runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2008-04-09:
Det er slet ikke det, vi diskuterer, og det ligger overhovedet ikke i forslaget at ændre på de regler.
Der er alene tale om, at i de tilfælde, hvor offentligt ansatte har ret til at ytre sig, at de så også sikres mod at blive fyret, når de bruger deres ytringsfrihed.
Vi skal finde en måde at sikre, at offentligt ansatte bidrager til den offentlige debat med den viden, de har, og fortæller om de problemer, der er på en lang række områder, og hvilke konsekvenser de kan se af politiske beslutninger, så vi også har mulighed for som borgere og som politikere at diskutere det og tage det med i vores overvejelser.
Derfor vil jeg gerne igen høre: Når nu Dansk Folkepartis ordfører siger, at man er så optaget af ytringsfriheden, hvorfor så ikke gøre noget for de mange, mange tusinde offentligt ansatte, som ikke tør bruge deres ytringsfrihed, og som føler sig knægtede af, at de risikerer at blive fyret og udsat for repressalier, hvis de bruger deres grundlovssikrede ytringsfrihed til f.eks. at fortælle om, at de er fuldstændig overbelastede på et socialkontor og ikke kan klare alle de sager, de skal, og i nogle tilfælde ikke kan nå at tage sig af de børn, der har brug for det?
Marlene Harpsøe (DF), 2008-04-09:
Jeg mener, at det er vigtigt, at der er en grænse for, hvad man som offentligt ansat kan og bør sige, f.eks. hvis man er læge.
Jeg mener, at der skal være grænser for, hvad man kan udtale sig om i forhold til ens patienter eller andre personlige sager.
Som også i Frank Grevils tilfælde, hvor det altså drejede sig om statens sikkerhed, skal der selvfølgelig være grænser for, hvad man kan udtale sig om.
Jeg vil gerne sige igen, at det ikke betyder, at Dansk Folkeparti ikke er optaget af ytringsfriheden, for det er vi i meget høj grad.
Det er netop de offentligt ansatte, som er med til at præge os politikere på Christiansborg, når vi skal vide, hvordan lovgivningen kommer til udtryk i det danske samfund
Og det er udgangspunktet for denne debat.
Kim Andersen (V), 2008-04-09:
Jeg vil gerne starte med at udtrykke min anerkendelse af intentionerne i beslutningsforslaget fra Enhedslisten og i og for sig også af de meget grundige bemærkninger, som forslaget er ledsaget af.
Vi mener selvsagt, at det er vigtigt, at offentligt ansatte har frihed til at udtale sig på egne vegne, medmindre særlige forhold tilsiger noget andet.
Sådanne særlige forhold kan f.eks. være hensynet til statens sikkerhed eller hemmeligholdelse af personfølsomme oplysninger eller, som det fremgår af vejledningen fra 2006 om offentligt ansattes ytringsfrihed, »hensynet til offentlige myndigheders interne beslutningsprocesser og funktionsevne«.
Vejledningen indskærper tydeligt, at »denne begrænsning gælder normalt kun for centralt placerede medarbejdere tæt på beslutningsprocessen«.
Fordi vi i Venstre bakker fuldt og helt op om offentligt ansattes ytringsfrihed med de nævnte forbehold, har vi også med glæde noteret os, at regeringen i 2004 var med til at nedsætte Udvalget om offentligt ansattes ytringsfrihed og meddeleret og sikrede udarbejdelsen af den førnævnte vejledning om offentligt ansattes ytringsfrihed i 2006.
Det er vores klare opfattelse, at der med de to initiativer er skabt klarhed over området, og at der derfor ikke er behov for yderligere initiativer.
Det fremgår helt klart af vejledningen, at offentligt ansatte ligesom andre borgere er beskyttet af grundlovens § 77 med hensyn til ytringsfrihed, og at de derfor frit og åbent kan kritisere forhold inden for deres arbejdsområde, så længe de udtrykkeligt tilkendegiver, at de udtaler sig på vegne af sig selv.
