Peter Skaarup (DF), 2013-04-23:
Det forslag, vi har på dagsordenen her i Folketinget i dag, L 208, handler jo om sikkerhed ved bestemte idrætsbegivenheder, og her er det særlige fokus, at man vil have en skærpet indsats over for det, man kalder fodboldbøller, hooligans.
Det har sådan set længe været tiltrængt, for vi har oplevet nogle situationer, der har været helt vanvittige, og at dem, der egentlig bare vil have en fredelig eftermiddag eller aften, når de går til fodbold – det kan være en familiefar, og det kan også være en mor, der har børnene med og gerne vil hygge sig lidt – kommer i farefulde situationer.
De bliver måske i virkeligheden skræmt væk fra at tage af sted en anden gang, fordi det simpelt hen er for farligt.
Og sådan skulle det jo meget nødig være.
Det skal være trygt og sikkert at komme til fodbold i Danmark, selvfølgelig specielt i forhold til de kampe, hvor der er rigtig mange tilskuere; så er det ekstra relevant at diskutere det her.
Så derfor er der heller ikke nogen tvivl om, at når vi kommer til valget mellem de røde og de grønne knapper, i hvert fald i forhold til hvad Dansk Folkeparti trykker på, vil vi trykke på de grønne knapper, for vi synes, at det, der ligger på bordet, i hvert fald er et skridt i den rigtige retning.
Det betyder så ikke, at alt er godt.
Og der er jo mulighed for, fra nu af og frem til at der skal trykkes på knapperne, at prøve at se, om vi kan justere og tilrette det, der ligger på bordet, uden at være, synes jeg, bundet af, hvad nogle har foreslået i et udvalg, eller hvem justitsministeren har talt med om forskellige ting og sager.
Det er jo Folketinget, der afgør det her, og det skal også være muligt at rette til, hvis der er behov for det.
Det centrale i L 208 kan man vel godt sige er karantæneordningen, der udvides fra 500 m til 3.000 m for udebanefans.
Dansk Folkeparti kan tilslutte sig det, fordi det vil gøre, at man i hvert fald sender et signal til de voldelige fans – det er heldigvis et meget, meget lille mindretal – om, at man ikke vil have, at de kommer i nærheden af stadion, når de kampe, specielt højrisikokampene, finder sted, mellem hold, som disse personer er tilhængere af.
Der, hvor vi i Dansk Folkeparti har syntes at det var vigtigt at gøre noget – og derfor fremsatte vi jo også et forslag i sidste folketingssamling, som desværre ikke vandt flertal – har jo været i forhold til at udveksle oplysninger.
Og vi kan i hvert fald konstatere, at den mulighed bliver forbedret med det forslag, der ligger på bordet.
Som jeg lige var inde på over for hr. Ole Hækkerup, Socialdemokraternes ordfører, savner vi, at man sætter ind med nogle bedre sanktioner, hvis folk bryder reglerne.
For det er jo allerede i dag forbudt at fyre et romerlys af i forbindelse med en kamp – og i det hele taget at tage romerlys med ind til en kamp.
Det er jo allerede i dag sådan, at vi har en karantæneordning.
Så spørgsmålet er, hvad for nogle sanktioner vi har, hvis man ikke overholder de spilleregler, der er for fans.
Og der hæfter vi os ved, at folk fra DBU – det var Per Larsen fra det etiske udvalg – i forbindelse med Folketingets hooligankonference netop sagde, at en del af ballademagerne i forbindelse med fodboldkampe er fra den gruppe af mennesker i vores samfund, som han kaldte det bedre borgerskab.
Og Per Larsens antagelse var, at store bøder og fængselsstraffe måske har virkning for netop den gruppe, og at det derfor var vigtigt, at man havde det med, når man så på de her ting.
Så jeg kunne godt tænke mig at få lidt mere indblik i, hvad regeringens tankegang egentlig er, når man ikke har, synes jeg, tilstrækkelige sanktioner i forhold til de ting, der foretages.
Så er der jo spørgsmålet om det med, at man fra politiets side skal have mulighed for i yderste konsekvens at flytte kampe.
Det er med i forslaget, men grundlæggende er det jo egentlig en uskik, hvis politiet skal komme og sige, at en kamp ikke kan spilles på en bestemt tidspunkt.
Så derfor vil vi sige, at det skal være i yderste konsekvens, alleryderste konsekvens, hvis det skulle ske, at man kom dertil.
Så vores grundlæggende opfattelse er, at det er noget, som klubberne selv må have mulighed for at styre, men vi vil ikke afvise, at der skal være den mulighed i den sidste ende, hvis tingene går helt galt.
Og det ved man jo aldrig helt, altså i forhold til hvad det er for nogle hold, der ligger i toppen, og hvad for nogle hold, der egentlig kan være med i højrisikokampe.