Juliane Henningsen (IA), 2007-11-29:
Jeg er glad for at stå her i salen i dag som repræsentant for de grønlandske vælgere og for mit parti, Inuit Ataqatigiit.
Jeg er glad, fordi jeg kan få lov til at tage fat på de mange udfordringer, som vi står over for hjemme i Grønland, her i Danmark og på globalt plan.
En af de største globale udfordringer, vi skal tage fat på sammen, er klimaforandringerne.
Som man måske ved, har vi grønlændere mange betegnelser for sne og is.
Desværre har vi bare ikke ret meget sne og måske om nogle år heller ikke is tilbage.
Grønland bliver grønnere på grund af smeltende gletsjere og nedbør i form af regn i stedet for sne.
Sneen og isen, dyrenes og dermed vores eksistensgrundlag, forsvinder hurtigere, end det er muligt for os at tilpasse os.
Tro kan som bekendt flytte bjerge, men vi har erfaret, at isbjerge også kan flytte tro.
Statsministeren, miljøministeren og politiske ledere fra hele verden har gennem det seneste års tid rejst rundt i vores smukke natur for med egne øjne at se de dramatiske konsekvenser af den globale opvarmning.
Verden er åbenbart brændt varm på Grønland og Arktis i mere end én forstand.
Vi er glade for de mange besøg, fordi de giver os fælles fodslag i bekæmpelsen af forurening globalt.
Ministrene har også fået malet både deres politik og deres image grønnere forud for klimatopmødet i 2009 i København, så besøgene ser ud til at have været til gensidig vinding og lover et gensidigt samarbejde.
Og dog.
Den danske regering viste ikke ligefrem vilje til at tage os med på råd, da den lancerede sine planer om bygning af et klimauniversitet i Nuuk.
Det har den heller ikke gjort i forbindelse med planlægningen af klimatopmødet.
Det er trods alt vores alle sammens fremtid, der vedrører, især fremtiden for Arktis.
Statsministeren har efterhånden udviklet en fin fornemmelse for sne og især for det, der gemmer sig under sneen.
Hans planer for udnyttelse af ressourcerne på Nordpolen er nok ikke så grønne som resten af løfterne fremsat i hans nye regeringsgrundlag.
De er tværtimod sorte som den olie, der ligger gemt under de smeltende ismasser, og som regeringen satser 230 mio. forskningskroner på i kapløbet med stormagterne om territorium og om ressourcerne ved Nordpolen og Grønland.
Vores selvstændighed og økonomiske frihed skal ikke gennemføres på bekostning af miljøet.
Hvis vi ikke passer på, kan de miljømæssige omkostninger ved at udvikle ressourcerne blive for høje for grønlænderne såvel som for danskerne.
Derfor må det være vores førsteprioritet i samarbejdet mellem Grønland og Danmark at få lavet en fælles plan for en bæredygtig udvinding af Nordpolens olie- og mineralressourcer.
Danmark bør træffe beslutninger med og ikke hen over hovedet på os i en sag, der involverer vores land og vores ressourcer så direkte som denne.
Når vi taler om Grønlands ressourcer, er jeg stolt over at have fået mulighed for at føre de beslutninger ud i livet, som min partifælle og formand, hr. Kuupik Kleist, har arbejdet på i Selvstyrekommissionen sammen med de øvrige medlemmer.
Her bliver den fremtidige økonomiske ordning mellem Grønland og Danmark forhandlet og de formelle retningslinjer for fordeling af indtægter fra råstofudnyttelsen i Grønland lagt.
Jeg håber, at den plan, som formandskabet for kommissionen har sat i gang inden valget, ikke forsinkes yderligere.
I foråret i år lykkedes det Selvstyrekommissionens arbejdsgruppe vedrørende økonomi- og erhvervsudvikling at nå til enighed om de økonomiske forhold mellem vores to lande under en fremtidig grønlandsk selvstyreordning.
Det lykkedes som bekendt uden om Dansk Folkeparti.
Jeg krydser fingre for, at vi kan få alle partier bragt til enighed i forbindelse med færdiggørelsen af kommissionens arbejde, der fortsætter, så snart statsministeren og landsstyreformanden giver grønt lys for det.
Det er historisk vigtigt for Grønlands fremtid og for selvstyret, og derfor håber jeg, at man er enig med mig i, at samarbejde, imødekommenhed og respekt skal være vores stikord, når vi mødes for at bringe kommissionsarbejdet til en tilfredsstillende og fair afslutning.
Jeg har i mange år savnet et nuanceret billede af Grønland og grønlændere i specielt de danske medier.
Det er jeg ikke alene om.
