runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kamal Qureshi (SF), 2008-01-10:
Mange gange hører man jo det der med, at der er nogle, der er fra Mars, og nogle, der er fra Venus, og alt muligt andet.
Jeg vil i hvert fald godt tillade mig at sige, at det virker, som om Venstres ordfører i hvert fald befinder sig på en anden planet - om det så er Venus eller Mars, er svært at sige.
Vi har jo bare i december måned haft sundhedsministeren i samråd i Sundhedsudvalget adskillige gange netop på grund af noget af det, som hr. Jens Peter Vernersen tog op, men også om kræftområdet, hvor vi jo har set, at adskillige patienter har ventet for længe og også har ventet, mens sygdommen har spredt sig, sådan at det har påvirket deres helbredelsesmuligheder.
Der er også meget, der tyder på, at en del af patienterne efterfølgende ikke har kunnet behandles, sådan at de døde af ventetiden.
Det ser vi jo klart og tydeligt på kræftområdet, ikke kun på hjerteområdet, og sådan kunne man jo så nævne nogle andre områder.
Men bare for at tage kræftområdet alene er det jo i hvert fald ikke sådan, at patienterne oplever, at det hele går fortrinligt, og at der ingen ventetider er.
Birgitte Josefsen (V), 2008-01-10:
Jamen jeg vil sige, at uanset hvor mange samråd ministeren har været i, er vi nødt til at forholde os til det, der er realiteten, for realiteten er jo, at aldrig er så mange borgere blevet behandlet i det danske sundhedsvæsen, som det sker i dag, og det gælder sådan set også på kræftområdet.
Der er sket en betydelig vækst i antallet af behandlinger, og der er også sket en betydelig vækst i antallet af efterbehandlinger.
Det, der har været det store problem, har jo bl.a. været kapaciteten på strålebehandlingsområdet, som jeg nu kan konstatere at regionerne er ved at have fat i.
Så jeg synes da, at vi skal glæde os over, at der sker en øgning i antallet af behandlinger, og at der også sker en positiv udvikling i overlevelsestid efter behandling for kræft.
Så jeg synes da ikke, at det bør være et udtryk for, at vi skal til at skrue tiden tilbage.
Jeg synes da, at vi skal fortsætte den positive udvikling, der er i gang, og sørge for, at vi får sat endnu mere turbo på processen, så det bliver endnu bedre.
Kamal Qureshi (SF), 2008-01-10:
Væksten er der jo i sundhedssektoren, og den var der også i 1990'erne.
Selvfølgelig skal der være vækst, og selvfølgelig skal der være forbedring i sundhedssektoren; det er vi jo alle sammen enige om at der skal være.
Spørgsmålet er bare, om den vækst, der er i sundhedssektoren, er tilstrækkelig i forhold til de ønsker og behov, befolkningen har.
Nu har vi snakket om hjerteområdet, nu har vi snakket om kræftområdet.
Hvis vi tager et tredje område, nemlig det område, der vedrører psykiatriske patienter, ser vi i hovedstadsregionen jo adskillige afdelinger, som har skåret så kraftigt på det psykiatriske område, at patienterne ligger i overfyldte stuer.
Vi fik under valgkampen nogle historier og billeder fra Hvidovre Hospital, hvor patienternes madrasser lå på gulvet, fordi der ikke var sengepladser nok i et af de pågældende værelser.
Vi hører fra psykiatriske afdelinger, fra Amager Hospital eksempelvis, at man bliver nødt til at afvise psykotiske patienter, som så efterfølgende skal ud til varmestuer og herberger, hvor de selvfølgelig ikke har mulighed for at tage sig af psykiatriske patienter.
Det er jo tilstanden, det er jo virkeligheden.
Så hvis nu man skulle komme tilbage fra Mars eller Venus, eller hvad det nu er, diskussionen handler om, til virkeligheden, så er virkeligheden jo ikke et sundhedsvæsen, som tager sig af alle patienter, også de svageste.
Birgitte Josefsen (V), 2008-01-10:
Nu skal vi så bare huske, at psykiatrien jo forhandles i satspuljeaftalerne, hvor SF er medbeslutningstagere på området.
Og det er jo ikke herfra, vi har sagt til regionsformanden, at man skal nedlægge sengepladser.
Heldigvis vil jeg da sige, at man ikke agerer ligeså rundtomkring i hele Danmark.
