runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-02-27:
Ja, det kan der være mange grunde til.
Der kan være blevet udvist ved dom på grund af strafbart forhold; der kan udvises, fordi den pågældende aldrig har været lovligt i landet; der kan udvises, fordi den pågældende har fået en opholdstilladelse ved et svigagtigt forhold.
Der kan være mange grunde.
Det, man jo ser på, som spørgeren er lidt inde på, er naturligvis familiens enhed.
Men det er altså sådan, som også Ombudsmanden for mange år siden har sagt i forbindelse med sager, da de blev prøvet, at det med familiens enhed ikke giver en ret til familiens enhed i Danmark.
Der kan være andre steder, hvor familien kan slutte sig sammen.
Så der kan være mange grunde til, at det er helt i overensstemmelse med konventionerne, at man siger til en part, at vedkommende må ud af landet.
Og jeg har nævnt grundene: Strafbart forhold, ulovligt ophold, svigagtig underskrift osv.
Naser Khader (NY), 2008-02-27:
Jeg ved ikke, hvorfor Det Radikale Venstre skulle blandes ind i det her, for jeg taler på Ny Alliances vegne.
Jeg vil gerne gentage mit spørgsmål: Synes integrationsministeren ikke, at det en god idé, at man inden for Schengensamarbejdet forsøger at nægte vedkommende imam visum til både Danmark og andre Schengenlande?
Det er vigtigt for ham at deltage og sidde for bordenden, når der bliver holdt møder inden for Det Europæiske Fatwaråd.
Er det en god idé, og vil ministeren tage det op i Schengensamarbejdet?
Frank Aaen (EL), 2008-02-27:
Nu er spørgetiden jo sådan set indrettet til, at man kan diskutere politik og ikke henvise til, hvad der er sagt tidligere, og ikke bare glide udenom.
Når vi har en spørgetid, er det for at kunne debattere politiske emner, herunder om det er i overensstemmelse med et retssamfund, at et menneske sidder i Vestre Fængsel, en gang har været udsat for tortur i et fremmed land på dansk foranledning - ikke selve torturen, men arrestationen - og nu har udsigt til bare at blive siddende på ubestemt tid uden at komme for en dommer.
Sådan et princip må vi da kunne debattere.
Uden at gå ind i den konkrete sag må vi da kunne debattere, om det er i overensstemmelse med et retssamfund.
Så jeg vil igen spørge: Mener ministeren, at man under nogen omstændigheder kan udsende folk til Tunesien uden dermed at udsætte dem for faren for tortur?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-02-27:
Vi udsender ikke til tortur.
Og de kriterier, som spørgeren stiller op for en konkret sag, kan jeg ikke kommentere ud fra, for jeg ved ikke engang, om fremstillingen er korrekt.
Astrid Krag (SF), 2008-02-27:
Jeg vil vende tilbage til det tema, som nogle af de tidligere spørgere stillede spørgsmål til justitsministeren om.
Vi er jo nogle, der har savnet integrationsministeren lidt i den seneste tid; det er ikke så meget, man har hørt til ministeren, mens brændende biler og skoler har gjort det klart, at vi altså står med nogle meget store og alvorlige integrationsproblemer i Danmark.
De sidste ugers uroligheder står desværre ikke alene, der er nogle områder og bydele i Danmark, hvor påsatte brande er dagens orden, og hvor det ikke er særlig trygt at bo.
Derfor er jeg glad for, at ministeren er til stede ved spørgetimen, og jeg vil give ministeren en chance for at komme med et konstruktivt bidrag til debatten om, hvordan vi får løst problemerne.
Helt konkret vil jeg spørge ministeren, om hun vil tage initiativ til et bredt samarbejde om at finde de løsninger, der skal til.
Ville det ikke være oplagt, at integrationsministeren og Integrationsudvalget i fællesskab indkaldte alle relevante parter - politifolk, integrationskonsulenter, socialrådgivere, skolefolk osv. - til en række møder, hvor vi kunne få de bedste løsninger frem i lyset?
Så det, jeg vil spørge om, er, om ministeren vil tage initiativ til sådan en form for bredt samarbejde sammen med Integrationsudvalget.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-02-27:
Nu er min kollega, fru Line Barfod, desværre gået, men jeg vil sige, at jeg helt deler fru Line Barfods opfattelse af, at man ikke som minister bare skal fare ud på grund af nogle pressehistorier.
