runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Laustsen (S), 2009-03-25:
Tak for sangen fra de varme lande.
Der er jo ingen begrundelse for at flytte den opgave fra staten over til kommunerne.
Der er ingen argumentation for, hvorfor det ville være godt netop at flytte den opgave.
Rigtig mange, både LO og arbejdsgiverne, har advaret imod det her, og lige præcis det punkt her har også kommunerne, der skal overtage den her opgave, advaret imod.
Ministeren ville i hvert fald ikke kunne få en smiley for god vejledning.
Her er der tale om vildledning.
Ministeren siger, at man vil kommunalisere en opgave, der hidtil har været statslig, men samtidig siger han, at det skal foregå på den måde, at kommunerne er nødt til at udlicitere opgaven til private, hvis de vil have bare halvdelen af refusionen hjem.
Det er da ikke en kommunalisering, det er da en privatisering.
Jeg forstår simpelt hen ikke, at man kan finde på, når man siger til kommunerne, at de er gode til at løse den opgave, at de skal have frihed til at løse den, og at de skal kunne tjene på det osv. osv., så at lægge yderligere bånd på dem ved at sige til dem, at hvis ikke de udliciterer den her opgave, så kan de i øvrigt kun få halvdelen af pengene refunderet.
Hvorfor ikke kalde barnets ved dets rette navn?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-03-25:
Lovforslaget lægger ikke op til mere privatisering.
Når kommunerne den 1. august 2009 overtager beskæftigelsesindsatsen for både forsikrede ledige og for ikkeforsikrede ledige, så skal kommunerne have mulighed for at bruge andre aktører, der hvor det kan være med til at forbedre indsatsen for de ledige.
Som det er i dag, finansieres beskæftigelsesindsatsen over for de forsikrede ledige af aktivrammen, som både dækker udgift til køb af aktive tilbud såsom uddannelse, vejledningsforløb m.v., og det dækker udgifter til køb af sammenhængende forløb hos andre aktører, som består af både jobsamtaler og aktive tilbud.
I forbindelse med at kommunen overtager beskæftigelsesindsatsen for de forsikrede ledige, lægges hele aktivrammen over til kommunerne.
Forslaget er altså en direkte konsekvens af, at kommunerne overtager beskæftigelsesindsatsen for de forsikrede ledige.
Bjarne Laustsen (S), 2009-03-25:
Er ministeren enig i, at der ikke er tale om en kommunalisering af det enstrengede beskæftigelsessystem, men udlicitering, fordi kommunerne kun får halvdelen refunderet, hvis de ikke udliciterer?
Mener ministeren, at det er en tilstrækkelig og rimelig straf, at han lukker det uafhængige »Arbejdsmarkedets Ankenævn« fordi det underkendte ham i feriepengeskandalen på grund af lovsjusk, der kom til at koste de danske skatteborgere 420 mio. kr.?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-03-25:
Alle uafhængige klageinstanser træffer af og til afgørelser, der går imod systemet.
Det har jeg jo oplevet, og jeg tror ikke, at det vil ændre sig, i og med at vi sammenlægger Arbejdsmarkedets Ankenævn med Ankestyrelsens Beskæftigelsesudvalg.
Som led i finanslovaftalen for 2009 er der aftalt en etablering af et enstrenget kommunalt beskæftigelsessystem, og med henblik på understøttelse af et sådant system er der i aftalen også aftalt en strømlining af klagesystemet.
Sammenlægningen af de nævnte klageinstanser skal derfor ses som et naturligt led i bestræbelserne på at sikre en stadig større sammenhæng i beskæftigelsessystemet.
Julie Rademacher (S), 2009-03-25:
Jeg vil starte med at rose ministeren, for jeg mener, at der er blevet gjort rigtig meget på det her område, og jeg er også glad for, at Socialdemokraterne og de borgerlige kan blive enige om - som ministeren selv nævnte - at sikre unge beskæftigelse.
Grunden til, at jeg alligevel har stillet spørgsmålet, er, at jeg snakker med rigtig mange unge mennesker til daglig, og der er mange af mine jævnaldrende, som frygter for deres job, og det er både højtuddannede og dem helt uden uddannelse.
Så det bekymrer os rigtig meget set i forhold til årene fremover og den frygtelige finanskrise, vi er røget ud i nu, hvordan vi skal sikre de unge.
