Søren Espersen (DF), 2010-05-21:
Jamen jeg er enig med hr. Jeppe Kofod i, at forsvarsforbeholdet er vigtigt.
Det var vist sådan, han udtrykte det.
Den her debat er jo på en måde sådan udsprunget af forsvarsforligsaftalen, hvor vi en gang om året skal diskutere sikkerhedspolitikken.
Og det synes jeg er en god idé.
Det sker vel egentlig på De Radikales initiativ, så selv en blind høne kan altså finde et korn.
Der bliver hele tiden stillet nye krav til dansk sikkerhed.
Jeg vil starte med at sige, at for vores vedkommende er Danmarks frihed, sikkerhed og selvstændighed altid det, der er udgangspunktet for al dansk udenrigspolitik og for al dansk sikkerhedspolitik, det er sådan ligesom basis for os.
Altså, Danmarks frihed, sikkerhed og selvstændighed er der, vi starter, og det er også dér, vi slutter.
Det er det afgørende, andre punkter er på en eller anden måde underordnet det.
Det bliver nævnt som en af de vigtigste ting.
Og det er det, vi hele tiden må tage udgangspunkt i.
Som det er blevet nævnt, er der ikke nogen konventionelle og umiddelbare trusler imod Danmark, som vi kender dem og har kendt dem fra den kolde krig.
Det er takket være NATO.
Det synes jeg også er væsentligt hele tiden at understrege.
Det er altså i kraft af NATO, at vi har haft den sikkerhed, der har gjort, at vi nu faktisk kan sige, at vi er fri for en konventionel trussel, som der jo i høj grad var, mens Sovjetunionen stadig væk eksisterede.
Dermed er NATO altså i vores optik grundstenen i hele Danmark sikkerhedspolitik, i hele Danmarks forsvar.
Som en følge af det er vi altså også – for jeg mener ikke, at de to ting harmonerer – mod opbygningen af en EU-hær.
Vi mener, at den måde, hvorpå f.eks. Frankrig og Tyskland tænker sig sådan en EU-hær organiseret, strider mod vores vitale interesser.
Jeg ved godt, at man har nogle andre forestillinger i Danmark om, hvordan man ser EU-hæren opbygget, men det er ikke den måde, hvorpå tyskerne ser på det, og det er ikke den måde, hvorpå franskmændene ser på det.
Så derfor mener jeg, at det er alt for farlig en vej at slå ind på.
Jeg bryder mig ikke om tanken om, at danske soldater skal under kommando af eksempelvis et EU-system, og det er altså nogle af de tanker, som bl.a. franskmændene og tyskerne har, det er noget af det, de drømmer om.
Med hensyn til trusler, som vi så har, for dem har vi også, selv om vi er sluppet af med de konventionelle trusler direkte mod vores land, er der selvfølgelig først og fremmest den internationale terrortrussel.
Jeg vil faktisk nævne nogle punkter, hvor jeg mener, at der er alvorlige trusler mod vores sikkerhed.
Den internationale terror synes jeg hr. Michael Aastrup Jensen beskrev meget godt, han beskrev den islamiske fundamentalisme, den er kendt af alle som et problem, som hele den vestlige verden må forholde sig til, altså også os.
Så det vil jeg ikke gøre så meget mere ud af, det synes jeg at Venstres ordfører beskrev så glimrende.
Pirateriet er en ny, meget væsentlig trussel imod hele vores samhandel og vores frihandel på alle jordens vande.
Der har vi så søværnet, som jeg mener har gjort en fabelagtig indsats.
Det er i øvrigt pudsigt nok at tænke sig, at salig kong Hans, der oprettede flåden, faktisk gjorde det, for at man kunne komme ud at beskytte de danske handelsfartøjer, så de kunne færdes frit på verdenshavene, og det gør vi altså stadig væk som åbenbart en af flådens væsentligste indsatser her 5-600 år senere.
Det pirateri, der foregår i Somalia, kan ikke kun løses ad søvejen, så at sige.
Der skal andre ting til på land.
Og hvordan man løser det problem, har jeg selvfølgelig ikke nogen forklaring på, men det er nødvendigt netop at gå derind på kysten, hvor de her pirater bliver støttet og faktisk kan gøre stort set, som de vil.
Men det er altså en international opgave at få det løst, og Somalia er jo, som alle ved, en værre hvepserede at få fingrene ned i.
Men jeg vil altså her fremhæve flåden som uhyre vigtig for den del af vores sikkerhedspolitik, som drejer sig om, at vi kan færdes.
Det synes jeg også man skal have i tankerne, når man nu i forsvarsdiskussionen taler om en eventuel nedskæring i flådens fartøjsantal.
