runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rune Lund (EL), 2016-05-19:
Nu kan vi jo starte en længere sikkerhedspolitisk debat, for det bidrager jeg gerne til.
Vi ser sikkerhed og internationalt samarbejde på en helt anden måde end den måde, som det store flertal herinde i Folketinget ser det på.
Vi vil i langt højere grad, i stedet for at fokusere på en aggressiv, militaristisk udenrigspolitik, fokusere på, hvordan vi kan styrke FN, fokusere på, hvordan vi kan skabe politiske løsninger, fokusere på, hvordan vi kan lave konfliktløsning, og vi vil dirigere penge i den retning.
Vi vil samtidig også skære ned på militæret.
Vi mener, vi skal have et militær, som er baseret på et territorialforsvar.
I vores partiprogram kalder vi det en helt anderledes organisation, som skal være af en væsentlig mindre størrelse, og som har det formål at stå for et territorialforsvar, og ikke en organisation, som i virkeligheden ikke er et forsvar, men er et angreb, og som er indrettet på at smide bomber og starte krige rundtomkring i verden.
For Danmark har jo desværre de seneste år, også siden starten af 00'erne, haft en meget aggressiv udenrigspolitik og har ageret som et meget aggressivt land, som har deltaget i stort set alle de krige, som USA har villet starte, og som har vist sig at være meget katastrofale; vi ser jo f.eks., hvad der er sket i Afghanistan og i Irak.
Men det er en længere debat, og den tager vi ikke nu.
Henning Hyllested (EL), 2016-05-19:
Ministeren indleder sit indlæg med meget længe at snakke deleøkonomi og kommer også ind på det løbende i hele sit indlæg.
Nu kan man jo vurdere – og det er faktisk det, der strides om – om Uber er deleøkonomi eller samkørsel.
I hvert fald er det mere end almindelig taxakørsel.
Og så vidt jeg ved, indberetter vognmænd og taxachauffører osv. alt, hvad de tjener ved at køre taxa.
Derfor kan det selvfølgelig undre, hvis det ikke skal omfatte Uber, som efter alle tegn i sol og måne jo driver taxakørsel og ikke samkørsel.
Men skatteministeren spørger, om skattesystemet i virkeligheden er gearet til at klare alle de her nye deleøkonomiske tjenester.
Der kunne jeg godt tænke mig at få at vide, om SKAT rent teknisk ikke kan håndtere en direkte indberetningspligt fra Uber.
Det påstår direktøren for Uber, Mathias Thomsen, som jo bl.a. i P1 Business om taxakrigen siger, at han sådan set har de oplysninger, der skal til, men at ministeriet ikke er i stand til at håndtere dem og modtage dem.
Kan det virkelig have sin rigtighed?
Holger K. Nielsen (SF), 2016-05-19:
Men det gør de jo ikke mere, end at også den danske regering bruger budgetreglerne som argument for at skære i ulandsbistanden.
Allerede nu er man meget, meget langt nede, og det er vi nødt til at tage mere alvorligt.
Peder Hvelplund (EL), 2016-05-19:
Jeg vil bare lige sige noget i forhold til de spørgsmål, for nu nævnte ordføreren det der med, at hvis man gik ud på gaden og spurgte folk, om de havde travlt, ville de sige, at de havde travlt.
Det er jo ikke det, det handler om her.
Det handler ikke om, at folk har travlt.
Jeg tror, at alle kan anerkende, at det kan man godt have.
Det her handler om, at man må gå på kompromis med sin faglighed.
Det betyder, at man ikke kan levere det stykke arbejde, man egentlig er ansat til, fordi ressourcerne ikke er til det.
Det var så den ene ting.
Men jeg vil godt lige tage fat i noget andet, for nu nævnte hr. Ole Birk Olesen det der med at allokere ressourcer, og der er det da et fuldstændig fortryllende eksempel, ordføreren hiver frem i forhold til behandlingsgarantien, fordi det, behandlingsgarantien betød, var en massiv overbetaling af privathospitalerne.
Det betød, at man kom til at fokusere på rygoperationer, på knæoperationer, på fedmeoperationer, fordi det er de lette operationer, der kan tjenes penge på.
Så det betød lige præcis, at man holdt op med at lave en faglig vurdering af, hvor ressourcerne skulle allokeres, og at regionernes sygehuse i stedet for blev nødt til at fokusere præcis på de områder for ikke at skulle tabe penge til privathospitalerne.