Noget, der især er værd at trække frem nu, er, at det viser sig, at især mænd klarer den her finanskrise med fyringer ret dårligt, fordi mænd i så høj grad identificerer sig med jobbet.
Samtidig kan man så tage fat i den ligestillingsredegørelse, vi havde på i går, og spørge ministeren: Hvad med de mange unge indvandrermænd, som ikke er i beskæftigelse i øjeblikket, hvordan får vi dem med på vognen?
Og mener ministeren ikke, at det i forbindelse med diskussionen om bandekriminalitet og finanskrise og sådan noget også er vigtigt, at jobcentrene får mulighed for at sikre de her unge indvandrermænd beskæftigelse?
Hvordan får vi alle med?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-03-25:
På den måde sikrer vi bedst, at unge får en fast og stabil tilknytning til arbejdsmarkedet.
Hvis unge ledige allerede har en erhvervskompetencegivende uddannelse, skal de naturligvis hjælpes i beskæftigelse.
Derfor har vi jo også netop indgået en aftale med Socialdemokraterne, Dansk Folkeparti og De Radikale om at forenkle ungereglerne.
På den måde har vi fået luget ud i lovregeljunglen, så det bliver nemmere at overskue for jobcentrene og forklare for de unge, og derved kan ressourcerne benyttes på en måde, så flere unge kommer enten i uddannelse eller i job.
Derudover er området vedrørende unges uddannelse og beskæftigelse jo et af de tre nationale beskæftigelsespolitiske mål, der er opsat for 2009 og 2010, nemlig at flest mulige unge kommer i job og uddannelse.
Indsatsen for at få unge i beskæftigelse enten direkte eller via en uddannelse vil derfor være et af de højst prioriterede indsatsområder i de kommende år.
Vi følger så samtidig udviklingen i ledigheden blandt de unge nøje og vurderer løbende, om der er behov for flere initiativer målrettet denne gruppe.
Ankestyrelsen er en selvstændig institution, juridisk bemandet, ikke undergivet instruktionsbeføjelse, medarbejderne har kun det som deres arbejdsområde, og de kan ikke forflyttes til andre dele af den offentlige forvaltning osv. osv.
Alle disse garantier gælder for Ankestyrelsen, og jeg synes, det er stærkt bekymrende, at en spørger fra landets næststørste parti ligesom vil sætte spørgsmålstegn ved denne styrelses uafhængighed.
Det er stærkt problematisk.
Bjarne Laustsen (S), 2009-03-25:
Jeg kan da oplyse beskæftigelsesministeren om, at det ikke bare er de to spørgere, der rejser tvivl om det her.
I høringssvar fra lønmodtagerorganisationer står der direkte, at der er problemer med lønmodtagerens retsstilling i forhold til det her.
Derfor har ministeren, hvis ikke de har ret - og vi skal være sikre på det her - jo en opgave i at forklare, at der ingen problemer er i det her.
Hvad er så baggrunden for, at man sammenlægger de her to nævn?
Det er vel så stadig væk for at spare nogle penge, for det er vel det, man gør med det.
Hvis det koster det samme og man ikke får noget bedre ud af det og der er problemer i forhold til retsstillingen, mangler jeg simpelt hen at få at vide, hvad den præcise årsag er til, at man vælger at gøre det her.
Ministeren siger, at det er forenkling, og at der ikke er nogen andre forklaringer på det.
Hvad er det, man vil opnå?
Altså, det er uafhængigt, det koster de samme penge, kan jeg forstå på ministerens attituder, og derfor mangler vi jo stadig væk at få at vide, hvorfor det er klogt, samtidig med at man kommunaliserer beskæftigelsesindsatsen.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-03-25:
Jamen hør nu her: Ministeren slipper ikke for noget bøvl.
Beslutninger truffet i beskæftigelsessystemet kan ankes, kan indbringes for en ankeinstans.
Arbejdsmarkedets Ankenævn er statsligt og Ankestyrelsen er statslig.
Ankenævnet er uafhængigt og ikke undergivet instruktionsbeføjelser, og det kommer også til at gælde i fremtiden.
Parternes repræsentation i udvalget og de juridiske rammer om sagsbehandlingen er fuldstændig de samme, men nu er der bare én adresse, man skal klage til, og det er ærlig talt en forenkling for borgerne.
