runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kirsten Brosbøl (S), 2010-01-21:
Men jeg synes, det er paradoksalt, når selve det forslag, som vi behandler, handler om, at der er nogle nyuddannede, som har vanskeligt ved at få arbejde, og at man derfor vil tilbyde dem et særligt kompetenceudvidende forløb.
Er det ikke paradoksalt?
Det synes jeg da Venstres ordfører skylder os et svar på.
Spørgsmålet lød: Er det ikke korrekt, at der i de svar, vi har fået fra ministrene, står, at det her vil blive opfattet som et uafbrudt uddannelsesforløb, og at man derfor ikke vil kunne søge om kontanthjælp?
Derfor ville det vel være naturligt, sådan som det også er mellem bachelor- og kandidatuddannelser, at man havde et forsørgelsesgrundlag i den overgangsperiode.
Vi havde under førstebehandlingen en debat om forslagets formål, for regeringens formål med at fremsætte det her forslag er, at man vil øge nyuddannedes mulighed for beskæftigelse.
Det er ikke sådan direkte bekæmpelse af dimittendledigheden, men det er altså et forsøg på at øge de nyuddannedes mulighed for beskæftigelse – det skal altså være beskæftigelsesfremmende.
Vi mener jo så, at det er lidt pudsigt, at man tager udgangspunkt i eksisterende kurser på de her uddannelser, og at man ikke åbner op for, at der kan være nye elementer, som kan tilføre de her dimittender noget nyt i forhold til det, der ligger i eksisterende uddannelser.
I regeringens forslag er der lagt op til, at de her kompetenceudvidende forløb skal bestå af elementer fra eksisterende uddannelser.
Det mener vi må være en forudsætning for, at de her forløb kan tilføre de nyuddannede noget nyt, som kan gøre det, som regeringen har til formål med det her forslag, nemlig at øge deres beskæftigelsesmuligheder.
Nanna Westerby (SF), 2010-01-21:
Den gennemsnitlige ledighed for akademikere under 30 år er jo steget med mere end 1.000 unge på et år, og for nyuddannede ...
Tak for det.
For nyuddannede er det blevet rigtig svært at komme ind på arbejdsmarkedet, og næsten 30 pct. af dem, der blev dimittender sidste sommer, var stadig ledige i august måned.
Så det er jo et rigtig stort problem, vi står med.
Det er en dårlig start, en virkelig dårlig start på arbejdslivet at komme og være motiveret for at gå i gang og have masser af nye ideer og så ikke at kunne få et arbejde.
Det her forslag, L 94, fra regeringen skal give et alternativ til dimittender, som har en stor risiko for ledighed.
Det er jo fornuftigt, og det støtter vi i SF.
Måden, man vil gøre det på, er så ved at lave ½ års uddannelsesforlængelse.
Forslaget slår jo fast, at de her nye forløb, man laver, altså ½ års studieforlængelse eller nye kompetenceudvidende forløb, skal laves med udgangspunkt i det faglige indhold, der allerede er i de eksisterende heltidsuddannelser.
Så vi er altså bange for, at man ikke kan have elementer med som kompetenceafklaring, vejledning, cv-skrivning, præsentationsteknik, virksomhedskontakt, nogle af de ting, som kan gøre, at man bliver mere jobparat, og som måske er det, som unge akademikere med risiko for ledighed i højere grad har brug for.
Derfor har vi stillet det ændringsforslag, som vi skal stemme om nu.
Så vil jeg også lige nævne, at det jo heller ikke skal være hemmeligt, at selv om SF støtter det her forslag, mener vi også, at det er for lidt til at løse de problemer, vi har lige nu.
Det her forslag drejer sig om 575 nye kompetenceudvidende forløb.
Der gøres ikke noget for de mere end 2.000 akademikere under 30 år, der allerede er ledige.
Da vi førstebehandlede det her forslag, kaldte Venstres ordfører det for et pilotprojekt, men et pilotprojekt er bare ikke nok, når vi snakker om, at der er mere end 2.000 unge akademikere, der allerede er ledige, og da især ikke, når vi ser på den generelle ungdomsarbejdsløshed, hvor 60.000 unge under 30 år lige nu er ledige, og der gøres altså heller ikke nok for at løse det problem.
