Gitte Lillelund Bech (V), 2010-04-15:
Vi har i det danske samfund et redningsberedskab med både fuldtids- og deltidsansatte samt frivillige brandmænd.
Det er et godt og velfungerende redningsberedskab, det er fleksibelt, det er professionelt, og det er et redningsberedskab, som jeg ønsker at vi skal bevare.
Nu skal vi så diskutere muligheden for at give vederlag til deltidsansatte brandmænd.
Jeg vil indlede min besvarelse, kan man vel kalde den, til beslutningsforslaget her med at gøre opmærksom på, at det her beslutningsforslag i det store hele er en genfremsættelse af det beslutningsforslag, der hed B 88, som stammer fra folketingsåret 1996-97, og som tilsvarende omhandlede en vederlagsmodel for deltidsansatte brandmænd.
B 88, dvs. det forslag, som er mere end 10 år gammelt, indeholdt forslag om, at deltidsansatte brandmænds ansættelsesforhold skulle gøres til et hverv, og dermed, at deres aflønning skulle ændres fra løn til vederlag.
Problemstillingen blev dengang indgående behandlet.
Kort fortalt resulterede folketingsbehandlingen i, at der blev nedsat en arbejdsgruppe, der fik til opgave at belyse problemstillingen i relation til at give deltidsbrandmænd vederlag i stedet for løn.
Arbejdsgruppen under Indenrigsministeriets formandskab afleverede sin rapport i marts 1997.
Ud over repræsentanter for forskellige ministerier var der bl.a. repræsentanter for Landsklubben For Deltidsansatte Brandfolk, Foreningen af Kommunale Beredskabschefer og Falck.
Det blev i rapporten konkluderet, at ingen af repræsentanterne kunne tilslutte sig en vederlagsmodel som foreslået i det daværende B 88.
Det var bare lidt historik, for jeg er helt sikker på, at jeg nok vil blive mødt med det lidt senere, når vi skal have debatten.
Lad mig nu knytte et par mere konkrete bemærkninger til det fremsatte forslag om en vederlagsmodel, som jo altså så er stort set identisk med det gamle B 88, jeg lige har omtalt:
En forudsætning for at udbetale vederlag i stedet for løn til bestemte faggrupper er, at de pågældendes arbejde og dermed ansættelsesforhold i stedet i en relevant lov gøres til et hverv eller et borgerligt ombud, der udtrykkeligt undtages fra reglerne i arbejdsløshedsforsikringsloven.
Det betyder, at der ikke er et ansættelsesforhold, og at man handler med udgangspunkt i sin egen opfattelse af, hvad der er rigtigt og forkert, i bestridelsen af dette hverv, f.eks. som nævning, der jo er et borgerligt ombud.
Det væsentligste argument for at afvise forslaget om vederlag var og er derfor fortsat, at en vederlagsmodel vil medføre, at der ikke længere vil være et tjenesteforhold mellem en arbejdsgiver og arbejdstager.
Sådan noget som arbejdsgiveransvar og instruktionsbeføjelser bortfalder simpelt hen.
Derudover bortfalder den beskyttelse og de rettigheder, man normalt har som arbejdstager.
En vederlagsmodel som foreslået af bl.a. hr. Bjarne Laustsen vil altså have følgende konsekvenser: Man vil ikke være omfattet af og beskyttet af de relevante love om arbejdstagere, f.eks. arbejdsmiljøloven; man vil ikke være omfattet af en overenskomst; man vil ikke kunne vælge tillidsrepræsentanter; man vil ikke kunne få en egentlig aflønning, da der jo ikke er tale om et arbejde, men der er tale om et hverv, og det vil sige, at alle skal have lige meget, alle skal have udbetalt samme beløb uanset indsats.
Alle disse forhold var da også baggrunden for, at hverken Landsklubben For Deltidsansatte Brandfolk, arbejdsgiversiden eller den daværende socialdemokratisk ledede regering i 1997 ønskede en model baseret på vederlag.
Jeg skal også sige, at Landsklubben For Deltidsansatte Brandfolk så sent som på et møde i Forsvarsministeriet den 29. marts i år har tilkendegivet, at en vederlagsmodel ikke kan accepteres, fordi en sådan vil medføre, at stort set alle grundlæggende arbejdstagerrettigheder vil bortfalde.