Karen Jespersen (V), 2009-03-25:
Det gør jeg og regeringen i allerhøjeste grad, men at tro, at man løser problemet med bandekriminaliteten i København ved at hæve kontanthjælpen, er simpelt hen hylende naivt.
Og de ting har ikke noget som helst med hinanden at gøre.
En anden fejlagtig opfattelse, der er i det, fru Line Barfod siger, er, at det hjælper bare at ansætte flere.
Et af vores store problemer er faktisk nogle af de holdninger, som de, der er ansat, har.
Og det fremgår også med al ønskelig tydelighed af den rapport, Københavns Kommune selv har fået lavet, hvor der sort på hvidt på side 10 og 11 står, at der er en uheldig alliance mellem de kriminalpræventive aktører og de unge mennesker, de skulle hjælpe, der giver sig udslag i en udbredt - udbredt - forståelse for de unges kriminelle handlinger; ja, der står oven i købet forståelse og sympati for de unges kriminelle handlinger.
Så længe man har ansatte med sådan nogle holdninger, nytter det altså ikke at ansætte flere af den slags, for så får vi bare endnu større problemer.
Det var måske nogle, man havde brug for enten at få omskolet eller få erstattet med nogle andre, hvis de har de her holdninger.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-03-25:
De eneste, der skaber usikkerhed om det her system, er jo sådan set hr. Leif Lahn Jensen og hr. Bjarne Laustsen, der prøver at insinuere, at der er falske lodder i vægtskålen.
Vi laver en forenklet klagestruktur, slår nævnene sammen.
Juraen, de juridiske rammer er uafhængige af regeringen, de er ikke undergivet instruktionsbeføjelser.
At de alene skal træffe deres afgørelser på juridisk grundlag ligger fuldstændig klart, så jeg kan sige til alle borgere i det her land: Der er ingen grund til overhovedet at være nervøse for noget som helst.
Vi får en forenklet struktur, og det tror jeg at borgerne vil sætte pris på.
Leif Lahn Jensen (S), 2009-03-25:
Der har været flere sager, som har vist, at ankenævnet har givet en borger ret, og der har også stået noget om flere sager i pressen.
Jeg har set et sted, hvor der var et eksempel med en mand, som ikke fik sine supplerende dagpenge, hvor det statslige system tolkede reglerne til deres fordel, men hvor manden så fik ret af det her ankenævn.
Vi har en del sager kørende rundtom i kommunerne.
På Djursland, hvor jeg kommer fra, er der også en del sager kørende med nogle mennesker, som simpelt hen ikke bliver behandlet ordentligt, som ikke bliver behandlet efter reglerne.
De skal selvfølgelig have en eller anden instans, de kan gå til, hvor de føler, at de kan være trygge.
Mange af dem er rimelig trygge.
Når jeg så har sagt det her, kan jeg ikke lade være med at spørge: Hvorfor er ministeren interesseret i at gøre alle de her mennesker mere nervøse for at blive uretfærdigt behandlet?
De står over for et tungt og i forvejen uoverskueligt system, og der skal vi tænke på, at det er det enkelte menneske, der har svært ved at se det her system.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-03-25:
I lyset af, at vi laver et enstrenget beskæftigelsessystem, er det jo også naturligt, at vi ser på klageinstanserne, sådan så vi også kan få et enstrenget klagesystem.
Det er såmænd hele baggrunden for den øvelse, vi har lavet, at når vi har taget skridt A på det ene område, så tager vi skridt B på det andet område.
Til alle disse insinuationer om, hvad motiverne er, kan jeg bare sige, at de fuldstændig er grebet ud af den blå luft.
Det, der er det centrale i den her sag, er, at vi laver et enstrenget system, og at vi også laver en forenkling af klagesystemet.
Retsgarantierne for borgerne er nøjagtig lige så sikre i det nye system, som de var i det tidligere system.
Det er jurister, der afgør det, arbejdsmarkedets parter sidder i ankenævnene og er med til at træffe beslutningerne, så der er både indsigt og medbestemmelse og juridisk funderede afgørelser på det her område.
Bjarne Laustsen (S), 2009-03-25:
Det vil sige, at vi i årevis har haft et ankenævn, som er komplet overflødigt.
Jeg mangler bare begrundelsen for, hvorfor det skal nedlægges.
Den har jeg ikke hørt.
Jeg har ikke hørt nogen saglig begrundelse for det.
