Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-01-25:
For det første må man jo starte med at sige tak for besvarelsen.
Jeg synes, det var meget sigende, at da statsministeren prøvede at sige noget konkret om, hvad det er, regeringen har gjort for at udvikle velfærden for de svagest stillede i det her samfund, handlede det om, hvordan man havde brugt satspuljemidler til at give til nogle af de svageste grupper, vel vidende at satspuljemidlerne jo lige præcis er taget fra nogle af de svageste grupper.
Hvis det er det, der er forudsætningen, kan man sige, at så er der ikke så meget vundet.
Når statsministeren taler så varmt om, hvad regeringen har gjort for at udvikle velfærden, bliver det holdt i floskler om, at der er afsat betydelige ressourcer osv., uden at tage stilling til, hvad det er, der er virkeligheden for de mennesker, der lever af den sociale velfærd, eller som lever af at give andre mennesker social velfærd.
Jeg tror, at det for at forstå den her diskussion er nødvendigt at tage en af regeringens chefideologers, beskæftigelsesministerens, udtalelser fra 2004 frem, og jeg citerer: De to grundpiller i regeringens politik er skattestoppet og bremsen på væksten i den offentlige sektor.
Efter 10 år vil den offentlige sektor kun være øget med 5 pct., mens den private er blevet 20 pct. større.
Sådan opstår et nyt Danmark.
Beskæftigelsesministerens ord tilbage i 2004 svarer jo meget godt til den politik, regeringen fører i virkelighedens verden.
Finansministeren understregede det bl.a. i en debat med undertegnede sidste forår, hvor han sagde: Det handler om fordeling, det er jo det, politik drejer sig om.
Jeg er fuldstændig enig med finansministeren.
Det handler om fordeling, det er jo det, politik drejer sig om.
Når regeringen nu har sat en kvalitetsreform på dagsordenen, er det værd at lægge mærke til, at udgangspunktet er et ubesvaret spørgsmål, det ubesvarede spørgsmål, hvor man konstaterer et faktum, nemlig at 200.000 offentligt ansatte forlader arbejdsmarkedet i løbet af de næste 10 år, uden at komme med et eneste bud på, hvordan vi sikrer, at de erstattes, for slet ikke at tale om et svar på, hvordan vi får opfyldt behovet for at mindske nedslidningen gennem flere ansatte til at tage sig af ældre, børn, unge og syge.
Regeringens fantasiforladte bud handler om, hvordan vi får færre mennesker til at lave mere.
Som om det var svaret i en situation, hvor et hovedproblem er, at alt for mange offentligt ansatte nedslides og tvinges til at forlade arbejdsmarkedet alt for tidligt.
Enhedslisten tager den udfordring alvorligt.
Vi har et bud på, hvordan vi på kort og på lang sigt kan sikre flere i arbejde både i den offentlige og i den private sektor gennem uddannelse, social hjælp og mindre nedslidning.
Regeringen stiller spørgsmålet om øget brugerbetaling og mere privat service til dem, der har råd.
Hvis man ser på, hvordan virkeligheden er i dag, kan man se, at det f.eks. er sådan, at 17 pct. af sundhedsudgifterne betales af folk selv.
Den private andel af udgifterne til receptpligtig medicin er øget under den nuværende regering, og den større ulighed i samfundet giver sig udtryk i, at brugerbetaling holder en fjerdedel af danskerne væk fra regelmæssige tandlægebesøg.
Eksemplerne med efterløn og dagpenge er også sigende for, hvad det er for en udvikling, vi er inde i.
Når vi snakker om efterlønnen, er det jo netop blevet besluttet, at nu skal den private forsikring, nemlig efterlønsbidraget betales i 5 år mere – en udvidet selvfinansiering.
I dag skal det erstattes af tilkøbsydelser.
For Enhedslisten handler det om investeringer i fremtiden.
Det handler om investeringer i uddannelse og i mindre nedslidning, i flere hænder på arbejdsmarkedet i almindelighed og i den sociale service i særdeleshed.
Den øgede velstand skal omsættes til øget social velfærd.
Den kollektive og solidariske velfærd er jo en forudsætning for, at vi kan mindske ulighederne i samfundet, uligheder i barndommen, uligheder i arbejdslivet, uligheder i sundhed og levealder og uligheder i alderdommen.
Det er her, den politiske og ideologiske forskel er i forhold til regeringen.
Vi vil have bedre offentlig velfærd og større lighed.
Jeg vil så til sidst på vegne af Enhedslisten, Socialdemokraterne, Det Radikale Venstre og SF fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at det ikke på de nuværende vilkår er muligt for den offentlige sektor at indfri dokumenterede udgiftsbehov og de forventninger, befolkningen har til velfærdsydelserne og til bedre kvalitet i den offentlige service.
Det gælder særligt i forhold til børn, folkeskole, syge og ældre.
På den baggrund pålægges regeringen – at sikre kommuner og regioner tilstrækkelige midler, der kan give dem mulighed for at leve op til regeringens løfter om velfærdsforbedringer, – at fremlægge en plan, der sikrer, at behovet for kvalificeret arbejdskraft kan imødekommes, – at iværksætte en målrettet uddannelsesindsats for at sikre tilstrækkelig kvalificeret arbejdskraft i den sociale service, – at gøre det mere attraktivt at arbejde i den sociale service gennem et systematisk arbejde for ordentlige løn- og arbejdsforhold og – at modarbejde nedslidning af ansatte i den sociale service, bl.a. gennem et generelt bedre arbejdsmiljø og gennem tilstrækkelig arbejdskraft, der har medindflydelse på eget arbejde.«