runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 2010-04-29:
Først er det vigtigt at slå fast, at det, at vi så at sige nulstiller den offentlige økonomi, som er på et historisk højt niveau, jo intet har at gøre med den skatteaftale, vi lavede.
Skatteaftalen fremtidssikrer det danske samfund.
Den gør, at vi ikke længere skal have verdens højeste skatter.
Den gør, at folk stadig væk har lyst til at blive boende i Danmark.
Den gør, at folk stadig væk har lyst til at arbejde i Danmark.
Det er der heldigvis et solidt flertal for i Folketinget, og det holder vi fast i.
Det er også sådan, at den skatteaftale, vi har lavet, styrker de offentlige finanser med 5,5 mia. kr. fra og med i dag.
Så alt det her med ufinansierede skattelettelser, som vi har hørt S og SF tale om og tordne om i flere måneder, holder ikke nogen steder.
Der er ikke nogen ædruelig økonom i det her land, som ikke vil anerkende, at den her skatteaftale, vi har lavet, forbedrer de offentlige finanser med 5,5 mia. kr. fra og med i dag.
Med hensyn til demografisk udfordring vil jeg sige, at vi jo foretager en prioritering der.
Vi kommer til at have et velfærdsniveau som det, vi har.
Der bliver ikke skåret en krone i de offentlige udgifter samlet set, og det betyder, at man må prioritere brugen af de penge, man har.
Og vi er altså på et historisk højt niveau.
Vi har pumpet flere penge ud i offentlige udgifter, og vi har en af verdens største offentlige sektorer.
Morten Østergaard (RV), 2010-04-29:
Jeg må sige, at jeg finder det stærkt bekymrende, at først finansministeren og siden økonomi- og erhvervsministeren løber fra, hvad virkeligheden var, før krisen satte ind.
Man kan jo bare læse de økonomiske redegørelser fra det tidspunkt.
De viser klart, at der var et efterslæb i forhold til 2015-planen.
Der manglede jo reformer, og det er derfor, at de ting, der er kommet under krisen, er lagt til de udfordringer, der var i forvejen.
Vi kan have vores politiske uenigheder, men jeg synes, det er ærgerligt, at to på hinanden følgende ministre ikke er stand til at anerkende, hvad resultatet af deres egen økonomiske politik var på det tidspunkt, hvor vi blev ramt af finanskrisen.
Colette L. Brix (DF), 2010-04-29:
Jamen det er derfor, vi siger nej til erklæringen.
Det er, fordi den standarderklæring ikke er en god erklæring.
Det er en møgerklæring, og derfor siger Dansk Folkeparti nej til den, og det kan hr. Jens Christian Lund jo også godt forstå.
Det er jo ikke vores skyld, at der ikke er blevet udarbejdet f.eks. en test på det her, altså at man måske havde taget 500-1.000 firmaer og var gået ind og havde set på, hvordan det virkede på dem, så man havde et ordentligt materiale.
Det må man jo så skyde tilbage til revisorerne.
Hvis revisorerne gerne vil have en standarderklæring ind, så må man gøre sit arbejde, og det her er ikke godt nok til, at vi siger ja til det.
Bente Dahl (RV), 2010-04-29:
Tak for det.
Jeg havde rakt hånden op lige til at starte med.
Ministeren taler meget om investorernes interesser og også om god skik – begge dele er fint.
Det, jeg netop vil ind på her med beslutningsforslaget, er, at jeg gerne vil have fremmet forbrugernes sag ved den frie konkurrence.
Ministeren nævnte den rapport, som jeg netop vil spørge ind til, fra Finanstilsynet om investeringsforeningsbeviser hos rådgivere fra 2010.
Den sætter jo bl.a. spørgsmålstegn ved en hel del af de rådgivere, der er ude i området nu.
Så jeg vil spørge kort: Mener ministeren, det er tilfredsstillende for forbrugerne at skulle lade sig rådgive forkert?
Og hvordan sikres forbrugeren så?
Vores forslag er jo, at det sker ved fri konkurrence.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-04-29:
Jamen forbrugerne skal ikke finde sig i forkert rådgivning.
Der er markedsføringsloven osv. osv.
Det, som jeg har imod det her forslag, er, at man jo ikke har nogen garanti for en forbrugerbeskyttelse af den person, som vælger rådgivningsdelen fra.