Jeg har den opfattelse, at integrationsspørgsmålet ikke er noget, man bare farer ud med, fordi der er lidt brand i gaden.
Så må jeg sige, at jeg sådan set ikke forstår fru Astrid Krags holdning, for jeg kan se, at det altså nu er indvandrere, der skal beskyldes for al balladen, siden spørgsmålet bliver rejst til mig.
Det synspunkt deler jeg slet ikke, og jeg mener faktisk, at det er med til at grave grøfter, at man hele tiden pukker på det, når det drejer sig om indvandrere, hvorimod det åbenbart ikke er lige så ubekvemt for SF, når det drejer sig om de autonome og deres forkælede forældre, der besætter ejendomme på grund af et bestemt politisk formål.
Jeg synes, at det er meget uheldigt, at man på den måde antager det for at være en kendsgerning, at det altså nu er indvandrerne, det drejer sig om, og at integrationsministeren derfor skal spørges.
Jeg må altså sige, at integration for mig er et meget langt, sejt træk, og jeg kan varmt anbefale, at fru Astrid Krag går ind og læser nogle af bilagene med vores svar, og at hun går ind på Integrationsministeriets hjemmeside og ser, hvor mange projekter der er i gang, og på, hvilke tiltag der er givet penge til under satspuljemidlerne.
Så vil fru Astrid Krag kunne se, at der løbende er utrolig mange initiativer i gang, som skal gavne integrationen, som har nogle bestemte formål, som drejer sig om de ressourcesvage, som drejer sig om de ressourcesvage forældre, som drejer sig om at få særligt kvinderne ud i samfundet, som drejer sig om at få særlige grupper i arbejde, som drejer sig om, at vi har mentorer for at få folk ud på arbejdspladserne, som drejer sig om at forstærke indsatsen over for mennesker med traumer osv.
Derudover har jeg jo udtalt, at jeg taler med alle grupper, og jeg har netop i de sidste dage haft besøg at flere muslimske organisationer, fordi jeg ved, at de kender til mange af de problemer, som nogle af disse mennesker oplever.
Astrid Krag (SF), 2008-02-27:
Jeg tror nu, at folk gerne vil have en minister på banen, når der sker sådan nogle alvorlige ting, som vi har set i Danmark den sidste halvanden uge, og at de også gerne vil have ministeren på banen med nogle bud, både på det lange stræk, som jeg er meget enig med ministeren i at der er behov for, og altså også nogle bud på, hvad der skal til her og nu for at sikre, at gaderne ikke står i brand igen om nogle uger.
Men så må jeg måske spørge ministeren, om hun så også vil komme med et løfte om, at hun vil trække verdslige organisationer og forskellige fagfolk ind i samarbejdet om at finde løsninger og ikke kun holde møder med de muslimske organisationer, som ministeren selv er inde på at hun har mødtes med.
Kunne det ikke, oven på den sidste halvanden uges uroligheder, som jeg er helt enig med ministeren i ikke er enkeltstående, men er udtryk for en udvikling, der har været i gang i lang tid, være givtigt og nyttigt, at vi holdt nogle møder med Integrationsudvalget og ministeren, hvor vi får fagfolk - folk, der sidder med hænderne nede i det her - på banen?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-02-27:
Jeg kan svare fru Astrid Krag, at vi i Integrationsministeriet, som inklusiv Udlændingeservice vel består af 600-700 ansatte, dagligt på flere niveauer er i kontakt med det, der kaldes eksperter.
Vi rejser rundt i landet, og jeg har personligt haft besøg af alle mulige af dem, som fru Astrid Krag kalder verdslige organisationer, fra arbejdsmarkedet, kommunerne, alle mulige steder fra.
Jeg lader mig også rådgive af Rådet for Etniske Minoriteter osv.
Jeg vil ikke bebrejde fru Astrid Krag, at hun ikke kender til det, for da jeg blev minister, blev jeg selv overrasket over, hvor meget der egentlig er i gang i Integrationsministeriet.
Så jeg kan forsikre fru Astrid Krag om, at der hver eneste dag på embedsmandsniveau bliver trukket på alle mulige former for eksperter, og at jeg selv er meget udfarende og har gæster i huset næsten hver eneste dag, hvis ikke jeg er ude for at få gode ideer for at finde ud af, hvad der rører sig i miljøet.
