René Christensen (DF), 2012-02-21:
Det er jo sådan en lidt mærkelig fornemmelse at stå her nu og egentlig være meget positiv, når man har fået stemt sit forslag ned.
Alle ordførerne har jo været oppe at sige en masse pæne ting, og så er de sluttet af med at sige, at de desværre ikke kan støtte forslaget.
Men jeg står nu alligevel og har en god fornemmelse over, at vi har fremsat forslaget om et rejsehold.
Jeg fornemmer også, at vi har fået sat en debat i gang om det rejsehold, som vi har besluttet i satspuljepartierne, og en eventuel mulighed for at kigge på det, når det nu kommer i gang, og om der er mulighed for at udbygge i forhold til, hvad det er for nogle arbejdsopgaver, som det rejsehold skal have med at gøre.
Det, som jeg synes er utrolig vigtigt, når vi taler om forslaget her, og når vi snakker om de her børnesager, er, at vi ikke altid kommer til at tale om de sager, som er i pressen, og det er forslaget her også udtryk for.
Det er ikke altid kun dem, der er de interessante.
Det, der er det interessante for os, er, at når vi har et tal på omkring 13.000 børn og unge, der er anbragt uden for hjemmet, har vi en kæmpe forpligtigelse som samfund til, at det, vi tilbyder de børn og unge, har en høj kvalitet.
Der må vi desværre konstatere, at det har det ikke altid.
Det er jo sådan, at det er kommunerne, der godkender, at man kan blive et anbringelsessted, et opholdssted.
Det er også kommunerne, der fører tilsynet.
Så er der flere, der har sagt: Jamen skulle tilsynet overgå til staten? Der må man jo sige, at der er 98 kommuner tilbage i Danmark.
Det er kommunens borgere, der bliver anbragt på de her steder.
Det er kommunen, der betaler op mod 15 mia. kr. om året for det her.
Kommunalbestyrelserne, medarbejderne ude i kommunerne må da have en kæmpe interesse i, at kvaliteten er høj, når vi nu træffer de her beslutninger.
Derfor ville vi gerne have lavet et rejsehold, som havde et særligt fokus på at komme ud at motivere, komme ud at kigge på, hvad det er for en kultur, hvad det er, der foregår ude i kommunerne, hvordan man foretager de her tilsyn, hvad det er for nogle overvejelser, man gør sig, når man går ind i anbringelsessager, hvordan det er, man håndterer de her børne- og ungesager.
Som tidligere sagt fik vi en rapport sidste efterår, i november måned, som viser, at der er fejl i over 80 pct. af de her børnesager, der bliver foretaget ude i landets 98 kommuner.
Det fortæller os, at vi har en udfordring, og derfor må jeg sige, at selv om jeg står her i dag og har fået stemt forslaget ned, er vi meget positive over for, at alle partier, der har været på talerstolen, har givet udtryk for, at intentionerne var gode, men at man gerne vil tage forhandlingerne endnu en gang, når vi skal mødes i satspuljepartierne.
Jeg tror faktisk, at kommunerne i rigtig mange af de her sager træffer et valg.
Jeg tror bare ikke, at de træffer det rigtige valg.
Nogle gange træffer de ikke et valg, der har den kvalitet, som det burde have.
Det kan ikke være rigtigt, når man bruger 1 mio. kr. om året i gennemsnit pr. anbragt, at vi så i statistikken kan se, at hver tredje, der går ud ad døren i et dansk fængsel, har været anbragt tidligere.
Altså er de her penge givet rigtig dårligt ud kvalitetsmæssigt.
Jeg tror, at rigtig mange af de her børn og unge har fået et væsentligt bedre liv, end de kunne have haft hjemme ved deres familie.
Det er jo derfor, at de er blevet fjernet.
Jeg tror bare ikke, at vi har givet dem et så meget bedre liv, at de er kommet ud på den anden side og har fået et godt voksenliv.
Der må vi sige, at når vi i gennemsnit bruger 1 mio. kr. om året, kan vi også forvente, at det har en høj kvalitet.
Det vil vi gerne sætte fokus på, og det fornemmer jeg faktisk også at Dansk Folkeparti har formået med den debat, vi har haft her i salen.
Vi ser frem til, at vi skal mødes igen i de forskellige fora, hvor vi mødes, og diskutere, hvordan vi håndterer de her børne- og ungesager.
Så vi går herfra og er positive, og jeg vil sige tak for en god debat.
Endnu en gang kan jeg jo glæde mig over, at der bliver taget så pænt imod forslaget, selv om man vælger ikke at stemme for.
Og jeg vil sige, at jeg i hvert fald heller ikke føler det som spild af tid at stå her i dag, for jeg kan allerede nu høre på både ministeren og Venstres ordfører, at det er noget, vi kan arbejde videre med, eventuelt i forbindelse med satspuljeforhandlingerne.
Men der, hvor jeg ikke rigtig kan forstå at Venstre ikke kan støtte det her,
er i forbindelse med Barnets Reform, som jo har vokset i Venstres have, en fantastisk god reform, som vi arbejdede meget med.
Det er nu 1½ år siden, Barnets Reform blev implementeret, og den har kørt ude i kommunerne.
Vi kan se, at der stadig væk er en del kommuner, der ikke lever op til den.
Som jeg nævnte for ministeren, er der kommet en redegørelse fra Ankestyrelsen om, at der er fejl i over 80 pct. af sagerne, som man har ude i kommunerne.
Det er netop derfor, vi har fremsat det her forslag, for vi ønsker en høj kvalitet ude i kommunerne.
Når man træffer det valg at sætte en foranstaltning i gang over for en familie, over for et barn, over for en ung, er det utrolig vigtigt, at samfundet – og i det her tilfælde er samfundet så kommunen – træffer de rigtige beslutninger, som virker over for det enkelte barn og den enkelte familie.
Er ordføreren ikke enig i, at vi har en forpligtelse til at gøre kommunerne opmærksom på, at nu skal de altså følge den her nye lovgivning, der er på området, og at vi er nødt til at gøre noget?
Og det her var måske en af mulighederne.