runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Orla Hav (S), 2009-02-05:
Jeg vil gerne vende tilbage til det, jeg forsøgte at problematisere, nemlig forholdet til arbejdsmiljølovgivningen, hvor der i bemærkningerne står: »Fastlæggelsen af placeringen af arbejdsgiveransvaret efter arbejdsmiljølovgivningen følger af administrativ praksis og domstolspraksis.«
Med lovforslaget er der ikke tilsigtet ændringer i relation hertil.
Det afhænger herefter af en konkret vurdering, hvem der som arbejdsgiver er strafferetlig ansvarlig for, at arbejdet bliver udført i overensstemmelse med arbejdsmiljølovgivningen.
Det bliver en konkret vurdering, hvor en domstol i givet fald skal tage stilling til, om den ældre er ansvarlig for, om hjemmehjælperen eller hjælperen løftede stolen rigtig eller greb rigtigt for sig i faldet.
Vivi Kier (KF), 2009-02-05:
Jamen det kan jeg svare ganske kort på.
Der skal ikke en ny brochure med ud med ikkegodkendte virksomheder.
Det, servicebeviset giver adgang til, er, at den enkelte borger kan sige: Jamen jeg kender faktisk Lotte lidt længere henne ad gaden, og hende ville jeg rigtig gerne have til at komme og tage vare på mig.
Hvis den enkelte borger synes, at det ville være o.k., og at hun er tryg ved det, jamen så kan servicebeviset give adgang til det.
Så det er bare en bredere vifte af muligheder.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-05:
Det er jo stadig væk ikke valgmulighederne, der skiller os.
Der skal jo stadig væk være valgmuligheder for alle borgerne.
Nu skal der bare en ny slags brochure med ud om virksomheder, som kommunen ikke har godkendt.
Men der skal jo stadig væk materiale om godkendte virksomheder med ud håber jeg da - for ellers er der da nogle borgere, der bliver ladt i stikken.
Vivi Kier (KF), 2009-02-05:
Nu var det mange spørgsmål, så jeg skal lige prøve at fange dem.
Det mindre bureaukrati, jeg snakkede om, var i forbindelse med folderen, man udleverer på de der godkendte private ordninger, hvor de selv trykker materialet, så det ikke er kommunen, der har ansvaret for at sidde og ajourføre det, få det trykt, få det sat op eller få det afleveret.
Servicebeviset mener jeg skal ses som en udvidelse, så vi får mere tilfredse borgere.
Kommunerne kan jo vælge at lade være, men de kan også vælge at udstede det her servicebevis.
For mig er det rigtig, rigtig vigtigt, at vi får tilfredse borgere.
Hvis jeg skal give et rigtig godt eksempel, vil jeg nævne, at jeg faktisk tror, at Odense Kommune var den allerallerførste kommune, der for mange, mange år siden valgte at indføre fritvalgsordning vedrørende praktisk hjælp i hjemmet.
Det var rent faktisk ikke, fordi der var så mange borgere, der benyttede sig af det, men i tilfredshedsundersøgelserne var der markant større tilfredshed, bare i og med at man havde nogle valgmuligheder.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-05:
Med stort håb spørger jeg nu den konservative ordfører, da der må være bare ét af de borgerlige partier, der er i stand til at svare på et simpelt spørgsmål: Hvad er perspektivet i den her ordning?
Jeg går ud fra, at vi stadig væk skal have fritvalgsordning for de borgere, som kommunen ikke vil levere et servicebevis til.
De skal vel stadig væk have lov til at vælge en virksomhed, som er godkendt af kommunen.
Hvori består så det mindre bureaukrati, de mindre administrative belastninger af kommunen, og hvori består perspektivet?
Vivi Kier (KF), 2009-02-05:
Som alle ordførere har sagt indtil nu, indeholder det her lovforslag to elementer.
Den første del er, at de private leverandører nu selv leverer det materiale, der skal præsentere dem og deres tilbud.
Hermed fritages kommunerne for at udarbejde og ajourføre det informationsmateriale fra de godkendte leverandører af personlig og praktisk hjælp, hvilket de hidtil har skullet.
Så det er faktisk en lettelse for kommunerne.
