Karen Ellemann (V), 2010-05-21:
Jeg vil godt allerførst slå fast, at jeg også ser med bekymring på den udvikling, vi kan se hos nogle engfuglearter i Tøndermarsken.
Der er ikke nogen tvivl om, at bestanden er gået tilbage, og at nogle arter helt er forsvundet fra området.
Der er visse steder blevet tegnet et billede af, at der i Tøndermarsken er sådan en helt naturmassakre i gang, hvor Miljøministeriet så bare er dem, der sidder passivt og ser til.
Der må jeg indrømme, at det billede har jeg meget svært ved at genkende.
Det vil jeg gerne begrunde, og det vil jeg gøre med at forklare lidt om, hvad det egentlig er, der foregår i Tøndermarsken.
Forår og efterår fungerer området som opholdssted for en stadig større mængde trækfugle og som yngleområde for bl.a. ænder og gæs, og for fugle tilknyttet rørskov er der tale om en positiv udvikling.
Selv for de omtalte engfugle som f.eks. kobbersneppe går det relativt bedre i Tøndermarsken end i marskområder andre steder langs Vadehavet både herhjemme og i vores nabolande.
I Margrethe Kog, som beslutningsforslaget også omfatter, går det endda rigtig godt.
Tøndermarsken er som naturområde noget helt enestående i Danmark; det tror jeg vi alle sammen er enige om.
Det er et gammelt kulturlandskab, hvor landbruget gennem mange år har været med til at skabe nogle helt specielle livsbetingelser for det enestående fugleliv, der stadig er i marsken.
Det er klart, at et område som Tøndermarsken fortjener et højt beskyttelsesniveau, og det har området faktisk også allerede i dag.
Margrethe Kogs sydlige del er beskyttet via en landskabsfredning, og loven om saltvandssøen sikrer grundlaget for en af de vigtigste fuglelokaliteter, vi har herhjemme.
Heldigvis kan vi se, at beskyttelsen også virker.
Bevandingen er sikret gennem et regulativ, som pålægger Tønder Kommune at sikre, at de regulativmæssige vandstande opnås.
Både Margrethe Kog og Tøndermarskens Ydre Koge er desuden udpeget som EU-fuglebeskyttelsesområde og Natura 2000-område.
Den nye plan sætter ambitiøse mål for ikke mindst de ynglende engfugle.
Vi er altså helt opmærksomme på, at en række engfuglearter i Tøndermarsken lige er dem, der har behov for ekstra hjælp i yngletiden, hvis der skal blive flere af dem.
Det behov blev også understreget af den nye rapport fra Danmarks Miljøundersøgelser, som kom her den 21. april.
Rapporten understreger, at vi har fået bevaret de åbne afgræssede arealer, som gør, at området stadig er et af de allervigtigste for ynglende engfugle, men den dokumenterer også, at tilstanden for en række ynglende engfuglearter er ugunstig.
Heldigvis nøjes rapporten ikke med at konstatere, at der er behov for en indsats.
Den konstaterer også, at vi står med en udvikling, som kan vendes.
Rapporten har en række anbefalinger til, hvordan vi kan gøre forholdene bedre, og i forlængelse af de anbefalinger har jeg bedt Skov- og Naturstyrelsen om at undersøge en række af de muligheder: For det første muligheden for at indgå aftale med digelaget om, at bevandingssystemet drives, sådan at kanaler og grøfter er vandfyldte tidligst muligt efter 1. marts. For det andet også muligheden for at forbedre bevandingen i den sydlige del af Margrethe Kog.
For det tredje muligheden for i samarbejde med lodsejerne at reetablere den oprindelige grøblestruktur på omlagte og drænede arealer.
Og for det fjerde muligheden for mere målrettet at bekæmpe ræve og invasive arter som mårhund og mink i området.
Ligesom vi i Miljøministeriet nu går aktivt ind i en række løsningsforslag, har vi heller ikke hidtil blot set passivt til på situationen.
Først og fremmest udvirkede vi sammen med Fødevareministeriet, at der i perioden fra 2003 til 2007 blev udbudt en succesfuld MVJ-ordning.
Den var både en succes blandt lodsejerne og også en succes for engfuglene.
Denne gang kan man nok tale om en mindre succes.
Der har desværre i hvert fald været en noget mindre tilslutning til den.
Men ud over MVJ-ordningen har vi etableret Nørre Sø på 100 ha lidt syd for Tønder – et område, som allerede efter et år tiltrækker både vandfugle og fuglekiggere i stort tal.
Vi har givet tilskud etablering af ti nye kunstgrave for ræve i Tøndermarsken for at give jægerne mulighed for at regulere bestanden bedre.
Så kører vi i samarbejde med Dansk Ornitologisk Forening et konkret og succesfuldt projekt til gavn for hedehøgen på egnen.
Blot for at nævne, at der ikke er et billede af et passivt Miljøministerium her.
Som alle her formentlig er enige i, er Tøndermarsken et kulturlandskab.
Der er endog tale om et kulturlandskab med en meget kompliceret drift, hvor dræning og bevanding skal styres meget præcist over året.
Der er rigtig mange faktorer, der har indflydelse på engfuglenes ynglesucces, og de reguleres måske bedre i driftsaftaler, som løbende kan justeres, frem for i en ny mere statisk fredning.
Under alle omstændigheder har vi brug for, at de lokale lodsejere er med til at drive marsken.
Med de vidtgående tvangsindgreb, der lægges op til, er der selv på trods af erstatninger stor risiko for at miste det lokale incitament til at opretholde marsken, som vi ønsker, og så er vi sådan set lige vidt.
Desuden er det betænkeligt, at vi her og nu skal træffe beslutning om at særlovgive for at opnå Natura 2000-planen for Tøndermarsken, dels på grund af det principielle i forhold til alle de andre Natura 2000-områder – det er ikke realistisk at tro, at vi kan skabe en praksis for, at staten opkøber al jord for at opnå miljømålene – dels fordi det er min holdning, at vi ikke bare kan lovgive os til flere fugle i Tøndermarsken.
Men vi kan skabe de bedst mulige betingelser for fuglene, og det sker altså kun, hvis de lokale lodsejere medvirker positivt.
Et rigtig godt eksempel på det lokale samarbejde er, at Skov- og Naturstyrelsen i går indgik en aftale med Digelaget for Tøndermarsken om tidligere bevanding af Tøndermarskens Ydre Koge.
Det betyder altså, at kanaler og grøfter vil være vandfyldte tidligst muligt efter 1. marts.
Netop mere vand tidligt i sæsonen er en af de vigtigste ting, der skal til for at få engfuglene tilbage.
Så det, jeg blot vil understrege her, er, at vi er i fuld gang med at løse problemerne for engfuglene, og jeg vil, som jeg også tidligere har lovet, også støtte den enighed, vi har om at undersøge mulighederne og konsekvenserne miljømæssigt og økonomisk, bl.a. i forhold til sammenhængende virkemidler af at gennemføre tiltag, herunder en eventuel fredning, som sikrer en forbedring af beskyttelsesniveauet.
Så med de ord og med den korte redegørelse må jeg konkludere, at det konkrete forslag er et, jeg vil afvise.