Claus Hjort Frederiksen (V), 2016-05-13:
Jamen der ligger jo bunker af rapporter, der viser, hvor der er effektiviseringsmuligheder.
Forleden så jeg, at kommunernes eget blad havde offentliggjort, at man kunne effektivisere ved at digitalisere, og at det kunne give over et par milliarder kroner.
Vi skal selvfølgelig indkassere de gevinster, der er.
Det samme gælder vejadministration, ejendomsadministration osv. osv., hvor der er gevinster at hente.
Men tilbage til det andet spørgsmål: Hr. Finn Sørensens parti var jo trods alt den tidligere regerings parlamentariske grundlag, og derfor er det klart, at hr. Finn Sørensen lagde ryg til, at der blev sparet i kommunerne.
Socialdemokraterne har fremsat et forslag, der pålægger regeringen at tilbageføre omprioriteringsbidraget til kommunerne.
Det undrer mig, når regeringen allerede har sagt, at alle midler fra omprioriteringsbidraget i forbindelse med økonomiforhandlingerne og forhandlingerne om finansloven vil blive tilbageført til kommunerne for 2017 til prioriterede områder.
Socialdemokraterne vil nok have os til at sige, at omprioriteringsbidraget skal tilbageføres til kommunerne i alle årene fremover, at vi altså allerede nu fastlægger de økonomiske rammer for 2018 og frem.
Men det kan vi ikke.
Vi vil foretage prioriteringerne for 2018 og frem – helt som vi plejer – i forbindelse med økonomiforhandlingerne og finanslovsforhandlingerne de pågældende år, for vi har et princip om, at de økonomiske prioriteringer foretages for 1 år ad gangen, for finansloven er 1-årig, og aftalerne om kommunernes og regionernes økonomi er 1-årige.
Sådan var det under den tidligere regering, og sådan er det selvfølgelig også nu, fordi vi har behov for at kunne prioritere fra år til år, hvis der opstår uforudsete merudgifter, og fordi vi skal kunne styre udgifterne og reagere, når centrale forudsætninger i økonomien ændrer sig.
Behovet for at kunne styre udgifterne lige nu er jo helt åbenlyst.
Vi kan se, at den offentlige økonomi udfordres på en række områder.
Vi står i en økonomisk situation, hvor faldende oliepriser giver staten færre indtægter fra olie- og gasudvindingen i Nordsøen end forventet.
Da vi i september sidste år opgjorde det finanspolitiske råderum frem mod 2020, udgjorde det omkring 15 mia. kr.
Siden da er de strukturelle indtægter fra Nordsøen nedjusteret med 5 mia. kr. Derfor har vi nu måttet reducere det økonomiske råderum over de næste 4 år til ca. 10 mia. kr.
Samlet set er de strukturelle indtægter fra Nordsøen siden 2013, altså på bare 3 år, faldet med knapt 20 mia. kr.
Det svarer stort set til halvdelen af de årlige udgifter til folkeskolen.
Dermed er situationen en helt anden end under den tidligere regering.
Det vil derfor også i det lys være uansvarligt at følge Socialdemokraternes forslag om allerede nu at fastlægge de kommunale rammer for 2018 og frem.
Alene for 2016 er der budgetteret med 10,9 mia. kr. til asyl- og integrationsområdet.
Såfremt tilstrømningen forbliver på et højt niveau i de kommende år, øges udgiftspresset frem mod 2020.
Det øger kravene til skarp prioritering i udgiftspolitikken fremadrettet.
Derfor er der brug for, at hele den offentlige sektor bidrager til at frigøre ressourcer, så vi kan prioritere den borgernære velfærd, så vi kan bruge pengene, hvor de gør størst gavn for danskerne.
Hele den offentlige sektor skal indgå i en nøje prioritering af ressourcerne, og alle dele af den offentlige sektor skal bidrage til, at ressourcerne anvendes smartere. Derfor har regeringen fundet det nødvendigt og rigtigt at udbrede omprioriteringsbidraget til også at omfatte kommunerne.
I staten har vi i mange år haft et omprioriteringsbidrag.
Det har vi nu bredt ud til alle større statslige driftsområder, også uddannelses- og kulturområdet.
Dermed er et mangeårigt gældende princip i staten blevet udbredt til kommunerne.
Omprioriteringsbidraget er nemlig et redskab, som understøtter en effektiv anvendelse af ressourcerne.
Samtidig styrker det muligheden for at prioritere på tværs af sektorer, så pengene anvendes dér, hvor de gør størst gavn.