Men vi støtter altså forslaget og har stillet det her ændringsforslag, for at det ikke bare bliver ren opbevaring, men også bliver jobrettet.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-01-21:
I 2003 udviklede den nuværende regering en strategi for miljø og sundhed.
Begrundelsen var, at arbejdet med indsatsen for miljø og sundhed skulle øges, og det kommende arbejde skulle have høj prioritet.
I strategien understregedes ligeledes vigtigheden af samarbejdet mellem myndighederne.
I virkeligheden er der sket præcis det modsatte.
Sundhedsministeriet har afskaffet det kontor, der har beskæftiget sig med miljø og sundhed, og de har også valgt ikke længere at bruge penge på området.
Det stiller vi os i SF meget uforstående over for.
1 million danskere har allergi, ja, selv sundhedsministeren lider af det, jævnfør hans blog.
Astma og allergi er altså blevet en folkesygdom, og sammenhængen med en øget forekomst af kemikalier i vores hverdag er igen og igen blevet påvist af forskere.
Vores muligheder for at få børn er reduceret væsentligt, og vi ved, at visse stoffer medfører en øget forekomst af hjertesygdomme, senildemens og sclerose, for bare at nævne nogle af de sygdomme, vi bruger rigtig mange penge på i det danske sundhedsvæsen.
I 2007 mødtes 200 af verdens førende forskere i miljø og sundhed, inklusive verdenssundhedsorganisationen WHO, i Tórshavn, og de konkluderede i The Faroes Statement, som det hedder, at forebyggelse skal baseres på beskyttelse af de mest sårbare udviklingsstadier, og det vil i de fleste tilfælde sige gravide og børn.
Det her dokument er vidt citeret i den videnskabelige verden, men det har ikke haft nogen særlig opmærksomhed hos myndighederne; vi taler allerhøjst om hormonforstyrrende stoffer.
Men hvad med alle de stoffer, der skader hjernens udvikling?
Man får kun én chance for at udvikle en hjerne, og den bør vi faktisk gøre noget mere for.
Så jeg vil gerne vide, hvor sundhedsministeren er henne, når vi taler om kviksølv, når vi taler om bisfenol-A, en stor sag, der i øjeblikket kører hos fødevareministeren, når vi taler om ftalater i medicinsk udstyr, når vi taler om parabener, og når vi taler om generelt hormonforstyrrende stoffer, kræftfremkaldende, muterende stoffer, allergener osv. osv.
Hvor er sundhedsministeren på det område?
For kemi er ikke bare et miljøproblem, det er et sundhedsproblem, en udfordring, som vi er nødt til at få løst på fornuftig vis, og hvis vi får det løst på fornuftig vis, vil det også lette samfundets udgifter til sundhedssektoren, en sektor, hvis udgifter ellers har en tendens til blot at stige og stige.
Så herfra skal opfordringen lyde til sundhedsministeren: Kom så i arbejdstøjet.
Det er derfor, vi har indkaldt til forespørgselsdebatten.
Birgitte Josefsen (V), 2010-01-21:
Jeg går ikke ud fra, at hr. Per Clausen mener, at der skulle have stået, de ikke skulle være konstruktive i deres samarbejde, så når der står konstruktive, er det jo en positiv sætning.
Per Clausen (EL), 2010-01-21:
Jeg vil sådan set tage udgangspunkt i en sætning, som står i fru Birgitte Josefsens forslag til vedtagelse, og som jo er et citat fra den aftale, der er lavet om en kemikaliehandlingsplan.
Der står: Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse bidrager konstruktivt til arbejdet med henblik på forebyggelse på disse områder.
Det er altså områderne hormonforstyrrende stoffer og kemikalier.
Så vil jeg gerne spørge fru Birgitte Josefsen, om hun mener, at den redegørelse, der er kommet fra ministeren i dag, lever op til det.
Der står, at man skal bidrage konstruktivt.
Der står, at man skal bidrage konstruktivt.
Det opfattede jeg i hvert fald som et udtryk for, at Sundhedsministeriet skulle gøre noget mere.
Og hvad siger sundhedsministeren så i dag?
Så mit spørgsmål til fru Birgitte Josefsen er: Er hun enig med mig i, at den formulering, der står i aftalen, siger, at man skal gøre noget mere, end man har gjort hidtil, eller er hun enig med sundhedsministeren, der siger, at nej, vi har gjort en rigtig god indsats indtil nu, og det bliver vi ved med?
