runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jeppe Mikkelsen (RV), 2014-12-18:
Jamen jeg aner da ikke, hvad det er, jeg skal sige ja eller nej til her i Folketingssalen.
Skal jeg sige ja til, at nogle andre på vegne af os sidder og udfærdiger de strikse regler, som jeg så skal godkende, for at man i to politikredse må gå ud og massivt øge overvågningen i det offentlige rum?
Det er ganske vist i en begrænset periode på 1 år, men det synes jeg da heller ikke er okay.
Det må jeg bare sige.
Og ja, i den ene halvdel af beslutningsforslaget, som sjovt nok kun er på en side, står der noget om det.
Det er altså ikke et ret langt beslutningsforslag, og det er ikke ret grundigt beskrevet.
Hvis det var det, ville jeg måske have set på det med andre øjne, men det er det ikke på nuværende tidspunkt.
Og hvis jeg stemte for det her beslutningsforslag, ville jeg intet vide om, hvad konsekvensen så egentlig ville blive.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2014-12-18:
Jeg synes måske, at der har udviklet sig en lidt uværdig debat om det her beslutningsforslag.
Det er fair nok, hvis man er uenig og ikke synes, at der skal være kropskameraer, men vi har jo faktisk en lang tradition for at kunne finde sammen om ting og lave udformninger af ting, hvis ellers vi synes, det er en god idé.
Så man kunne måske forholde sig til, om det var en god idé eller ej, og lade være med at grave sig ned i nogle nørdede detaljer, som jeg egentlig synes at De Radikale gør.
Politiet bruger jo allerede de her kameraer i dag.
De har kropskameraer i dag.
Derfor synes jeg da egentlig, at det kunne være meget fornuftigt at afklare med en forsøgsordning, om vi kunne høste nogle af de positive gevinster, der er.
Jeg er enig i, at man ikke kan sammenligne politiet i Danmark og USA, men der er jo også positive erfaringer fra London, som jeg tror vi erfaringsmæssigt vil sige ligger noget tættere på den danske polititradition end USA.
Jeg synes jo, at det her ville kunne medvirke til at give både borgerne og politibetjentene en bedre retsstilling, en bedre retssikkerhed, fordi man rent faktisk kan dokumentere, hvad det er, der sker.
Og så synes jeg egentlig også, at det er meget positivt, at antallet af klagesager falder, fordi vi måske skærer nogle fra, som ikke har rent mel i posen, mens man i resten af sagerne, hvor der rent faktisk er noget, så vil kunne gå efter det.
Jeg synes, Enhedslisten har prøvet at finde nogle lidt kloge løsninger på den her udfordring, men jeg anerkender, og jeg kan jo høre på debatten, at man simpelt hen er imod ideen.
Det er fair nok, men så lad os sige det i stedet for at grave os ned i nogle nørdede detaljer, for vi ved jo udmærket godt, at hvis der var en opbakning til ideen, så kunne vi sådan set også komme overens om det.
Vi synes, det kunne være fint med en forsøgsordning, og så kan vi jo bagefter tage stilling til, om det er noget, man burde gøre mere permanent.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2014-12-18:
Dette er et beslutningsforslag, som indeholder et dilemma.
I hvert fald for et parti som Liberal Alliance.
Vi er på den ene side ikke særlig begejstrede for mere overvågning i det offentlige rum.
På den anden side er det også meget væsentligt for os, at der selvfølgelig altid er en sikkerhed for, at myndighederne behandler borgene korrekt, især når der er tale om myndigheder, som har en magtanvendelse at udøve.
Faktisk skaber det her forslag en svær situation, for hvis man skal sige ja, er man på et eller andet plan nødt til at gå på kompromis med det ene af principperne.
Det er man jo sådan set også, hvis man siger nej, selv om det i den her debat lidt fremstår, som om det ikke forholder sig på den måde.
Det betyder også, at vi i Liberal Alliance ikke på nuværende tidspunkt ved, om der sådan rent generelt bør være kropskameraer på politifolk eller ej.
Det har vi ikke fastlagt en holdning til.
Og derfor er vi utrolig glade for det beslutningsforslag, som Enhedslisten har fremsat.
For det vil betyde, at man i to politikredse vil få lov til at lave et 1-årigt forsøg, og efter det år kan vi så tage en dialog om, hvad fordelene og ulemperne var, hvordan det forholdt sig til spørgsmålet om overvågning, og hvordan det forholdt sig til spørgsmålet om at sikre bedre rammer for offentligt ansatte, der har ansvar for magtudøvelse.
