Lone Dybkjær (RV), 2008-04-22:
De tre domme har jo sat sindene i bevægelse, og det er vel naturligt nok, også af den grund at regeringen jo udtrykte stor bekymring, da de domme kom.
Det betyder jo så, at der er rig anledning for modstandere af EU-samarbejdet til at tage fat i dommene.
Det betyder ikke, at jeg mener, at de er uproblematiske, men den måde, som det har kørt på, har også gjort, at det er blevet muligt for modstanderne at tage så meget fat i dommene, som de nu har kunnet.
Det er jo helt klart, som også fru Helle Sjelle sagde, at Enhedslisten og Dansk Folkeparti selvfølgelig ønsker at kaste så meget grus i maskineriet, som man overhovedet kan, og nu bruger man altså Lissabontraktaten som gidsel.
Det havde været rart, hvis det arbejde var blevet sat i gang, lige så snart de der domme var kommet, for så havde vi vel vundet en måned eller to, og så havde vi måske været fri for at stå her på talerstolen uden at have noget ordentlig dokumentation, andet end hvad vi har haft hele tiden.
Altså, vi har haft de domme hele tiden, og der har været forskellige fortolkninger af dem, men vi har jo ikke haft arbejdsgruppens resultat.
Det synes jeg sådan set er surt, for i virkeligheden føler jeg, at vi spilder ret meget tid ved at trampe rundt, fordi vi ikke får noget nyt input om, hvad hele den her sag handler om.
Men sådan er det politiske liv selvfølgelig også indimellem.
I Det Radikale Venstre er vi ikke tilhængere af, at man tager Lissabontraktaten som gidsel på nogen måde.
Vi har altså et overordnet formål med at få det her traktatarbejde afsluttet og ønsker ikke som Enhedslisten og Dansk Folkeparti at tage Lissabontraktaten som gidsel.
Det har jo så - og her kan jeg jo bruge formandens ord af hensyn til seerne, hvis der skulle være nogen - været diskuteret meget, hvorfor man ikke gør ligesom Sverige.
Men i Sverige er de jo ikke færdige med deres arbejde, når de siger ja til Lissabontraktaten.
Den eneste grund til, at Sverige ikke ratificerer før i november, er, at de er længere om deres arbejde, end vi er.
De har selvfølgelig heller ikke så mange erfaringer med traktatarbejde, som man har i Danmark.
De har ikke så mange erfaringer med behandlingen af de europæiske spørgsmål, så de er ganske enkelt længere om det.
De har været medlem i kortere tid, end vi har, og formentlig derfor kører tingene langsommere.
Men det har altså ikke noget med udvalgsarbejdet på det her område at gøre.
Det synes jeg bare er vigtigt at slå fast, så vi ikke bliver ved med at have den myte kørende: Hvorfor venter vi ikke ligesom Sverige?
De to ting har slet ikke noget med hinanden at gøre.
Så kan man måske i hvert fald lade være med at blive ved med at tale om netop Sverige; det ved jeg ikke om man kan, for man har det jo med at gentage ting, men det er altså i hvert fald ikke sandt, det man siger om Sverige.
Vi mener, at det afgørende er, at når vi endelig på et eller andet tidspunkt får nogle bud fra den her arbejdsgruppe - forhåbentlig både på, hvad vi kan gøre nationalt, og hvad vi kan gøre internationalt, og hvis ikke vi får nogle bud på, hvad vi kan gøre internationalt, bliver vi jo nødt til at arbejde videre i en anden sammenhæng - ja, så kan man måske tage en diskussion og finde ud af, hvad man rent faktisk kan gøre, i stedet for at vi står her og tramper rundt i nøjagtig det samme grundlag, som vi havde for 3-4 måneder siden, og der derfor ikke kommer det ringeste nyt frem i debatten.