runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Støjberg (V), 2010-04-21:
Nu er der jo den grundregel – jeg kunne også kalde det hele kontrakten på beskæftigelsesområdet – at hvis man vil have penge fra det offentlige, hvis man f.eks. vil have dagpenge, skal man stå til rådighed for arbejdsmarkedet.
Derfor er der selvfølgelig nogle regler, der gør, at man også skal vise, at man står til rådighed for arbejdsmarkedet.
Men jeg kan sige det sådan, at også hr. Eigil Andersen jo kan få afløb for alle de gode ideer, som hr. Eigil Andersen brænder inde med, for som nævnt er selve afbureaukratiseringsfasen så tæt på at gå i gang, at jeg tror, at hr. Eigil Andersen kan væbne sig med det lillebitte gran af tålmodighed, som det kræver.
Så glæder jeg mig i øvrigt både over og også til, at hr. Eigil Andersen vil spille ind med gode ideer og forslag, og jeg garanterer for, at jeg vil kigge på hvert et forslag, der kommer, ligegyldigt om det er fra SF, fra hr. Eigil Andersen selv, fra en borger, fra en medarbejder på et jobcenter eller fra en a-kasse – jeg kigger på det hele.
Eigil Andersen (SF), 2010-04-21:
Nu er SF jo dannet i protest imod kommunisterne, herunder Sovjetstaten.
Men jeg vil i den her forbindelse nævne, at arbejdsløse jo i mangfoldige tilfælde må ryste på hovedet over det, de bliver udsat for.
Eksempelvis er det sådan, at man, selv om man er arbejdsløs og skal tiltræde et job om 3 uger, stadig væk skal søge i de 3 uger.
Det er jo absurd, at man skal søge i den situation, når vi har 115.000 arbejdsløse i Danmark.
Vil ministeren afskaffe eksempelvis den regel?
Jeg vil også sige, at en anden ting er, at man hver uge skal klikke på jobnethjemmesiden for at stå til rådighed.
Det udløser breve, hvis ikke man får det gjort, man bliver trukket i dagpenge, og det er jo absurd, for når man som arbejdsløs f.eks. er under uddannelse, skal man også ind at gøre det.
Vil ministeren lempe på de regler også?
Jamen det lyder jo godt, især hvis det er sådan, at det har et ordentligt indhold.
I den forbindelse vil jeg da gerne spørge lidt uddybende vedrørende ministerens tanker om a-kasserne.
Det er sådan, at der i Sverige i gennemsnit er en a-kasse-medarbejder pr. 2.000 a-kasse-medlemmer.
I Danmark er det sådan, at der er en a-kasse-medarbejder pr. 500 medlemmer i gennemsnit.
Det er altså fire gange så mange.
Det har ikke noget at gøre med, at a-kasserne er dårligere til at administrere, det har simpelt hen noget at gøre med, at også a-kasserne er plaget af det her voldsomme bureaukrati, som jeg ellers kun kender fra det kommunistiske Sovjetunionen, og det var jo skrækkeligt, som det var derovre.
Så hvad er ministerens tanker om at lette arbejdet også for a-kasserne med hensyn til bureaukrati?
Inger Støjberg (V), 2010-04-21:
Nu har jeg jo altid vidst, at hr. Eigil Andersen er en lidt utålmodig sjæl, men jeg kan i hvert fald sige til hr. Eigil Andersen, at vi end ikke taler om uger, så jeg tror godt, at man her kan bruge udtrykket, at det er lige på trapperne.
Eigil Andersen (SF), 2010-04-21:
Det er jo et lidt elastisk udtryk, at det er lige på trapperne, og det vil jeg vende tilbage til om et øjeblik.
Men jeg vil da gerne sige, at vi i hvert fald er enige om, at der er et stort behov for at få ryddet op i det her vildtvoksende bureaukrati, som plager både arbejdsløse, jobcentre og a-kasser.
Det var jo rystende, da Beskæftigelsesministeriet selv for 2-3 år siden fik lavet en undersøgelse, der viste, at 75 pct. af jobcentermedarbejdernes tid går med bureaukrati, kontrol og dokumentation.
Samtidig klager arbejdsgiverne over, at der ikke bliver talt nok med dem, at de ikke bliver kontaktet nok.
Jeg mener jo, at det burde være sådan, at 75 pct. af tiden gik med at tale med arbejdsløse og arbejdsgivere, for det må være hovedopgaven, og at kun 25 pct. af tiden så skulle gå med al bureaukratiet og alle skemaerne og manualerne, som kommer fra beskæftigelsesministeren.
