runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Kristensen (KF), 2009-04-03:
Jeg har sagt, at jeg har tillid til, at det kommunale system behandler medborgerne, de sygemeldte, på en ordentlig og anstændig måde.
Der blev ikke taget hensyn til den økonomiske del i det, men den økonomiske del i det er netop også et element i det, at man er sygemeldt.
Det økonomiske element ligger i al lovgivning; der er næsten ingen lovgivning, hvor økonomien ikke også spiller ind.
Men sådan som jeg forstår det, er det sådan, at det kommunale system, de professionelle medarbejdere, tager hensyn til netop den svageste, og det er den sygemeldte.
Det vil jeg forfægte, og det vil jeg forfølge, og sådan må det være.
Vi har i dag nogle, der går sygemeldt i 4 og 5 år, og det er ganske enkelt ikke lovgivningen, der er problemet, det er, fordi man ikke i det kommunale system har været ordentligt omkring den pågældende sygemeldte.
Eigil Andersen (SF), 2009-04-03:
Jeg har opfattet det sådan, at Det Radikale Venstre har tillid til mennesker, hvad enten det nu er offentligt ansatte eller borgere generelt.
For mig at se er der i hele det her lovforslag en undertone af mistillid til syge.
Der er en undertone af, at der nok er nogle, som på en eller anden måde snyder, hvis de er langvarigt syge.
Jeg mener, at det er en menneskeret at være syg.
Jeg vil gerne spørge ordføreren, om han mener, at det her lovforslag er udtryk for tillid eller mistillid til mennesker.
Morten Østergaard (RV), 2009-04-03:
Jeg tror, at det, hr. Eigil Andersen udtrykker, sådan set meget godt eksemplificerer nogle af de problemer, vi har i systemet i dag, nemlig at man opfatter det at lade syge gå for sig selv og passe sig selv som den bedste måde at hjælpe dem på.
Det er faktisk ikke situationen, når det gælder de langtidssyge.
Der er det en kæmpe fordel, hvis man kan bevare en vis tilknytning til arbejdspladsen eller nogle af de andre ting.
Det kan være en fordel, at man får en dialog med sit jobcenter eller endnu tidligere med sin arbejdsgiver om, hvordan man kan fastholde en kontakt til arbejdspladsen.
Det mener jeg faktisk ikke er intentionerne bag det her, og jeg tror heller ikke, at LO f.eks. ville have indgået en sådan aftale, hvis man mente, at det var det bærende hensyn.
Men det, man til gengæld kan høre, synes jeg, er en afgrundsdyb mistillid til kommunerne.
Altså, jeg forstår, at Socialdemokraterne, SF og Enhedslisten mener, at kommunerne kun dyrker kassetænkning.
Det synes jeg måske er lidt friskt.
Der er vi i hvert fald mere til en tillidsreform, og det er derfor, at vi bl.a. har arbejdet for at få nogle afbureaukratiserende og forenklende elementer ind, der giver kommunerne lidt mere spillerum til bl.a. at lave telefonisk opfølgning dér, hvor det ikke giver mening at gøre andet.
Eigil Andersen (SF), 2009-04-03:
De her refusionssatser er jo indbygget i lovforslaget, og de betyder jo noget.
Det er, fordi man vil styre kommunerne i en bestemt retning, og det vil også føre kommunerne ud i nogle forkerte afgørelser.
Men apropos Det Radikale Venstres synspunkt om en tillidsreform - sådan blev det vist kaldt - vil jeg gerne stille et spørgsmål til lovforslaget her.
For det her lovforslag rummer jo, selv om der så er fjernet lidt på det sidste, masser af detailregler, tidsfrister og blanketter, og der er også kontrolbestemmelser og refusionsregler i det.
Jeg har opfattet det sådan, at Det Radikale Venstre ønsker at formindske det inden for den offentlige sektor, fordi det ødelægger de offentligt ansattes arbejdsglæde.
Derfor vil jeg gerne bede om en kommentar til, at man altså her giver mindre arbejdsglæde til folk, også til medarbejderne i jobcentrene, ved at spinde dem ind i et nyt, stort regelsæt.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-04-03:
Jeg vil først lige sige, at der ikke findes større økonomiske incitamenter end at få syge gjort raske og få dem i arbejde eller at få arbejdsløse i job.
Der findes i vores systemer ikke større incitamenter for kommunerne end det.
