runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Barfoed (KF), 2010-02-10:
Det er altid rart, når man kan glæde nogen, og jeg står faktisk i den situation nu her, at jeg kan glæde hr. Magnus Heunicke med et rigtig godt svar på et rigtig godt spørgsmål.
For se, det er jo sådan, at jeg sådan set deler den opfattelse, at der samlet set over perioden har været for store stigninger i forhold til pris- og lønudviklingen, især hvis vi tager den periode med, hvor Socialdemokratiet havde regeringsmagten, altså sidst i 1990'erne, hvor taksterne jo steg fra år til år i nogenlunde samme takt, bortset fra det ene år, hvor man gav tilskud til at nedsætte taksterne.
Derfor er det så, jeg kan glæde hr. Magnus Heunicke med at fortælle, at regeringen faktisk for 1 år siden sammen med et flertal her i Folketinget har besluttet, at nu indfører vi simpelt hen et loft for, hvor meget taksterne må stige.
Så nu stiger de ikke længere med mere, end pris- og lønstigningerne er, og det betyder så, at vi har taget hånd om de hensyn, som hr. Magnus Heunicke har, og som jeg langt hen ad vejen godt kan dele.
Så jeg håber, hr. Magnus Heunicke er rigtig glad for at have det fået det svar og kan gå glad hjem fra Folketinget i dag.
Magnus Heunicke (S), 2010-02-10:
Tak for svaret her.
Jeg tror i øvrigt, at det prisloft, som regeringen lavede, ikke har noget med pris- og lønudviklingen at gøre, det har noget at gøre med olieprisen og chaufførlønningerne – men det har jo selvfølgelig noget at gøre med, hvordan priserne generelt stiger i samfundet.
Nu har vi så haft en stigning, har ministeren indrømmet; den har været for stor, og hvem har skylden for det?
Det er, tror jeg, de mange, der står og venter på bussen og toget, ligeglade med; de vil bare spørge: Hvordan kan vi få prisen ned?
Nu har vi så fået regeringen til at låse det fast, således at det stiger hvert år, men ikke så voldsomt meget, som det gjorde i regeringens første leveår, og så langt, så godt.
Så spørger vi så: Er det regeringens politik, at det skal fortsætte, eller har regeringen ambitioner om at sætte prisen ned?
For vi har jo indgået et trafikforlig, så der investeres i den kollektive trafik – det er fint – men vi vil også gerne gå længere og sige: Lad os som et ekstra skridt sætte prisen ned for at få flere over i den kollektive trafik.
Lars Barfoed (KF), 2010-02-10:
For alt tyder jo på, at det, der for alvor får folk til at bruge de kollektive transportmidler mere i stedet for at sidde i kø ude på motorvejene og indfaldsvejene til de store byer i myldretiderne, er, at vi gør den kollektive trafik mere attraktiv, i den forstand at vi investerer i mere kapacitet, mere regularitet og hurtigere rejsetider, for det er det, folk først og fremmest lader sig drive af, når de skal vælge at tage den kollektive trafik.
Og der er det jo sådan, at vi sammen, både Socialdemokratiet og regeringspartierne og en række andre partier, faktisk alle undtagen Enhedslisten, hen over det seneste år har lavet nogle forlig, hvor vi investerer massivt i den kollektive trafik, og jeg tror, det er den klogeste måde at bruge pengene på.
Hvis det er sådan, at vi gerne vil have flere til at bruge den kollektive trafik, skal vi ikke bruge pengene på at sætte taksterne ned i forhold til, hvad de er i dag.
Det er jo sådan i dag, at det offentlige betaler cirka halvdelen af omkostningen, og at folk så selv betaler cirka halvdelen af omkostningen, og det synes jeg sådan set er meget passende.
Magnus Heunicke (S), 2010-02-10:
Jeg tror, at den virkelighed, som ministeren refererer til, stammer fra dengang, hvor vi havde massive togforsinkelser på grund af årtiers efterslæb med dårligt vedligeholdte skinner, og derfor var hele det danske tognet jo i en miserabel forfatning.
Det er der nu ved at blive rådet bod på, og der er altså f.eks. efterhånden en klart bedre rettidighed hos DSB, end der var dengang, vi havde problemer med solkurver og andet, som jo virkelig har været generende for den danske kollektive trafik.