Men det er så sandelig ikke fra regeringens side og heller ikke, oplever jeg, fra Folketingets side, at man har sagt til regionerne, at de nu skal gå i gang med at nedlægge yderligere sengepladser.
Per Clausen (EL), 2008-01-10:
Nu er det jo ikke nogen naturlov, at de eneste forbedringer, der kan ske på psykiatriområdet, skal være forbedringer, der kommer igennem satspuljerne; det var jo tænkeligt, at man også prioriterede det i den almindelige politiske debat og i de almindelige finanslove.
Men lad det ligge i den her omgang.
Jeg vil bare spørge, om fru Birgitte Josefsen ikke kan bekræfte, at der stadig væk er masser af patienter med meget alvorlige sygdomme, som står på venteliste, og at disse patienter ikke kan hjælpes af det udvidede fri sygehusvalg af den simple grund, at ingen privathospitaler vurderer, at der kan tjenes penge på at yde det, som de her mennesker har brug for, og at det, der derfor kommer til at ramme hjertepatienter, medicinske patienter osv., er, at der sker en overførsel af midler til de private hospitaler fra det offentlige sundhedsvæsen, bl.a. fordi man ifølge Sundhedsstyrelsens egne oplysninger jo betaler en overpris, når der gennemføres behandling på et privathospital.
Nu vil jeg jo meget nødig sige, at hr. Preben Rudiengaard ikke taler sandt.
Jeg vil bare sige, at hr. Preben Rudiengaard benyttede sig af det begreb, som ministeren var klog nok til ikke at benytte sig af, nemlig ved at snakke om garanti for behandling.
Sandheden er, at ingen har garanti for behandling, medmindre der er et privathospital, som udbyder den behandling, man har brug for.
Jeg er helt med på, at alle skal have lige adgang til en hurtig behandling, men desværre må man konstatere, at det ikke er det, regeringens politik fører til.
Preben Rudiengaard (V), 2008-01-10:
Jeg ved godt, at Enhedslisten og hr. Per Clausen og også jeg selv kymrer os meget om pensionister og kontanthjælpsmodtagere, fordi vi gerne vil have lighed inden for sundhedsområdet.
Per Clausen (EL), 2008-01-10:
Baggrunden for den forespørgsel, som Enhedslisten har rejst her, er udviklingen inden for sygehusvæsenet og sundhedssektoren, siden den borgerlige regering overtog magten tilbage i 2001.
Det, som vi kan konstatere, og som er sket stille og roligt og snigende, er, at vi har oplevet en kraftig udvikling i retning af en privatisering af sygehusvæsenet og sundhedsvæsenet i Danmark.
Fire gange så mange danskere har i dag en privat sundhedsforsikring, end det var tilfældet i 2001; tre gange så mange skattekroner ender i den private sundhedssektor; over dobbelt så mange patienter bliver behandlet på private hospitaler på det offentliges regning.
Det er alt sammen en udvikling, der er sket siden 2001, og der er ikke i Enhedslisten nogen tvivl om, at opblomstringen af den private sundhedssektor i Danmark vil fortsætte, hvis man ikke griber ind politisk.
Det, som jo også er interessant, er, at den her forandring sker, uden at der har været en egentlig demokratisk debat om sagen.
Der er jo aldrig nogen sinde truffet en beslutning, hverken i Folketinget eller blandt befolkningen, om, at man ønskede en udvikling af en privat sundhedssektor med de konsekvenser, at det gamle grundprincip for dansk sundhedspolitik og sygehuspolitik, nemlig ...
Tak for det.
Det, som vi altså har set i de senere år, er en udvikling, som går i retning af, at det grundlæggende princip, som har været fremherskende i dansk sygehuspolitik og sundhedspolitik, nemlig at der skal være gratis og lige adgang, i virkelighedens verden er ved at forsvinde.
Det er en udvikling, som er tiltagende, og som også vil fortsætte i de kommende år, hvis der ikke bliver grebet ind over for det.
Vi ved jo godt, at det sådan set også er et led i regeringens ideologiske korstog, forstået på den måde, at Venstres chefideolog, beskæftigelsesministeren, jo har gjort det helt klart, at man gennemfører en liberal politik med små skridt.
Langsomt, men sikkert udhuler man de eksisterende velfærdssystemer for at erstatte dem med en privatisering.
Baggrunden for at få den her forespørgselsdebat er altså, at vi fra Enhedslistens side først og fremmest synes, at den udvikling skal stoppes, og at det mindste, man kan forlange, vel er, at vi har en åben demokratisk debat om det, sådan at folk kan blive opmærksomme på, hvad der sker.
