runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lise von Seelen (S), 2010-02-09:
Ja, og det er jo vigtigt at tilføje, at de ting skal foregå i forbindelse med en personlig plan, som lever op til lovens bogstav og intention, så det ikke er sådan noget, man bare lige gør i en middagspause.
Men grunden til, at jeg spørger, om jeg kan have tillid til, at vi får en drøftelse af det retssikkerhedsmæssige spørgsmål i udvalget i åbenhed – vi kan selvfølgelig ikke dispensere fra forretningsordenen her i Folketinget; jeg ved ikke, hvor hr. Martin Henriksen havde fået den idé fra – er, at jeg efterlyser en åbenhed, altså at man går ind og taler om de her spørgsmål med en åbenhed i sindet.
Det ville jeg gerne høre om formanden for Socialudvalget ikke let kunne love; det ville det jo være enkelt at gøre.
Per Clausen (EL), 2010-02-09:
Det afgørende her er, at ministeren ikke forholder sig til den virkelighed, som beskrives i de undersøgelser, der er lavet.
Det fremgår jo klart af flere undersøgelser, at de økonomisk dårligst stillede ikke benytter sig af det frie sygehusvalg.
Det er jo en kendsgerning.
Det kan hænge sammen med, at de ikke kan finde ud af det.
Det kan hænge sammen med, at de ikke har råd til at benytte sig af det, fordi der alligevel er nogle omkostninger til transport osv.
Det kan hænge sammen med, at det måske ikke er den patientgruppe, som de private sygehuse efterspørger, for de vælger jo selv, hvem de vil have ind.
Men det, vi står tilbage med, er, at det ikke har skabt mere lighed i sundhedsvæsenet, at der er det udvidede frie sygehusvalg.
Nu er det jo sådan, at vi over skattemidlerne betaler til noget, der skaber ulighed.
Det er rigtigt, at før betalte folk selv for at købe sig til en fordel, men der er altså en stor forskel.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-02-09:
Først vil jeg godt have lov til at sige, at det jo ikke er sådan, at vi ikke vil opkræve skatter og afgifter.
Vi mener måske bare ikke, at Danmark skulle være det land i verden, der har det højeste skattetryk overhovedet.
Sådan er det jo i dag.
Vi har overhalet Sverige, eller rettere, svenskerne er kommet til fornuft og er kommet lidt ned under os i skat.
I forhold til diskussionen om frihed og lighed handler det jo også lidt om, hvordan man betragter begrebet lighed.
Altså, det, vi i Liberal Alliance er trætte af, er, at lighed bliver lighed i endemål.
Det bliver, at hr. Per Clausen og jeg skal ligge lige præcis statistisk korrekt og gennemsnitligt, og dermed er det en pølsefabriksagtig måde at se tingene på, i stedet for at det her handler om lighed i muligheder.
Det er jo det, det giver, hvis man har lige adgang til sundhedsydelser, sådan som vi faktisk forsvarer i Liberal Alliance.
Per Clausen (EL), 2010-02-09:
Det der med, at den der pølsefabrik virker sådan, at hr. Simon Emil Ammitzbøll og jeg bliver gennemsnitsdanskere, lyder spændende.
Det er en meget spændende teori.
At det skulle være et særligt projekt for Enhedslisten, kan jeg i hvert fald afkræfte.
Jeg tør slet ikke tænke på, hvordan det gennemsnit ville ende med at se ud.
Men der er noget, jeg vil spørge hr. Simon Emil Ammitzbøll om.
Det skaber ikke mere frihed, er jeg sikker på at han er enig i, at man tager pengene fra folk, altså lader folk gå fra arbejdsløshedsdagpenge til kontanthjælp, bl.a. fordi de jo heller ikke skal kunne få efterløn.
Men gør det, at folk bliver mere sunde?
Har hr. Simon Emil Ammitzbøll en ny teori, der går ud på, at hvis man vil afskaffe uligheden i sundhed, skal man forringe de økonomiske vilkår for de fattige?
For det er jo konsekvensen af hr. Simon Emil Ammitzbøll og Liberal Alliances politik.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-02-09:
Nu synes jeg, at det er vigtigt, at man har det udgangspunkt, at man ikke fører silopolitik, sådan at man fører sundhedspolitik, den dag man er sundhedsordfører, kulturpolitik, den dag man er kulturordfører, og arbejdsmarkedspolitik, den dag man er arbejdsmarkedsordfører.
Det skulle jo gerne hænge sammen i en større helhed.