Derfor vil jeg da gerne på baggrund af denne meget alvorlige situation spørge, om det her udtryk, at det er på trapperne, betyder, at det er inden for de nærmeste uger eller de nærmeste måneder, eller om der skal gå halve eller hele år.
Inger Støjberg (V), 2010-04-21:
Målet for mig er, at vi mindsker bureaukratiet og frigør ressourcer, så alle gode kræfter kan bruges på at hjælpe mennesker i job igen.
Jeg kan oplyse hr. Eigil Andersen om, at initiativerne er lige på trapperne, så hr. Eigil Andersen må altså udvise en lille smule tålmodighed med hensyn til det nærmere indhold.
Det er altså dermed også sagt kun det unødvendige bøvl, som jeg vil af med, og ikke den beskæftigelsesindsats, der virker, men det går jeg ud fra at hr. Eigil Andersen er fuldstændig enig med mig i.
Eigil Andersen (SF), 2010-04-21:
Spørgsmålet lyder: Hvordan går det med den sanering af de alt, alt for mange kringlede og bureaukratiske regler for arbejdsløse, jobcentre og a-kasser, som ministeren bebudede på et samråd her i Folketinget i begyndelsen af marts?
Hvordan går det med den sanering af de alt, alt for mange kringlede og bureaukratiske regler for arbejdsløse, jobcentre og a-kasser, som ministeren bebudede under et samråd i Folketinget i begyndelsen af marts?
Lene Espersen (KF), 2010-04-21:
[Lydudfald]
... der foregår rigtig mange omprioriteringer hele tiden.
Det gør der i hvert fald i min dagligdag, fordi den politiske dagsorden hele tiden skifter.
Det er en del af ens virke, og det vil jeg sige at min familie jo har oplevet gennem mange år, så de er vant til, at jeg med kort varsel må tage et sted hen og ikke er derhjemme.
Så jeg vil sige til fru Julie Rademacher, at det sådan set er en del af min dagligdag.
Så synes jeg, at det er meget væsentligt at få understreget, at den danske regering var repræsenteret ved Arctic 5-mødet, og det var det grønlandske selvstyre også.
I sidste ende er det, der er afgørende, jo, at danske interesser var repræsenteret, og at de danske synspunkter – de synspunkter, jeg ville have fremført, hvis jeg selv havde været der – blev fremført af justitsministeren, som også er medlem af regeringen og for øvrigt partikollega.
Endelig vil jeg sige til fru Julie Rademacher, hvad jeg også har sagt tidligere, nemlig at jeg da lytter til kritik.
Inger Støjberg (V), 2010-04-21:
I al beskedenhed tror jeg nu også, at hr. Eigil Andersen har en bedre indsigt i, hvordan det fungerede i det gamle Sovjetunionen, end jeg som liberal politiker har.
Når det så er sagt, er jeg meget åben over for den proces, der nu skal ske vedrørende afbureaukratisering.
Jeg tror ærlig talt ikke, at alle gode tanker om afbureaukratisering er tænkt i Beskæftigelsesministeriet eller i Folketinget.
Det kan være, at hr. Eigil Andersen har nogle forslag til afbureaukratisering, og dem ser jeg gerne på, men jeg kan sige så meget, at jeg helt generelt gerne vil stille mig meget åben i den her afbureaukratiseringsproces, også fordi der jo er mange ledige, der sikkert kunne bidrage med noget her.
Jeg mener tværtimod, at kæden hopper af for hr. Eigil Andersen.
For det er jo fuldstændig korrekt, at det ikke er det at holde en samtale, der får den ledige tilbage i job; det er det at holde en samtale, der er kvalitet i, der får den ledige tilbage i job.
Så langt er vi jo enige, og så lad os dog i stedet prøve at mødes om det og se, om man kan forbedre det system.
Det er jo sådan set også det, der ligger i hele ideen om afbureaukratisering.
Det er at se på, om vi kan forbedre systemet, og hvis vi kan det, skal vi da gøre det.
For det her skal jo ikke være en politisk kamp.
Det her skal være en kamp om at få de ledige tilbage i job igen.
Man prøver at tale det ned og sige, at de ledige heller ikke kommer tilbage i job igen.
