runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2013-05-30:
Det her er jo en rigtig interessant diskussion.
Det har måske ikke så meget at gøre med selve beslutningsforslaget, men eftersom ordføreren vælger at bruge taletid på ligesom at gøre det odiøst, at organisationer forsøger at organisere medlemmer, uanset om det nu er den ene eller den anden organisation, så kan jeg ikke lade være med at undre mig lidt.
For er det ikke sådan – jeg skal lige have tydeliggjort det i hvert fald – at Venstre går ind for den danske model, og at grundlaget for den danske model er, at der er så mange organiserede arbejdsgivere og arbejdstagere som overhovedet muligt?
Hans Andersen (V), 2013-05-30:
Her er det jo op til den enkelte, om man ønsker at melde sig ind i en faglig organisation.
Men jeg synes, at eksempelvis 3F går for vidt, når 3F eksempelvis laver aftaler med en arbejdsgiver om, at alle medarbejdere på den pågældende virksomhed – uanset om de er medlem af 3F eller ej – betaler 125 kr. i særligt bidrag om måneden til 3F.
Og det er alle medarbejdere, uanset om de er medlem af 3F eller ej.
Det synes jeg sådan set er godt, og man kan sige, at der er jo en vis selvjustits.
Det er bare kedeligt, det skal frem i lyset, før der bliver gjort op med det.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2013-05-30:
Enten er det, fordi ordføreren ikke vil, eller også er det, fordi ordføreren ikke kan forstå mit spørgsmål, jeg fik i hvert fald ikke noget svar på det.
Er det ikke sådan, at Venstre går ind for den danske model og dermed også, at så mange arbejdsgivere og arbejdstagere som muligt er organiseret?
Det er sådan set meget simpelt at svare på.
Når nu ordføreren så har hørt det en gang til, er det måske rimeligt at gøre det hurtigt.
For jeg kunne nemlig også godt tænke mig at høre, at når nu det så er sagt, er det så ikke i orden – det håber jeg på ordføreren vil sige ja til, for ellers er den danske model jo intet værd – at man forsøger at organisere nogle?
Jeg er enig med ordføreren i, at man skal gøre det på en ordentlig måde – så kan vi altid diskutere, hvad der er ordentligt – men er det ikke i orden, at man forsøger at organisere flere for netop at sikre, at den danske model også kan bære igennem i fremtiden?
Hans Andersen (V), 2013-05-30:
Jeg synes også, det er vigtigt, at det er sådan, at danske lønmodtagere vælger en fagforening positivt til – det synes jeg da er vigtigt.
Man kan bare konstatere, at organisationsprocenten er nedadgående, og der må man sige, at så skal fagforeningerne måske kigge indad og sige: Hvad skal der til, for at man kan tilbyde et medlemskab, der gør, at folk vælger det positivt til og ikke fra?
Så et eller andet skal der ske, og så er jeg sådan set enig i, at det skal ske med ordentlige metoder, man skal bruge ordentlige argumenter og ikke ty til, ikke tvang, men pres.
Og det er jo også det, beslutningsforslaget udspringer af, altså at De Konservative må konstatere, at der sådan set er problemer rundtomkring.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2013-05-30:
Tak for det.
Det Konservative Folkeparti har fremsat et beslutningsforslag, hvormed man ønsker at pålægge regeringen at fremsætte forslag til ændring af forskelsbehandlingsloven, så lønmodtagere beskyttes mod forskelsbehandling på baggrund af medlemskab af en fagforening.
Forskelsbehandlingsloven beskytter i dag lønmodtagere imod forskelsbehandling på baggrund af race, hudfarve, religion og tro, politisk anskuelse, seksuel orientering, alder, handicap eller national, social eller etnisk oprindelse – men altså ikke eksplicit mod diskrimination på baggrund af foreningsmedlemskab.
Det er sådan set i den forbindelse vigtigt at huske på, at man på arbejdsmarkedet har fuld foreningsfrihed, både positivt og negativt, hvilket vil sige, at man har retten til at være medlem af en fagforening – den fagforening, man ønsker – ligesom man har retten til ikke at være medlem af en fagforening.
Det følger af den ændring af foreningsfrihedsloven, som Folketinget gennemførte i 2006, og som bygger på en kendelse fra Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, der den 11. januar 2006 kendte arbejdsretlige eksklusivaftaler, som vi havde dem i Danmark, i strid med den europæiske menneskerettighedskonvention.
