runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Clausen (EL), 2015-03-20:
Altså, jeg vil bare sige, at det her jo ikke er nogen ny sag, hvilket hr. René Christensen også godt ved.
Jeg kan bl.a. dokumentere, at det var en af de første sager, som jeg faktisk havde et tæt samarbejde med Dansk Folkeparti om i Folketinget.
Og det er ikke, fordi der gik frygtelig mange år, efter jeg var kommet i Folketinget, før det skete første gang.
Nu har der ikke været så mange aftaler, så nu skal det heller ikke lyde, som om vi hver eneste dag går og laver aftaler rundtomkring i korridorerne; der er ingen grund til at skabe uro, hverken her eller der.
Men det er jo ikke nogen ny sag, og derfor kan man sige, at der har været rigtig lang tid til at diskutere, om der findes lavteknologiske løsninger, som gør, at det her kan lade sig gøre.
Men det er klart, at hvis der i udvalgsarbejdet kommer ting frem, der viser, at der findes lavteknologiske løsninger, der gør, at hele begrundelsen for at gennemføre det her lovforslag ikke passer, vil vi selvfølgelig forbeholde os ret til at revurdere vores stillingtagen.
Jeg må bare sige, at på det foreliggende grundlag er det vores opfattelse, at man skal vedtage det her lovforslag.
René Christensen (DF), 2015-03-20:
Det glæder mig meget, og det vil Dansk Folkeparti i hvert fald også bruge udvalgsarbejdet til at undersøge, altså om det er den rigtige vej at gå bare at rulle tilbage.
For når man så læser argumentationen for at gøre det her, er der både det økonomiske aspekt – og det vil jeg da heller ikke underkende, og det har Dansk Folkeparti også brugt i andre sager – men også det problem, at man sådan bliver ved med at sige, at de her timer om natten, som dyr kan undvære vand, og som en ordfører fra De Radikale tidligere sagde var 3-4 timer, jo i lovforslaget er langt flere timer.
Der kunne man jo godt forestille sig, at det var noget, der sådan kunne komme videre, og at der er nogle, der kunne sige: Nåh, ja, men nu har vi lagt sådan en grænse, der danner præcedens for, at det kan dyr godt.
Der vil jeg bare sige: Den bane vil Dansk Folkeparti ikke ud ad.
Vi er superglade for, at vi har fået det sådan, at der bl.a. på dyretransporter og andet er adgang til rindende vand hele tiden.
Det ville vi sådan set gerne have var sådan en gennemgående sætning, der var, når vi taler dyrevelfærd.
Det er nemt at have med at gøre, det er nemt at kontrollere – og det gør man så op med i det lovforslag, som vi står med her i dag.
Per Clausen (EL), 2015-03-20:
Jeg vil bare sige, at for Enhedslisten er det helt afgørende, at vilkårene for at drive svineproduktion i det åbne land ikke må forringes.
Det synes vi er rigtig, rigtig afgørende.
Og hvorfor er det det?
Det er det, fordi det jo i sig selv er et kæmpemæssigt dyrevelfærdsmæssigt fremskridt, hvorimod de dyretransporter, som vi stadig væk har, i sig selv er et kæmpe dyrevelfærdsmæssigt problem.
Og det kæmpemæssige dyrevelfærdsmæssige problem skal jo ikke øges yderligere, ved at de heller ikke får adgang til vand.
Men jeg er glad for, at vi har en klar tilkendegivelse fra Dansk Folkeparti om, at hvis nogen skulle få den idé at gå videre med den her tanke og udbrede det til andre områder, er Dansk Folkeparti også imod, og så har vi nok også et flertal imod det – også i de år, jeg overhovedet kan se ud i fremtiden.
Mette Bock (LA), 2015-03-20:
Tak for det.
Jeg vil gerne indlede med at sige, at jeg synes, at den her diskussion om dyrevelfærd er ude af proportioner og ikke handler om sund fornuft.
Og så står der endvidere, at der altid skal foretages en konkret vurdering i hvert enkelt tilfælde til sikring af, at svinene har adgang til vand i tilstrækkelig mængde.
På den baggrund foreslår man altså, at revisionsbestemmelsen i § 18 a ophæves.
Det lyder som rigtig sund fornuft.