Det betød jo netop en nedprioritering af den ældre medicinske patient, og det betød en nedprioritering af psykiatrien, fordi den grundlæggende mangel i forhold til det er mangel på speciallæger, og det får vi altså ikke ved at lave flere knæoperationer.
Ole Birk Olesen (LA), 2016-05-19:
I USA kan vi risikere at få højrepopulisten Donald Trump som præsident, men her i Danmark har vi i mange år haft det venstrepopulistiske parti Enhedslisten i Folketinget.
Der er ikke så stor forskel på populismen der, bortset fra at det ene kommer fra højre og det andet kommer fra Venstre.
Nu handler det nye venstrepopulistiske slagord jo om jagerfly, og at alle pengene dertil skal bruges til noget andet.
Nu er det sådan, at vi er med i NATO, og vi er mange partier, der fortsat ønsker, at Danmark fortsat skal være det.
For at man kan være med i NATO, skal man også give sit bidrag til det fælles forsvar af NATO-landene.
Johannes Lebech (RV), 2016-05-19:
Det må jo indgå i de forhandlinger, regionerne har med staten om de udgifter, der er.
Og der må regionernes argument jo være, at hvis medicinpriserne kommer under stærkt pres, bliver det svært at løse de øvrige opgaver.
Det er jo ikke, fordi skiftende regeringer ikke har ønsket at pålægge regionerne nye opgaver, skal jeg hilse og sige.
Ole Birk Olesen (LA), 2016-05-19:
Men det var jo, fordi man havde nogle andre hensyn der, og der kan det godt være, at man i en knap økonomi ville have prioriteret nogle behandlinger højere end andre, som man så ikke kunne gøre, fordi der blev behandlingsgaranti, men det var, fordi man ønskede noget bestemt.
Man ønskede, at patienterne skulle have en rettighed, en ret til at blive behandlet inden for en måned, og hvis det offentlige ikke kunne levere, skulle private så have pengene med over for at levere.
Det synes jeg var en god prioritering, det fik faktisk regionerne, tidligere amterne, op på dupperne, fik dem til at gøre en indsats, bl.a. med at oprette de her friklinikker, så de kunne levere inden for den måneds behandlingsgaranti, som der var.
Så selvfølgelig kan alle politikker være gode på deres vilkår og så have omkostninger andre steder.
I det her tilfælde valgte man at tage godet med, vel vidende at det havde den omkostning, at det var sværere at prioritere mellem sygdomsområder i det offentlige sundhedsvæsen.
Peder Hvelplund (EL), 2016-05-19:
De ældre medicinske patienter eller de psykiatriske patienter får det jo ikke bedre af eller får nemmere adgang til behandling af, at der bliver flyttet flere ressourcer over til knæoperationer.
Den grundlæggende mangel er præcis, at der mangler speciallæger inden for det område, og de kommer ikke af, at man fokuserer og man allokerer pengene et andet sted end inden for det her område.
Så det, hele privatiseringstankegangen går ud på, er jo bare, at i stedet for at man laver en faglig vurdering af, hvor ressourcerne skal allokeres, så laver man en økonomisk.
Ole Birk Olesen (LA), 2016-05-19:
Jeg ved godt, at Enhedslisten ikke bryder sig om det, at man sætter den offentlige sektors leverandører under pres, men det, der var meningen med det, var, at regionerne – først amterne, så regionerne – skulle føle det pres, at hvis de ikke leverede til tiden, var der mulighed for, at patienterne kunne søge et andet sted hen, i stedet for at de var stavnsbundne til en offentlig sektor, der på det tidspunkt havde massive problemer med ventelister, massive problemer, som der ikke var gjort noget ved af den foregående Nyrupregering, før den her borgerlige regering trådte til i 2001.
Jeg anerkender, at der kan være omkostninger ved en politik, men der er også goder forbundet med den.
Rune Lund (EL), 2016-05-19:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til ordføreren, fordi ordføreren for Det Radikale Venstre er den eneste blandt partierne – Socialdemokraterne, DF, Venstre, Liberal Alliance – der indtil videre har været på talerstolen, som jeg synes for alvor tager det alvorligt, at produktivitetsstigningskravet betyder, at de ansatte har meget svært ved at få tingene til hænge sammen i dagligdagen.
Jeg har ikke hørt nogen af de andre ordførere, der står bag det forslag til vedtagelse, som Enhedslisten, SF og Alternativet ikke står bag, på samme måde give udtryk for, at vi rent faktisk har et problem her.
