runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Kristian Skibby (DF), 2013-10-25:
Jeg synes jo egentlig, at både den socialdemokratiske ordfører og ordføreren fra Venstre prøvede på at synliggøre, hvad indholdet af det her lovforslag er, og jeg må sige, at hvis der skulle sidde en enkelt vælger og kigge med derhjemme og følge med i, hvad det her vedrører, så har vedkommende nok fået et lige så løst grundlag som alle andre i forbindelse med det, der er kommet frem, for det er jo et meget lille lovforslag, en lille ændring, men den kan selvfølgelig have en stor betydning for dem, der er involveret.
Den er samtidig også meget kompleks, og jeg anerkender, at der ikke er nogen grund til som den tredje ordfører at fortælle og redegøre endnu en gang for, hvad lovforslaget indebærer.
Kort sagt er det en lille unødvendig byrde i lovgivningen, som vi nu kan se frem til bliver fjernet.
Det giver lidt større grad af tilfredshed hos både den ene og den anden, havde jeg nær sagt, fordi man jo er i stand til at slippe for de her administrative byrder på det her område.
Dansk Folkeparti støtter lovforslaget.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2013-10-25:
Man lærer meget som nyslået erhvervsordfører, og med det her lovforslag er min viden blevet forøget betragteligt om et forhold, jeg ikke tidligere har været vidende om.
Når et selskab stiftes, skal ejeren indbetale et samlet beløb, der udgør selskabets minimumskapital.
Beløbet, som ejerne skal betale, er det såkaldte selskabsindskud.
Ejerne kan vælge kun at betale en del af selskabsindskuddet, når selskabet stiftes, og så skylde selskabet resten af beløbet.
Normalt er det sådan, at krav på betaling forældes 3 år efter det tidspunkt, hvor pengene skulle være betalt.
Hvis håndværkeren eksempelvis ikke opkræver penge for udført arbejde inden for 3 år, bortfalder kravet på betaling.
Omvendt skal håndværkeren, hvis kunden ikke betaler inden for 3 år, tage retslige skridt for at få sagen ud af verden.
Sidstnævnte sker dog sjældent, da de fleste virksomheder naturligvis prioriterer at få betalingen i hus hurtigst muligt.
Samme lovgivning gør sig gældende for indskud i selskaber.
Problemet er dog blot, at det ikke altid er i selskabets interesse at opkræve det lovede indskud, eksempelvis hvis selskabet går fint og indskyderne kan gøre bedre brug af pengene andetsteds.
Derfor må de i dag afbryde forældelsen, med det administrative bøvl, den slags indebærer, og det koster ressourcer, også i de tilfælde, hvor alle er enige om det viselige i manøvren.
Målet med lovændringen er derfor på den ene side at fastholde lovgivningen, der giver mulighed for sanktioner i de tilfælde, hvor en indskyder ikke leverer den lovede sum penge, men på den anden side også at gøre det mere fleksibelt at udsætte indskuddet, hvis man er enige om det.
Det vil på den ene side sikre, at indskuddet kan indkaldes, men på den anden side også sikre, at mængden af administration – og dermed udgifter – begrænses for de selskaber, der har denne udfordring.
Det giver efter vores opfattelse god mening, og med de bemærkninger kan SF støtte forslaget.
Annette Lind (S), 2013-10-25:
For os Socialdemokrater er det afgørende at sikre forbrugernes rettigheder i hele EU.
Med implementeringen af forbrugerrettighedsdirektivet styrker vi forbrugerbeskyttelsen, så man som forbruger trygt kan få gavn af de mange muligheder, vores europæiske samarbejde giver.
Forbrugernes handel på tværs af landegrænserne er nemlig voksende.
Ecommerce Europe, som repræsenterer virksomheder, der sælger varer og tjenesteydelser online i hele Europa, beretter om en stigning på 19 pct. i onlinesalget alene i 2012.
Hver dag har forbrugerne i Europa altså glæde af at kunne handle bedre og billigere varer inden for EU's grænser, og sådan skal det være.
Svenskerne har mulighed for at købe tøj i Italien, spanierne kan booke hotelophold i Frankrig, mens vi danskere får glæde af at kunne købe f.eks. elektronik i Tyskland.
Vores virksomheder har også stor glæde af de nye muligheder, som e-handelen giver.