Der er ikke nogen garanti for, at han vælger rådgivning et andet sted.
Det vil ofte være den svage person, måske også den økonomisk mindrebemidlede person, som vil spare de penge.
Det vil sige, at man ikke får den rådgivning, som jeg synes man har krav på i et moderne samfund.
Der vil der altså være et problem.
Jeg har stor sympati for, at der bliver opbygget et marked af andre frivillige rådgivere, som man kan vælge fra en palet af forskellige muligheder, men det marked må altså vokse sig frem, fordi der er en efterspørgsel efter de ydelser, rådgiverne tilbyder – ikke, fordi vi laver lovgivningsmæssige tiltag.
Bente Dahl (RV), 2010-04-29:
I forslaget ligger jo netop, at alle rådgivere skal certificeres, som også Finanstilsynets rapport kommer frem til.
Jeg vil gerne spørge, om ministeren kan bekræfte, at det at rådgive er en vare i sig selv, idet en rådgiver jo kan styre det køb, han/hun rådgiver om.
Mener ministeren, at banker skal have monopol på at sælge rådgivning?
Kan det være rimeligt?
Monopol plejer jo at føre til højere priser for forbrugeren på grund af manglende fri konkurrence.
Hvis svaret er ja, hvorfor skulle det så være rimeligt at have monopol på denne ene vare, rådgivning?
Brian Mikkelsen (KF), 2010-04-29:
Der er jo en fri konkurrence.
Der er en fri konkurrence.
Der er allerede i dag uafhængige rådgivere.
Jeg ser da gerne, at markedet for uafhængige rådgivere udbygges.
Jeg er som minister i en borgerlig-liberal regering altid tilhænger af sund konkurrence.
Men efter min opfattelse er det her forslag hverken vejen til at udbygge markedet eller til at skabe en sund konkurrence.
Hvis der skal opbygges et marked, er den første forudsætning, at der er kunder, som efterspørger produkterne på det marked.
Her må de uvildige rådgivere så selv være med til at vise kunderne, at de har en værdi, som gør, at man har lyst til at betale dem for den rådgivning, de eventuelt skulle udføre.
Torsten Schack Pedersen (V), 2010-04-29:
Fra Venstres side kan vi tilslutte os økonomi- og erhvervsministerens begrundelse for at afvise det radikale beslutningsforslag.
Jeg vil dog gerne slå fast, at vi i Venstre er optagede af, at danskerne får en ordentlig og reel rådgivning om deres økonomi.
Det gælder, hvad enten det sker i et pengeinstitut eller hos en uafhængig økonomisk rådgiver.
Som økonomi- og erhvervsministeren har oplyst, er der i øvrigt en række tiltag på vej, som vil styrke rådgivningen, således at kunderne kan træffe deres beslutninger på et endnu mere oplyst grundlag, end tilfældet er i dag.
Jeg deler i øvrigt også den frygt, som ministeren påpegede, nemlig at der kan være risiko for, at nogle af de kunder, der måske nok har størst brug for rådgivning, er dem, der ville kunne vælge rådgivningen fra.
I Venstre er vi heller ikke tilhængere af mere administrativt bøvl for virksomhederne i Danmark.
Tidligere på aftenen har vi netop behandlet et forslag, som nedsætter de administrative byrder for dansk erhvervsliv, og det forslag, vi her behandler fra De Radikale, vil desværre gå i den modsatte retning.
I Venstre er vi meget positive over for intentionerne, fordi vi er store tilhængere af at sikre mere åbenhed, gennemsigtighed og bedre rådgivning for danskerne, når de indgår aftaler i banker, kreditforeninger og lignende.
Så intentionerne i forslaget er sympatiske, men de har en række utilsigtede konsekvenser.
Så Venstre kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Og så har jeg lovet at hilse fra Det Konservative Folkeparti og sige, at Det Konservative Folkeparti heller ikke kan støtte forslaget.
Bente Dahl (RV), 2010-04-29:
Tak for det.
Jeg vil høre, om Venstres ordfører kan forestille sig, at en bankydelse ydes gratis, altså om den rådgivningsydelse, man får i en bank, kan være gratis.