Per Clausen (EL), 2008-01-10:
Det var spændende at høre ministerens besvarelse.
Ikke mindst synes jeg, at det var spændende, at ministeren allerede mente med sikkerhed at kunne konkludere, at Enhedslistens eneste udspil i dag ville være en negativ holdning om, at man skulle begrænse det private.
Som det vil fremgå af det, jeg vil sige, og af det forslag til vedtagelse, Enhedslisten kommer med, forholder det sig ikke på den måde.
Jeg forstår på ministeren, at han ikke mener, at det skaber øget ulighed.
Så må jeg bare sige, at de undersøgelser, der er lavet, entydigt viser, at jo højere indkomst man har, jo større sandsynlighed er der for, at man har en sundhedsforsikring.
Realiteten er jo, at den store gruppe af den danske befolkning ikke er i stand til at få en sundhedsforsikring, og derfor skaber etableringen af sundhedsforsikringer ulighed, også fordi man har valgt at gøre disse sundhedsforsikringer skattesubsidierede.
Det er jo ikke sådan, at folk selv betaler hele prisen.
Så det er det første: at sundhedsforsikringer fører til øget ulighed.
Så gør ministeren en del ud af det, som han kaldte det udvidede frie sygehusvalg, og det er jo også den rigtige betegnelse.
Under valgkampe og andre muntre anledninger plejer borgerlige politikere at tale om en behandlingsgaranti, men jeg er glad for, at ministeren ikke brugte det ord, for det er jo lige præcis en forkert betegnelse.
Det udvidede frie sygehusvalg betyder jo bare, at hvis der er en privat udbyder eller et andet offentligt sygehus i Danmark eller et andet sted, som kan tilbyde den her behandling, så er man indstillet på, at det offentlige betaler.
Det betyder, at hvorvidt man får en hurtig behandling eller ej i sygehusvæsenet, ikke afgøres af, om man har en sygdom eller lidelse, som det lægeligt set eller politisk set er besluttet skal behandles hurtigt.
Nej, det afhænger af, om der er en privat virksomhed, der udbyder den ydelse.
Derfor kan man sige, at når der overføres offentlige midler til det her område, altså når der overføres ressourcer til den private sektor, betyder det, at vilkårene forringes for dem, der ikke har noget frit valg, f.eks. akutte patienter, der udgør det alt overvejende flertal af dem, der behandles i det danske sygehusvæsen.
Hvis folk lider af en kompliceret og vanskelig sygdom, som kan være meget alvorlig, og som private sygehuse kalkulerer der ikke kan tjenes penge på at behandle, så gælder det udvidede frie sygehusvalg i realiteternes verden heller ikke for dem.
Og når vi så ved, at der betales en overpris for at få foretaget disse behandlinger og operationer på de private sygehuse i forhold til, hvad de ville koste i det offentlige sygehusvæsen, så bliver der jo ikke mere sundhed for pengene, som ministeren så smukt sagde det, men lige præcis det modsatte, altså mindre sundhed for pengene.
På baggrund af det har Enhedslisten besluttet, at vi her vil fremsætte et forslag til vedtagelse, og det lyder sådan her:
Forslag til vedtagelse
Birgitte Josefsen (V), 2008-01-10:
Jeg kan forstå, at Enhedslisten nu vil have indført en behandlingsgaranti ud over den behandlingsgaranti, der i dag eksisterer netop i forhold til livstruende sygdomme.
For vi har jo ikke behandlingsgaranti andre steder.
Vi har et udvidet frit sygehusvalg, der giver borgerne nogle rettigheder.
Så jeg kan forstå, at Enhedslisten er parat til at gå meget, meget længere, end regeringen er gået, og det glæder mig da.
Men jeg kan så også forstå, at hr. Per Clausen er af den opfattelse, at vi skal bort fra den gratis og lige adgang til behandling.
For det er jo netop det, der er sket.
Før 2001 var det sådan, at de, der stod på venteliste i halve og hele og flere år, fik udstukket en ventelistegaranti fra Nyrupregeringen; man fik garanti for at stå på venteliste.
Nu har man fået en rettighed til at gå et andet sted hen, hvis der er lavet en overenskomst med regionerne.
Men jeg kan forstå, at det er det, hr. Per Clausen alt sammen vil afskaffe; altså, hr. Per Clausen vil have, at patienterne nu igen skal til at stå på lange, lange ventelister.
