Birthe Rønn Hornbech (V), 2007-03-13:
Dette forslag er jo et omfangsrigt forslag med mange nye ideer, der er blevet nedfældet i lovteksten, og som afspejler den diskussion, der har fundet sted i det kirkelige liv igennem de senere år.
Der har været meget diskussion om ledelse i folkekirken.
Det er jo sådan, at folkekirkerne rundtomkring i sognene også er en arbejdsplads.
Mange synes, det er en særlig arbejdsplads.
Det er det også, men der er trods alt nogle regler og normer, der også må gælde på sådan en arbejdsplads.
Der har været undersøgelser af, at arbejdsmiljøet måske ikke var lige godt alle steder, og det har nu været diskuteret i et udvalg.
Og så kommer selvfølgelig diskussionen, når man taler om ledelse: Hvem skal være daglig leder?
Det fremgår af lovteksten, at det er en mulighed, at præsten kan være leder, men dermed siger man altså også, at det ikke nødvendigvis er sikkert, at han skal være det.
Det må man altså selv finde ud af.
Det er klart, at hver gang man begynder at ændre i kompetenceforhold på den kirkelige arbejdsplads, skal man altid huske, at er der et sted, hvor denne arbejdsplads er ganske særlig, så er det, når det drejer sig om præsternes forkyndelsesfrihed.
Derfor understreges det naturligvis fortsat i loven, at præsterne i deres forkyndelse og i deres øvrige pastorale forpligtelser er uafhængige af menighedsrådene.
Det er helt grundlæggende, at det er sådan, og jeg har også forstået, at Den danske Præsteforening er enig i formuleringen.
Det bliver også sådan, og det er jo noget, der har været diskuteret i utrolig mange år, at reglerne i det øvrige samfund smitter af på reglerne for habilitet i menighedsrådene.
Så kan de jo være medlem af menighedsrådet et andet sted, hvis det er det, de ønsker.
Synspunktet er, at de her ofte vil være inhabile.
Men det er samtidig også vigtigt at understrege, at de ansatte naturligvis kan følge med i og selvfølgelig skal have ret til at følge med i, hvad der sker i menighedsrådsarbejdet.
Vi fik jo allerede for en del år siden indført, at der er en kontaktperson mellem menighedsrådet og de ansatte.
Der ændres så på loyalitetskravet til valgte menighedsrådsmedlemmer.
Der har været en retssag, som udstillede de problemer, der kan være, hvis et menighedsrådsmedlem sådan højlydt går rundt og prædiker noget, der er direkte i strid med den danske folkekirke.
Men man kan sige, at det jo følger af at arbejde på en arbejdsplads, at man skal have en loyalitet over for sin arbejdsplads, og ude i det pulveriserende verdslige liv skal man selvfølgelig kunne indordne sig under de formålsparagraffer og formålsbestemmelser, der er i en virksomhed.
Og det er altså det, der nu også afspejler sig for menighedsrådsmedlemmer.
Det er en vanskelig balancegang, og jeg mener, vi har fundet den rigtige.
Der er så en række regler i øvrigt for de ansatte, og det præciseres også, at menighedsrådet har ansvaret for kassererfunktionen, hvilket jo ikke er det samme som, at man selv sidder og kæmper med tallene.
Der er også regler – som jeg tror vil give anledning til diskussion – om, hvad der sker, hvis et menighedsråd ikke kan blive fuldtalligt.
Også der må det være betænkeligt at lade andre bestemme.
På den anden side er det altså nødvendigt at sige, at hvis det viser sig ved flere valg i træk, at der ikke kan stilles med et menighedsråd, så må man altså affinde sig med, at andre tager over.
Jeg kan se, at tiden er gået, men jeg skal blot sige, at den ændring, der ligger i bidraget til stiftet, kan vi også støtte, og vi stemmer i det hele for forslaget, men er naturligvis villige til at lytte både til de andre partier og til, hvad deputationerne måtte have at sige.