Men jeg har altså den opfattelse, også fra min erfaring i politiet og fra samtaler med PET, at min opgave er at være inkluderende og ikke ekskluderende, og derfor er jeg altså ikke særlig begejstret for fru Astrid Krags indgangsvinkel med, at det altså nu er indvandrerne, det gælder.
Jeg arbejder på det lange sigt, på at holde sammen på mit folk og mit land; jeg er integrationsminister for alle, og jeg kan altså ikke lide, at man nu lige farer ud med det her, for der er sket så store forbedringer på integrationsområdet.
Astrid Krag (SF), 2008-02-27:
Jeg tror nu bare, at vi bliver nødt til at se i øjnene, at vi også må finde nogle løsninger med hensyn til de etniske minoriteter i Danmark, og når vi ser på, hvem det var, der i Århus Vest, i Kalundborg, på Nørrebro og andre steder var ude og brænde biler af, så er der også noget, der tyder på, at integrationsministeren også må på banen.
Det vil jeg bare gerne høre her til sidst.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-02-27:
Det er det, det handler om.
Det er ikke mig, der skal være den strafhåndhævende myndighed, det er justitsministeren, og der kommer selvfølgelig en afregning med nogle af disse mennesker, hvad enten de er hvide eller sorte.
Men min opgave er altså at holde sammen på mit folk og mit land, og det er det, jeg forsøger på ved at være inkluderende og ikke ekskluderende.
Og jeg lader mig ikke drive af fru Astrid Krags ønske om, at jeg åbenbart skal være en eller anden straffende myndighed.
Det, jeg skal, er at sørge for, at vi, så godt vi overhovedet kan, hjælper folk til at få uddannelse og sprogfærdigheder og får de unge, de gamle og kvinderne ud på arbejdspladserne.
Det gøres der en kæmpe indsats for, og statistikkerne viser, at det stadig går fremad, og at mange af de unge klarer sig utrolig godt og kommer på universiteterne og får høje uddannelser og gode stillinger.
Men der er meget tilbage.
Altså, jeg ville gerne overflødiggøre mig selv, men det bliver ikke lige i første omgang; der skal stadig væk gøres nye tiltag, og jeg kan forsikre, at det bliver gjort over en bred kam.
Naser Khader (NY), 2008-02-27:
I oliestaten Qatar bor en mand, der hedder Ysef al-Qadarwi, han er en slags pave for mange muslimer, og han har det med at udstede sindssyge fatwaer imod homoseksuelle jøder m.v.
Han har senest stærkt opfordret til, at man boykotter Danmark, og det gjorde han også under den første Muhammedkonflikt, hvor han talte om vredens fredag.
Det er sådan med al-Qadarwi, at han har det med at splitte, opildne til og optrappe konflikter.
Han er forment adgang til USA.
England sagde nej til at give ham visum forrige år.
Vi i Ny Alliance opfordrede i går integrationsministeren til, at man inden for Schengensamarbejdet arbejder for, at han bliver nægtet adgang til de europæiske lande.
Og hvorfor er det vigtigt, at han bliver nægtet adgang til de europæiske lande?
- Det er det, fordi han er formand for Det Europæiske Fatwaråd, og det er dem, der udstikker retningslinjer for mange muslimer, der bor i Vesteuropa. Derfor mener vi, at man også under den nuværende konflikt vil gøre muslimerne en stor tjeneste, ved at man hindrer ham i at indrejse i de europæiske lande.
Synes ministeren, det er en god idé, og vil ministeren tage det op i Schengensamarbejdet?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-02-27:
Jeg kan kun sige, at meningen med Schengensamarbejdet, som jeg selv blev en varm tilhænger af, længe inden Danmark kom med i samarbejdet, jo bl.a. er, at vi selvfølgelig skal sørge for, at personer, som vi ikke ønsker, bliver udsendt, så de ikke er i området; det har vi faktisk i øjeblikket en forhandling om i EU.
Så det er lidt ulogisk, at hr. Naser Khader altså i dag kommer og taler om, at vi skal være med til at sørge for, at nogle bliver udsendt, når man simpelt hen nærmest boykotter regeringens arbejde i Europaudvalget ved at sige, at man ikke vil have med det at gøre.
Frank Aaen (EL), 2008-02-27:
Det der med at hæve bistanden over en årrække betyder vist, at det sker om mange år; sådan ser det i hvert fald ud med den måde, man er startet på i dag med nærmest ingenting.