Hvis man spørger danskerne i dag, er det, de siger ifølge de målinger, jeg kender til, at det er prisen, som er det afgørende parameter, og så vil de altså vælge det lidt mere ubekvemme, som det måske er at sidde i en bus eller et tog, end det er at sidde i deres egen bil; de tænker, at hvis de kan spare lidt på prisen, jamen så vil det altså være noget, som de har lyst til.
Så fremhæver ministeren det her loft over prisstigningerne.
Der er sagen jo den, at det loft ikke er finansieret, og det har desværre betydet, at vi har alt for mange rutenedlæggelser, fordi der ikke er penge med.
Det er jo nemt nok at sidde herinde og sige, at prisen ikke må stige.
Men hvis der ikke kommer penge med herfra og vi siger, at vi så vil finansiere den prisstigning, de ellers havde regnet med, med nogle penge fra Christiansborg – og det har man ikke gjort – så er det, vi desværre ser, at busruterne ude i områderne bliver fjernet fra landkortet.
Lars Barfoed (KF), 2010-02-10:
Jeg ved ikke, om man kan sige det sådan, men jeg fristes til at sige, at hvis det er meget nemt bare at sige, at priserne på den kollektive transport ikke må stige mere end priser og lønninger, så er det jo så endnu mere letkøbt at sige, at man oven i købet vil sætte dem ned, for det koster da endnu flere penge.
Men jeg forstår, at hr. Magnus Heunicke og hr. Magnus Heunickes parti er meget velhavende og altså er i stand til at bruge offentlige midler næsten endeløst.
Men der må vi altså holde fast i, at vi er nødt til at prioritere midlerne, og der prioriterer vi midlerne bedre ved at bruge dem til at forbedre den kollektive trafik.
Se bare på Kystbanen; der er store forsinkelser og dårlig information til passagererne.
Det skal vi gøre noget ved, det går ikke.
Jeg synes heller ikke, at regulariteten for resten af tognettet i Danmark er god nok, og det er bl.a., fordi vi ikke har tilstrækkelig gode signalanlæg og i det hele taget igennem mange år ikke har investeret det, vi skal, i vores jernbane, og jeg tror, det er det, der får flere til at tage den kollektive trafik.
Nu stod det mig ikke helt klart, hvad det var for en plan, der skulle være klar i foråret, men det kan vi lige vende tilbage til om lidt.
Jeg kan bare sige, at jeg er ganske optaget af trafikforbindelserne mellem Danmark og Tyskland.
Vi har sat et godt samarbejde i gang omkring Femern Bælt-broen, og jeg tror, de misforståelser, der har været i dele af den danske presse, om, at man ikke fra tysk side ville være klar med jernbaneanlæggene op til Femern Bælt-broen, er blevet bragt på plads.
Det vil man; det har vi en aftale om.
Men det er rigtigt, at vi jo skal have samarbejdslinjer til Tyskland, både på delstatsniveau og på forbundsstatsniveau.
Vi har ikke skrevet den under endnu, men vi har en fælles forståelse om det samarbejde, vi skal have med Slesvig-Holsten.
Den aftale har jeg tænkt mig at drøfte med den tyske transportminister netop for at inkludere også det forbundsstatslige i samarbejdet.
Jeg skal selvfølgelig ikke på nogen måde kunne sige, hvordan tyskerne så vil indrette sig rent organisatorisk i forhold til det, og mine beføjelser udstrækker sig heller ikke til at bestemme, hvor der skal være motorveje i Nordtyskland.
Men det er vigtigt, vi har dialogen, og vi laver nogle fælles analyser af behovet for både jernbanestrækninger og vejstrækninger, som krydser grænsen mellem Danmark og Tyskland.
Så jeg er egentlig helt enig i, at det er der behov for.
Jeg har møde med delstatsregeringen i Kiel – med ministerpræsident Carstensen – lige først i marts, tror jeg det er, og senere i marts måned, og jeg tror endda, det er planlagt, vil jeg så have et møde med transportministeren i Berlin.
