Alex Ahrendtsen (DF), 2012-11-30:
Lad mig starte lidt konkret.
Jeg talte for nylig med en studerende på Det Kongelige Danske Musikkonservatorium, og hvis der bare er en enkelt studerende, som ikke taler dansk, til stede på et seminar, bliver der undervist på engelsk.
Synes ordføreren, at det er en udvikling, som vi skal støtte, eller er det en udvikling, som vi skal gøre noget ved?
Da vores nationale skjald Kim Larsen, blev spurgt, hvad der kendetegner en dansker, svarede han uden tøven: at man taler dansk.
Det kan nok ikke siges bedre, end at man taler dansk.
Det er så selvfølgeligt, at det ikke burde siges, men at spørgsmålet bliver stillet, siger noget om den tilstand, riget er i.
Dansk har altid undergået forandringer, det gør alle sprog, men man kan godt sammenligne tiden i dag med, hvad der skete fra 1400-tallet og fremefter.
Den danske adel blev erstattet af en tysktalende, og indvandringen fra Tyskland medførte store sproglige forandringer.
Derfor er 40 pct. af det danske ordforråd i dag af tysk eller plattysk oprindelse.
Det moderne gennembrud i litteraturen omkring århundredeskiftet gjorde op med dette.
Det betød, at vores sprog langsomt vente næsen mod nord.
Mange af de plattyske ord er i dag umoderne og gammeldags.
I dag kommer påvirkningen fra engelsk, og det i en sådan grad at ikke bare ord, men også sætningsopbygning ændrer sig.
Uddannelser udbydes på engelsk i skole til universitet, reklamer er på engelsk, biograftitler oversættes ikke længere, substantiveringer, som er flotte på engelsk, men gumpetunge på dansk bruges i flæng.
Digteren Helge Rode skrev engang: »Sproget slutter som en handske om en fast og venlig hånd«.
Det gør det ikke længere.
I dag tror og kæmper vi ikke for en sag, men står op for den.
Vi genovervejer ikke, men retænker.
Det er ikke en udvikling, det er bare dårligt dansk.
Jeg bor på Fyn, og her taler man stadig et smukt og enkelt dansk.
Der er ikke så mange fremmedord eller engelske udtryk.
På et debatmøde arrangeret af Fyens Stiftstidende fortalte en moderne projektschef om det nye indkøbscenter, som skulle bygges i den indre by.
Hun strøg om sig med engelske modeord.
Der ville bl.a. komme et foodcenter.
Da det så blev tid til at stille spørgsmål, rakte en ældre fynbo hånden op og spurgte: Det der foodcenter, er det ikke bare et madtorv?
Jeg sender stadig fynboen en venlig tanke, for på Fyn er man ikke arrogant, der er man bare høj i hatten.
Snobberiet over for engelsk er dog også kommet til Fyn.
Når man skal uddannes til lærer, foregår det på University College Lillebælt, men jeg ved så ikke, hvordan Lillebælt skal udtales.
Man har ikke længere en tandlægehøjskole, men et Dental College.
Aalborg Erhvervsskole er blevet til Technology College.
Handelshøjskolen hedder Copenhagen Business School og har gjort det i mange år.
Jeg kører meget i tog, og her må jeg se B&O's reklamer på engelsk.
Måske skulle den overveje at omdøbe sig til engelske bank efter deres reklamer.
Opelreklamerne fra Tyskland efterligner bare tingenes tilstand.
Alt dette er bare tegn i tiden.
Langt værre er det, at der bliver givet tilladelse til at undervise på engelsk i fire folkeskoler, at regeringen støttet af de borgerlige vil tillade internationale, offentligt finansierede skoler og linjer, hvor der kun undervises på engelsk, tysk eller fransk i alle fag.
Vi havde for nylig Dansk Sprognævn i foretræde i Kulturudvalget.
Nævnets direktør sagde, at vi var trådt ind i sprogets dødsspiral – i sprogets dødsspiral.
Vi var på det første trin.
Det er, når man begynder at undervise indbyggerne på et andet sprog end modersmålet.
Jeg henvendte mig i marts 2012 til Dansk Sprognævn, fordi jeg agtede at fremsætte et beslutningsforslag om at styrke dansk sprog.
Jeg spurgte om deres anbefalinger fra tidligere stadig gjaldt.
Nævnet vendte så tilbage i juni med sprogs status 2012, og det var ikke opløftende læsning.
Der var mange anbefalinger, men det, der går igennem som en rød tråd, er, at vi skal hævde dansk sprog, også i EU, også sprogteknologisk.
Jeg har også hæftet mig ved, at vi har haft den her snak siden 2003 i Folketinget, og at man langt hen ad vejen selvfølgelig har ønsket at gøre noget ved det.
Vi er jo alle sammen brugere af det danske sprog, og vi holder af det.
Der er blevet afsat penge, der blev lavet fremstød osv.
Alligevel buldrer afviklingen derudad.
Derfor kommer denne opfordring til en gang for alle at få lavet en sproglov, der helt enkelt fastsætter, hvad vi vil godtage i Danmark, og hvad vi ikke vil godtage.
Vi skulle jo gerne om 100 år kunne tale et nordisk sprog og snakke frit og ubesværet med vores nordiske brødre.
Alt andet ville være en sørgelig fortælling, og det ønsker Dansk Folkeparti ikke at være med til.
Så til slut har jeg nogle bemærkninger til de enkelte ordførere.
Det bliver jeg nødt til at ændre.
Der har ikke været mange pæne ord, og der er slet ingen tilslutning.
Så på den måde er det jo gået tilbage.
I 2006, da hr. Søren Krarup fremsatte beslutningsforslaget, som på visse punkter måske endda gik lidt videre end nærværende forslag, som er blevet omskrevet, var der masser af pæne ord og dog ingen tilslutning.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal lægge i det, men det siger jo noget om den voldsomme internationalisering, der også har grebet de enkelte MF'ere, så vi i dag ikke går på to ben, selv om man siger det.
Nej, man halter af sted på et ben, nemlig det internationale, og med hensyn til dansk siger man en masse pæne ting, men når det kommer til stykket, vil man ikke gøre noget for det danske sprog, sådan som man har gjort for de nordiske sprog i de andre nordiske lande.
Så jeg skal inderligt opfordre ordførerne til at gå hjem til partierne og ikke retænke, men genoverveje deres holdninger og se, om vi kan gøre et eller andet.
Jeg siger ikke, at vi skal gøre det som Dansk Folkeparti.
Det er det, vi har foreslået.
Men gå dog hjem i jeres grupper og se, om vi ikke kan gøre et eller andet for det danske sprog, fordi hun trænger til det.
Tak for ordet.