Jeg synes, at det ville være langt mere positivt, hvis hr. Eigil Andersen og SF for en gangs skyld rent faktisk ville kaste sig ind i kampen og prøve at være med til at se, om der er nogle ting, vi kan forbedre.
Eigil Andersen (SF), 2010-04-21:
Nu har jeg jo foreløbig nævnt tre forslag til, hvordan man kunne afbureaukratisere, og ministeren har ikke nævnt et eneste.
Men her vil jeg gerne sige, at jeg føler, at ministerens reelle holdning kommer frem, når hun foreslår, at langtidsledige fremover skal møde til samtale hver måned.
Jeg kan se, at ministeren nikker.
Jeg ville jo ryste på hovedet over det her, for det hjælper ikke med til, at de kommer hurtigere i arbejde.
Hvis det var sådan, at den langtidsledige fik tre gange så gode tilbud, så kunne man da begynde at tale om tingene, men det ligger der jo ikke i det.
Når man bruger alle ressourcerne på at holde samtaler, er der jo mindre tid til at finde de gode tilbud, og derfor må jeg sige, at jeg er fuld af forundring over, at det her kaldes afbureaukratisering.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-21:
Det er utroligt, så meget sludder, man kan sige på et minut, vil jeg gerne sige til hr. Morten Bødskov.
Vi har jo opfyldt det, der står i disse programmer.
Det, vi har sagt på grund af finanskrisen, det, vi har sagt til kommunerne, er, at vi nu holder de offentlige udgifter i ro.
Det betyder, at hvis man har 5.000 sygeplejersker i dag, så kan man også have 5.000 sygeplejersker til næste år, fordi man fremskriver det beløb, man får, med lønudviklingen.
Man kan købe de samme varer og tjenesteydelser, som man køber i år, fordi vi fremskriver beløbet med prisudviklingen.
Så det er det budskab, vi har givet til kommunerne: Skulle vi ikke holde udgifterne i ro?
Og så har vi sagt, at der er en række områder, vi vil prioritere.
Vi vil prioritere sundheds- og sygehusbehandlingen, vi vil prioritere de unges uddannelse, og vi vil for det tredje prioritere de svage grupper.
Og det er jo klart, at når man holder udgifterne i ro samlet set i stat, regioner og kommuner og man vil gøre noget for at fremme nogle områder, jamen så skal der spares på nogle andre områder, og det er det, vi har sagt i går.
Men for den offentlige sektor under et er det at holde udgifterne i ro.
Morten Bødskov (S), 2010-04-21:
Jamen spørgsmålet er jo helt relevant.
Rundtomkring i ganske mange kommuner sidder der folk og gennemgår budgetterne med tættekam, fordi regeringen har sat usædvanlig stramme tøjler på dem og deres budgetter.
De sidder nu punkt for punkt – de syge, de ældre, børnene, kulturen, idrætten, vejene – og diskuterer: Hvad er det for projekter, vi skal droppe og spare på som følge af regeringens økonomiske politik?
Det sidder man med nu.
Det er jo klart, at man må undre sig såre, hvis man i den pågældende kommune – det kunne f.eks. være ude, hvor jeg er valgt, i Rødovre, eller i Herlev – har fundet den her pjece med den tidligere formand for Venstre: »Er du offentligt ansat?«, hvor der bliver givet løfter om større arbejdsglæde og mere tilfredse brugere, tilfredse, motiverede og kompetente medarbejdere, kompetente og motiverede ledere, 50 mia. kr. til moderne offentlige institutioner.
Altså, man må da sidde og tage sig til hovedet og sige til sig selv: Er det det, vi sidder her og kigger på på budgetterne, der er resultatet af det?
Det er rigtigt nok, at der er kommet en finanskrise.
Den tror jeg nu nok at finansministeren skal passe på med at beskylde Socialdemokraterne for ikke at have set; vi var ret beskedent det første parti, som krævede en aktiv vækstpolitik netop som svar på finanskrisen.
Men finansministeren skylder et svar på, om man slet, slet ikke har noget egenhændigt ansvar for, at man i valgkampen med den ene hånd har lovet og lovet: mere og bedre velfærd, et mega løft i velfærden, århundredets reform af den offentlige sektor; og med den anden hånd lige inden valget i 2007 gav store ufinansierede skattelettelser, som bl.a. favoriserede de allerrigeste i vores samfund.
Der var ikke råd til begge dele, som Socialdemokraterne sagde allerede dengang, og nu kommer regningen, nu er det pensionisterne, nu er det skolebørnene, nu er det børnene i daginstitutionen, som bliver bedt om at betale.