Derfor er det lidt for snævert at se det på den måde.
Så synes jeg også, det er interessant at se, hvad der er udgangspunktet.
Hr. Per Clausen spørger, om Liberal Alliance vil tage penge fra folk.
Vi vil sådan set ikke tage penge fra folk.
Vi vil give dem noget mindre, og det er sådan set en helt anden ting, for pengene er jo ikke folks i udgangspunktet.
Pengene er mine i udgangspunktet, før staten tager dem fra mig og giver dem til nogle andre.
Jeg vil gerne have et samfund, hvor man giver en del til staten.
Vi foreslår trods alt ikke at afskaffe skatteopkrævningen, men pointen om, at man, hver gang man vil ændre en offentlig ydelse, så tager penge fra folk, mener jeg dybest set er fuldstændig fejlagtig.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2010-02-09:
Vi har været vidt omkring.
Vi går alle sammen ind for, at der skal være lige muligheder.
Vi går også alle sammen ind for, at vi gerne vil eliminere den ulighed i sundhed, som der rent faktisk er i vores samfund, som til alle tider har været der, og som jeg også mener i større eller mindre omfang altid vil være der.
Men vi skal gå på arbejde hver dag for at bekæmpe den og for at reducere den, og det er det, vi gør i regeringen. Som jeg sagde i min indledende tale, er sundhedsvæsenet til for alle, og det er et sundhedsvæsen med lige adgang for alle.
Det er en grundlæggende præmis i vores sundhedsvæsen, og det er en grundlæggende præmis, som jeg hver eneste dag som sundhedsminister vil forsvare og forsvare hårdt.
At nogle grupper så er svære at nå med forebyggende og sundhedsfremmende tilbud, er vi – som jeg startede med at sige –
ikke blinde for i regeringen.
Som både min kollega, social- og indenrigsministeren, og jeg selv har nævnt i dag, har vi i regeringen iværksat en lang række tiltag og initiativer for netop at blive bedre til at nå de udsatte grupper.
Det er aldrig noget, vi bliver færdige med.
Faktisk synes jeg heller ikke, at debatten i dag har vist, at andre kan pege på nogen løsninger, som er bedre for de udsatte grupper.
Men det behøver jeg heller ikke, for jeg mener, at regeringen hele tiden har fokus på det og hele tiden går den rette vej.
Vi har været vidt omkring, og til tider synes jeg også, at debatten har fjernet sig fra det her område, som vi jo basalt set alle sammen synes er vigtigt.
Vi har været omkring efterlønnen, og vi har været omkring afskedigelserne i sundhedsvæsenet.
Det er jo sådan, at hvis man kan tegne et billede af, at der sker afskedigelser, jamen så er konklusionen også, at der sker nedskæringer.
Det, der er tilfældet, er jo bare, at sådan er det ikke; der sker ingen nedskæringer.
Vi har i den her regering sørget for, at der er kommet 5.000 flere læger og sygeplejersker og 21 mia. kr. ekstra.
Vi har de seneste par dage set, at nogle af de opsigelser, der er varslet, faktisk drejer sig om ubesatte stillinger; nogle af dem er ubesatte stillinger.
Vi har 50.000-60.000 mennesker ansat i vores sundhedsvæsen, og der har været tale om opsigelse af ca. 1.000 mennesker, bare lige for at sætte det i relief.
Men bottom line er – undskyld, formand – bundlinjen er, at der er tale om noget, der er regionernes ansvar, noget, som regionerne igennem hele 2009 har vidst de ville gøre, men så gør efter valget.
Det har
alt sammen ikke noget med den her debat at gøre
, så jeg er lidt ærgerlig over, at vi har brugt så meget tid på det, når vi nu alle sammen er optaget af, at det, der er vigtigt, er, at vi skaber lige muligheder for alle og dermed i videst mulige omfang altid har fokus på, hvordan vi når de socialt udsatte, dem, som ikke griber så meget til de tilbud, som vores sundhedsvæsen giver.
Bare et enkelt forslag er, at regeringen jo sørger for at informere om det udvidede frie valg, så dem, der har sværere ved at navigere i sundhedsvæsenet end andre, også får de muligheder, vi har.
Per Clausen (EL), 2010-02-09:
Hr. Simon Emil Ammitzbøll interesserer sig meget for den interessante debat om forholdet mellem frihed og lighed, som jeg forstår at han opfatter som en modsætning.
Jeg forstår på hr. Simon Emil Ammitzbøll, at han ikke vil opkræve afgifter.
