runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Støjberg (V), 2011-05-04:
Jeg er helt enig med hr. Bjarne Laustsen i, at det er vigtigt, at man får den her indsats sat i gang med det samme, og det er også derfor, at med hensyn til den varslingspulje, som man kan sige jeg har, og hvor jeg også har mulighed for at dispensere fra reglerne, er det sådan et spørgsmål om, hvor stor en andel der skal være varslet fyret i forhold til det samlede antal på virksomheden og sådan nogle ting.
Men der er ret vide rammer, og jeg kan i øvrigt sige, at alle de gange, hvor jeg er blevet bedt om at dispensere, har jeg også dispenseret fra reglerne.
Så der er ikke nogen, der har fået nej.
Men det, der er det gode ved varslingspuljen, er faktisk, at man kan sætte det i værk umiddelbart.
En af de aktører, der spiller en stor rolle der, er de fire beskæftigelsesregioner, som sådan har det samlede overblik, for de har også det samlede overblik over det regionale arbejdsmarked.
Men det, vi faktisk flere gange har oplevet, er, at allerede dagen efter har man kunnet lægge en plan for, hvad man kunne gøre, og det er f.eks. at flytte et jobcenter ud på virksomheden, så medarbejderne ikke skal rejse til jobcenteret, men at jobcenteret så at sige er kommet til medarbejderne, så man lige i pausen kan løbe over og snakke med jobcentermedarbejderne, og at man kan blive købt fri på en nem og smidig måde til f.eks. at få del i de uddannelses- og kompetencepenge, der ligger i varslingspuljen og meget andet.
Så den del af det mener jeg i hvert fald ikke er bureaukratisk.
Jeg mener faktisk, at det er så ubureaukratisk som overhovedet muligt.
Så kan det godt være, at nogle af de andre ting kunne trænge til, at vi måske kiggede det igennem, og det vil jeg da stille mig helt åben over for, fordi jeg er helt enig med hr. Bjarne Laustsen i, at der også er et element af hastighed, når det gælder om at få sat de her ting i værk, også fordi at det, der jo ofte er vigtigt, når man er blevet varslet fyret, er, at man får en afklaring på, hvad man skal fremover.
Bertel Haarder (V), 2011-05-04:
Detailhandelen tager det, vi taler om, ret så alvorligt, og det gør man, fordi man ved, at hvis ikke man selv kan løfte det ansvar, så kan det være, at vi vedtager noget, som er værre set fra detailhandelens synspunkt.
For vi kan jo godt som i visse lande vedtage, at nu skal al tobak ligge inde i et skab, som ingen kan se.
Det er efter min mening noget forfærdeligt bøvl, og det er noget barnepigeri.
Jeg tror ikke, at det har den store effekt.
Men hvis vi lovgivere ikke på anden måde kan få detailhandelen til at leve op til det, vi har vedtaget, er det klart, at så er der risiko for, at de mennesker, der ønsker den slags, får vind i sejlene.
Så jeg tror, at detailhandelen tager det meget alvorligt, både alkoholgrænsen og aldersgrænserne.
Det håber jeg i hvert fald, og det vil jeg opfordre til.
Og hvis der er mere, jeg kan gøre for at formane detailhandelen, gør jeg det meget gerne.
Jeg er især optaget af de unge.
Det er der, vi skal have grundlagt den nye livsstil.
Det er der, vi skal have forældrene til at erstatte den misforståede forståelse med den kærlighed, som fører til kærlige krav og kærlige formaninger.
Efterskoler skal ikke tillade, at man ryger på sit eget værelse.
Ungdomsuddannelserne skal ikke tillade, at deres fester sejler i druk.
Det glæder mig, at spørgeren her så klart demonstrerer over for detailhandelen og alle andre, hvad det er for krav, man risikerer at blive stillet over for, hvis ikke man nu får overholdt de regler, vi har besluttet.
De skal overholdes, og det er sådan set meget godt, at spørgeren her siger, hvad der kan komme på dagsordenen, hvis ikke de bliver overholdt.
Så tak for den hjælp.
Men jeg vil så føje til, at jeg altså synes, det er flovt, hvis det er nødvendigt at gennemføre regler om, at cigaretter skal ligge i et skab, eller regler om, at der ikke må være et navn på cigaretterne, så man kan se, om det er Prince eller Kings.
