Hans Kristian Skibby (DF), 2007-05-23:
Dansk Folkeparti vil da gerne have lov til at takke regeringen for den her landdistriktsredegørelse og vil selvfølgelig også i dagens anledning rose oppositionen for den rejste forespørgsel, hvor vi så igen får lejlighed til her i Folketinget at diskutere situationen omkring fremtidige udviklingsmuligheder for de danske landdistrikter.
Man fristes til at sige, at det jo er den sædvanlige årlige debat, hvor vi slår hinanden oven i hovedet, og så ender vi med en vedtagelse, og så går vi bare videre til næste år.
Men jeg vil da gerne have lov til at sige, at i hvert fald fra vores side synes vi faktisk, der er lidt specielt at sige netop i forbindelse med debatten i år.
Netop fordi vi står året efter en kommunalreform, hvor 98 nye kommuner og 5 nye regioner sammen danner rammen om det videre lokale og regionalpolitiske arbejde, betyder det selvfølgelig også, at der ligger en række nye udfordringer.
Således har vi samlet set en ny offentlig sektor, hvor kommuner og regioner og stat har hver sine opgaver, der samlet set har et sammenhængende sigte, som nemlig er at understøtte den bedst mulige videreudvikling af det danske samfund, både lokalt og på landsplan.
Vi har kommunerne, der varetager de borgerrettede opgaver.
Så har vi regionerne, som har det overordnede ansvar, kan man sige, i hvert fald indtil der er noget, der går galt for sundhedsvæsenet.
Og så har vi de overordnede regionalpolitiske udviklingsopgaver, som også ligger i de nye regioner.
Og så har vi så endelig staten, som står for de overordnede rammer og aftaler, som der skal arbejdes ud fra.
Samlet set er det Dansk Folkepartis opfattelse, at der i det danske samfund politisk, erhvervsmæssigt, kulturelt og infrastrukturelt osv. arbejdes for en positiv udvikling, ikke kun i de større bysamfund, men så sandelig også i de mindre samfund.
Denne opgave ligger ikke kun på politikernes skuldre, den ligger også hos lo kalt forankrede kreative ildsjæle, som løfter nye initiativer og projekter, der sammen kan smitte af på de enkelte lokalsamfund og skabe ny energi og dynamik.
Dog vil jeg gerne på vegne af Dansk Folkeparti fremhæve et centralt punkt, som måske i hvert fald nogle steder har givet anledning til en problemstilling i forbindelse med de nye kommunedannelser.
For det er jo sådan, at en del af de nye kommuner er købstadskommuner, som har fået nogle randkommuner, som man kalder dem, eller også kalder man dem for landkommuner, som er blevet en del af bykommunerne.
Og det har nogle steder givet nogle problemer og nogle udfordringer.
Nogle steder har man løst dem meget positivt og eksemplarisk, andre steder har man måske været på vej lidt hen ad en glidebane, hvor det er lykkedes knap så godt.
Nogle steder arbejder vi jo med landsbyråd, hvor man i de enkelte lokalsamfund danner nogle lokalråd, typisk via borgerforeninger osv., og så ender man så med oven på dem at lave et landsbyråd, hvor alle formændene for lokalrådene danner et fælles organ, som kan tale og forhandle med kommunen og med byrådene i de enkelte kommuner.
Andre steder som f.eks. Ringsted har – i øvrigt også under forudgående forhandlinger – haft et landdistriktsudvalg, som jo sikrer, at man hele tiden har en god og fornuftig dialog med de enkelte små byer og lokalsamfund i en større kommune.
Men i eksempelvis Frederikshavn Kommune, hvor Sæby Kommune er blevet en del af den nye Frederikshavn Kommune her ved årsskiftet, ser vi i hvert fald nu en tendens til, at man planlægger, at man vil fjerne nogle af de tilbud, der ligger hos de mindre bysamfund.
Det drejer sig specielt om ungdoms- og aktivitetstilbud til de unge, om efter skole-tilbud – det er eftermiddagsklubber for børn osv. – hvor man ændrer på den måde at tilbyde en offentlig service på.
Og det er jo ikke noget, der taler til gavn for, at man partout skal vælge at bosætte sig eller blive ved med at være bosat i et landområde.
Så der synes jeg i hvert fald, at vi her fra Folketinget ikke skal detailregulere og komme med lovforslag om det som sådan, men vi vil gerne anbefale, at man i de enkelte kommuner tager hånd om de her opgaver, således at det lokale selvstyre bliver forankret hos lokalpolitikerne i samarbejde og dialog med lokalråd og landdistriktsudvalg m.v.