For danske erhvervsdrivende er det 100 gange så mange forbrugere, man kan nå.
Fordelene er altså til at få øje på.
Samtidig er det afgørende, at vi følger med, når det handler om at sikre forbrugernes rettigheder i EU.
For den enkelte forbruger skal det selvfølgelig være lige så trygt at handle på nettet som på det lokale torv.
Med implementeringen af direktivet og vores to lovforslag i dag når vi altså et højt forbrugerbeskyttelsesniveau.
For det første udbygger vi oplysningspligten, så man som forbruger får mere viden om sælger, abonnementsaftaler og udgifter i forbindelse med tilbagelevering.
Det skal gælde for alle forbrugeraftaler, ligesom der også vil være krav om, at man skal kunne forstå, hvad det er, man siger ja til.
Det vil altså sige, at varer, som er markedsført på dansk, også skal forklares på godt gammeldags dansk.
Personligt tror jeg, det betyder enormt meget for, at endnu flere får mod til at kaste sig ud i e-handelen. For det andet betyder implementeringen en udvidelse af fortrydelsesretten, ligesom vi får nye og mere klare regler for rent faktisk at bruge fortrydelsesretten, og vi får bedre muligheder for at tage hånd om de brodne kar i branchen med udvidede muligheder for bødestraf.
Det stiller alt andet lige både lovlydige virksomheder og forbrugere bedre over for erhvervsdrivende, som bryder reglerne.
Overordnet set er Socialdemokraterne glade for, at vi nu i større grad får ens regler på tværs af EU.
På den måde kan vi være med til at fremme nethandelen.
Klare regler og god forbrugerbeskyttelse giver nemlig mere tryghed, når man lægger noget i kurven på nettet, og her tager vi altså et stort skridt på vejen.
Tom Behnke (KF), 2013-10-25:
Det er jo vigtigt, at der findes en balance mellem fortrydelse og forbrugeraftaler på en sådan måde, at vi både sørger for, at forbrugerne er beskyttet, og at virksomhederne har reel mulighed for at drive deres virksomhed, uden at dem, der ønsker at snyde og bedrage, sådan bare kan gøre, som de har lyst til.
Det er jo det, man forsøger her.
Det tror vi som udgangspunkt egentlig kan være meget godt og meget sundt, for hvis man har den samme tilgang til det mellem EU-landene, er det nemmere at handle på tværs af grænserne.
Det er nemmere som forbruger at have de samme rettigheder, uanset om man har købt produktet i det ene eller det andet land.
Og det er sådan set godt, det er der ingen problemer i.
Det er jo det, der er interessant.
Er man gået videre?
Og er det nødvendigt, er det hensigtsmæssigt?
Og til vis fordel er det?
Når jeg kigger i høringsnotatet og høringssvarene, får jeg det indtryk, at regeringen måske har været lidt i tidsnød.
Der er kommet rigtig mange høringssvar, nogle meget detaljerede høringssvar, og de bemærkninger, ministeriet har haft til høringssvarene, synes jeg efterlader behov for, at der bliver spurgt nærmere ind til de konkrete ting.
For man svarer med ret runde formuleringer på den konkrete kritik.
Til hvis fordel er det i den ene og den anden situation?
Og det kan vi jo så hjælpe med til ved at stille nogle mere præcise spørgsmål, så ministeriet får en chance for at gøre det.
Jeg tror, at det vil være vejen frem.
Som udgangspunkt er vi fra konservativ side positive over for lovforslaget her, men vi har det forbehold, at vi gerne lige vil have nogle mere præcise svar på de indvendinger, der er kommet fra høringsparterne.
Jan E. Jørgensen (V), 2013-10-25:
Jeg vil gerne spørge Socialdemokraterne, om man vil være villig til at se på de bekymringer, der er blevet rejst fra Dansk Erhvervs side.
For hvis det viser sig, at Socialdemokraterne ikke har ret i, at vi skaber ens regler i EU, men at vi på nogle områder skaber en ringere retsstilling for danske virksomheder end for virksomheder i de andre EU-lande, vil Socialdemokraterne så være villig til at gå konstruktivt ind i udvalgsarbejdet for at se, om der kan rettes op på den overimplementering, som Dansk Erhverv hævder finder sted?