Jeg tror faktisk ikke, det er så let og så firkantet, som jeg synes det er fremgået af store dele af den debat, vi har haft i dag.
Derfor synes vi, det her beslutningsforslag er en god idé, og jeg vil gerne rose Enhedslisten for, at der i bemærkningerne til beslutningsforslaget netop er gjort opmærksom på, at der er en række udfordringer omkring, hvordan det skal foregå, som man rent faktisk har forholdt sig til.
Hvis man ikke havde gjort det, havde meget af den kritik, der har lydt her fra talerstolen i dag, været berettiget.
Men det har man gjort, og derfor er kritikken jo uberettiget.
Liberal Alliance kan støtte beslutningsforslaget, og vi forestiller os, at man – hvis der havde været flertal for det – også kunne have haft en dialog med regeringen om den nærmere udformning af nogle af de detaljer, som folk har sat spørgsmålstegn ved.
Charlotte Dyremose (KF), 2014-12-18:
I Det Konservative Folkeparti kan vi ikke støtte forslaget, som det foreligger på nuværende tidspunkt, men vi er enige i, at videooptagelser kan være en fordel i en række situationer.
Det vil være meget værdifuldt med videooptagelser til dokumentation af et hændelsesforløb.
Vi kender det jo allerede i dag fra visse af færdselspolitiets køretøjer, som har påmonteret et kamera.
Videooptagelser kan også være med til at afdække eventuelle klagesager, hvor det meget hurtigt vil kunne dokumenteres, hvad der egentlig skete.
Derfor bruger politiet også allerede i dag videoovervågning ved større aktioner med mange deltagere.
Man kan også nemt forestille sig, at ballademagere vil holde igen, hvis de ved, at deres optræden og adfærd bliver videooptaget, og dermed kan det skåne politifolkene for både verbale og fysiske overgreb.
Der er således mange positive sider ved videooptagelser.
Men inden der startes en forsøgsordning, er der nogle ting, som skal afdækkes grundigt.
Det ønsker vi, inden vi vil tage endeligt stilling.
Og nogle af de udfordringer, der skal afdækkes, har flere også været inde på: Hvilke betjente skal bære de her kameraer?
Hvornår skal kameraerne være tændt?
Er der situationer, hvor det ville være direkte krænkende for borgerne at blive optaget, f.eks. i situationer med afhøring af ofre eller underretning af pårørende ved dødsfald?
Skal kameraerne være tændt under afhøringer?
Hvad kan og må optagelserne bruges til?
Skal der være adgang til aktindsigt?
Hvor længe skal optagelserne gemmes?
Hvordan med politifolkenes retssikkerhed ved f.eks. tjenestemandssager eller personsager?
Der er mange udestående spørgsmål, som skal afdækkes, inden der kan tages skridt til at indføre en forsøgsordning.
Når der er et godt grundlag at træffe beslutning på, vil vi fra konservativ side gerne se på forslaget igen.
Så en opfordring fra vores side vil være ikke at starte en forsøgsordning, men gerne at få en afklaring af alle de udestående spørgsmål og derefter, når vi har den afklaring, at tage politisk stilling til, om det så er det rette grundlag at starte en forsøgsordning på.
Det er korrekt forstået.
Vi synes, det kunne være interessant, men vi mener, det er vigtigt, at vi politisk tager stilling til, hvad en sådan forsøgsordning indebærer, og hvad rammerne er for den, før vi tager stilling til, om vi skal lave forsøgsordningen.
Altså, vi ønsker ikke at give carte blanche til, at nogle finder ud af det, og at man så sætter den i gang.
Vi mener, det er vigtigt, at vi politisk tager stilling til, hvad det så er, det her materiale bliver brugt til.
Pernille Skipper (EL), 2014-12-18:
Undskyld, men jo, der står, at der skal nedsættes en styregruppe, som skal udforme retningslinjer forud for forsøget.
Styregruppen skal tilrettelægge rammerne for forsøget og fastsætte nærmere regler om adgangen til og opbevaring og sletning af optagelser fra kropskameraerne.
Sådan fortsætter det hele vejen ned igennem.
Hele den ene halvdel af bemærkningerne til beslutningsforslaget tager netop højde for, at der skal fastsættes nogle meget, meget stramme regler, før man overhovedet går i gang.
