Frank Aaen (EL), 2012-12-18:
Jamen vi har hele tiden været imod den nulvækst, der var lagt op til.
Nu sendte jeg jo en pressemeddelelse ud, da regeringen fremlagde sit finanslovforslag, hvor det var hovedpunktet, at vi var imod den nulvækst, der var lagt op til.
Det er vi stadig væk, det mener vi.
Men det var altså sådan, at hr. Kristian Thulesen Dahl og Dansk Folkeparti sammen med Venstre, Konservative og De Radikale sikrede en halvering af dagpengeperioden, samtidig med at man stort set også fjernede efterlønsordningen.
Den sociale katastrofe, som hr. Kristian Thulesen Dahl dér stemte for, satte vi os som målsætning at prøve at rette op på.
Det er så lykkedes delvis, ikke godt nok, men det er dog sådan, at vi har givet de folk, der på grund af hr. Kristian Thulesen Dahl stod til at miste enhver form for forsørgelse på grund af arbejdsløshed her den 1. januar, et vist sikkerhedsnet.
I sidste uge fremlagde regeringen sine nyeste økonomiske prognoser, og de prognoser viste som en række andre prognoser, vi har set i en periode, at det ikke går godt, at arbejdsløsheden stiger, og at der selv med de mest optimistiske briller på ikke er udsigt til lavere arbejdsløshed.
Vi kan også se i de prognoser, vi lige har fået fra regeringen, at beskæftigelsen i 2014 vil være mindre end beskæftigelsen i 2011, altså før regeringen kom til.
Når man har udsigt til, at beskæftigelsen faktisk bliver lavere, end den var, før man kom til, og når man kom til ved under valgkampen at være nogle, der ville investere sig ud af krisen, altså sørge for mere beskæftigelse, så kan man jo godt undre sig over, at der ikke er flere initiativer fra regeringens side for at gøre noget ved situationen.
Vi har jo hørt nogle gange her i løbet af dagens debat, at man har skaffet 20.000 flere job, end der ellers ville være.
Det vil jeg ikke udelukke, men det er jo også ud fra en klog betragtning, at man siger, end der ellers ville være, for der kommer altså færre job.
Altså, der er færre job end det, som man kunne have forventet, og det er derfor, at vi stadig væk synes, at regeringen her trænger til at blive skubbet lidt videre – og det vil vi gøre i det nye år, som vi har gjort det i finanslovforhandlingerne – med hensyn til at skabe nogle flere arbejdspladser.
Når vi så samtidig får tal for, at den offentlige sektor er på skrump og bliver ved med at være på skrump – det var den jo i år, og det var den sidste år – når vi altså kan se, at der til velfærd forbruges 8 mia. kr. mindre end budgetteret, herunder hovedsagelig ude i kommunerne, til skoler, til daginstitutioner, til folkeskoler osv., altså at der bliver brugt færre penge, end der var budgetteret med, kan vi se jo se, at et stort antal job, flere tusinde job er forsvundet alene af den grund.
Det er jo det, vi har set over en periode: at der faktisk er forsvundet 30.000 stillinger i den offentlige sektor inden for velfærden.
Det kan vi ikke forstå.
Det er sådan en væsentlig diskussion, for uden uddannelse og uden at passe børn, og hvad der ellers ligger, så havde vi jo heller ikke nogen privat sektor.
Men lad nu den debat være.
Man kan jo bare se, at handelsbalancen og betalingsbalancen, altså vores økonomi i forhold til udlandet, jo faktisk klarer sig rigtig godt.
Det er også derfor, vi siger, at den stigning, der er sket i arbejdsløsheden, og de meget svage udsigter, der er for beskæftigelsen, jo i virkeligheden meget er et selvskabt problem, som skyldes, at man sparer på det offentlige.
Den økonomiske politik, som regeringen står for, svarer jo til den, der praktiseres i hele Europa.
Man prøver at spare sig ud af krisen, men alt viser jo, at sparevejen uddyber krisen.
Hvis man vil noget, skal man investere sig ud af krisen og skabe nogle arbejdspladser.
Og det er det, vi synes regeringen ikke gør godt nok.
Det er derfor, at vi nu kan se, at vi har store problemer med beskæftigelsen, med arbejdsløsheden, og det problem er selvfølgelig blevet forværret, fordi et flertal i Folketinget har halveret dagpengeperioden, så folk mister deres forsørgelse.
Vi har hørt nogle gange, herunder fra hr. Kristian Thulesen Dahl fra Dansk Folkeparti, der på et tidspunkt sagde det, at det jo er godt, at man halverer dagpengeperioden.
Det stod bare noget uklart, hvorfor det er godt at halvere dagpengeperioden.
Hvorfor skulle der komme flere i arbejde, bare fordi flere arbejdsløse mister deres dagpenge?
Hvis det er sådan, og det er det muligvis, at man mener, at det gavner økonomien, at man fratager mennesker deres forsørgelse, hvis de har været arbejdsløse i mere end 2 år, for så skulle det angivelig betyde, at folk får lavere løn, så er det bare min opfattelse, at de partier, der har den mening, altså at man ved at afkorte dagpengeperioden øger presset på lønningerne og dermed får lønningerne til at gå ned, og at det skulle være løsningen på krisen, skal komme op og sige det helt åbent, så vi kan tage en debat om, om lavere løn og lavere realindkomst skulle være løsningen på den danske økonomiske krise.
Det kan også være, at der ikke er nogen, der vil gå op og kommentere det her.
Det er så også helt i orden, men så vil jeg bare sige, at det er, fordi man ikke tør.
For det er den eneste logik, jeg kan få øje på i den politik, som et stort flertal i Folketinget står for.