Jeg har til gengæld læst i høringssvarene, at der er mange, der mener, at lønmodtagernes retsstilling bliver dårligere, ved at man nedlægger det her ankenævn.
Jeg kan kun finde på én forklaring, og det er, at ministeren har set sig sur på det.
Tænk nu, hvis man havde lavet en aftale om dagpenge osv., så var ministeren jo ikke kommet med det her.
Vil det sige, at hvis man slet ikke havde kommunaliseret jobcentrene, hvad de slet ikke skulle have været nu, for der ligger jo ikke en evaluering eller noget, så var man kommet med et selvstændigt lovforslag om at nedlægge ankenævnet?
Det virker meget besynderligt, at man kan finde på at opføre sig sådan.
Det her drejer sig efter min opfattelse om lønmodtagernes retsstilling.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-03-25:
Jeg må ærligt sige, at jeg noget uforstående over for spørgsmålet, for man kunne få en mistanke om, at spørgeren mener, at Ankestyrelsen ikke er at betragte som en uafhængig instans.
Jeg vil for klarhedens skyld sige, at Ankestyrelsen er landets øverste administrative klageinstans på det velfærdsmæssige område og på dele af det beskæftigelsesmæssige område.
Ankestyrelsen er dermed ikke en styrelse på linje med andre styrelser, og den er ikke underlagt instruktionsbeføjelser fra en minister.
Styrelseschefen, vicestyrelseschefen og ankechefernes ansættelsesområde er alene Ankestyrelsens ansvar.
Cheferne er ligesom Ankestyrelsens øvrige ansatte uafhængige af instruktioner vedrørende afgørelsen af den enkelte sag.
Afgørelserne træffes af cheferne og af de medlemmer, der er udpeget efter indstilling fra organisationerne til at sidde i Ankestyrelsen eller Ankestyrelsens Beskæftigelsesudvalg.
Afgørelserne kan ikke indbringes for anden administrativ myndighed.
Ankestyrelsen har altså en domstolslignende funktion, og ud fra det mener jeg ikke, at der bør være tvivl om, at Ankestyrelsen er absolut lige så uafhængigt som Arbejdsmarkedets Ankenævn.
Jeg har derfor heller ingen betænkeligheder ved at sammenlægge de to klageinstanser.
Bjarne Laustsen (S), 2009-03-25:
Jeg ville jo så gerne prøve at forstå beskæftigelsesministeren.
I den tidligere sag er det måske ikke så stort et problem, hvis det kun er mig, der ikke forstår det, men nu ved jeg, at både kommunerne og andre også har opponeret imod det her.
Derfor vil jeg gerne prøve at forstå de ting, og det gælder sådan set også den her sag her.
Hvis der er en saglig begrundelse for at ændre noget, er både jeg og Socialdemokratiet indforstået med at kigge på det, men det var der ikke i forbindelse med kommunalisering af jobcentrene.
Der var ingen begrundelse.
Man gjorde det endda, før der kom en evaluering.
Ved samme lejlighed tager man lige det her med at nedlægge ankenævnet med.
Det er da en nærliggende tanke, at det skyldes, at det har voldt ministeren så mange problemer.
Man har virkelig været lodret uenig, og det er endt med at koste skatteborgerne 420 mio. kr., fordi beskæftigelsesministeren har glemt et enkelt ord i en lov, nemlig ordet efterløn.
Derfor ser man sig ved førstkommende lejlighed ond på det ankenævn.
Det er jo så historie, og det kan man jo ikke lave om på.
Man kan jo ikke andet end tage det til efterretning - havde jeg nær sagt og så betale regningen, hvilket ministeren også forsøger at gøre.
Men det, der er interessant, er jo de opgaver, som ankenævnet hidtil har løst.
Jeg synes jo, at det er vigtigt i alle instanser - der kan blive truffet forkerte beslutninger, der kan blive administreret forkert osv. - at borgerne, lønmodtagerne, har et sted at gå hen, hvor de kan få afprøvet deres sager.
Det er det, der er rejst tvivl om her.
Kan borgerne i fremtiden få en uvildig instans til at kigge på deres sager, når man lægger det her sammen med noget andet?
Leif Lahn Jensen (S), 2009-03-25:
Jeg er sikker på, at når beskæftigelsesministeren stiller sig op og siger det, er alle borgere i dette land trygge.
Ja, og dog, der er også mange eksempler på, at de måske ikke har været det.
