Benedikte Kiær (KF), 2012-03-29:
Udgangspunktet for Det Konservative Folkeparti er, at alle patienter skal sikres et effektivt og hurtigt behandlingsforløb, samt at patienter med livstruende sygdomme skal have en høj prioritering i det danske sundhedsvæsen.
Det tror jeg faktisk at vi alle kan være enige om.
Det er også baggrunden for, at vi er tilhængere af behandlingsgarantien, sådan som vi har den i dag.
Derudover er vi jo også tilhængere af, at der er fokus på, hvordan man kan få skabt nogle hurtigere udredningsforløb, end vi har i dag, hvilket også er baggrunden for, at vi i den tidligere VK-regering netop satte fokus på diagnostiske centre.
Men regeringen bryder sig ikke om behandlingsgarantien på 1 måned, en rettighed, der ellers sikrer, at alle har adgang til behandling, og ikke kun dem, der kan betale sig fra det.
I angrebet på behandlingsgarantien og i forsvaret for differentierede ventetider kommer regeringen med masser af påstande, som simpelt hen ikke holder i retten.
Vi hører fra regeringspartiernes side tit om overbehandling, men med sådan en påstand begynder man jo egentlig at beskylde de danske læger for at behandle uden grund, hvilket jeg egentlig mener er noget af en alvorlig anklage.
Tilrettelæggelse af patientforløb og tilbud til patienterne på baggrund af indikationsniveau for undersøgelse og behandling samt prioriteringen af patienter og arten af behandlingstilbud skal altid ske på et lægefagligt forsvarligt grundlag.
Det er det, der står i vejledningen om et frit sygehusvalg.
Det betyder altså, at det konkrete behandlingstilbud til en patient altid skal bero på en lægefaglig vurdering, så hvorfor komme med sådan nogle påstande om behandling uden grund?
Tager vi samfundsøkonomien, kan vi se, at vi i denne sal ofte taler om økonomien, om vækst og om højere produktivitet.
Ja, det gør selv regeringen.
Men hvordan kan det så være, at regeringen ønsker at holde folk uden for arbejdsmarkedet?
Med en differentieret ventetidsgaranti vil der være borgere, der bliver placeret på sidelinjen, der bliver placeret på en venteliste, mens de venter på at få en behandling, og som derved ikke kan komme ud på arbejdsmarkedet.
Vi giver dem simpelt hen ikke mulighed for hurtigt at få ordnet knæet eller ryggen og komme tilbage og passe deres arbejde.
Dertil ved vi, at en lang periode med sygdom og lang tid på sygedagpenge faktisk er med til, at der er flere, der får en førtidspension.
Man skal da være velkommen til at kalde rygproblemer og lignende lidelser for småskavanker, og at folk hermed skal tåle at vente, men faktum er altså, at hver eneste dag, folk er sygemeldt fra deres arbejde, koster det samfundet dyrt, rigtig dyrt endda.
Det samlede sygefravær koster årligt samfundet 56 mia. kr., og det er selvfølgelig ikke, fordi alle, der er syge, venter på en tur på operationsbordet eller en anden form for behandling, men det beløb vil blive større, når regeringen indfører differentierede ventetider.
Et af argumenterne for en differentieret behandlingsgaranti har været, at det skulle frigøre midler til at prioritere alvorligt syge patienter.
Men der er for det første fokus på alvorligt syge patienter med livstruende sygdom.
Der er f.eks. kræftpakker, hvor der er faste korte tidsfrister for behandlingsforløb.
For det andet kan regeringen da ikke for alvor forestille sig, at en rygkirurg nu skal til at behandle ældre medicinske patienter.
For det tredje virker det hele tiden, som om regeringen siger, at det er enten-eller, men hvorfor kan det ikke være både-og?
Hvorfor kan man ikke både have fokus på at få et hurtigere udredningsforløb, så man kan finde ud af, hvad folk fejler, og samtidig beholde muligheden for at have en behandlingsgaranti?
Det er det, vi siger i Det Konservative Folkeparti.
Man skal da være ambitiøs og gå efter både-og.
Sidst er der jo også det mere ideologiske aspekt.
Ifølge regeringen blev skattefrihed for sundhedsforsikringer jo afskaffet for at undgå et A- og et B-hold.
Jeg er så ikke enig.
Men er det, regeringen er i gang med at skabe, ikke netop et A- og et B-hold, ved at have differentierede ventetider for befolkningen?
Jeg vil derfor opfordre regeringen til at droppe ideen om en differentieret behandlingsgaranti, for det giver nemlig kun garanti for én ting, og det er, at man endnu en gang sætter systemet før mennesket.