De får også endnu mere betydning for det andet område, som jeg vil nævne, nemlig Arktis, hvor jeg mener, at uden vores flåde har vi ikke nogen mulighed for egentlig at markere os i det område og håndhæve vores interesser.
Det kan altså ikke alene gøres med F-16-fly, der skal man ud at sejle.
Så vi har altså de to områder, som i og for sig er ret nye, og hvor flåden faktisk er påkrævet.
Der er en tendens til, at flere og flere midler føres over til hæren, fordi det er den, som er mest synlig i øjeblikket i Afghanistan.
Men de to ting, der kommer til at få betydning ud over indsatsen i Afghanistan, er altså pirateriet, og det er Arktis, og der skal vi have en stærk, dansk flåde.
Så er der masseødelæggelsesvåbnene, de har også været nævnt.
De har i og for sig siden anden verdenskrig altid været en trussel, men her er det så en anden type trussel, for det er ikke længere sådan, at man ved, at i Sovjetunionen er der det og det antal, og i Amerika er der det og det antal.
Her er det altså de såkaldt uberegnelige stater, som sidder med dem, Iran er kendt af alle.
Nordkorea er så lige pludselig blevet meget, meget aktuelt inden for de seneste dage, og det område dernede er ved at kunne udvikle sig i en meget, meget farlig retning, fordi Nordkorea altså efter alt at dømme har atomvåben.
Rusland er lige pludselig blevet en væsentlig del, ikke et problem, for jeg tror faktisk, at vi inden for de seneste måneder har set en tilnærmelse fra Ruslands side og også den anden vej rundt, vi så det med præsident Medvedevs besøg i Danmark forleden, det var den første russiske leder siden Krustjov, der kom her.
Og han har forsøgt at skabe en god forbindelse til USA.
Der er altså skabt en ny åbning mellem de to gamle supermagter.
Det er en af vores væsentligste opgaver at styrke det samarbejde.
Gasledningen kan være kritisabel af mange forskellige grunde, men jeg hilste den meget velkommen, jeg syntes, at det var en god måde netop at understrege, at vi altså måske har en eller anden form for skæbnefællesskab i fremtiden med Rusland.
Der er meget, der skiller, det ved vi, der er situationen vedrørende Baltikum, Georgien osv., som vi kan kritisere Rusland for.
Det er der ikke nogen tvivl om.
Men der er altså i mine øjne også meget, der samler, først og fremmest er der en fælles interesse i kampen mod terrorisme, men også i forbindelse med et nyopdukket fænomen, nemlig Kinas march på vej mod at blive en supermagt og være supersupermagt, er det altså ikke uden betydning, at NATO har et tæt og fornuftigt samarbejde med Rusland og måske ligefrem har noget, der ad åre kunne blive til en alliance.
Det ser jeg faktisk meget gerne.
Hr. Holger K. Nielsen smiler lidt, men det gør jeg.
Det er en ny sikkerhedspolitisk trussel, der kommer fra Kina, det er vi nødt til at sige, det hele er ikke kun handel og penge og hurra, hvor det kører, og vi skal have havfruen derud og sådan noget.
Så jeg ser altså, at Rusland er på vej mod at blive en del af – i gåseøjne – den vestlige verden.
Og det er noget, jeg hilser velkommen.
Til slut ville jeg egentlig godt have sagt lidt om Afghanistan, men jeg kan se på knapperne, at der ikke er meget tid.
Så jeg vil bare sige, at det i vores øjne er utrolig godt, at Danmark er i front.
Det er en ny epoke i vores historie, hvor vi altså ikke længere bare lader andre redde kastanjerne ud af ilden, men hvor vi selv i høj grad er med og altså har bragt store ofre.
Det ved jeg også bliver værdsat af vores nærmeste allierede, specielt af briterne og amerikanerne.
Når der er en dansk soldat, der bliver dræbt eller kommer til skade, som det ofte sker, skal vi hele tiden tænke på, at det er sådan, at hvis ikke han havde været der, og hvis ikke vi havde været der, havde det altså været en britisk soldat, der var blevet dræbt, eller en britisk soldat, der var blevet såret.
Jeg ved godt, at det er en sølle trøst for de familier, som mister en pårørende, eller som får sårede folk hjem, men det er nødvendigt at sige, at vi yder vores bidrag, og hvis ikke vi gjorde det, var det andre, der skulle gøre det.
Jeg glemte vist at sige, at jeg er meget tilfreds med den sikkerhedspolitiske redegørelse, som ministeren er kommet med, og jeg ser frem til en eventuel debat.