Et servicebevis skal ses som et tilbud til den enkelte borger, som naturligvis til enhver tid kan vælge at få hjælpen leveret af enten kommunen eller en godkendt leverandør.
Det skal være et bevis, der gør det muligt, hvis kommunerne ønsker at indføre det, for det er altså op til kommunerne, om de vil indføre et servicebevis.
Samtidig er jeg som konservativ rigtig glad for, at der er indført en revisionsbestemmelse i forbindelse med det her servicebevis.
Det kommer til at betyde, at vi her fra Folketingets side vil følge, hvor mange kommuner der indfører det her, og hvordan det kommer til at gå.
Vi kan tilslutte os lovforslaget.
Meta Fuglsang (SF), 2009-02-05:
Det forslag, der ligger her, er en udmøntning af kvalitetsreformen og af den aftale, der ligger om kommunernes økonomi for 2009.
Den anden del af forslaget om servicebeviser handler først og fremmest om bedre valgmuligheder og mere fleksibilitet for de borgere, der er visiteret til personlig eller praktisk pleje.
Desværre lever det her forslag ikke op til hensigten, nemlig at skabe administrative forbedringer for kommunerne.
De forenklinger, der ligger i reglerne om materialer fra leverandører, bliver langt overhalet af de administrative forværringer, som resten af forslaget er udtryk for.
De ændringer om materialer fra leverandører har en række konsekvenser, som vil stille borgerne dårligere end de er med de nuværende regler.
Der skal ifølge forslaget ikke stilles krav til materialer, der leveres af leverandører.
Det kan derfor blive meget svært for den enkelte borger at sammenligne de ydelser, der leveres.
Det betyder, at den valgfrihed, der lægges så meget vægt på, kan blive illusorisk, fordi den ældre borger overlades til den private leverandørs salgsmaterialer, som det jo i virkeligheden er.
Kommunen har ikke ansvaret for udformningen eller indholdet af materialet, og der vil være tale om salgsmateriale, der alene er begrænset af markedsføringsloven.
Flere af høringssvarene gør da også opmærksom på de her problemer, og KL mener ikke, at der i forslaget er en lettelse af administrationen.
Men der er en række problemer ved ordningen.
Borgerens ansvar som arbejdsgiver betyder, at der kan være et meget stort ansvar for den enkelte borger både i forbindelse med ansættelsesretlig lovgivning og arbejdsmiljølovgivning.
Det fremgår af bemærkningerne, at den hjælp, der ydes efter reglerne om servicebeviser, ikke er omfattet af kvalitetskravene til den kommunale pleje.
Det betyder, at den borger, der vælger den private leverandør, samtidig vælger sikkerheden for den kommunale kvalitet fra.
Den kommune, der beslutter at tilbyde servicebeviser, bliver pålagt en del administrative byrder i form af rådgivning af borgeren, tilsyn med leverandørerne og beregning af værdierne af de her servicebeviser.
KL peger i høringssvaret på behovet for at få en afklaring af de uklarheder, som forslaget indebærer, bl.a. om ansvarsfordelingen.
I baggrundsmaterialet, der følger med lovforslaget, peges der på, at de hørte organisationer hilser valgfriheden velkommen, men de problematiske konsekvenser bliver der gået lidt let hen over i materialet.
Samlet set er de ulemper og ikke mindst de mulige konsekvenser for den enkelte borger så store, at de overskygger intentionerne om at give en valgfrihed til borgerne.
Orla Hav (S), 2009-02-05:
Nu er forslaget her jo en del af kvalitetsreformen, og hvad det ellers er introduceret som.
Er det så ikke kvalitet i lovgivningsarbejdet, at det entydigt er fastslået, hvem der har ansvaret, når der optræder et fremmed menneske i et hjem på initiativ og bemyndigelse fra kommunen?
Er det så rimeligt, at den enkelte ældre risikerer at skulle påtage sig et stort ansvar, hvis der sker en ulykke?
Jeg synes ikke, det er ordentligt.
Erling Bonnesen (V), 2009-02-05:
Lovforslaget udmønter to af kvalitetsreformens initiativer, hvad angår personlig og praktisk hjælp.
Med lovforslaget bliver forholdene for de ældre yderligere forbedret.
