Henrik Dam Kristensen (S), 2013-05-21:
Cabotage er et af de forholdsvis nye ord i Danmark.
Der skal ikke være nogen tvivl om, at hvis cabotagekørsel udføres på en fornuftig måde og efter de hensigter, som ligger i forordningen, nemlig at man skal være fri for at køre tom tilbage, hvis man har været med et læs til et andet land, er det sådan set ganske fornuftigt.
Men der skal heller ikke være nogen tvivl om, at jeg er klar til at bekæmpe alle former for ulovlig cabotagekørsel i Danmark.
Jeg synes, at vi er vidne til en på nogle måder unfair konkurrencesituation, som betyder, at danske chauffører og vognmænd skal konkurrere på ulige vilkår med udenlandske operatører.
Lad mig understrege tydeligt, at det problem løser Enhedslistens forslag ikke, og derfor vil jeg gerne starte med at gøre det klart, at jeg ikke kan støtte Enhedslistens beslutningsforslag.
Det vil jeg så også gerne uddybe.
Enhedslisten har i B 108 foreslået at pålægge regeringen at tage artikel 10 i EU-forordningen 1072 om cabotagekørsel i brug, så der træffes de nødvendige beskyttelsesforanstaltninger for de berørte transportvirksomheder i Danmark.
Regeringen skal således ifølge Enhedslistens forslag forelægge Kommissionen, at der sker alvorlige forstyrrelser af markedet for national transport i Danmark som følge af cabotagekørsel, og eventuelle beskyttelsesforanstaltninger skal så tages i brug.
Ordene alvorlige forstyrrelser på markedet for national transport inden for et ganske bestemt geografisk område skal forstås sådan, at der på markedet opstår et problem, der er specifikt for lige netop det marked.
Vi skal huske på, at der er en lignende udfordring i mange af de andre EU-lande.
Der er altså tale om en europæisk debat.
Det fremgår også ganske tydeligt.
Det er også derfor, at diskussionen og kampen om det her skal foretages i EU.
Endelig mener jeg sådan set ikke, at vi skal søge en midlertidig løsning på problemet.
Når alt det er sagt, vil jeg gerne fremhæve nogle af de ting, som er blevet gjort på området, og med hvilke der fremadrettet bør og skal iværksættes initiativer mod problemerne med cabotagekørsel.
Det gælder især problemerne med ulovlig cabotagekørsel.
Men også i den kommende EU-proces er der faktisk tale om en ganske omfattende indsats på en bred front.
Det er til gengæld også helt nødvendigt.
Som det er mange bekendt, har vi i dag fået offentliggjort rapporten fra det, vi kalder Cabotageudvalget.
Den er jeg glad ved.
Jeg mener faktisk, den giver et godt afsæt for den indsats, der skal iværksættes.
Jeg har haft lejlighed til at læse rapporten, og jeg synes, der er mange spændende tanker i den, og jeg synes også, der er en række initiativer, som der er grund til at drøfte og iværksætte på den baggrund.
Men lad mig for en gangs skyld starte et lidt andet sted, nemlig uden for landets grænser, altså i EU.
For det er i sidste ende først og fremmest i EU, at problemerne på langt sigt skal løses.
Jeg vil fremhæve, at Danmark i lighed med en række andre lande har afgivet en erklæring om, at vi ikke på nuværende tidspunkt skal arbejde for yderligere liberalisering på området for cabotagekørsel.
Derudover har de fire såkaldte Visegradlande, Polen, Ungarn, Tjekkiet og Slovakiet, tilkendegivet bekymringer om at gå videre med yderligere liberalisering.
Jeg kan nævne, at kommissæren på området netop har offentliggjort, at han vil arbejde for at ændre reglerne for cabotagekørsel i den nuværende Kommissions periode.
Til gengæld skal der arbejdes for en bedre håndhævelse af reglerne.
Jeg vil, som jeg synes er en god idé, orientere mine EU-kolleger om resultatet af det arbejde, som Cabotageudvalget i Danmark har gennemført, og som meget tydeligt viser, at der er en række udfordringer i reglerne for cabotagekørsel.
Det vil jeg gøre, fordi jeg synes, det er vigtigt, at reglerne for cabotagekørsel kommer så højt som muligt på den europæiske agenda.
Det vedrører, hvilke regler der bør være for lastbilerhvervet, herunder ikke mindst for chaufførerne i EU.
Lastbilerhvervet er om noget kendetegnet ved, at det i høj grad er grænseoverskridende, og chaufførerne har derfor ofte en stor del af deres arbejde i andre EU-lande.
Derfor ser jeg store perspektiver i at få rejst spørgsmålet om, hvordan man mere offensivt kan sikre ordentlige vilkår for chauffører, der kører i udlandet.