Er det det, Enhedslisten vil?
Per Clausen (EL), 2008-01-10:
Det forholder sig jo sådan, som fru Birgitte Josefsen også indledningsvis sagde, at Enhedslisten har betydelig større ambitioner end Venstre og regeringen, hvad angår at sikre folk en behandling for sygdommene hurtigt.
Det, vi vil afskaffe, er privathospitalernes mulighed for at trække penge ud af den offentlige sektor, og det, vi vil afskaffe, er, at det er spørgsmålet om, hvorvidt man kan tjene penge på at behandle en sygdom, der afgør, om den skal behandles hurtigt.
Jeg forstår godt, at Venstre synes, at markedskræfterne også er en strålende ting at udbrede til sundhedsområdet, men det mener Enhedslisten ikke.
Det handler altså om, at folk skal have garanti for at få en ordentlig behandling hurtigt, og så må man tilføre de nødvendige ressourcer.
Og det er da rigtigt, at de finanslovforlig, som Venstre også indgik med den tidligere SR-regering, jo ikke sikrede, at der var de midler til sygehusvæsenet under SR-regeringen.
Birgitte Josefsen (V), 2008-01-10:
Jamen jeg kan så forstå, at hr. Per Clausen skal have en drøftelse med Bent Hansen, som er formand for Danske Regioner.
For det forholder sig jo sådan, at patienterne ikke kommer på privathospital, ud over når der er indgået en aftale mellem regionerne og privathospitalerne.
Og det er altså hr. Per Clausens agt at gå ud og sige til Danske Regioner, som er driftsherre, at den praksis må de ikke benytte.
Man vil altså fuldstændig undergrave det system, som har eksisteret nu i en årrække, så jeg kan kun her fra talerstolen sige til de danske borgere: Nu skal I igen til at stå på lange, lange ventelister.
Men jeg kan så også forstå, at hr. Per Clausen synes, at det er ulighed, at man nu på en arbejdsplads kan tegne en sundhedsforsikring, som jo i dag skal omfatte samtlige medarbejdere.
Da hr. Per Clausen understøttede den tidligere regering, var det kun direktøren, der fik sundhedsforsikring.
I dag skal alle på en arbejdsplads være omfattet af sundhedsforsikringen, såfremt man laver en sådan aftale.
Er det den ulighed, hr. Per Clausen igen vil have indført?
Per Clausen (EL), 2008-01-10:
Det er sådan i dag - hvilket fru Birgitte Josefsen kan blive bekræftet i, hvis hun læser de undersøgelser, der er lavet, om, hvem det er, der får sundhedsforsikringerne - at jo højere indtægt man har, jo større sandsynlighed er der for, at man har en sundhedsforsikring.
Og fru Birgitte Josefsen har medvirket til at sikre, at kontanthjælpsmodtagere, arbejdsløse og pensionister i dag betaler til, at mennesker, der har højere indkomster, kan få en sundhedsforsikring.
For det er en skattefri ting, og det med, at noget er skattefrit, er lige så godt som at give et tilskud.
Det er det første, jeg vil sig.
Det andet er, at det er Enhedslistens grundsynspunkt, at mennesker skal behandles i sygehusvæsenet efter, hvilken sygdom de har, og ikke efter, om der er et privat firma, der kan udbyde den behandling, der er brug for.
Det vil sige, at akutte patienter, patienter på de medicinske afdelinger og patienter, som lider af sygdomme, der er så komplicerede, at privathospitaler ikke mener, de vil kunne tjene penge på at behandle dem, skal have mindst de samme muligheder for at blive behandlet hurtigt som dem, der tilfældigvis kan tjenes nogle penge på.
Preben Rudiengaard (V), 2008-01-10:
Jeg synes, hr. Per Clausen maner skræmmebilleder frem, som er med til at forvirre begreberne totalt.
Derfor vil jeg gerne stille et helt klart, specifikt spørgsmål:
Vil hr. Per Clausen ikke bekræfte over for mig, at direktøren ikke kan tegne sin sundhedsforsikring på arbejdspladsen, uden at rengøringsassistenten også er med?
Der er social lighed i det her, er det ikke rigtigt?
Jeg skal bare have et svar - ja eller nej - for jeg synes, at man begynder at køre det op til, at det kun er de rige, der har råd til en sundhedsforsikring.
Per Clausen (EL), 2008-01-10:
Jeg går ud fra, at hr. Preben Rudiengaard er enig med mig i, at pensionister og andre, som ikke er på arbejdsmarkedet, ikke har den mulighed og dermed er med til at finansiere den for dem, der er på arbejdsmarkedet.
