Tom Behnke (KF), 2007-02-23:
Når vi taler om udsættelsesforretninger, tror jeg på, at der kan være mange forskellige grunde til, at en borger, en beboer eller en hel familie bliver sat ud af deres lejemål.
Der kan være mange forskellige grunde, mange forskellige årsager, mange bagvedliggende ting, som til sidst fører frem til, at man indleder en egentlig udsættelsesforretning.
Og jeg tror, at der er en række tilfælde, hvor kommunen slet ikke er bekendt med den pågældende borger eller familie forud for, at det her sker.
Det er ikke nødvendigvis nogen, der er kendt i det sociale system, men pludselig er man fremme ved snorene, hvor udlejer må gribe til at bede om, at vedkommende bliver sat ud, fordi huslejen ikke bliver betalt.
Udlejeren kan jo ikke vide, om det er, fordi lejeren ikke kan betale eller ikke vil betale eller ikke formår at betale eller ikke forstår at betale.
Der kan være alle mulige andre årsager til, at man bliver sat ud af økonomiske grunde.
Men der kan også være de grunde, der hedder, at man bliver sat ud af sit lejemål, fordi man ikke kan bo der, fordi man generer sine naboer, sine omgivelser, fordi man ikke passer ind det pågældende sted, fordi man måske har behov for at bo et helt andet sted.
Det kan også være en årsag.
Der kan være de årsager, at vedkommende er sindslidende og ikke formår at kunne klare sig selv, men har behov for hjælp og støtte.
Der kan være mange, mange grunde til, at man bliver sat ud.
Derfor synes jeg, at det er et utrolig godt lovforslag, som socialministeren fremsætter her, og jeg kan egentlig ikke forstå, at oppositionen kritiserer, at socialministeren kommer med et socialpolitisk forslag om, at man socialt samler op og laver et sikkerhedsnet, således at uanset årsagen til, at det er nået dertil, hvor en borger eller en familie bliver sat ud af deres lejemål, griber man ind og pålægger kommunen, at lige nøjagtig der skal den i hvert fald gå ind og vurdere.
Det er altså ud fra, at fogedretten med lovforslaget her bliver pålagt at underrette kommunen, således at kommunen kan gå ind og vurdere, om beboeren eller beboerne har brug for hjælp før, under eller efter.
Det kunne jo være, at man kunne få en ordning, således at familien kunne blive boende.
Det er endda også sådan, at borgeren – jeg var lige ved at sige selvfølgelig, men det er en del af lovforslaget – kan klage over den afgørelse, som kommunen træffer, og det skal man selvfølgelig kunne.
For netop ved, at det er fogedretten, der underretter kommunen, allerede inden det sker, altså når sagen bliver indleveret, kan man jo i nogle af sagerne måske gå ind og hjælpe familien til at komme på ret køl, få løst de problemer, der er, og familien kan blive boende i lejemålet.
Det kan også være, at man kan hjælpe familien til at finde et andet sted at bo i kommunen eller finde andre løsninger på de problemer, der kan være årsag til, at den bliver sat ud.
Men man kan også fra kommunens side gå ind og sige, at her er der for så vidt ingen anden udvej, end at man må frem til, at beboeren bliver sat ud, men at man så kan hjælpe til under udsættelsesforretningen, og at man kan hjælpe til efter, uanset hvad årsagen er til udsættelsen.
Det er nok det, som jeg synes i hvert fald nogle af ordførerne har overset, nemlig at det her jo er et socialpolitisk tiltag – et tiltag, som vi støtter fra konservativ side.