Jeg har fået den store ære at holde en tale på vegne af selveste det ærede medlem hr. Preben Bang Henriksen, som desværre er forhindret i deltagelse i dette møde.
Loven handler om forældelsesloven, som vi vedtog for 6 år siden.
Det var en ny forældelseslov, der blev vedtaget efter den gamle lov, som blev kaldt 1908-loven.
Den var, om jeg så må sige, blevet forældet, og den nye lov gjorde så i væsentligt omfang op med en forældelselovgivning, som har flere hundrede års historie bag sig.
Den nye forældelseslov har nu været igennem en indfasning, og kun ganske få områder har givet anledning til fortolkningstvivl.
Et af de få områder er en situation, hvor en kapitalejer – det kan være en aktionær eller en anpartshaver – alene indskyder en del af sit samlede kapitalindskud i selskabet.
Resten skylder han selskabet, og en kapitalforhøjelse i et aktieselskab på f.eks. 100.000 kr. kan man altså således i praksis etablere ved at indskyde 25.000 kr. kontant og så ved at skylde selskabet de resterende 75.000 kr.
Det er forældelsesfristen for disse sidste 75.000 kr., som forslaget vedrører.
Meget tyder på, at gældende lov lader denne restindbetalingsforpligtelse forælde, 3 år efter at forpligtelsen blev påtaget, altså fra beslutningen om kapitalforhøjelsen.
Med forslaget slås det fast, at fristen skal regnes fra det tidspunkt, hvor selskabet kalder på pengene.
Herfra forældes fordringen altså efter 3 år.
Forhøjes kapitalen eksempelvis i 2014, og indkalder selskabet det udestående kapitalindskud i 2018, forældes fordringen altså endeligt i 2021.
Der gælder dog i henhold til forslaget en ultimativ frist, inden hvilken indkaldelse skal ske, nemlig 10 år fra kapitalforhøjelsen.
Herfra begynder fristen altid at løbe, så har selskabet ikke fået en skyldnererkendelse eller udtaget stævning inden 13 år, er fordringen altså endegyldigt forældet.
Efter Venstres opfattelse betyder forslaget, at de selskaber, som opererer med udestående indbetalinger hos aktionærerne, lempes i deres arbejde, idet de ikke længere hvert tredje år skal foretage afbrydelsesskridt over for aktionærerne, og Venstre kan derfor støtte forslaget.
Der har været visse forbehold i høringssvar fra Dansk Erhverv og Advokatrådet.
Disse svar ser vi nærmere på i forbindelse med den udvalgsbehandling, som Venstre går positivt ind til.
Morten Bødskov (S), 2013-10-25:
Tak for det, formand.
Må jeg ikke starte med at takke ordførerne for den jo altså grundlæggende positive modtagelse, der er af forslagene, som vi har behandlet her i dag.
Med de her forslag øger vi altså beskyttelsen af forbrugerne uden også at spænde ben for de erhvervsdrivende.
Der indføres ens regler i EU om, hvilke oplysninger forbrugerne skal have, og procedurer for, hvordan man som forbruger benytter sig af fortrydelsesretten, som også bliver ens.
Jeg må sige, at forslagene efter min mening er udtryk for en god balance mellem på den ene side hensynet til forbrugerne og på den anden side hensynet til erhvervslivet, så vi skaber de bedste betingelser for grænseoverskridende handel.
Med de her ganske få bemærkninger vil jeg endnu en gang takke for den brede opbakning, der jo grundlæggende er til forslagene.
Og jeg er helt sikker på, at de spørgsmål, der har været rejst, vil vi også være i stand til at finde en afklaring på i Retsudvalget.
Vi mener ikke, at der er tale om, at vi går videre end det, der ligger i direktivet.
Men det uddyber vi selvfølgelig gerne i Retsudvalgets videre arbejde.
Ole Birk Olesen (LA), 2013-10-25:
Jeg skal igen læse en tale op for hr. Simon Emil Ammitzbøll, som ikke kunne være her i dag: Der har været udbredt kritik blandt erhvervslivets organisationer i forhold til dette lovforslag om EU's forbrugerdirektiv.
Direktivet havde oprindelig til formål at fremme den grænseoverskridende e-handel, skabe større tillid blandt forbrugerne til e-handel og skabe mere lige konkurrencevilkår for e-handelsvirksomheder i EU.