Det er en god ting, for det er med til at sikre, at offentligheden, herunder vi politikere, kan rette op på fejlagtige dispositioner, og at vælgerne holdes orienteret om de politiske dispositioner i kommuner, regioner og staten.
Det er derfor, jeg indledte med at sige, at jeg har forståelse for forslagsstillernes intentioner med forslaget.
Når vi alligevel ikke kan bakke det op, skyldes det, at vi ikke mener, at et sådant råd tjener noget formål.
Vi har svært ved at se, hvad et eventuelt nævn kan bidrage med, som ikke kan læses i den omtalte vejledning.
Hvis en offentlig arbejdsgiver ikke respekterer sine ansattes ytringsfrihed, som der er redegjort for i vejledningen, er det en opgave for Ombudsmanden og domstolene, og hvis en offentligt ansat oplever diskrimination på sin arbejdsplads efter at have gjort brug af sin lovsikrede ytringsfrihed, må det jo være en opgave for fagforeningen og eventuelt for samarbejdsudvalget.
Det foreslåede nævn kan i hvert fald næppe løse den opgave.
Derfor er det vores vurdering, at det foreslåede nævn vil lande mellem to stole, og derfor kan vi i Venstre ikke bakke op om beslutningsforslaget.
Line Barfod (EL), 2008-04-09:
Det glæder mig, at Venstre er enig i intentionerne.
Vi har jo også hørt Venstre sige mange ting om ytringsfrihed i de sidste par år, så det ville undre mig, hvis Venstre pludselig sagde offentligt, at man er imod ytringsfrihed.
Men det undrer mig lidt, når Venstres ordfører så siger, at der ikke er behov for andet end en vejledning.
Som vi fremhæver i bemærkningerne til forslaget, lavede FTF en undersøgelse i 2006; organisationen FTF har mange offentligt ansatte.
Undersøgelsen viste, at næsten 25 pct. af de offentligt ansatte var bange for en fyring, hvis de brugte deres ytringsfrihed.
Synes Venstre ikke, det er bekymrende, hvis 25 pct. af de offentligt ansatte er bange for at blive fyret, hvis de bruger deres ytringsfrihed?
Så er der jo ikke meget reel ytringsfrihed, og kan det ikke få Venstres ordfører til at overveje, om der er brug for andet end en vejledning, som også en række fagforbund er enige med Enhedslisten i?
Kim Andersen (V), 2008-04-09:
Fru Line Barfod kan næppe være i tvivl om, at Venstre altid har været og fortsat er stor tilhænger af ytringsfriheden, så når fru Line Barfod indledningsvis siger, at hun har bemærket, at Venstre de sidste par år har talt om ytringsfriheden, er det enten udtryk for en form for smartness, som jeg ikke bryder mig om, eller også må det skyldes, at fru Line Barfods hukommelse ikke går tilstrækkelig langt tilbage.
Venstre er i den grad fortaler for og forsvarer af ytringsfriheden.
Reglerne på dette område er ganske klare.
Så længe de offentligt ansatte udtaler sig for egen regning og om deres eget arbejdsområde, har de naturligvis ytringsfrihed.
De skal bare gøre opmærksom på, at de taler på egne vegne, når det er deres arbejdsplads og deres funktion, de udtaler sig om.
Jeg er da meget enig med fru Line Barfod i, at det er skidt, hvis 25 pct. mener, at der er begrænsninger af deres ytringsfrihed, men jeg kan faktisk ikke rigtig forstå, hvis det skulle være tilfældet.
Det kunne måske også være en nem måde at komme om ved en pligt til at udtale sig på.
Det kunne måske være et nemt figenblad for ligesom at undlade at sige noget, som man måske alligevel følte man burde have sagt, men som man måske af den ene eller den anden grund alligevel ikke havde så let ved at komme af med; det skal jeg ikke kunne svare på.
