Jens Christian Lund (S), 2010-04-13:
Nu er det blevet besluttet, at disse to lovforslag skulle samles i et.
Jeg synes, det alligevel er to vidt forskellige lovforslag, så jeg tillader mig stadig væk at behandle dem, som om de er to lovforslag, og jeg vil kommentere det ene først og så det andet bagefter.
Først L 174.
Formålet med forslaget er at skabe et velordnet marked for pantebreve og en større gennemsigtighed af de pantebreve, der handles på markedet.
Uden at være ekspert konstaterede jeg, at en række selskaber havde gennemført handler med personer og selskaber, der havde karakter af stråmænd.
Hermed blev der plads til et eller flere pantebreve, der kan skaffe udstederne af pantebrevene en urimelig gevinst, og som i sidste ende bliver en økonomisk bet for køberen af pantebrevet.
Jeg konstaterede selskaber, der havde oprettet en sand myriade af datterselskaber, der handlede indbyrdes og helt uoverskueligt.
Jeg konstaterede særlig et selskab hjemmehørende i Haderslev, som i den grad havde formået at køre moderselskaber og en række øvrige selskaber i sænk.
Vi synes, det er en god idé at indføre en tilladelsesordning, samt at disse selskaber kommer under tilsyn af Finanstilsynet.
Vi er nærmest begejstrede over, at det kommer til at betyde, at tilladelse kun kan gives, hvis selskabets ledelse lever op til krav om egnethed og hæderlighed.
Vi er enige i, at der bør være et krav om, at der i selskabet skal findes en person, der har erfaring med handel med pantebreve.
Det er vigtigt.
Det er fremragende med fit & proper-regler, der stiller klare krav til information og sikkerhed i forbindelse med de økonomiske krav, som forbrugerne måtte have mod selskabet.
Jeg så gerne, at disse fit & proper-regler blev mindst ligeså skrappe som dem, den engelske regering jævnfør forslaget til næste års finanslov agter at gennemføre.
Kunne vi ikke prøve at kigge på dem og se, om ikke vi kunne gøre det lidt bedre med fit & proper-regelsættet?
Vi er tilfredse med § 8, hvor køberen af et pantebrev sikres oplysninger om pantebrevet og de omstændigheder, hvorunder det er udstedt.
Vi er også tilfredse med, at Finanstilsynet kan påbyde et selskab at afsætte en direktør, samt at det kan påbyde et medlem af bestyrelsen at nedlægge sit hverv, hvis medlemmet efter § 4 ikke kan bestride hvervet.
Vi er også enige i, at disse afgørelser skal offentliggøres med selskabets navn som det normale.
Umiddelbart er vi enige med Dansk Aktionærforening i, at kravene skal gælde alle, der handler med pantebreve.
Det synes vi måske er vigtigt, ellers vil vi i hvert fald gerne have en forklaring på, hvorfor det ikke er sådan.
Vi ser også gerne, at ministeren klart angiver, på hvilken måde og med hvilket indhold pantebrevsselskaberne skal stille behørig sikkerhed.
Ministeren skal jo på et eller andet tidspunkt alligevel lave disse regler, så lad os dog få dem på bordet, tak.
Vi kan ikke forstå, at ministeren vil stille mindre krav om sikkerhed, hvis der udelukkende handles med professionelle.
Vi har noteret os bemærkningerne om, at vi nu kommer i konflikt med grundloven, når vi taler om fit & proper, og så betyder det jo normalt, at vi straks tier, men lad mig dog diskret nævne, at mange problemer i den finansielle sektor ville have været løst, hvis vi virkelig stillede krav om, at ledelsesmedlemmer skal være fit & proper.
Vi skal dog nok stemme for dette lovforslag, for der er trods alt for mange gode ting i det.
Jeg synes stadig væk, og jeg siger det, hver eneste gang jeg er heroppe, og jeg kigger hver eneste gang ned på ministeren: Det er altså en god idé, at vi taler sammen, inden sådan et lovforslag kommer frem, for der er nogle tekniske ting deri, der er svære for en gammel oberst.
Det er altså bedre at tale sammen, så vi ved det.
Og til sidst: Vi så gerne nogle skrappere krav, men det kan vi jo drøfte.
