Inger Støjberg (V), 2014-10-09:
Tak for en god debat i hvert fald så langt.
Jeg synes, det har været en fornøjelse at følge den, især fordi jeg har kunnet konstatere, at der har samlet sig en enorm interesse for Venstres politik.
Min egen formand holdt en tale om vores mærkesager om, at det for fremtiden skal kunne betale sig at arbejde; at vi ønsker flere private arbejdspladser, at vi ønsker en udlændingepolitik, der åbner Danmark for dem, der kan og vil, og lukker det for dem, der ikke vil; at vi skal kunne være trygge både derhjemme og på gaden; og at vi skal have et endnu bedre sundhedsvæsen.
Så blev det Socialdemokraternes ordførers tur, og hun indtog talerstolen frisk og frejdig, og minsandten om ikke også hun brugte al sin taletid på at tale om Venstre.
Jeg må godt nok indrømme, at indtrykket nede fra rækkerne var, at hr. Lars Løkke Rasmussen havde noget bedre fod på Venstres politik og udlægningen af den, men man kan ikke klandre fru Maja Panduro for mangel på interesse for Venstres politik.
Jeg forstår selvfølgelig godt fru Maja Panduros fascination af Venstre.
Den deles af rigtig mange danskere, og godt for det.
Men der var en tankevækkende mangel på fascination af fru Maja Panduros eget parti i hendes tale.
For fru Maja Panduro fandt simpelt hen ikke anledning til at nævne sit eget parti med et eneste ord i talen – ikke et eneste ord.
Og jeg har faktisk talt efter.
Det kunne man jo hurtigt gøre, for det var der slet ikke.
Men hvad der var mindst lige så underligt, synes jeg, var, at selv statsministeren blev fuldstændig forbigået i tavshed.
Men jeg synes for alvor, det blev interessant, da vi så fik anledning til at stille spørgsmål til fru Maja Panduro.
Der er jo mange danskere og der er også mange her i salen, der gerne vil have svar på, hvordan regeringen egentlig har tænkt sig at finansiere det morads, som regeringen har været med til at skabe på asylområdet, hvor man nu lige pludselig forventer 20.000 asylansøgere i år.
Det er en stigning, der kan udløse en ekstraregning på 2 mia. kr.
Da så hr. Kristian Thulesen Dahl på meget snusfornuftig vis, synes jeg, spurgte om, hvor det så lige var, lød svaret: Dem finder man normalt i Finansministeriet.
Jeg må nok sige, at jeg synes, at finansieringskilden er lidt løs i fugerne – sagt på jysk.
Men finansministeren har jo da heldigvis mulighed for at træde op på talerstolen senere og skabe klarhed.
Fru Maja Panduro kunne i hvert fald ikke.
Så er der debatten om Venstres udgiftsstop.
Jeg kan lige så godt tage den nu, for jeg ved, at I alligevel vil spørge.
Jeg tror, at spørgsmålet vil lyde noget i retning af: Hvornår fremlægger I så en plan for, hvordan I vil bruge de penge, som I ikke har sagt at I vil bruge?
Det er relativt umuligt at give et svar på et spørgsmål, der ikke giver nogen mening, men jeg prøver nu alligevel.
Regeringen har en ambition om at gøre en af verdens største offentlige sektorer endnu større.
Det har vi ikke.
Men vi har accepteret den 2020-plan, som regeringen har lagt frem.
Hvert år giver den plan et lille overskud.
Det lille overskud vil vi så lade gå til at sætte skatter og afgifter ned, så vi kan skabe flere danske arbejdspladser.
Så vi har en plan.
Den er faktisk næsten magen til regeringens plan, men med en afgørende forskel.
De penge, som regeringen vil bruge til at gøre den offentlige sektor større, vil vi bruge til at sætte skatter og afgifter ned, så vi kan skabe flere danske arbejdspladser.
Jeg synes jo egentlig ikke, det er så svært at forstå, men det kunne godt være, fordi jeg har en lidt anden tilgang til det med pengene.
Jeg synes faktisk, at de har det så godt i borgernes lommer.