Men jeg er meget enig i, at 25 pct. er for meget, og at folk - så længe det, de siger om deres arbejdsplads, er fornuftigt, ordentligt og rimeligt - skal stå frem med det, hvis der er noget at kritisere.
Line Barfod (EL), 2008-04-09:
Jeg er enig med Venstres ordfører i, at formelt har offentligt ansatte ytringsfrihed.
Men når de gang på gang oplever, at andre offentligt ansatte, som bruger deres ytringsfrihed, bliver udsat for sanktioner og i mange tilfælde fyring, er det vel ikke så mærkeligt, hvis de bliver bange for at ytre sig.
Vi har jo brug for, at de ytrer sig og kommer frem med den viden, de har, f.eks. om hvordan det går på det sociale område, så der f.eks. bliver taget hånd om sagerne om udsatte børn, før det går helt galt.
Men når man oplever, at hvis man bruger sin ytringsfrihed, risikerer man at blive mødt med sanktioner, bl.a. af Venstres velfærdsminister, som i stedet for at reagere på, at der er brug for at se nærmere på, hvordan tingene foregår på det sociale område, siger, at det skal undersøges, om de offentligt ansatte, der er stået frem, skal udsættes for en sanktion.
Og når man kan opleve, at nogle i kommunerne osv. bliver fyret, hvis de står frem og fortæller om problemer - vi har set, at en ambulancefører er blevet fyret, fordi han har fortalt, at folk risikerer at dø - så er det vel ikke så mærkeligt, hvis de offentligt ansatte er bange for sanktioner, hvis de bruger deres ytringsfrihed.
Kim Andersen (V), 2008-04-09:
Jeg tror ikke, at de offentligt ansatte generelt set er bange for at bruge deres ytringsfrihed.
Jeg tror, at alle i det her land, uanset om de er privatansatte eller offentligt ansatte, er klar over, at vi har ytringsfrihed, og at også offentligt ansatte naturligvis er velkomne til at bruge deres ytringsfrihed, med de forbehold, som jeg nævnte i min ordførertale.
Selvfølgelig kan der i ethvert system være misforståelser, men der kan jo også være en medarbejder, som misbruger sin ytringsfrihed til at sprede falsk information eller viderebringe rygter, som skader arbejdspladsen, institutionen eller virksomheden, uden at det sagligt set har hold i virkeligheden.
Det skal man naturligvis også kunne gøres ansvarlig for.
Jeg ser ikke det problem, som fru Line Barfod ser.
Men jeg vil gerne sammen med fru Line Barfod være med til at opfordre de offentligt ansatte til på en indsigtsfuld, faglig og kvalificeret måde at bruge deres ytringsfrihed maksimalt.
Karen Hækkerup (S), 2008-04-09:
Forslaget om at oprette et nævn til sikring af offentligt ansattes ytringsfrihed virker utrolig fornuftigt.
Alligevel er vi hos Socialdemokraterne kommet frem til, at vi i forhold til, hvad der er behov for, synes det er en tand for meget.
Når vi er nået frem til det, er det, fordi der er kommet en vejledning fra Justitsministeriet, som netop sikrer offentligt ansattes ret til at ytre sig.
Her udtrykker man endda også, at man betragter det som en god ting, at offentligt ansatte ytrer sig, fordi de jo har en viden.
Man har altså mulighed for at ytre sig, og man har også mulighed for at få hjælp af både sine tillidsfolk og af sin fagforening, hvis man kommer i problemer.
Endelig har man også ombudsmandsinstitutionen, som man kan ty til, hvis noget går galt.
Med disse ord vil jeg afvise, at Socialdemokraterne vil støtte forslaget.
Vi ser frem til det videre udvalgsarbejde, for selvfølgelig er der ting, der kan tåle en videre drøftelse, men den ser vi frem til at tage i udvalget.