For det første etablerer lovforslaget bedre muligheder for private leverandører af personlig og praktisk hjælp til at udbrede deres markedsføringsmateriale.
I stedet for det ensartede informationsmateriale, kommunen stiller til rådighed nu, skal leverandørerne selv kunne bestemme, hvordan de ønsker at præsentere sig.
Kommunalbestyrelsen skal alene oplyse, hvilke godkendte leverandører der er at vælge imellem samt formidle deres eventuelle markedsføringsmateriale videre.
Et styrket offentligt-privat samarbejde giver en bedre service.
Det bidrager dette lovforslag til.
Det giver borgerne flere valgmuligheder, og samtidig er det afbureaukratiserende og besparende, idet kommunerne ikke længere skal bruge ressourcer til informationsmaterialet.
Lovforslagets andet initiativ styrker også frit valg.
Borgerne kan benytte sig af servicebeviset til selv at udpege og ansætte en hjælper til at udføre de visiterede opgaver.
Forslaget giver borgeren en større selvbestemmelse.
Borgeren for mulighed for at ansætte en privatperson eller en virksomhed, og borgeren vil selv stå for tilrettelæggelsen af hjælpen, kort og godt for, hvornår og hvordan opgaverne skal leveres.
Venstre kan derfor støtte forslaget.
Orla Hav (S), 2009-02-05:
Vi er ikke principielt imod frit valg.
Vi er imod et frit valg, som har den konsekvens indbygget i sig, at den forlods fører hen imod en bestemt leverandør af ydelsen.
Så vi er såmænd ikke imod frit valg, men vi kan sagtens se, at det her er med til at lægge kimen til, at man fravælger en velfungerende offentlig sektor, og det er vi ikke interesserede i.
Erling Bonnesen (V), 2009-02-05:
Nu har jeg forstået, at Socialdemokratiet er imod frit valg, og det er så det.
Men hvis nu den enkelte borger får en større tilfredshed af og føler sig bedre tilpas ved at få mulighed for at vælge en anden til at udføre lige præcis det arbejde, som er fastsat, hvad skulle der så være i vejen for det?
Erling Bonnesen (V), 2009-02-05:
Det er stadig væk således, at kommunen har ansvaret for visitationen og for, at den ældre i den konkrete situation ud fra de forhold, som den ældre har, får tildelt den hjælp, der skal til på det pågældende tidspunkt i den pågældende situation.
Det har kommunen fuldstændig ansvaret for - netop, skal vi sige, det sociale ansvar i vores gode velfærdssamfund.
Længere er den egentlig ikke.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-05:
Ja, ordføreren fik ikke mulighed for at svare på, hvem der har efterspurgt det her.
Så derfor stiller jeg det spørgsmål igen.
Så skal jeg lige sige, at så vidt jeg ved, kan borgerne i dag få indflydelse på, hvem der udfører den visiterede hjemmehjælp.
Så hvorfor skal der laves om på den gældende ordning?
Hvad er visionen i det?
Erling Bonnesen (V), 2009-02-05:
Det vigtige er, at vi stadig væk igennem visitationen, som det hele tiden har været tilfældet, får sikret, at den enkelte ældre får tilbudt og tildelt lige præcis den hjælp, som den ældre har behov for i den situation, vedkommende nu måtte være i.
Og så er det vigtigt, at borgeren, om jeg så må sige, selv bestemmer, hvem vedkommende vil have til at udføre det.
Er man tilfreds med det, man får i dag, så fint, lad det fortsætte.
Men så har der jo somme tider været en række situationer, hvor man siger, at man ikke er tilfreds med den måde, det bliver udført på, og så har man altså mulighed for at lade en anden komme til at udføre det.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-05:
Hvad skal det føre til, hvis Venstre nu får held med sin politik?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Hvem har egentlig bedt om det her?
Erling Bonnesen (V), 2009-02-05:
Nej, når man læser papirerne, fremgår det klart og tydeligt, at kommunen selvfølgelig har det samlede ansvar til syvende og sidst.
Det er der også redegjort for i papirerne, så det er sådan set ikke så svært at forstå.