Som vejledning for sagsbehandlerne i jobcentrene er det i bemærkningerne til lovforslaget fastsat, at i sager, hvor sagsbehandleren er i tvivl om, hvorvidt sygeopfølgning med personligt fremmøde er muligt eksempelvis i forbindelse med alvorlige kræftsygdomme eller anden alvorlig sygdom - skal sagsbehandleren kontakte den syges egen læge eller sygehusets læge, før der eventuelt indkaldes til sygeopfølgning.
Sagsbehandleren skal på baggrund af lægens vurdering afgøre, om opfølgningen bør sættes på standby, fordi sygdommen forhindrer opfølgning ved kontakt med den sygemeldte.
Og ved standby forstås i den her forbindelse, at opfølgning sker på baggrund af sagens oplysninger, herunder de lægelige oplysninger, og uden kontakt til den syge.
Jeg har på et møde med Kræftens Bekæmpelse drøftet opfølgningen over for alvorligt kræftsyge og fik opbakning til de ovenfor nævnte retningslinjer for opfølgningen.
Eigil Andersen (SF), 2009-04-03:
Nu er det jo desværre sådan, at beskæftigelsesministeren er danmarksmester i firkantet og umenneskelig tænkning.
Det så vi med hensyn til de fire jobansøgninger, som arbejdsløse skulle sende hver uge, og som ministeren blev nødt til at droppe igen, fordi det simpelt hen var for absurd i forhold til virkeligheden.
Jeg er overbevist om, at der vil være væsentlige dele af det her lovforslag, hvis det bliver vedtaget, som man også vil være nødt til at lave om, fordi det vil have grimme virkninger.
Når der er 65 pct.s refusion fra staten til kommunen, hvis der er aktivering, og kun 35 pct.s refusion, når der ikke er aktivering, er det naturligvis, fordi beskæftigelsesministeren vil lægge pres på kommunerne, for at de skal lave aktivering.
Der er så nogle undtagelsesmuligheder, men der vil jo blive lavet sammenligninger mellem kommunerne, og de, der undtager for mange, vil få at vide, at det skal de holde op med.
Så der er et pres fra beskæftigelsesministeren på kommunerne, som de kommunale medarbejdere er underlagt, og også et pres på den syge.
Hvorfor vil ministeren ikke være med til at arbejde med det her med den sædvanlige refusion, nemlig 50 pct.s statsrefusion, uanset om folk er i aktivering eller ikke er det?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-04-03:
Jamen jeg tror, at hr. Eigil Andersen har misset de senere års erfaringer på det her område.
Alle erfaringer viser, at det at gøre noget hjælper, hvad enten det er i den almindelige beskæftigelsespolitik eller i forbindelse med sygefravær osv.
Og det er jo logik, at det at hjælpe mennesker hjælper.
Det vil vi gerne understøtte, og når man gør noget for at hjælpe mennesker, koster det jo i den her forstand penge - for det er til behandling, det er til psykologhjælp, det er til rygtræning, det kan være til at komme ud i virksomhedspraktik eller til at få et kursus, der kan føre en ud på arbejdsmarkedet.
Alt det koster penge, og selvfølgelig skal kommunerne da have flere penge, når de gør noget, end når de bare ligesom i fru Line Barfods drømmesituation lader folk ligge hjemme og passe sig selv.
Det er da logik, og det er da derfor, at vi med lovforslaget prøver at lave incitamenterne sådan, at de understøtter det, der er det rigtige; og det, der er det rigtige, er at gøre noget for den syge.
Eigil Andersen (SF), 2009-04-03:
Det er noget, som kan arrangeres på helt andre måder, hvis det handler om, at man vil give kommunerne en form for budgetgaranti for de udgifter, de har i forbindelse med aktivering.
Regeringen har bestemt, at kommunernes økonomi er meget, meget smal; masser af kommuner skal spare i forvejen.
Så vil jeg sige, at alt det her bliver fremstillet, som om det skal være en hjælp, men hvorfor dog så ikke yde den hjælp og give kommunerne en budgetgaranti, men stadig væk fastholde den samme refusionsprocent?
Så vil kommunerne ikke blive presset til at aktivere de syge i nogle urimelige timer med noget urimeligt arbejde.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-04-03:
Det er, fordi vi meget gerne vil sikre, at der gøres noget for de syge, og at pengene ikke bare kommer ind i kommunekassen, og at man ikke, hvis man så ikke gør noget, scorer en gevinst fra kommunens side.
Der er en meget, meget enkel logik i det her forslag, som jo heldigvis så understøttes af de praktiske erfaringer.