Derfor var vores hovedlinje i finanslovforhandlingerne at sørge for, at der var en form for løsning for dem, der var ved at miste dagpengeretten.
For det at gå fra løn til dagpenge og derefter til nul kroner, som det ville være tilfældet for rigtig mange mennesker, er en social katastrofe, som vi ikke bare kan se passivt på.
Jeg vil ikke sige, at det var nogle nemme forhandlinger, vi havde ovre i Finansministeriet – de var sådan set nærmest det modsatte – men det lykkedes trods alt til sidst at få ½ år, hvor dem, der mister dagpengeretten i løbet af det nye år, får en mulighed for kontanthjælp uden modregning.
Det vil sige, at de faktisk får ret til at modtage kontanthjælp, selv om de er gift med en.
Det gør, at der ikke er nogen, der falder helt ned i det sorte hul i starten af det nye år, men det gør jo ikke, at folk er reddet på lang sigt, og det er derfor, at det er et område, vi også i det kommende år vil sætte meget stort fokus på.
Hvordan sikrer vi, at dem, der mister retten til dagpenge, får et godt tilbud?
Og det skal jo primært være et tilbud om arbejde.
Det er jo stadig væk det, der er vores hovedformål; det er at sørge for, at der bliver skabt mere beskæftigelse, og at folk på den måde kan klare sig, altså har en indkomst.
Men hvis der ikke er arbejde at tilbyde, så bør folk have ret til dagpenge, og dem, der har mistet retten til dagpenge på grund af de regler, der eksisterer allerede i dag, bør have nemmere ved at genoptjene deres ret til dagpenge.
Det, vi peger på for at skabe mere beskæftigelse, er at aktivere pensionsmilliarderne.
Vi har faktisk lagt ganske mange konkrete forslag frem for, hvor man kan gøre noget for miljøet, hvor man kan sikre mere vedvarende energi, renovere offentlige bygninger og få bedre kollektiv trafik – og gøre det på en måde, hvor staten garanterer for et vist afkast, men ikke de ekstreme afkast, vi ser nogle gange inden for de såkaldte OPP-projekter, altså offentligt-private projekter, hvor pensionskasserne virkelig får penge, altså en stor forrentning, men på en måde, der er fornuftig for både samfundet og fremtidens pensionister.
Vi har også forstået på de drøftelser, vi har haft med pensionskasser, at de faktisk er relativt interesseret i at få sådan en ordning, hvor deres penge kan komme ud at arbejde til fordel for miljøet og for samfundet – og for deres medlemmer, som mangler et job, skal man jo også huske på.
Det er jo arbejdsmarkedspensionernes egne medlemmer, der også mangler job, og derfor har de selvfølgelig brug for, at der bliver gjort en indsats.
Det arbejder vi hårdt med, og vi vil også i det nye år prøve at se, om vi kan få en aftale med regeringen om, hvordan der bliver sat gang i at aktivere pensionsmidlerne til fordel for miljø og beskæftigelse.
Vi lavede en aftale med regeringen om årets finanslov.
Det afgørende var at finde en eller anden form for løsning med hensyn til forsørgelse og uddannelse for dem, som var ved at miste deres dagpengeret, og det lykkedes som bekendt – ikke så godt, som vi gerne ville have, men dog i nogen grad og på en måde, så vi kan arbejde videre med problemet her i det nye år.
Derudover fik vi også andre ting gennemført: en udvidelse af seniorjobordningen med et tilbud om arbejde til dem, der ellers ville miste dagpengene og med de gamle regler ikke ville have ret til efterløn.
Det har vi prøvet at få løst.
Vi har lavet en ungepakke med uddannelse og praktikpladser.
Vi har sikret mere uddannelse til de ufaglærte.
Vi har fået en række forbedringer for flygtninge og andre udlændinge, der er kommet hertil.
Vi har fået en indsats mod social dumping.
Og vi har også fået vedtaget en relativt stor grøn pakke med beskæftigelse og forbedringer for miljøet.
Samlet set står vi selvfølgelig ved den aftale, vi har indgået, fordi den indeholder både det, jeg nævnte før, om hjælp til dem, der er ved at falde ud af dagpengesystemet, og også en lang række andre forbedringer.
Så har vi hørt nogle sige, at så kan det ikke passe, at vi ikke er tilfredse med det.
Vi markerede, at vi gik ind for aftalen, men at vi samtidig var kritiske over for det samlede indhold.
Og man sagde, at det i hvert fald var første gang, måske nogen sinde eller i hvert fald i 40 år, at et parti ikke bare gik ud med armene højt hævet over hovedet og sagde: Det her er så godt.
Jeg vil sige, at hvis det skulle være første gang nogen sinde, at det er sket, altså at et parti er gået ud og har sagt, at man er med på aftalen, men ikke synes, at den er så god, som man gerne ville have det, så siger det mere om dansk politik, end det siger om Enhedslisten.
Vi sneg os ikke langs panelerne.
Og vi kunne fremlægge et resultat, hvor vi ryddede op efter nogle af de ulykker, som hr. Kristian Thulesen Dahl var med til at lave.
Jeg kan ikke forestille mig, at der bliver nulvækst i 2014, men vi vil også i 2014 tage stilling til, om der er flere ulykker, som f.eks. de borgerlige her i landet har været med til at lave, og som der skal ryddes op efter, og hvor vi vægter, hvor meget der er godt, og hvor meget der er skidt, og så tager vi stilling ud fra det.
Vi kunne ikke stemme imod finansloven, for det ville betyde, at flere tusinde mennesker her den 1. januar stod uden forsørgelse.
Det kunne vi ikke være med til.