Birgitte Josefsen (V), 2010-01-21:
Det er sådan, at SF's ordfører på forespørgslen i dag selv har været med til at indgå aftalen, kemikaliehandlingsplanen, og jeg har loyalt refereret fra, hvad der står i handlingsplanen.
Derfor må jeg gå ud fra, at de, der har siddet og forhandlet den her plan på plads, ved, hvad det er, de har forhandlet på plads, og hvad indholdet er i det, de har forhandlet på plads.
Steen Gade (SF), 2010-01-21:
Nej, jeg undergraver ikke nogen aftale, jeg ved bare noget om, hvor svært det her har været i 10 år.
Jeg kan også godt se, at der ikke er sket nogen fremskridt, og derfor forstår jeg faktisk godt, at de, der har lavet den her aftale, har understreget, at der skal ske mere.
Og det er det, den her forespørgsel handler om: Der skal ske noget mere.
Og så kommer fru Birgitte Josefsen og siger, at der stort set ikke skal ske noget mere.
Det er jo der, konflikten er.
Birgitte Josefsen (V), 2010-01-21:
Jeg står her og bliver mere og mere forundret over, at der har siddet en ordførerskare, hvori samtlige partier var repræsenteret, og har vedtaget en handlingsplan på kemikalieområdet, og man står så nu i Folketingssalen og undergraver den plan, man selv har været med til at lave.
Der står præciseret deri, at de to ministerier skal samarbejde, så jeg går da virkelig ud fra, at ministerierne lever op til det, som politisk er aftalt.
Steen Gade (SF), 2010-01-21:
Jeg synes, det var meget pauvert, hvad fru Birgitte Josefsen fik fremlagt.
Det eneste nye, der vistnok sker i forhold til det, der er aftalt, er en workshop for sundhedspersonalet i 2011.
Det er i hvert fald ikke et kæmpestort skridt fremad.
Når jeg siger det, så vil jeg spørge fru Birgitte Josefsen, om hun er enig i, at det er det eneste nye, der sker.
Der er ikke noget med, at der skal flere ressourcer til Sundhedsministeriet, som efter min opfattelse er helt underforsynet med viden på det her område.
Og det andet er, at der ikke skal ske andet, end at man fortsætter med rådgivning og vejledning, og jeg tror egentlig, at de fleste, som har sat sig ind i det her, ved, at det er for lidt og for dårligt.
Det har det været i mange år, vil jeg gerne sige, og det har været enormt svært.
Det er også derfor, jeg er ked af, at der ikke er mere kød på det forslag, som Venstre kommer med, for det fører altså ikke til, at man kan lægge stor vægt på det, som fru Birgitte Josefsen siger.
Det kan man ikke, for den sundhedsfaglige rådgivning fra Sundhedsministeriet er ikke god nok, fordi den ikke rummer viden nok, og man bruger ikke ressourcer på det, bruger ikke penge på det.
Birgitte Josefsen (V), 2010-01-21:
Når jeg siger rådgivning og vejledning, går jeg ud fra, at de to ministerier ikke er længere fra hinanden, end at de kan tale om, hvad det er, man hver især skal bidrage med.
Dialog fremmer jo mange gange den proces, der skal pågå, og derfor er det da min klare forventning, at de to ministerier har en dialog om, hvad det er, man skal arbejde med på det område, vi diskuterer her i dag.
Jeg vil gerne gentage, at vi er optaget af, at vi har fokus på hele området, og det er jo i bred forstand.
Benny Engelbrecht (S), 2010-01-21:
Et af de elementer, som ordføreren fremhæver, er jo Sundhedsministeriets opgave som sundhedsfaglig rådgiver, men spørgsmålet er, om det virkelig er det, det skal begrænses til.
Når vi eksempelvis kan se, at de reproduktive evner hos kvinder også er i voldsom nedgang – der har for nylig været en undersøgelse, der viste, at der især er problemer for kvinder i plastindustrien – og når vi ser, at der er meget store indhold af kemikalier i kvinders brystmælk, ja, så er der faktisk nogle udfordringer der.
Eksempelvis foretages der syd for den danske grænse faktisk screeninger af netop kvinders brystmælk. Er der ikke nogen udfordringer, er der ikke nogen områder her, hvor det ville være helt oplagt at netop Sundhedsministeriet gik foran og fik indsamlet noget ny viden?