Benny Engelbrecht (S), 2010-02-10:
Det var netop det samarbejde, der foregår med delstaten Slesvig-Holsten, som jeg henviste til i mit spørgsmål, og så netop det, som ministeren tidligere har udtalt til Transportmagasinet, nemlig at man har en forventning om allerede i foråret at kunne tage på genvisit, som det hedder, hos delstatsministerpræsident Peter Harry Carstensen i Kiel.
Måske vil man allerede i den forbindelse – det blev nævnt dengang i begyndelsen af januar over for Transportmagasinet – være i stand til at underskrive en eventuel aftale om det samarbejde, der skal foregå.
Jeg kan forstå, det ikke skal være en kommission; det skal være et sådan mere praktisk samarbejde, der skal være i den forbindelse.
Men er det tidsnok, og er det betimeligt nok, når man nu kan se, at den tyske forbundsregering jo altså begynder at trække i land?
Er der noget, vi kan gøre for at sikre, at der ikke er nogen af de projekter, der i øvrigt ligger i Nordtyskland, som når at blive udskudt, inden vi kan nå at koordinere det nord og syd for grænsen?
Lars Barfoed (KF), 2010-02-10:
Som sagt har jeg møde med ministerpræsident Carstensen i begyndelsen af marts, og der regner jeg med, at vi kan underskrive aftalen om det samarbejde.
I øvrigt vil jeg ved samme lejlighed også have møde i det sønderjyske med repræsentanter for det sønderjyske erhvervsliv, fordi det er min tanke, at vi på en eller anden måde skal sikre, at det sønderjyske erhvervsliv bliver inkluderet i den dialog, der er, om udviklingen af infrastrukturen i grænseregionen og mellem det jyske og det nordtyske.
Jeg kan bare sige, at jeg har haft en tæt dialog med den tidligere tyske transportminister, jeg har haft flere møder med ham, og jeg har allerede haft en samtale med den nye tyske transportminister i forbindelse med et ministerrådsmøde, og det følger vi nu op, ved at jeg mødes med den tyske transportminister i næste måned.
Der vil jeg tage de ting op.
Jeg er klar over, at den tyske forbundsstat skal lave en samlet infrastrukturplan omkring finansiering af infrastruktur, der skal gælde fra 2015 og fremefter, og der har vi jo i hvert fald god tid til at være i dialog med tyskerne om det.
Hvorvidt den nye tyske regering så agter at aflyse eller omprioritere nogle infrastrukturinvesteringer, der er planlagt frem mod 2015, kan jeg ikke sige noget om på nuværende tidspunkt.
Benny Engelbrecht (S), 2010-02-10:
Det, som er min bekymring, er jo selvfølgelig først og fremmest, at vi kan komme til at afskære os fra muligheder for at koordinere netop infrastrukturprojekter nord og syd for grænsen, der kan være med til både at forbedre erhvervsmulighederne i Danmark i forhold til eksport og selvfølgelig også i forhold til især grænseoverskridende transport fra Tyskland op igennem Danmark til det øvrige Norden.
Hovedtransportvejen er jo op over den jyske højderyg, for nu at sige det, som det er.
Så min bekymring går i høj grad på, at timingen kan blive uheldig.
Men det glæder mig, at ministeren er klar til at rykke på det og også involverer eksempelvis Udviklingsråd Sønderjylland, som jo bl.a. repræsenterer kommuner og erhvervsliv i den her sammenhæng.
Blot i den sammenhæng vil jeg så også bede ministeren om at bekræfte, at det, som skal være i forhold til den slesvig-holstenske delstatsregering, ikke er noget, der kommer til at stå alene, men at man altså også går efter at lave en aftale, der handler om noget praktik i forhold til den tyske forbundsregering.
Lars Barfoed (KF), 2010-02-10:
[Lydufald]
… det synspunkt, at det gælder om at agere hurtigt på sådan nogle meldinger, men selv hr. Benny Engelbrecht kan vel næppe forlange hurtigere aktion fra den danske transportminister, end at de her oplysninger forelå i sidste uge, og at jeg nu kan meddele, at jeg i næste måned har møder både med ministerpræsident Carstensen i Kiel og med den nye tyske transportminister i Berlin.
Hurtigere kan det næsten ikke gøres.
Benny Engelbrecht (S), 2010-02-10:
Store dele af den danske eksport sejles ud umiddelbart syd for den dansk-tyske grænse.