Så det vil jeg gerne kvittere for.
At der så ikke er ubegrænsede midler, er jeg sådan set også enig i; det handler om at prioritere.
Men så må man jo også sige, at når man f.eks. lige har været ude at meddele – det har regeringen – at man vil købe 27 bombefly ind, og Norge har givet 1 mia. kr. stykket for dem, da de lavede den samme aftale, om det så ikke er et udtryk for, at hvis man vil, kan man prioritere midlerne hen de steder, hvor det giver mest mening.
F.eks. kan man vælge at sige: Vi dropper indkøbet af nye, dyre bombefly, som skal starte flere tåbelige og katastrofale krige ude i verden, og vi bruger i stedet pengene på vores alle sammens sundhedsvæsen herhjemme.
Johannes Lebech (RV), 2016-05-19:
Først vil jeg understrege, at talen om produktivitetspresset, som det lidt polemisk er blevet anført i dag, ikke er efterfulgt af et spørgsmålstegn.
Det er simpelthen polemisk og forkert.
Så det står jeg ved, og jeg er opmærksom på det.
Jeg har selv lige haft meget tæt kontakt med sektoren, specielt jordemodersektoren, for jeg er lige blevet bedstefar for en uge siden, hvor jeg kom meget på Rigshospitalet, så jeg ved, hvor presset man er rent arbejdsmæssigt.
Så det er ikke pjat, når man siger, at man er presset arbejdsmæssigt.
Det er også derfor, vi i højere grad skal lytte til, hvad fru Josephine Fock siger, nemlig at det er et spørgsmål om at skabe de rigtige arbejdsopgaver og bruge den rigtige teknologi, så vi hjælper de ansatte til at skabe en større grad af produktivitet.
Så lokker ordføreren mig jo unægtelig meget med hensyn til at skifte kampfly ud med sygehuse.
Det kunne jeg også godt ønske mig, men vi har jo altså også nogle internationale forpligtelser.
Jeg vil sige, at Det Radikale Venstres holdning i den diskussion om fly er, at vi står ved vores del af forsvarsaftalen, men vi ønsker heller ikke at købe et eneste fly mere, end det er højst nødvendigt.
Så jeg kan ikke lade mig lokke til at sige, at vi skifter fly ud med sygehuse.
Men jeg erkender, at ordføreren forsøger at lokke mig til det.
Rune Lund (EL), 2016-05-19:
Ja, for
hvis der skal købes 27 kampfly, som koster 1 mia. kr. stykket, og hvis vi skal tro de beregninger, som vi har set, om, at de her kampfly, de her bombefly, som det er, de næste 20-30 år vil koste mellem 80 og 100 mia. kr. i drift og vedligeholdelse, så er det jo penge, som kunne have været brugt på at forbedre sundhedsvæsenet.
Så er det penge, som kunne have været brugt til at sikre de ansatte mere optimale betingelser, så de ansatte kan gøre det, de allerhelst vil i hele verden, nemlig at give en ordentlig og helt optimal behandling til alle os, som har brug for f.eks. at komme på hospital og blive behandlet dér.
Johannes Lebech (RV), 2016-05-19:
Det kunne være dejligt, hvis vi havde uendelige ressourcer, men Danmark er jo ikke en isoleret ø.
Jeg vedstår, at vi også har nogle internationale forpligtelser i det forsvarsfællesskab, vi er medlem af.
Og de forpligtelser er jo også en del af den samlede udgiftsmasse, som vi har som stat og som nationalstat.
Så jeg må fastholde, at vi har forpligtelser internationalt, vi har forpligtelser på mange områder, og vi har også forpligtelser på sundhedsområdet.
Det må så være vores alle sammens opgave at få ressourcerne til at holde og række så godt som muligt.
Peder Hvelplund (EL), 2016-05-19:
Jeg vil også gerne kvittere for en god og nuanceret tale fra ordføreren.
Jeg bed mærke i, at ordføreren nævnte problematikken om de stigende medicinpriser, og det er jo rigtigt, at der er blevet lavet en aftale mellem Folketingets partier om prioriteringer af medicin, hvilket betyder, at der skal måles på pris og effekt og sådan noget, før det kan blive til en standardbehandling.
Men på trods af det ville det overraske mig meget, hvis vi ikke fortsat kom til at opleve stigende medicinpriser og dermed også øgede udgifter til regionerne.
