Tom Behnke (KF), 2007-03-22:
Vi har i Det Konservative Folkeparti den politik, at vi ikke skal have mere overvågning end absolut nødvendigt.
Det er altid der, vi starter, når der kommer forslag, og når vi i dag har et lovforslag fra justitsministeren om udvidet tv-overvågning, er det altså, fordi vi har vurderet, at det er nødvendigt.
Det er nødvendigt, fordi det, man i daglig populær tale kalder røverens omklædningsrum, ikke må blive tv-overvåget i dag.
Altså forstået på den måde, at en bankrøver, der er på vej hen til banken, kan gå fuldstændig umaskeret, stille og roligt – ingen aner uråd – ind ad døren.
Og i samme øjeblik han er kommet ind ad døren, kan han tage masken på, fortsætte helt ind i banken, og der er overvågningskameraerne.
Dermed får politiet lige et minuts forspring, og det er jo det, der er hele formålet med lovforslaget, nemlig at pågribe de mennesker, der ikke kan kende forskel på dit og mit, og som i de grove tilfælde griber til røverier.
Det er jo ikke kun, når vi taler banker.
Det gælder jo detailhandelen i det hele taget.
Men der er heller ingen tvivl om, og det har jeg praktisk erfaring for, at hvis man f.eks. har overvågning i forbindelse med et diskotek lige ved indgangen, hvor folk kommer ind, så sørger de hærdede forbrydere selvfølgelig lige for at trække ofrene uden for kameraets synsvinkel, og der bliver de så gennembanket, vel vidende at der så ikke ligger nogen fotodokumentation til grund.
Men de, som er uforsigtige, og som laver deres kriminelle handling der, hvor der er kamera, bliver meget hurtigt pågrebet og får den straf, de skal have.
Så formålet med forslaget er altså at sikre, at de, der laver grov kriminalitet, får en straf.
Det har jeg svært ved at se at nogen mennesker kan have noget som helst imod.
Så bliver der som et af argumenterne imod forslaget her af bl.a. Det Radikale Venstre sagt, at det her er en meget voldsom krænkelse af privatlivets fred.
Det er ikke det, der er tale om.
Det, der er tale om, er altså, at man filmer lige uden for banken, altså facaden på banken, og de, der går forbi der, er jo ikke anderledes stillet, end alle de mennesker, der går rundt ude i Field's eller i Bruuns Galleri i Århus eller andre steder i butikscentre.
For hvis butikkerne ligger inde i et center, må man gerne filme facaden.
Men hvis de samme butikker ligger på ydersiden af denne bygning, så må man ikke filme.
Altså, hvis vi kan tåle, at man, når man går rundt ude i Field's på Amager, bliver filmet, ikke at man bliver overvåget, men at man bliver filmet, det bliver arkiveret, det bliver lagret, det er under beskyttede forhold, der er ikke nogen, der får indsigt i det, der er ikke nogen, der kan kigge ind i det, der er regler for, hvor længe det må blive opbevaret, er der jo ikke noget som helst til hinder for det, hvis det vel at mærke er på steder, hvor det er nødvendigt at gøre det.
Og det er det altså.
Erfaringerne viser, at det er nødvendigt, hvis vi skal forhindre de her røverier eller opklare dem meget hurtigt.
Den anden side af det her er så selvfølgelig – og det synes vi er utrolig godt at ministeren har fået med, og det lægger vi meget stor vægt på – at når man laver disse tv-optagelser, videooptagelser, er det meget vigtigt, at der er nogle klare, klare spilleregler for opbevaringen, sikkerheden for den, hvem der må sidde og kigge på de billeder, hvad de kan bruges til, hvor længe de må ligge der, og at Datatilsynet kan føre tilsyn med, at reglerne bliver overholdt.
Det er meget flot, at man her får strammet op netop på reglerne om opbevaring, for det er helt afgørende.
For er jeg gået forbi en butik, og der er en elektronisk installation, der har set, jeg er gået forbi, og det så 30 dage senere – eller kortere tid for den sags skyld – er slettet igen, så er det jo ligegyldigt.