Der er jo sådan set forskel på de to ting.
Skal nævnet være et sted, hvor man kan søge vejledning, inden man ytrer sig?
Eller skal nævnet være et sted, man kan søge vejledning, hvis man er kommet i problemer?
Line Barfod (EL), 2008-04-09:
Jeg beklager, hvis vi ikke har skrevet det klart nok.
Jeg synes, at det står rimelig klart, at vi gerne vil have et nævn, som man både kan søge vejledning hos, før man ytrer sig, og som man på en lidt anden måde end sin fagforening kan have opbakning fra, når man går ud og ytrer sig, hvis man vælger at gøre det - og som samtidig kan have den funktion hele tiden at holde øje med, hvordan det går på dette område, ligesom vi har Rådet for Større Færdselssikkerhed.
For her kunne vi jo også spørge, hvorfor vi ikke overlader det til de lokale politikredse, kommuner osv.
Vi synes også, der er brug for et nævn til at sikre offentligt ansattes ytringsfrihed, fordi vi mener, at det er fuldstændig afgørende for samfundet, at offentligt ansatte står frem og bruger deres ytringsfrihed.
Det kunne være, at vi havde undgået en række af de sager, vi har set - både Tøndersagen og flere andre sager - hvis offentligt ansatte turde stå frem og fortælle om de problemer, de oplever på deres arbejdsplads.
Karen Hækkerup (S), 2008-04-09:
Jeg er enig i, at der er behov for de offentligt ansattes stemme i den offentlige debat.
Jeg er enig i, at det er dem, der er eksperter på deres fagområder, og jeg er enig i, at når det drejer sig om omstruktureringer, nedlæggelse af arbejdspladser og besparelser, der skal gennemføres - uanset hvad det handler om - er det dem, der ved, hvordan det vil komme til at virke ude i virkeligheden.
Derfor er deres stemmer utrolig vigtige, og derfor er der behov for, at de ytrer sig, også i den offentlige debat. Men jeg mener, at den vejledning, der er kommet, meget tydeligt siger, at det har de ret til.
Den tvivl, der har været tidligere, må derfor være fejet af bordet.
Og det er Ombudsmandens opgave at afgøre sager om brud på ytringsfriheden inden for den offentlige forvaltning.
Men jeg vil ikke afvise forslaget fuldstændigt, og jeg vil meget gerne tage en videre drøftelse i udvalget for at suge mere erfaring til mig og finde ud af, om der vitterlig er behov for, at man går videre, end man har gjort med vejledningen.
Som udgangspunkt mener jeg, at man har gjort noget, men jeg er meget villig til at slå ørerne ud og lytte og også blive klogere; men det synes jeg vi må tage i udvalget.
Marlene Harpsøe (DF), 2008-04-09:
Der er ingen tvivl om, at det her beslutningsforslag er fremsat med en vis udpræget henvisning til sagen om Frank Grevil.
Frank Grevil var en tidligere efterretningsagent i Forsvarets Efterretningstjeneste.
Det er man nødt til at have, idet det jo er Danmarks sikkerhed det gælder.
Der er en årsag til de krav, der stilles til medarbejderne i efterretningstjenesterne.
Frank Grevil valgte alligevel at lække oplysninger, som han var kommet i besiddelse af i kraft af sit arbejde som efterretningsagent, til en landsdækkende avis.
Domstolene afgjorde, at det var et klart brud på den fortrolighed, som var krævet af Frank Grevil - og Dansk Folkeparti bakker selvfølgelig op om domstolenes afgørelse.
For os er det en selvfølgelighed, at der eksisterer tavshedspligt for en person, der er offentligt ansat - som i Frank Grevils tilfælde.
Denne tavshed er vigtig for de efterretninger og den efterforskning, som efterretningstjenesterne foretager.
Men hvis loven decideret overtrædes, skal det selvfølgelig kunne anmeldes.