Det er de færreste danskere, der er klar over, at de største havne ligger umiddelbart syd for grænsen.
Det understreger, at det dansk-tyske grænseland er meget væsentligt for netop vores eksport, og derved er det sydlige Jylland jo også en del af brohovedet, en del af broen til det øvrige Europa.
Derfor er jeg også meget glad for, at transportministeren tidligere har meldt ud, at der skal laves en embedsmandsgruppe og senere en aftale med den slesvig-holstenske regering.
Men jeg må indrømme, at jeg blev meget bekymret, da jeg her i går kunne læse, at den tyske transportminister – altså ikke på delstatsniveau, men derimod på forbundsstatsniveau – har forholdt sig til nogle af de investeringer, der skal laves i grænselandet.
Et af spørgsmålene er selvfølgelig om skinneanlæg i forbindelse med Femern, men et andet handler om trafikinvesteringer i den nordlige del af Nordtyskland op til den dansk-tyske grænse.
Her udskyder man et af de store motorvejsprojekter på ubestemt tid.
Derfor er det spørgsmål, jeg gerne vil rejse over for transportministeren nu, om progressionen i det arbejde, der er sat i gang i forhold til den slesvig-holstenske delstatsregering.
Holder tidsplanen?
– for nu at sige det, som det er.
Jeg kan forstå, at den oprindelige plan var, at man skulle være klar i dette forår – altså omkring april måned er tidligere blevet nævnt til eksempelvis Transportmagasinet – og det næste spørgsmål er naturligvis så også: Er det tilstrækkeligt, at samarbejdet foregår mellem den danske stat og en delstat i Tyskland?
Er spørgsmålet om den grænseoverskridende trafikkoordinering i virkeligheden ikke noget, vi bør overveje at hæve op på forbundsstatsniveau, særlig da det jo kan se ud, som om at man på forbundsstatsniveau overruler, træffer andre afgørelser, end hvad man er interesseret i på delstatsniveau i Tyskland?
Bertel Haarder (V), 2010-02-10:
Det er vel lige stærkt nok sagt, at der ikke kommer nogen ting fra Undervisningsministeriet.
Jeg synes da ellers, at vi lige har sat gang i tre spændende standardforsøg med undervisningsassistenter, turbodansk og erhvervsklasser.
Jeg kan forsikre, at der også på andre felter foregår forsøgsvirksomhed.
Der er i den grad gang i tingene.
Jeg skrev en lang artikel, som var i Politiken lørdag eller søndag, hvor hr. Kim Mortensen vil kunne se, hvor meget der er gang i, og hvor mange ting jeg gerne vil have sat gang i.
Meget af det er noget, som man kan gøre, men ikke gør.
Det er det, vi skal have gang i.
Så er der måske også lidt lovændringer, og det kan vi så indkalde skoleforligspartierne til at drøfte.
Men dette med partnerskabet om det, man kunne gøre, men ikke gør, er der et mægtigt perspektiv i.
Marianne Jelved (RV), 2010-02-10:
Jeg vil også gerne tage udfordringen op og udvikle et kritisk syn på det her, men vi står bare i en situation, hvor kvaliteten i folkeskolen skal løftes.
Regeringen har formuleret nogle mål.
Der er nogle meget klare mål i den her rapport.
Vi er med på at løfte kvaliteten, men så mener vi også, at vi skal bruge de redskaber, der anbefales, og som vi sådan set godt ved er rigtige.
Der er jo også noget, der hedder omprioriteringer.
Det kunne jo godt være, at man kunne finde midlerne ved at omprioritere på en eller anden måde, fordi vi jo ikke kan undgå at skulle blive ved med at finansiere efteruddannelse i et eller andet omfang.
Det er jo ikke hensigtsmæssigt.
Det mener jeg ministeren må være enig med mig i.
Bertel Haarder (V), 2010-02-10:
Sådan som fru Marianne Jelved formulerer det her i sidste omgang, har jeg svært ved at erklære mig uenig i noget som helst.
Så jeg behøver egentlig ikke at sige andet end: Ja, jeg ser det som et problem.
