runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen S. Lundsgaard (KF), 2010-02-25:
Vi må ud i verden for at lære, og vi må blive så gode, at vi tiltrækker de bedste elever og lærere til vores uddannelsessystem og får dem til at blive i Danmark til gavn for Danmark og vores erhvervsliv.
Derfor er den fremsatte internationalisering af universitetsloven et lovende og nødvendigt skridt mod en globalisering af vores universitetssektor.
En anden positiv effekt af lovforslaget kan blive, at udlandets tradition for at færdiggøre studierne tidligere end danske studerende kan smitte af.
Et udlandsophold giver også smag for at være mobil, flytte efter de bedste muligheder for at udfolde sig professionelt.
Det fremsatte lovforslag giver universiteterne en ny ramme for at udbyde kandidatuddannelser sammen med udenlandske universiteter.
De studerende får således en mulighed for dobbeltgrader eller multiplegrader.
Dette har stor betydning for senere jobmuligheder, når de internationale universiteters prestige kan kobles til ph.d.-titlen.
Universiteterne får desuden mulighed for at bestemme, om de studerende skal gennemføre en del af undervisningen ved en godkendt dansk uddannelse i udlandet i form af en såkaldt udlagt undervisning.
Det giver internationalt perspektiv og et uvurderligt netværk.
Jeg har selv i de første 10 år af mit liv, efter jeg var færdig med min uddannelse,
faktisk kun brugt et sådant udenlandsk netværk, jeg fik under et udlandsophold.
Lovforslaget indebærer endvidere en rationalisering og dermed en mulig forkortelse af uddannelsesforløbet, ved at universiteterne får mulighed for at indskrive studerende sideløbende på kandidat- og ph.d.-uddannelserne.
Og lovforslagets ændring af klagereglerne skulle gerne give universiteterne en masse sparemuligheder, fordi en klage nu kan medføre, at karakteren ændres i både positiv og negativ retning.
Det var tidligere risikofrit at klage.
Endelig indeholder forslaget en savnet beskyttelse af brugen af universitetsbetegnelsen.
Det bliver nu forbudt at drive de berygtede diplomfabrikker i Danmark under universitetsbetegnelsen.
Denne gennemskuelighed bliver til gavn både for studerende og for det danske samfund, som skal bruge kandidaterne efterfølgende.
Vi skal derfor gøre dansk uddannelse og Danmarks universiteter til et af Danmarks store erhverv, og vi har mulighederne.
Vi er gode til det.
I Australien er det blevet det fjerde vigtigste erhverv med en indtægt på 45 mia.
Det kunne muligvis klare lidt af vores problem her i den nærmeste fremtid.
De Konservative kan derfor tilslutte sig det fremsatte forslag.
Marianne Jelved (RV), 2010-02-25:
L 119 er et lovforslag, som Det Radikale Venstre kan støtte.
Vi synes, det er glimrende, at der er fundet en løsning nu imellem universitetsforligspartierne om Erasmus Mundus-programmerne, og at vi nu kan implementere den aftale, således at danske universiteter og danske studerende kan få del i de muligheder, som EU-studieprogrammerne giver.
Jeg har noteret mig, at Danske Universiteter er betænkelige ved den proces og omfanget af processen i forbindelse med akkreditering af uddannelserne, og vi må jo under udvalgsbehandlingen se på, om der er noget, der er for omfattende og bureaukratisk.
Men under alle omstændigheder er det vigtigt at sikre, at der er en kvalitetssikring af de uddannelser og universiteter, der indgår i et sådant programsamarbejde.
Det er også tilfredsstillende, at der er mulighed for, at universiteterne kan lægge deres undervisning eller dele af den ud til udlandet.
Vi synes i Det Radikale Venstre, at det ville være en rigtig god ting, hvis vi gradvis fik normer, der gik i retning af, at alle studerende skulle deltage i uddannelsesaktiviteter i udlandet i en del af deres studie.
Endelig er det også tilfredsstillende, at klagereglerne rettes på universitetsområdet, og at de bliver tilsvarende de regler, som vi behandler i Undervisningsministeriets, i ministerens regi.
Så alt i alt er det tilfredsstillende.
Det er selvfølgelig et led i en internationalisering, som i virkeligheden måske endda burde gå lidt hurtigere, end den gør nu.
Derfor kunne man også forestille sig, at vi fik en ændring af udviklingskontraktsystemet på vores universiteter og lavede nogle pejlemærker og gav nogle større frihedsgrader.