Når det så er sagt, betyder det ikke, at Dansk Folkeparti ikke går op i, at offentligt ansatte kan ytre sig.
Det gør vi i meget høj grad.
Det er bl.a. de offentligt ansatte, som skal fortælle os politikere, hvordan det går med den lovgivning, som vi nu engang indfører her i landet.
Derfor er vi også opmærksomme på de sager, som f.eks. huserer i pressen.
Jeg kan f.eks. nævne en sag fra Gentofte Kommune, hvor en brandmand blev afskediget, muligvis fordi han udtalte sig kritisk om det såkaldte Tetra-system i kommunen.
I 2006 blev der udsendt en vejledning om ytringsfrihed til offentligt ansatte.
Vi mener i Dansk Folkeparti, at det er udmærket, at man har udsendt denne vejledning om ytringsfrihed som offentligt ansat.
Vi mener, at det er utrolig vigtigt, at man følger op på dette for at sikre de offentligt ansattes ytringsfrihed.
I Dansk Folkeparti mener vi, at det er fint, at Enhedslisten rejser denne debat om offentligt ansattes ytringsfrihed.
Men fra Dansk Folkepartis side mener vi ikke, at der p.t. er et decideret behov for et sådant nævn, som Enhedslisten foreslår.
En arbejdstager kan som udgangspunkt både gå til tillidsrepræsentanten og til fagforeningen, så der er allerede i dag mulighed for at fremføre sine ytringer om arbejdspladsen til en vedkommende person eller forening, som kan hjælpe arbejdstageren med problemet.
Men vi følger udviklingen nøje, idet ytringsfriheden for offentligt ansatte optager os meget.
Ud fra disse betragtninger kan Dansk Folkeparti derfor ikke støtte forslaget.
Line Barfod (EL), 2008-04-09:
Hvordan kan det så være, når de offentligt ansattes repræsentanter siger, at der er store problemer med ytringsfriheden for offentligt ansatte - en undersøgelse fra FTF viser, at omkring 25 pct. af de offentligt ansatte ikke tør bruge deres ytringsfrihed - at Dansk Folkeparti ikke siger: Ja, vi er nødt til at gøre noget reelt - ikke bare en vejledning - for at sikre, at de offentligt ansatte kan få lov til at bruge deres ytringsfrihed bedre, end de kan i dag?
Jeg er lidt spændt på at høre, hvad det så er, fru Karen Hækkerup gerne vil drøfte i udvalget.
Det sagde de, dengang man lavede vejledningen, og det har de sagt nu, hvor vi har fremsat vores forslag.
Både FTF, FOA, 3F og BUPL, hvor meget store grupper af offentligt ansatte er repræsenteret,
siger, at det er nødvendigt.
Hvordan kan Socialdemokraterne så mene, at der ikke er behov for at gøre yderligere - ud over at have en vejledning liggende til at sikre, at offentligt ansatte uden at frygte for repressalier kan bruge deres ytringsfrihed og stå offentligt frem og fortælle om de problemer, de mener, der er?
Jesper Langballe (DF), 2008-04-09:
Jeg havde ikke tænkt på, at når man citerer SF's formand, risikerer man repressalier fra formanden ad h… til, det må jeg godt sige her.
Derfor har jeg været utrolig spændt på, hvad SF mener om spørgsmålet nu, men nu kan jeg forstå, at der skal en høring til, hvor eksperter skal udtale sig om konsekvenserne af at afskaffe paragraffen.
Jeg brugte tidligere billedet med en lov om, at det er forbudt at drive får over Knippelsbro.
Hvorfor ikke lave en eksperthøring om det spørgsmål, nemlig hvad konsekvenserne ville være, hvis man ophævede forbuddet mod at drive får over Knippelsbro?
Lene Espersen (KF), 2008-04-09:
Det er derfor, vi har regler for, at der er en mulighed for at tage stilling til det.