I Liberal Alliance vil vi gerne give bedre rammevilkår både for konventionelle og for økologiske landmænd, og derfor giver det rigtig god mening at ophæve den her bestemmelse.
Liberal Alliance kan derfor støtte forslaget, og jeg skulle samtidig hilse og sige fra De Konservatives ordfører, som ikke kunne være til stede i dag, at Det Konservative Folkeparti ligeledes støtter forslaget.
René Christensen (DF), 2015-03-20:
Jeg skal starte med at sige, at Dansk Folkeparti ikke stemte imod forslaget om løsgående søer.
Det, der er interessant, er det her med økologien, og Enhedslisten og ministeren har også været inde på, at det er meget vigtigt.
Det er det faktisk også for Dansk Folkeparti, og derfor er vi bange for, at den her regering er ved at gøre økologien en bjørnetjeneste.
Først kommer man med et forslag, der hedder, at vi skal stoppe gødning på § 3-områder, fordi det ødelægger drikkevandet, men så siger man: Det må man godt, hvis man er økolog.
Der er altså nogle, der lytter til det, når regeringen siger det.
Når regeringen siger, at økologiske grise ikke skal have adgang til drikkevand om natten, som andre grise skal, så sender man nogle forkerte signaler.
Ministeren anerkender jo også, at det er en lille negativ dyrevelfærdsindsats, der sker her.
Det vil sige, at ministeren anerkender det, jeg siger, altså at man ruller noget tilbage.
Jo altså, det er en lille negativ dyrevelfærdsindsats.
Man ruller måske ikke meget tilbage, men man ruller dyrevelfærd tilbage.
Dan Jørgensen (S), 2015-03-20:
Hr. René Christensen har fremført en argumentationsrække om konsekvenserne, hvis man tillader en situation i økologi, hvor det simpelt hen ikke vil kunne lade sig gøre, at dyrene får drikkevand 24 timer i døgnet – altså at der kan være eksempler på, at det bliver man nødt til, for ellers går det ud over hele den økologiske produktion og dermed massivt ud over dyrevelfærden – og at hvis man tillader det, hvad bliver så det næste?
For hvis man gør det, vil man jo sikkert også svække dyrevelfærden i den konventionelle produktion.
Men okay, ud fra den samme argumentation kunne jeg jo sige, at når hr. René Christensen ikke kunne støtte den bedste dyrevelfærdsforbedring i 15 år i Danmark, nemlig at vi sætter søerne fri, så de ikke længere skal stå fastspændt 50 pct. af tiden, hvad bliver så det næste?
Vil hr. René Christensen så gå ind for, at de står fastspændt 100 pct. af deres liv, bare de kan få rent vand?
Altså, det er jo et frontalangreb på dansk økologi, Økologisk Landsforening, Landbrug & Fødevarer.
Alle Folketingets partier undtagen hr. René Christensens støtter jo det her.
Så selvfølgelig – selvfølgelig – er det en argumentation, der er langt ude, når der bliver talt om tilbageskridt i dyrevelfærden.
Jeg synes sådan set, jeg prøvede på på en nuanceret måde at redegøre for de dilemmaer, der er, når man har at gøre med dyrevelfærd.
Og selvfølgelig er der da nogle dilemmaer, ligesom der er, når man taler om burægproduktion over for økologisk æggeproduktion.
Ja, der er f.eks. en højere dødelighed ved økologisk æggeproduktion, men derfor tror jeg nok, at de fleste alligevel vil anerkende, at dyrevelfærden er bedre hos en økologisk høne, fordi den kan gå udenfor, gå frit osv.
Det er jo den slags afvejninger, man må lave.
Men hvis hr. René Christensen ønsker en gris, der skal stå fastspændt så meget tid som muligt indenfor, så længe der bare er adgang til vand, og at det er den vigtigste form for dyrevelfærd, så må jeg bare konstatere, at så er vi uenige.
Per Clausen (EL), 2015-03-20:
Da det ville være for dyrt at kræve, at alt malkekvæg skal på græs, så lader vi være med at kræve det.
Nu gennemfører vi jo somme tider nogle ting, som godt kan være dyre, men vi har så nogle overgangsordninger, som indimellem er frygtindgydende langvarige,
vil jeg sige, netop når det handler om dyrevelfærd, fordi vi anerkender, at man skal have afskrevet de investeringer, man har lavet i stalde osv.