Et pejlemærke kunne være, at universiteterne skulle udvikle samarbejdsrelationer både på forskningsniveau og uddannelsesniveau med andre universiteter i verden.
Så vi støtter forslaget.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-02-25:
Jeg hilser da meget velkommen, at hr. Jesper Langballe har lyst til at deltage i den debat, som vi jo har løbende om hele universitetsloven, strukturen osv.
For så kan vi måske slippe for at høre alle mulige betragtninger, når det nu er nogle helt andre ting, det her lovforslag handler om.
Det var en opfordring.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-02-25:
Det bliver jeg da godt nok ked af at høre, for det er meget nye toner fra regeringen, hvis der skulle være steder i det danske uddannelsessystem, hvor brugerbetaling er en god idé.
Ministeren siger, at der kunne være nogle få steder, hvor det kunne være en god idé.
Kunne ministeren komme med nogen eksempler på det?
Det vil være en grundlæggende ny tilgang til brugerbetaling på uddannelse i Danmark, hvis det er den nye holdning til brugerbetaling på uddannelse.
Christine Antorini (S), 2010-02-25:
Jamen jeg undrer mig over videnskabsministerens forklaring med at sige, at her i Danmark betaler man ikke for at tage en uddannelse, det er gratis at tage en uddannelse, og det slår ministeren fast som et princip, men siger, at der alligevel er nogle områder, som ministeren personligt synes det kunne være interessant at se om der skal være brugerbetaling på.
Så derfor er jeg nødt til at spørge ministeren: Er der sådan en principiel støtte til det, som der har været her i Danmark i rigtig, rigtig mange år, nemlig gratis adgang til uddannelse, eller er det, som ministeren nu åbner for, at der ikke skal være?
Inger Støjberg (V), 2010-02-25:
Ja, og det er jo naturligvis et brev, som jeg også er bekendt med.
Man kan jo grundlæggende sige, at hr. Lennart Damsbo-Andersen i hvert fald ikke går ind til den her debat med den største selvtillid, i og med at hr. Lennart Damsbo-Andersen bruger det første halve minut af sin taletid på 1 minut på at sige, at hr. Lennart Damsbo-Andersen og – går jeg også ud fra – hr. Lennart Damsbo-Andersens parti heller ikke havde forventet at få det her forslag igennem.
Så kan det selvfølgelig undre lidt, at man genfremsætter det gang på gang, men sådan er vi jo så forskellige.
Jeg kan blot sige, at jeg ikke har ændret holdning siden i går.
Jeg mener, at der er ganske mange gode forlængelsesmuligheder på sygedagpengeområdet allerede nu.
Og med den forlængelsesmulighed, som jo netop er til behandling i Folketinget nu, og som netop er blevet førstebehandlet, bliver der jo så endnu en.
Derfor ser jeg, at tingene samlet set er, som de skal være.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-02-25:
Nu må ministeren jo ikke misforstå mig og tro, at fordi jeg sagde, som jeg gjorde før, betyder det, at vi overhovedet ikke har nogen tro på, at det her kan gøres anderledes.
Det tror vi selvfølgelig også på at der kommer denne gang, måske ikke fra ministeren, men så i hvert fald ved, at der er lydhøre medlemmer af Folketinget, som godt kan forstå, at de mennesker, der mister deres dagpenge på grund af varighedsbegrænsningen, står i en meget ulykkelig situation, og at vi, der nu sidder her i Folketinget, simpelt hen ikke kan være det bekendt.
Inger Støjberg (V), 2010-02-25:
Nu glæder jeg mig meget til at skulle høre hr. Lennart Damsbo-Andersens tale her lidt senere, for jeg går jo ud fra, at hr. Lennart Damsbo-Andersen har gjort sig nogle overvejelser om, hvad det egentlig vil betyde for det enkelte menneske, hvis man fjerner varighedsbegrænsningen.
Dermed må hr. Lennart Damsbo-Andersen jo også have gjort op med sig selv, at det her i virkeligheden vil betyde, at man – kan man rolig sige – vil lade nogle i stikken, for det er afgørende, at der er en bagkant, så man netop både som borger og som kommunal sagsbehandler, og hvem der ellers er involveret i en sygesag som den her, kan have en bagkant at arbejde hen imod og vide, at det faktisk er helt afgørende, at man får tingene gjort inden da, at man får sat skub i sagen.