Det er derfor, at den undersøgelse, der er lavet for at finde ud af, hvem det i grunden i praksis er, der har de her forsikringsordninger, viser, at det er sådan, at jo højere indkomst man har, jo større sandsynlighed er der for, at man er dækket af en ordning.
Det er jo realiteten, som den ser ud ude i virkeligheden.
Birgitte Josefsen (V), 2008-01-10:
Jeg kan forstå, at hr. Per Clausens aggressioner mod alt, hvad der er privat, er meget, meget voldsomme.
Jeg var inde at dykke ned i de rapporter, der er udarbejdet af DSI om privathospitalerne, da der kom en udmelding om, at man mente, at de sorterede i visiterede patienter, og der må vi jo sige, at det ikke passer; det er jo ikke privathospitalerne, der siger nej til patienterne, det er regionerne, der laver aftaler med det enkelte privathospital om, hvilke opgaver de skal løse.
Det er jo ikke anderledes, end det er i det offentlige; der er jo også offentlige sygehusejere, der siger: Den her opgave kan vi ikke løse, patienten skal videre til et større hospital med et specialiseret tilbud.
Nu er det jo ikke sådan, at vi kan pille fire punkter ud af et beslutningsforslag og så stemme for dem.
For det, jeg gerne vil, er, at vi ser en beslutning i en bredere sammenhæng, og det er i international sammenhæng, og det er i WHO-regi.
Der er også et arbejde i gang i EU-regi, og jeg vil faktisk meget gerne, at vi i højere grad kobler os op på at løse nogle sundhedsproblematikker i EU-regi frem for at se dem i en mere snæver sammenhæng i det nordiske regi.
Jeg kan forstå, at hr. Jens Peter Vernersen jo hele vejen igennem vælger den tilgang at sige, at glasset er halvt tomt - jeg vil hellere snakke om, at det er halvt fuldt, og så forholde mig til, at der faktisk er mange ting, der går godt, men at der er nogle ting, der ikke går så godt, og at vi skal gøre dem bedre.
Derfor er jeg jo meget glad for, at Socialdemokratiet nu melder ud, at de meget gerne vil være med til at kigge på problematikken vedrørende hjertepatienter, og at de også synes, at de vil trække i arbejdstøjet med hensyn til spørgsmålet om kræftpatienterne.
Ellers har der faktisk ikke været afsat penge til det sundhedsområde de sidste 5 år.
Men jeg vil gerne høre, om man i Socialdemokratiet nu har en forståelse for, at når man skal skabe øget produktivitet og øget kapacitetsudvidelse i sundhedssektoren, så koster det altså også noget.
Jens Peter Vernersen (S), 2008-01-10:
Først vil jeg til spørgsmålet om, hvorvidt glasset er halvt tomt eller halvt fuldt, gerne sige, at vi er optaget af, at patienterne bliver behandlet, og der er altså bare mange patienter, der ikke bliver behandlet i det danske sundhedsvæsen - og i modsætning til det, den prøver at tilkendegive, er det blevet værre under VK-regeringen.
Så vil jeg om kræftspørgsmålet og finansieringen gerne sige, at det har været vores forudsætning, at når Venstre og De Konservative som regeringspartier sammen med Dansk Folkeparti lavede aftaler om kræftbehandlingen gældende fra 2001 og fremefter, så tog man udgangspunkt i, hvad der var nødvendigt for at behandle danske kræftpatienter.
Jeg er aldrig gået ud fra, at kræftpatienter skulle gøres til genstand for politiske forhandlinger her på Christiansborg, sådan at de måske skulle have lidt mere eller lidt mindre.
Det viste sig hen over efteråret 2006 og foråret 2007, at det var en fejlagtig antagelse, at regeringen varetog kræftpatienternes interesse.
Derfor gjorde vi det i det første finanslovforslag, der kom efterfølgende, altså det, vi har lagt frem her for 2008, at vi højprioriterede kræftpatienterne og afsatte 1 mia. kr. til det område plus ½ mia. kr. ekstra for at få akutbehandling af kræftpatienter.
Det er vores tilgang til det her.
Birgitte Josefsen (V), 2008-01-10:
Jamen jeg kan så forstå, at der er ændret praksis i Socialdemokratiet, siden de selv sad i regering, og det vil vi tage bestik af.