Jeg synes, at det, fru Line Barfod siger, er noget selvmodsigende.
Kommunen gjorde jo noget i det tilfælde.
Så her gjorde kommunen noget, og det er jo også det, vi gerne vil belønne med det her forslag.
Jeg vil i det hele taget sige, at jeg synes, vi skal have en anden tilgang til det her end at sige, at vi vil straffe folk.
Jeg tror, al erfaring viser, at når man lader syge mennesker sejle deres egen sø, er der en risiko for, at de bliver udstødt, og det er jo det syn, vi skal have lavet om.
Jeg hører hele tiden fru Line Barfod, men det er jo den sædvanlige sang fra Enhedslisten: Bare lad dem være!
Bare lad dem være!
Men det vil vi ikke acceptere.
Vi vil gå ind at sikre, at systemet hele tiden gør det fornuftige, og det fornuftige er at prøve at få folk tilbage til arbejdsmarkedet.
Jeg kan bekræfte, at det her lovforslag ikke tilsigter nogen ændringer af serviceloftet.
Thomas Adelskov (S), 2009-04-03:
Tak for det.
Jeg fik ikke svar på det allerførste spørgsmål, jeg stillede.
Det første spørgsmål gik på, om ministeren kunne bekræfte, at det er kommunen, der til syvende og sidst afgør, om man skal aktiveres, og ikke, som hr. Bent Bøgsted stod og sagde i Folketingssalen, at man kan ringe til egen læge og det så er lægen, der tager stilling til, om man skal deltage i aktivering.
Line Barfod (EL), 2009-04-03:
Jeg ved, når jeg snakker med mange af dem, at der er rigtig mange, der har det meget dårligt med de regler, de skal sidde og administrere, og den måde, de skal administrere dem på.
Men jeg ved bare også fra alle de andre områder, hvor man også har indført den her mistænkeliggørelse og pisk af nogle af de mennesker, der har det allersværest i vores samfund, at det er det, der sker.
Det er det, reglerne og hele tankegangen fra øverste politiske hold lægger op til, nemlig at de mennesker, der er afhængige af systemet, dem, der pludselig har fået brug for hjælp efter måske et langt arbejdsliv, hvor de aldrig før har haft brug for hjælp, nok bare vil nasse på systemet og ikke selv har en interesse i hurtigst muligt at få det bedre og komme på arbejde igen.
Så derfor: Hvis man har den store tillid til, at kommunerne tænker menneskeligt, forstår jeg ikke, vil jeg sige til fru Marion Pedersen, at Venstre så ikke lader være med at lave det her refusionssystem, hvor kommunerne bliver straffet, hvis ikke de tvangsaktiverer, men tværtimod tror på, at kommunerne vil tænke menneskeligt og derfor hjælpe folk.
Thomas Adelskov (S), 2009-04-03:
Jeg har et par konkrete spørgsmål til ministeren om lovforslaget.
Det første vedrører, at hr. Bent Bøgsted i sin ordførertale og i den efterfølgende debat sagde, at det var sådan, at man kunne ringe til den sygemeldtes læge, og så var det den sygemeldtes læge, der afgjorde, om den sygemeldte nu skulle deltage i aktivering eller ej.
Jeg skal bare bede ministeren om at bekræfte, at det ikke er tilfældet, men at det, der ligger i lovforslaget, rent faktisk er, at det er kommunen, der til syvende og sidst afgør, om man skal deltage i aktivering, og ikke ens egen læge.
Det andet spørgsmål går på serviceloftet ude i kommunerne.
Er det ikke rigtigt, at hvis kommunerne ansætter nogle flere mennesker til at hjælpe syge hurtigt tilbage på arbejdsmarkedet, til at hjælpe syge, sådan at de kan komme i gang med nogle rigtige projekter, vil det betyde en forøgelse af kommunernes udgifter, så det på grund af det serviceloft, man har lavet over for kommunerne, ender med, at de f.eks. må ud og afskedige personale i daginstitutioner eller i ældreplejen for at kunne holde aftalen med regeringen?
Line Barfod (EL), 2009-04-03:
Problemet er jo, ligesom med det ulovlige forsøg, ministeren har iværksat, at hvis folk ikke møder op til den tvangsaktivering, de får fra kommunen, mister de deres sygedagpenge.