Altså, jeg har ikke påstået, man ikke skal lave strikse regler.
Det er det, hele den ene halvdel af forslaget handler om.
Kan ordføreren ikke bekræfte det?
Jeppe Mikkelsen (RV), 2014-12-18:
Det kan vi da sagtens.
Og jeg køber ikke argumentet om, at bare fordi det er en forsøgsordning, skal man ikke lave nogle stramme regulatoriske bestemmelser om, hvor man må benytte kameraerne, hvor længe optagelserne skal opbevares og sådan noget.
Det køber jeg altså ikke.
Man kan da godt lave en forsøgsordning og samtidig lave visse restriktioner på, hvordan overvågning må benyttes.
Det kan man da sagtens gøre.
Og så kan man efterfølgende evaluere på, om de restriktioner er fornuftige eller ej, om de har den kvalitet, som de skal have, og som politiet og folk, der har følt, at de var udsat for et overgreb, de ikke skulle have været udsat for, mener de skal have.
Men det står der bare ikke noget om i beslutningsforslaget.
Der er ikke noget om, hvor længe optagelserne skal opbevares, og der står ikke noget om, om der er særlige tilfælde, hvor man ikke må benytte dem.
Trine Bramsen (S), 2014-12-18:
Så vil jeg sluttelig bare sige, at jeg sådan set synes, det er lidt absurd, at vi her i dag i Folketingssalen fra partier, der normalt er imod øget overvågning, behandler et forslag, der skal sikre permanent overvågning i det offentlige rum af såvel medarbejdere som borgere, der jo også vil blive en del af den her overvågning.
Pernille Skipper (EL), 2014-12-18:
Tak til hr. Peter Skaarup.
Jeg vil gerne lige prøve at forstå helt præcist, hvad det er, Dansk Folkeparti mener.
Dansk folkeparti mener, det er o.k., at politiet bærer kropskamera, når det handler om, at politiet skal overvåge borgerne, men når kropskameraet har til formål, at borgerne får mulighed for at kigge politiet efter i kortene, er det ikke så godt.
Peter Skaarup (DF), 2014-12-18:
Nej, jeg tror nok, at fru Pernille Skipper måske ikke har hørt helt godt efter der.
Altså, når vi går ind for videoovervågning til at bruge som et kriminalpræventivt redskab, men også til at afsløre kriminelle, er det karakteristiske jo netop, at det skal foregå i det offentlige rum, altså som f.eks. på Jomfru Ane Gade i Aalborg, hvor man har haft det i mange år, eller omkring Kongens Nytorv og Strøget i København, hvor man også har fået det.
Sådan nogle steder er det godt med overvågning, men når det foregår på privat grund, hvor politiet jo også nødvendigvis nogle gange må gå ind for at hjælpe eller for at gå efter kriminelle, kommer der nogle andre overvejelser ind.
Den del tror jeg måske også at Enhedslisten er enig i.
Jamen der synes jeg så at fru Pernille Skipper er meget negativ over for politiet.
Altså, er der nogen, der er interesseret i, at det bliver dokumenteret, hvad der er foregået, er det jo netop politiet – på vegne af os alle sammen.
Det er jo netop politiet, der kan være interesseret i at få nogle optagelser frem om, hvad der er foregået i forbindelse med en konkret situation mellem borgere og politi.
Det kunne f.eks. være på Christiania, hvor det jo ofte er sådan, at der dukker nogle optagelser frem, måske fra en iPhone, som, lad os sige en demonstrant eller en pusher har på sig, og som viser et helt forkert billede af situationen – som viser et partsindlæg.
Og der har politiet en interesse i at kunne dokumentere tingene.
Så jeg synes, man skal være tilbageholdende med at så mistillid om politiets motiver, for jeg tror, de har nogle rigtig fornuftige motiver, nemlig at opretholde lov og orden i Danmark, hvilket de skal på vores vegne.
Pernille Skipper (EL), 2014-12-18:
Jeg synes helt ærligt, det er en lille smule grotesk at se, hvordan regeringens repræsentanter kører diskussionen helt ud i ydersporene i stedet for at tage det her beslutningsforslag som det, det er, og så diskutere det.
Jeg har fuld respekt for, at man ikke er enig, men lad være med at lade, som om der står noget i det her beslutningsforslag, som der ikke står, og lad da især være med at stå og påpege, at vi ikke har taget højde for noget, som vi netop tager højde for.