Han vil sådan set heller ikke ret gerne opkræve skat.
Pointen er vel, at det så skal løses, ved at vi afskaffer efterlønnen.
Hvilke konsekvenser har det så for de mennesker, der i dag går fra arbejdsløshedsdagpenge til efterløn?
Jo, det har den konsekvens, at de i forvejen ville være røget på kontanthjælp, fordi hr. Simon Emil Ammitzbøll vil reducere dagpengeperioden.
Så vil jeg bare spørge hr. Simon Emil Ammitzbøll: Hvor meget mere frihed får man af at gå fra dagpenge til kontanthjælp?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-02-09:
Må jeg ikke starte med at sige, at når regionerne og ekspert på sundhedsområdet Jes Søgaard, regeringens egen ekspert, Kjeld Møller Pedersen, og de faglige organisationer, Dansk Sygeplejeråd, Lægeforeningen, danske kræftlæger er ude at sige, at sundhedsministeren skal redde sundhedsvæsenets sjæl nu, så er det jo, fordi der er noget om sagen om besparelser i vores sundhedsvæsen?
Vi får mere af den snak i morgen, når vi mødes i spørgetiden i morgen eftermiddag, så lad det nu ligge her.
Men at tale alle disse mennesker ned under bordet tror jeg ikke at ministeren klarer på 5 minutter.
Jeg vil bare spørge til, hvad ministeren også mener om den kritik, som netop er kommet fra Hjerteforeningen, Dansk Sygeplejeråd, Ældre Sagen – en lang række folk – om den nationale handleplan for forebyggelse, som ministeren har lagt frem, for de siger, at den ikke har nogen klare mål, for de siger, at man har glemt at fokusere på ældre, for de siger, at det her ikke er det, som de mener de var blevet lovet, netop en fokus på bl.a. nedbringelse af social ulighed og en sikring af, at danskerne lever de her 3 år længere, som er regeringens mål.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2010-02-09:
Nej, jeg kan ikke tale nogen under bordet på 5 minutter.
Men nok om det, det kan vi tage i morgen i spørgetiden.
Klare mål
Så er det da sådan, at vi har sat fokus på de udsatte grupper, og vi har sat fokus på børn og unge.
Så der er da klart fokuspunkter.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-02-09:
For det første er det at sætte sig et mål om, at danskerne skal leve 3 år længere om 10 år uden at sætte en række delmål for, hvordan det skal klares, jo efter min mening helt utroligt.
Man kan hæve danskernes levetid med 3 år, for at det sådan rammer den svenske, og ja, så er svenskerne jo om 3 år endnu længere fremme.
Et ambitiøst mål ville jo altså være at sige, at vi skulle leve lige så lang tid, som vores svenske naboer gør.
Det ville være virkelig ambitiøst.
Det interessante er da, når man så ikke nedsætter nogen delmål eller noget som helst på vejen dertil, at man så fremlægger det, som også Finn Kamper-Jørgensen har været ude sige, at man fokuserer på de mest svage og bruger de svageste virkemidler af alle de forslag, der er kommet fra Forebyggelseskommissionens hånd.
Det er da hverken særlig ambitiøst eller særlig realistisk at tro, at man skulle nå det mål, overhovedet ikke.
Jeg vil spørge ministeren: Er det det?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2010-02-09:
Nu skal en opposition jo altid sige, at det, en regering gør, er uambitiøst, for man kan jo altid byde over.
Men jeg synes da sådan set, at det er meget ambitiøst at sige, at danskerne inden for de næste 10 år skal leve 3 år længere.
Jo, vi sætter da også mål op for, hvordan man gør det, for det handler om KRAM.
Det handler om rygning, vi har kørt nogle kampagner hen over tv-skærmen, der efter australsk mønster viser, hvor skadeligt rygning er.
Vi har lige her den 1. januar sat tobaksafgifterne op.
Det handler om alkohol.
Vi kører også differentieret aldersgrænse for alkohol.
Vi opfordrer til, at gymnasier og skoler laver en alkoholpolitik, så man får et fornuftigt forhold til alkohol.
Jeg har også selv været meget ude at fortælle om alkoholens skadelige virkninger.
Jeg tror endda også, at nogle har grinet lidt af, at jeg sagde, at man skulle tage at kvæle nogle øl i stedet for at tage den dér hårde alkohol.
Det var jo simpelt hen, fordi jeg ikke ønsker, at de unge skal blive så fulde.
Så handler det om motion.
Der har vi også en kampagne om, at man skal sørge for at få 1 times motion om dagen.