Jeg tror ikke, at folks cigaretforbrug afhænger af, om man kan se cigaretterne i butikken.
Jeg tror, at cigaretforbruget lever af, at folk desværre er afhængige af deres cigaretforbrug, og de vil skaffe sig cigaretterne, uanset hvad vi prøver at lave af krumspring.
Derfor gælder det om at få fat i de unge.
Og der er forskel på at være under 18 år og på at være over 18 år.
Når man er under 18 år, skal man opdrages.
Det er derfor, vi har lavet forbud og grænser.
Det er derfor, vi kan appellere til forældre og ungdomsuddannelser.
Det er det, vi skal sørge for.
Og her har vi jo store fremskridt.
Ligesom vi har store fremskridt, når det gælder levealderen, har vi faktisk store fremskridt, når det gælder reduktion af de unges indtagelse af forskellige giftstoffer.
Bjarne Laustsen (S), 2011-05-04:
Jeg vil gerne stille et spørgsmål, der går i retning af de her store virksomhedslukninger, vi har set igennem tiden.
Der har regeringen jo også sagt, at der er behov for en ekstraordinær indsats, når så store virksomheder lukker ned, og et samarbejde mellem jobcentrene.
Nogle gange rykker man ud på den enkelte arbejdsplads og laver en tidlig indsats.
Det, der er spørgsmålet her, drejer sig om kombinationen af de midler, der bliver givet – det er varslingspuljen, der er EU-midler, og hvad jobcentrene og kommunerne i øvrigt ellers bruger.
Spørgsmålet her er – for det er min bekymring – om de penge bliver brugt, om de bliver brugt på den rigtige måde, om de når tidligt nok frem, og om der er for meget bureaukrati forbundet med at få pengene brugt.
For nu ved vi f.eks., at man ikke kan bruge SVU i opsigelsesperioden, men det, der er vigtigt, er jo, at man, når først beslutningen om, at virksomheden lukker, er truffet, kan sætte alle de der forskellige værktøjer i gang uden alt for meget bureaukrati.
For jeg hører ude fra systemet, at der faktisk er en hel del bureaukrati med i det.
Så jeg vil gerne høre, om der er en status for den side af sagen.
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-05-04:
Det forstår jeg godt ministeren gør.
Og hvad sker der?
Ændrer det adfærd, at ministeren har den holdning?
Nej, det gør det jo ikke.
Derfor vil jeg spørge sundhedsministeren: Hvornår er tiden inde til, at det ikke er nok blot at sende en opfordring til uddannelsesinstitutionerne og forældrene?
Hvornår er tiden inde til, at man siger, at uddannelsesinstitutioner skal lave en ryge- og en alkoholpolitik?
Så siger ministeren, at det er barnepigeri, og at det er vrøvl, at skjult tobak i butikkerne kan have en effekt.
Det her lugter jo allermest af, at ministeren stadig væk gerne vil lave en understøttelse af tobaksindustrien og det salg.
For der er da ikke noget barnepigeri og formynderi i, at folk, der ryger, stadig væk kan købe i de samme butikker, men tobakken skal ikke af sig selv smutte ned i indkøbskurven, som når den er placeret oppe ved kassen, hvor man står i kø, men at man skal aktivere sit køb ved at sige til ekspedienten: Vil du fra disken, fra kassen, fra skuffen under dig tage en pakke cigaretter op til mig?
Det kan da ikke være barnepigeri.
For vi er jo enige om, at det er der, den største effekt er.
Inger Støjberg (V), 2011-05-04:
Jeg kan i hvert fald tale lidt ud fra erfaringerne, fordi det faktisk er sådan, jo nok i høj grad på grund af varslingspuljen, men selvfølgelig også den øvrige indsats, at hvis man bliver fyret fra en stor virksomhed, altså f.eks. de Vestasfyringer, vi har set, Danfossfyringer og også nogle af de store slagterifyringer, bl.a. i Nordjylland, er erfaringen den, at på grund af den ekstraordinære indsats, der bliver gjort, når det handler om en stor virksomhed, så kommer man lige så hurtigt tilbage på arbejdsmarkedet, som hvis man er blevet fyret fra en mindre virksomhed.