Og hvis kommunerne ikke tvangsaktiverer folk, mister de en stor del af deres refusion, og så risikerer de at skulle ud at skære ned på børnehaver, plejehjem osv. Jeg havde f.eks. på et tidspunkt en klient, som havde en voldsom depression og samtidig et alkoholproblem, og som simpelt hen ikke var i stand til at komme ud af sit hjem.
Han lå derhjemme, mens skraldebunkerne voksede om ham.
Kommunen sagde til ham: Du skal gå til noget behandling.
Men han var bare så syg, at han ikke var i stand til at gå hen til den behandling.
Tror ministeren ikke, at det havde været bedre, hvis man også havde en opsøgende indsats, hvis man også gjorde noget for at hjælpe de mennesker?
Der er altså nogle, der har den type psykiske sygdomme, hvor det ikke hjælper, at kommunen bare fuldstændig kan slippe for at gøre noget og stadig får den høje refusion, hvis de bare tager indkomsten fra folk, i stedet for faktisk at sikre det, der kunne hjælpe, så folk fik en behandling og blev stand til at komme tilbage på arbejdsmarkedet, for det gør man jo ikke, når man mister sin indkomst.
Jeg har ikke sagt et ord om at snage; det ved jeg slet ikke hvor fru Marion Pedersen har fra.
Jeg synes, det er rigtig, rigtig godt, hvis folk får muligheden for at komme på arbejde, også selv om det kun er nogle få timer om ugen, hvis det er det, de kan magte, og hvis man kan indrette arbejdspladsen, så det kan lade sig gøre.
Det synes jeg er rigtig, rigtig godt og rigtig, rigtig vigtigt.
Jeg synes, det er rigtig godt, at der er en række kommuner, der gør en indsats - det er derfor, jeg fremhæver SYFO-projektet i Københavns Kommune.
Jeg har været ude at besøge det og har hørt fra folk, at det fungerer, at det er rigtig godt.
Der ser man netop på, hvordan mennesker kan fastholdes i deres arbejde, og hvordan man kan indrette arbejdspladsen, så de kan være der.
Men jeg forstår ikke, at hvis fru Marion Pedersen og Venstre har den opfattelse, at kommunerne kun gør en indsats for at holde folk i gang og hjælpe dem, fordi de bliver straffet økonomisk, såfremt de ikke gør det, hvorfor laver man så ikke også differentierede refusionssatser på folkepensionen?
Thomas Adelskov (S), 2009-04-03:
Nu er det jo lige pludselig blevet til sådan en debat om at have tillid til medarbejderne ude i kommunerne.
Altså, de, der må have tillid til medarbejderne ude i kommunerne, er vel dem, som siger: Ja, giv dem nu den høje refusion, når de laver noget, og ellers hold det fast på 50 pct., som det er i dag - i stedet for, som regeringen gør, at argumentere med, at kommunerne altså kun kan finde ud af at aktivere og hjælpe de syge, hvis vi økonomisk straffer dem.
Marion Pedersen (V), 2009-04-03:
Til den der med, at vi mistænkeliggør folk: Det er stadig væk en lov, som skal hjælpe de syge og ikke noget som helst andet.
Det er klart, at kommunerne skal kompenseres på en anden måde, når de gør en aktiv indsats, fordi det koster mere at være aktiv end passiv og bare lade folk sygne hen.
Leonardo da Vinci har engang sagt, at den, der ikke kan, hvad han vil, må ikke det, han kan.
Sådan som jeg opfatter det, som ordføreren siger, virker det, som om den syge, der gerne vil på arbejde 1 eller 2 timer om ugen eller 1 eller 2 timer om dagen, ikke må, selv om han gerne vil og kan, fordi det så med den lov, vi gerne vil indføre nu, er sådan, at ordføreren føler, at vi snager og unødigt belaster den syge.
Den holdning forstår jeg slet ikke.
Det er ikke den holdning, jeg normalt ser fra fru Line Barfod.
Line Barfod (EL), 2009-04-03:
Jeg har aldrig forstået, hvorfor nogle mener, at kærlighed kommer bedst til udtryk ved et kraftigt klask, og at tillid kommer bedst til udtryk ved, at man straffer folk, såfremt de ikke gør, som man gerne vil.
Jeg tror på, at tillid kommer bedst til udtryk ved, at man faktisk viser folk tillid, giver dem ansvar og kompetence, giver dem de redskaber, der skal til, for at bruge den kompetence, de har, så de kan leve op til det ansvar, de får.
Det er min erfaring, at det løfter folk sig af.