Virkeligheden er, at vi har alvorlige sociale problemer, som vi, modsat hvad mange i Danmark tror, i allerhøjeste grad er bevidste om, men virkeligheden er i lige så høj grad også, at vi er et folk med stor selvbevidsthed, stolthed og stort mod på den fremtid, der er så langt mere opløftende og nuanceret, end det danske mediebillede viser.
Et af initiativerne i arbejdet på at dokumentere fakta om grønlænderne i Danmark er allerede sat i gang af min forgænger, og det er DNAG, som står bag en spændende og omfattende undersøgelse foretaget i samarbejde med Danmarks Statistik om grønlændere i Danmark.
Undersøgelsen er forfriskende, fordi den viser grønlændere som en ressource frem for som en byrde.
Indtil nu har ingen rigtig vidst, hvor mange grønlændere der bor i Danmark, og hvad de uddanner sig til eller arbejder med.
Men det ved vi snart.
Allerede nu viser undersøgelsen, at antallet af grønlændere i Danmark svarer til en tredjedel af Grønlands nuværende befolkning.
Det er en kæmpe menneskelig ressource for Danmark og for et fremtidigt selvstændigt Grønland.
Den nordatlantiske gruppe afholdt sidste år en konference her på Christiansborg for grønlandske og færøske studerende.
Det blev en stor succes, og gruppen har heldigvis besluttet at gøre konferencen til en årligt tilbagevendende begivenhed.
Det er meget vigtigt, at vores studerende lærer om hinandens lande og hinandens kultur, sprog og historie.
Ikke desto mindre svarer den danske studerendes viden om Grønland kun til en brøkdel af grønlandske studerendes viden om Danmark, og det er ikke godt nok.
Jeg vil arbejde på at opbygge en bedre kontakt mellem danske og grønlandske studerende i Danmark, og jeg vil se på de muligheder, der kan skabe de netværk, som skal til for at få en større viden- og kulturudveksling indbyrdes.
Jeg tror nemlig på, at vi aktivt kan skabe en mere værdifuld forståelse mellem danskere, grønlændere, færinger og andre, hvis bare vi arbejder sammen.
Grønland er et meget smukt og ressourcefuldt land, men den smukkeste ressource, vores land har, er vores børn.
Ulykkeligvis er der for mange af dem, der vokser op uden den tryghed, kærlighed og tillid til fremtiden, som for os alle er fundamentet i et sundt voksenliv.
Mit parti, Inuit Ataqatigiit, har forsøgt at fremlægge et forslag i Landstinget om en handlingsplan til bekæmpelse af børnefattigdom.
Jeg er overbevist om, at det vil blive vedtaget, når vi fremlægger det igen i samlingen næste år.
Grønlands hjemmestyre arbejder på højtryk for at sikre de grønlandske børn en tryggere og gladere barndom.
Ud over at etablere rådgivningscentre og føre præventive mediekampagner har hjemmestyret kørt en storstilet oplysningskampagne om, hvordan vi forhindrer omsorgssvigt over for børn, og knap 1400 fagfolk har undervist ansatte i samtlige kommuners skole-, sundheds- og socialforvaltninger samt ansatte i politiet om, hvordan man skal gribe ind og forhindre omsorgssvigt.
Kampagnen er netop afsluttet, og nye tiltag er ved at blive planlagt.
Vi grønlændere er om nogle de første til at erkende problemerne og til at få dem løst.
Derfor er det også trist at blive mødt med den nedladende fanatisme, Dansk Folkeparti har lagt for dagen ved at kræve, at Grønland sættes under administration.
Den skammekrogspolitik er en misforståelse af Danmarks rolle over for Grønland.
Den hører ingen steder hjemme i dialogen mellem vores to lande.
Børnenes liv er for kostbar til dansk-grønlandske magtspil.
Derfor ser jeg meget hellere, at vi hjemme i Grønland fortsætter og udbygger initiativerne for bedre familieliv og dermed børneliv.
En respektfuld dialog mellem vores lande er altafgørende for at skabe gode resultater.
Det vidner den nylige vedtagelse af FN's erklæring om oprindelige folks rettigheder om.
Vedtagelsen af erklæringen er intet mindre end en historisk milepæl for vores folk, og jeg er glad for, at Danmark stod på Grønlands side og pressede på for at få erklæringen vedtaget i FN
Den lover nemlig gode muligheder for, at den praktiske implementering af erklæringen fra dansk side også bliver succesfuld.
Som sagt er der mange udfordringer at tage fat på, og det er også derfor, jeg står her i dag.
Jeg har sat mig for at få sat fokus på de positive historier, skabe positive resultater og nuancere Folketingets opfattelse af, hvad Grønland er og kan blive i fremtiden.
Jeg glæder mig meget til et frugtbart samarbejde med alle i Folketinget, og jeg ønsker nye som gamle folketingsmedlemmer rigtig god arbejdslyst.