Lars Løkke Rasmussen (V), 2015-11-03:
Tak for det.
Det er nu 4 måneder siden, at der blev dannet regering og min regering fik til opgave og dermed også fik det ansvar at lede Danmark.
Det har vi så gjort, og det har vi fra første dag gjort med den tilgang til tingene at prøve at formidle et bredt samarbejde.
Og derfor vil jeg da også gerne åbne årets første spørgetime, som jeg har set frem til, med at udtrykke glæde over, at det i høj grad er lykkedes.
Ikke alene har vi etableret, synes jeg selv, et godt og solidt samarbejde med vores parlamentariske grundlag, men jo også med Folketingets partier i øvrigt.
Sammen med Dansk Folkeparti, Liberal Alliance og De Konservative har vi bl.a. indgået aftale om straksindgreb på asylområdet, herunder om en ny integrationsydelse.
Sammen med de samme tre partier og Socialdemokraterne har vi aftalt en stramning af reglerne for at opnå dansk statsborgerskab.
Sammen med Dansk Folkeparti og Socialdemokraterne har vi indgået en aftale om et tryggere dagpengesystem, som har skabt ro om dagpengene.
Sammen med Dansk Folkeparti, Socialdemokraterne og Radikale har vi indgået aftale om bl.a. kommunernes og regionernes økonomi og de fremtidige afgiftsvilkår for el- og brintbiler.
Og sammen med SF, Alternativet, Dansk Folkeparti og De Konservative har vi genindført boligjobordningen, sådan som vi lovede det før valget.
Og sammen med alle partier i Folketinget, altså også Enhedslisten, har vi indgået en aftale om fordeling af forskningsreserven i 2016.
Derfor synes jeg, man i al stilfærdighed kan sige, at selv om der jo ofte tegnes et billede af, at politik er drevet af konflikter og uenigheder, så er der sådan set mange ting, der også binder tingene sammen.
Og jeg vil i hvert fald gerne benytte lejligheden her til at takke alle for, at vi har nået så meget på så relativt kort tid, det bringer Danmark i den rigtige retning, også på en solid måde, og jeg håber, at den konstruktive ånd også vil fortsætte ind i de finanslovsforhandlinger, som spidser til i de kommende dage, og i det hele taget lægge linjen for vores samarbejde fremover.
Se, i dag er det jo den 3. november.
Det betyder, at der er præcis 1 måned til, at danskerne skal til folkeafstemning, hvor vælgerne får muligheden for at omdanne det danske retsforbehold til en tilvalgsordning, sådan som f.eks. også briterne har det.
Vi ved, hvad der sker, hvis vi stemmer ja.
Så kan Danmark selv bestemme, hvilke dele af EU-samarbejdet vi ønsker at deltage i.
Så kan Danmark forblive fuldt medlem af det europæiske politisamarbejde Europol, ligesom vi også kan deltage i andre dele af samarbejdet, bl.a. om bekæmpelse af terror, børnebortførelser, pædofiliringe og andet.
Det er den sikkerhed, vi får, hvis vi stemmer ja.
Stemmer vi nej, ryger vi ud af Europol, og der skabes utryghed, for så vil det være helt op til de andre medlemslande, Kommissionen og Europa-Parlamentet at beslutte, om vi må deltage og i givet fald på hvilke betingelser.
Så valget er i virkeligheden relativt enkelt.
Ønsker vi, at Danmark selv skal bestemme, eller foretrækker vi, at andre gør det for os?
Jeg synes naturligvis sammen med et meget bredt flertal i Folketinget, at vi selv skal bestemme, og jeg vil gerne endnu en gang understrege, at afstemningen den 3. december ikke drejer sig om asyl og indvandring.
Jeg afgav ved Folketingets åbning det løfte, den garanti, at hvis det skulle komme dertil i en fjern fremtid, så vil der blive holdt en særskilt folkeafstemning, og det er en garanti, som andre aftalepartier har gentaget og alle har accepteret, og som nu bliver skrevet ind i bemærkningerne til det lovforslag, som ligger til grund for folkeafstemningen den 3. december, fuldstændig ligesom vi kender det fra det nationale kompromis, altså det kompromis, som blev skabt tilbage i 1992, og som alle regeringer som bekendt har respekteret lige siden.
Med det ser jeg frem til spørgetimen.
Der er jo ingen grund til at have et skænderi om noget, som er objektivt konstaterbart.
Det er jo helt rigtigt, at det, der er lagt op til at vi gør den 3. december, ikke er, at vi fjerner retsforbeholdet, men at vi laver det om til en tilvalgsordning.
Det betyder jo, at Folketinget med de bindinger, Folketinget så i øvrigt måtte lægge på sig selv – det skal jeg vende tilbage til om et øjeblik – får en mulighed, en helt eksklusiv mulighed, ligesom briterne har det, og ligesom irerne har det, for at tilvælge de dele af EU-samarbejdet, som vi synes giver mening.
Det er sådan, det er.
Præcis af den grund har det også ligget mig så meget på sinde at få sagt, at vi ikke vil skabe en situation, hvor et folketingsflertal kan vælge at bruge den her eksklusive mulighed for at vælge fra buffeten til at vælge asyl- og flygtningesamarbejdet til.
Det kan kun ske, hvis der har været en forudgående folkeafstemning.