Rasmus Prehn (S), 2007-05-08:
Hele spørgsmålet om styring af universiteterne og dermed også afregulering af universiteterne er et spørgsmål, som har været meget til debat, ikke bare i den senere tid, men sådan set i al den tid, vi har haft universiteter her i kongeriget Danmark.
I den forbindelse må vi jo så konstatere, at der har været en særlig fokus på det igennem de senere måneder, og det er jo så også i den sammenhæng, Det Radikale Venstre har taget initiativ til dette beslutningsforslag om afregulering af universiteterne.
Når man læser beslutningsforslaget, er det svært at se, hvad der rent konkret bliver lagt op til andet end en simpel gennemgang af de regler, der simpelt hen er for at sikre en afregulering.
I hvert fald nævner Rektorkollegiet i deres status, at universiteterne bør kunne nøjes med at følge årsregnskabsloven og kun være underlagt én revisor i modsætning til i dag, hvor universiteterne er underlagt både Rigsrevisionen og institutionsrevisor, at universiteterne selv bør kunne bestemme, hvilket lønsystem de benytter, frem for at være underlagt det statslige SLS, og at universiteterne bør kunne overtage egne bygninger.
I øvrigt nævnes det, at reglerne for godkendelse af ændringer i bestående uddannelser er administrativt tunge, og at universiteterne selv bør kunne bestemme, hvilket optagelsessystem de vælger.
Fra socialdemokratisk side støtter vi grundlæggende tanken om, at universiteterne skal stilles mere frit, og at vi som samfund skal styres ved tillid frem for ved kontrol.
Omvendt må vi også erkende, at det er nødvendigt at opretholde en balance mellem decentralisering på den ene side og så vores politiske visioner for fremtiden på den anden.
Ønsker vi f.eks., at flere gennemfører en videregående uddannelse i Danmark, at flere gennemfører en uddannelse på normeret tid, og at der gøres mere ud af internationalisering, hvor flere danske studerende kommer til udlandet og flere udenlandske kommer hertil?
Endelig, hvis vi som f.eks. Det Radikale Venstre har lagt op til i et beslutningsforslag, som vi også skal behandle senere, ønsker en særlig turbospecialeordning, så forudsætter det, hvad enten vi kan lide det eller ej, at vi på en eller anden måde blander os og gør vores politiske indflydelse gældende i forhold til universiteternes absolutte frihed og detailstyrer.
Når vi har store politiske visioner på universitetsområdet, og alt andet ville jo være fuldstændig absurd i et vidensamfund, så er det altså svært ikke at opstille politiske mål, som vi ønsker at arbejde efter på universitetsområdet.
Når dette er sagt, tror vi fra socialdemokratisk side også på, at det kan lade sig gøre at overlade langt mere kompetence til universiteterne selv.
Bl.a. medvirker vi meget gerne til, at universiteterne får lov til at overtage deres egne bygninger, og det har vi også foreslået fra socialdemokratisk side.
Endvidere vil jeg gerne sige, at det også var Socialdemokratiet, der sikrede, at det var universiteterne selv, der fik det afgørende ord i de nyligt afsluttede universitetsfusioner.
Det var også Socialdemokratiet, der sikrede, at hele universitetsloven tages op til revision og en gennemgribende evaluering i 2009, bl.a. med det for øje at undgå unødige regler og bureaukrati og at overlade mere kompetence til universiteterne selv samt selvfølgelig at sikre forskningsfriheden.
De øvrige konkrete overvejelser, som fremgår af dette beslutningsforslag, f.eks. vedrørende revisionsreform og lønsystem, agter jeg på Socialdemokraternes vegne at tage op i universitetsforligskredsen og få en nærmere vurdering af det hele.
Endvidere vil jeg også gerne overveje at få kigget på, om ikke vi skal inddrage flere erfaringer fra udlandet og se, om der er noget, vi kan lære der.
Det synes jeg lyder helt fornuftigt.