Christine Antorini (S), 2011-02-08:
Når man hører finansministeren og undervisningsministeren, skulle man jo tro, at det hele gik fantastisk og kommunerne kunne gøre hvad som helst for at give deres folkeskoler et løft, for de kunne bare have taget sig sammen året forinden og have ladet være med at bruge for mange penge; nu ligger de, som de selv har redt, og skal spare på pengene i år.
Det er jo en meget, meget nem forklaring, og det gør, at jeg vil tillade mig at vende lidt om på rækkefølgen som ordfører her og faktisk vil starte med at fremlægge det forslag til vedtagelse, som vi i oppositionen vil fremsætte.
For vi har noteret os, at regeringen for et år siden, da regeringen fremlagde sit arbejdsprogram i februar 2010, havde et meget mere realistisk billede af, hvor dårligt det stod til ude i den danske folkeskole.
Derfor lyder forslaget til vedtagelse fremsat af Socialdemokraterne, SF, De Radikale og Enhedslisten som et direkte citat fra regeringens arbejdsprogram februar 2010 med en enkelt tilføjelse til sidst.
Den vil jeg komme til, nu vil jeg på vegne af Socialdemokraterne, SF, De Radikale og Enhedslisten oplæse følgende:
Forslag til vedtagelse »Det er afgørende for Danmarks muligheder for vækst, at vi har et uddannelsessystem, som kan måle sig med de bedste i verden.
Vi skal leve af menneskelig formåen.
Og fundamentet for videre uddannelse bliver støbt i folkeskolen.
Der er ting, vi skal gøre bedre.
I dag er danske elevers faglige færdigheder, når de forlader folkeskolen, kun gennemsnitlige set i forhold til andre lande.
De dygtigste danske elever er ikke i top set i forhold til udlandet.
Og knap hver sjette elev forlader stadig folkeskolen uden at kunne læse ordentligt.
For svage faglige kompetencer er medvirkende til, at vi er for langt fra at nå regeringens mål for 2015 om, at mindst 95 pct. af alle unge skal have mindst en ungdomsuddannelse og mindst 50 pct. skal have en videregående uddannelse.
Folketinget opfordrer derfor regeringen til at investere i uddannelse for at sikre fremtidens vækst i Danmark«.
Det er, hvad regeringen mente for et år siden – med undtagelse af den sidste sætning, som er tilføjelsen fra oppositionen for netop at få løst de problemer, som regeringen godt vidste der var for et år siden.
Og det er så vores forslag til vedtagelse.
Det udstiller jo fuldstændig hulheden i de argumenter, vi har hørt her fra talerstolen fra finansministeren og undervisningsministeren.
Hvad er det for en virkelighed, de slås med i kommunerne?
Fem ud af seks af kommuner er i gang med at spare på folkeskolen.
Det gjorde de også sidste år, og det gør de i år.
Jo færre timer eleverne får, jo mindre lærer de.
Der bliver fyret lærere, og der bliver fyret rigtig mange lærere.
I år bliver der fyret 1.536 lærere, men der blev altså også fyret lærere sidste år – der blev fyret 1.090 lærere.
Snart 3.000 lærere vil der blive fyret, og det har ikke noget at gøre med, at børnetallet falder, for hvis man regnede det ind, ville det måske, hvis man lavede et skrivebordsregnestykke, betyde, at der skulle være 300 færre lærere.
Kombinationen af færre timer og færre lærere betyder mindre undervisning pr. elev.
Der bliver brugt 3.300 kr. mindre pr. elev i dag, end da regeringen kom til.
Hvad angår de faglige resultater, er det jo også tankevækkende, at regeringen først nu efter at have siddet 9 år ved magten fremlægger et program for, hvad man vil gøre for at give folkeskolen et løft – som om regeringen ikke har haft 9 år til at gøre noget ved det; endda 9 år, hvor økonomien virkelig gik godt i Danmark.
Der kom en Pisaundersøgelse her lige før jul, der desværre konstaterede, at der ikke var kommet det faglige løft, man måtte forvente.
Det var ikke gået frem med f.eks. elevernes danskkundskaber.
Når regeringen selv har en ambition om, at man skal have folkeskole i verdensklasse, må man også forvente, at der følger handling bag ordene.
Der er kommet så mange ikke bare tal, men helt konkrete nedskæringer ude i kommunerne, der betyder, at eleverne lærer mindre.
Og ikke nok med det, det afspejler sig også i regeringens såkaldte genopretningspakke.
Kigger man på den, vil man se, at det jo lige præcis er uddannelse og forskning, der kommer til at holde hårdest for overhovedet.
Og der er heller ikke taget de nedskæringer med, som regeringen og Dansk Folkeparti efterfølgende valgte også lige at give til ungdomsuddannelserne og de videregående uddannelser, fordi vi heldigvis er i en situation, hvor unge mennesker nu begynder at søge uddannelse i større udstrækning, end de har gjort tidligere.
Uddannelsesområdet er i det hele taget det, der bidrager mest til den nedskæringspakke, regeringen og Dansk Folkeparti har vedtaget.
Vi kan overhovedet ikke se, hvordan det lever op til regeringens ambitioner om, at man skal satse på uddannelse, for at vi skal kunne klare krisen og dermed også fremtidens vækst.
Vi håber, at regeringen i det mindste kan støtte oppositionens forslag til vedtagelse, der peger på de problemer, der er, og dermed også vil erkende, at et investeringsløft af uddannelserne er helt nødvendigt, for at vi kan løfte det uddannelsesbehov, der er.
Det vil undre mig meget, hvis regeringen vil stemme nej til det forslag, som var det, der var regeringens egen analyse for bare et år siden, hvor det slet, slet ikke gik godt nok med de danske uddannelser og slet ikke med folkeskolen.