Jacob Mark (SF), 2015-12-08:
For et halvt år siden var jeg ikke medlem af Folketinget.
Da sad jeg og hyggede mig nede i Køge i byrådet, og vi kæmpede også med at tage vores andel af flygtningene, der får ophold i Danmark.
Et byrådsmedlem fra Borup fra Venstre ville ikke have flygtninge midlertidigt placeret i Borup, det er klart – for man ved aldrig, hvad sådan nogle mennesker kan finde på, udtalte vedkommende.
Heldigvis endte det med, at et flertal lagde de midlertidige boliger i Borup, og i dag går det jo fremragende med at have de her mennesker i lokalsamfundet.
Og sådan har vi haft adskillige diskussioner om de her midlertidige boliger.
Det er bare for at sige, at ja, kommunerne er pressede, og der vil komme endnu mere pres på, og der vil blive endnu flere skøre diskussioner derude, for sådan er lokalpolitik til tider.
Men det er ikke mit indtryk, at kommunerne er pressede, fordi man har nogle regler, der sådan set er menneskelige, altså regler om, hvor mange der kan bo på et værelse.
Det er heller ikke mit indtryk, at kommunerne er pressede, fordi man har nogle helt fair regler om, at mennesker ikke må bo i nærheden af nogle ting med for høje støjværdier.
Det er jo sådan menneskelighed, eller hvad vi siger, nemlig at man ikke skal bo i nærheden af noget, der er så støjende, at man ikke kan holde ud at være der.
Og man skal have noget fred, når man er flygtet.
Nej, det er nogle andre ting, der presser kommunerne.
Jeg var i Aarhus i går, hvor man tager rigtig mange flygtninge, og jeg spurgte dem: Hvad er det egentlig, der gør det svært for jer lige nu i forhold til det her med boliger?
Har I problemer med at finde midlertidige boliger?
Nej, det var faktisk ikke det, men det var de permanente boliger, der var udfordringer med.
Hvorfor har man så så svært ved at finde de permanente boliger?
Det har de f.eks., fordi man har lavet en fattigdomsydelse, hvor man halverer flygtningenes indtægtsgrundlag.
Det betyder, at der nærmest ikke er nogen boliger rundtomkring ude i kommunerne, som de her mennesker kan betale.
Det betyder, at kommunerne ikke ved, hvor de skal placere de mennesker, der kommer til landet nu.
Ministeren har sendt et klart signal om – det vil jeg så gerne rose ministeren for – at det ikke skal være i de områder, der karakteriseres som ghettoer.
Men desværre er det jo ofte der, de billige boliger er.
Så de ved simpelt hen ikke, hvor de skal placere dem.
Så er man ved at lave billigboligloven om, altså det redskab, kommunerne havde til faktisk at reservere en del af planloven til at bygge flere billige boliger.
Det er man ved at trække tilbage, så netop storbyer får sværere ved at bygge flere billige boliger, altså også permanente boliger til flygtninge.
Det lægger jo også et pres.
Og så vil regeringen udvide fattigdomsydelsen til at gælde alle.
Det vil sige, at de mennesker, der nu bor i en permanent bolig, også får halveret deres indtægtsgrundlag og potentielt – for det var i hvert fald det, jeg fik at vide i går – vil være nødt til at flytte ud.
Og så er de nødt til at finde nogle helt andre billigere og permanente boliger til de flygtninge også, hvilket igen vil lægge pres på kommunerne.
Så jeg vil bare sige, at når man er presset ude kommunalt, er det altså ikke nødvendigvis på grund af de midlertidige boliger.
Så er det, fordi regeringen, vedvarende fra den dag den har trådt til, har gjort det sværere og sværere at være kommune og finde permanente boliger til flygtninge.
Det her er ikke en løsning i vores øjne.
Som sagt var jeg på et midlertidigt indkvarteringscenter i går.
Jeg mødte fire flygtninge.
Den ene kunne ikke tænke på andet end sin datter og havde brug for ro.
Hun var strandet dernede, hun var syg, og hun var midt i kampzonen.
Altså, skal han bo på et eller andet lille værelse sammen med en anden?
Det anden havde den samme problemstilling, nemlig den samme bekymring om sin familie.
De her mennesker er jo flygtet.
Hvis jeg skulle opholde mig alene med fire drenge på min alder i et eller andet lokale, der lugtede af sved, ville jeg få stress i løbet af kort tid.
Men der er nogle mennesker, der hele tiden sidder og tænker på deres familie og på, hvordan de har det.
Det synes jeg faktisk ikke er en løsning.
Vi bakker ikke op om det her forslag.