Derfor undrer vi os mildest talt over, at man i stedet ender med et helt andet resultat.
Vi taler om elementer, som er direkte skadelige for e-handelsvirksomheder, og som ikke vil fremme e-handel. Helt konkret lægger direktivet op til, at forbrugerne får mulighed for at bytte brugte varer, at sælger risikerer at betale købesummen tilbage, før varen er modtaget retur, og at bestillingskøb ikke bliver undtaget fra fortrydelsesretten.
På grund af det her direktiv giver man folk med ringe moral ret til at svindle på nettet, og de har oven i købet lovgivningen i hånden, når de gør det.
Det er utilfredsstillende, det er uhensigtsmæssigt, det er uforståeligt, og det vil medføre konsekvenser, der bestemt ikke er ønskelige.
I Liberal Alliance mener vi, det er problematisk, at man vil gennemføre lovgivning, som vil svække konkurrenceevnen for danske e-handelsvirksomheder, som vil flytte handel ud af landet, og som vil betyde, at forbrugerne får færre valgmuligheder på nettet.
Hvis nogen skulle være i tvivl, kan jeg sige, at det ikke er noget, vi vil være med til.
Liberal Alliance kan ikke støtte forslaget.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2013-10-25:
Det er jo sandt for dyden ikke de enkleste lovforslag, vi skal behandle i dag.
Faktisk er de utrolig komplicerede, men ikke desto mindre vil de få positiv indvirkning på forbrugerbeskyttelsen ved i højere grad at sikre en række rettigheder på tværs af grænserne i Europa.
Samtidig giver de mere sammenlignelige rammer for virksomhederne, der primært skal orientere sig i forhold til fælleseuropæisk lovgivning.
På en række områder præciseres og forbedres rettighederne for forbrugerne, eksempelvis når det gælder reglerne om fjernsalg, så danske borgere kan føle sig sikre, når de f.eks. handler på internettet, hvor sælger og køber er adskilt i tid og rum.
Tillid og tryghed er klare forudsætninger for, at den frie handel mellem medlemslandene kan fungere, og derfor er det også vigtigt, at lovforslaget styrker forbrugernes retsstilling i disse salgssituationer.
Den nye forbrugeraftalelov indeholder også nye klare regler for, hvordan og hvornår forbrugeren kan udnytte sin fortrydelsesret.
Og vi synes generelt, at man med lovforslaget på den ene side formår at sikre forbrugerne rettigheder og samtidig på den anden side skaber lige forhold for virksomhederne, der dermed skal forholde sig til langt færre regler, end hvis alle lande lavede deres eget lovkompleks.
Med de bemærkninger kan SF støtte lovforslaget.
Jeppe Mikkelsen (RV), 2013-10-25:
Nu er jeg som sagt ikke ordfører på dette område, så jeg har ikke været i dialog med Dansk Erhverv, men jeg er sikker på, at hr. Andreas Steenbergs dør er åben.
Han er i øvrigt erhvervsordfører også, ikke kun forbrugerordfører, og derfor ved jeg, at han har en løbende og god kontakt med Dansk Erhverv, og så går vi selvfølgelig altid konstruktivt til udvalgsarbejdet.
Jan E. Jørgensen (V), 2013-10-25:
Jeg vil gerne spørge om Det Radikale Venstres holdning til de bekymringer, der er blevet rejst fra Dansk Erhvervs side, bl.a. det her med, at en fortrydelsesret for individuelt tilpassede varer vil være meget uhensigtsmæssig og svær at håndtere for virksomhederne.
Jeppe Mikkelsen (RV), 2013-10-25:
Lovforslaget er en implementering af et EU-direktiv og omhandler primært handel på nettet.
L 39 og L 40 hænger i vores optik sammen, og derfor er det glimrende, at de bliver behandlet sammen.
Rigtig meget handel især på internettet foregår på tværs af lande.
Derfor er Radikale Venstre glade for, at vi er medlem af EU, der netop via et direktiv som det her kan sikre forbrugerne, uanset hvilket land de handler i. For det første skal den handlende ved alle køb nu oplyse forbrugeren om dennes rettigheder, og oplysningen skal ved fjernkøb gives på dansk, hvis varen er markedsført på dansk.