Hovedargumentet mod at give flere penge til oplysning var altså, at pengene skulle gå til verdens fattige.
Og det er jeg sådan set enig i.
Så ser jeg et øjeblik bort fra, at den her regering jo i den grad har taget fra verdens fattigste og har puttet pengene ned i verdens rigeste lands finansministerium.
Derfor igen: Hvis vi nu siger, at vi tager pengene fra finanslovens generelle reserver, vil Venstre så være med til på den måde at sikre bedre information om vilkårene i udviklingslandene, bedre information og debat om, hvad der er konsekvensen af globaliseringen for verdens fattigste?
Det lød på Venstres ordfører, som om man fik bedre information, når man skar i bevillingerne.
Men det er jo ikke just en argumentation, som Venstre selv bruger i forhold til deres valgkamp, men det var selvfølgelig heller ikke information.
Det er da interessant at høre det fra en repræsentant for en regering, som i den grad har taget milliarder af kroner, der var afsat til verdens fattigste, og kommet dem ned i statskassen ovre i Finansministeriet - og så skal det argument lige pludselig bruges i forhold til sølle 45 mio. kr.
Det er jo ikke mange penge i det store regnskab, men det er mange penge for organisationer og for den informationsvirksomhed, der kan laves.
Ville det hjælpe Venstre, hvis pengene blev taget direkte fra finanslovens reserver?
Karsten Lauritzen (V), 2008-02-27:
Jeg vil for at svare på hr. Frank Aaens spørgsmål blot sige, at da Venstre lavede justeringen af udviklingsbistanden, da man kom til i 2001, var det for at sikre en effektiv bistand, for hvis der er noget, vi sætter over bare at give et bestemt beløb i udviklingsbistand, så er det at give effektiv udviklingsbistand.
Vi sagde dengang, at i takt med at bistanden blev effektiv for verdens fattigste og med hensyn til fattigdomsbekæmpelse - med de prioriteringer, vi har - ville vi sætte udviklingsbistanden op.
Hvad er det, der er sket?
Det er jo et faktum, at regeringen i år hæver udviklingsbistanden og i regeringsgrundlaget skriver, at man vil øge udviklingsbistanden over en årrække.
Og det mener jeg faktisk er lig med at regeringen har holdt ord; den har sagt, at den vil have effektiv bistand, det har den nu leveret, det viser internationale rapporter.
Nu øger man så gradvis bistandsrammen.
Det synes jeg faktisk er fornuftig, sammenhængende politik.
Jeg er fuldstændig enig med ordføreren fra Socialdemokratiet i, at oplysning er vigtig.
Det sagde jeg også i min ordførertale.
Jeg mener bare, at vi opfylder statens forpligtelse i forhold til opfølgningen inden for den ramme, vi allerede har givet.
Jeg må indrømme, at jeg ikke har fået nogen henvendelser fra folkeskoler om, at de meget gerne vil have mere materiale om udviklingsbistand, og at de ikke inden for den ramme, der er, har mulighed for at få noget.
Jeg har tværtimod noteret mig, at mange ngo'er såvel som Udenrigsministeriet har et meget omfattende materiale til undervisningen i folkeskolen.
Det har ministeren også redegjort for.
Jeg har ikke nogen undersøgelse, der viser, at der er et kæmpeproblem med mangel på oplysning om ulandsspørgsmål i folkeskolen.
Det kan selvfølgelig være, at ordføreren fra Socialdemokratiet har noget, jeg ikke har adgang til, men så vil jeg selvfølgelig meget gerne se det.
Tina Petersen (DF), 2008-02-27:
Vi skal behandle det her forslag, som drejer sig om en oprettelse af en pulje til en forstærket oplysningsindsats i Danmark om udviklingsarbejde og globalisering i udviklingslandene for 45 mio. kr.
Forslagsstillerne er Socialdemokratiet, SF, Det Radikale Venstre, Ny Alliance og Enhedslisten.
Forslaget, som fremsættes her, altså beslutningsforslag nr. B 35, er en genfremsættelse af beslutningsforslag nr. B 73 fra februar 2006, som dengang blev forkastet af flertallet.
Lad mig én gang for alle slå fast, at ulandenes problemer ikke er nemme at løse.
