Steen Gade (SF), 2008-04-23:
I SF er det en sag, vi har forfulgt i mange år, og jeg synes, at man skal tage det ganske alvorligt, at vi faktisk i en række år ikke har været særlig optaget af at påtage os ansvaret for, hvordan vi forvalter vores pensionskapital.
Man kan sige det sådan, at i gamle dage var der sådan nogle kapitalister med hat, men nu er vi jo alle sammen blevet kapitalister via vores pensionskasser.
Og problemet har jo været, at pensionskasserne rent faktisk ofte - tidligere i hvert fald - næsten udelukkende gik efter profit.
Det var bare bundlinje og ikke andet.
Der kan man vel sige, og det må en SF’er godt sige, at der indimellem har været en kapitalist, der ikke kun så på bundlinjen, men så lidt længere frem.
Det er faktisk et af de store problemer, vi står med her.
Det er både en dynamisk del og en del af demokratidiskussionen, og det er en del af diskussionen om, hvordan vi alle sammen forvalter den pensionskapital, som vi har i fællesskab.
Sidst havde jeg indkaldt erhvervsministeren til et samråd i Erhvervsudvalget, og det, jeg fokuserede på, var at få det, som Erhvervsministeriet er i gang med, gjort mere bindende og mere sikkert end det, jeg i hvert fald indtil nu har hørt der er lagt op til.
Det var at sige: Kunne man ikke lave en aftale med hele branchen - og det mener jeg faktisk en minister kan - som ville være frivillig, men hvor der var lagt det pres på, at branchen godt vidste, at det kunne være, at der blev lovgivet en dag?
Det er det, jeg egentlig synes man skal gøre.
Det er mit bedste forslag til, hvordan vi får de sidste med, som hr. Jacob Jensen sagde.
For Venstres ordfører sagde: Vi ønsker at få de sidste med.
Og hvis det i virkeligheden er det, der er diskussionen, synes jeg, at det vigtigste her måske ikke er at afvise et eller andet forslag, fordi der er nogle dele af det, man ikke er enig i, men at bruge lejligheden til i udvalgsarbejdet at skrive en beretning og finde ud af, hvor meget vi faktisk er enige om her - når ministeren skal i gang med at skrive ned.
Jeg synes, hr. Orla Hav kom godt i møde ved at sige, at Socialdemokratiet vil være med til én del af det, noget, der åbner mere op for åbenhed, og at det skulle være obligatorisk.
Det ville da være godt, også at ministeren blev udstyret med et mandat her i Folketinget, som kunne være lidt bredere, om, at vi egentlig synes, at alle pensionskasser burde indgå en sådan aftale.
Så kunne det godt være, at der var nogle få, der ikke ville, men så kunne vi jo lave den åbenhed, så det blev totalt tydeligt.
Dermed har jeg ikke taget afstand fra hr. Frank Aaens forslag.
Der er nogle af de andre ordførere, der har fremstillet det, som om det var detaljerede forskrifter, men det er rent vrøvl, for det er overskrifter, og derfor synes jeg faktisk, at det er et rimelig godt forslag, og det behøver sådan set ikke at blive behandlet som sådan et outreret forslag, for det er det ikke.
Men jeg synes, at vi alle sammen, hvis vi ikke på anden vis kan løse det med, at alle er med, og at man lever op til de her helt banale overskrifter, kunne blive enige om noget, der var stærkere end det, som ministeren lagde op til, men måske ikke er helt derhenne, hvor vi skrider til lovgivning nu.
Vi ved også godt, at vi ikke kan få vedtaget lovgivning i den her runde.
Men ministeren er jo ikke færdig med sin handlingsplan, og jeg synes, at jeg hermed vil opfordre til, at det bliver lidt mere sikkert end det, han har sagt.
Dermed har jeg også anerkendt, at vi jo er længere, end vi har været før.
Selv om de gjorde det frivilligt, var det under sådan stærkt mediepres og politisk pres.
Og i dag er folk jo glade for det, ligesom alle, er jeg sikker på, vil være glade for, at de pensionskasser, de vælger, ligegyldigt hvem det er, har en profil på de områder, som er nævnt her.
Så vil de jo ikke være ens, som hr. Jacob Jensen siger, og det er jo rigtigt nok.
De skal bare være åbne og synlige, så man ved, hvad man har at vælge imellem.
Der er jo ingen, der taler om at give folk byrder.
Det er jo en fordel for virksomhederne, og nu taler jeg altså om pensionskasserne.
Vi tror vel på nuværende tidspunkt fra højre til venstre side i Folketingssalen - det gjorde vi ikke for 10 år siden - på, at det også er en økonomisk fordel.
Det er dejligt, at vi er kommet så langt.
Det, jeg bare leder efter, er, hvorfor det ville være et fuldstændigt skifte, hvis ønsket om, at alle kommer ombord, blev formaliseret, ved at erhvervsministeren inviterede dem alle sammen og spurgte: Kan vi lave en bindende aftale om, at de her fem hovedpunkter lever I alle sammen op til?
Det er jo altså etiske overskrifter, vi snakker om, og om, hvorvidt de kan tilslutte sig de og de ting.
Det er ikke konkrete ting, for det skal de jo selv afgøre, men det er de ting om, at der er åbenhed, at der er information direkte til medlemmerne, som hr. Orla Hav nævner.
Det er jo ikke en væsensforskel, som det bliver fremstillet i debatten, mellem det, vi er nogle, der siger her, og så det, som ministeren siger.
Kan Det Konservative Folkeparti ikke godt se, at vi godt kunne gøre det lidt bedre og dermed fremme den her sag noget mere, hvis det er det, der er formålet?