Det er også min erfaring, at det også hjælper nogle af de mennesker, der er mest udsatte; ikke kun dem, der sidder i kommunerne som sagsbehandlere, men også de mennesker, som er på kontanthjælp eller på sygedagpenge eller andet.
Hvis de vises tillid og får ansvar for deres egen situation og får muligheden for at gøre noget ved den, er det min klare erfaring fra mit arbejde som advokat, at de så gør utrolig meget for at leve op til det.
Jeg synes, man skulle prøve at hjælpe folk op i stedet for at tro, at de her mennesker har bedst af pisk.
Line Barfod (EL), 2009-04-03:
Det kan godt være, at det er for vidtrækkende for ministeren at se forskellen på at se på sygefravær og at se på det store problem, vi har med udstødelsen.
Jeg mener, at det store problem, vi har i Danmark, og som der virkelig er behov for at gøre en indsats i forhold til, er de flere hundrede tusinde mennesker, der er udstødt fra arbejdsmarkedet, og de 10.000-15.000, der bliver udstødt hvert eneste år, hvor det offentlige jo er en storleverandør af mennesker, der bliver udstødt fra arbejdsmarkedet.
Det er sådan set det, jeg taler for.
Så mener jeg, at man skal give kommunerne pengene til den indsats.
Man kan bare give kommunerne penge og samtidig give dem nogle opfordringer til, hvordan man gør, altså komme med nogle rigtig gode eksempler på, hvad det er, der skal til, i stedet for at sige, at det, der sker, jo reelt er, at man straffer de kommuner, der ikke tvangsaktiverer, og der ikke pisker de syge.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-04-03:
Jeg er helt uenig i fru Line Barfods beskrivelser af, hvad det er, vi gør ved lovforslaget.
Jeg er enig i problemformuleringen, nemlig at der sker en for stor udstødelse fra arbejdsmarkedet, og at det er det, der bør give os politikere anledning til bekymring.
Det er jo også derfor, lovforslaget handler om, at der tidligt skal være en samtale om, hvad man gør nu, det er derfor, at vi indfører en mulighedserklæring, og at arbejdsgivere og den syge kan tale om, hvordan man kan bevare en tilknytning på arbejdspladsen, og det er jo derfor, at vi belønner og siger, at når en kommune så gør noget, skal de selvfølgelig have flere penge, end hvis de ikke kan gøre noget.
Jeg tror faktisk, at det er logik for de fleste mennesker, der følger den her debat, at når man gør noget - det betyder, at man går til psykolog eller rygtræning eller kommer i virksomhedspraktik eller et eller andet koster det kommunen noget, og derfor skal kommunen da også have flere penge i de perioder.
Jesper Langballe (DF), 2009-04-14:
Det var sådan en revy over alt, hvad Dansk Folkeparti er uenig med SF om.
Det er jo sådan set ikke så mærkeligt, at der er temmelig mange ting, vi er uenige med SF om.
Men så siger hr. Jesper Petersen: Når det drejer sig om nummerplader, så kommer der mange fra Dansk Folkeparti i Folketingssalen.
Jeg synes nu egentlig, at spørgsmålet er, om det ikke er de andre partier, der har sendt for få.
Altså, er det virkelig et helt jordskred, hvis der sidder flere under en folketingsdebat end de her syv forkølede ordførere?
Er det fuldkommen ligegyldigt, om vi fra flagstænger eller på nummerplader har dannebrog eller hagekors eller hammer og segl eller trikolore eller EU's stjernekrans?
Henrik Brodersen (DF), 2009-04-14:
Jo, men der er jo EU-jublere i alle lande, og de har så haft held med at trække det her symbol ned over dem, som måske er knap så EU-venlige.
Jeg anerkender da SF's holdning til, at nummerpladen skulle være neutral.
Når vi så har fremsat det her forslag, er det jo netop for at få en, hvad skal man sige, værdikamp om, at når man skal påduttes at køre med en EU-nummerplade, kunne man lige så vel have det nationale symbol.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor Socialistisk Folkeparti ikke kan gå med til, at man også havde den mulighed.
Jesper Petersen (SF), 2009-04-14:
Det handler jo igen om den her diskussion om den praktiske funktion, som nummerpladen har.
Vil man være fri for at have EU-symbolet på sin nummerplade, kan man blive det.
Jeg vil opfordre til, at der bliver en grundig information, når man udskifter sin nummerplade, eller når man køber en ny bil, så det i hvert fald ikke er, fordi folk ikke er klar over, at de har valget, at de ender med at have et EU-symbol på deres nummerplade.