Nu vil jeg så komme ind på noget helt andet i det her.
Der er jo nu et statsligt organ, der skal kigge et andet statsligt organ over skulderen, og det er jo det samme, som hvis politiet skulle tjekke sig selv, eller hvis ministeren og jeg, dengang vi var små legende knægte, skulle rende rundt og kigge hinanden over skulderen.
Det går jo heller ikke.
Hvordan vil ministeren sikre, at borgerne får den rette behandling?
Det er, som om ministeren ikke kan forstå, at de ikke er trygge ved det her.
Jeg tror, at der simpelt hen er en helt anden grund til, at man vil gøre det, og så kan jeg stille et meget mere enkelt spørgsmål, og jeg vil bruge et ord, som jeg har hørt ministeren bruge flere gange: Er det simpelt hen ikke, fordi man vil slippe for alt det bøvl?
Julie Rademacher (S), 2009-03-25:
Nu er vi jo nogle, der har fået et meget godt studiejob, om end det nok må siges at være mere end et almindeligt fuldtidsjob.
Men for at vende tilbage til det andet vil jeg sige, at jeg lige har fået at vide, at der er rigtig mange, der er blevet fyret på LM Glasfiber.
Nu er jeg jo valgt i Kolding, bor i Kolding og snakker jo med rigtig mange og har været ude på LM Glasfiber mange gange.
Det rammer mig utrolig hårdt, når jeg hører, at der er så mange, der bliver fyret.
Jeg ved også godt, at der jo så ikke bliver ansat nye på mange virksomheder.
Der er jo mange forløb, der bliver sat i stå.
Det vil så sige, at der ud over håndværkere er ingeniører, teknikere og også chauffører, som bliver arbejdsløse i øjeblikket.
Det er faktisk primært mænd, der bliver ramt, og mænd tackler åbenbart de her fyringer enormt dårligt.
Så jeg vil godt høre, om ministeren ikke mener, at der skal handles endnu mere for at redde de mænd igennem finanskrisen.
Jonas Dahl (SF), 2009-03-25:
Jeg synes, det er interessant, at ministeren siger, at han ikke politiserer, men at det er forskerne, der politiserer, og at ministeren samtidig siger, at han slet ikke anerkender, at der er en overpris, for det, der jo skete i fredags, var, at ministerens partiformand, vicestatsministeren, var ude at konkludere, at der var en overbetaling.
Vicestatsministeren var faktisk ude at sige, at den her overbetaling var på 25 pct. - modsat forskerne, som var kommet frem til, at den var på 10-20 pct. Jeg vil bare høre, om sundhedsministeren kan oplyse om her i Folketinget, hvad det er for en politisering, som vicestatsministeren foretager, og hvor er de tal, som vicestatsministeren lægger på bordet?
Det må nemlig være nogle andre tal, når vicestatsministeren snakker om en overbetaling på 25 pct. modsat de 10-20 pct., som kommer fra sundhedsforskerne i fredagens Politiken.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-03-25:
Der er ikke betalt nogen overpris.
I 2002 var der et privat sundhedsvæsen, så værdien af offentlige ydelser udført af det private udgjorde ca. 80 mio. kr.
I 2008 udgjorde værdien 1,2 mia. kr., og det viser, at der er sket en enorm udvikling, og det er set i det lys, at regeringen finder, at det er rigtigt at gå ind og justere de her afregningssatser, der skal være under det udvidede frie sygehusvalg, for nu er der en meget, meget stor rettighed, der er volumen.
Per Clausen (EL), 2009-03-25:
Jeg forstår ministeren sådan, at selv om det er muligt at få udført operationerne billigere, beviser det ikke, at priserne har været for høje.
Når man ikke har det direktiv, som regeringen har udstedt, om, hvordan priserne skulle være, hvis man ikke kunne blive enige om en anden model, og ikke har kravet om, at man burde udvide det frie sygehusvalg, kan man opnå billigere priser.
Det er dog alligevel bemærkelsesværdigt, når vi nu opererer med priser, som er 20 pct. lavere, at ministeren siger, at det er at politisere at sige, at når vi nu kan få tingene udført 20 pct. billigere, har vi betalt overpris før.