Det var jo det, danskerne fik at vide af regeringen i går.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-21:
Jeg ved jo godt, at det er gået Socialdemokratiets næse forbi, at vi har en økonomisk krise, der er skyllet ind over verden.
Fra regeringens side må vi jo tage højde for de vilkår, der gælder.
Jeg vil dog sige til hr. Morten Bødskov, at velfærden er på det højeste niveau, den nogen sinde har været i det danske kongeriges historie.
Vi bruger en historisk høj andel af bruttonationalproduktet på velfærd i det her land, så man kan ikke sige, at vi er bombet tilbage til noget som helst.
Vi er på højden af, hvad man tilbyder borgerne af velfærd.
Så der er sket et megaløft i velfærden, siden vi overtog magten efter Nyrup i 2001, eller rettere: Vi bruger 67.000 mio. kr. mere på de her kerneområder, end man gjorde i 2001.
Så vi har rigeligt levet op til vores løfter.
Men det er jo rigtigt, at den økonomiske krise betyder, at vi fra at have haft store overskud og have nedbragt gælden nu igen er kommet i den situation, at vi stifter gæld.
Det må enhver ansvarlig regering tage højde for, for at sikre, at vi ikke bare får en øget gældsætning og får en renteudgift ind i de offentlige budgetter, der som en gøgeunge fortrænger det andet.
Det er den ansvarlige linje, vi har valgt, og det er jo netop for at sikre velfærden i det her land, at vi siger: Skal vi nu ikke lige holde en pause i et par år på det høje niveau, vi er på i dag?
Morten Bødskov (S), 2010-04-21:
Det er meget enkelt: Mener ministeren, at de massive besparelser på velfærden stemmer overens med regeringens løfter fra folketingsvalget i 2007 om »et megaløft i velfærden«, »århundredets reform af den offentlige sektor«, en »ambitiøs kvalitetsreform« og »bedre velfærd«?
Det er alle sammen citater fra regeringen.
Mener ministeren, at de massive besparelser på velfærden stemmer overens med regeringens løfter fra folketingsvalget i 2007 om »et megaløft i velfærden«, »århundredets reform af den offentlige sektor«, en »ambitiøs kvalitetsreform« og »bedre velfærd«?
Besparelserne rammer børn, ældre, folkeskoler og syge.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-21:
Lad mig give et eksempel til hr. Morten Bødskov.
Lad os tage Ishøj Kommune, som pr. folkeskoleelev bruger 77.985 kr. om året.
Hvis man så ser på, hvordan eleverne klarer sig i Ishøj, for det er den tredjedyreste af alle kommuner, og korrigerer for de sociale faktorer – forældrenes indkomst, uddannelse osv. – så ligger Ishøj Kommune som nr. 98, altså dårligst af alle kommuner.
Der burde man måske, hvis man var politiker i Ishøj, spørge: Hvad kan vi gøre her for at løfte resultatet?
Man kunne jo f.eks. kigge på Syddjurs Kommune, som er den billigste af alle kommuner.
Og derfor kunne det jo være nyttigt, at man kiggede på, hvad andre gjorde.
Morten Bødskov (S), 2010-04-21:
Man fristes til at sige, at med den økonomiske politik, som regeringen har tilrettelagt, og det kæmpe hul i kassen, der er skabt, forstår man godt, at regeringen håber på hjælp fra højere magter.
Men det er sådan set meget simpelt, og det er, at hvis det her skal føres ud i verden og have den konsekvens, som finansministeren har sagt – at nulvækst ikke betyder besparelser – må man da spørge finansministeren: Hvor skal Århus Kommune finde de her mange millioner kroner på de ældre?
Hvor skal Roskilde, som et eksempel, finde de mange millioner på børnene?
Hvis man ikke kan anvise det, ja, så er det jo ligegyldigt, for så frasiger man sig jo ansvaret.
Så vil man ikke stille sig op og tage det ansvar, der er, for en dansk økonomi, som er meget, meget hårdt ramt, og hvor en meget stor del af forklaringen er en uansvarlig økonomisk politik fra regeringens side.
Det ansvar må man da stille sig forrest og tage.
Man må da, når man kommer og siger, at Århus Kommune kan spare så mange millioner på de ældre og på pensionisterne, pege på, hvor de penge skal findes.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-21:
Jamen vi skal da også i gang med en stor øvelse, vi skal jo alle sammen hjælpe hinanden med at komme igennem den her krise.