Så der gøres da meget.
Det handler om KRAM.
Målet er, at vi skal leve længere, og det handler om, at kost, rygning, alkohol og motion skal balanceres anderledes hos danskerne og især hos de unge.
Per Clausen (EL), 2010-02-09:
Jamen det er udmærket med tre runder med spørgsmål.
Det er der mange, der sikkert godt kunne bruge indimellem.
Hvornår vi så kom hjem, ved jeg ikke.
Jeg vil godt spørge sundhedsministeren om en enkelt ting.
Han sagde jo, og det var lidt ligesom at høre Venstres og Konservatives ordførere, at der er lige adgang til sundhedsvæsenet.
Men, siger han så, det ved vi godt at der ikke er.
Så de to ting er jo med til at skabe yderligere – yderligere – ulighed i sygehusvæsenet.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2010-02-09:
Det er jeg altså simpelt hen meget uenig i.
Jeg sagde ikke, at der var ulighed i adgangen.
Det sagde jeg ikke.
Jeg sagde, at der er konstateret en ulighed i danskernes sundhed, og at der er en social gradient.
Det må vi konstatere.
Sådan har det været i mange år, og sådan vil det desværre nok også vedblive med at være.
Det betyder ikke, at vi ikke skal bekæmpe den og hele tiden tænke over, hvordan vi gør det nemmere for de udsatte grupper at få en bedre sundhed.
Med hensyn til det frie sygehusvalg så mener jeg i allerhøjeste grad, at det er lighedsskabende, for vi skal se det i forhold til, hvad vi kom fra, hvor det netop var direktøren og de velbjærgede, der havde mulighed for at købe sig til at komme på et privathospital og vælge de alenlange ventetider fra.
Vi laver så et system, hvor man uanset ens pengepung for skatteyderregning, universelt betalt, har juridisk mulighed for at kunne udnytte det udvidede frie sygehusvalg og komme på et privathospital.
Det er da at udvide ligheden til at omfatte alle.
At der så er nogle, der har svært ved at orientere sig om deres rettigheder, må vi klare ved at give dem nogle patientvejledere, der orienterer dem om dem.
Det har vi også gjort.
Så er der forsikringstilbuddene – nu kan jeg se på tiden, at det bliver i anden runde.
Carina Christensen (KF), 2010-02-09:
Jeg skal da gerne gentage, hvad jeg tilsyneladende også har sagt til TV-avisen.
Jeg vil meget gerne se positivt på det her forslag om en obligatorisk ordning.
Jeg er sådan set også fuldstændig enig i intentionerne bag det her beslutningsforslag om, at vi skal bekæmpe motionsdoping.
At en DR-journalist så har udlagt det, som om jeg støttede forslaget, kan jeg ikke kommentere, men jeg vil gerne gentage, at jeg er meget positiv over for at gå videre med det her.
Igen, det er kun halvandet år siden, at vi lavede den frivillige ordning, og dengang besluttede vi at evaluere ordningen, når der var gået 2 år.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi nu får evalueret, hvordan det er gået, og også får en grundig dialog med branchen om, hvordan de ser på, hvilke initiativer vi fremadrettet skal sætte i værk.
Jeg ved, at Anti Doping Danmark er skeptisk over for at lave en obligatorisk ordning.
Jeg er sådan set positiv over for det, men jeg synes, det er vigtigt, at vi inddrager dem i den videre dialog.
Det bedste værktøj til at få en konstruktiv dialog fremadrettet er jo at få lavet en grundig evaluering af det arbejde, der har været hidtil med den frivillige ordning, og så se, hvordan vi strammer op bedst muligt.
Vivi Kier (KF), 2010-02-09:
Jeg kender jo godt til det der med at gå ud og sige, at det er en ommer, hvis ens eget hjertebarn og lige det tema og emne, som man synes er rigtig vigtigt, er med.
Jeg vil sige, at den nationale plan og de mål, der er herindefra og set fra regeringens side, jo er, at vi faktisk skal leve de der 3 år længere.
Når vi så kommer ned i detaljegraden, er det igen, om det er os herinde fra Folketinget, der detaljeret skal sige, hvad det er, vi skal.
Nej, der har jeg altså stor tillid til, at det er kommunerne, som kender deres borgere, og det er faktisk kommunerne, som lige nu sidder rigtig mange steder og har lavet de her sundhedsprofiler, som siger: Aha, her har vi et eller andet, og vi har noget i den her bydel.
Det er her, vi skal sætte massivt ind.