Det står jo – og det vil jeg gerne bede ordføreren bekræfte – at det er en forsøgsordning, hvor man netop skal finde svar på spørgsmål som: Hvad må de anvendes til?
Hvordan skal optagelserne opbevares?
Hvornår skal der trykkes på start og hvornår på stop?
Så kunne vi ikke lige blive enige om, hvad det her handler om?
Jamen jeg vil gerne understrege en gang til, at vi er fuldstændig enige i, at der er nogle overvejelser i det her om, at man skal indrette det meget, meget snorlige, hvis det ikke skal have nogen utilsigtede konsekvenser.
Det er også derfor, vi har fremsat et forslag om en forsøgsordning, der skal afklare alle de mange spørgsmål, der er.
Jeg forstår så nu, at Dansk Folkeparti mener, at det er godt begge veje, både når borgeren har behov for at kunne dokumentere, hvad der er sket, og når politiet har behov for at kunne dokumentere, hvad der er sket.
Problemet er jo så bare, at Dansk Folkeparti åbenbart holder fast i, at det er betjentene, politiet, der skal beslutte, hvornår der er behov for en sådan dokumentation.
Og mon ikke – og det er så det, der er spørgsmålet – politiet så vil fortsætte som i dag med at bruge den her form for dokumentation, når det er belejligt for politiet, og ikke så meget, når det er belejligt for borgerne.
Mette Frederiksen (S), 2014-12-18:
Jeg er til, at vi sætter ind konsekvent.
Jeg er til, at samfundet reagerer, når spillereglerne ikke bliver overholdt.
Jeg er til gengæld også til, at vi bruger statistisk materiale, som er tilgængeligt.
Og jeg synes faktisk, det er sådan lige på kanten af, hvad der er okay, når vi kan se et fald i kriminaliteten og anmeldelserne på en række områder, at det, der er det primære svar fra Dansk Folkeparti og også en gang imellem fra andre partier, er, at så må der bare være nogle mørketal.
Altså, der vil givet være mørketal på kriminalitetsområdet, men hvorfor tror spørgeren, at mørketallene skulle være flere eller af et større omfang end tidligere?
Der er et fald i kriminaliteten, og ligegyldigt hvad vi i øvrigt måtte mene om retspolitik, burde vi da som politikere i fællesskab kunne glæde os over den udvikling, for den er til gavn for danskerne.
Hver eneste gang der er en kriminel handling mindre, får vi et bedre og mere trygt Danmark.
Jeg synes faktisk, det ville klæde Dansk Folkeparti – som selvfølgelig skal være i opposition til mig, nuvel, og have masser af spørgsmål osv. – også at stoppe op og glæde sig over en faktisk rigtig positiv udvikling, hvad angår kriminaliteten i Danmark.
Trine Bramsen (S), 2014-12-18:
At give børn ned til 12 år en dom bidrager efter vores klare overbevisning ikke til noget som helst positivt, tværtimod.
Selv om vi ikke kan støtte forslaget, er der elementer, som vi for så vidt er enige med forslagsstillerne i.
For ja, det skal have en konsekvens, når unge begår kriminalitet, også de helt unge, og ja, det skal i perioder være muligt at frihedsberøve de unge, der er til fare for deres omgivelser; det er det i dag, og det skal også være muligt fremadrettet.
Vi ser gerne på, om man kan blive bedre til at oplyse kommunerne om deres muligheder for at anvende denne form for sanktioner i særlig kritiske tilfælde.
Vi er også optaget af, hvordan man får kriminelle unge på ret køl igen, og den målsætning håber jeg ikke at der er nogen som helst her i Folketinget der kan erklære sig uenig i.
Øget brug af samfundstjeneste og større fokus på resocialisering er vi meget optaget af.
Det samme gælder forebyggelsen: Jo tidligere vi får fat på de unge, der er i risiko for at blive kriminelle, jo før kan vi forhindre, at de ender i det dårlige selskab.
Tilsvarende ser vi som bekendt også gerne på muligheden for at fjerne pletter på straffeattesten mod at arbejde eller at uddanne sig.
Men vi er ganske enkelt uenige i, at børn ned til 12 år skal have en egentlig dom, og jeg vil da også bemærke, at stort set samtlige organisationer, der beskæftiger sig med såvel børn som retssikkerhed, understøtter denne holdning.
Når vi diskuterer politik her i Folketinget, er det jo godt at forholde sig til fakta.