Så er der L 175 – jeg har forhåbentlig stadig væk god tid?
Forslaget har til formål at sikre, at finansielle virksomheder ledes og drives på en forsvarlig måde til gavn for hele den finansielle sektor og dermed for landet.
Finanstilsynet får bl.a. mulighed for at påbyde en virksomhed at afholde udgifter til en uvildig undersøgelse af et forhold.
Desuden udvides Finanstilsynets pligt til at udarbejde en redegørelse ved et pengeinstituts sammenbrud – det er fine ting.
Opmærksomheden på kravene til styring og indretning af en finansiel virksomhed øges, og kravene til egnethed og hæderlighed for medlemmer i direktionen og bestyrelsen præciseres – det er også fint.
Lovforslaget gennemfører direktiver, som vedrører nye regler for likviditet, store engagementer og hybrid kernekapital, og ikke mindst sikres der hjemmel for Danmarks Nationalbank til at indsamle og anvende oplysninger til at opretholde et sikkert pengevæsen og lettere regulere pengeomsætning og kreditgivning – fint.
Umiddelbart er vi tilfredse med Finanstilsynets øgede muligheder, ligesom Venstres ordfører var.
Bare vi havde husket det tidligere.
Finanssektoren skal til alle tider fremstå som stabiliteten i vores samfund.
Som nævnt under L 174 så vi gerne, at kravene til fit & proper-reglerne blev mindst lige så skrappe som de engelske regler.
Vi finder nemlig, at erfaringerne fra uroen på de finansielle markeder må få den konsekvens, at der skal stilles øgede krav til god selskabsledelse.
Vi bør, vil jeg sige til ministeren, ved det møde, som jeg beder om, drøfte dette.
Vi er også enige i behovet for Danmarks Nationalbanks ret til at indsamle de nødvendige oplysninger.
Lovforslaget blev – som beklageligvis mange andre af regeringens lovforslag – imidlertid et kludetæppe af love, der lige skal medtages.
Lovforslaget indeholder regler om risikokategorisering af investeringsprodukter.
Det indeholder åbenhed om et forløb op til et sammenbrud af en finansiel virksomhed, når staten har ydet garanti eller stillet midler til rådighed.
Det indeholder beføjelser for administrator i et administrationsbo, som er nedsat for at administrere et pengeinstituts register for særligt dækkende obligationer.
Det indeholder ændringer i SDO-lovgivningen.
Lovforslaget sikrer, at dele af Europa-Parlamentets og Rådets direktiver, som indeholder visse komponenter i egenkapitalen, store engagementer, tilsynsordninger og krisestyring, gennemføres.
Som om dette ikke var nok, indeholder forslaget ud over ændringer på det finansielle område også ændringer i varemærkeloven, designloven og patentloven, herunder de krav, der skal opfyldes, for at et europæisk patent kan få virkning i Danmark.
Jeg har her, efter at vi fik lejlighed til at kunne se lovforslaget, og efter at vi har fået lejlighed til at se kommentarerne og kommentarerne til høringerne,
brugt megen tid på det her.
Det er simpelt hen ikke et stof, vi kan diskutere på en ordentlig måde ved en førstebehandling i Folketinget.
Det er alt for indviklet et stof.
Og hvis vi bare accepterer, at vi laver det på den måde her, så synes jeg, at vi laver lovsjusk; så laver vi noget, vi ikke kan være bekendt over for vores befolkning.
Jeg vil da godt sige til ministeren, at der er mange gode, positive og rigtige tiltag, men der er for meget, der svæver i luften, og derfor vil jeg sige, at det her er alt for alvorligt, til at vi bare kan køre det her lovforslag igennem.
Jeg tror da gerne, at vi ville have stemt for det, men jeg må i hvert fald sige på mit partis vegne, at vi ikke kan stemme for et sådant lovforslag og med overbevisning i stemmen sige, at det her ikke er lovsjusk.
Vi kan ikke være det bekendt.
Men jeg håber, at ministeren tager det her virkelig alvorligt og siger, at vi ikke kan være bekendt at gøre det her en anden gang – jeg bliver jo ked af det på Danmarks befolknings vegne.