Mener fødevareministeren ikke, at man godt kunne have et perspektiv om, at vi faktisk skulle vende den udvikling, hvor malkekvæg kommer mindre og mindre på græs?
Dan Jørgensen (S), 2015-03-20:
Jo, jeg kan bekræfte den udvikling.
Løsningen er altså bare ikke at flytte produktionen til andre lande, al den stund at dyrevelfærden der er dårligere.
Og så er der jo altså også en modsatrettet tendens, heldigvis, med de mange tiltag, jeg beskrev, som sikrer, at flere dyr kommer på græs, herunder specifikt og specielt den økologiske indsats, hvor vi jo har set en øget efterspørgsel efter økologisk mælk i Danmark, heldigvis, og en øget efterspørgsel efter vores økologiske mælk ude i verden.
Per Clausen (EL), 2015-03-20:
Det er jo faktisk rigtigt, at der bl.a. på baggrund af et tilsvarende beslutningsforslag blev lavet et udredningsarbejde og derefter vedtaget et lovforslag, der forbedrer dyrevelfærden i mælkeproduktionen i Danmark.
Det er rigtigt.
Man skal dog lige huske, at det lovforslag var så utilstrækkeligt og så dårligt, at de nuværende regeringspartier ikke ville stemme for det.
Det er lidt uklart, hvor meget længere man ville gå og i hvilken retning, men man ville i hvert fald gå meget længere.
Det vil man så ikke mere.
Jeg vil bare spørge fødevareministeren, om det ikke er rigtigt, at det, vi kan se nu, er en udvikling, hvor færre og færre malkekøer kommer på græs, og at vi sådan set meget præcist kan forestille os, at i løbet af 5-10 år vil det faktisk kun være de økologiske producenter, der sender deres køer på græs.
For det er jo den udvikling, der entydigt viser sig.
René Christensen (DF), 2015-03-20:
Jamen vi er jo ikke uenige.
Som jeg også startede med at sige før, har vi jo ikke stemt imod det forslag om løsgående søer.
Det har vi jo ikke stemt imod.
Nu må ministeren altså huske, at ministeren står på talerstolen.
Det har Dansk Folkeparti ikke stemt imod.
Så vil jeg gerne sige, at jeg bare bemærker, at ministeren bekræfter mig i, at det her er en tilbagegang i dyrevelfærden – en lille negativ dyrevelfærdseffekt.
Det var det, ministeren sagde, og alt bliver heldigvis refereret.
Så det vil sige, at det godt kan være, at resten af Folketinget stemmer ja til det forslag her i dag, men ministeren har bekræftet, at ja, vi går baglæns i forhold til dyrevelfærden, og det gør vi så med økologien som gidsel.
Der siger vi bare i Dansk Folkeparti, at det ønsker vi ikke.
Og så ønsker vi faktisk også en høj dyrevelfærd, også selv om det drejer sig om økologi.
Der har ministeren en anden holdning, og sådan kan man være politisk uenige.
Simon Kollerup (S), 2015-03-20:
Det kommer vi måske tilbage til.
Med hensyn til forventningsafstemningen og til, hvor store horder af unge mennesker der nu vil gøre sig klar til at skulle være juniortilforordnede, er det jo i sagens natur noget, det er svært at vurdere.
Men vi har jo et grundlag i det, jeg har henvist til tidligere, nemlig Valgretskommissionen, hvor der også har været unge, der har haft mulighed for at gøre sig gældende.
De siger, at de faktisk rigtig gerne vil politik; de vil gerne samfundsforhold; de interesserer sig for, hvordan vores demokrati fungerer.
Men de siger jo samtidig til os via de undersøgelser, som Valgretskommissionens arbejde baserer sig på, at de synes, det er for indforstået.
Det her er muligheden for at åbne en dør ind til demokratiet, at de kan se indersiden af et valglokale.
Jeg synes faktisk, det er en god mulighed, og jeg håber, at der er rigtig mange, der vil benytte sig af den.
Jeg håber også, at der er mange kommuner, som jo vil være dem, der skal beslutte sig for at bruge det her, der vil tage debatten lokalt og inspirere skoleklasser og andre til at komme ud og mærke demokratiet.
Jan E. Jørgensen (V), 2015-03-20:
Altså, hr. Jakob Engel-Schmidt er en god Venstremand med nogle fornuftige synspunkter, og ham lytter jeg altid til, og jeg har ikke taget ham i en løgn.