Hvis det er så håbløs en situation, er der en mulighed for, at man eftergiver den restgæld, der måtte være.
Men jeg tror altså, det bedste er, at der under udvalgsbehandlingen bliver stillet nogle spørgsmål, og så kan det være, at vi kan komme nærmere ind på, hvor det så præcist er, man ikke synes at de nuværende regler, der jo gerne skulle opfylde nogle af de hensigter, som SF har med dette beslutningsforslag, efter SF's opfattelse fungerer godt nok.
Så må vi jo se på, om det er noget af det, som arbejdsgruppen allerede er ved at se på, eller noget, som skatteministeren har med i sit lovforslag.
Karina Lorentzen (SF), 2008-04-09:
Kunne man ikke overveje at lade det her indgå som en del af noget for noget-initiativet?
Jeg fik en henvendelse forleden dag fra en, som havde en del straffesagsomkostninger, og som har været opmærksom på det her forslag.
Han fik sin dom i 1993, hvorefter han så fik henstand i en række år.
Nu er man så begyndt at skrive til ham vedrørende den her ret store gæld, som han nu skal til at afdrage.
For det første bliver det lidt pinligt at skulle fortælle sin arbejdsgiver, hvorfor der måske skal indeholdes penge af ens løn, og for det andet er det nedbrydende for det familieliv, som man nu engang har fået på benene efter at have været ude i noget skidt.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2008-04-09:
Det Radikale Venstre bekæmper altså de politiske islamister, og vi tager afstand fra dem.
Andet har jeg ikke at sige til det.
I forhold til hvad venstrefløjen har af overvejelser om blasfemiparagraffen, så er det jo så dejligt, at når jeg træder ned fra Folketingets talerstol, så træder Enhedslistens ordfører op på Folketingets talerstol, og så kan hr. Jesper Langballe jo selv spørge venstrefløjen om det.
Jeg opfatter mig på ingen måde som en repræsentant for venstrefløjen.
Jeg kan sige, at Det Radikale Venstre for 103 år siden blev stiftet af hovedsagelig to grupper, ateister og grundtvigianere, og partiet havde i øvrigt også en del jøder blandt sine første medlemmer.
Og om de slår syv kors for sig, eller hvad de gør, det skal jeg ikke kunne tage stilling til.
Det, jeg siger, er, at på trods af vores uenigheder så afviser vi forslaget fra Dansk Folkeparti i fællesskab, indtil vi har fået foretaget den høring, så vi på et bedre og oplyst grundlag kan træffe en beslutning.
Jesper Langballe (DF), 2008-04-09:
Det er helt fair, at Det Radikale Venstre ikke rigtig ved, hvilket ben de skal stå på, og at man ikke kan opnå enighed.
Og så er det jo en rigtig radikal specialitet at foreslå helst uvildige kommissioner, der skal afgøre et eller andet, man ikke selv kan finde ud af.
Nu er det altså en høring, der skal til.
Den skal tage stilling til, hvilke konsekvenser det får at ophæve en blasfemiparagraf, der ikke har været brugt siden 1938.
Jeg har tidligere brugt det der paralleleksempel med forbuddet, man pludselig opdager man har i lovgivningen, mod at drive får over Knippelsbro.
Har man tænkt sig, at det skulle anbringes i en eksperthøring, der nu skulle finde ud af, hvilke konsekvenser det vil have, hvis man ophæver forbuddet mod at drive får over Knippelsbro?
Synes hr. Simon Emil Ammitzbøll ikke, at det er en lille smule komisk?
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2008-04-09:
Nu synes jeg, at hr. Jesper Langballe trækker debatten ned på et intellektuelt niveau, som jeg egentlig ikke synes er rimeligt over for hr. Jesper Langballes eget intellekt, forstået på den måde at det jo er meget simpelt at finde ud af, hvad konsekvensen ville være, hvis man afskaffede en lov om at drive får over Knippelsbro.