Hovedkrisen i det danske samfund består jo i, at job forsvinder i den private sektor.
Jeg tror, at der i 2009 og 2010 forsvinder op mod 200.000 job, fordi virksomhederne ikke kan eksportere, ikke kan sælge osv.
I den situation må vi da se på, hvordan vi kan hjælpe væksten frem.
Efter vores opfattelse gør vi det ved at holde de offentlige udgifter i ro, så vi ikke skal fortsætte med at låne penge, så vi ikke skal risikere, at renteudgifterne gør, at vi skal pålægge højere skatter og højere afgifter og dermed større omkostninger til skade for eksporten.
Det er den opgave, vi står over for.
Så kan vi jo i tallene fra kommunerne se de store forskelle, der er, og det er jo der, jeg har sagt: Prøv at lade jer inspirere af, hvad andre kommuner gør.
Der ved jeg godt at Socialdemokraterne har den opfattelse, at når en kommune bruger x tusinde kroner på en bestemt ting, kan det ikke være anderledes, så kan man ikke få mere ud af pengene, og så må man bare betragte det som noget, som Gud har bestemt så ikke kan være anderledes.
Der har vi andre bare en anden opfattelse, nemlig at vi som politikere har en forpligtelse til hele tiden at gå ind og sørge for, at vi får mest muligt for pengene, og at man prøver at kigge på nabokommunen og se, om de har fundet en smartere løsning.
Inger Støjberg (V), 2010-04-21:
Det, der i virkeligheden er lidt charmerende ved oppositionen, er, at oppositionen – og nu her med hr. Eigil Andersen som spydspids – altid motivforsker i regeringens nye initiativer.
For hr. Eigil Andersen siger, at når man nu vil intensivere antallet af samtaler og gøre noget mere for de ledige, bliver det jo skidt, fordi der ikke er nogen kvalitet i det.
Jamen det ville da være en mærkelig regering, der ville sætte et nyt initiativ i verden, og så sige: Der skal i øvrigt være dårlig kvalitet.
Det ville man aldrig drømme om.
Maskerne falder jo hver eneste onsdag, for i virkeligheden har oppositionen ikke noget at byde på.
Det eneste, man er interesseret i, er at stå hernede i Folketingssalen og prøve at sige, at tingene fungerer dårligt, og prøve at tale hele beskæftigelsessystemet ned.
Det ville da være rigtig godt, hvis SF og hr. Eigil Andersen bare for en gangs skyld kunne mande sig op til at prøve at tale systemet op og netop sige, at det er et godt system, der gerne vil hjælpe de ledige tilbage i job.
Det burde vi da være fælles om i stedet for det modsatte, vil jeg sige til hr. Eigil Andersen.
Morten Bødskov (S), 2010-04-21:
Hvor mener ministeren, at Århus Kommune kan spare på hjælpen til de ældre, og hvor kan Roskilde Kommune spare på velfærden til børnene?
Skriftlig begrundelse
Af ministerens spareplan fremgår det bl.a., at Århus Kommune skal spare ca. 160 mio. kr. på ældreområdet og Roskilde Kommune skal spare ca. 100 mio. kr. på børneområdet for at nå regeringens mål om nulvækst i de kommunale udgifter de kommende år.
Spørgsmålet er ved optrykningen blevet reduceret lidt, men det lyder som følger: Hvor mener ministeren, at Århus Kommune kan spare på hjælpen til de ældre, og hvor kan Roskilde Kommune spare på velfærden til børnene?
Spørgsmålet relaterer sig til et svar, der er sendt over til Folketingets Finansudvalg.
Spørgsmålet drejer sig om udtalelser, finansministeren er kommet med, hvor finansministeren nogenlunde frit fra leveren er citeret for, at man vil fremlægge en plan, hvor kommunerne kunne finde 10 mia. kr. ved anderledes tilrettelæggelse af arbejdet, anderledes tilrettelæggelse af servicen, og det skulle så efter finansministerens overbevisning være beviset på, at nulvækst, som regeringen jo har dikteret for bl.a. kommunerne de kommende 3-4 år, ikke vil nødvendiggøre besparelser.
Derfor stiller vi det her spørgsmål.
I det her svar står der jo sort på hvidt, at hvis eksempelvis Århus Kommune skal ned på landsgennemsnittet for udgifterne pr. ældre, kræver det voldsomme reduktioner i Århus Kommunes udgifter til de ældre.