Det er dem, der skal sætte mål for at måle dem.
Jeg mener, at det er et meget fint og klart mål, vi har, der hedder: 3 år længere levetid.
Per Clausen (EL), 2010-02-09:
Jeg vil takke den konservative ordfører for dog at give et bud på, hvad der kan gøres i forhold til det, der er temaet for forespørgslen i dag.
Det er rart.
Men jeg vil også spørge: Har De Konservative eller regeringen et bud på, hvad der skal ske med uligheden i sundheden?
Man vil øge den gennemsnitlige levealder med 3 år – nu må jeg ikke lægge folk ord i munden, som de ikke har sagt, så det er alt for åbenlyst – men hvad med uligheden?
Har man en målsætning for det?
Vivi Kier (KF), 2010-02-09:
Den gennemsnitlige levealder skal jo gælde alle.
Vi har en særlig udfordring i forhold til ulighed i sundhed, det erkender jeg.
Jeg så godt, at spørgeren lige stod og talte med en anden imens, men jeg fik næsten lyst til at læse min tale op igen, for vi ved jo faktisk ikke, præcis hvad det er for nogle værktøjer, der skal til, for at vi får højnet sundhedstilstanden.
Det eneste, vi ved, er, at uddannelse – hvis nu vi fik alle uddannet – ville løfte noget.
Men så ved jeg også godt, at der er nogle mennesker i den her gruppe, hvor det måske ikke handler om uddannelse, men hvor der er noget andet, vi skal gøre, og det er jo det, jeg er ekstremt optaget af.
Vidste vi lige, at det var den her knap, vi skulle trykke på, så vi også højnede sundhedstilstanden i den gruppe, jamen så gjorde vi det.
Det ved vi ikke.
Der foregår en masse undersøgelser lige nu, der foregår en masse med hensyn til sundhedsprofiler.
Vi har sat en masse ting i værk via diverse puljer, som jeg godt ved at hr. Per Clausen ikke er enig i, men vi gør faktisk noget for at finde lige nøjagtig de værktøjer, der skal til, for at vi højner sundhedstilstanden også hos den gruppe.
Per Clausen (EL), 2010-02-09:
Men der er vel en ting, som man ikke rigtig ønsker at undersøge, og det er, hvilke konsekvenser det har, at en relativt stor gruppe familier må opleve at have en meget, meget dårlig økonomi.
For det, der nok mest indlysende er med til at skabe ulighed og skabe en sundhed, som er ulige fordelt, nemlig de økonomiske og sociale forskelle, vil man jo ikke gå ind og undersøge, for dem ønsker man ikke at gøre noget ved.
Jeg ved godt, at det traditionelle synspunkt er, at vi altid siger, at folk skal have flere penge, men hvorfor ikke interessere sig for, om det måske i virkeligheden er det, at flere og flere familier bliver fattige, som er årsagen til, at uligheden ikke falder, men i virkeligheden stiger.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-02-09:
Sundhed er bestemt et gode, og bare for at slå det fast endnu en gang: Vi går ind for en fri og lige adgang til sundhedsydelser, det skal der ikke være nogen tvivl om.
Men vi mener dybest set, at der er en række mennesker, som i dag er på efterløn, som ikke burde være på efterløn, fordi de burde være ude at passe et arbejde i stedet for og være på arbejdsmarkedet, fordi de dybest set ikke er nedslidte.
Så er der en ting, jeg bare lige er nødt til at sige.
Når ordføreren siger, at afgifterne ikke er målrettet bestemte indkomstgrupper, så lad os dog være ærlige: Medlemmerne af Folketinget bliver jo ikke ramt af de afgiftsstigninger i den virkelige verden, for den indkomst, som fru Sophie Hæstorp Andersen opretholder, vil ikke blive ramt af, at man lige hæver prisen lidt på en pakke cigaretter eller noget smør, eller hvad ved jeg.
Sådan er det jo ikke.
Så derfor er det da noget, som rammer folk med de laveste indkomster mest.
Vivi Kier (KF), 2010-02-09:
Jeg tør godt både snakke fattigdom og forskelle i indkomst.
Jeg synes bare, at det er et rigtig farligt emne at begive sig ind på.
Jeg er ikke i tvivl om, hvad Enhedslisten mener at vi skal gøre.
Men lad mig sige, at vi beslutter, at fra i morgen får alle mennesker i det her land 10.000 kr. mere hver eneste måned – alle.
Jamen så vil der jo stadig væk være en forskel mellem de laveste indkomster og de højeste indkomster, og så kan man jo sige, at vi stadig væk har fattige.