Men når jeg har testet lovforslaget af på andre, har automatreaktionen været: Ha, det er 16-års-valgret ind ad bagdøren, det er smart!
Nu kunne jeg forstå på hr. Simon Kollerup, at efter i dag er forventningens glæde rundtomkring hos de 16-17-årige nærmest så tyk, at man kan skære i den, for nu sidder de rundtomkring og glæder sig til, at de kan blive juniortilforordnede.
Jeg må nok bede ordføreren om at forventningsafstemme.
Jeg tror ikke, at det er noget, der vil flytte rigtig meget.
Derimod tror jeg, at der måske er nogle af de andre aldersgrænser, som vi har fastsat, som de unge hellere så at vi pillede ved.
Men mit spørgsmål til hr. Simon Kollerup går på, hvorpå hr. Simon Kollerup bygger den antagelse om, at der vil være en stor tilslutning til at kunne blive juniortilforordnet, når vi i dag har meget vanskeligt ved at få – om jeg så må sige – rigtige voksne tilforordnede til at møde frem.
Hvorfor tror hr. Simon Kollerup så, at de 16-17-årige vil stå i kø for at blive juniortilforordnede, når det, de skal beskæftige sig med, kun er meget simple, banale opgaver?
Det er kun sådanne, man tør betro dem.
Frank Aaen (EL), 2015-03-20:
Enhedslisten underkender ikke vores indsats inden for udviklingsbistanden.
Det er jo derfor, at vi støtter, at den skal øges, altså vi vil gerne give flere penge til udviklingsbistand, naturligvis.
Jeg prøver bare at gøre opmærksom på, at hvor Danmark for år tilbage var mest kendt for at føre udviklingspolitik, altså virkelig være aktiv på det område, være deltager i FN's fredsbevarende operationer rundtomkring i verden, have en vis rolle inden for konfliktløsning og mægling, så er Danmark altså desværre – synes vi – blevet mere kendt for at være et land, der går i krig, gik i krig i Irak med katastrofale følger, gik i krig i Afghanistan, som også er endt rigtig skidt, gik i krig i Libyen, som også er endt rigtig skidt.
Det er det, som mange mennesker husker Danmark for i dag, nemlig at vi er krigsførende sammen med USA, i stedet for at vi lægger vægt på f.eks. FN, fredsbevarende operationer, konfliktløsning og udviklingsarbejde.
Det var sådan set det, jeg prøvede at betone, og som jeg synes ikke er betonet helt tilstrækkeligt i det beslutningsforslag, som vi ellers støtter, som SF har fremsat.
Martin Lidegaard (RV), 2015-03-20:
Der er ingen tvivl om, at i den første krig i Irak blev vi lagt mærke til derude, ligesom ved vores indsats helt tilbage i 90'erne på Balkan, så på den måde er jeg enig med hr. Frank Aaen i, at det fylder mere i billedet af os.
Det tror jeg også at vores bidrag til væbnede konflikter rundtomkring i verden gør, men jeg er ikke sikker på, at det er sket på bekostning af udviklingsbistanden.
Hvis jeg skal prøve at give en begrundelse for, hvorfor jeg tænker sådan, er det altså min oplevelse, når jeg er rundt at tale med de diverse multilaterale organisationer, der arbejder for fred og stabilitet og forsoning og fattigdomsbekæmpelse, at vi har en endog meget høj stjerne.
Når jeg kigger på det seneste år, er der blevet udnævnt adskillige danskere, Christian Friis Bach, Ellen Margrethe Løj i Sydsudan, sidst har vi fået en generalmajor til Mali, alt sammen anerkendelse af de forskellige menneskers personlige kapacitet selvfølgelig først og fremmest, men også en anerkendelse af Danmarks utrolige fokus og langvarige stabile bidrag inden for de her områder.
Så jeg er ikke sikker på, at man kan sige, at det her er et nulsumsspil, hvor det ene altid sker på bekostning af det andet.