Det vil altså sige, at man sådan set opfylder det helt generelle billede, og det betyder, at bliver man fyret nu her i dag, eller varslet fyret, er det sådan, at cirka en tredjedel er i gang igen med enten job eller uddannelse efter 3 måneder, og cirka halvdelen igen efter ½ år.
Vi har så relativt gode tal, fordi der bl.a. bliver gjort en ekstraordinær stor indsats, når nu det er store virksomheder.
Så er jeg i øvrigt enig med hr. Bjarne Laustsen i, at det tager noget tid, når EU skal spæde midler til.
Jeg kan garantere hr. Bjarne Laustsen, at der fra regeringens side er fuldt fokus på det her område, og det er jo selvfølgelig, fordi det er uendelig vigtigt.
Hr. Bjarne Laustsen peger selv på en af de ting, der jo især gør, at man skal have skærpet opmærksomhed, og det er jo netop hele spørgsmålet om langtidsledigheden.
For det er en af de store opgaver, vi står med nu, at langtidsledigheden er steget.
Det kan jo ikke undre nogen, for den generelle ledighed er også steget, men det betyder så også bare, at der skal noget ekstra til.
Det var bl.a. derfor, at vi sidste år tog en perlerække af initiativer for netop at imødegå langtidsledigheden.
Når det kommer til statistik, kan jeg i hvert fald sige, at jeg har statistisk belæg for, at varslede fyrede kommer relativt hurtigt tilbage på arbejdsmarkedet igen.
Jeg har ikke, som beskæftigelsesminister i hvert fald, statistisk belæg for at sige noget om, hvorvidt det gælder på kærestemarkedet, ligesom det gælder på arbejdsmarkedet, at det er nemmere at få en kæreste, hvis man i forvejen har en.
Men i øvrigt er jeg ellers relativt enig med hr. Bjarne Laustsen i, at det ofte er godt at have et arbejde, når man er ude at søge et andet – det forringer i hvert fald sjældent ens situation.
Eigil Andersen (SF), 2011-05-04:
Jamen det vil jeg da tilslutte mig.
Jeg synes, at det helt lød meget spændende.
Jeg vil først lige ridse op, at under den her økonomiske krise har Danmark jo mistet 180.000 private arbejdspladser, og heraf er det for en meget væsentlig del ufaglærte job, der er forsvundet.
Så vi har et overskud af ufaglærte i Danmark, og det vil vi også have i de kommende år.
Man regner med, at der i 2020 vil mangle omkring 45.000, der har en erhvervsuddannelse.
Så vi har altså behov for at få nogle flyttet fra ufaglært til faglært, og der er det jo så, at Socialdemokratiet og SF har lavet et fint forslag, som blev offentliggjort her forleden dag, som giver et tilbud til mange ufaglærte, men også til dem, der har en forældet uddannelse.
Det er jo sådan, at når man har været ude i arbejdslivet og man måske er blevet 35 eller 40 eller 45 år, så vil man ofte have placeret sig i en familiemæssig og udgiftsmæssig situation, der gør, at man har et lidt højere forbrug, end man har som ung.
Man har måske børn, man har måske en ejerbolig, man har måske en bil, og det betyder selvfølgelig, at en sådan ufaglært, hvis vedkommende ville gå i gang med at blive socialrådgiver eller pædagog, eller hvad man nu kunne tænke sig, ikke vil have råd til at klare sig for en unge-SU, som er ca. 5.000 kr. om måneden.
Det betyder så, at Socialdemokratiet og SF har foreslået, at man kan give det tilbud både til arbejdsløse og til ufaglærte i arbejde, at de kan få lov til at tage en uddannelse, hvor de får en ydelse, der svarer til dagpengeniveau, som trods alt er noget bedre end unge-SU’en, i op til 3 år.
Det, som er mit spørgsmål til ministeren, er: Hvad mener ministeren om den her rigtig gode idé, som vil hjælpe mange ufaglærte i Danmark?
Inger Støjberg (V), 2011-05-04:
Jeg mener først og fremmest, at det rent retorisk lyder godt.
Når det så er sagt, er man jo også fra S og SF's side lidt med til at sparke en åben dør ind, for der er jo allerede i dag rigtig gode betingelser for netop at få uddannelse, hvis man enten er ufaglært eller har en forældet uddannelse.
