slet ikke kan se vandløbene, så det får en påvirkning på dyrelivet langs vandløbene.
Men vi har så samtidig kunnet konstatere, at landbruget så selv siger, at de heller ikke ønsker det.
Det kan ikke lade sig gøre i virkeligheden.
Det er jo det, de mener, når de siger, at det ikke er praktisabelt.
Derfor mener jeg faktisk, at det er en meget begrænset ændring af loven, og jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvorfor det skulle vække så stor furore blandt Venstres folketingsmedlemmer.