Derfor går jeg ud fra, at hr. Lennart Damsbo-Andersen netop vil bruge sin taletid på at komme med nogle overvejelser om det, for som det ligger her, er det jo helt tydeligt, at hr. Lennart Damsbo-Andersen ikke har gjort sig de her overvejelser.
Men nu er der jo en halv times tid, til hr. Lennart Damsbo-Andersen skal på talerstolen, og så får hr. Lennart Damsbo-Andersen mulighed for at redegøre for det.
Eigil Andersen (SF), 2010-02-25:
Det her forslag vil jo blive fremsat, indtil det bliver gennemført, og det gør det jo så, når der kommer en ny regering inden længe.
Vores nuværende statsminister, hr. Lars Løkke Rasmussen, omtalte faktisk de syge, den dag han blev udnævnt til statsminister, og det synes jeg er meget sympatisk.
Statsministeren sagde, at der er brug for en stærk hånd under en, når man bliver syg, og det har han fuldstændig ret i.
Man har virkelig brug for samfundet, når man bliver syg, ikke mindst når man bliver langtidssyg.
Men lever samfundet så op til det?
Nej, det gør det jo altså ikke, fordi inklusive de forlængelsesmuligheder, der er, er virkeligheden, at 6.000 langtidssyge mennesker i Danmark hvert år bliver frataget deres sygedagpenge på grund af den eksisterende lovgivning.
Det er ikke en stærk hånd under en.
Det er en stærk lige højre, en knockout, som sender en på en social nedtur.
Så mit spørgsmål er, om ministeren mener, at man som syg har en stærk hånd under en, når der 6.000 syge i Danmark, der mister sygedagpengene hvert eneste år på grund af varighedsbegrænsningen.
Jeg vil gerne sige, at når man er syg og man får stoppet sine sygedagpenge, er risikoen, at man må gå fra hus og hjem, at der er en skilsmisse, der truer.
Det slider på parforholdet, hvis der er få penge til stede i familien, og man er usikker på sin fremtid.
Så forstår jeg altså ikke, at man kan fremstille det som en hjælp, at man bliver frataget sin indtægt.
1.000-2.000 af de her syge, der bliver frataget deres sygedagpenge, skal oven i købet leve af 0,00 kr., fordi de heller ikke har ret til kontanthjælp.
Jeg tror godt, at befolkningen forstår, og jeg forstår ikke, at ministeren ikke forstår, at det her ikke er en hjælp, det er en knockout, der sender mennesker på en social nedtur i stedet for.
Inger Støjberg (V), 2010-02-25:
Jamen det er jo netop derfor, at vi har en tidlig og en aktiv indsats over for sygemeldte.
Det er jo netop, fordi man ikke skal nå derhen, hvor man mister sin ydelse.
Det er jo hele pointen med den måde, vi har skruet hele sygefraværspolitikken sammen på.
Så hvis det skal forstås sådan, at hr. Eigil Andersen egentlig indirekte kommer til at bakke op om det, siger jeg mange tak for opbakningen.
Det skulle glæde mig meget.
For det er jo netop det, at der er en stærk hånd, at der er nogle, der kerer sig, at man kommer tidligt ind i et forløb, som hr. Eigil Andersen efterspørger, og jeg er jo ikke et sekund i tvivl om, at hr. Eigil Andersens ønske altså også er, at folk skal vende tilbage til arbejdsmarkedet igen.
Sådan er mit ønske også, og sådan er de sygemeldtes ønske selvfølgelig også.
Det er jo derfor, at den tidlige og aktive indsats nu er blevet indført på det her område.
Bertel Haarder (V), 2010-02-25:
I forbindelse med følgegruppens arbejde vil jeg tro at der vil være interesse for, at man får at vide, i hvilket omfang der mødes op i uniform, og derfor kan det godt være, det ender med, at følgegruppen vil have en registrering af det, så man får et præcist materiale.
Nu ved jeg jo ikke, hvem der kommer til at sidde i følgegruppen, men det kunne jo være nogle af dem, der har skrevet kritiske høringssvar, eller nogle, der repræsenterer dem, der har skrevet kritiske høringssvar, og det synes jeg også må være en yderligere sikkerhed for Folketingets medlemmer, med hensyn til at denne lov bruges efter hensigten.
Per Clausen (EL), 2010-02-25:
Jeg kunne tidligere forstå på ministeren, at hvis man ikke opretholdt en regel om, at sygemeldte efter 52 uger enten kan ryge på kontanthjælp eller helt ud af forsørgelsessystemet, ville det få den konsekvens, at kommunerne ikke ville gøre nogen indsats for at få dem i arbejde.