Birgitte Josefsen (V), 2010-01-21:
Vi er fra Venstres side enige i, at det her er et vigtigt område, og jeg mener sådan set også, at det var det, jeg forsøgte at signalere i min ordførertale.
Men jeg vil gerne sige, at om midlerne er konteret det ene eller det andet sted, er for mig ligegyldigt.
Det vigtigste er, at man får de midler i anvendelse, så man netop har fokus og tempo på at sikre forskning og analysering i forhold til hele området og ad den vej får sikret, at borgerne fremadrettet ikke får en øget påvirkning af kemikalier og hormonforstyrrende stoffer, men en mindre og gerne en udfasning af mange af de stoffer, som vi jo ved er i mange af de elementer, som vi er i berøring med i dag.
Birgitte Josefsen (V), 2010-01-21:
Derfor er det af stor betydning, at vi alle er optaget af at holde fokus på kemikaliernes vej til mennesket og på, at mængden af hormonforstyrrende stoffer minimeres og helt udfases i forbindelse med ting, vi som mennesker er i berøring med.
Så jeg vil da meget gerne sige tak til dem, der har rejst debatten her i dag.
I Venstre er vi nemlig optaget af, at vi sikrer, at vi har et sundt liv.
Men vi er også godt tilpas med, at der blev indgået en politisk aftale om kemikalier, nemlig kemikaliehandlingsplanen, som jo er tiltrådt af samtlige partier i Folketinget, og som blev vedtaget den 29. oktober 2009.
Det er en aftale, der lægger op til en styrkelse og en prioritering på hele kemikalieområdet, og hvori der er afsat økonomiske midler til at gennemføre handlingsplanen.
Lad mig eksempelvis nævne, at der er afsat 46 mio. kr. til gennemførelse af det store REACH-program, som jo blev vedtaget i EU-regi; 19 mio. kr. til forbrugerområdet til videnopbygning og dermed også oplysning af befolkningen om, hvad den enkelte skal være opmærksom på, eksempelvis når vi hver især går hen og køber legetøj til børn eller børnebørn, køber kosmetik, smykker eller andre produkter, som kan indeholde kemikalier; 16 mio. kr. til kontrol og tilsyn i forhold til nogle af de nye elementer, som vi skal være opmærksomme på, nemlig hele den elektroniske produktion og hvad, der kan være af stoffer indeholdt i hele elektronikken; 52 mio. kr. til at videreføre Center for Hormonforstyrrende Stoffer, Videncenter for Allergi samt Videncenter for Duft- og Kemikalieoverfølsomhed; 4 mio. kr. til videreførelse af Informationscenter for Miljø & Sundhed.
Det er blot nogle af de elementer, der ligger i den handlingsplan, som samtlige partier har tiltrådt, og det vil være at gå for langt at komme ind på alle elementer i planen.
I Venstre betvivler vi ikke, at det samarbejde eksisterer, og håber da, at der fortsat og kontinuerligt vil være et godt samarbejde de to ministeriet imellem.
Så hvor de økonomiske midler konkret er placeret, må være en mindre afgørende faktor.
Den afgørende faktor er jo, at de økonomiske midler er til rådighed, og det er jo sådan set det, partierne har sikret i den handlingsplan, der er vedtaget.
Folketinget lægger vægt på, at Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse også fremadrettet bidrager med sundhedsfaglig rådgivning herom.
Folketinget noterer sig, at Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse i 2010 analyserer behovet for viden blandt sundhedspersonale om sammenhæng mellem kemikalier og helbredsforhold og afholder en workshop med henblik på udarbejdelse af informationsmateriale i 2011.
Folketinget noterer sig, at der i aftalen om Kemikaliehandlingsplanen for 2010-2013 er afsat midler til videreførelse af de tre centre på området miljø og sundhed samt en række andre initiativer, at der er afsat midler med henblik på at tilvejebringe mere viden om kombinationseffekter af hormonforstyrrende stoffer, idet parterne bag aftalen skal drøfte den nærmere anvendelse af disse midler inden sommeren 2010, og at Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse bidrager konstruktivt til arbejdet med henblik på forebyggelse på disse områder.«
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-01-21:
Jeg er enig med ordføreren i, at vi har haft et ganske glimrende samarbejde i forbindelse med vedtagelsen af kemikaliehandlingsplanen.