Så i dag har vi altså fuld foreningsfrihed på arbejdsmarkedet, og danske lønmodtagere og arbejdsgivere må melde sig ind i præcis de foreninger, de ønsker.
Hvad angår spørgsmålet om chikane, vil jeg gerne understrege, at enhver form for chikane er uacceptabel, og det gælder, uanset hvad motivet måtte være.
Når vi ser chikane, voksenmobning eller diskrimination på arbejdspladsen, handler det oftest om dårligt psykisk arbejdsmiljø.
I strategien for arbejdsmiljøindsatsen frem til 2020, som langt størstedelen af Folketingets partier, inklusive Det Konservative Folkeparti, står bag, er det psykiske arbejdsmiljø desuden et prioriteret område, og der er således fastlagt håndfaste mål for nedbringelse af bl.a. psykiske belastninger.
Derfor glæder vi os i Socialdemokratiet over, at beskæftigelsesministeren har taget initiativ til at ligestille fysisk og psykisk arbejdsmiljø i arbejdsmiljølovens formålsparagraf, hvilket Folketinget har bakket op om.
Så det psykiske arbejdsmiljø har således siden den 15. april i år været sidestillet med det fysiske.
Der arbejdes således massivt med at imødegå problemer med chikane, mobning og andre former for fysiske eller psykiske arbejdsmiljøbelastninger gennem Arbejdstilsynets tilsynsindsats, ved ændring af konkret lovgivning og gennem vejledninger til arbejdsgivere, til tillidsrepræsentanter og medarbejdere fra bl.a. Arbejdstilsynet og branchearbejdsmiljørådene.
Socialdemokraterne kan på den baggrund ikke støtte forslaget.
Eigil Andersen (SF), 2013-05-30:
Det vil simpelt hen glæde mig utrolig meget, hvis Liberal Alliance vil stemme imod det her forslag.
Det glæder jeg mig til at høre, når ordføreren skal holde sit indlæg.
Men jeg vil sige, at hvis forslaget her fra De Konservative skulle blive vedtaget – det tyder det så heldigvis på at det ikke bliver – vil det faktisk medvirke til et liberalistisk paradis, forstået på den måde, at det vil få fagforeningerne til at forsvinde, fordi folk ikke længere vil have en motivation for at være medlem af en fagforening, og Liberal Alliance har i hvert fald ved andre lejligheder givet udtryk for, at man ikke ønsker, at fagforeningerne skal have nogen indflydelse, men at det er arbejdsgiverne, der skal bestemme det hele suverænt.
Derfor holder jeg fast på, at hvis det her skulle blive vedtaget, er det rigtigt, at det umiddelbart er en regulering, men det er en regulering, som vil føre til et superliberalistisk samfund.
Joachim B. Olsen (LA), 2013-05-30:
Det er man ikke, forstået på den måde, at man er for, at frie mennesker kan organisere sig frit.
Det er enormt liberalt at gøre det.
Det har vi ingen problemer med.
Som liberale er vi imod tvang, vi er imod, når mennesker, om så det er virksomheder, stater, hvem det nu er, begynder at tvinge andre mennesker til noget, de ikke har lyst til.
Det har vi et problem med som liberale, men vi har intet imod, at mennesker organiserer sig frit, at de forhandler, at de bliver enige om at forhandle sammen alle sammen.
Det har vi intet problem med, men vi har et problem, når de begynder at tvinge andre mennesker, som ikke har lyst til at være med i deres forening, til noget, som de ikke har lyst til.
Det er bare lige for at gøre det helt klart, at som liberal har man intet imod fagforeninger.
Benedikte Kiær (KF), 2013-05-30:
Der er jo mange steder, hvor man så kunne sætte spørgsmålstegn ved, hvorfor man overhovedet har lovgivning.
Hvorfor overhovedet have en lovgivning om, at man skal overholde nogle regler i trafikken, for det kan jo være, man alligevel bare ikke overholder f.eks. reglen om, at man ikke må gå over for rødt lys, eller kører for hurtigt eller et eller andet i den stil.
Men nu er det engang sådan, at man, når man også har en lovgivning, sender et klart signal.
Noget lovgivning er også med til at beskytte mennesker og menneskers rettigheder.
Når vi har læst den her udredning fra Institut for Menneskerettigheder, så kan vi se, at her er et område, som de selv fremhæver er uklart, og hvor vi faktisk forstår, at der er rigtig mange, der oplever diskrimination.