Kan beskæftigelsesministeren ikke forklare mig, hvad der driver kommunerne til ikke at gøre en indsats for igen at få de syge i arbejde, hvis det ikke er sådan, at de syge efterfølgende straffes?
Inger Støjberg (V), 2010-02-25:
Jeg synes, at hr. Eigil Andersen anskuer det her på en meget skæv måde, fordi for mig er det at have en stærk hånd under sig, når man er syg, også fuldstændig afgørende.
Det er netop det, der ligger i den aktive indsats, som der er på sygedagpengeområdet.
Det, at der rent faktisk er nogle, der kerer sig om en hele vejen igennem fra start til slut, og at de, der kerer sig om en, også har det endemål, som man jo selvfølgelig selv har, netop at vende tilbage til arbejdsmarkedet igen, er det, der for mig ligger i, at der er en stærk hånd under en, samtidig med selvfølgelig – og det er jo en selvfølgelighed i det danske samfund – at der også rent økonomisk følger en ydelse med.
Så på den måde kan jeg sige et klart og rungende ja til hr. Eigil Andersen, når det gælder om, om der er en stærk hånd under en, når man er sygemeldt.
Charlotte Sahl-Madsen (KF), 2010-02-25:
Jeg gentager gerne, at jeg går ind for, at undervisningen er gratis.
Jeg bløder det op og gør det ikke hundrede procent kategorisk, da jeg gerne vil sætte mig yderligere ind i stoffet og lære alle områder mere at kende.
Jeg ved, at det har været overvejet på forskellige områder, men jeg vil gerne sætte mig yderligere ind i sagen og holde fast ved mit grundlæggende princip om, at uddannelse er gratis.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-02-25:
Det ville også have undret mig temmelig meget, hvis ministeren i dag havde stillet sig op og havde sagt, at man nu vil ophæve varighedsbegrænsningen, og at det forslag, som oppositionen har fremsat, er rigtig godt.
Det var jo tydeligt i den debat, vi havde i går i spørgetiden, at ministeren ikke åbnede så meget som en millimeter af ladeporten – så det overrasker mig ikke spor – på trods af at antallet af folk, der mister sygedagpengene, er steget fra 5.000 til 6.000.
Men det er der så ikke noget at gøre ved.
Det, som jeg egentlig godt kunne tænke mig at sige nu, er jo, at der er folk uden for denne sal, der holder øje med, hvad der sker.
Bl.a. har jeg noteret mig, at formanden for HK her i Danmark, Kim Simonsen, har skrevet et brev til Folketinget – det vil jeg godt henlede opmærksomheden på, for så kan folk gå ind og kigge på det – hvor han direkte opfordrer til, at vi ophæver varighedsbegrænsningen.
Inger Støjberg (V), 2010-02-25:
I og med at det her vist nærmest var en kommentar, kan man jo replicere, som man vil.
Jeg kan blot sige til hr. Morten Østergaard, at jeg ser frem til, at vi skal drøfte mulighederne for at lave en førtidspensionsreform.
Charlotte Sahl-Madsen (KF), 2010-02-25:
Der er en principiel støtte til det.
Christine Antorini (S), 2010-02-25:
Så vil jeg alligevel bede ministeren om at løfte sløret lidt for det, ministeren lige før sagde til fru Johanne Schmidt-Nielsen om, at der alligevel var nogle områder, ministeren gerne ville se på om der skulle være brugerbetaling på.
Kunne ministeren bare komme med et enkelt eksempel på, hvad hun tænker på, hvis det ikke skal bryde med gratisprincippet?
Charlotte Sahl-Madsen (KF), 2010-02-25:
Der vil jeg gerne have mulighed for at sætte mig endnu grundigere ind i sagerne, inden jeg siger noget om det her fra talerstolen.
Morten Østergaard (RV), 2010-02-25:
Det kommer ikke som noget stort chok, at dette forslag heller ikke i dag fandt nåde for ministerens blik.
Jeg synes dog alligevel, at jeg vil sige, at nu er Det Radikale Venstre jo medvirkende til noget af den indsats, der gøres i øvrigt over for de sygemeldte.
Jeg har det bare lidt sådan, at hvis man tror på den indsats, man har aftalt – og det gør vi – burde man jo egentlig ikke være nervøs for at ophæve varighedsbegrænsningen, fordi der så bliver gjort en indsats over for de syge og der bliver fastholdt et arbejdsmarkedsperspektiv.
