Karen Jespersen (V), 2009-01-29:
For nylig kom jeg med et indlæg på en konference om ældre, og logoet for den konference var tre stokke.
De havde godt nok fået hver sin kvikke farve - gul, rød og lilla, tror jeg - men det var ikke desto mindre det symbol, man brugte, når man skulle snakke om ældrepolitik: stokke.
Og det var jo sådan set et meget godt udtryk for hele den grundholdning.
Der er brug for at gøre op med den opfattelse af ældre, at de er nogle svage stakler, der skal hjælpes.
Vores velfærdssamfund betyder, at mennesker, der har svært ved at klare sig selv, skal have hjælp af fællesskabet, men den hjælp skal jo lige præcis gives på en måde, så man sikrer, at de bliver inddraget og har så aktiv en tilværelse som overhovedet muligt.
Det er den grundholdning, jeg også synes ligger i formuleringen af forespørgselsteksten.
Den er jo så heldigvis også i tråd med formålsbestemmelsen i serviceloven, der jo netop lyder: »Formålet med hjælpen efter denne lov er at fremme den enkeltes mulighed for at klare sig selv eller at lette den daglige tilværelse og forbedre livskvaliteten«.
Der er jo så netop også en lang række initiativer i lovgivningen, som giver kommunerne mulighed for at forfølge den problemstilling.
Når vi snakker forebyggelse og et aktivt liv, er der, kan man sige, grundlæggende to indfaldsvinkler.
Den ene handler om at modvirke isolation og ensomhed og at styrke det sociale netværk mellem borgerne og dermed altså også mellem ældre mennesker, og den anden form for forebyggelse handler jo om, at hvis man er fysisk svag eller der er en risiko for, at man bliver det, skal der være noget genoptræning og hjælp til, at man så vidt muligt kan komme tilbage til den selvhjulpne tilstand, man var i før, eller at man kan blive så selvhjulpen som overhovedet muligt.
Hele spørgsmålet om forebyggelse er jo fantastisk centralt, når vi snakker om den gruppe af borgere.
Det ene er jo, at man som led i velfærdsreformerne blev enige om at afsætte 3 mia. kr. til en forebyggelsesfond, som jo løbende bliver udmøntet i fællesskab, og det andet er, at der er nedsat en forebyggelseskommission, som vil komme med en række anbefalinger, som jo vil kunne spille en rolle for, hvordan vi også yder en indsats i forhold til de ældre borgere, som er emnet for forespørgslen her i dag.
Man kan jo sige, at det er vigtigt, at de grundlæggende, almindelige rammer er meget vigtige, det vil sige, at man har en ordentlig indkomst - det er jo bl.a. derfor, at regeringen i flere omgange har hævet beløbet på ældrechecken til de dårligst stillede pensionister - at man har en ordentlig bolig, og det er jo også derfor, der er sket en udbygning af hele ældreboligområdet, og at der er nogle rammer for et aktivt liv, f.eks. de mange ældrecentre, som er blevet bygget rundtomkring i landet, og hvor der jo foregår en meget stor fritidsaktivitet af forskellig slags og forskellige former for motion og andre ting.
Ofte er det jo styret af de ældre selv.
Det er jo nogle rammer, som ligger i loven, fordi der er mulighed for det, men som konkret bliver ført ud i livet af den enkelte kommune.
Den får jo så som bekendt nogle penge fra staten via bloktilskuddet - bl.a. aftalt hvert år i de økonomiske forhandlinger - og der er der jo flere penge ude i kommunerne end nogen sinde før, bl.a. til områder som dem, vi taler om her.
Så det er så nogle af de, kan man sige, mere grundlæggende vilkår.
Dertil kommer jo også, at der er taget forskellige mere målrettede initiativer.
Der er blevet lavet en ældrepulje, som netop i en årrække har haft en ansøgningspulje, og som har som formål at støtte ideer, der kommer både fra de ældre selv og fra dem, der arbejder inden for området, og som skal styrke de aktive og sociale elementer i ældres tilværelse.
Der er lavet en pulje, der også er aftalt mellem satspuljepartierne for 2007, hvor der blev sat 12 mio. kr. af til kvalitetsudvikling af hele madområdet.
Og under de seneste forhandlinger om fordelingen af satspuljen blev vi jo enige om at afsætte 20 mio. kr. om året i en årrække netop til at udvikle et aktivt ældreliv.
