Frank Aaen (EL), 2010-05-20:
Til det sidste er der stadig væk et spørgsmål, jeg aldrig har fået besvaret: Hvorfor kommer der flere arbejdspladser i samfundet, fordi man fjerner efterlønnen og halverer dagpengeperioden?
Det har vi aldrig nogen sinde kunnet få at vide af De Radikale, og det får vi nok heller ikke i dag.
Satspuljen betyder en automatisk forøgelse af uligheden i samfundet, og det vil sige, at dem på pension, førtidspension, kontanthjælp, arbejdsløshedsdagpenge osv. alle sammen bliver fattigere og fattigere sammenlignet med dem, der er på arbejdsmarkedet.
Det er den debat, vi har prøvet at rejse nogle gange.
Mener man bare, at det skal fortsætte?
En del af det efterslæb, jeg nævner her – for det er ikke hele efterslæbet – skyldes den såkaldte satspulje, hvor man altså helt åbenlyst tager penge ud af reguleringerne og giver dem til en særlig pulje.
Og ministeren fik jo faktisk lige fortalt, at det ikke er småpenge, det drejer sig om.
Det drejer sig om 11 mia. kr.
Uden satspuljen ville pensioner og dagpenge være 11 mia. kr. større i år, end de er.
Det er konsekvensen af det, man har gjort gennem perioden.
Jeg synes, at man må tage op til vurdering, om man vil blive ved med at skabe ulighed på den måde.
Det er også udemokratisk på den måde, at man bruger den satspulje, der altså nu i alt omfatter 11 mia. kr., til at finansiere stort set alle nye socialpolitiske initiativer.
Så sidder man bag lukkede døre, for det er den måde, man forhandler fordelingen af pengene på.
Det foregår bag lukkede døre, hvor man har bytte bytte købmand-princippet, og hvor det ene parti siger til det andet: I kan få det, I gerne vil have, hvis vi får det, vi gerne vil have.
Uden satspuljen og de lukkede forhandlinger med bytte bytte købmand bag lukkede døre var det aldrig blevet vedtaget, i hvert fald ikke i den gamle regerings tid.
Men så kom det altså igennem på den måde.
Forleden havde vi en debat her i Folketingssalen om, at man lige pludselig havde skåret ned på tolkebistanden til døve, så de ikke længere kunne deltage så meget i kultur- og foreningsliv.
Man indrømmede så her i salen, at det nok var for dårligt, at man havde skåret ned på det, men så løb man ind i en anden udemokratisk ting, nemlig at når man bag lukkede døre først har vedtaget sådan en aftale, så kan den kun laves om, hvis samtlige partier, der er med i aftalen, ønsker at lave den om.
Det vil sige, at selv hvis et massivt flertal i Folketinget sagde, at det vil vi gerne gøre bedre, så kunne et enkelt parti bare sige: Jamen det sker ikke, for det vil vi ikke.
Det er derfor, at det er en asocial måde, pengene tages på; det er en asocial måde, satspuljen fordeles på; det er udemokratisk, ved at man lægger det helt uden for Folketingets mulighed at behandle det, for når tingene kommer til beslutning i Folketingssalen, så er der et automatisk flertal, der altid stemmer for forslaget.
Vi synes jo, at det er et vældigt fremskridt i vores kamp mod satspuljen, at VKO har sagt, at partierne vil opsige satspuljeforliget, og vi havde håbet, at vi så dermed fik en mulighed for at overbevise vores venner i S og SF og De Radikale om, at nu måtte den ulighedskabende mekanisme opsiges.
Jeg har selvfølgelig lagt mærke til, at Socialdemokratiet og SF har sagt, at pensionisterne skal have et løft, og at der er nogle af de allerlaveste satser inden for kontanthjælpen, der skal fjernes.
Det er vi alt sammen enige om.
Det er bemærkelsesværdigt, at de arbejdsløse ikke bliver nævnt med ét ord, for de arbejdsløse er jo virkelig sakket bagud i forhold til lønudviklingen.
De får simpelt hen en så ringe erstatning gennem dagpengene, at de ikke synes, at det er umagen og betalingen værd at være medlem af en a-kasse.
Det er igen en af de ting ved satspuljen, som jeg synes er til stor skade for udviklingen i samfundet, herunder bevarelsen af den danske model, hvor man er medlem af en fagforening og en a-kasse.
Man gør med den her mekanisme dagpengene så ringe, at der er flere og flere, der fravælger at være medlem af en a-kasse.