Og for rigtig manges vedkommende betyder det jo, at man allerede i dag kan komme på skolebænken på dagpengeniveau, hvis man er enten ufaglært eller har en forældet uddannelse.
Det er selvfølgelig, fordi vi for øjeblikket diskuterer holdbarheden i dansk økonomi.
Vi ved alle sammen, at vi står over for en meget, meget stor udfordring, fordi arbejdskraftmangelen melder sig inden for ret kort tid, alene af den grund, at hver gang der er fem, der forlader arbejdsmarkedet på grund af alder, så er der kun fire, der træder ind.
Når man ser det samlet, betyder det jo, at vi skal skaffe et større råderum i dansk økonomi.
Et af svarene fra Socialdemokratiet og Socialistisk Folkeparti er så tilsyneladende et udgiftskrævende forslag, der koster omkring 3 mia. kr. Så man kan sige, at nu skal S og SF ikke finde 63 mia. kr., men 66 mia. kr. Så det går ligesom den forkerte vej, kan man sige.
Når man så ydermere kommer med et forslag som det her, som efter min mening i forvejen allerede er til stede, men doceret i en noget mere fornuftig grad, som netop ikke hæmmer udviklingen på det danske arbejdsmarked, men som betyder, at vi forhåbentlig får mere faglært arbejdskraft, end vi har nu, så synes jeg, at det her er et helt forkert forslag på et helt forkert tidspunkt.
Lad mig så i øvrigt lige tilføje, at jeg også synes, at det er meget, meget mærkeligt.
Det her er så det ene af dem, nemlig at hvis man er medlem af en a-kasse, altså hvis man er medlem af det fine selskab og dermed også bakker op om hele bevægelsen, fagbevægelsen og det hele, så kan man få uddannelse i 3 år på dagpengeniveau.
Ærlig talt: Det lyder for mig noget asocialt.
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-05-04:
Så lad os dog mødes, vil jeg sige til ministeren, om det, ministeren afslutter med at sige, nemlig at vi skal overholde den lov, som vi har.
For få uger siden havde ministeren og jeg også en dialog her i salen om lige nøjagtig det med, at de unge ryger meget – og hvem er det, der køber tobakken til dem?
Der sagde ministeren også til mig, at det godt kunne være, at det her var noget, der skulle kigges på.
For spørgsmålet er, om loven vitterlig bliver overholdt.
Men ministeren taler netop også om, at det kan nedbryde respekten for loven.
Det ansvar vil jeg gerne have ministeren til at bære og sige: Ja, der er noget, der klinger forkert her.
Det bør vi kigge på.
Der bør måske løftes en pegefinger og gives en reprimande til detailhandelen.
Samtidig kunne man måske godt iværksætte nogle kampagner, som også løftede en pegefinger og gav en reprimande til forældrene.
Er det noget, ministeren vil lytte til og gøre noget ved?
Det kan kun gøre mig glad som forebyggelsesordfører, at ministeren tager det meget alvorligt, at vi har haft en stigende ulighed i sundhed herhjemme.
For den har været markant over de sidste 10 år med borgerligt styre her i Danmark.
Det er uomtvisteligt.
Kurven er gået den gale vej.
Vi har ikke fået knækket det, vi skulle.
Derfor må jeg igen spørge ministeren: Mener ministeren, at det, der er sat i værk, er nok til at knække den kurve omkring social ulighed i sundhed; er det nok til at bringe Danmark derop, hvor regeringens ambition er, nemlig at Danmark skal være et af de ti lande, hvor man lever længst?
Når jeg kigger på det svar, som ministeren har givet mig tidligere i forhold til initiativerne, som regeringen har sat i gang, jævnfør Forebyggelseskommissionens mange forslag, så må jeg bare sige, at selv ministerens svar levner rigtig mange muligheder for at gribe til nye tiltag.
Så mit spørgsmål er: Kommer der noget nyt fra regeringens side?
Kommer ministeren med nye tiltag, eller skal vi bare læne os tilbage og fortsætte det, der er sat i søen, og så håbe og tro og slå korsets tegn for, at vi når i mål og bliver et blandt de ti lande, hvor man lever længst?