Hvis Roskilde Kommune skal ned på landsgennemsnittet pr. barn – den kommunale udgift pr. barn – kræver det voldsomme reduktioner i Roskilde Kommunes udgifter til børn.
Når man taler om så store beløb, som der står heri at det vil være tilfældet – for Roskildes vedkommende, tror jeg, det er i omegnen af 100 mio. kr. for børnene, og for Århus Kommune er det 150-160 mio. kr. for de ældre – vil vi spørge, om det så er for meget forlangt, når finansministeren siger, at nulvækst ikke vil gøre ondt, at finansministeren så peger på, hvor Århus Kommune skal finde disse mange penge i servicen til de ældre, og hvor Roskilde Kommune skal finde disse mange penge i servicen til børnene?
Man har jo sagt, at det ikke behøver at betyde nedskæringer, nulvækst i kommunerne.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-21:
Hele formålet med den her øvelse med at påpege de store forskelle, der er i udgifter til forskellige områder, er jo et forsøg på at sige, at i en situation, hvor den økonomiske krise også har ramt Danmark, og hvor vi i disse år opbygger kæmpe underskud for at komme så skånsomt som muligt igennem krisen, må det være en naturlig ting, at vi kigger på, om vi kan få mere for de penge, vi så har, og som vi så bruger.
Der har jeg tilladt mig at pege på, at hvis man f.eks. ser på ældreområdet, er spændet i udgifter til ældre fra 73.000 kr. om året i den dyreste kommune til 40.000 kr. i den billigste kommune.
Der kunne man måske hente noget inspiration.
Hr. Morten Bødskov fremstiller det så, som om jeg har dikteret de her ting.
Det, jeg gør, er at give en venlig henstilling til kommunerne om at prøve at se, om de kommuner, som gør det lidt dyrere, end man gør i en anden kommune, kunne lære noget af den, om man kunne lære at administrere det lidt billigere.
Det synes jeg er en vigtig ting for alle politikere.
Vi skylder trods alt skatteyderne, at vi får mest muligt for pengene.
Morten Bødskov (S), 2010-04-21:
Jamen allerede i dag sidder – vil jeg tro – både Århus Kommune og Roskilde Kommune og alle andre kommuner og vender hver en femøre for at se, om den kan bruges mere effektivt.
Konsekvensen af regeringens egen økonomiske politik er jo, at store kommuner nu er i gang med meget store besparelsesrunder i budgetterne.
Man har sagt, at det her katalog var svaret på, at nulvækst ikke behøver at medføre besparelser.
Så er det bare, at vi helt stille og roligt spørger: Når man lægger op til noget så dramatisk, må man da have et svar på, hvor de penge skal findes?
Regeringen må da tage et ansvar for, at Århus Kommune skal lave en historisk opbremsning i udgifterne til deres pensionister, at Roskilde Kommune skal lave en historisk opbremsning i udgifterne til børnene, hvis regeringens mål skal nås.
Er det for meget sagt og forlangt af en regering, der fremlægger noget sådant og dikterer den her økonomiske politik, at man så også fremlægger et bud på, hvor pengene skal findes?
Det er vel ikke for meget sagt.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-21:
Som det burde være de fleste bekendt, står vi som følge af den internationale økonomiske afmatning over for en helt ny økonomisk situation, hvor store overskud på de offentlige finanser desværre er vendt til underskud.
Regeringen har derfor indledt en flerårig indsats for at genskabe balancen mellem de offentlige indtægter og udgifter, så gældsætningen sættes i bero.
Det bliver selvsagt ikke nogen nem øvelse, men det er en afgørende forudsætning, for at vi også fremover kan levere velfærd af høj kvalitet, og det er en opgave, som alle ansvarlige partier må tage på sig.
Regeringen har på den baggrund tilkendegivet, at det i de kommende år er nødvendigt at holde det samlede offentlige forbrug for kommuner, regioner og staten i ro, altså holde det i ro på det høje niveau, som vi har i dag.
Dermed vil der ikke blive tale om besparelser for den offentlige sektor under et, men vi siger, at vi vil tilføre ekstra ressourcer til især sundhedsområdet, og hvor det er nødvendigt, at kommuner, staten og regionerne på de områder, de har, som ikke har med sundhedsområdet at gøre, yder et bidrag til konsolideringen.
Kommunerne udgør trods alt halvdelen af det samlede offentlige forbrug.