Faktum er, at kriminaliteten, særlig blandt de 10-14-årige, er faldet markant, ja, med hele 60 pct. siden 2006, og derfor har jeg meget svært ved at se, hvorfor dette borgerlige forslag falder netop nu.
Skulle vi ikke i stedet for fokusere på, hvordan vi får den resterende gruppe ud af kriminalitet, ud af det dårlige selskab?
Skulle vi ikke fokusere på de redskaber, som vi allerede har set har så mærkbar en effekt, og som stort set samtlige fagpersoner støtter op om er den rigtige vej at gå i forhold til bekæmpelsen af ungdomskriminalitet?
Og må jeg her ikke bemærke, at jeg finder det ufattelig trist, at Liberal Alliance er gået med på det her forslag, der åbenlyst er groet i Dansk Folkepartis baghave.
Jeg må faktisk indrømme, at jeg havde større tanker om Liberal Alliances retspolitik, og det samme gælder for den sags skyld De Konservatives.
Det er ufattelig trist at se, hvordan selv respekterede partier kan sælge sig selv så billigt til fordel for Dansk Folkeparti.
Lad mig slutte af med at konstatere, at vi Socialdemokrater er yderst optaget af, hvordan vi får unge ud af kriminalitet, men vi ønsker at bruge de redskaber, der har en reel effekt.
Intet peger på, at en ændring af den kriminelle lavalder vil føre til mindre kriminalitet.
Lad mig sluttelig bemærke, at det jo er interessant, at kriminaliteten blandt unge på 14 år er faldet, selv efter at vi igen hævede den kriminelle lavalder til 15 år.
Socialdemokraterne kan ikke støtte at give børn ned til 12 år en dom, som Venstre, Konservative, Liberal Alliance og ikke overraskende Dansk Folkeparti ønsker det.
Mette Frederiksen (S), 2014-12-18:
Jamen i et retssystem skal der være sanktioner.
Det skal der være.
Der skal være spilleregler, og der skal selvfølgelig også være sanktioner, hvis ikke man overholder spillereglerne.
Det er ikke det, der er til diskussion.
Forebyggelse, resocialisering og straf er ikke hinandens modsætninger.
De er vel i virkeligheden hinandens forudsætninger, forstået på den måde, at de hænger sammen.
Men lige så optaget man skal være af at bekæmpe kriminaliteten, lige så optaget skal man være af at bekæmpe dens årsager.
Og det, man selvfølgelig også skal overveje, er, om man kan komme til at indføre sanktioner, som kan medføre forøget kriminalitet.
Det er jo den afvejning, vi hele tiden skal foretage.
Jeg er ikke på nogen måde principielt imod sanktioner.
Karsten Lauritzen (V), 2014-12-18:
Jeg synes helt ærligt, at sådan et stort parti som Socialdemokratiet skylder at give de forslag, der bliver sat til behandling her i salen, en lidt mere seriøs behandling; det bliver jeg nok nødt til at sige.
Jeg synes, det er et meget, meget useriøst indlæg fra Socialdemokraternes retsordførers side, men hvis det er den linje, ordføreren har lagt, så kan vi jo ikke lave om på det.
Men jeg synes egentlig, det er sørgeligt for den demokratiske debat.
Jeg vil godt foreholde ordføreren en faktuel ting, som ordføreren også var inde på, nemlig det med, at der ikke er nogen eksperter, der bakker op om forslaget.
Jeg ved ikke, om ordføreren har læst kronikken i Berlingske den 1. oktober, »Ja til nedsættelse af den kriminelle lavalder«.
Her skriver en lang række ledere af døgninstitutioner faktisk, at de finder det ærgerligt, at rød blok og diverse eksperter ikke forholder sig til hele udspillet, men i stedet fordrejer budskabet til, at børn skal i fængsel og straffes, for det handler jo ikke om at sætte børn i fængsel og om straf.
Og så står der en lang række andre ting.
Trine Bramsen (S), 2014-12-18:
Jamen jeg må da anbefale Venstres ordfører at høre efter, når jeg holder min ordførertale.
Det, jeg konkret sagde – og jeg vil gerne læse det op igen – var, at stort set ingen fagpersoner støtter op om, at den her vej er den rigtige at gå i bekæmpelsen af kriminalitet.