Det, jeg lagde mærke til i forbindelse med forhandlingerne, var Sundhedsministeriets totale fravær, og derfor stiller jeg mig meget undrende over for, at ordføreren nærmest lægger op til, at Sundhedsministeriet har bidraget til den her proces, eftersom jeg deltog i processen og det gjorde ordføreren ikke.
Så det er en anden virkelighed end den, jeg lever i.
Jeg vil gerne spørge til det, der står i forslaget til vedtagelse.
Der står, at Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse bidrager konstruktivt til arbejdet med henblik på forebyggelse på disse områder.
Hvad mener ordføreren med »bidrager konstruktivt til«?
Betyder det, at ministeriet er villigt til at bidrage økonomisk eller på andre måder ressourcemæssigt til spørgsmålet om kemi og sundhed?
Nu svarede ordføreren ikke på den anden del af mit spørgsmål, og det vil jeg gerne have.
Hvad betyder »bidrager konstruktivt«?
Den anden del er, at der står i kemikaliehandlingsplanen og den politiske aftale – og det synes jeg er ret centralt – at Miljøministeriet skal iværksætte en undersøgelse af samarbejdsrelationerne mellem Sundhedsministeriet og Miljøministeriet.
Og baggrunden for det er jo netop de manglende samarbejdsrelationer.
Derfor er der blevet bedt om en undersøgelse, som vi kan forholde os til i sommeren 2010.
Og jeg synes ordføreren skal henholde sig til den tekst, der står i den politiske aftale.
Birgitte Josefsen (V), 2010-01-21:
Jeg vil gøre opmærksom på, at i det, jeg lige har svaret på, refererede jeg direkte fra aftalen.
Det er det, der står i aftalen.
Når der så bliver spurgt til betydningen af »bidrager konstruktivt«, vil jeg sige, at jeg mener med rådgivning og vejledning, og at man ellers indgår i de samarbejdsflader, der er på området.
Det er jo sådan set også det, ministeren har givet udtryk for i den tale, som ministeren for kort tid siden holdt her fra talerstolen.
Benny Engelbrecht (S), 2010-01-21:
Blandt de mange oplevelser, vi havde i forbindelse med forhandlingerne om kemikaliehandlingsplanen, var nu godt nok et enkelt bidrag fra Sundhedsministeriet.
Det var et notat, som opregnede de ressourcer og de initiativer, der var på Sundhedsministeriets område netop omkring kemikalieindsatsen.
Det viste meget klart, at et tilskud til Videncenteret for Allergi ville bortfalde, og så var der et enkelt tilskud på 1,2 mio. kr. til en undersøgelse af mænds sædkvalitet.
Kan ordføreren ikke godt forstå, at vi, der ligesom ordføreren synes, at det her er et meget vigtigt område, og at vi alle sammen bør bidrage til det, føler, at Sundhedsministeriets bidrag på det her område er en lille smule pauvert?
Vivi Kier (KF), 2010-01-21:
Så kan vi jo alle sammen beslutte, hvad det er for nogle punkter, vi gerne vil have på dagsordenen, og hvad det er, der skal tælle rigtig meget.
Det er muligt, at hr. Steen Gade ikke synes, at det er prioriteret så højt, som SF kunne ønske det, men jeg må igen sige, jeg faktisk synes, at det er en klar forbedring, at alle partier har sat sig ned og er blevet enige om en fælles plan fra 2010 til 2013 om kemikaliers indvirkning, om udvikling og forbedringer med hensyn til påvirkningen af vores sundhed.
Det er første skridt, og der er jo ingen, der siger, at man ikke, når den plan engang skal evalueres og man er ved at nå slutningen, kan sige, at der nu er noget mere, man vil.
Det har enhver lov til at ønske og prioritere.
Så jeg holder fast i det, der ligger nu og i det, forespørgslen er rejst på baggrund af, nemlig den aftale, der er indgået.
Birgitte Josefsen (V), 2010-01-21:
Jeg har ikke deltaget i forhandlingerne, men jeg er da informeret om det forhandlingsforløb, der har været, og jeg henholder mig sådan set til det, der står skrevet i handlingsplanen, som er tiltrådt af samtlige partier, hvor der står om samarbejdet mellem Miljøministeriet og Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse, at det er af central betydning for kemikalieindsatsen, at der er et meget tæt samarbejde mellem Miljøministeriet og Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse med henblik på at sikre sammenhængen i den indsats, således at synergierne imellem ministerierne udnyttes fuldt ud.