Jeg vil tro, at hvis der var nogle i lavindkomstgruppen, som fik 10.000 kr. mere om måneden, ville de synes, at det var rigtig fint, men forskellen er der jo stadig væk.
Målet er jo, at alle mennesker får de værktøjer og den understøttelse, der gør, at man kan komme ud på arbejdsmarkedet og klare sig selv.
Så forskelle i indkomst kan vi jo diskutere fra nu af og langt ud ad landevejen.
Men jeg er meget optaget af, at sundhedstilstanden højnes hos alle.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-02-09:
Nu synes jeg jo, ordføreren selvfølgelig har ret i, at forebyggelse er rigtig, rigtig godt, medmindre man er syg, for så har man jo selvfølgelig brug for behandling, og så kan der ikke rigtig mere stilles så meget op med forebyggelse.
Men derudover går jeg også ud fra, at Liberal Alliance ser den samme udfordring for vores samfund, netop det faktum, at der bliver flere ældre og flere kronisk syge i fremtiden, og at der dermed også bliver færre mennesker til at kunne være på arbejdsmarkedet og til at sikre, at vi har et samfund, som kan løbe rundt, og sikre den velfærd, vi også ønsker os.
Så jeg vil egentlig godt spørge: Hvad er Liberal Alliances bud på at sikre sig, at færre mennesker bliver kronisk syge, og sikre sig, at folk kan få et længere liv, også på arbejdsmarkedet, holde fast i arbejdsmarkedet, holde kontakten der?
Og synes Liberal Alliance, at afgifter pr. definition er et instrument, man overhovedet ikke vil tage i brug, hverken på miljøområdet, på sundhedsområdet eller på nogen som helst andre områder?
Eller er det kun på sundhedsområdet, man har en dårlig fornemmelse af det?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-02-09:
For at tage det sidste først kan jeg sige til fru Sophie Hæstorp Andersen, at Liberal Alliance går ind for ens afgifter.
Vi mener ikke, at man skal bruge afgiftsinstrumentet, hverken på miljøområdet eller på sundhedsområdet – hvis det var det, der var spørgsmålet.
Så er det i hvert fald slået fast.
I forhold til det her med at sikre arbejdskraften kan jeg sige, at jeg faktisk synes, vi er kommet med en lang række glimrende bud, nemlig en forkortelse af dagpengeperioden og en afskaffelse af efterlønsordningen, sådan at det sikres, at der er nok arbejdskraft i fremtiden, og så det sikres, at man kan finansiere den velfærd, som man jo gerne vil have.
Og der kan vi jo sige, at det desværre ikke er noget, som optager Folketingets brede flertal særlig meget, men i stedet for vil man tvinge folk til at leve på en bestemt måde, ja, sådan at man kan finansiere, at raske mennesker kan blive betalt for at holde sig væk fra arbejdsmarkedet, og så genere de mennesker fra de laveste indkomstgrupper og socialt dårligt stillede med afgifter og forbud, og hvad ved jeg.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-02-09:
Nu er der jo ikke nogen af vores afgifter, der er målrettet folk i bestemte indkomstgrupper; det er jo sådan set alle og enhver, også hr. Simon Emil Ammitzbøll, der vil skulle betale mere for sukker, slik og chokolade, hvis Socialdemokratiet og SF kommer til magten næste gang.
Men det, som er lidt interessant, er, at det jo ikke giver mening at sige, at man afskaffer efterlønnen, hvis ikke man samtidig sikrer sig, at mennesker rent faktisk har mulighed for at blive på arbejdsmarkedet helt frem til den dag, hvor de selv måtte ønske at fratræde på arbejdsmarkedet, hvad enten det er, når de fylder 70, når de er 67 eller de er 65 år.
Altså, hvis man overhovedet ikke tror på forebyggelse eller nogen som helst instrumenter i den sammenhæng, hvordan hænger det så sammen med de meldinger, man kommer med på andre områder?
Er folk bare deres egen lykkes smed i forhold til deres helbred, og så er det bare et spørgsmål om at bruge de rigtige værktøjer, slå dem mere med pisken i forhold til dagpengene og fjerne efterlønnen, og så skal folk nok blive på arbejdsmarkedet, uanset at deres ryg er slidt ned, og uanset at de har fået rygerlunger eller andre ting
Eller er det fuldstændig fremmed for Liberal Alliance at have en eller anden form for sundhedsdagsorden og se sundhed som et gode, også for den enkelte?