Derfor kan jeg ikke sige mig fri for at føle, at ministeren ikke rigtig tror på den indsats, vi i anden sammenhæng har aftalt, når det er nødvendigt at opretholde en varighedsbegrænsning.
Men det er bare en betragtning.
Det, jeg egentlig vil spørge om, er, om ikke ministeren er enig i, nu hvor vi skal til at diskutere en førtidspensionsreform, at problemet, når der er en varighedsbegrænsning, er, at nogle kan have mistet så meget arbejdsevne og have brug for så lang tid til at komme sig over deres sygdom, at de, når de bliver ramt af varighedsbegrænsningen, så er nødt til at søge en førtidspension for på en eller anden måde at finde en hylde at være på, hvor de har et indtægtsgrundlag.
Derfor medvirker varighedsbegrænsningen til at fremme førtidspensionering og er en del af problemet.
Så hvis ikke man vil adressere det ved at fjerne varighedsbegrænsningen, vil ministeren så være med til at adressere det, når vi skal forhandle førtidspensionsreform?
Inger Støjberg (V), 2010-02-25:
Nu tror jeg, at det er for tidligt at forhandle førtidspensionsreform lige her i dag, og jeg vil i hvert fald sige, at det ikke er det rette forum at forhandle førtidspensionsreform i.
Så jeg vil vente med at komme med betragtningerne om førtidspensionsreformen, men blot sige, at jeg er meget glad for den store velvilje, som jeg fornemmer blandt forligspartierne, til netop at få kigget på førtidspensionsreformen.
Når vi når dertil, vil jeg glæde mig meget til også at høre Det Radikale Venstres forslag og ideer til, hvordan vi kan ændre førtidspensionen.
Når det netop er Det Radikale Venstre, vi taler om her, vil jeg sige, at jeg også ved, at der er en stor økonomisk ansvarlighed i det parti, så derfor anser jeg det for meget spændende at skulle i gang med at diskutere førtidspensionsreform med netop hr. Morten Østergaard og hr. Morten Østergaards parti.
Morten Østergaard (RV), 2010-02-25:
Tak for den venlige omtale af vores økonomiske ansvarlighed, som jeg helt kan tilslutte mig.
Derfor har vi jo i øvrigt også finansieret det her forslag i højere grad, end hvad ministeren lægger op til er nødvendigt.
Jeg tror, at vi har regnet med, at det vil koste cirka ca. 300 mio. kr., men lad nu det ligge.
Jeg kan også godt forstå, at ministeren ikke kan løfte sløret for overvejelser om førtidspension, for det var nogle helt nye overvejelser, ministeren havde.
Altså, i sidste uge skulle der ikke være en førtidspensionsreform, det skal der så i den her uge, og det er fint. Men fra Det Radikale Venstres side er synspunktet meget klart, og der vil jeg bare bede ministeren om i det mindste at lægge sig noget på sinde og overveje det, inden vi så skal mødes, og det er: Netop fordi vi har et problem med de langtidssyge, som bliver ramt af varighedsbegrænsningen, og som har brug for længere tid til at blive raske, mener vi, at der for ikke at skubbe folk ud i en førtidspension skal laves en rehabiliteringsydelse – og det er fuldstændig i tråd med det, Arbejdsmarkedskommissionen har foreslået, og som i øvrigt Dansk Handicap Forbund også har foreslået – så man i en periode kan få en ydelse svarende til førtidspensionsniveau, men altså uden at være førtidspensioneret, så man har tid til at komme sig.
Men problemet er, at som sagerne står nu, er der nogle, der falder ned mellem to stole.
Det skaber en helt unødig fattigdom i det danske samfund blandt folk, der er langtidssygemeldt, og det er ikke rimeligt.
Liselott Blixt (DF), 2010-02-25:
Igen kan der være meget forskel på, hvad en forløbskoordinator gør.
For på nogle sygehuse er det faktisk kontaktpersonen, der også er forløbskoordinator; nogle steder er det sekretæren på afdelingen, der er forløbskoordinator.
Men det, som en forløbskoordinator laver de pågældende steder, er som regel at koordinere mellem andre afdelinger, andre sygehuse.
Hvis det drejer sig om en kræftpatient, er det f.eks. at koordinere, hvornår patienten skal til kemoterapi eller strålebehandling, eller andre aftaler med andre afdelinger.