Når jeg tænker på, at når jeg kører på motorvejen fra Århus til København, er der videokameraer hele vejen, og hver eneste dag kan vi se på TV 2 News og andre kanaler, hvordan trafikken glider.
Men det er jo ikke ensbetydende med, at jeg er overvåget.
Det er jo ikke sådan, så kameraerne holder øje med, at det er min bil og det er Tom Behnke, der kører der.
Og hvad klokkeslæt gjorde han det?
Og hvornår gør han det igen?
Og hvorfor skulle han køre den tur?
Og var det nu en privat tur, da han brugte Folketingets BroBizz osv. osv.?
Det er jo ikke det, der sker.
Man bruger de her optagelser til et formål, nemlig til at se, om trafikken bliver afviklet på en hensigtsmæssig måde, således at myndighederne hurtigt kan komme frem, hvis der sker et færdselsuheld.
Jeg har haft en konkret oplevelse på Vejlefjordbroen, hvor der skete et uheld stort set lige foran os, og da vi nåede over på den anden side af broen, havde man allerede fået lukket broen med blå blink, således at man fik standset trafikken omkring ulykken, og det skete altså, fordi der var nogle, der sad og kiggede på nogle kameraer.
Det er jo ikke interessant, at det var hr. Hansen, der kørte galt.
Det er fuldstændig uinteressant.
Det interessante er altså: Hvad bruger man overvågningen til?
Man bruger overvågningen til at forhindre røverier, og kun i de tilfælde, hvor der er sket en forbrydelse, må politiet se på de her optagelser og bruge optagelserne til den konkrete opklaring af en konkret forbrydelse.
Det har vi absolut intet imod.
Og derfor støtter vi varmt justitsministerens lovforslag.
Jeg synes, at det er lidt synd, at man behandler beslutningsforslaget fra Socialdemokratiet sammen med lovforslaget her, fordi det gør, at der ikke bliver så meget tid til at behandle det, og det betyder jo også, at jeg lidt mere kort kommer til at sige, at det jo er en genfremsættelse af et beslutningsforslag, vi tidligere har drøftet, og jeg vil gerne henvise til, hvad vi tidligere har sagt i den her forbindelse, og så vil jeg kort opridse det, som justitsministeren svarede i sit meget, meget lange og meget, meget fyldige svar på hvert eneste punkt i Socialdemokratiets beslutningsforslag.
Det, der står på bundlinjen, er, at af de ting, som bliver nævnt i beslutningsforslaget, er der allerede en stor del af det, som er lovfæstet.
Der er spilleregler på det pågældende område.
Derudover er det fuldstændig korrekt, som ministeren også gjorde, at henvise til de arbejdsretlige systemer.
Det her er et arbejdsretligt anliggende på de punkter, som bliver nævnt, som ikke allerede er lovfæstet, eller som er ved at blive det netop i disse minutter.
Vi bekymrer os i øvrigt også i Det Konservative Folkeparti – og det er mere for at foregribe, hvis fru Lissa Mathiasen skulle spørge til det – om medarbejderne, medarbejdernes retssikkerhed, medarbejdernes integritet.
Selvfølgelig gør vi det.
Det er jo også derfor, at vi har støttet og været med til at udvikle love og regler, spilleregler, for netop overvågning af medarbejdere.
Der er jo et langt, langt regelsæt for, hvad man må, hvordan man må det, der skal være skiltet om det, der skal være informeret om det, der skal være oplyst om det, opbevaring af optagelser osv. osv.
Alt det er der jo spilleregler for, netop fordi vi også fra konservativ side har et ønske om at beskytte medarbejderne.
Men samlet set kan vi ikke støtte beslutningsforslaget, ikke fordi vi er imod alle tingene – der er faktisk en stor del af tingene, som er meget, meget tiltalende – men de er allerede lovfæstet, eller også er man i gang med at gøre det, eller også er det de arbejdsretlige spilleregler, der afgør tingene, og det synes vi er den rigtige måde at gøre det på.
Derfor kan vi samlet set ikke støtte beslutningsforslaget fra Socialdemokratiet.