Mange vil tage det som noget helt naturligt, at sådan er det.
De, der vil være fri, kan blive det, og det synes jeg at de skal blive ved med at have muligheden for.
Jeg synes, det er glimrende, at Dansk Folkeparti er debatlystne og stiller op til en diskussion her; det skal de endelig gøre.
Jeg bemærkede bare, at jeg synes, der er problemstillinger, som er væsentligere end det her, men nuvel, nu tager vi diskussionen.
Nej, selvfølgelig er symboler ikke ligegyldige, og derfor kan man så heldigvis også blive fri for EU-symbolet på sin nummerplade, hvis man vil det.
Jeg synes, EU har haft alt for travlt med at gå op i symboler.
I tidligere forfatningsudkast havde man alt muligt med om flag og flagdage og hymner, der skulle afsynges, og bestemte dage, der skulle fejres overalt i Unionen.
Men det her er altså et praktisk spørgsmål om nummerplader.
Og når det, der hentydes lidt til, også er, om folk f.eks. holder op med at være kritiske over for EU eller over for ting, der bliver besluttet i EU, fordi man kommer til at køre rundt med et EU-symbol på mange danske nummerplader, så må jeg sige, at jeg ikke tror, det er sådan.
Heldigvis har jeg også kunnet konstatere, at man ovre i Sverige har sagt nej til euroen, og at man i Irland har sagt nej til en forfatning, som de der mente ikke var god nok, og det har de jo altså gjort, selv om de har haft de her nummerplader.
Så jeg tror nok, at vi skal blive ved med at have en god diskussion om, hvorvidt de ting, der kommer fra EU, er rigtige eller forkerte, og om de ting, vi selv er med til at lave i EU, er rigtige eller forkerte - og den vil SF selvfølgelig også deltage i.
Vi synes ikke, at man skal have en overdreven udbredelse af EU-symbolet og forbeholder os også ret til at være kritiske over for ting, som er besluttet på EU-niveau.
Men her er det nummerpladen, og på den kan man så fravælge symbolet, hvis man ikke vil have det.
Ja, egentlig burde vi bare have beholdt den plade, vi har i dag.
Jesper Langballe (DF), 2009-04-14:
Jeg synes, der er noget tiltalende ved hr. Jesper Petersens symbolskepsis og måske sådan lidt - det fornemmer jeg - hr. Jesper Petersens anelse om, at den danske befolkning er ved at brække sig over EU-symboler.
Den danske befolkning vil jo ikke samles syngende omkring en flagstang, hvor man hejser en stjernekrans, og den danske befolkning vil ikke stå i kor og synge Freude, schöner Götterfunken.
Så jeg synes, det er udmærket med en vis reservation over for det der.
Men det, jeg ikke kan forstå, er, at hr. Jesper Petersen så bliver ved med at gentage regeringens snak om, at man sagtens kan blive fri, at man jo bare kan vælge, at det ikke skal være på.
Det er jo ikke det, der er spørgsmålet.
Det, vi spørger om, er: Hvorfor kan man ikke vælge dannebrog?
Hvorfor skal det eneste tilladte symbol, når der er et symbol, være stjernekransen?
Jesper Petersen (SF), 2009-04-14:
Det anerkender andre EU-lande, sådan at man har lov at køre rundt med den nummerplade uden det ovale klistermærke i bagruden.
Jeg kan forstå, at der er nogle grupper af bilister, f.eks. hos FDM, som har efterlyst, at man kunne få den her nummerplade.
Den mulighed synes jeg man skulle give dem, men lade det være den samme plade, som det har været hidtil, på de danske biler.
I forhold til den anden diskussion ved jeg ikke, hvor meget opkastfornemmelse der er, men i hvert fald en vis irritation hos nogle over, at EU-symbolet er så udbredt, og det, jeg hæfter mig ved, er, at man kan få lov at vælge det fra, og at der skal gives en grundig information om, at man kan det.
I virkeligheden tror jeg, at de, som gerne vil have endnu mere integration i EU, gør sig selv en bjørnetjeneste ved at gå så meget op i symbolikken i stedet for at komme med løsninger på de problemer, som de europæiske lande står over for.
Jeg tror også, at vi som folkestyre gør klogt i at sørge for først og fremmest at diskutere de væsentlige problemer omkring finanskrise og arbejdsløshed frem for at bruge timevis af folkestyrets debat på nummerplader - ærlig talt.