Og det er sådan set det, vi ønsker at gå ind og støtte op om og hjælpe, så vi kan sikre deres rettigheder.
Joachim B. Olsen (LA), 2013-05-30:
Eksemplet med, at man har en trafiklovgivning, og så at sammenligne det med det her er jo helt ekstremt dårligt.
I forhold til det her og i forhold til, om man kan afskaffe mobning gennem lovgivning, så må det da også være De Konservatives opfattelse, at det er et spørgsmål om noget, som foregår på den enkelte arbejdsplads.
Det her er trods alt voksne mennesker.
Der kan jo være masser af problemer ude i samfundet, som man ikke kan afskaffe gennem lovgivning og – det var faktisk min pointe, som jeg glemte et øjeblik – har lovgivning ikke også nogle gange nogle negative konsekvenser?
Kunne man ikke også forestille sig, at en sådan lovgivning som den her ville åbne op for, at der blev ført en lang række sager?
Det ser man jo på mange andre områder.
Ville det ikke have nogle omkostninger?
Benedikte Kiær (KF), 2013-05-30:
Ja, nu er det også sent på eftermiddagen, og vi har været i gang hele dagen i går også, så det er klart, at vi begge to nok også her sidst på dagen fumler lidt i det, men min pointe var blot, at selv om man laver en lovgivning, er det jo ikke ensbetydende med, at vi alle sammen holder os på dydens smalle sti.
Der kan også ske det, at man sådan set gør noget, som man ikke må ifølge lovgivningen.
Så kan man risikere repressalier for det, ligesom man kan risikere det i trafikken, når man ikke overholder de regler og den lovgivning, der er for trafikken.
Det var blot det, der var min pointe, nemlig at man også kan lave en lovgivning, som ikke just betyder, at man så overhovedet ikke vil se, at der så sker det, man egentlig ønsker at lovgive imod.
Men det, vi foreslår i vores beslutningsforslag, er ikke noget, der er grebet ud af den blå luft, det er faktisk noget, som Institut for Menneskerettigheder selv foreslår i deres udredning som en af måderne, hvorpå vi kunne gå ind og beskytte mennesker, som oplever diskrimination på deres arbejdsplads.
Eigil Andersen (SF), 2013-05-30:
Jeg vil gerne først spørge den konservative ordfører, om man fra konservativ side har en interesse i at få etableret nogle ordninger og nogle regler, der medfører, at fagforeningsmedlemmer måske melder sig ud af fagforeninger, og at fagforeningerne går i opløsning, sådan at arbejdsgiverne ikke har nogen at forhandle med.
Benedikte Kiær (KF), 2013-05-30:
Så jeg kan ikke forstå, hvorfor ordføreren mener, at det er det, der skulle ligge bag, altså at der ligger nogle skumle mørke tanker.
Nej, vi har foreningsfrihed i Danmark, og det er egentlig det, vi ønsker at bakke op om, og vi ønsker at hjælpe de mennesker, som oplever at blive mobbet på deres arbejdsplads, fordi de er medlem af en forening, som flertallet ikke bryder sig om.
Eigil Andersen (SF), 2013-05-30:
Jeg er da glad for, at der ikke er tale om, at det er hensigten med det.
Problemet er, at det er forslagets virkning med den måde, det er formuleret på.
Jeg bruger så igen mit eksempel: Hvis fagforeningen i overenskomsten har fået ret til 2 ugers efteruddannelse om året til dem på arbejdspladsen, der er medlemmer af fagforeningen, så har de altså den rettighed, men forslaget her fra konservativ side indebærer, at så skal de, der arbejder på arbejdspladsen og ikke er medlemmer af fagforeningen, også have 2 ugers efteruddannelse.
Så er det jo svært at få øje på, hvorfor man skal være medlem af en fagforening, og derfor vil det føre til, tror jeg, at mange fagforeningsmedlemmer vil melde sig ud.
Men det er virkningen af det forslag, der her er fremsat.
Benedikte Kiær (KF), 2013-05-30:
Jeg er ikke så pessimistisk som ordføreren, og det ser jeg ikke for mig med det her forslag.
Det her forslag er ment som at skulle beskytte nogle mennesker, som oplever i den grad bliver diskrimineret på deres arbejdsplads, og som oplever en meget grov chikane.