Vivi Kier (KF), 2010-02-25:
Fra konservativ side kan vi støtte op om alle elementerne, som tilsammen skal udgøre en større sikkerhed for den enkelte patient.
Kontaktpersonordningen, som rigtig mange har stået og talt om, finder jeg er relevant at vi ændrer, så vi kun bruger ordningen ved indlæggelser, der er længere end 1 dag.
Jeg har siddet og fulgt debatten og har hørt mange spørge: Hvad så med de ældre medicinske patienter, hvad med de udsatte grupper og lignende?
Men der står jo netop, at det her selvfølgelig gælder generelt.
Hvis man skal ind og have foretaget en kikkertoperation i knæet og indlæggelsen varer en enkelt dag, eller hvis man skal indlægges en enkelt dag med en arm, der skal sættes rigtigt sammen, så er der ingen grund til at have den kontaktpersonordning.
Men det er klart, at den i særlige tilfælde alligevel gælder.
Så jeg synes, det er rigtig fint og godt.
Men jeg har også hørt hr. Flemming Møller Mortensen fra Socialdemokratiet spørge nogle gange til forskellen på en kontaktperson og en forløbskoordinator, og der vil jeg gerne medgive, at jeg også har fulgt det lidt rundtomkring i landet på sygehusene, og at man lidt bruger ordene på forskellig måde, lægger lidt forskelligt i betydningerne.
Jeg vil da gerne her tilkendegive, at jeg også i udvalgsarbejdet vil opfordre indenrigs- og sundhedsministeren til at udvirke, at vi kan få sat nogle definitioner ind i lovforslaget, så alle er med på, hvad det er, vi snakker om, så det ikke bliver sådan, at nogle forstår det på én måde og andre forstår det på en anden måde.
Så jeg vil gerne bakke op om hr. Flemming Møller Mortensens udsagn.
Så er der det elektroniske medicinkort.
Jeg kan kun sige yes til det.
Jeg synes, det er virkelig, virkelig godt, at vi får et sådant kort, hvor det er meget nemt og sikkert at se, hvad alle patienter får af medicin, hvor de kommer hen, og om der er noget, man skal se på.
Jeg vil sige til det med at være bekymret for, om det kommer i de forkerte hænder, at så kan man være bekymret for rigtig mange ting.
Jeg har stor tillid til, at det sundhedsfaglige personale, vi har rundtomkring, påtager sig det ansvar og overholder den tavshedspligt, man nu engang har i forhold til de oplysninger, man får.
Den sidste del omhandler vaccinationsregisteret, som jo faktisk udspringer af en aftale, som er vedtaget af regeringen, De Radikale, Dansk Folkeparti og Ny Alliance.
Det synes jeg også er en helt klart positiv ting, der nu sker.
Så fra konservativ side må jeg sige, at jeg kan tilslutte mig alle elementerne, som tilsammen skal være med til at skabe større sammenhæng og større patientsikkerhed.
Liselott Blixt (DF), 2010-02-25:
Nu ved jeg ikke helt, om jeg forstår spørgsmålet.
Hvad er det, en kontaktperson skal gøre, som en social- og sundhedsassistent ikke kan?
En kontaktperson er den person, der modtager patienten, når patienten kommer ind på afdelingen, får alle dataoplysninger og sørger for, at patienten bliver informeret om, hvad der sker på afdelingen, hvor de forskellige ting på afdelingen er, og hvordan dagligdagen på afdelingen fungerer.
Det er kontaktpersonen, der tager kontakt til pårørende; det er kontaktpersonen, der kan tale med fysioterapeuten eller nogle andre, og på nogle afdelinger er det sågar kontaktpersonen, der går stuegang.
Men det er meget forskelligt fra afdeling til afdeling, hvilket jeg også tror spørgeren er klar over.
Vivi Kier (KF), 2010-02-25:
Jeg kan jo ikke stå og svare på vegne af samtlige landets sygehuse, og det ved hr. Flemming Møller Mortensen også godt.
Men jeg oplever, at det er meget skiftende, hvem man vælger til at være kontaktperson, og så falder vi tilbage til det, som jeg prøvede at imødekomme hr. Flemming Møller Mortensen på, nemlig at nogle bruger udtrykket forløbskoordinator om det, som egentlig er en kontaktperson, og nogle bruger et andet udtryk.
Så derfor har jeg tilkendegivet min imødekommelse her.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi får en definition ind, så alle ude i det ganske land ved, at en kontaktperson dækker ét felt, og at en forløbskoordinator dækker et andet felt.