Line Barfod (EL), 2009-02-05:
Jeg forstod ikke, hvor det der med de flere valgmuligheder kom ind i det, ordføreren svarede her.
Det, der i stedet sker, er jo, at man flytter ansvaret.
Fra at vi har et fælles ansvar for, at den enkelte får lige præcis den hjælp, vedkommende har behov for, og får en ordentlig og kvalificeret hjælp, lægger man nu ansvaret ud til den enkelte borger og siger: Nu har du fået en pose penge, og så er det dit ansvar, hvad du vælger at bruge pengene til, og om du får kvalificeret hjælp.
Erling Bonnesen (V), 2009-02-05:
Det er således, at det stadig væk er kommunen, der via de hidtil gældende regler visiterer den hjælp, som den ældre skal have tildelt og har behov for.
Det bliver der ikke ændret på.
Og så er det, at borgerne selv får mulighed for at sige, hvem det er, man vil have til at udføre opgaverne.
Det er fint, hvis man er tilfreds med det kommunale tilbud.
Så bruger man det.
Ønsker man hjælp et andet sted fra, kan man så også få det.
Styrken ligger, om jeg så må sige, i valgfriheden.
Line Barfod (EL), 2009-02-05:
Ordføreren sagde, at det her forslag giver borgerne flere valgmuligheder.
Jeg har lidt svært ved at se, hvordan det giver borgerne flere valgmuligheder i forhold til det, der er vigtigt for borgerne, nemlig at få den hjælp, som de egentlig har behov for.
For som jeg har forstået det, går det her bare ud på, at man fremmer privatiseringen på området, men det giver jo hverken borgerne mere hjælp eller nogle bedre muligheder.
Så hvor er det, ordføreren ser der kommer flere valgmuligheder for borgerne, ved at man fremmer privatisering frem for at sikre, at vi bruger ressourcerne på at få mere hjælp ud til de borgere, der har brug for hjælp?
Marianne Jelved (RV), 2009-02-05:
Jeg må indrømme, at jeg stadig væk mangler svar på, hvad visionen og perspektivet med dette lovforslag er, for der er stadig væk mulighed for, at borgeren ikke får et servicebevis, og det vil sige, at der stadig væk skal være de gældende regler med fritvalgsordninger, hvor man kan vælge mellem en offentligt ansat hjemmehjælper eller en privat ansat hjemmehjælper, og i den nuværende ordning skal det være virksomheder, som kommunen har godkendt.
Det nye i det her er, at man som borger, der får visiteret hjemmehjælp praktisk eller personlig pleje - kan vælge en virksomhed, en person eller en organisation, som kommunen ikke har godkendt.
Men ikke desto mindre skal kommunen stadig væk føre et løbende tilsyn med den hjælp, borgeren får via sit servicebevis, fordi kommunen jo har ansvaret for, at borgeren faktisk får den hjælp, borgeren er visiteret til.
Det virker temmelig rodet på mig, må jeg sige.
Så har vi det spørgsmål, som hr. Orla Hav har rejst, om det arbejdsgiverretlige ansvar, som kommunen ikke har, men som borgeren, der modtager et servicebevis, har eller kan overlade til andre, herunder til en privat virksomhed.
Nu skal jeg ikke citere det stykke, som hr. Orla Hav citerede lige før i sit spørgsmål til den konservative ordfører, men jeg vil tage det næstfølgende afsnit, hvor der står, at Velfærdsministeriet endvidere skal henvise til, at kommunalbestyrelsen med lovforslaget har pligt til at vejlede borgeren om mulige retlige konsekvenser forbundet med servicebevisordningen.
De skal nu kunne tage stilling til den type vanskelige sager, og det er et kommunalt ansvar at sikre, at borgerne faktisk får den hjælp, de skal have, og at det foregår under ordnede forhold.
Så adskillelsen mellem, hvad den private virksomhed hvis vi nu tager det som et eksempel - har af ansvar og kommunens ansvar over for borgeren synes jeg er meget, meget uafklaret.
Derfor må der blive en temmelig grundig udvalgsbehandling, hvor vi får stillet spørgsmål til det her, for grænsedragningen mellem arbejdsgiveransvarsindehaveren og borgerens situation og kommunens ansvar er i bedste fald uklar.