Bertel Haarder (V), 2011-05-04:
Hvis man skal indføre et forbud, er det også vigtigt, at et forbud er nogenlunde bredt folkeligt accepteret, ellers får man nemlig problemer med at få det overholdt, og man får problemer, i form af at man nedbryder respekten for loven i almindelighed.
Det er jo derfor, at vi ikke er gået videre med de vedtagelser, vi har gennemført i meget bred enighed her i Folketinget, når det gælder alkohol og tobak.
Det hænger også sammen med, at politiet jo ikke kan stå ved disken i enhver butik og holde øje med, hvem der køber, og hvem der skal have en bøde, fordi de har solgt til en, der kun er 14 år.
Vi er nødt til at vedtage forbud, som kan overholdes, som kan forstås af borgerne, og som også nogenlunde accepteres af borgerne, og vi er nødt til at sikre, at de brancher, som skal leve med vores forbud, forholdsvis nemt kan overholde de regler, vi har vedtaget.
Alt det var netop baggrunden for, at vi blev bredt enige om de forbud, vi har.
Jeg tror, at vi skal få dem overholdt frem for at finde på nye, men jeg kan ikke sige, hvad der vil ske i fremtiden.
Eigil Andersen (SF), 2011-05-04:
Der bliver brugt en række forkerte argumenter her, så jeg kan høre, at ministeren er ude i problemer med at få sagt, at hun ikke bryder sig om det her forslag, og det kan jeg da godt forstå, fordi det indholdsmæssigt er utrolig godt.
Det er altså ikke noget krav, at man skal være medlem af en a-kasse for at kunne deltage i den her uddannelse – det er simpelt hen ikke rigtigt.
Og det passer jo heller ikke, at 5.000 lønmodtagere om året i Danmark i dag kan tage en uddannelse på op til 3 år og få et beløb, der svarer til dagpenge imens – det kan ikke lade sig gøre.
Så derfor er det, som vi foreslår, noget nyt.
Med hensyn til finansieringen har vi jo den senere tid haft en meget interessant og vigtig offentlig debat og omtale af multinationale selskaber, som snyder i skat.
Der skal pengene bl.a. komme fra, men de skal også komme fra, at man bruger it bedre inden for hele den offentlige sektor.
Så der er en finansiering til det her.
Selve systemet vil betyde, at Danmark netop får den faglærte arbejdskraft, som der er brug for i fremtiden.
Det hjælper jo ikke noget, at der står ledige job, hvis dem, der skal have de ledige job, ikke er uddannet til det, som arbejdsgiverne efterspørger.
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-05-04:
Mener ministeren, at regeringens målsætning om at hæve danskernes middellevetid med 3 år over 10 år er uambitiøs, når mænds middellevetid i forvejen er steget med 2,7 år i perioden 2000-2010, jævnfør Forebyggelseskommissionens kommissorium og Nyt fra Danmarks Statistik nr. 72 af 17. februar 2011?
Bertel Haarder (V), 2011-05-04:
Regeringen har som bekendt sat et ambitiøst mål for stigningen i danskernes middellevetid.
Målet er, at levetiden skal øges med 3 år i løbet af 10 år, og oven i det har regeringen en erklæret målsætning om, at Danmark skal være blandt de 10 lande, hvor man lever længst.
Den målsætning tager udgangspunkt i forskellige prognoser for middellevetiden i de kommende årtier.
Den uafhængige analyseinstitution DREAM skønnede i sin befolkningsprognose i 2008, at middellevetiden frem til 2018 ville blive løftet med 1,2 år.
DREAM’s prognose er mere konservativ end en fremskrivning fra 2008 af væksten de følgende 10 år, der viste, at middellevetiden i 2018 ville være løftet med 2,8 år.
Så prognosen er altså konservativ i forhold til en lineær fremskrivning.
Hvis man ser på udviklingen fra 2006 til 2007, kan man se, at stigningen var så lille, at middellevetiden frem mod 2018 skønnedes kun at stige med 0,6 år.
Så de forskellige prognoser og fremskrivninger viser, at det er ganske vanskeligt at forudse udviklingen, men regeringens mål fra 2009 er højere end det, der kunne forventes uden en særlig indsats for at øge middellevetiden.
Det er jo derfor, at regeringen har fremlagt en national handlingsplan for forebyggelse.
Vi er klar over, at den forhøjelse af middellevetiden, som vi ønsker, ikke kommer af sig selv.