Den landdistriktsredegørelse, som vi har til debat i dag, indeholder en række positive ting.
Den indeholder desværre også en række negative bidrag.
Jeg synes specielt, at det er værd at pointere, at netop erhvervsudviklingen i udkantskommunerne ser ud til at være vendt siden 2004.
Vi kan se, at man ikke oplever et faldende antal arbejdspladser ude i landdistrikterne, og det har selvfølgelig noget med konjunktursituationen at gøre.
Omvendt skal vi selvfølgelig ikke græde over, at det går den rigtige vej.
Noget af det, jeg synes der måske kan give en vis form for bekymring, er bl.a. det skævvridende uddannelsesniveau, hvor vi stadig væk kan se, at det halter lidt med hensyn til at sikre, at der også bor folk med forskellige uddannelseskompetencer rundtomkring i de forskellige områder.
Og så er der hele aldersudviklingen, som også går den gale vej, og hvor man i visse kommuner oplever en mærkbar gennemsnitlig forøgelse af den gennemsnitlige alder, og i andre tiltrækker man lettere unge og uddannelsessøgende osv.
Samlet set synes vi fra Dansk Folkepartis side, at redegørelsen indeholder en række positive ting.
Der bliver også fra ministerens side skitseret en række af de økonomiske rammer, som vi har at arbejde ud fra.
Vi har fortsat de enkelte særordninger for særlig vanskeligt stillede kommuner, hvor vi har de 180 mio. kr., der vil blive tildelt, og vi har også en ekstra pulje netop i 2007 på 150 mio. kr., som skal sikre en vis form for budgetkompensation de steder, hvor der har været usikkerhed om det kommunale budget.
Og det ser vi selvfølgelig også frem til fortsætter.
Vi har hele landdistriktsprogrammet med de meget omtalte 1,1 mia. kr., hvor man jo så fra hovedforslagsstillernes – i hvert fald fra SF’s – side i det her tilfælde har nævnt, at man jo har valgt at halvere støtten i 2007 og 2008.
Men der er det jo selvfølgelig værd at påpege, at netop den støtte, som er trukket fra de første 2 år, bliver lagt på i det resterende år, altså i den anden ende, således at man samlet set ender på de 1,1 mia. kr. til det her samlede formål.
Oven i det har vi jo også bl.a. oprettet det her Institut for Forskning og Udvikling i Landdistrikter, som jo bl.a. finansieres via Fødevareministeriet og Indenrigsministeriet og Syddansk Universitet.
Og der vil jeg da også mene, at vi kan se frem til at få en form for feedback, som vi måske også kan bruge til nogle politiske initiativer, som kan støtte op om sigtet, som vi jo alle sammen er enige om, og som netop er også at bi beholde og udvikle udviklingen i yderdistrikterne af Danmark.
Hvis vi kigger på den måde, som geografien er på, synes jeg, at det er værd at påpege, at der jo altså er en vis del af den danske befolkning, som stadig væk bor ude i de alleryderste yderområder.
Vi har jo omkring 800.000 indbyggere, som decideret bor i landdistrikterne, og der er faktisk 23 pct. af samfundets borgere, som bor i landområder eller i byer med under 1.000 indbyggere.
Og hvis vi så går op til områder med under 5.000 indbyggere, er det omkring 40 pct. af det samlede antal indbyggere i Danmark, som bor i den type områder.
Derfor er det vigtigt, at vi ser på det her med stor interesse og sørger for at understøtte den udvikling, som skal foregå, for der ligger faktisk et stort potentiale i, at vi i fællesskab gør, hvad vi kan for at hjælpe og understøtte udviklingen.
Samlet set kan vi fra Dansk Folkepartis side godkende den fremsendte Landdistriktsredegørelse, og vi er glade for, at der i det forslag til vedtagelse, som er fremsat af Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti, er to ting, som bliver præciseret.
Den ene er, at de nye og større og mere bæredygtige kommuner bør være primus motorer for udarbejdelse af lokalt forankrede udviklingsplaner for landdistrikterne i de enkelte kommuner.
Den anden ting er, at regeringen pålægges at afgive en status i foråret 2009 for hele udviklingen og for, hvordan det er gået her i den første periode efter kommunalreformens ikrafttræden.
Med de ord vil jeg afslutte min ordførertale.