Der kan man sige, at det selvfølgelig ikke er alle ældre, der uden videre får gavn af de penge, men det er dog så mange penge, at det vil være med til at udvikle nogle ideer, som kan bruges af andre kommuner og ligesom smitte af på hele indsatsen.
Vi ved jo fra andre tilfælde af puljer, at der er gode muligheder for at udvikle ideer ad den vej.
Det er jo nogle initiativer, som ikke bare kommer de ansatte til gavn; det vil også være noget, som forbedrer de ældres og i øvrigt plejekrævende menneskers mulighed for at være selvhjulpne.
Vi ved jo, at hjælpemidler har en meget stor betydning.
Bare sådan en lille meget enkel ting som en rollator, har jo betydet kolossalt meget for, at ældre mennesker kan være selvhjulpne og blive i deres eget hjem og deres eget lokalmiljø i længere tid, end det ellers ville have været muligt.
Så det er jo netop sådan nogle ideer, der kan blive udviklet med den store fond på 3 mia. kr., der er sat af.
Det er jo rigtigt, som ordføreren for forespørgerne, fru Lise von Seelen, siger, nemlig at det er kommunerne, som i stort omfang er den konkrete udfører af lovgivningen.
Det er jo i meget begrænset omfang, at vi vedtager regler herindefra, som gælder for alle ældre borgere og alle kommuner.
Det gør vi, når det gælder de økonomiske forhold folkepensionens størrelse og ældrechecken, og der kan være andre ting.
Kommunernes mulighed for at varetage den opgave er jo blevet forbedret med kommunalreformen, hvor vi har fået nogle større enheder, og hvor hele det vigtige spørgsmål om vedligeholdelsestræning og genoptræning også er blevet samlet i kommunerne.
Og jeg oplever, at der virkelig nu i de her år sker en kolossal opbygning af hele indsatsen i forbindelse med genoptræning og vedligeholdelsestræning.
Der skal ske en vedligeholdelsestræning, en genoptræning, hvis man har været syg eller på anden måde risikerer at blive mindre selvhjulpen.
Vi har også de forebyggende hjemmebesøg, som jo nu har eksisteret i en årrække, og hvor vi kan se, at de er ved at finde et leje, som mange både kommuner, kommunalbestyrelsesmedlemmer og ikke mindst ældre er meget glade for, fordi det jo betyder, at man kan fange problemer og skavanker i opløbet og gøre noget på et tidligt tidspunkt og på den måde sikre, at de ældre forbliver aktive og forbliver i eget hjem og i eget miljø.
Vi kan jo se, at når det handler om en indsats for at skabe sociale aktiviteter, er hele den frivillige verden kolossalt vigtig.
Det gælder ikke mindst de store ældreorganisationer Ældre Sagen og Ældremobiliseringen, som jo er en paraplyorganisation for en lang række pensionistorganisationer og andre.
De laver et kolossalt arbejde og har gennem årene fået betydelig støtte fra Folketinget, ikke mindst gennem de aftaler, der er blevet lavet af satspuljepartierne.
Det er dels sådanne initiativer som besøgsvenner og telefonkæder, dels en lang række andre aktiviteter som møder, foredrag, stavgang, skovture og andre sociale aktiviteter.
Det er også aktiviteter, hvor man kan udnytte de ressourcer og evner, man har, til gavn for hinanden.
Derfor kan man sige, at det at støtte et aktivt ældreliv i høj grad også har noget at gøre med at støtte de initiativer, der bliver taget ude blandt borgerne selv og i deres foreninger.
Det gælder også en del af den indsats, der skal forebygge selvmord, som fru Lise von Seelen omtalte, og hvor vi ved, at nogle af de penge, der er blevet givet ud i lokalområderne, har været brugt til sådan nogle initiativer, og dels er det jo vigtigt, at de kan fortsætte, dels er det jo også vigtigt, at det er noget, som kommunerne tager ved lære af, sådan at det smitter af på den almindelige aktivitet.
Så jeg mener, at hele den politik, der bliver ført, i meget høj grad er indrettet på hele den tankegang, der ligger i forespørgslen, og at vi nu har til gode også at vente på forslagene fra Forebyggelseskommissionen for at se, hvad de kommer med af ideer, som kan inspirere os til en forstærket indsats i hele den måde, vi arbejder på i ældrepolitikken.