Hvis Venstres ordfører … nej, der kommer et spørgsmål bagefter.
Jeg kan oplyse, at de i England lige har vedtaget en ny lov, som siger, at man ikke både kan have økonomiske interesser i at sælge et produkt og samtidig kalde sig uafhængig.
Den nye lovgivning skal gøre det lettere for kunderne at navigere i junglen af finansielle rådgivere.
Så må mit spørgsmål være igen: Kan rådgivere have forskellige interesser, der måske ikke udelukkende er forbrugerens, og hvorfor skal danske forbrugere stilles dårligere end engelske forbrugere?
Torsten Schack Pedersen (V), 2010-04-29:
Jeg tror da, at man som forbruger skal være klar over, at går man ned i et pengeinstitut og taler med en bankrådgiver, taler man også med en banksælger.
Det er klart, at der er nogle forpligtelser i forhold til den rådgivning, der skal leveres.
Men selvfølgelig sidder man også over for en sælger.
Det er helt fair, og det er jeg også ret sikker på at de danske kunder er klar over.
Hvis man vil være sikker på, at man ikke sidder over for en rådgiver eller sælger, som har en egen økonomisk interesse, er der jo i dag et marked for uvildig rådgivning.
Det er måske ikke så stort, men det er da en mulighed, at man så henvender sig til en neutral økonomisk rådgiver, en uvildig rådgiver, som så uden at sælge et produkt kan levere den oplysning og anbefaling af, hvordan man skal sammensætte sin økonomi.
Den virkelighed er jeg helt sikker på at danskerne er klar over, altså at der er den valgmulighed.
Jens Christian Lund (S), 2010-04-29:
Også her taler jeg på både S' og SF's vegne.
Lad mig indledningsvis anerkende Det Radikale Venstres beslutningsforslag.
Det er væsentligt, at rådgivningen kommer i fokus, og ja, der har beklageligvis været en række sager, hvor bankkunderne berettiget har kunnet føle sig dårligt rådgivet.
I sådanne sager ville det helt klart have været på sin plads, at det fremgik, at bankrådgiveren er ansat af banken, og at bankerne i en række situationer har interesse i at sælge egne produkter og produkter, som bankerne får provision af.
I modsætning til Venstres ordfører er jeg den type, der ikke er helt sikker på, at alle ved det.
Og jeg er heller ikke sikker på, at alle bankrådgivere gør opmærksom på det.
Jeg vil hævde, at bankrådgiverne i sådanne situationer er mest loyale over for bankerne, og i en længere periode under det såkaldte opsving blev bankrådgivernes saglighed i en lang række perioder koblet fra.
Desuden har det været svært at få erstatning for dårlig rådgivning.
Det tror jeg vi kender eksempler på alle sammen, også selv om vi er positive.
Umiddelbart er Socialdemokraterne og SF derfor positive over for Det Radikale Venstres forslag, og vi har noteret os, at Venstre den 17. juli 2007 i P3 også har været inde på at arbejde for en ændring af regler om rådgivning og klager.
Der er imidlertid nogle områder, vi bør undersøge, inden vi stemmer grønt til beslutningsforslaget.
Det er selvfølgelig nogle ting, vi skal have ministeren til at finde ud af.
Har overgangen til it-baserede værktøjer i bankerne gjort bankrådgivningen mere stringent og mere ensartet?
Kan bankerne opdele gebyrerne, så det fremgår, hvad det koster at rådgive, eller vil bankerne hævde – uberettiget, selvfølgelig – at rådgivningen er gratis?
Det er den ikke.
Men hvor meget er det, man skal betale for?
Er det for 10 minutter, eller er det for 1 time, eller er det for flere timer?
Det skal vi have fundet ud af.
Og så er det vigtigt for mig også at få at vide, hvad det er, vi har bestemt her i Folketinget og i EU, vedrørende hvilke krav der er til bankernes rådgivere.
Hvilke love og hvilke regler skal vi have ændret for at få Det Radikale Venstres beslutningsforslag igennem?
Jeg er i hvert fald overbevist om, at nogle af EU's krav ikke kan ophæves.
Så jeg vil gerne spørge ministeren: Er det reelt Finanstilsynets ansvar at kontrollere rådgivning, og vil denne kontrol blive forbedret, når L 175 bliver vedtaget?