Og nogle har endda oplevet at blive afskediget fra deres arbejdsplads, fordi deres foreningsfrihed faktisk blev knægtet, og fordi de var medlem af en forening, som andre ikke brød sig om.
Det er det, der er udgangspunktet, og som sagt er det jo ikke taget ud af det blå.
Det tager sådan set udgangspunkt i den udredning, som Institut for Menneskerettigheder har udarbejdet i 2009, og hvori de faktisk påpeger, at vi har et problem i Danmark, og at hvis vi ikke får kigget på det her område, så kan vi faktisk risikere at få en sag på halsen.
Joachim B. Olsen (LA), 2013-05-30:
Tusind tak.
Mener ordføreren, at man kan afskaffe mobning med lovgivning?
Benedikte Kiær (KF), 2013-05-30:
Nu er det ikke sådan, at vi går ud og afsøger, om vi kan få nogen til at være backinggroup til vores holdninger i de beslutningsforslag, vi fremsætter her i Tinget.
Det er jo sådan set på baggrund af det informationsmateriale og den udredning, der foreligger, og de eksempler, der er, at vi mener, at der er behov for, at vi går ind og sørger for at beskytte mod diskrimination.
Eigil Andersen (SF), 2013-05-30:
Det mener jeg bestemt ikke at sagen om Vejlegaarden er et eksempel på.
Derfor vil jeg sige, at da Liberal Alliance jo har støttet den sag fra Vejlegaarden, mener jeg, at den er et eksempel på, at man synes, at det er helt i orden, at en arbejdsgiver frit skal kunne frigøre sig fra en eksisterende overenskomst, fordi arbejdsgiveren så har friheden til at vælge en overenskomst, som giver de ansatte dårligere vilkår.
Det er den frihed, som Liberal Alliance efter min opfattelse står for.
Det er en arbejdsgiverfrihed, som tilsvarende indebærer, at det er en svækkelse af lønmodtagernes muligheder og rettigheder.
Finn Sørensen (EL), 2013-05-30:
Tak, og også tak til forslagsstillerne for at fremsætte forslaget, for det har jo trods alt givet anledning til en livlig debat, må man sige, og det er altid en god idé, at vi hele tiden lige får genopfrisket, hvorfor vi egentlig har det arbejdsmarkedssystem herhjemme, som vi har.
Hvad selve forslaget angår, vil jeg tilslutte mig ministeren og ordførerne for de tre regeringspartier og sige, at vi ikke kan støtte det.
Jeg synes, at der er kommet mange gode argumenter for, at man ikke kan fremme det her forslag.
Jeg vil sige det på den måde, at for den ene dels vedkommende, er der ikke noget problem.
Altså, man kæmper mod vejrmøller og prøver at løbe åbne døre ind, når man skriver: »Med beslutningsforslaget vil forslagsstillerne sikre frihed på det danske arbejdsmarked – frihed til at vælge eller fravælge faglig forsikring, som lønmodtageren ønsker det.«
Den frihed er der fuldstændigt.
Det behøver vi ikke at vade mere i.
Lovgivningen er fuldstændig klar, hvad det angår.
Det er jo et stort sort kryds hen over den danske overenskomstmodel, der jo bygger på kollektive overenskomster, som varetages af faglige organisationer på arbejderside og arbejdsgiverorganisationer på den anden side.
Det er et fintmasket net af lokale aftaler og kutymer.
Der findes regionale overenskomster og landsdækkende overenskomster hele vejen op igennem systemet.
Sågar er vi nu begyndt at arbejde med internationale overenskomster.
Det er jo det, hele systemet bygger på, og det er det, man bare lige slår en streg over med den sætning.
Det er fuldstændig uforståeligt, at et parti, der ellers gerne vil gøre en dyd ud af at være rundet af det gode gamle Danmark og borgerlig anstændighed, og hvad ved jeg, overhovedet kan finde på at fremsætte sådan et forslag.
Bortset fra det har det været en rigtig god diskussion, fordi vi jo har fået nogle klare meldinger fra Dansk Folkeparti og Venstre, som alle vælgere og alle medlemmer af fagforeninger skal skrive sig bag øret, næste gang vi skal til folketingsvalg.
For de to partier har bekræftet, at de ikke har opgivet planerne om at begrænse konfliktretten.
De har ikke opgivet planerne om at begrænse danske overenskomstbærende fagforeningers muligheder for at fastholde de løn- og ansættelsesvilkår, som er opnået gennem mange, mange generationers hård faglig kamp.