Jeg har ligesom Venstres ordfører bemærket, at der er enkelte personer – de er i øvrigt i parentes bemærket blevet brugt igen og igen i den her debat – som mener, at Venstres forslag er udmærket, men jeg må også bemærke, at stort set samtlige andre fagpersoner, stort set samtlige andre organisationer, der har med den her problemstilling at gøre til daglig, skyder det borgerlige forslag ned, og det gør vi Socialdemokrater også.
Useriøst eller ej – vi mener ikke, at det er den rigtige vej at gå i kampen mod ungdomskriminalitet.
Så kan Venstre kan jo holde fast i, at det er en useriøs behandling.
Karsten Lauritzen (V), 2014-12-18:
Jeg tror sådan set, at dem, der hører på, godt kan vurdere, hvorvidt det er seriøst eller ej; det var blot et vink med en vognstang til den socialdemokratiske ordfører om, hvordan folk opfatter den ordførertale, der blev holdt.
For der kom jo ikke argumenter, der blev henvist til, hvad eksperter mente, og så forholder man sig i øvrigt ikke til forslaget.
Det gør ministeren.
Ministeren har jo luftet den her idé med en ungdomsdomstol i en form, og det gjorde ministeren jo også igen i sit indlæg.
Der vil jeg bare høre den socialdemokratiske retsordfører, om hun er enig med justitsministeren om de tanker, der blev luftet tilbage i 2010 om ungdomsdomstole i en eller anden form, og om det er Socialdemokratiets politik, altså om den socialdemokratiske ordfører er enig i det.
Tak til ministeren for i det mindste at tage positivt imod dele af forslaget.
Det er ministeren jo også lidt tvunget til, al den stund ministeren i sin oppositionstid flirtede, kan man godt sige, med tanken om en ungdomsdomstol.
Så det skulle være mærkeligt, hvis ministeren helt havde skiftet den holdning ud.
Så kan vi selvfølgelig have slagsmålet om den kriminelle lavalder.
Det, jeg godt vil spørge ministeren om, er, om det ikke er korrekt, at en 14-årig, der f.eks. har gjort forsøg på manddrab eller har begået voldtægt, i dag udelukkende håndteres i det sociale system og dermed ikke nødvendigvis modtager en sanktion, fordi vedkommende er under den kriminelle lavalder og det så pr. definition ikke er kriminelt, og om ministeren ikke mener, at der er et principielt problem i det.
Mener ministeren ikke, at der er et principielt problem i det?
Er ministeren helt tryg ved, at det alene behandles som en ikkekriminel handling i det sociale system?
Trine Bramsen (S), 2014-12-18:
Det er simpelt hen ikke rigtigt.
Fordi der er en avis, der har kaldt det for en ungdomsdomstol, så gør det det jo ikke til ministerens ord, og det var jo også derfor, ministeren slog fast, hvad det var for en model, der er blevet præsenteret tidligere, og det er vi sådan set åbne over for.
Vi er åbne over for at se på, om man kan finde bedre muligheder og sørge for, at de unge får sanktioner, når de har begået kriminalitet, men vi er simpelt hen ikke tilhængere af, at man straffer børn ned til 12 år, og det bliver vi aldrig.
Peter Skaarup (DF), 2014-12-18:
Tak for det.
Jeg hører ministeren afvise forslaget, og det er jo en ærlig sag, at ministeren og regeringen ikke vil være med til at indføre nogle sanktioner over for de unge.
Det vil man åbenbart ikke, og det er så, hvad det er.
Det er vi politisk uenige om.
Men jeg hører også ministeren sige, at vi skal satse på forebyggelse, og det tror jeg da alle er enige om.
Forebyggelse af kriminalitet, både blandt de unge og de ældre kriminelle, er da utrolig vigtigt, så vi undgår, at de kommer ud i kriminalitet og mere kriminalitet.
Men kan ministeren ikke godt være enig i, at det ene ikke behøver udelukke det andet?
Altså, når det handler om kræft, er det jo sådan, at man da allerhelst vil forebygge og undgå, at der er nogen, der får kræft.
Men desværre er det sådan, at nogle gange er man nødt til at konstatere, at nu er det der, nu er man nødt til at gøre noget ved det.
På samme måde her: Der er alvorlig kriminalitet begået af de helt unge kriminelle.
Der er ofre, der af gode grunde føler sig ramt, jo ikke mindst fordi man slipper for sanktioner og straf, hvis man er under den kriminelle lavalder.
Kan ministeren ikke godt se, at der er to sider af det her?
Der er forebyggelse, men der kan også godt være sanktioner.