Det er jeg ikke sikker på ministeren kan svare på her og nu, men det er vigtigt.
Vi er som sagt positive og stemmer givet vis grønt, men vi kræver en række områder undersøgt og en masse svar fra ministeren.
Colette L. Brix (DF), 2010-04-29:
Vi har brug for et gennemsigtigt og mere konkurrencepræget marked for rådgivning, hvor der er mere plads til uafhængige rådgivere.
Gennem de seneste 20 år har vi set en stadig større koncentration i den finansielle sektor, hvor vi også har fået en brancheglidning, så banker og pensions- og forsikringsselskaber er flydt sammen til store koncerner.
Det har skabt store finansielle supermarkeder, som på mange områder har været en fordel for kunderne.
Man kan få ordnet alle tingene ét sted, og oftest spares der en del omkostninger, når man lægger konto, lån, pension og forsikringer det samme sted.
Vi har også gennem årene åbnet op for, at der med kundernes accept kan udveksles oplysninger mellem de forskellige dele af en finansiel koncern.
Bagsiden af medaljen er, at forbrugeren bindes til én koncern, også når det gælder rådgivning.
Derfor er det fornuftigt at se på, hvordan forbrugerne bedre kan få adgang til andre mere uafhængige rådgivningsydelser uden at skulle betale to gange for at få rådgivning.
Og når rådgivere certificeres af Finanstilsynet, kan vi jo være sikre på, at der er tale om kompetent rådgivning, ligesom der foreslås klagemuligheder.
Vi er klar over, at der i mange sammenhænge ikke kan ske en adskillelse af kreditgivning og rådgivning, f.eks. ved huskøb, køb af investeringsbeviser, aktier og tegning af pensionsordninger.
Men det er jo ikke til hinder for, at man ikke kan se på, om gebyrerne kan opdeles i långivning og rådgivning.
Så kan forbrugerne se, hvad de betaler – hvad der er långivning, og hvad der er rådgivning.
Jeg ved ikke, om det her kan lade sig gøre, men jeg synes, at forslaget fortjener, at man ser på det ved førstebehandlingen, og vi har en del forskellige spørgsmål til det.
For vi er ikke helt sikre på, hvor bøvlet og administrativt tungt det er.
Men vi har spørgsmål til forslaget under behandlingen.
Frank Aaen (EL), 2010-04-29:
Det har været sædvane, at sælgere i pengeinstitutter har benævnt sig selv som: din personlige bankrådgiver.
Og hvis der er noget, der er bedrag, er det jo lige præcis den titel.
Det har været med til at give folk en falsk tryghed, og de er gået hjem og har sagt, at her var virkelig en, der holdt med mig og var rigtig klog.
Og så har det vist sig her under krisen, men jo også mange gange før, at folk har fået et meget dårligt råd og har lidt store tab på grund af det.
Derfor er vi selvfølgelig helt enige i intentionen, der er med det her forslag fra De Radikale.
Men vi er lidt usikre på, og man har ramt den helt rigtige model.
For der er de farer, som andre også har nævnt heroppe.
Derfor vil jeg sige, at det, vi i Enhedslisten i virkeligheden synes ville være bedst, var, at Forbrugerrådet eller en anden statslig institution fik mulighed for at udøve en uafhængig og gratis rådgivning til forbrugerne.
Det tror vi ville være rigtig godt, for så ville de også være i stand til, om jeg så må sige, i offentligheden at gøre opmærksom på banker.
Det kan være en bank, der måske ligger ovre midt i Jylland et sted, der jo er på vej til at sælge nogle meget kreative finansielle instrumenter.
De siger til folk: De er helt ufarlige, bare køb dem.
Du kan godt nok tjene en masse penge, men du skal ikke tro, at du kan komme til at tabe dem.
Det har de så gjort alligevel.
For de får jo så viden om, hvad det er for nogle produkter, der er gang i på markedet.
Og så kan de vejlede offentligheden bredt om, at der her er noget, man skal passe på.
Så en lidt anden model kunne vi måske godt tænke os.
Men det, som De Radikale er inde på her, er vi fuldstændig enige i, altså at der er brug for at gøre noget, så man kommer ud af bankernes kløer på det her område.