Vi ved, at helbredstilstand og levetid bl.a. afhænger af, at vi spiser sundt, dyrker motion, ikke drikker for meget og undlader at ryge, og den behandling, vi får i sundhedsvæsenet, har også stor betydning.
Det er et personligt ansvar at leve sundt, man har frihed til at vælge – man skal især tage hensyn til andre.
En vigtig forudsætning for, at den enkelte kan løfte ansvaret for sin egen sundhed og foretage oplyste valg, er jo, at man har viden om sunde og usunde livsstilsvalg, og derfor skal det offentlige sikre god information.
Der skal også være incitamenter, som gør sunde valg til nemme valg, og derfor har vi jo forhøjet afgifterne på tobak og sukkerholdige varer, vi har investeret massivt i sundhedsvæsenet og gennemført en række nødvendige reformer, vi har fået sundhedsprofiler, som gør, at kommunerne langt bedre kan løfte deres forebyggende opgave.
De seneste tal fra Danmarks Statistik viser nu, at danskerne lever længere end nogensinde før – middellevetiden er nu 77 år for mænd og 81 år for kvinder.
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-05-04:
Ministeren siger, at det ud fra prognoserne er vanskeligt at låse sig fast på, hvad der kommer af sig selv uden yderligere tiltag, men er det ikke korrekt, at vi, hvis vi kigger 10 år tilbage, næsten har haft den vækst, som regeringen har sagt er det mål, nemlig det ambitionsniveau, regeringen har lagt sig på, altså at man skal forøge middellevetiden med de 3 år?
Er det ikke også korrekt, vil jeg spørge sundhedsministeren, at vores naboer ovre i Sverige lever de her omkring 3 år længere i gennemsnit af danskerne?
Det er egentlig også et af mine udgangspunkter for måske nok at sige, at regeringens ambitionsniveau er forholdsvis lavt, når man ikke engang forsøger at vinde ind på svenskerne, men blot lægger sit ambitionsniveau der, hvor også svenskerne forventer at deres middellevetid forøges og forbedres de næste 10 år, nemlig netop på omkring 3 år.
Det er det, vi har kunnet se gennem de sidste årtier: at det cirka er 3 år, man får lagt til pr. tiår.
Så mit spørgsmål er naturligvis stillet til regeringen: Hvilke mål er det, regeringen går efter, og hvilke midler er det så, man prøver at sætte i værk for at opnå de mål, man har?
Der er min konklusion jo måske nok bare den, at hvis regeringen kun satser på at forlænge middellevetiden med 3 år, behøver man faktisk ikke at tage særlig mange politiske initiativer, for så er barren sat så lavt, at målet næsten indfries af sig selv. Men jeg vil gerne have ministeren til at prøve at besvare mit spørgsmål i forhold til svenskernes middellevetid og dermed måske give et lidt tydeligere svar på, om ministeren synes, at regeringens mål er ambitiøst eller ikke ambitiøst.
Bertel Haarder (V), 2011-05-04:
Der er meget rigtigt i det, spørgeren siger, og vi er såmænd ikke så uenige, hverken om de 3 år eller om det, at vi halter bagefter Sverige og Norge.
Jeg synes jo, at spørgeren må være glad for, at vi ud over denne 3-års-målsætning så også har det mål, at vi vil være blandt de ti lande, hvor borgerne lever længst.
Det er i hvert fald et ambitiøst mål, og det er der jo et stykke vej til.
Så spørgeren er velkommen til at vurdere os på den målsætning, og så får vi i hvert fald nok at bestille.
Desværre er det jo en lang, sej march, vi taler om, for når danskerne lever 3 år kortere end svenskerne og nordmændene, er det jo, fordi vi – ikke bare i de nærmest foregående år, men i det meste af livet – har levet usundt.
Vi har altså ikke bare en dårlig livsstil, men har også lagt grunden til en tidligere død ved den rygning og den alkoholindtagelse, som vi har gjort os skyldige i, og derfor er det jo sin sag at løfte levealderen med 3 år, selv om man kan sige, at det jo bare er at gøre som nordmændene og svenskerne.
Ja, men vi kan jo ikke gøre som nordmændene og svenskerne med tilbagevirkende kraft, og det er det, der gør opgaven svær, og det tror jeg også vi er enige om.