Carina Christensen (KF), 2008-12-04:
Beslutningsforslagets emne er tidligere blevet rejst af Dansk Folkeparti ved et § 20-spørgsmål til min forgænger i 2002 og til ministeren for nordisk samarbejde i 2005.
Både dengang og nu har regeringen afvist opfordringen til at indlede forhandlinger med Sverige om tilbagelevering af krigsbytte.
Spørgsmålet om tilbagelevering af kulturgenstande, der for hundreder af år siden er taget som krigsbytte, er en vanskelig problemstilling, men de pågældende genstande er som bekendt kommet til Sverige i en tid, hvor det var sejrherrens ret at tage krigsbytte.
Som den tidligere kulturminister redegjorde for tilbage i juli 2002, har de antikvariske myndigheder i Sverige det synspunkt, at man ikke skal begynde at tilbagelevere de ganske mange kulturgenstande, som de svenske hære i 1600-tallets krige bragte hjem som krigsbytte, fordi konsekvenserne af en sådan tilbageleveringspolitik ville være ganske uoverskuelige.
Hvornår skulle man i givet fald stoppe?
I Danmark har vi en fuldstændig tilsvarende holdning.
Men vi har også taget krigsbytte.
Konsekvenserne af at begynde en konsekvent tilbageleveringsproces er uoverskuelige.
Det handler jo ikke alene om en udveksling mellem Sverige og Danmark, men også om en udveksling af kulturværdier, som i givet fald kunne udstrækkes til hele det internationale samfund.
Der er i dag et ganske glimrende internationalt samarbejde mellem museerne, bl.a. med Sverige, som har resulteret i, at sådan nogle kulturgenstande fra tid til anden udlånes med henblik på udstilling i oprindelseslandet.
F.eks. har dronning Margrethe I’s formodede brudekjole været udstillet i København.
I beslutningsforslaget er det nævnt, at Danmark har tradition for i visse tilfælde at tilbagelevere udvalgte kulturgenstande til oprindelseslandene.
Det er korrekt, men der er i givet fald tale om en anden situation.
Danmark vælger i disse tilfælde på frivillig basis, typisk på eget initiativ og uden folkeretlig forpligtelse at tilbagelevere udvalgte genstande af politiske grunde.
I alle tilfælde skyldes tilbageleveringerne, at genstandene har været i dansk besiddelse af helt særlige historiske grunde som følge af tidligere dansk herredømme over de pågældende lande eller øer.
Det er også helt i tråd med UNESCO's anbefalinger på det her område.
I beslutningsforslaget er det i øvrigt også nævnt, at Sverige ikke følger FN's regler om tilbagelevering af civilt krigsbytte.
Jeg kan hertil oplyse, at Danmark ratificerede Haagerkonventionens første protokol tilbage i 2003.
Hvis det er den Haagerkonvention, der henvises til i beslutningsforslaget - det er jeg lidt i tvivl om -
kan jeg oplyse, at den konvention ikke har tilbagevirkende kraft, og den kan derfor ikke bruges i flere hundrede år gamle sager om civilt krigsbytte.
Af de grunde, som jeg har nævnt, ønsker regeringen principielt ikke at rejse krav over for den svenske regering om tilbagelevering af de nævnte genstande, og vi kan således ikke støtte beslutningsforslaget.
Jeg synes bestemt, man skal tage det arbejde, der foregår i UNESCO, meget alvorligt, og det gør Danmark jo også.
Som det er nævnt i beslutningsforslaget, og som jeg også var inde på før, har vi her i Danmark haft en tradition for i visse tilfælde at gå ind og tilbagelevere udvalgte kulturgenstande til oprindelseslandene.
Men det er bare en anden situation, end når det er krigsbytte, man taler om.
I de tilfælde har det været på frivillig basis, typisk på vores eget initiativ og uden en folkeretlig forpligtelse, at vi har valgt at tilbagelevere de her udvalgte genstande af politiske grunde.
Og i alle tilfælde har tilbageleveringerne skyldtes, at genstandene havde været i dansk besiddelse af helt særlige historiske grunde, som følge af tidligere dansk herredømme over de pågældende lande eller øer.
Og det er helt i tråd med UNESCO's anbefalinger på det her område.