Kan ordføreren ikke være enig i, at det vil være godt at kunne kompensere regionerne for de øgede udgifter til medicin, så de ikke kommer til at stå i den situation, at de må fravælge at behandle patienter, fordi pengene skal prioriteres til medicinudgifter, altså så man i stedet for bliver nødt til at skære ned på nogle andre områder?
Er ordføreren ikke enig i, at man vil kunne kompensere regionerne for de øgede udgifter, hvis udgiften til medicin stiger?
Johannes Lebech (RV), 2016-05-19:
Det er spørgsmål om, hvad kravet fra centralt hold er til regionerne og deres brug af medicin.
For man kan godt en gang imellem i den offentlige debat have en fornemmelse af, at specielt de nationale politikere ikke har nogen grænser for, hvad der kan bruges af medicin, men at de måske ikke altid er klar over, hvor stor en trussel det er mod regionernes økonomi.
Jeg ser frem til, at vi får et prioriteringsinstitut.
I medicinindustrien bliver man jo ved med at opfinde nye, fine, gode midler, som meget få politikere vil have let ved at sige nej til.
Og derfor bliver vi nødt til at få os et prioriteringsinstitut og få styr på udgifterne til det her område.
Ikke fordi vi ønsker at forhindre nogen i at få en optimal medicinsk behandling, men for at vi også kan presse medicinalindustrien, i forhold til at vi ikke kan acceptere alt, hvad der kommer derfra.
Vi må også arbejde på den måde, altså presse medicinalindustrien til at komme med nogle fornuftige og konkurrencedygtige priser.
Peder Hvelplund (EL), 2016-05-19:
Jeg er fuldstændig enig i den sidste del.
Vi kan bare tage Novo Nordisk, som sidste år udbetalte 13 mia. kr. til deres aktionærer af det overskud, de havde fået, efter de havde betalt udgifter til forskning, innovation, lønninger og alt muligt andet.
Så der er jo nogle helt ekstremt høje profitter inden for medicinalindustrien.
Det skal vi selvfølgelig arbejde på.
I dag er det jo sådan, at der skal laves en prioritering, altså at der skal måles effekt i forhold til pris og sådan noget.
Zenia Stampe (RV), 2016-05-19:
Nej, men nu får vi faktisk den interessante diskussion: Hvordan skal vi prioritere?
Den bliver vi nødt til at have, og den deltager vi gerne i.
Vi er jo et parti, der går ind for reformer, fordi vi ikke ønsker at skære ned på kernevelfærden.
Hvorfor gennemfører vi dem?
Vi gennemfører dem, fordi vi ikke har lyst til at skære ned på velfærden.
Og dengang Socialistisk Folkeparti sad i regering, var de ikke kede af at bruge de penge, skulle jeg hilse og sige, som vi fik ind på reformer, for til gengæld at bruge dem på velfærd.
Men jeg kunne bare godt tænke mig at spørge hr. Holger K. Nielsen: Når gælden så en dag skal betales tilbage, hvor er det så, man skal prioritere?
For det, hr. Holger K. Nielsen lige nu siger, er, at det er gælden, der skal finansiere det, men gælden er en regning, man skubber foran sig.
Hvad er det, der så en dag skal finansiere, at man kan tilbagebetale den gæld?
Det kunne jeg godt tænke mig at høre.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-05-19:
Det skal jeg nok forklare på et senere tidspunkt – jeg får jo ordet lidt senere.
Men med hensyn til den der snak om arbejdsudbudsreformer: Ja, det er også en diskussion, der kører, men fru Zenia Stampe ved da udmærket godt, at det ikke løser det akutte problem.
Lige akut har vi det problem, at alternativet til det her er at skære ned på ulandsbistanden.
Det ved hun da godt er tilfældet.
Og der melder De Radikale bare pas.
De vil ikke være med til et forslag, som kan forhindre, at man kommer ud i det der frygtelige valg mellem flygtninge og ulandsbistand.
Det er jo sandheden i det her.
Så har man en masse forkromet snak om arbejdsudbud, og jeg ved ikke hvad.
Men sandheden er jo, at Det Radikale Venstre ikke vil være med til at løse det helt akutte problem, der er, med, at man skærer ned i ulandsbistanden for at finansiere asyludgifter.
Zenia Stampe (RV), 2016-05-19:
Jeg bliver faktisk en smule provokeret, fordi SF jo ikke vil sige, hvad man så skal prioritere.
Det er simpelt hen så nemt bare at ville bruge pengene eller sige, at man vil stifte gæld, men ikke vil fortælle, hvad det så er, der en dag skal betale den gæld.