Torsten Schack Pedersen (V), 2010-04-29:
Jeg er helt med på, at når man leverer en vare og man leverer en rådgivning, er det en del af produktet og dermed selvfølgelig også en del af den pris, som man betaler, det er klart.
Men man har også muligheden for at vælge en helt uvildig, en helt uafhængig økonomisk rådgiver.
Hvis man har fået klarlagt sit økonomiske behov og fundet ud af, hvad det er for nogle lån eller investeringer eller pension, eller hvad det nu ellers er, man har brug for i et pengeinstitut, men i øvrigt ikke har brug for rådgivning, så tror jeg også, at lidt godt gammeldags købmandskab ikke vil være af vejen, så man siger til sin bankforbindelse: Jeg har styr på min rådgivning.
Og så må bankforbindelsen komme med en lidt skarpere pris.
Jeg er helt sikker på, at sådan fungerer markedet.
Frank Aaen (EL), 2010-04-29:
Der er jo ingen tvivl om, at den her ordning er bedre end den, vi har, som kan koste skatteyderne flere tusind milliarder.
Derfor er der selvfølgelig tale om et fremskridt.
Når vi ikke umiddelbart bare siger, at vi støtter lovforslaget, er det selvfølgelig, fordi der et par steder står, at den her lov ikke umiddelbart vil koste staten penge.
Vi er så under udvalgsarbejdet nødt til at bore i, under hvilke omstændigheder den her lov kan komme til at koste skatteyderne penge.
Kan vi få det afdækket?
Det skal vi have gjort, og det vil vi gøre gennem nogle spørgsmål.
Så vil jeg også sige, at vi ikke er enige i den målsætning, der er understreget så mange gange i lovforslaget, nemlig at det eneste, det går ud på, er at få afviklet.
Faktisk går vi ind for, at staten bør opbygge med det, vi allerede har, og med tilkøb af en statslig bank.
Det ville være bedre at lade det her indgå i en statslig bank – altså selvfølgelig først når aktionærerne har tabt alle deres penge, dvs. dem, der har aktier i banken.
Vi har altså også ønske om en anden målsætning.
Det sidste, jeg vil sige, er, at vi synes – og det gælder, uanset om det her vedtages eller ikke vedtages – at der er brug for nogle klarere retningslinjer for, hvordan staten styrer de banker, som den overtager, senest Skælskør Bank, hvor staten har aktiemajoriteten.
Altså, efter hvilke principper styrer staten de pengeinstitutter, som staten overtager eller har bestemmende indflydelse på?
Jeg spørger selvfølgelig bl.a. ud fra, hvordan vi rent generelt synes at banker skal drives fornuftigt i det her samfund, men også helt konkret belært af erfaringerne fra resterne af Roskilde Bank, hvor både de ansatte og ikke mindst de resterende kunder er blevet rigtig, rigtig dårligt behandlet.
Der er vi selvfølgelig også opmærksom på de henvendelser, der har været, om behandlingen af medarbejdere i banker, der måtte blive overtaget i henhold til det her lovforslag. Så der er altså en del spørgsmål, der skal bores i.
Om vi kan overbevises om at stemme for det til sidst, ved jeg ikke, men det vil i hvert fald afhænge meget af afdækningen af, hvilken økonomisk risiko der bliver for skatteyderne som følge af det her lovforslag.
Tage Leegaard (KF), 2010-04-29:
Da den konservative ordfører, fru Carina Christensen, ikke er til stede, er det faldet i min lod at læse ordførertalen op. I Det Konservative Folkeparti er vi stærkt optagede af, at Danmark skal have en effektiv erhvervsregulering med henblik på at understøtte væksten i vore virksomheder.
I den forbindelse er det afgørende, at vi gør en solid indsats for at mindske virksomhedernes administrative byrder.
Derfor hilser vi også dette lovforslag varmt velkommen.
Det er nogle år siden, vi sidst så på revisionspligten for de mindre virksomheder, og dengang var der visse bange anelser i forhold til, hvad en lempelse af reglerne ville føre til.
Der er nu lavet en evaluering, og heldigvis holdt de bange anelser ikke stik, og det er derfor, vi nu her i dag er klar til at tage det næste store skridt, nemlig en yderligere lempelse af revisionspligten for de små virksomheder.