Forsvarsministeriet og Beskæftigelsesministeriet har selvfølgelig undersøgt den her sag grundigt og har bl.a. undersøgt konsekvenserne af en vederlagsmodel, hvis man ser det i forhold til EU’s regelsæt.
Indførelsen af en vederlagsmodel vil efter begge ministeriers vurdering ikke opfylde kravene i EU’s direktiv om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejde.
Medlemsstaterne, og dvs. også Danmark, skal efter direktivet tilsikre, at bl.a. også deltidsansatte brandmænd sikres alle de rettigheder, de som lønmodtagere i EU-rettens forstand har krav på.
Vi har også set på mulighederne for en tillempet vederlagsmodel.
En sådan tillempet vederlagsmodel ville på en gang skulle leve op til EU's direktiv om arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet og samtidig tilgodese deltidsbrandmændenes krav om at bibeholde alle nuværende lønmodtagerrettigheder og tilgodese arbejdsgivernes krav om at fastholde instruktionsbeføjelserne.
En sådan løsningsmodel vil imidlertid resultere i, at deltidsbrandmandshvervet efter arbejdsløshedsforsikringsloven definition fortsat er at betragte som et almindeligt lønarbejde, og det fører mig over i følgende bemærkning: Når vi står her i dag, er jeg godt klar over, at det er debatten om de supplerende dagpenge, der umiddelbart spiller den slet skjulte dagsorden i det her beslutningsforslag, men jeg vil nu nok sige, at det er den egentlige hovedrolle. Jeg er bare nødt til her at slå fast: Regeringen ønsker ikke at ændre dagpengereglerne.
Ændringerne af reglerne om supplerende dagpenge indgik som et element i aftalen om en jobplan fra februar 2008.
Aftalen blev, som det nok i hvert fald er dem, der beskæftiger sig med arbejdsmarkedspolitik, bekendt, indgået af regeringen, Dansk Folkeparti, Det Radikale Venstre og det daværende Ny Alliance og blev bl.a. udmøntet ved ændring af arbejdsløshedsforsikringsloven.
Ændringen af reglerne har betydet, at en modtager af supplerende dagpenge hurtigere bliver selvforsørgende f.eks. i form af et fuldtidsjob.
Det var præcis det, der var intentionen i regelændringen, og det er meget positivt.
Og det er altså regeringens holdning, at det bliver der ikke lavet om på.
Jeg er klar over, at Socialdemokraterne er uenige i jobplanaftalen, og som nævnt er det nok det, der er den skjulte dagsorden i B 85, som vi behandler nu.
Jeg vil dog mere generelt i relation til de deltidsansatte brandmænd henlede opmærksomheden på, at regeringen sammen med Dansk Folkeparti allerede har taget et initiativ til målrettet at rekruttere flere deltidsansatte brandmænd, fordi vi i finansloven for 2010 afsatte 2 mio. kr. til det.
Udmøntningen af 2-millioner-kroners-puljen sker i regi af Beredskabsstyrelsen, og Kommunernes Landsforening, Falck og Landsklubben For Deltidsansatte Brandfolk er naturligvis inddraget i arbejdet.
Jeg vil også her nævne, at regeringen har besluttet at imødekomme Beredskabsforbundets forslag om, at der i hvert af årene 2011 og 2012 afsættes yderligere 3 mio. kr. til en fortsat målrettet rekruttering af deltidsbrandmænd.
For jeg er nødt til at gøre opmærksom på, at det godt kan være, at dagpengereglerne rammer nogle deltidsansatte brandmænd, men det store problem med hensyn til rekruttering af deltidsansatte brandmænd er, så vidt jeg forstår, manglende muligheder for eventuel frigørelse fra ens eksisterende job, såfremt man bliver kaldt ud.
Derfor er der generelt et rekrutteringsproblem for deltidsansatte brandmænd, og det er ikke kun dagpengereglernes skyld.
Jeg forventer med den hånd, jeg nu har rakt ud til Beredskabsforbundet med imødekommelsen af Beredskabsforbundets forslag, at vi så er enige om, at problematikken i forhold til rekrutteringsvanskelighederne er håndteret.
Jeg skal på den baggrund og på baggrund af alle de bemærkninger, jeg har knyttet til forslaget, på regeringens vegne opfordre til, at beslutningsforslag nr. B 85 afvises.