Frank Aaen (EL), 2015-03-20:
Men det er i hvert fald en vigtig diskussion, om vi skal fortsætte den aktivistiske udenrigspolitik, i den forstand at vi skal deltage i flere krige, det tror jeg endda oven i købet at vi er enige i, og derfor advarer jeg også imod den beslutning, som stort flertal i Folketinget, stort set alle partier helt over til SF, har vedtaget om, at vi skal til at investere et kæmpemæssigt milliardbeløb i jagerfly, der kun kan bruges til en mission, nemlig at deltage i nye krige, i nye bombetogter.
Der synes jeg måske det var en god idé, at man gav sig tid til at tænke: Kalder erfaringerne fra det, vi har været igennem med f.eks. Irakkrigen og de andre ting, vi nævnte, på en fortsættelse af den linje eller en fornyelse og en ændring af linjen mere i retning af FN, mere i retning af konfliktløsning?
Martin Lidegaard (RV), 2015-03-20:
Jeg er helt enig med hr. Frank Aaen i, at det er en utrolig vigtig debat, og der kommer nogle konkrete beslutninger, der skal tages, både når det handler om indkøb af militærfly, men også når det handler om, hvilken ulandsbistand vi skal have i fremtiden, hvor der er nogle reelle valg at tage også økonomisk, som vi kommer til at diskutere.
Jeg plejer at sige, hvis man skal sige det kort, at jeg gerne vil gå fra en aktivistisk udenrigspolitik til en proaktivistisk, og med det mener jeg sådan set, at jeg anerkender, at militære bidrag kan være nødvendige, og at Danmark også i de sammenhænge kan stille med et meget værdifuldt bidrag, men jeg synes, at det er utrolig vigtigt at få gjort op med, at det er det vigtigste og eneste bidrag, Danmark har, og at man aldrig alene fokuserer på det militære, men også altid har de andre indsatser, de diplomatiske, de humanitære osv. med.
Det er en spændende diskussion, og det var også derfor, jeg lige gik herop igen, fordi jeg synes sådan set, at det var det, som beslutningsforslaget lagde op til at man kunne komme lidt rundt om også.
Holger K. Nielsen (SF), 2015-03-20:
Det er det bestemt.
Det er jo det, det handler om her, nemlig at vi får en diskussion om en mulig anden prioritering af det.
Jeg var selv med Det Udenrigspolitiske Nævn i Jordan her for et par uger siden, og vi var i en flygtningelejr.
Der kunne vi se, at Norge er det land, der giver flest ressourcer af de europæiske lande det sted.
Norge har en kæmpehøj profil omkring hele flytningearbejdet, omkring det humanitære i Jordan.
Danmark er ved at komme godt med, men er jo ikke nær så meget med, som eksempelvis Norge er.
Omvendt, på det militære område, står vi enormt stærkt.
Der er det os, der er det europæiske land, som i forhold til befolkningstal stiller med det meste, og vi er i høj grad dem, der bærer den militære del af det her.
Vi har støttet den militære indsats i Irak, men vi er da nødt til at diskutere, om det er den rigtige prioritering at gøre det.
Hvis USA ikke havde henvendt sig, havde vi så været i Irak i dag?
Det er USA, der ligesom genererer de der aktiviteter, om man så må sige, og det er jo derfor, jeg synes, det er vigtigt at få diskuteret, om vi skal føre en reaktiv politik, så vi, hver gang USA beder os om et eller andet, sådan pr. automatik skal sige: Javel, det gør vi – eller skal vi have lov til at sige: Nej, det gør vi ikke i den her sammenhæng, for vi vil godt noget andet i stedet for?
Den diskussion har vi faktisk meget, meget sjældent her i Folketinget.
Martin Lidegaard (RV), 2015-03-20:
Jamen det er i hvert fald rigtigt, at det er en amerikansk ledet militæroperation, der foregår i Irak, og at det er på amerikansk foranledning, at vi er med, og at USA er en meget nær og tæt allieret til Danmark.
Sådan har det været i mange år, og sådan er det også her.
Der er bestemt ikke nogen automatik i det, det synes jeg heller ikke der skal være, hver gang USA beder os om noget.
Man kunne også vende den om og sige, at vi jo sådan set kan være glade for, at USA tog det ansvar på sig, i dette eksempel i Irak, hvor ISIL hærgede og meget hurtigt vandt frem og sandsynligvis havde siddet på hele landet i dag, hvis ikke der var blevet grebet ind, at der er nogen, der påtager sig det lederskab.
Men selvfølgelig er det ikke det samme, som at vi altid skal gøre, hvad USA siger, og det gør vi sandelig heller ikke.