Med vedtagelsen af dette lovforslag kan virksomheder med en årlig omsætning på op til 8 mio. kr. fremover undlade revision.
Forhøjelsen forventes at give ca. 17.000 virksomheder mulighed for at fravælge revision og medføre en reduktion i de administrative byrder på omkring 450 mio. kr., alt afhængigt af selvfølgelig, hvor mange virksomheder der vælger at bruge denne nye mulighed.
Der strammes nu også op for de sanktioner, der kan pålægges virksomheder, der f.eks. dømmes for en overtrædelse af selskabslovgivningen.
Også disse stramninger synes vi fra konservativ side er helt rimelige.
Vi bevæger os med dette lovforslag i den helt rigtige retning i forhold til at nå målsætningen om at reducere de administrative byrder for virksomhederne med 25 pct. i 2010.
Derfor synes vi også, det er et godt og fornuftigt forslag, som Det Konservative Folkeparti således kan støtte.
Jens Christian Lund (S), 2010-04-29:
Jeg lover ordføreren, at jeg ikke stiller et konkret spørgsmål; nu spørger jeg bare sådan rent menneskeligt: Hvis ordføreren havde været revisor, hvordan ville det så føles, at der står et klogt, konservativt menneske og siger, at det arbejde, man laver fornuftigt og ærligt, er en administrativ byrde?
Hvordan ville ordføreren have det med det job, ordføreren har, hvis jeg gik rundt og sagde, at det er en administrativ byrde, det, ordføreren laver?
Hvordan ville det virke?
Tage Leegaard (KF), 2010-04-29:
Jeg takker for spørgsmålet.
Når vi i Det Konservative Folkeparti taler om administrative byrder, så taler vi om noget, der koster virksomhederne penge.
Og den her byrde er noget, som koster virksomhederne penge.
Der er jo ikke sagt noget om, at revisorerne ikke laver deres arbejde godt nok, vi siger bare, at de små og mellemstore virksomheder skal have lempelser.
Og så håber jeg, at revisorerne finder på noget andet at tage sig til.
Bente Dahl (RV), 2010-04-29:
Da Det Radikale Venstres erhvervsordfører, hr. Morten Østergaard, ikke kan være til stede under førstebehandlingen her, skal jeg på Det Radikale Venstres vegne fremføre følgende: Det Radikale Venstre er altid interesseret i forslag, der kan lette erhvervslivets administrative byrder, og vi ved, at regeringen har meget vanskeligt ved at nå sine egne målsætninger på dette område, men vi er alvorligt bange for, at dette forslag kunne være et lidt desperat forsøg på at få nogle lettelser på kontoen i en fart, uden at det er helt gennemtænkt.
Det har vi ganske få års erfaring med.
En lovet evaluering er endnu ikke blevet gennemført, fordi ordningen stadig er for ny.
Men vi er kraftigt i tvivl, om de foreslåede nye regler vil blive en fordel for erhvervslivet, for selv om nogle regler er saneret væk, er der jo stadig megen erhvervs- og skatteregulering, som en virksomhed skal leve op til – ikke mindst virksomheder med relativt mange ansatte.
Derfor er vi ikke overbevist om, at disse virksomheder ikke ville sikre sig en sundere drift ved at få deres regnskaber revideret, så de ikke snød sig selv, og så de ikke uforvarende kom til at bryde love og regler.
Det vil være fristende i en svær tid at skære revisorudgiften væk, men vil det være klogt?
I den forbindelse er diskussionen om en ny revisionserklæring meget relevant.
Vi beklager, at dette arbejde og forhandlingerne herom tilsyneladende er gået i stå, og vi vil derfor i udvalgsarbejdet nøje afsøge mulighederne for måske at finde en bedre balance i forslaget med lidt færre virksomheder, der undtages for revisionspligt, men til gengæld lempeligere krav til mindre virksomheders revision.
Vi vil således først tage endelig stilling til forslaget i forbindelse med betænkningsafgivelsen og opfordrer ministeren til at indgå konstruktivt i forhandlingerne med Folketingets partier om, hvilke ændringer der kan sikre forslaget bred opbakning.
Frank Aaen (EL), 2010-04-29:
Jeg skal bare kort meddele, at Enhedslisten ikke kan støtte endnu en lempelse af revisionspligten.