Maria Reumert Gjerding (EL), 2016-02-11:
Tak for det.
COP21 har på mange måder ændret det klimapolitiske billede i hele verden, fordi alle verdens lande har tilsluttet sig en forpligtelse om at holde den globale temperaturstigning betydelig under de 2 grader.
Problemet er så, at lige nu går den globale temperaturstigning med raske skridt mod de 3-4 grader.
Der skal altså ske noget.
Der skal ske noget i hele verden, og det skal gå rigtig stærkt.
Det er i virkeligheden rigtig, rigtig godt nyt for Danmark, fordi vi gennem mange år har opbygget en global førerposition inden for energisektoren.
Vi har formået at vise, at det faktisk kan lade sig gøre at nå rigtig, rigtig langt med omstillingen til vedvarende energi.
Danmarks påvirkning af, hvad der kan ske ude i verden, skal man ikke undervurdere.
Skal vi nå det, skal vi meget videre end dér, hvor vi er i dag.
Vi bliver med andre ord nødt til at tage fat om transport og landbrug.
Her synes jeg at tonen i redegørelsen er en lille smule ærgerlig, for det virker, som om man for alt i verden vil undgå, at der skal ske noget i de sektorer.
Jeg tror, at hvis vi løfter blikket og kigger frem mod 2030 og mod 2040, som det jo giver mening at gøre, når man taler om klimapolitik, så vil vi her se, at vi bliver nødt til at tage fat på nogle mere grundlæggende ting omkring både landbrug og transport.
Så skal vi videre end låg på gylletanke, og så skal vi videre end et mål om 10 pct. vedvarende energi i tanken.
Vi skal begynde at tegne konturerne af et transportsystem og en transportsektor og en landbrugssektor, som slet ikke udleder CO2, altså de store hjul – ikke bare febrilsk justere på de eksisterende knapper, men simpelt hen se på, hvordan det her skal hænge sammen på den lange bane.
Regeringen er i redegørelsen meget glad for det, vi har leveret i Danmark.
Der er grund til at være glad for rigtig mange ting, men der er også to meget væsentlige aspekter, som redegørelsen desværre forbigår.
Det ene er, at mens CO2-udledningen jo falder i Vesten, stiger den i et land som Kina.
Og det hænger jo bl.a. sammen med, at rigtig mange af de varer, vi forbruger i Danmark, bliver produceret i Kina.
Det vil sige, at vi har tørret en stor del af CO2-regningen for vores vækst og vores forbrug af på et andet land – fordi det ikke skal indgå i vores CO2-regnskab.
Det andet er, at selv om vi har reduceret brugen af fossile brændsler i Danmark, bruger vi i meget høj grad biomasse – biomasse, der udleder CO2, når det brændes.
Og det er totalt udokumenteret for rigtig mange kilder, i hvilket omfang det rent faktisk genoptages som biomasse, og hvornår det sker.
Danmark har derfor et mørketal på omkring 15 mio. t årlig CO2-udledning – næsten lige så meget, som vi praler af at have reduceret med siden 1990.
Det er et ganske alvorligt, man kan sige fejlbillede, vi risikerer at tegne, når vi på den måde på grund af et sort hul i Kyotoprotokollen regner biomassen med som værende fuldstændig CO2-neutral, når der i allerhøjeste grad kan sættes spørgsmålstegn ved det regnskab.
Fra Enhedslistens side vil jeg tilkendegive, at vi mener, at vi skal være meget ambitiøse.
Og her er jeg meget glad for Venstres ordførers tilkendegivelse af, at det vil man også gerne gøre i Venstre, altså simpelt hen tage til EU og sige, at vi skal skrue op for 2030-målet, og at vi i Danmark er parate til at påtage os en stor del af den forpligtelse.
Det synes jeg er meget positivt.