Og jeg har den opfattelse, at man hertillands virkelig har en stor forståelse for, at ulandene med tiden skal forbedres.
Danmark lever fuldt ud op til det, man forventer i dag bl.a. fra FN's side - altså med hensyn til vores målsætninger for, hvor mange penge vi bruger på udlandet i forbindelse med de målsætninger, FN har sat.
Den danske stat yder mere, endda langt mere, end FN anbefaler i dag.
Danmark har altså intet at være flov over, vi er blandt dem, som yder den bedste indsats, og som har gjort det i flere år, også i år.
Jo rigere danskerne bliver, jo mere giver vi i bistand.
Men det er ikke kun staten, der gør en forskel.
Hvad angår hjælpsomhed, er den danske befolkning beredvillig og meget legendarisk.
Som politiker kommer man meget ofte ud og omkring hertillands, og netop her oplever jeg ofte, at det at være oplyst, hente oplysninger, ikke bare om ulandene, men også om ting, der sker i livet, og som berører livet, aldrig har været nemmere.
I dag i den her globaliseringstid, som vi lever i, har vi internettet og et meget veloplyst medie, så det er helt klart mit indtryk, at den danske befolkning udmærket ved, hvad der foregår, og at den er meget velinformeret om, hvad der sker i verden.
Dernæst virker det, som om forslagsstillerne forestiller sig, at alle hertillands skal kunne vide alt om FN-målsætningerne frem til år 2015, ikke mindst bl.a. Parisererklæringen.
Jeg er ganske overbevist om, at den danske befolkning i almindelighed har nok at se til i dagligdagen med andre gøremål, ja, at den i det hele taget har en meget travl hverdag.
Og det er nok ikke det her, der trænger sig mest på.
Jeg ser forslaget, som foreligger her, mere som en holdningsbearbejdelse af befolkningen; der skal ændres på en holdning.
Jeg ser 45 mio. kr., som kunne bruges langt bedre andre steder, end til at oplyse om ulandene i Danmark.
Karsten Lauritzen (V), 2008-02-27:
Jeg vil jo starte med at glæde mig over, at Enhedslisten og hr. Frank Aaen for en gangs skyld er enig med regeringen; sådan opfattede jeg det i hvert fald, da hr. Frank Aaen sagde, at man var enig med regeringen i, at pengene skulle gå til fattigdomsbekæmpelse.
Det tolker jeg, som om man, selv om man er ked af at indrømme det, faktisk godt kan have sympati for det, som regeringen har gjort.
Jeg vil minde om, at den her flytning af penge fra oplysning over til egentlig udviklingsbistand var noget, der skete i 2005.
Og de der 45 mio. kr., eller hvad det nu var - det var der i den omegn - som man skar dengang, er jo ikke nogle, som man har puttet ned i statskassen, dem har man netop brugt til fattigdomsbekæmpelse inden for bistandsrammen.
Jeppe Kofod (S), 2008-02-27:
Det tror jeg også ngo'erne er fuldstændig enige i.
Men her er der altså et spørgsmål, der handler om, hvorvidt vi vil være med til at give en meget lille håndsrækning til, at man ude på folkeskolerne kan lave noget ordentligt materiale, så vores børn bliver oplyst om globale forhold, om fattigdom, om udviklingslandene.
Det er sådan nogle ting, som jeg ikke kan forstå Venstres ordfører ikke kan se der er et behov for.
Det lyder nærmest, som om at fordi man samler nogle penge ind, så er der pludselig en kæmpe viden om det område.
Er Venstres ordfører enig i, at vi som politikere har et ansvar for at sikre, at også de kommende generationer lærer noget om globalisering, lærer noget om fattigdom og ulighed, og at det derfor også er nødvendigt at give en form for oplysningsbevilling og dermed være med til at sikre, at det kan lade sig gøre i praksis?
Ulla Tørnæs (V), 2008-02-27:
Meningen med den evaluering, der skal være, er, at den skal omfatte al oplysningsaktivitet, som er finansieret af Udenrigsministeriet, og det vil sige, at den skal omfatte alt.
Nogle valgte så at misbruge dilemmaprojektet til at køre ud ad en tangent, som jeg slet ikke synes havde nogen sammenhæng med selve dilemmaprojektet, fordi der var uenighed om selve setuppet.
Men det at formidle problemstillinger og dilemmaer, som vi, der beskæftiger os med udvikling, dagligt må forholde os til, synes jeg da bestemt var relevant, og jeg mener faktisk, vi opnåede at give den formidling.