Begge ordførere har sagt det.
Venstre sagde: Nej vi vil skam ikke begrænse konfliktretten, medmindre fagforeningerne ikke kan finde ud af at disciplinere sig; så falder fars hammer.
Kan de så få flertal for det?
Ja, det kan de, for Dansk Folkepartis ordfører sagde jo ganske klart, at det ikke skal være, som det var i forbindelse med Vejlegården, altså at 3F kunne komme og konflikte restauratøren på Vejlegården, når nu denne havde indgået en overenskomst med Kristelig Fagforening.
Så det er et meget klart signal, og på den måde har det været en yderst nyttig debat med hensyn til at få trukket de ting frem i lyset, for i de seneste debatter, vi har haft om det her, har de to ordførere jo haft uld i mund og ikke rigtig villet stå ved det forslag, de har fremsat sammen.
Så tak for en god debat.
Joachim B. Olsen (LA), 2013-05-30:
Vi behandler i dag et beslutningsforslag – B 67, forslag til folketingsbeslutning om ændring af forskelsbehandlingsloven – fra De Konservative, som jeg synes er underligt fraværende fra debatten i dag, når man tænker på, at det er dem selv, der har fremsat beslutningsforslaget.
Skidt nu med det.
De historier er utvivlsomt sande – der er vel ikke nogen, der ikke rigtig vil erkende, at der ikke har været sådanne problemer – og det må man jo tage afstand fra på sådan et menneskeligt plan, altså at voksne mennesker ikke kan finde ud af at behandle hinanden ordentligt, men mobber hinanden osv.
Men vil det her beslutningsforslag så løse det problem, og vil det, hvis man vedtog det, muligvis også give andre problemer?
Vi har jo meget lovgivning i det her land, som har rigtig gode intentioner om at beskytte minoriteter, men f.eks. beskyttelsen af handicappede skaffer ikke flere jobs til handicappede; men det giver i hvert fald grobund for, at fagbevægelsen kan køre mange sager om lige fra migræne til piskesmæld til fedme til barnløshed m.v. som grundlag for diskrimination.
I Ligebehandlingsnævnet brager det løs med klager.
Frisører tager forskellige priser for mænd og kvinder – så bliver der klaget.
Forskellige priser for mænd og kvinder i swingerklubber – så bliver der klaget.
Et hotel, der har en særlig etage for kvinder – så bliver der klaget.
Der er en, der skal fyres, og virksomheden vælger at fyre den ældre – så klager den yngre.
Og omvendt.
Meget af det her lovgivning er foræring til advokater og deres bundlinje.
Hvis man nu overfører det her spørgsmål om foreningsfrihed, som vi jo har i Danmark, og vedtog det her beslutningsforslag, så kan man jo også forestille sig en lang række klager.
LO-medlemmet får et tillæg, som medlemmet af den gule fagforening ikke gør; medlemmet af den gule fagforening klager.
Og omvendt: LO-medlemmet klager.
Og sådan kan det blive ved.
Så jeg synes faktisk, at De Konservative på trods af de gode intentioner skyder sig selv i foden med det her beslutningsforslag.
Vi kan ikke støtte det fra Liberal Alliances side.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2013-05-30:
Det var rart at høre Konservative komme lidt på banen – det var lidt langt inde i debatten, men alligevel.
Jeg kan ligesom også fornemme, at ordføreren har forstået, at vi ikke opfatter, at der her er et problem, som skal løses.
Det betyder ikke, at der ikke finder sager om mobning på arbejdspladser sted; det vil jeg da godt medgive at der gør, og det er også derfor, at jeg i min ordførertale refererede til, at vi faktisk har et system, der skal imødegå den slags ting.
Lad det nu være.
Den tidligere regering, VK-regeringen, som Konservative var medlem af, var faktisk imod, at der skulle foretages ændringer i den her lov.
Så det, jeg godt kunne tænke mig at høre ordføreren om, er, hvad det er, der gør, at Konservative nu har skiftet mening, i forhold til hvad man mente for blot halvandet år siden.
Benedikte Kiær (KF), 2013-05-30:
Jeg synes, det er pudsigt, at alle ordførerne bliver ved med at nævne Vejlegårdssagen, når det egentlig er noget andet, vi taler om med det her beslutningsforslag.