Vi har i vores parti vænnet os til, at vi er sådan nogle, der kommer og anviser finansiering, og så er der nogle andre, der gerne vil være med til at bruge pengene.
Og jeg må bare stille spørgsmålet, og det må jo så være et spørgsmål, jeg stiller, når hr. Holger K. Nielsen kommer herop: Hvad er det så, vi skal prioritere, den dag gælden skal betales?
Og har vi en bedre forudsætning for at foretage den prioritering, hvis gælden har gjort, at vi har en lavere økonomisk vækst?
Det mener jeg ikke.
Søren Søndergaard (EL), 2016-05-19:
Er den radikale ordfører enig med mig i, at det nærmest er fordummende bare at snakke om gæld?
Der er jo to former for gæld.
Der er den gæld, der opstår, fordi man holder fest og bruger løs, og så er der den gæld, der opstår, fordi man investerer, og det er jo to vidt forskellige ting.
Så er den radikale ordfører ikke enig med mig i, at det bare at snakke om gæld er næsten fordummende?
Zenia Stampe (RV), 2016-05-19:
Jeg tror, man skal indføre en tredje kategori, for der er dér, hvor man holder fest, så er der dér, hvor man investerer, og så er der selvfølgelig den gæld, man stifter, fordi man tror, at det vil blive dyrere, hvis man ikke investerer.
Den tankegang er vi også inde på tit, når vi snakker forebyggelse, men der er alligevel også en grænse for den logik, for hvis man fulgte den, kunne vi jo tjene penge på at forebygge.
Så ville vi jo faktisk tjene penge på at forebygge sundhedsmæssigt, på flygtningekrisen osv. osv., men sådan foregår det heller ikke.
Det er jo ikke sådan, at man kan lave en forretning i at investere, og så pludselig kommer der penge ind.
Det kan godt være, vi afbøder nogle større regninger på lang sigt, det er rigtigt, men det er jo ikke sådan, at det pludselig bliver en pengebutik, at der kommer penge ind.
Derfor har den kategori af gæld, som hr. Søren Søndergaard refererer til, jo også en eller anden begrænsning.
Jeg går ind på tankegangen, men den har dog den begrænsning, at det aldrig kan blive en decideret overskudsforretning.
Det er ikke sådan, at der kommer penge ind i statsregnskabet ad den kanal.
Søren Søndergaard (EL), 2016-05-19:
Det med den tredje kategori gik over min forstand og ind i præstens, men den tager vi en anden gang.
Jeg vil bare sige, at det vel også betyder, at fru Zenia Stampe er enig i, at hvis man fra EU's side og EU-landenes side havde valgt at investere i at sørge for, at de flygtningelejre i nærområderne havde været ordentlige og anstændige, så havde vi på nuværende tidspunkt sparet en masse penge fra flygtningestrømme, der kom derfra.
Så havde vi sparet en masse penge.
Men det gjorde man ikke, for man sad og kiggede på budgetkrav osv. osv.
Men er det ikke korrekt, at det ville man have gjort?
Zenia Stampe (RV), 2016-05-19:
Jeg tror det ærlig talt ikke, for jeg tror ikke, det var EU's budgetkrav, der gjorde udslaget.
Jeg tror sådan set, det er en manglende vilje til at foretage de investeringer, som vi så i mit parti er enige med Enhedslisten om at vi burde foretage.
Jeg tror ikke, at det var EU's budgetregler, der gjorde, at man ikke postede penge i nærområderne osv.
Jeg tror, det er en generel uvilje og en generel nærighed i Europa og en generel mangel på forståelse for, hvordan det hævner sig på os i sidste ende.
Men det tror jeg altså ikke er et spørgsmål om EU's budgetregler, det er et generelt spørgsmål om de europæiske landes analyse af problemstillingen.
Og jeg tror sådan set, at når det handler om det, så er jeg enig med Enhedslisten, jeg er enig med Socialistisk Folkeparti, jeg er enig i, at det godt kunne betale sig for os i det store perspektiv at investere der, men ikke ved at sætte vores økonomiske vækst på spil.
Zenia Stampe (RV), 2016-05-19:
Tak for det.
Jeg hører hr. Holger K. Nielsen snakke om at finansiere udgifterne til flygtningekrisen.
Man kan så diskutere, om det egentlig er finansiering, der er på tale, når det handler om at stifte gæld.
