Nadeem Farooq (RV), 2012-06-08:
Tak for det.
Må det være dyrere at være dansker?
De fleste vil nok sige nej.
Det forstår jeg godt.
Hvor mange penge vi hver især har til rådighed, og hvor mange penge, vi skal af med, er væsentligt for langt de fleste danskere.
At den enkelte dansker gerne vil have mere i rådighedsbeløb eller beholde en større del af sine egne penge, er fuldt forståeligt.
Men det er kun den ene del af en meget kompleks ligning.
Om det skal være dyrere at være dansker, er blevet et hot topic, om jeg så må sige, i den danske debat, hvor Liberal Alliance nu ønsker en debat i Folketingssalen.
Det er en vigtig debat, men det er også en debat, som, sagt i al fredsommelighed, kan kvalificeres og nuanceres mere, end det er tilfældet nogle gange.
Den økonomiske politik skal være langsigtet og finansielt bæredygtig.
På samme måde skal hele vores politik for husholdningernes og virksomhedernes betalinger af skatter og afgifter være fornuftig og gennemtænkt.
Man kan altid diskutere, hvilke parametre man så skal anlægge for de kriterier.
Det kunne f.eks. være følgende: Hvordan påvirker den førte skattepolitik beskæftigelsen og konkurrencekraften i vores samfund?
Hvilken indvirkning har den på danskernes adfærd i forhold til sundhed, ressourceforbrug og miljø?
Hvordan virker skattepolitikken i forhold til den økonomiske omfordeling i samfundet, dvs. den sociale balance?
Hvordan påvirker skattepolitikken samfundets indtjening og provenu, især i forhold til at kunne fastholde og udvikle vores velfærdssamfund?
Og endelig: Hvordan påvirker skattepolitikken danskernes og virksomhedernes indtjening og rådighedsbeløb?
Alle disse elementer og parametre skal med i betragtning, når man stiller sig spørgsmålet, om det skal være dyrere at være dansker.
Og her vil jeg så også tilføje, at det ikke kun handler om, hvorvidt det skal være dyrere at være dansker, men også om, hvorvidt det skal være bedre at være dansker. Når vi i regeringen hæver skatter og afgifter i forbindelse med finansloven, som vi gjorde i forbindelse med finanslovaftalen for 2012, er der mange grunde til det, men først og fremmest gjorde vi det, fordi vi ville prioritere en nødvendig og tiltrængt investering i vores velfærd.
Med finanslovaftalen afsætter vi flere penge til personale i daginstitutioner, vi fjerner loftet over børne- og ungeydelsen, vi fjerner brugerbetalingen for behandling mod barnløshed, vi afskaffer de såkaldte fattigdomsydelser, og vi giver bedre mulighed for uddannelse til arbejdsløse.
Vi giver endda bedre muligheder for selvvalgt uddannelse.
Så finansloven betød højere afgifter for danske husholdninger, men provenuet fra de afgifter er så blevet brugt til at hæve niveauet for service og ydelser for store grupper af danskerne.
Det er vigtigt at have begge ting for øje, derfor hænger tingene sammen.
Noget helt andet, som måske er lidt fraværende i den løbende debat, er, at vi skal huske visionen for Danmark, vi skal huske visionen for danskerne.
Hvad er det, vi egentlig ønsker?
Økonomi, skattepolitik og relaterede politikker er jo egentlig kun midler til at nå et mål.
Vi ønsker også at give virksomhederne gode rammevilkår for at kunne udvikle sig og for at kunne vækste.
En af vores styrker i Danmark er den høje grad af tillid mellem danskere og institutioner, ja, endda danskerne imellem inden for vores fællesskab.
Derudover er det vigtigt for mig at sige, at regeringens politik skal ses i en sammenhæng.
Jeg har forklaret baggrunden for regeringens finanslovaftale.
F.eks. får en gennemsnitlig LO-familie op imod 7.000 kr. mere i rådighedsbeløb om året, vi giver den enlige forsørger i beskæftigelse op imod 9.000 kr. mere om året.