Men så synes jeg også, at hvis jeg skal tænke over, hvad fru Marianne Jelved siger, kunne hun så ikke også lige tænke over, hvad jeg siger omkring den systemfejl, jeg har påpeget?
Yildiz Akdogan (S), 2010-02-10:
Tak for det, formand.
Jeg vil gerne stille ministeren spørgsmål, som jeg også har været inde på tidligere, i forbindelse med it-færdigheder i folkeskolen.
Ministeren ved jo, at it-barometeret viser nogle ret fatale tal, nemlig at 40 pct. af den danske befolkning ikke har de basale it-færdigheder, som er nødvendige for at kunne gebærde sig både ude på arbejdsmarkedet og også ude på uddannelsesinstitutionerne.
Der også en række unge mennesker, og i aldersgruppen 16-24 år er der faktisk hele 8 pct. af unge, som kan kategoriseres som it-analfabeter.
Sidst jeg talte med ministeren, var det sådan, at ministeren sammen med statsministeren og videnskabsministeren skulle evaluere folkeskolen, det her berømte Marienborgbesøg, med et 360-graders-eftersyn.
Der lovede undervisningsministeren mig, at han ville tage rapporten med og prøve at få nogle erfaringer fra de fagfolk, han skulle mødes med.
Bertel Haarder (V), 2010-02-10:
Hvis man skulle rette en enkelt lille kritik imod alt, hvad vi foretog de 3 dage på Marienborg, var det måske netop, at vi i for ringe grad drøftede den nye dimension, som har at gøre med e-læring.
Jeg tror, at det var, fordi alle betragtede det som en selvfølge og alle er enige med fru Akdogan og mig, men alligevel skulle vi måske nok have brugt lidt mere tid, og jeg tror, at rejseholdet vil interessere sig for det.
Vi talte om, Jørgen Søndergaard og jeg, dvs. formanden for rejseholdet, i går i Eigtveds Pakhus, at vi skulle huske denne e-dimension, og jeg forsømmer aldrig nogen lejlighed til at gentage, at den også kommer til at ændre folkeskolens indhold, altså ændre de krav, vi stiller.
Der er jo ingen tvivl om, at inden der er gået 1½ år vil man også i folkeskolen have adgang til internettet under eksamen.
Det er det, som 14 gymnasier har gjort med succes, og som vi fra 2011 vil gøre til et krav på alle gymnasier, og det vil brede sig som en steppebrand.
Det er bare et af mange eksempler på, at vi ændrer skolens hverdag, for når det er tilladt ved prøven, vil man også begynder at bruge det i timerne, og så er vi jo i gang med at ændre skolens dagligdag, og så er vi også i gang med at ændre skolens indhold.
Så det får store konsekvenser.
Yildiz Akdogan (S), 2010-02-10:
Jeg værdsætter, at ministeren er så ærlig, at han fortæller mig, at han faktisk slet ikke har holdt sit løfte og ikke har taget den her drøftelse, som han lovede mig at han ville tage på Marienborg og få nogle erfaringer fra de her fagfolk, når nu muligheden bød sig for at få integreret it i undervisningen, fordi det er så relevant, som også ministeren selv er inde på.
Og så siger ministeren: Jamen det er vigtigt; skolen ændrer sig, og vi skal stille krav.
Bl.a. nævnte ministeren, at der skulle være mulighed for it-adgang, internetadgang.
Men pointen er egentlig ikke så meget, om der er adgang eller ej, man skal også have nogle undervisere, der kan integrere it-læring i de pædagogiske fag, og man skal også have nogle elever, der på en ny måde kan sættes ind i det, så de kan blive bedre, og så det bliver en naturlig del af det.
Det er egentlig lidt ærgerligt, at ministeren ikke har fået noget med sig fra Marienborg, men så vil jeg høre: Hvordan går det egentlig med ministerens kaffeklub, hvor han også får noget input i forhold til en handlingsplan?
Kim Mortensen (S), 2010-02-10:
Jeg tror sådan set ikke, at hverken statsministeren eller undervisningsministeren kan finde folketingspolitikere, der ikke er optaget af den dagsorden.
Vi oplever så en statsminister, der kommer med noget, der så ikke er forslag, men er debatskabende indlæg; det er ikke noget, der har et indhold.
Det er ikke noget, der skal ske i virkeligheden.
