Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2009-12-03:
Jeg synes, det er lidt besynderligt, at vi står og diskuterer for eller imod en handlingsplan.
Det burde være åbenlyst for alle, at det er det, vi har brug for.
Regeringen har i lang tid med eller uden oppositionen haft flertallet til at gøre, lige præcis hvad de ville på retspolitikområdet, og så vidt jeg kan se, har man i hvert fald ikke været særlig succesfuld med bekæmpelsen af bandekriminalitet endnu.
Man har ikke kunnet forhindre, at der er blevet flere bandemedlemmer.
Da jeg startede i Folketinget, var der 141, og nu er vi oppe på 1.250.
Det kalder jeg ikke en succesrate.
Vi ser til stadighed en opblussen af skudepisoder; der var en forleden på Frederiksberg.
Vi ser banderne indtage nye markeder; nu handler det også om afpresning af forretningsdrivende.
Det spreder sig.
Situationen i kriminalforsorgen er katastrofal.
Det er lettere end nogen sinde før for bandemedlemmer at rekruttere nye indsatte til deres syge fællesskaber.
Vi ser nye klubhuse, der skyder op, i Vejle, på Østerbro, og vi har set en Tingbjergpræst blive chikaneret ud af sit lokalområde.
Det her er så omfattende og kalder på så mange tiltag, at en handlingsplan er ganske nødvendig, og jeg kan ikke forstå regeringens arrogance i det her spørgsmål.
Ministeren har ellers været ude og spørge befolkningen om råd med sin bandepostkasse »Stop banderne nu«, og der kan jeg da se i avisen, at ministeren har fået en masse gode råd og forslag.
Men når det kommer til en handlingsplan, er man ikke særlig interesseret i at diskutere de gode forslag, der ligger i den.
Jeg er stadig væk dybt bekymret over, at man har glemt Kriminalforsorgen.
Man har slet ikke tænkt på, hvad Kriminalforsorgens rolle er i forhold til bandebekæmpelse.
Vi mangler stadig væk deganging, et afbandificeringsredskab, i Danmark.
Det er man meget længere med i andre lande.
Hvad skulle være argumenterne imod, at vi kan få sådan et redskab i Danmark?
Vi har intet at tilbyde de bandemedlemmer, som vil ud af det.
Vi aner ikke, hvad vi skal gøre ved dem for at få dem til at opgive deres karriere, hvilket gør, at vi risikerer at få langt flere bandemedlemmer.
Regeringen har ingen strategi på det her område, og det synes jeg er meget sigende, og regeringen er slet ikke parat til at diskutere det.
Så nu står vi her igen.
Og jeg synes, der er visse ting, som ikke er med i regeringens indsats.
Jeg bliver nødt til at nævne Manchester igen.
I Manchester peger man på koordination mellem myndighederne, og man peger på, at der skal arbejdes med en tillidsstrategi for at få lokalbefolkningen med, for at få dem til at stå frem i kampen mod banderne.
Efter alt det her med vidnerne i weekenden, som fik smadret deres ting, fik jeg faktisk nogle henvendelser.
Der var folk, der mailede til mig, og de siger: Politiet reagerer ikke altid; de følger ikke konsekvent op; vi har ikke tillid til, at de kan beskytte os; vi har ikke tillid til, at de tager vores sag op.
Det synes jeg er et ganske alvorligt problem, altså hvordan vi skal få lokalbefolkningen til at stå frem og hjælpe os med at bekæmpe bander.
Vi kan ingenting uden dem.
Der har regeringen heller ikke en strategi, og regeringen er ikke indstillet på, at vi får kigget på, hvad pokker vi kan gøre ved det.
Det her handler om en krig, som er næret af et kriminelt marked, og det handler ikke kun om hash, det handler også om hælervarer, det handler også om dem, som er parate til at købe designermøbler, som er stjålet i villaer rundtomkring i Danmark.
Og så handler det om en stor portion trøstesløshed.
På en af vores erhvervsuddannelser stod der AK81 på toiletterne.
Det er den fremtid, de unge mennesker, som ikke kan komme i praktik, og som ikke får fodfæste på vores arbejdsmarked, står ansigt til ansigt med.
Regeringen har ikke valgt at tage straffeattesterne med i deres betragtninger i forhold til ungdomskriminalitetspakken, trods det at det blev anbefalet af eksperterne.
Det blev anbefalet af eksperterne, at man kunne godtage den første plet på straffeattesten, fordi man ved, at det er så afgørende, i forhold til at unge mennesker kan få et arbejde og kan få fodfæste på arbejdsmarkedet.
Det er endnu et hint om, at vi har brug for en handlingsplan, vi har brug for at samtænke alle de her mange ting meget, meget bedre.
Jeg tror, jeg stopper her, for jeg kan se, at lampen er rød.