Grunden til, at det her beslutningsforslag er blevet fremsat, er, at der er nogle, som oplever at blive diskrimineret på deres arbejdsplads, som bliver udsat for chikane, på grund af at de er medlem af en fagforening, som flertallet ikke synes de skal være medlem af.
Det er baggrunden for, at vi har fremsat det her beslutningsforslag, nemlig at vi ønsker, at der bliver fundet en løsning for de mennesker.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2013-05-30:
Jamen så kunne jeg for at følge op på det godt tænke mig at høre ordføreren helt stilfærdigt nævne, hvilke organisationer, arbejdsgiverforeninger og fagforeninger der bakker op om forslaget.
Hans Andersen (V), 2013-05-30:
Bare for at nævne et konkret eksempel: I Esbjerg havde 3F lavet en aftale om, at medarbejderne i en pågældende virksomhed gik ned i løn generelt, men det var så kun de tre medarbejdere, der var medlem af 3F, der fik et særligt funktionstillæg.
Da der blev offentlighed om det, blev aftalen annulleret.
Det er bare et eksempel, hvor jeg simpelt hen synes 3F er gået over stregen.
Finn Sørensen (EL), 2013-05-30:
Først vil jeg gerne have nogle helt konkrete eksempler på, at 3F – ifølge ordførerens opfattelse – ikke er i stand til at disciplinere sig.
Det andet er, at ordføreren siger, det er sundt med konkurrence mellem fagforeningerne.
Det er jo det, ordføreren vil med sit forslag, B 92.
Det har man udarbejdet sammen med Dansk Folkeparti, og det går ud på, at hvis der er indgået en overenskomst på en virksomhed, må f.eks. 3F ikke konflikte den pågældende virksomhed for at få en bedre overenskomst.
Det er jo en begrænsning af den fri konkurrence mellem fagforeninger.
Hvorfor vil ordføreren gøre det?
Jamen så må jeg spørge direkte, for ordføreren svarer jo ikke rigtig på mit spørgsmål, nemlig om man havde fortrudt.
Så må jeg spørge direkte: Mener ordføreren, det var en social og retfærdig løsning, man fandt, da man forringede de regler, som vi taler om her i dag, og indførte dem, som jo bl.a. betyder, den om søgnehelligdage, at hvis en person er langtidssyg helt op til 1 år, mister vedkommende op til 7.000 kr. i sygedagpenge på grund af den regel, og at man ved en stramning af beskæftigelseskravet, en fordobling blev det, jo rammer nogle af de mest udsatte grupper på arbejdsmarkedet, som har svært ved at få fodfaste, herunder psykisk syge og mennesker med handicap, og andre, som ikke kan tilkæmpe sig et fuldtidsjob, sådan at de kan optjene retten til sygedagpenge?
Mener ordføreren, det var en social og retfærdig løsning, man fandt på det tidspunkt, og at det stadig væk er en social og retfærdig løsning, som skal fastholdes?
Bent Bøgsted (DF), 2013-05-30:
Tak, formand.
Dansk Folkeparti står selvfølgelig ved genopretningspakken, det er klart.
Men vi har også hele tiden sagt, at tingene har det med at forandre sig, og tingene har forandret sig siden dengang.
Og hvis der er et ønske fra regeringspartierne om, at man skal se på det her, også i forbindelse med forhandlingerne om sygedagpenge, er vi selvfølgelig også klar til at se på det.
Men det hjælper jo ikke noget, at hr. Finn Sørensen og hr. Bent Bøgsted står her i Folketingssalen og kan blive enige om det.
Det giver ikke noget flertal, det kræver jo bare lige, at der er 90 mandater.
Så uanset hvor enige vi kan blive med Enhedslisten om det her, fører det jo ikke til noget, hvis alle andre partier siger nej.
Og lykkes det, skal Dansk Folkeparti også nok være med til at se på det her.
Jens Joel (S), 2013-05-30:
Jeg havde egentlig besluttet mig for, at jeg ikke ville diskutere det her mere, men jeg synes simpelt hen, at der må være grænser for, hvor meget man kan blæse og have mel i munden.
Altså, der bliver sagt: Dansk Folkeparti står selvfølgelig ved genopretningspakken.
Men alligevel synes man, at det er meget sympatisk, og så siger man, at tingene jo har det med at forandre sig.
Mit korte spørgsmål er: Præcis hvad er det, der har forandret sig for de syge mennesker?