Noget af det er allerede sket i forvejen.
Det, der så er en lille smule kød på, nemlig det, der skulle hæve det faglige niveau i folkeskolen, er i stedet for et spørgsmål om at gøre de nationale test, som skulle være pædagogiske redskaber, til et rent konkurrenceparameter.
Statsministeren har haft undervisningsministre, hvis vi tager dem alle sammen med, der har siddet med ansvaret på Undervisningsministeriets område i 9 år.
Vi har nu en undervisningsminister, der har haft ansvaret, lige så langt tilbage som jeg kan huske.
Det er ikke fra Undervisningsministeriet, at der kommer nogle svar.
Det er Statsministeriet, der kommer med nogle debatoplæg til, hvordan vi kan gøre det bedre.
Hvordan er det, at det hænger sammen?
Hvor er ansvaret for det her placeret henne?
Bertel Haarder (V), 2010-02-10:
Kaffeklubben, som var en ekspertgruppe, som drøftede it i folkeskolen, vil få en afløser.
Men det er ikke sådan, at vi har overskriften »Danmark er bagud«.
Altså, overskriften er »Danmark er foran«.
Vi bliver det første land, hvor stort set alle skoler har trådløs internetopkobling i alle klasselokaler, og det er jo allerede tilfældet på masser af skoler, og det vil brede sig som en steppebrand.
Måden, hvorpå vi får det til at blive til en del af skolens dagligdag, er jo, at det bliver en del af skolens resultatmåling, altså med andre ord, at det bliver et prøvekrav; at det kommer til at fremgå af de centrale prøvekrav, at alle elever skal have it-kompetencer.
Så får lærerne det jo også automatisk, og så udvikler det sig derfra.
Yildiz Akdogan (S), 2010-02-10:
Jamen jeg bliver egentlig lidt skuffet, for nu hører jeg så, at den her kaffeklub, som så er blevet til en ekspertgruppe, er i en eller anden omdefineringsposition, så der heller ikke er noget at komme efter dér.
Så der er heller ikke nogen konkrete forslag eller handlingsplaner fra den her gruppe, hvilket også er lidt skuffende.
Og så siger undervisningsministeren samtidig, at Danmark er langt fremme, og at vi er en it-nation.
Ja, men ikke i forhold til It-barometeret, der siger, at 40 pct. af befolkningen er hægtet af, og slet ikke i forhold til regeringens nedsatte Højhastighedskommission, som siger, at der er 8 pct. af de unge mennesker, som vi har tabt på nuværende tidspunkt.
Så et eller andet sted er der noget, der ikke passer med undervisningsministerens opfattelse af, hvordan det ser ud i forhold til it-færdigheder.
Nu nævnte undervisningsministeren, at der er trådløs opkobling, og at der er internetadgang; ja, men hvis der ikke er undervisere til at kunne håndtere det, hvis eleverne ikke har nogen pc'er, og hvis man stadig væk har computere på bibliotekerne og ikke i klasserne som en integreret del af undervisningen, nytter det jo egentlig ikke noget.
Så jeg vil egentlig høre: Har ministeren nogen visioner eller nogen målsætning om, at han måske i slutningen af det her år vil sige, at vi nedsætter de her 8 pct. med 50 pct., sådan at vi har færre unge, der er hægtet af i forhold til e-læring?
Bertel Haarder (V), 2010-02-10:
Så længe vi er nummer et i hele verden med hensyn til it-parathed, så længe den forbedrede infrastruktur breder sig på skolerne – især i år, hvor investeringsrammerne er sat voldsomt i vejret, så det er alle tiders tidspunkt at gøre det på – og så længe vi er suverænt nummer et med hensyn til voksen- og efteruddannelse generelt, herunder også livslang e-læring, synes jeg ikke, vi skal male tingene i sorte farver.
Jeg synes, vi er rigtig langt fremme, og jeg føler det altså ikke på den måde, at det er mig, der som en diktator skal dekretere, at nu sætter vi mål der og der.
Jeg vil hellere stimulere og skubbe på og bruge de midler, som en undervisningsminister har, nemlig trinmål og prøvekrav og den slags.
Det er der, hvor jeg kan skubbe på, og det skal jeg nok gøre.