Per Dalgaard (DF), 2010-05-18:
Også jeg vil starte med at takke udenrigsministeren for en meget fin redegørelse om Europarådet.
Det er jo en institution, der har gennemlevet det, som så mange andre offentlige og statslige organer også har, nemlig at den lige så stille har vokset sig langt ud over sit oprindelige formål.
Europarådet har nu om dage påtaget sig så mange aktiviteter, at de resolutioner, der vedtages, ikke mere vinder gehør i de gamle landes parlamenter.
Det er faktisk meget ærgerligt.
Det er Dansk Folkepartis holdning og overbevisning, at Europarådets oprindelige formål, nemlig at landene skal snakke sammen i stedet for at gå i krig mod hinanden, når de er uenige om et eller andet, er rigtigt.
Det er både en civiliseret holdning, det er ædelt og nobelt, og det er selvfølgelig det helt rigtige at gøre, når uoverensstemmelser skal løses.
Det kunne mange lande i den tredje verden i øvrigt lære meget af.
Europarådet har haft succes med det at undgå krig og få landene til at tale sammen – til en vis grad.
Balkankonflikten, hvor vi igen måtte støtte os til USA, da EU ikke kunne blive enig om en fælles holdning, viste desværre noget andet, men det er der jo sådan set ikke noget nyt i.
Ser vi på alle de tiltag fra Europarådets side, er det glædeligt, at den nye generalsekretær, nordmanden Thorbjørn Jagland, nu tager over og vil rydde op i de alt for mange organer og aktiviteter, som slører Europarådets oprindelige formål.
Han tager virkelig fat; ikke ved at rationalisere, for det virker yderst sjældent i de offentlige systemer, men ved med en fast hånd at skære funktioner og afdelinger væk, helt væk.
Det er befriende, at der er kommet en person til, der erkender, at det er den eneste løsning på vildtvoksende bureaukrati – måske kunne vi lære noget af det i vores hjemlige institutioner, hvem ved?
Det er blot ærgerligt, at Jagland i sin tale til den parlamentariske forsamling den 27. april i år ikke konkret nævnte den største trussel, de vestlige demokratier er udsat for, nemlig truslen fra islamistisk fundamentalisme over alt i Europa, og dette på trods af at han endog har udtrykt bekymring for ytringsfriheden i forhold til både tegneren Kurt Westergaard og svenskeren Lars Vilst.
Den demografiske ændring, som Europa står over for med en større og større skare af tilflyttende mennesker, der ikke deler vores fælles demokratiske værdier, er for mig at se den største udfordring, vi står over for i vor tid.
Denne trussel nævnte Thorbjørn Jagland ikke, selv om varetagelsen af menneskerettigheder i hans tale havde stor opmærksomhed.
Netop den øgede andel af folk i Europa, der ikke deler vores værdigrundlag eller vores syn på, hvad et godt samfund er og fredeligt skal bestå af, kunne nemt og med stor berettigelse have været flettet ind i hans tale.
Men den politiske korrekthed, som i vid udstrækning præger Europarådets daglige arbejde, har helt sikkert gjort sit til, at dette emne ikke blev nævnt.
Det finder jeg og Dansk Folkeparti meget ærgerligt.
På trods af den udbredte skyhed over for dette emne vil jeg i mit arbejde dernede ved enhver lejlighed påpege disse enorme udfordringer.
Jeg er også noget kritisk over for den organisation, der hedder ECRI, European Commission against Racism and Intolerance.
Det er den organisation, der har udtrykt bekymring over den afstemning, der sidste år fandt sted i Schweiz, hvor man stemte for et forbud mod minareter.
Jeg finder det meget foruroligende, at andre skal bestemme over sådan nogle forhold.
Typisk er der aldrig kritik fra Europarådets side, når kristne forfølges og har dårlige vilkår i muslimske lande, som f.eks. er medlemmer af Europarådet.
Det var også den organisation, der søgte at skjule rapporter om racistisk baserede overfald, da det viste sig, at det primært var muslimske unge, der overfaldt jøder.
Det var ikke lige det, den politiske korrektheds parnas ønskede at få i den rapport, så den skjulte man, indtil den blev gravet frem af andre.
Men sådan er der så meget i disse menneskerettighedstider, hvor det kun går den ene vej.
Ordet pligt mangler ganske enkelt i diskussionen om menneskerettigheder.
Det er helt fint, at vi har menneskerettigheder – det skal vi have, og vi kan næsten ikke få nok af dem – men nogle gange kunne jeg ønske, at der også fulgte ordet pligt med, så når man havde en menneskerettighed, havde man rent faktisk også en pligt til at opføre sig på anstændig vis i det land, man frivilligt har valgt at slå sig ned i.
Uanset om det pågældende land nu har en anden styreform, end der hvor man kommer fra, så bør det jo være sådan, at man ligesom indordner sig til et vist niveau.
Det er det, jeg ser, at menneskerettigheder handler om, nemlig at det er en gensidig proces, hvor Europarådet skal tage sig af, at menneskerettighederne bliver overholdt, og det gør de, men det gør de desværre kun ensidigt.
Dansk Folkeparti støtter de reformer, som Europarådet skal gennemgå, og vi tager redegørelsen til efterretning med de bemærkninger, som jeg her har fremført.