Hans Kristian Skibby (DF), 2012-05-29:
Hvis man kigger på det materiale, vi har fået fra den nye udviklingsminister, kan man selvfølgelig se, at det er et utrolig veldokumenteret projekt, der indeholder utrolig mange vigtige facetter for et godt dansk udviklingssamarbejde.
Men vi vil også have lov til at sige, at den forrige udviklingsstrategi, som ikke er så forfærdelig gammel, jo også var en udviklingsstrategi, som indeholdt mange af de samme delelementer.
Noget af det, som måske er det mest, hvad skal man sige, nytænkende, er, at udviklingsministeren har en større interesse i, at vi skal se på hele menneskerettighedssituationen, og det er jo i Dansk Folkepartis optik sådan set ganske fornuftigt.
Vi har bestemt ikke noget imod, at man kigger på menneskerettigheder, og vi har heller ikke noget imod, at man bruger en større del af de danske ressourcer, som bliver brugt på udviklingsstøtte til fjerne lande, ud fra devisen om, at det skal være til nogle af de lande, hvor man også ser på, at menneskerettighederne vinder større og større indpas, både i de politiske kredse og i de mere sociale kredse.
Derfor kan det selvfølgelig også undre Dansk Folkeparti, at vi har kunnet opleve, at regeringen og ministeren i særdeleshed har vist stor imødekommenhed over for at give støtte til et land som eksempelvis Zimbabwe, som i hvert fald på det seneste har fået en støtte på ¼ mia. kr. ekstra.
Vi anerkender selvfølgelig, at det er enhver regerings eget valg, hvad de vil bruge pengene til – det er jo ikke os, der har bevilget penge til det, kan man sige, for der er et flertal for det – men jeg vil gerne benytte lejligheden her til at sige, at vi synes, det er underligt, når man netop diskuterer, at der skal være en større principiel bevågenhed i forhold til netop menneskerettighederne, at det så er et land som Zimbabwe, som man giver flere penge til, for Mugabe er jo ikke ligefrem kendt for at være den helt store menneskerettighedsfortaler.
Et andet kuriosum er, at selv samme Robert Mugabe jo af FN er udnævnt til at være turistambassadør.
Nu ved jeg ikke, hvor mange der har interesse i at rejse til Zimbabwe på turismebesøg – det skal man selvfølgelig have lov til – men jeg synes, det lidt er en hån, at det er en som Robert Mugabe, som i et ellers meget anerkendt forum som FN kan bestride en sådan post.
Dansk Folkeparti undrer sig også over – det er også noget, jeg har nævnt tidligere – at vi vælger eksempelvis at give en del af de danske udviklingsstøttemidler til Libyen, når man tænker på, at Libyen jo sådan set har ressourcer nok selv til at gennemføre deres valg.
De har en rig undergrund; de har faktisk større reserver end et land som Danmark, for de har stadig væk deres olie at leve af, og Danmark kan se frem til, at der bliver mindre og mindre indtægter fra Nordsøen.
Så det er jo ikke noget, der er specielt optimalt.
Det er ikke nogen hemmelighed, at Dansk Folkeparti synes, vi bruger for mange penge på udviklingsstøtte.
Vi vil frygtelig gerne bruge pengene, men når der er en stor økonomisk krise og man inden for hele den danske statsfinansielle forvaltning laver besparelser og diskuterer rammer, som skal indskrænkes, fordi der er færre penge til rådighed, så synes vi, det er underligt, at regeringen, til trods for at der er et statsligt underskud på mellem 75 mia. kr. og 100 mia. kr. om året, vælger at øge bevillingerne med godt og vel ¼ mia. kr. i 2012.
Og så har man en aftale om, at man vil øge det med 600 mio. kr. fra 2013 og frem.
Vi synes jo, det måske er bedre, at man også på det her område fokuserer mere på at bruge de penge, man har til rådighed, optimalt, frem for bare at øge rammen.
Vi synes, det ville være en god indgangsvinkel, hvis man begyndte også på det her område at anerkende, at der faktisk ikke er så mange penge til rådighed, som der har været, og at vi selvfølgelig også derfor skal gøre mere for at få dem brugt på den rigtige måde.
I Dansk Folkeparti synes vi, det vil være sund fornuft, at vi går ind og kigger på, hvor pengene skal bruges.
Vi er tilhængere af, at det i stigende omfang er med henblik på at bekæmpe hiv og aids i mange af de lande, hvor der er behov for det.
Vi synes også, det er utrolig vigtigt, at man bliver ved med at øge antallet af initiativer i forhold til de mange malariadødsfald, som der er rundtomkring, specielt i de afrikanske lande, hvor det jo oftest desværre er små børn, der lider malariadøden.
Det er jo sådan, at man vurderer, at det er omkring 650.000 borgere, der hvert år mister livet på grund af malaria.
Vi er også tilhængere af, at vi får mere fokus på, at der skal være flere, som har fri adgang til rent drikkevand, og vi skal selvfølgelig også sikre, at der er målrettet midler til hele den akutte indsats de steder, hvor tingene brænder på.
Jeg kan se, at der er en, der rejser sig, så jeg må hellere prøve at begrænse min tale.