Jeg vil bruge mit sidste spørgsmål til at sætte fokus på de medicinske patienter, for dem er vi også optaget af.
Jeg er meget ked af, at hr. Jens Peter Vernersen udtrykker, at det ser helt, helt galt ud hele vejen rundt, for det er jo faktisk ikke sandheden.
Det ser ganske forfærdeligt ud i Københavnsområdet, og det gør det af den simple grund, at der sidder en borgmester herovre, som ikke sørger for at få patienterne hjem, når de er blevet færdigbehandlet og er blevet til borgere, der har brug for at komme i en plejebolig.
Jeg hentede oplysning om forholdene på en helt tilfældig dag, og der kunne man se, at der lå 157 færdigbehandlede medicinske patienter på de københavnske sygehuse.
Så jeg vil da gerne høre, om hr. Jens Peter Vernersen ikke kunne bruge den direkte kontakt til den socialdemokratiske borgmester til at få gjort noget ved den problematik.
Jens Peter Vernersen (S), 2008-01-10:
Der er jo ikke nogen som helst tvivl om, at når vi taler om medicinske patienter, taler vi ofte om ældre og meget svagelige borgere, som har svært ved at klare sig selv.
Det er jo helt indlysende, at hvis en ældre medicinsk patient har været på hospitalet for at blive behandlet, så skal der også være sikkerhed for, at der er modtagelsesmulighed, når vedkommende kommer hjem.
Det er helt afgørende.
Derfor ligger der også en aftale med kommunerne om, hvor lang tid de skal have til at skabe en forsvarlig modtagelse af patienterne, og det er selvfølgelig helt afgørende, at disse aftaler mellem kommunerne, mellem regionerne, om, hvem der gør det ene eller det andet, bliver så klare og præcise, at der ikke er nogen som helst tvivl om, at der også er modtagelse parat, når gamle fru Hansen skal forlade det medicinske hospital.
Man skal jo have sikkerhed for, at hun så også derfra får ordentlig behandling.
Uanset om det er i København eller andre steder, så har kommunerne jo en vis respit til at løse det problem.
Gitte Lillelund Bech (V), 2008-01-10:
Men jeg vil da så spørge hr. Jens Peter Vernersen direkte: Vil hr. Jens Peter Vernersen tage telefonen og ringe til overborgmesteren i København, som jo også er socialdemokrat, og som hedder Ritt Bjerregaard, og sige: Kære Ritt, du har sådan set et problem, for du har en hel del patienter, som ikke længere er patienter, men som faktisk er borgere - færdigbehandlede patienter - og som optager medicinske sengepladser på de københavnske sygehuse; så kunne du ikke skynde dig lidt med hensyn til at få skaffet de plejeboliger, så du ikke har folk til at ligge og optage sengepladser?
Vil hr. Jens Peter Vernersen tage telefonen og ringe til fru Ritt Bjerregaard, når vi er færdige med den her debat?
Jens Peter Vernersen (S), 2008-01-10:
Nu er vi tilbage, hvor vi var, da Venstre var i opposition: Man tror, at man kan løse spørgsmål her med mere eller mindre smarte bemærkninger, og det kan jeg forstå er noget som også fru Gitte Lillelund Bech er ekspert i.
Det er altså sådan, at spørgsmålet om at tage patienterne hjem afklares af aftaler mellem kommunerne og mellem regionerne, og det er også aftalt, at det, hvis det ikke er tilstrækkeligt, også bliver håndteret herindefra.
Jeg går ud fra, at fru Lillelund Bech er klar over, at vi er den lovgivende forsamling, og det er klart, at hvis der skal lovgives på det her område, så er det selvfølgelig en mulighed, som både regeringspartierne og oppositionen har.
Gitte Lillelund Bech (V), 2008-01-10:
Jeg kan jo godt høre, at hr. Jens Peter Vernersen og Socialdemokraterne har et problem, for det er jo kun i København, det ikke kan lade sig gøre at hjemtage færdigbehandlede medicinske patienter.
Det kan godt lade sig gøre i de øvrige kommuner.
Jeg går ud fra, at man trods alt internt i Socialdemokratiet, uanset om det er borgmesteren eller det er sundhedsordføreren, taler om, hvordan man kan gøre det bedst muligt for de færdigbehandlede medicinske patienter.
Det er vi meget optagede af, men vi har bare i Københavns Kommune ikke haft nogen mulighed for at komme igennem med det, fordi overborgmesteren ikke ønsker at afsætte de nødvendige ressourcer.