Det er mere det, der er min pointe.
Vi, synes jeg, er med i beslutningsprocesserne mange flere steder, end vores størrelse egentlig berettiger til, fordi vores bidrag er store.
Det er de også på det humanitære område.
Jeg kunne nævne andre steder i verden, hvor Danmark er de førende på det humanitære felt.
Ikke mindst inde i Syrien laver de danske nødhjælpsorganisationer et fantastisk stykke arbejde, og det skal Danmark blive ved med at være.
I virkeligheden tror jeg, at noget af det, som Danmark er ved at gøre sig til specialist i, og som jeg gerne ser at vi fortsætter, er i højere grad at forstå kombinationen af de militære indsatser, som jeg desværre ser som uundgåelige en gang imellem, og de blødere indsatser, altså, hvordan man får det til at spille sammen, fordi militære bidrag jo meget let kan blive destruktive for efterfølgende fredsprocesser og humanitære indsatser.
Den mangespektrede indsats, det at kunne det hele, om jeg så må sige, eller få det til at fungere, er måske noget af det, der kunne være et bud på en kommende strategi.
Holger K. Nielsen (SF), 2015-03-20:
Altså, det, jeg mente, var, at jeg ved, at man dagligt sidder og skal prioritere udgifterne, og af og til er man nødt til at være lidt barsk i forhold til kommunerne og andre ministerier, og sådan er det.
Men det, der så kan blive et problem, er det, som hr. Søren Pind gør opmærksom på, nemlig at det bliver den økonomiske prioritering, som bliver udgangspunktet for den øvrige politiske diskussion, og så går det jo galt.
Det er en af grundene til, at jeg godt vil have nedsat en kommission, så vi kan få en bredt funderet analyse, så det her ikke bare bliver et spørgsmål om, hvordan man prioriterer de forskellige ministerier imellem.
Og så vi ikke får en eller anden bogholderidebat, men en grundig analyse, så vi på grundig vis kan diskutere, hvad vi vil udenrigspolitisk, og så må vi naturligvis efterfølgende også diskutere, hvordan vi får de økonomiske ressourcer til at gå op i den sammenhæng.
Men udgangspunktet i det her er jo ikke, at der skal laves den eller den besparelse, men derimod: Hvad vil vi med dansk udenrigspolitik?
Og det tror jeg da kan blive et meget væsentligt bidrag til at undgå det, som hr. Søren Pind så fuldstændig rigtigt nævner som et problem.
Martin Lidegaard (RV), 2015-03-20:
Det synes jeg næsten skal have lov til at afslutte debatten, da det nu er SF, der har rejst den her debat.
Vi ser frem til samme beretning.
Vi ser også frem til at aflevere vores sikkerhedspolitiske analyse, så vi forhåbentlig også kan få en debat et spadestik dybere på den baggrund inden sommerferien.
Søren Pind (V), 2015-03-20:
Synes udenrigsministeren, at det er lige så mærkværdigt som jeg, når man på den ene side hører hr. Frank Aaen appellere til, at man skal koncentrere sig mere om FN og FN-soldater og FN-aktioner, og man så på den anden side samtidig er bekendt med, at hele indsatsen i Afghanistan var FN-sanktioneret?
Martin Lidegaard (RV), 2015-03-20:
Ja, det er da en god pointe, at indsatsen i Afghanistan, som nok er den største militære indsats i nyere tid fra dansk side, var helt rodfæstet i et solidt FN-mandat fra starten og i øvrigt stadig er det.
Det er jo et eksempel på, desværre, at militær intervention er nødvendig, men også, at det er svært, når man samtidig gerne vil lave udvikling.
Men jeg kan i hvert fald bekræfte, at de ting hænger sammen.
Søren Pind (V), 2015-03-20:
Så til vel det største sår i moderne tid, nemlig Syrienkonflikten.
Er det også udenrigsministerens synspunkt, at Irakkrigen er det værste, der overhovedet er sket, eller mener udenrigsministeren, at man i hvert fald intellektuelt kan argumentere for, at situationen i Syrien, som af den danske udviklingsminister er blevet betegnet som en katastrofe af bibelske dimensioner, og som Røde Kors har betegnet som den største humanitære katastrofe siden anden verdenskrig, dog er værre?