Reglerne indføres i hele EU, så danske forbrugere er sikret oplysninger om deres rettigheder om, fortrydelsesret, uanset hvor de køber varen.
For det andet sikrer loven også, at forbrugeren får sine penge tilbage inden for en bestemt tidsramme, hvis man bruger fortrydelsesretten og returnerer varen.
Det er vi tilfredse med.
For det tredje bliver det fremover sådan, at forbrugeren kan miste en del af sine penge eller hele beløbet ved returneringen, hvis varen er beskadiget.
Vi synes, at det er rimeligt, da man selvfølgelig ikke skal have sine penge retur, hvis varen er i stykker.
Ligeledes kan vi støtte op om, at varekøb under en værdi af 350 kr. er undtaget fra bestemmelserne, da vi på den måde opretholder gældende ret.
Endelig indeholder lovændringerne en mindre ændring om telefonsalg.
Som udgangspunkt må man ikke ringe folk op og sælge produkter, men nogle områder er undtaget.
Det er bl.a. redningstjenester, hvor det i dag er redningstjenester, der har en aftale med kommunen.
Det betyder i praksis, at nogle virksomheder må lave telefonsalg, mens andre ikke må.
Det skævvrider konkurrencen.
Loven giver alle redningstjenester mulighed for telefonsalg, og det finder vi rimeligt.
Det er forkert, at loven i dag giver visse virksomheder nogle muligheder, som deres konkurrenter ikke har.
Radikale Venstre ønsker mere konkurrence blandt virksomhederne til gavn for forbrugere, og derfor skal de ligestilles i denne sammenhæng.
Radikale Venstre kan altså samlet set støtte både L 39 og L 40.
Annette Lind (S), 2013-10-25:
Nu er Socialdemokraterne nok ikke helt så bekymrede som Venstre og Dansk Erhverv på det her område.
Men vi vil selvfølgelig altid gå konstruktivt ind i et arbejde – også i et udvalgsarbejde.
Trine Bramsen (S), 2013-10-25:
Fru Mette Reissmann har bedt mig om at oplæse denne tale om lovforslag L 12. Formålet med dette lovforslag er at indføre en særlig ordning for forældelse af udestående selskabsindskud.
Det sker ved at ændre begyndelsestidspunktet for forældelsesfristen ved krav om indbetaling af udestående selskabsindskud.
Vi Socialdemokrater ønsker at sikre en balance, således at vi tilgodeser både selskaber og kapitalejere.
Forældelsesloven er udformet til at være så enkel som mulig.
Vi vil holde reglerne simple og ikke lave for mange særregler.
Som det er nu, begynder forældelsesfristen at løbe fra stiftelsen af selskabet eller ved en efterfølgende kapitalforhøjelse med tillæg af eventuel påkravsfrist.
Vi ved dog, at mange selskaber nu har en række administrationsbyrder.
Det skyldes, at flere vælger at afbryde forældelsen inden for 3 år, så der på den måde kan løbe en ny forældelse.
For hvis ikke en forældelse er afbrudt inden de 3 år, indebærer de gældende regler, at et udestående selskabsindskud er forældet efter de 3 år, hvis indskudddet ikke er blevet krævet indbetalt.
Det kan derfor være nødvendigt med sagsanlæg, hvis ikke en selskabsdeltager frivilligt vil medvirke hertil.
Dette vil i så fald blot være endnu en administrativ byrde.
For at imødekomme ønsket om at lette administrationsbyrderne for selskaberne ønsker vi at oprette en særregel, der udskyder begyndelsestidspunktet.
Det vil betyde, at et selskab i realiteten først bliver pålagt en administrationsbyrde efter knap 13 år, såfremt man ønsker at afbryde forældelsen.
Det skyldes, at den almindelige forældelseslov begynder at løbe efter 10 år, hvorefter der er en forældelsesfrist på 3 år.
For også at imødekomme dem, som har udestående kapital i aktie- og anpartsselskaber og udestående indskud i kommanditselskaber, indføres en regel om, at forældelsesfristens begyndelsestidspunkt maksimalt kan udskydes i 10 år.
På den måde vil gælden bortfalde efter senest 13 år, medmindre kapitalejeren udtrykkeligt har indvilliget i en ny fristafbrydelse.
På den måde er vi med til at sikre, at kravene ikke løber i det uendelige.
