Alex Ahrendtsen (DF), 2014-12-02:
Formålet med forslaget er at mindske frafald i ungdomsuddannelserne, og det kan vi kun bifalde.
Men måden, det bliver gjort på, kan vi ikke støtte, og for at man kan forstå baggrunden for dette, vil jeg lige sige et par ord om taxametersystemet.
I det danske uddannelsessystem får uddannelsesinstitutionerne penge pr. elev, og i sin rene form er det en god ordning.
Den er enkel, den er grundlaget for selveje og decentralisering, og så gør den institutionerne økonomisk ansvarlige.
På ungdomsuddannelserne består taxametrene af en lang række forskellige taxametre, og problembørnene her er incitamentstaxametrene som f.eks. internationaliseringstaxameteret og færdiggørelsestaxameteret.
De tvinger til en bestemt adfærd.
Færdiggørelsestaxameteret gør f.eks., at man får penge for elever, der bliver færdige.
På universiteterne er taxameteret udelukkende et færdiggørelsestaxameter – heraf de store problemer med det.
På ungdomsuddannelserne fylder dette taxameter dog kun en fjerdedel.
Taxametersystemet i sin rene form er godt nok, men DF vil af med incitamentstaxametrene, fordi de skævvrider systemet.
Vi vil derfor have kigget systemet efter i sømmene.
Det kan undre, at regeringen fremsætter lovforslaget, for i kommissoriet til analysen af ungdomsuddannelsesområdet indgår en forenkling og omlægning af taxameterstrukturen, og om den kan bidrage til mere hensigtsmæssig uddannelsesadfærd.
Hvorfor i alverden sætter man så et socialt taxameter i gang, inden analysen er færdig næste år?
Det må ministeren gerne svare på.
Det sociale taxameter er et incitamentstaxameter: Man vil give flere penge til uddannelsesinstitutioner med mange elever, der er frafaldstruede, og de skal tages fra de uddannelsesinstitutioner, hvor der ikke er så mange.
Det er for så vidt rigtigt nok, at grundskolekaraktererne viser, hvem der er frafaldstruede.
Tænketanken DEA har f.eks. vist, at har man et snit på 2, er der 40 pct.s risiko for at falde ud af gymnasiet, mens tallet kun er 10 pct. ved et snit på 7.
Hensigten med lovforslaget er, at institutionerne ved hjælp af det sociale taxameter får flere penge til indsatser over for frafaldstruede elever.
Det er jo ædelt, og det er nobelt, men man gør et indviklet system endnu mere indviklet, og man indfører endnu et incitamentstaxameter.
Det finansieres ved at omlægge undervisningstaxameteret.
Det er selvfølgelig godt, at erhvervsskolerne får lidt flere midler, fordi de netop har mange frafaldstruede.
Hvad vil Dansk Folkeparti så gøre?
Vi foreslår i stedet et øget grundtilskud til institutioner med sociale udfordringer.
Der findes allerede et grundtilskud til institutioner, der ligger ude på landet.
Det er et afprøvet system.
Gymnasier har f.eks. et udkantstilskud, og ude i kommunerne er det helt normalt, at nogle skoler har mere at gøre godt med end andre, f.eks. mindre landsbyskoler eller skoler i socialt belastede kvarterer.
Jeg vil lige understrege, at det skal ske som en omfordeling inden for sektoren.
Det er ikke nye penge.
Til sidst vil jeg sige, at ministeren meget gerne må svare på, om hun synes, det er i orden ikke at sende lovforslaget i høring.
I vore øjne er det under al kritik.
Dansk Folkeparti kan ikke støtte lovforslaget.