Der var rigtig, rigtig mange, som var inde på hjemmesiden, mens den kørte som en del af selve dilemmaprojektet, og som sagt håber jeg, at det oplysningsmateriale vil blive flittigt brugt af uddannelsessektoren fremover, for der er faktisk rigtig meget oplysning i det materiale, som blev udarbejdet.
Karsten Lauritzen (V), 2008-02-27:
Tak til ministeren for en god og fyldig redegørelse, jeg vil prøve at bygge videre på den.
Når man læser B 35, får man indtryk af, at forslagsstillerne sætter lighedstegn mellem folkelig forankring og mængden af offentlige penge, som gives til oplysning.
Dertil vil jeg bare sige, at det, at pamfletter, ulæste pjecer, støvede medlemsblade og Mellemfolkeligt Samvirkes famøse udviklings- og bistandsbibliotek skulle skabe en folkelig interesse for udviklingsbistand, simpelt hen er en illusion.
En sådan direkte sammenhæng er der altså ikke.
Og til trods for, at regeringen i 2005 skar ned på oplysningsmidlerne, hvad der bl.a. betød, at Mellemfolkeligt Samvirkes bistandsbibliotek er lukket, mener jeg faktisk ikke, at den folkelige forankring er blevet mindre.
Faktisk mener jeg, at det stik modsatte er sket, og at den folkelige forankring rent faktisk er vokset.
Danmarksindsamlingen slog alle indsamlingsrekorder i 2007, Læger uden Grænser slog også i 2007 deres indsamlingsrekord, Folkekirkens Nødhjælp har med »Giv en ged« vist nytænkning og sammentænkt udviklingsbistand og oplysning til danskerne, og det giver folkelig forankring.
Således er der altså ikke noget, der tyder på, at de manglende pamfletter betyder det helt store i forbindelse med folkelig støtte til ngo'erne og udviklingsbistanden.
Og for Venstre er det altså bare vigtigt at fastholde, at den danske udviklingsbistand bruges på verdens fattigste.
Der er masser af informationer derude allerede, ngo'erne kan bruge op til 2 pct. af det ansøgte beløb til projekter med oplysningsformål, og derudover er Danidas generelle oplysningsbevilling på 12,7 mio. kr. i 2008.
Der er altså alle muligheder for ngo'erne, der ønsker at lave information om oplysningsbistand.
Jeg mener også, det skulle være muligt, at man inden for den ramme kan oplyse om udviklingsarbejdet og globaliseringen i udviklingslandene, som det foreslås i beslutningsforslaget.
I forbindelse med beslutningsforslagets opfordring til en analyse af de hidtidige oplysningsindsatser er der, som udviklingsministeren også bekræfter, allerede i ministeriet taget initiativ til en sådan undersøgelse, og Venstre støtter således ikke B 35, da vi mener, at udviklingsbistanden skal bruges på verdens fattigste.
Den folkelige forankring er vigtig, men det er fejlagtigt at sætte lighedstegn mellem den mængde offentlige kroner, der bliver brugt på oplysning, og så den folkelige forankring.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2008-02-27:
Nu sad jeg lige så roligt efter ministerens meget fyldige og fornuftige redegørelse, nu vågnede jeg da op.
Jeg må spørge ordføreren, om han oprigtigt mener, at man kan lave en direkte sammenligning mellem indsamlingsresultater og den oplysning, som kommer ud til den enkelte danske borger.
Karsten Lauritzen (V), 2008-02-27:
Hvis jeg skal svare som ordfører på SF's spørgsmål, så vil jeg sige, at jeg tror, at når folk bruger penge og bidrager til indsamlinger, så gør de det ikke bare automatisk, så tror jeg, de er bevidste om, at de støtter noget.
Når jeg har været ude og samle ind for diverse bistandsorganisationer, så har jeg ofte mødt spørgsmålet: Hvad er det, der støttes?
Og folk tager rent faktisk stilling.
Jeg tror godt, at man kan tage danskernes villighed til at bidrage til ngo'ernes indsamlinger som udtryk for, at der er en folkelig forankring.
Jeg tror sådan set godt, at når det, der bliver samlet ind, stiger i omfang, så kan man også tage det som udtryk for, at sagen også har fået en øget folkelig forankring.