Så ville det sandsynligvis være tilladt at drive får over Knippelsbro, men om det ville være en god idé, vil jeg ikke rigtig forholde mig til lige nu.
Hvis vi afskaffer blasfemiparagraffen, hvad ville konsekvenserne så være?
Det glæder jeg mig til at høre hr. Jesper Langballe fortælle Folketinget og offentligheden om, når hr. Jesper Langballe skal afrunde.
Vil det betyde, som nogle jo har fremført, at der kan komme nogle andre grænser for, hvad man ville kunne gøre i f.eks. religiøse skrifter i forhold til, hvor man kan gøre i dag?
Jeg ved det ikke.
Hr. Jesper Langballe ved det, og jeg glæder mig til svaret.
Jesper Langballe (DF), 2008-04-09:
Det var dog en fantastisk masse uforståelige omsvøb for at forklare, at Enhedslisten - dette socialistiske, revolutionære, antireligiøse parti ikke kan beslutte sig til at stemme imod en blasfemiparagraf, ikke kan beslutte sig til at stemme for, at religiøse følelser ikke skal have en særstilling her i landet.
Så tyer man til - da man ikke rigtig ved, hvad man skal gøre ved det at klynge sig til det halmstrå at støtte en høring.
En høring om hvad?
Hvad er det egentlig, folk skal høres om?
Hvad sker der, når man stryger blasfemiparagraffen?
Hvad skulle der ske ved det?
Så kommer til sidst det sidste figenblad, som er: Vi er bange for, hvad Dansk Folkepartis holdning er.
Hvad Dansk Folkepartis holdning er, vil fru Line Barfod få at vide i min ordførertale om lidt, men det kommer ikke fru Line Barfods motiver ved.
Line Barfod (EL), 2008-04-09:
Jeg ville ønske, at jura var så let, at bare man strøg en paragraf, fandtes den ikke længere, og så havde det ingen indflydelse på fortolkningen af nogen andre paragraffer, at man havde strøget den.
Det ville være dejlig enkelt, men desværre er juraen ikke altid så enkel, som man godt kunne ønske sig.
Vi har selv fremsat et forslag nu om adskillelse af kirke og stat og ønsker, at blasfemiparagraffen skal afskaffes, og det har vi skrevet ind i vores forslag.
Det, vi gerne vil være sikre på, er at vide, hvis nu Dansk Folkepartis lovforslag bliver vedtaget, som det ligger nu, uden andre bemærkninger i det eller betænkninger eller noget andet, hvilken konsekvens det så vil have for, hvordan man fortolker de resterende paragraffer i straffeloven, der udgør begrænsninger for ytringsfriheden.
Vi vil gerne vide, hvad konsekvenserne er af et lovforslag, før vi afgør, hvordan vi stemmer til det.
Jesper Langballe (DF), 2008-04-09:
Vi ønsker afskaffelse af blasfemiparagraffen, men vi stemmer ikke for det, fordi vi ikke samtidig kan få kirke og stat adskilt.
Sikke dog noget ævl.
Så kommer det, som jeg kaldte det sidste figenblad: Vi er lidt bange for, hvad Dansk Folkepartis motiver egentlig er til at fremsætte det her.
Jamen det kommer da ikke fru Line Barfod ved.
Fru Line Barfod kan da have sin egen mening.
Det svarer i øvrigt fuldstændig til situationen, da SF fremsatte forslaget, som var fuldstændig enslydende med vores og kom på samme tid, men så trak det tilbage, fordi Dansk Folkeparti vistnok havde nogle skumle motiver med det.
Jamen sådan er det jo her på Christiansborg, man stemmer sammen; to parter trykker på den røde eller den gule eller den grønne knap, selv om de i præmisserne, som de stemmer ud fra, er fuldstændig uenige.
Det kalder man demokrati, vil jeg sige til fru Line Barfod.