Det vil sige, at man mistænkeliggør den kommunale, offentlige hjemmepleje.
Og de virksomheder, som kommunen har godkendt som værende udmærkede til at levere en ydelse til borgeren, kan borgeren først benytte sig af, hvis vedkommende selv tager arbejdsgiveransvaret.
Det er et meget, meget dårligt argument.
Derfor synes jeg, at det her er et vanskeligt lovforslag, og at det ikke er noget, der tjener de fleste af de borgere, som er meget svage, og som skal have hjælp af det offentlige.
Så vi er stærkt forbeholdne i Det Radikale Venstre, men vi ser frem til en grundig udvalgsbehandling.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-02-05:
Nu synes jeg, at vi skal have fokus på, at det lovforslag, vi behandler her, netop går ind og tager hånd om nogle af de problemer, der bliver skitseret.
Vi har en gruppe unge, som i dag har meget svært ved at finde ud af, hvordan man skal opføre sig i et samfund, hvordan man kan have respekt for samfundets fælles værdier.
Der synes jeg, at vi med lovforslaget sender et meget vigtigt signal om, at det så også har nogle konsekvenser.
I Venstre har vi det sådan, at man skal gøre alt for at forebygge de her problemer.
Det er også derfor, der er blevet nedsat en kommission, som netop kigger på ungdomskriminalitet og netop skal kigge på, hvordan vi kan forebygge de tendenser, der er, og som går ind og kigger på, hvad det er for nogle problemer, der er, og hvordan vi kan undgå dem.
Det er selvfølgelig målet.
Men vi er nødt til at have et samfund, hvor der også er konsekvenser.
Hvis man som ung ikke har respekt for samfundets fælles værdier, kan man blive sat til at vaske graffiti af eller beplante blomsterkummer på torvet, hvis det er det, der skal til, så man sådan set på den måde kan føle, at det, man har forvoldt af skade, har en effekt ikke kun på ens egen straffeattest, men på hele samfundet og de omgivelser, man er en del af.
Mette Frederiksen (S), 2009-02-05:
Jeg tror, at alle, der enten selv er forældre eller arbejder med socialpolitik, ved, at der altid er en forklaring, når børn eller unge ikke har det godt.
Der er altid en forklaring, hvis børn og unge kommer over på den anden og forkerte side af loven - der er altid en forklaring.
Ikke at man nødvendigvis skal forsvare det enkelte barn eller den enkelte unge, men der er altid en forklaring på, hvorfor det går galt.
Det, jeg synes er interessant at diskutere - også i relation til det her lovforslag - er, hvorfor mange af de problemer, vi har i Danmark med eksempelvis kriminalitet, mange af de sociale problemer er blevet forværret igennem de senere år.
Det er jo ikke sådan, at det går i den rigtige retning i Danmark lige nu.
Det går faktisk i den forkerte retning.
Hvad er egentlig Venstres forklaring på, at den udvikling er accelereret i de senere år, og at det ikke er gået modsat?
Ellen Trane Nørby (V), 2009-02-05:
Der kan jo være forskellige områder, hvor der skal forskellige aktører ind.
Vi ved, at det i de svære tilfælde i Københavns Kommune har været politiet, der har lavet opfølgningen over for de unge, som har været ude på en kriminel løbebane, og som man så i stedet har prøvet at sikre nogle sociale tilbud - sikre, at de er kommet i et job, hvor de hver morgen skal møde op.
Jeg tror ikke, man kan gå ind og sige generelt, hvordan det skal gøres.
Og det synes jeg sådan set er et enormt vigtigt signal at sende fra samfundet - at det her er noget, vi er fælles om, og det er vi nødt til at have en respekt for, hvis det her samfund skal kunne hænge sammen.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-05:
Hvem skal sørge for, at de unge møder op til de foranstaltninger, som de bliver pålagt?
Det er et citat fra lovforslaget.
Er det forældrene, eller er det socialrådgiverne?
Hvem er det, der skal sørge for, at de unge gør det, de får pålæg om at gøre?
Ellen Trane Nørby (V), 2009-02-05:
Jo, som der står, skal man gøre det i de tilfælde, hvor det er relevant.