Nu kan man jo ikke kritisere ministeren for at politisere, for det er jo en del af hans arbejde, men pointen er vel bare den, at ministeren i stedet for at lytte til, hvad der bliver sagt fra forskernes side, fordi han synes, det er politisk ubekvemt, og fordi han er sur på forskere, der kommer med resultater, der ikke passer ind i regeringens politik, vælger at skyde på forskerne i stedet for at skyde på den politik, som han selv har ført, som betyder, at vi har betalt en overpris, og som altså har ført til, at vi i årevis har brugt offentlige midler på privathospitaler.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-03-25:
Jeg synes heller ikke, at de påstande, der kommer fra modstandere af det udvidede frie sygehusvalg og fra dem, der mener, at det er en hån mod det offentlige danske sundhedsvæsen, at der også gives offentlige tilbud om behandling, der udføres af det private sundhedsvæsen.
Jeg mener ikke, det er valide tal og valide oplysninger, de kommer med.
Man siger, at vi i suspensionsperioden har sendt i udbud og fået tilbud, der viser, at vi kunne have fået behandlingerne udført til lavere priser, ergo har priserne tidligere været for høje.
Regeringen har hele tiden været tilhængere af, at man fra regionernes side gennemførte nogle udbudsrunder.
Dem har man aldrig nogen sinde dristet sig til at gennemføre, før man blev tvunget til det.
Og der er da ikke noget mærkeligt i, at man kan opnå lavere priser, når det er sådan, at man kommer med en større pakke og giver leverandøren mulighed for at planlægge.
Så priserne er aldrig nogen sinde rigtig blevet valideret, for der har ikke været tilstrækkeligt med udbud at efterprøve.
Per Clausen (EL), 2009-03-25:
Det, der jo er sagen her, er, at i fredags udtalte sundhedsforskere i Danmark, at de gennem en seriøs analyse af det her område var nået frem til, at der af det offentlige blev betalt en overpris på de private hospitaler.
De nævnte en overpris i størrelsesordenen 10-20 pct., som altså var baseret på undersøgelser og analyser af området.
Det, som ministeren så sagde, var, at det udsagn var politiserende, og at det udsagn var forskerne kommet med, fordi de var sure på regeringen.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om det eneste argument imod det synspunkt, at privathospitalerne faktisk får en overbetaling, er, at han mener, at forskerne er nået frem til det synspunkt ud fra en vurdering af, at de er sure på regeringen, eller om det faktisk er, fordi de har gennemført en konkret analyse af de priser, som er blevet betalt, og at det derfor er helt urimeligt, når ministeren påstår, at det tal, man er nået frem til, skulle være udtryk for politisering.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-03-25:
Når Jes Søgaard til Politiken, fredag den 20. marts, udtaler, at »de offentlige sygehuse har betalt den ekstra regning«, som betalingen for de private sygehuse ifølge DSI har medført, må jeg sige, at så er det i min optik at politisere. Den borgerlige regering har siden 2001 tilført det offentlige sundhedsvæsen næsten 20 mia. kr. ekstra, så jeg vil i hvert fald have svært ved at påstå, at de offentlige sygehuse lider under, at de private sygehuse bidrager til at løse sundhedsopgaver i Danmark.
Jeg mener også, at der i denne diskussion er en tendens til at glemme, hvorfor vi i sin tid indførte ordningen med adgang til de private sygehuse.
Det gjorde vi nemlig for patienternes skyld for at give patienterne mulighed for at vælge et alternativ, hvis det offentlige sygehus ikke kan tilbyde behandling inden for kort ventetid, en ordning, som er helt unik for Danmark.
Da regeringen besluttede sig for at indføre den patientrettighed, var det op til amterne, nu regionerne, at forhandle afregningstaksterne med udgangspunkt i, hvad tilsvarende behandling koster i det offentlige sygehusvæsen.
Dengang var der ganske få og små private sygehuse, men sådan er det ikke længere.
Det er mere end en tidobling siden ordningens ikrafttræden i 2002.
Markedet for private sundhedsydelser har således udviklet sig betydeligt igennem de senere år, og set i det lys mener jeg, at det er fornuftigt, at vi ser på taksterne for de private ydelser.
Per Clausen (EL), 2009-03-25:
Mener ministeren, at det er rimeligt at beskylde forskere for at politisere, som han gør i forhold til DSI i Politiken den 20. marts 2009, fordi de når frem til et resultat, som er ubekvemt for ministeren, når disse beskyldninger fremsættes, uden at ministeren kommer med et eneste sagligt argument for beskyldningerne?