Dan Jørgensen (S), 2015-02-24:
Tak for ordet, og tak for de mange gode indlæg og kommentarer.
Forslaget om at forbyde dyresex, altså at mennesker har seksuel samkvem med dyr, skal ses i lyset af en række forhold: Et dyr kan i sagens natur ikke sige nej.
Et dyr har i sagens natur også ret svært ved efter en eventuel seksualakt at bevise, fremhæve, at dyret har taget skade.
Det vil sige, at vi med den nuværende lovgivning, som flere ganske rigtigt har nævnt, faktisk også har forbudt dyresex i de situationer, hvor dyr har taget skade, men vi har haft meget svært ved at løfte bevisbyrden.
Så uanset at det teknisk set er forbudt i den nuværende lovgivning, er der behov for en ny lovgivning, som sikrer, at hensynet til dyret kommer først.
Summa summarum, på bundlinjen
: Hvis man ønsker, at vi skal være fri for risikoen for, at dyr kan lide overlast af dyresex, menneskers sex med dyr i Danmark, bliver vi nødt til at ændre lovgivningen, have et decideret direkte forbud imod dyresex.
Det er i sagens natur nødvendigt, fordi vi jo, hvis ikke vi har den lovgivning, netop risikerer, at folk, fordi det vil være svært at bevise, at dyret lider overlast, vil kunne bedrive ting, som rent faktisk psykisk eller fysisk er en overlast for dyret.
Dertil kommer, at vi er omgivet af lande, som har forbudt dyresex på en lignende måde, som vi nu ønsker at gøre.
Det er klart, at dyresex ikke er noget, der sådan fremmer Danmarks anseelse ude i verden, specielt ikke når vi gerne vil være et foregangsland på dyrevelfærdsområdet.
Det er ganske svært for mig at rejse til Bruxelles og argumentere over for mine kolleger i Ministerrådet for, at de sandelig skal gøre mere, ligesom vi gør i Danmark, for at hæve standarderne for dyrevelfærd, og de så kan kigge på mig og sige: Jamen undskyld, er Danmark ikke et af de eneste lande i verden, der stadig væk har tilladt dyresex?
Vi ved, at udenlandske medier ganske ofte har beskæftiget sig med det her problem og fremhævet Danmark som sådan et land.
Vi risikerer også, i takt med at flere og flere lande – senest Sverige sidste år – forbyder de her former for seksualakter, at vi kan blive sådan et sted, hvor folk så kan tage til, hvis de ønsker at dyrke sex med dyr, men ikke må det i de lande, de kommer fra.
Så af de årsager synes jeg, at forslaget om at forbyde sex med dyr er et fornuftigt forslag, som jeg håber vi også kan få Enhedslisten og Liberal Alliance til at støtte op om, selv om det desværre ikke lyder sådan.
I forhold til den del af forslaget, der handler om, at vi gerne vil forbyde salg af hunde på markeder, vil jeg sige, at det skal ses i lyset af en større indsats, som handler om, at der i Danmark desværre bliver aflivet i tusindvis af hunde hvert eneste år, hunde, som ikke fejler noget fysisk eller psykisk, men som bliver aflivet, fordi ejeren ikke længere er i stand til at tage sig af dyret.
Det er typisk noget, der er opstået, fordi man ikke, inden man har anskaffet sig hunden, har sat sig ind i, hvad det egentlig vil sige at have hund, og hvor besværligt det egentlig er, og hvad det egentlig kræver.
Derfor vil vi som led i en større indsats også gerne prøve at komme impulskøb til livs, og det er det, der er baggrunden for, at vi vil forbyde salg af hunde på markeder.
Talen fra Liberal Alliance blev indledt fra hr. Joachim B. Olsens side meget flot med, at de bestemt går ind for god dyrevelfærd, og at dyr skal behandles ordentligt.
Senere må man så forstå, at det kun er, hvis det er markedskræfterne, der kan sikre det, for der bliver nemlig sagt senere i talen, at det ikke er noget, staten skal blande sig i.
Så det må altså være markedet, der skal styre det.
Der har regeringen en noget anden holdning.
Vi mener bestemt, at hvis der foregår ting derude, som ikke er til gavn for dyrevelfærden, og som vi vil ændre, har vi som stat ikke noget imod at blande os i det, og det er det, vi lægger op til her.
Bevæggrunden har her været, at det for det første er en specifik indsats imod netop hunde, og at det for det andet også er sådan, at vi skal finde en balance, for det her handler jo ikke om, at vi ønsker, at folk skal anskaffe sig færre kæledyr.
Tværtimod tror jeg sådan set, det er ganske sundt for en familie, specielt med børn, at have ansvar for kæledyr, jeg tror, det kan være ganske berigende, så jeg er egentlig stor tilhænger af, at folk har mange kæledyr, og derfor er vi jo som udgangspunkt ikke interesseret i at gøre det så svært som muligt at anskaffe sig kæledyr.
Men det, vi er interesseret i, er at finde den balance, hvor vi sikrer, at det foregår under anstændige vilkår.
Er der eksempler på data, erfaringer, der viser, at der også er andre dyrearter, som med fordel kunne tages med her, uden at det går ud over den balance, er jeg da villig til også at diskutere det.
Jeg tror nu ikke, vi er så uenige om netop den del.
Der er også det at sige, at der selvfølgelig er meget stor forskel på at tage sig af en kanariefugl og af en hund, og derfor er det jo klart, at vi må gøre en særlig indsats over for mere intelligente dyr, men altså også dyr, som er meget vanskelige at tage sig af.
I forhold til rådsstrukturen, hvor vi nu rationaliserer, skal det ikke ses som en spareøvelse, det skal ses som en mulighed for at tage nogle midler og bruge dem mere rationelt, for der er noget dobbeltarbejde i de udvalg, der sidder nu, der er endda noget personsammenfald, og det skyldes historiske årsager, fordi der er blevet flyttet lidt rundt på de her kompetenceområder fra ministerierne.
Tidligere lå det meste af det, som I ved, i Justitsministeriet, nu ligger det i Fødevareministeriet, og for at undgå den uhensigtsmæssige struktur har vi altså valgt at lægge op til den her rationalisering, der bl.a. også medfører, at der bliver tilført flere midler til Dyreetisk Råd.
Er der nogen spørgsmål af opklarende karakter til det, kan vi selvfølgelig enten tage dem her eller i udvalgsarbejdet.
Endelig vil jeg til den del af forslaget, der handler om avl af kæledyr, sige, at jeg ikke tror, der var nogen, der udtalte sig negativt, så derfor skal jeg ikke dvæle længe ved det, men bare sige, at det selvfølgelig handler om, at man jo ikke på grund af modeluner eller den slags tendenser skal avle dyr, fordi mennesker synes, det er sjovt eller smart, hvor det går ud over dyrenes velfærd.