Derfor skal man selvfølgelig lave en vurdering af, hvornår der er et relevant tilfælde, og der kan jo være mange forskellige former for relevante tilfælde.
Jeg har en klar forventning om, at kommunerne også tager den her opgave seriøst og sørger for, at der er en opfølgning.
Det her handler jo i høj grad om, at man skal gå ind og kigge på den enkelte familie, på den enkelte unge eller på den enkelte forælder og se, hvor det er, man skal hjælpe eller understøtte, men også hvor det er, det skal have nogle konsekvenser, hvis der så ikke sker en opfølgning på de aftaler, man har lavet.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-05:
Det fremgår da af lovforslaget, at det her er en skal-lov.
Man kan allerede gøre de ting, der står i det her lovforslag, men nu skal man gøre det.
Så det kan da ikke være et redskab, som man kan vælge at bruge.
Folketinget går ind og siger, hvad socialrådgiverne skal gøre i bestemte situationer - som der i øvrigt er totalt uklar retssikkerhed omkring.
Er det ikke korrekt?
Ellen Trane Nørby (V), 2009-02-05:
Det er jo netop det, vi i høj grad støtter op om.
Det her er et redskab, som socialrådgiverne kan vælge at bruge, og jeg synes da, det er en faglig undervurdering af det arbejde, som socialrådgiverne gør, hvis man bare tror, at deres behandling består i: Så gør I bare sådan og sådan og sådan.
Det her er ét redskab, man kan bruge - selvfølgelig i en lang dialog, hvor man jo også kan have folk, der kommer ud og hjælper familien.
Man kan sætte forældrene på forældrekursus; man kan tage en lang række initiativer netop for at forbedre forældrenes forældreevne, og det er jo et vigtigt resultat af det her.
Det her er jo noget, der foregår i en dialog med den enkelte, hvor vi på alle måder skal sikre, at det bliver sådan, at forældrene påtager sig ansvaret.
I den lykkelige situation bliver det jo slet ikke nødvendigt at fratage forældrene de offentlige ydelser, men det kan jo være en trussel, som vi også ved har virket i de andre tilfælde, hvor man har brugt det.
Men det skal selvfølgelig vurderes, i hvilke tilfælde det kan være gavnligt, og i hvilke tilfælde det ikke kan være gavnligt.
Mette Frederiksen (S), 2009-02-05:
Der hersker ikke nogen som helst tvivl om, at noget af det, der er allermest afgørende i et samfund, er, at alle påtager sig så stort et ansvar som overhovedet muligt for fællesskabet.
Ellers kan vi ikke være her, og så kan vi ikke fungere som samfund.
Det gælder, hvad enten man er barn, ung eller voksen.
Derom er der ingen diskussion.
Men for partiet Venstre må det da også snart være tid til selvransagelse.
Nu har partiet sammen med Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti haft den politiske magt i Danmark igennem en årrække, 7-8 år, der er indført strengere straffe på en række områder, og alligevel vokser problemerne sig bare større.
Der er flere ghettoer i dag, end der var tidligere.
Der er flere udsatte mennesker, der bor i vores ghettoer, end tidligere.
Der er flere unge, der er involveret i grov kriminalitet, herunder kriminalitet med tilhørende vold, end der var tidligere.
Line Barfod (EL), 2009-02-05:
Det var jo noget af det, der blev advaret imod på høringen, og som Bettina Post, formanden for Socialrådgiverforeningen, også har et indlæg om i dag i Politiken, hvor hun advarer imod, at det er lovsjusk, og at det er i modstrid med den viden, man har.
Problemet er jo, at hvis man bare går ind og siger til forældrene, at de skal gøre sådan og sådan, og hvis ikke de gør det, bliver de trukket i børnechecken - og vi taler om forældre, der i forvejen ofte ikke har penge nok til at betale husleje, købe mad, medicin osv. til deres børn så er der altså ikke meget dialog i det.
Det, de har brug for i stedet, er at få noget hjælp til, hvad det helt konkret er, de skal gøre, hvordan det er, de skal prøve at få deres unge til at gøre det, som samfundet gerne vil have de skal gøre.
Det er det, man er i gang med nogle steder.