Benedikte Kiær (KF), 2013-05-30:
Jeg er ikke på barsel – det var blot, fordi ordføreren spurgte, hvor den, der havde fremsat forslaget, var henne; hun er på barsel, og derfor vil jeg lige holde den afsluttende tale i forbindelse med det her beslutningsforslag om forskelsbehandling på arbejdsmarkedet.
I dag er der beskyttelse mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet, når det gælder hudfarve, trosretning, politisk anskuelse, seksuel orientering, alder, det, om man har et handicap, eller når det drejer sig om national, social eller etnisk oprindelse.
Med dette beslutningsforslag foreslår Det Konservative Folkeparti en ændring af loven om forskelsbehandling, så også fagforeningsmedlemskab – eller intet medlemskab – skal tages med i denne remse.
For husk nu, at der er fagforeningsfrihed i Danmark; der er foreningsfrihed i Danmark.
Som beskæftigelsesministeren selv udtalte på et samråd den 18. april 2012, er der foreningsfrihed i Danmark, og de danske lønmodtagere og arbejdsgivere må melde sig ind i præcis de foreninger, de vil, og kalde dem, hvad de vil.
Og ministeren understregede i samrådet, at det også gælder i forhold til, hvorvidt man vil være medlem af en forening eller ej.
Men i dag foregår der det, der populært sagt bliver kaldt for fagforeningsmobning.
Jeg kunne forstå på Enhedslistens ordfører, hr. Finn Sørensen, at der faktisk slet ikke er noget problem, overhovedet ikke, men trods alt er der jo så nogle, der vil erkende, at det er der.
Der er nogle ulykkelige eksempler fra medierne, som den tidligere ordfører, ordføreren for Liberal Alliance også nævnte, hvor der er medarbejdere, der har oplevet grov chikane og diskrimination på grund af deres fagforeningsmedlemskab, måske endda en afskedigelse, på trods af at loven om foreningsfrihed på arbejdsmarkedet egentlig skulle sikre, at man ikke kunne risikere sit arbejde, fordi man ikke vil være med i den fagforening, som flertallet synes man skal.
Men problemet er altså større end blot enkeltsager eller end det, som hr. Finn Sørensen siger er ingen problemer overhovedet. I en undersøgelse foretaget af Megafon i efteråret 2009 fremgår det, at 21 pct. af lønmodtagerne på deres arbejdsplads føler et pres i forhold til at være medlem af en bestemt fagforening.
Også en udredning fra Institut for Menneskerettigheder fra 2009 viser, at der er problemer.
Hovedresultaterne fra udredningen viser, at der er reelle problemer med oplevet fagforeningspres og fagforeningsdiskrimination på det danske arbejdsmarked; at det nogle gange kan være så voldsomt, at det opleves som diskrimination og chikane, og at disse problemer opleves mest på det offentlige arbejdsmarked.
Derudover viser udredningen fra Institut for Menneskerettigheder, at den danske regulering af foreningsfrihed, fagforeningsfrihed, og beskyttelse mod foreningsdiskrimination er uklar og svær at gennemskue.
Det Konservative Folkeparti mener, at udredningen klart viser, at der er behov for, at der sker nogle ændringer her, så vi kan undgå den her fagforeningsmobning.
Det skal sikres, at der er frihed til at vælge, hvilken fagforening man vil være medlem af, og at lønmodtagerne beskyttes mod chikane, og det er jo baggrunden for, at vi er kommet med det her beslutningsforslag om en ændring af forskelsbehandlingsloven.
Desværre er vi ret alene om det her ønske.
Alle siger, at de ønsker et frit og fleksibelt arbejdsmarked uden nogen form for diskrimination, når det gælder hudfarve, tro, politiske holdninger, det, om man er til sit eget køn eller man er heteroseksuel, og at man ikke skal diskrimineres på grund af alder, handicap eller etnisk oprindelse.
Det synes jeg er ærgerligt, men jeg vil takke for den debat, som beslutningsforslaget alligevel har været med til at skabe, på trods af at noget af debatten på ingen måde handlede om beslutningsforslaget.