Brian Mikkelsen (KF), 2009-11-20:
Der har jo i den seneste tid været meget debat i medierne om tatoveringsområdet, herunder om regulering af området.
Jeg vil godt i den forbindelse med det samme slå fast, at vi selvfølgelig udmærket forstår den bekymring, som der er blevet givet udtryk for, med hensyn til eventuelle helbredsrisici forbundet med tatovering.
Som jeg vil vende tilbage til, er det også forhold, som regeringen vil undersøge nærmere og også gøre noget ved.
Derfor har Justitsministeriet indhentet bidrag fra Miljøministeriet, Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse og Økonomi- og Erhvervsministeriet til brug for behandlingen af denne forespørgsel.
Ministerierne har oplyst om, hvilken regulering der allerede findes.
Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse har endvidere spurgt Sundhedsstyrelsen om, hvilke helbredsrisici der er ved tatoveringer.
Af denne lovs § 1, stk. 1, fremgår det, at den, der tatoverer en person under 18 år, straffes med bøde eller med fængsel i indtil 4 måneder, medmindre højere straf er forskyldt efter den øvrige lovgivning.
Baggrunden for forbuddet mod at tatovere personer under 18 år er, at det ud fra almindelige betragtninger om den personlige handlefrihed bør stå folk frit for, om de vil tatoveres, og at tatoveringer, der foretages med den pågældende samtykke, derfor bør være lovlige.
Dette synspunkt har imidlertid ikke vægt, når der er tale om personer, navnlig børn og unge, der ikke kan forventes at kunne overskue de konsekvenser, der kan være forbundet med tatovering.
Med hensyn til det apparat, som tatovøren anvender, har Økonomi- og Erhvervsministeriet oplyst, at Sikkerhedsstyrelsen er ansvarlig myndighed for det markedsførte apparats mekaniske og elektriske sikkerhed, og styrelsen har derfor hjemmel til at kontrollere, om producenten lever op til sit ansvar om kun at markedsføre sikre produkter.
Miljøministeriet har også oplyst, at der på nuværende tidspunkt ikke er en særlig regulering af, hvilke farvestoffer der må anvendes til tatoveringer.
Farverne er dog omfattet af både produktsikkerhedsloven og REACH, som er EU’s nye kemikalieregulering, og som indebærer, at kemiske produkter skal være sikre at bruge.
Tatoveringsfarver er kemiske produkter og skal således overholde de regler om mærkning og klassificering, som gælder alle kemiske produkter.
Det betyder, at hvis en tatoveringsfarve indeholder mere end 0,1 pct. af et stof, som kan være kræftfremkaldende, må den ikke anvendes til tatovering, da den ikke må markedsføres til private.
Miljøstyrelsen har kompetence til at kontrollere de farver, som tatovørerne anvender.
Sundhedsstyrelsen har oplyst, at der ved ethvert gennembrud af huden er en potentiel risiko for hudinfektion, især forårsaget af bakterier.
Det gælder altså også ved tatovering.
Indtil et sår er helet, kan det omgivende væv blive ramt af lokal infektion, som dog ifølge styrelsen almindeligvis hurtigt kan behandles.
Selv om der er en potentiel risiko for hepatitis B eller C, er det årlige antal af smittetilfælde, som anmeldes til Statens Serum Institut, konstant og uden nogen tendens til stigning.
I 2008 blev der således anmeldt fem tilfælde, og også i år er der endvidere registreret fem tilfælde.
Sundhedsstyrelsen har oplyst, at der er tale om anmeldelser, hvor der alene er tale om, at en tatovering er smitteårsag.
Tallene omfatter også tilfælde, hvor det ikke er tatovering, men piercing, der er årsag til mistanken.
De omtalte tilfælde udgør i øvrigt kun en beskeden andel af det samlede antal af anmeldelser af hepatitis B- og hepatitis C-smitte.
Statens Serum Institut har også oplyst, at der ikke i Danmark er konstateret tilfælde, hvor hiv-smitte er overført ved tatovering eller piercing.
Ifølge Sundhedsstyrelsen er der en risiko for udvikling af kontaktallergi og kontakteksem, når huden udsættes for direkte eller langvarig berøring med produkter, som indeholder allergifremkaldende stoffer.
Det kan naturligvis også være tilfældet med de farvestoffer, som tatovører bruger.
Denne regulering indebærer bl.a., at en tatovør kan ifalde et strafansvar, såfremt den pågældende tatoverer en person under 18 år, og at tatoveringsfarver skal overholde de regler om mærkning og klassificering, som gælder alle kemiske produkter.
Det ændrer imidlertid ikke på, at vi – også på dette område – bør se på, om vi kan gøre endnu mere, herunder skaffe os endnu mere viden.
Jeg kan i den forbindelse oplyse, at Miljøstyrelsen i 2010 vil gennemføre en undersøgelse, som nærmere skal identificere, hvilke farvestoffer der anvendes i tatoveringsfarver og de mulige sundhedsrisici ved anvendelsen i farverne.
På baggrund af denne undersøgelse og andre videnskabelige data, som måtte komme i den mellemliggende tid, kan det vurderes, om der er grundlag for at lave særlig lovgivning for brugen af farvestoffer og pigmenter til tatoveringsfarver.
Denne undersøgelse er en del af den aftale, som Folketingets partier netop har indgået om kemikalieindsatsen for 2010-2013.
Hvis det således viser sig, at der er stoffer i farverne, som udgør en sundhedsrisiko for forbrugerne, er Miljøministeriet og miljøministeren indstillet på at regulere disse stoffer.
Herudover har Sundhedsstyrelsen oplyst, at man vil afklare, om der findes forskning, herunder international forskning, der dokumenterer langtidsskadelige virkninger af tatoveringer.
Sundhedsstyrelsen vil desuden i samarbejde med Statens Serum Institut og eventuelt repræsentanter for tatovørbranchen udarbejde et særligt informationsmateriale om tatovering.
Dette materiale vil henvende sig både til dem, der overvejer at få foretaget en tatovering, og til tatovørerne.
Desuden vil materialet beskrive de komplikationer, der kunne opstå i forbindelse med en tatovering.
Det er tanken at gøre materialet bredt tilgængeligt via relevante internetsider, ligesom der vil kunne udarbejdes en pjece til omdeling hos tatovører, på apoteker og på biblioteker.
Miljøministeriet vil i 2010 gennemføre en undersøgelse af farvestofferne.
Sundhedsstyrelsen vil undersøge, om der er forskning, der dokumenterer langtidsskadelige virkninger af tatovering, og Sundhedsstyrelsen vil også udarbejde informationsmateriale om tatovering.
Endelig vil jeg nævne spørgsmålet om en autorisationsordning på området.
Der gælder i dag ikke nogen autorisationsordning for tatovører.
Regeringen er imidlertid indstillet på også at tage et initiativ, når det gælder spørgsmålet om en autorisationsordning.
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at regeringen finder, at den mest korrekte fremgangsmåde i den forbindelse vil være at nedsætte et hurtigtarbejdende udvalg, der skal overveje spørgsmålet.
Det vil sikre god lovkvalitet og være den rigtige måde at gøre det på i Folketinget.
Dermed vil man sikre, at der foreligger det bedst mulige grundlag for en beslutning med hensyn til en autorisationsordning.
Hvis Folketinget imidlertid har den opfattelse, at man allerede nu skal beslutte, at der skal indføres en autorisationsordning på tatovørområdet – hvilket vi for øvrigt er positive over for – så vil vi selvfølgelig tage det til efterretning og tage initiativ til at udfærdige et lovforslag med en model for en autorisationsordning.