Forskellen på hr. Holger K. Nielsens holdning og min er jo sådan set bare, hvornår man skal finansiere flygtningekrisen, om det er nu, man skal foretage de vanskelige prioriteringer, eller om man skal foretage dem, den dag man skal betale gælden af.
Derfor kunne jeg bare godt tænke mig at gentage det spørgsmål, som jeg stillede fra Folketingets talerstol før, og som jeg ellers troede, at jeg ville få svar på, nemlig: Hvad vil man så prioritere, den dag regningen skal betales, den dag gælden skal afdrages?
Hvad er det så, man vil prioritere?
Holger K. Nielsen (SF), 2016-05-19:
Vi har da ikke afvist reformer.
Da jeg sad i regering, gennemførte vi da adskillige reformer, og det er vi da stadig væk villige til at diskutere.
Vi går til forhandlinger om finansloven og har gjort det år efter år og vil stadig væk gøre det.
Der er ikke så meget nyt i det.
Det her handler jo ikke om, at fordi man laver den her lempelse, så får man pludselig et kæmpe hul, der skal dækkes i overmorgen.
Det er jo ikke det, der er tale om.
Der er jo tale om, at man får mulighed for at finansiere asyludgifterne på andre måder end gennem nedskæringer på ulandsbistanden og på velfærden.
Så er det rigtigt, at det så giver en mindre gældsstiftelse, men vi stifter jo gæld i forvejen.
Det er jo ikke, fordi vi ikke gør det.
Det gør alle lande.
Derfor er der jo ikke så meget mærkeligt i det.
Spørgsmålet er niveauet for det, hvor vi så siger, at okay, vi er så villige til at erkende, at det kan være nødvendigt at optage lidt mere offentlig gæld for at kunne finansiere flygtningeudgifterne for netop at forhindre, at det er ulandene, det går ud over.
Jeg kan ikke forstå, at det skulle give så store vanskeligheder for Det Radikale Venstre, det må jeg sige, men altså ...
Zenia Stampe (RV), 2016-05-19:
Jeg kan godt sige, hvorfor det giver vanskeligheder for mig.
Det er, fordi vi altid bliver mødt med beskyldninger for at være asociale osv. osv., fordi vi faktisk gerne vil tage den der prioriteringsdiskussion up front i stedet for det, som jeg opfatter som en gang kujoneri, hvor man siger: Vi vil finansiere det på andre måder.
Hvad betyder andre måder?
Det betyder, at man finansierer det i overmorgen eller om nogle år.
Det vil sige, at den prioriteringsdiskussion bliver foretaget om nogle år med nogle andre politikere.
Så er det altså ikke hr. Holger K. Nielsen, der skal fortælle, hvordan man skal finansiere de øgede udgifter til flygtningepresset, det er så måske dem, der sidder i Folketinget om 5 år, og det synes jeg bare ikke er ærligt.
Det er derfor, jeg bliver provokeret, for vi tager den med vælgerne, vi tager den her i Folketingssalen, vi tager den i åbenhed, vi skyder den ikke foran os og lader andre tage den en eller anden dag.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-05-19:
Jamen sådan er det da med alle udgifter – altså, sådan er det da med alle udgifter.
Ulandsbistandsudgifter også, det er da helt det samme med det, udgifter til uddannelse, udgifter til alt det, Det Radikale Venstre gerne vil.
Det er da nogle udgifter, der i høj grad også skal finansieres i årene fremover, og som kan blive finansieret af andre politikere.
Der er jo ikke så meget nyt i det.
Der er tale om en midlertidig lempelse på 2 år.
Det var et interessant indlæg fra Det Radikale Venstre her – det må jeg nok sige.
Altså, når det handler om flygtningepolitikken, har Det Radikale Venstre, må man sige, en ganske høj profil.
Når man så skal finansiere de udgifter, skal man prioritere.
Udviklingsbistanden skal man ikke prioritere – det er vi fuldstændig enige i, og det er jo det, som vi her giver mulighed for at man ikke behøver.
Jamen hvad er der så tilbage?
Og det er så det, som er det virkelig tragiske i Det Radikale Venstres politik, for det er jo velfærden – det er jo sammenhængskraften i vores samfund, men det er Det Radikale Venstre fuldstændig ligeglade med.
Man hørte der en tirade af forskellige bemærkninger fra den radikale ordfører.
Men det er jo kernen i det her – det er velfærden, der skal skæres ned på.
Jamen det er da godt at få det oplyst.