Det betyder, at vi får mulighed for at prioritere vigtige områder som sundhed, ældre og tryghed.
Regeringen ønsker en stærk offentlig sektor.
I 2016 er 1,9 mia. kr. af omprioriteringsbidraget i 2016 tilbageført til kommunerne til prioriterede indsatser på de borgernære serviceområder.
Her kommer løftet på 1 mia. kr. til en værdig ældrepleje med finanslovsaftalen for 2016.
Samlet set er kommunernes service dermed løftet med 0,5 mia. kr. fra 2015 til 2016.
Kommunerne har således flere penge til service i 2016, end de havde i 2015.
Herudover står udviklingen under de seneste socialdemokratisk ledede regeringer, hvor den kommunale serviceramme blev reduceret af flere omgange.
Fra 2012 til 2015 kunne kommunerne bruge 3 mia. kr. mindre på service.
Med omprioriteringsbidraget ønsker regeringen tværtimod at skabe forudsætningerne for, at vi kan prioritere kernevelfærden.
Statsministeren har også slået fast, at pengene fra omprioriteringsbidraget ikke kan gå til skattelettelser.
Regeringen ønsker altså, at pengene fra omprioriteringsbidraget anvendes til borgernær service, og at pengene bruges, hvor behovet er størst i det pågældende år.
Omprioriteringsbidraget gælder for kommunerne under et.
Vi skal selvfølgelig ikke sidde her på Christiansborg og bestemme, hvordan kommunerne realiserer de nødvendige effektiviseringer.
Nogle kommuner må jo forventes at have bedre muligheder for at tilpasse serviceudgifterne end andre og dermed også bedre muligheder for at realisere en større andel af et omprioriteringsbidrag.
Det beror på dialog kommunerne imellem og lokale politiske prioriteringer i den enkelte kommune.
På den måde sikres det, at den enkelte kommune kan tilrettelægge den samlede indsats, ud fra hvad der skaber størst værdi lokalt.
Mener jeg så, at det er realistisk, at kommunerne kan effektivisere med 1 pct. hvert år?
Ja, det mener jeg.
Jeg anerkender fuldt ud, at kommunerne er i gang med at effektivisere.
Kommunerne beretter jo også selv, at de siden 2007 gradvis har øget effektiviseringsarbejdet, så der i mange kommuner effektiviseres for 2 pct. af udgifterne årligt.
Kommunerne har tidligere selv angivet, at de siden 2011 har effektiviseret for mellem 2,4 og 3 mia. kr. om året.
De har bl.a. effektiviseret for omkring 1 mia. kr. alene ved at koordinere indkøb og omkring 1 mia. kr. ved digitalisering i de senere år.
Jeg bliver jo som finansminister imponeret over den indsats, kommunerne over hele landet yder for at effektivisere.
Jeg er helt sikker på, at vi kan finde mange eksempler ude i det kommunale landskab på kommuner, som finder nye veje til at effektivisere.
Netop den indsats, som kommunerne lægger for dagen, fortæller, at det kommunale bagland i hvert fald tror på, at vi kan skabe en bedre og mere effektiv offentlig sektor fremadrettet.
Kommunerne har en serviceramme på knap 240 mia. kr., og det bør være muligt at bruge nogle af pengene bedre, end vi gør i dag, bl.a. ved at lære af hinanden, via digitalisering, bedre indkøb, ved at konkurrenceudsætte flere opgaver osv.
Alle dele af den offentlige sektor, stat, regioner og kommuner skal fortsat effektivisere betydeligt, for i en tid med stramme økonomiske rammer er det helt nødvendigt, at vi bliver ved med at få mere ud af skatteborgernes kroner.
Det er en forudsætning for, at vi også fremadrettet har råd til et stærkt velfærdssamfund.
Vi kan ikke leve med en offentlig sektor støbt i beton.
Socialdemokraterne lægger i beslutningsforslaget op til, at regeringen skal indkalde til brede forhandlinger om tilbageførsel af omprioriteringsbidraget.
Jeg forstår ærlig talt ikke, hvad det er, Socialdemokraterne efterlyser.
Den præcise udmøntning af midlerne vil jo ske i økonomiforhandlingerne med kommunerne til sommer og i finanslovsforhandlingerne til efteråret.
Så hvis partierne i den røde blok ønsker indflydelse på fordelingen af penge, må de jo deltage konstruktivt i finanslovsforhandlingerne i efteråret, og det vil jeg meget gerne opfordre dem til.