Det vil gribe ind i selve fundamentet for den sociale dumping.
Jeg forventer, at vi i de kommende måneder får rig lejlighed til også i dybden at drøfte spørgsmålet om cabotagekørsel i EU, og det vil jeg rent faktisk glæde mig til.
Der er blevet taget hul på de drøftelser allerede på det seneste rådsmøde den 11. marts i år.
Her skal vi så se på de eksisterende regler og praksis.
Herudover skal der ses på den sociale lovgivning, så der skabes lighed mellem arbejdstagere, som udfører det samme arbejde.
Men en ting er, hvad vi kan gøre på den store scene.
En anden ting er, hvad der så er at gøre nationalt.
Jeg vil i den kommende tid sørge for, at der ikke mindst med udgangspunkt i Cabotageudvalgets rapport bliver gennemført en præcisering af definitionerne på, hvad der rent faktisk er international transport.
Det er jo selve forudsætningen for, at der kan udføres cabotagekørsel.
Der må ikke være uklarhed om, hvornår der er tale om international transport, og definitionen må ikke kunne udnyttes, så der reelt ikke er tale om international transport forud for cabotagekørsel.
Jeg vil derudover undersøge muligheden for at indføre det, der af nogle er blevet kaldt den finske model.
Der er her tale om et antal ture, som hurtigt bliver opbrugt, og dermed bliver der kørt meget cabotagekørsel.
Der meget tvivl om, om det er lovligt.
Jeg tror faktisk ikke, at den finske model er lovlig.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi holder fast i at have en god snak og dialog med Kommissionen, også på det område, og der skal ikke herske tvivl om, at her vil jeg holde tæt kontakt og undersøge alle de muligheder, der er for at skærpe reglerne.
Jeg vil også arbejde for, at der bliver gennemført en forhøjelse af bødeniveauet og en større differentiering ved overtrædelse.
De nuværende satser er efter min mening for lave.
Også det peger Cabotageudvalget på.
Vi skal også sørge for, at politiets mulighed for at føre kontrol med ulovlig cabotagekørsel er så god og effektiv som overhovedet muligt, så vi får fat i den ulovlige cabotagekørsel.
Jeg tror også, at politiet i den sammenhæng kan udnytte muligheden for at anvende den digitale tachograf for at kontrollere, om reglerne for cabotagekørsel overholdes.
Vi har også fået oprettet en hotline hos politiet, så politiets medarbejdere, når de deltager i kontrol af reglerne for cabotagekørsel, kan få bistand til spørgsmål, der måtte opstå, når de udfører selve kontrollen.
Så skal det være muligt frivilligt at anvende et tilrettet fragtbrev, som giver overblik over cabotagekørslen, herunder også til hjælp med kontrollen.
I det hele taget skal vi udnytte de teknologiske muligheder, der er.
Sluttelig skal jeg bare nævne, at når det gælder statistikområdet, lader det meget tilbage at ønske.
Det skal også forstærkes, ligesom det er helt naturligt, at vi fører en mere gennemført informationspolitik over for de lastbilchauffører, som kommer til Danmark, så de ved, hvad reglerne egentlig er på det her område.
Så en kombination af det, der er gået forud i forbindelse med bl.a. de seneste finanslove, Cabotageudvalgets rapport, som kom her i dag, og den EU-vinkel, som jeg har skitseret her, gør, at jeg synes, at vi endnu en gang tager afgørende fat på at komme uhensigtsmæssigheder og ulovligheder til livs, og det synes jeg sådan set personligt er ganske udmærket.
Det var med velberåd hu, at jeg gjorde så meget ud af EU-delen.
For det her er EU-reguleret, og det er vel også i sagens natur, at når vi har at gøre med international transport, og specielt når det gælder lastbiler, hvor det handler om at krydse grænser hele tiden, er det vigtigt med EU-reguleringen.
Og derfor er det, hvis der skal laves noget ordentligt og gennemført, som både vognmændene og chaufførerne kan bruge, EU, som er indgangsvinklen til det her.
Det andet, hr. Henning Hyllested så siger, er, at problemerne ikke bliver løst med de tiltag, jeg nævner her.
Næh, det har hr. Henning Hyllested ret i.
Det er også derfor, at jeg indledningsvis brugte så meget energi på at sige: Nu gør vi, hvad vi kan, inden for den forordning, som vi nu har, og som er EU-lovstoffet på det her område, og samtidig skal vi sørge for at få det her sat på EU-dagsordenen.
Det brugte jeg så mange kræfter på at sige, og det kunne jeg så håbe at der ville være bred tilslutning til i Danmark – det gælder for erhvervet, det gælder for Folketinget.
Jeg kan i hvert fald sige, at jeg nok skal gøre min del i forhold til Det Europæiske Råd og kommissærerne.