Der tages med lovforslaget hensyn til, at ikkeindbetalt kapital ikke bør forældes allerede efter 3 år.
Der tages også hensyn til, at forældelseslovens almindelige regler, herunder den almindelige 3-årige forældelsesfrist, bør finde anvendelse fra det tidspunkt, hvor kapitalen indkaldes.
Samtidig fastlægges en øvre grænse for, hvor lang tid en fordring på udestående selskabsindskud kan henstå, uden at selskabet tager skridt til at afbryde forældelse.
Socialdemokraterne ser dette lovforslag som en måde at bevare den oprindelige enkelhed i forældelsesloven på, samtidig med at vi ikke pålægger selskaberne unødige administrationsbyrder.
Med de ord kan vi støtte forslaget.
Morten Bødskov (S), 2013-10-25:
Det der handler rigtigt nok om serberne, og der er ingen tvivl om, at det var en særlig udfordring.
Den ser vi heldigvis ud til at have fået løst ved konsekvent indgriben, men det var derfor, jeg sagde, at det navnlig var serbiske asylansøgere.
Det er jo ikke kun serbere, der har benyttet sig af det her.
Og derfor er det rimeligt, synes vi fra regeringens side, at man får det ændret, og det er jeg er glad for at der trods alt er relativt bred opbakning til.
Der er ingen tvivl om, at hvis man har behov for at få tjekket sin sag om humanitært ophold, ja, så får man selvfølgelig det gjort.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2013-10-25:
Jeg står med et notat fra Justitsministeriet af 27. juni 2013 om praksis for behandling af ansøgning om humanitær opholdstilladelse i medfør af udlændingelovens § 9 b, stk. 1, fra serbiske statsborgere begrundet i psykiske helbredsforhold, og heri skriver man jo sådan set lige præcis, at man har fundet en løsning på det problem.
Altså, der står til slut, at der på den baggrund som udgangspunkt vil skulle gives afslag på ansøgninger fra serbiske statsborgere om humanitær opholdstilladelse begrundet i meget alvorlig psykisk sygdom, med henvisning til at der er behandling tilgængelig i hjemlandet.
Så er vi ikke enige om, at med den her praksisændring har man sådan set løst det problem, som regeringen bruger som argument for at lave den her ændring?
Morten Bødskov (S), 2013-10-25:
Tak for det, formand.
Må jeg ikke starte med at takke partierne for, hvad jeg trods alt vil karakterisere som en overvejende positiv modtagelse af lovforslaget.
Jeg er helt sikker på, at vi i den behandling, der kommer i Folketingets udvalg nu, sagtens kan finde svar på de spørgsmål, der er rejst, og hvis det ender med, at der er behov for at lave en opdeling af forslaget, så er vi selvfølgelig også positivt indstillet over for det.
Det er som sagt et bredere forslag.
Det er jo rigtigt nok, at der er flere forskellige elementer i det, som umiddelbart ikke lige kan synes at hænge så stringent sammen, men som dog alligevel er vigtige forslag.
Uden at gå for meget ind i detaljerne her vil jeg bare koncentrere mig om én ting, nemlig spørgsmålet om opsættende virkning i sager om humanitær opholdstilladelse.
Det er jo sådan set rigtigt nok, som det også har været fremme, at det navnlig var de serbiske asylansøgere, som i slutningen af 2012 og begyndelsen af 2013 anvendte adgangen til at søge om humanitær opholdstilladelse her i Danmark til også at forlænge deres ophold i Danmark.
Når den lovændring, vi lægger op til nu, omfatter alle, der søger om humanitær opholdstilladelse, så skyldes det, at det for alle ansøgere er de samme betingelser, der gælder, når man søger om humanitær opholdstilladelse her i landet.
Og derfor bør det også være de samme betingelser, der gælder for alle med hensyn til opsættende virkning.
Dem, der har en reel udsigt til at blive meddelt humanitær opholdstilladelse, ja, de vil selvfølgelig fortsat få lov til at opholde sig i Danmark, mens deres sag behandles.
Det er sådan, reglerne er i dag for dem, der ikke har ansøgt inden fristen for automatisk opsættende virkning.
Når der gælder et sæt regler for nogen, så synes vi, at det skal bredes ud til at gælde for alle.
Sådan må det være.