Det bidrager til, at der er det bredest mulige grundlag for at sikre forbrugerne bedst muligt mod skadelige virkninger af kemikalier.
Og så er der et afsnit mere.
Det er det, der står i aftalen.
Og jeg har da et billede af, at når det er skrevet ind i en aftale, og når det er en aftale, som der skal arbejdes med af begge ministerier, er det også det, der sker.
Ellers går jeg da ud fra, at de, der står bag aftalen, vil råbe vagt i gevær.
Bente Dahl (RV), 2010-01-21:
Jeg hørte ordføreren sige, at det er ligegyldigt, hvor opgaven bliver løst henne, blot den bliver løst.
Så vil jeg gerne høre, om ordføreren mener, at samarbejde, f.eks. mellem to eller flere ministerier, kan give en effekt, der ligger ud over den effekt, man opnår, ved at hvert ministerium arbejder for sig selv.
Liselott Blixt (DF), 2010-01-21:
I 2005 blev partierne bag sundhedsloven, Socialdemokratiet, De Radikale, Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti, enige om, at planlægningen af sygehusvæsenet skulle følge fire grundprincipper, som byggede på høj kvalitet, uanset tid og sted, et robust og dynamisk sygehusvæsen samt åbenhed og dokumentation.
Særligt skulle den akutte indsats prioriteres.
Det er den aftale, der ligger til grund for, hvad der sker på området i dag, og for Dansk Folkeparti er det stadig væk den aftale, vi skeler til, når vi diskuterer emnet.
Borgerne i Danmark har krav på at få en behandling af allerhøjeste kvalitet, uanset tid, behandlingssted og specialiseringsniveau, og derfor var det regionernes opgave at samle specialerne på sygehuse, som kunne danne basis for et højt fagligt grundlag for en konstant høj kvalitet.
Vi mangler dog stadig væk Region Sjællands sygehusplan, men den skulle gerne være på plads inden for det næste halve år.
Det er ikke sket uden turbulens, og jeg tror heller ikke, at vi er færdige med at diskutere denne sag.
For Dansk Folkeparti har det vigtigste været at sikre, at borgerne kan føle sig trygge i deres hverdag.
De skal være trygge ved at sende deres kære på sygehuset, uanset om det er med en brækket arm eller en svær kræftsygdom.
Samtidig skal de vide, at uanset hvor i landet de bor, skal hjælpen aldrig være længere væk, end at et akutberedskab kan nå frem og hjælpe de mennesker, der har brug for det.
Det gælder først og fremmest om, at en borger, der ringer 112, bliver behandlet seriøst og på en sundhedsfagligt betryggende måde, mens der bliver sendt det materiel og de reddere ud, som der er brug for i en given situation.
Der kan så være forskel på, om det skal være en helikopter, en lægeambulance, paramedicinere eller reddere – alt efter hvad der er brug for i den pågældende landsdel.
Der skal også være fokus på vagtlægesystemet i beredskabet.
Det er vigtigt, at det første beredskab er tæt på borgeren,
Alle borgere skal have tillid til sundhedsvæsenet og føle sig trygge.
De skal vide, at hjælpen vil komme, når der er brug for den.
Vi har i Dansk Folkeparti igennem hele forløbet villet sikre os, at borgere i udkantsområder kan få den hjælp, der er brug for, i det pågældende område.
Dansk Folkeparti har derfor ved det sidste par finanslove fået afsat 500 mio. kr. til den præhospitale indsats samt 100 mio. kr. til de steder, hvor der skal være helikopterhjælp.
Vi følger det nøje, og så sent som i tirsdags var vi til møde med sundhedsministeren for at følge op på planerne for det videre forløb.
Vi blev i tirsdags enige om en køreplan for den akutbehandling, som skal sikre både den nødvendige sundhedsfaglige hjælp på 112 og et trygt akutberedskab i udkantsområderne.
Dansk Folkeparti har om nogen presset på for, at vi får et akutberedskab, der fungerer, og det skal fungere fra dag et.
Vi har derfor forlangt, at den præhospitale indsats skal sættes i gang i god tid, før man lukker andet ned, og det har sundhedsministeren lovet os.
Nu afventer vi blot de sidste anbefalinger samt regionernes udspil, så de sidste brikker kan lægges i det her store puslespil.