Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-24:
Jeg tror, at det forudsætter mange ting.
Det forudsætter nok, at man i øvrigt fører en økonomisk politik, der er i balance, og hvor man ikke bruger det hele på det her felt, så der ikke er en bøjet femøre at lave en vej for, der findes også veje ude i Danmark, hvor der ikke er penge til på anden vis at understøtte den regionale udvikling, hvor der ikke er penge til at fjerne punktafgifter og andet, der er snærende bånd på vores erhvervsliv.
Jeg tror, at der skal flere ting til end som så.
Jeg er nødt til at anholde det der med, at vi afvikler noget grønt.
Vi har jo ikke noget forslag om, at der nu skal et hold ud og begynde at pille vindmøller ned.
Det har vi ikke.
Det indgår i vores forslag – en helt ny havvindmøllepark.
Vi siger så bare, at når hele den konstruktion, man har bygget op, er skredet fra hinanden, og pengene ikke kan opkræves på den måde, man havde tænkt, og regningen i øvrigt er løbet fra os, så skal vi finde en ny måde at løfte regningen ind på, og så er det da naturligt også at lave et serviceeftersyn, hvor man ser, om man kan tage toppen af regningen, og det kan vi godt gøre, samtidig med at vi fastholder en grøn profil.
Det er jo ikke sådan, at dagpengeret er lig opholdsgrundlag.
Det er fuldstændig som at lave politiske aftaler herinde – man giver, og man tager.
Og vi har ønsket at lave et system, hvor man relativt enkelt og til en løn, der ikke er for høj, kan komme ind på det danske arbejdsmarked i en situation, hvor man ikke har de fulde kvalifikationer.
Det har vi skullet have lønmodtagerne til at acceptere.
Ud af det er der så kommet en aftale, der går på, at man i forbindelse med EGU'en optjener dagpengeret.
Sådan er det.
Men af det kan man jo ikke slutte, at man automatisk har et opholdsgrundlag.
Så jeg bliver nødt til at sige, at vi er nødt til at finde en måde, hvorpå de her to ting kan gå hånd i hånd.
Det er ikke så enkelt, at man kan løse det ved det ene eller det andet, altså ved at sige, vi integrerer os ud af det.
Det har vi i hvert fald ikke kunnet historisk, for kun 3 ud af 10 er i beskæftigelse efter 3 år.
I går kom der tal frem, der viste, at blandt de familiesammenførte var det kun 2 ud af 10.
Det er heller ikke så enkelt, at vi bare kan sætte folk ind bag et hegn og give dem noget mad og så vente på, at krigene kæmpes færdige, og så kan vi returnere dem.
Det kan vi ikke, når vi ved, at de internationale tal viser, at de flygtninge, der genereres i verdenssamfundet i dag, er flygtninge i en årrække.
Så tingene skal gå hånd i hånd.
Jeg har givet et tilsagn her i dag om, at jeg meget gerne, også med Dansk Folkeparti, vil diskutere en repatrieringsstrategi.
Tak for det.
Det er jo den sidste spørgetime i dette folketingsår, og det kunne jo være en anledning til at se tilbage.
Men vi har jo også en afslutningsdebat i næste uge, så lad mig i stedet i første omgang lige se frem til i morgen og i overmorgen, hvor jeg har inviteret til en konference om dansk økonomi, som regeringen afholder på Marienborg.
Deltagerne vil være fagøkonomer, virksomhedsledere og organisationer.
Vi har også inviteret partiernes finansordførere.
Alle har takket ja, og jeg er meget glad for, at man har taget positivt imod invitationen.
Formålet med den her konference er naturligvis at se længere frem end lige til i morgen og at kaste et lidt længere perspektiv på de udfordringer, Danmark står med i det næste tiår, for at få en diskussion om mulige løsninger og for at samle inspiration til den økonomiske 2025-plan, som vi vil fremlægge efter sommerferien, og som i høj grad, forudser jeg, vil blive omdrejningspunktet for efterårets politiske arbejde her i Folketinget.
Hvordan klarer vi den udfordring, at vi i Danmark ikke er gode nok til at skabe vækst og arbejdspladser, og den fare, der er, for, at vi ikke på sigt kan fastholde positionen som værende blandt de rigeste i verden?
Hvordan håndterer vi den udfordring, at vi har et historisk lille råderum i den offentlige økonomi på grund af vigende oliepriser, flygtningepres og andet i en situation, hvor vi jo gerne vil prioritere kernevelfærd?
Det er sådan set det, regeringen er optaget af helt grundlæggende.
Det er nogle af de spørgsmål, vi diskuterer på konferencen, og som vi vil bringe videre ind i debatten.
Og som sagt er jeg glad for den positive modtagelse, der har været fra partiernes side, som alle sender deres finansordfører til konferencen.
Må jeg så ikke lige knytte et par korte bemærkninger til den nye Europol-forordning, der blev vedtaget endeligt i forrige uge.
Det er også baggrunden for, at regeringen umiddelbart efter forordningens endelige vedtagelse nu formelt har ansøgt om en parallelaftale.
Det er sket med opbakning fra et bredt flertal her i Folketinget – det vil jeg gerne kvittere for.
Det er et godt afsæt for det arbejde, der nu er gået i gang, hvor vi arbejder intensivt og aktivt for at få en god parallelaftale.
Jeg har selv haft indgående drøftelser med kommissionsformanden og andre centrale aktører, og jeg har senest under det besøg, som formanden for Det Europæiske Råd, Donald Tusk, aflagde hos os i sidste uge, haft lejlighed til at diskutere den her sag.
Vi har jo aldrig lagt skjul på, at det kan blive svært.
Vores vurdering er sådan set i dag den samme, som den var forud for folkeafstemningen – alt andet ville jo også være underligt.
Det er ikke sådan, at man bare kan trække en sådan aftale i en automat.
Det er vanskeligt rent juridisk.
Det kræver opbakning fra forskellige institutioner i EU-systemet, og det er også vanskeligt, fordi der er mange andre store emner på EU's dagsorden i øjeblikket.
Så vores opgave er jo nu at overbevise Kommissionen og andre medlemslande om, at Danmark skal have en ny særordning, og at vi ikke ønsker at benytte den tilvalgsordning, som Danmark fik forhandlet sig frem til i forbindelse med den seneste EU-traktat.
Det er ikke enkelt, men vi lægger alle kræfter i, for det haster med en afklaring.
Det er også derfor, jeg har tilkendegivet, at vi skal have en sådan afklaring i løbet af efteråret, fordi det er det, der skal til, hvis vi skal kende vores retsstilling og have tingene på plads, inden forordningen træder i kraft.
Ellers risikerer vi at stække dansk politis muligheder for at bekæmpe grænseoverskridende kriminalitet efter den 1. maj 2017.
Det ønsker regeringen naturligvis at undgå, og det går jeg ud fra som en selvfølge er et ønske, der deles af de øvrige ansvarlige partier her i Folketinget.