Nick Hækkerup (S), 2010-06-10:
Høringssvarene forelå ikke, og kort før vi havde selve behandlingen her i Folketingssalen, blev den aftale, som lovforslaget, vi behandlede, udsprang af, ændret af Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti.
Behandlingen i dag sker jo så på et lidt mere oplyst grundlag, et grundlag, som præcis bekræfter den kritik, som Socialdemokratiet og oppositionen rejste ved førstebehandlingen, nemlig at regeringen og Dansk Folkeparti med deres skattereformer i 2003, 2007 og 2009 har holdt skattelettelsesfest for de allermest velhavende i landet, givet ufinansierede og historisk skæve skattelettelser i størrelsesordenen 20 mia. kr.
Regeringen og Dansk Folkeparti beder så i dag om, at vi kræver pengene ind og betaler regningen, og den skal først og fremmest betales af helt almindelige hårdtarbejdende danskere.
Den skal betales af de arbejdsløse, den skal betales af de ressourcesvage, den skal betales af pensionisterne, og den skal betales af borgerne med de små indkomster.
Det er ikke de danskere, som har holdt festen sammen med regeringen og Dansk Folkeparti, der nu skal betale regningen.
Festdeltagerne må lide den pine, at den skattelettelse, de var stillet i udsigt, men ikke har fået endnu, bliver udsat i 3 år.
Så sagde Venstres ordfører, at det her kommer til at gøre ondt på alle.
Der må man bare sige, at en mand som Asger Aamund, der er bestyrelsesformand i Bavarian Nordic, i Ekstra Bladet konstaterer: »Forliget får overhovedet ingen betydning for mig.
Det rammer mig ikke.
Jeg er ikke arbejdsløs og får i forvejen ikke børnepenge.
At lettelserne i topskatten for sådan nogle som mig først træder i kraft om tre år, jamen, altså, det er jo småting.
Det betyder intet.«
Over for det står skatteministerens svar på bl.a. spørgsmål nr. 503, der dokumenterer, at efter rødvinsreformen fra 2009 og nærværende genopretningspakke vil helt almindelige hårdtarbejdende danskere, familier, som har en husstandsindkomst på mellem 500.000 og 700.000 kr., uanset om de bor i ejerbolig eller lejebolig, i bedste fald få en gevinst på 270 kr. om året, og i værste fald vil de ligefrem tabe 1.400 kr. årligt.
Det gælder, hvis familien har to børn.
Det er klart, at hvis familien hører til blandt de 100.000, som har flere end to børn, vil tabet være endnu større.
Så de skattelettelser, der blev givet sidste år, er nu helt spist op – bortset fra dem, som er på livets champagneside, og som har fået det hele.
Men regeringen og Dansk Folkeparti synes åbenbart, det er mere retfærdigt at sende regningen videre til helt almindelige hårdtarbejdende danskere, som hver eneste dag passer deres arbejde, henter deres børn i daginstitutionerne, sørger for at komme med til skole-hjem-samtalerne, sørger for, at der bliver ydet frivilligt arbejde i idrætsforeningerne, sørger for at tage sig af naboskabet osv.
Dem, som knokler for at få hverdagen til at hænge sammen for familien, er dem, som Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti rammer med det her forslag.
De samme borgere, som med det her forslag bliver beordret til at betale ekstra i skat og afgive deres børnepenge, bliver altså belønnet med besparelser i kommunerne.
Det er ikke underligt, at vælgerne fosser væk fra Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti.
Genopretningsplanen, som den foreligger, bliver en tand mere absurd, når man husker på, at Socialdemokratiet og SF blev sendt bort fra forhandlingerne, fordi betingelserne for at deltage var – og det stod simpelt hen præcist beskrevet i oplægget – at der ikke måtte indføres nye skatter eller forhøjes eksisterende skatter.
Skattestoppet skulle bestå.
Men vi må i dag konstatere, at regeringen og Dansk Folkeparti ikke har formået at leve op til egne krav.
Alene med det forslag, som vi nu behandler her, er der fire klokkeklare brud på skattestoppet, fire klokkeklare forslag til skattestigninger.
At stoppe reguleringen af f.eks. person- og beskæftigelsesfradraget giver højere skatter, et brud på skattestoppet.
At begrænse fradraget for lønmodtagernes faglige kontingent er en skattestigning og et brud på skattestoppet.
At udskyde den planlagte forhøjelse af topskattegrænsen er et brud på skattestoppet.
At lægge loft over og reducere børnechecken er en skattestigning for børnefamilierne og et brud på skattestoppet.
Tidligere skatteordfører hr. Peter Christensen fra Venstre sagde det selv helt klart i 2002, da han blev spurgt, om man i det tilfælde kunne tage børnechecken fra de rigeste, hvortil han svarede: Nej, ikke med den definition, der er på skattestoppet.
Da Dansk Folkeparti i 2007 foreslog at begrænse børnechecken for familier med mere end to børn, altså noget, der minder relativt meget om det, som vi står med i dag – må man sige –
svarede daværende familieordfører, som dengang var medlem af Det Konservative Folkeparti, hr. Per Ørum Jørgensen: Hvis vi skærer i børnechecken, svarer det til at pålægge danskerne en ekstraskat.
Vores politik er i stedet at øge børnefamiliernes økonomiske råderum.
Det er måske forklaringen på, at samme mand har forladt det parti, han repræsenterede på det tidspunkt.
Senest har skatteminister Troels Lund Poulsen meldt ud, at nu er skattestoppet suspenderet.
Jeg tror, vi er mange, der kan mærke, at det her vindue – som blev nævnt i forbindelse med skattereformen, hvor det blev sagt, at nu skulle det lige åbnes, og så skulle det lukkes igen, det, som vi husker gav 114 skattestigninger over de næste 10 år, altså stort set en skattestigning om måneden efter regeringens egne opgørelser – ikke er blevet lukket.
Med genopretningsplanen er det åbnet for fulde gardiner.
Se, det at bryde skattestoppet er jo ikke noget problem i sig selv.
Problemet er, at regeringen og Dansk Folkeparti ikke har mod nok til at tilstå, at de har givet ufinansierede skattelettelser, og at vi nu står med en regning, der skal betales.
Regeringen og Dansk Folkeparti tror åbenbart, at de kan bilde danskerne ind, at der er ro på skatterne, at skattestoppet holder vand.
Jeg er overbevist om, at danskerne kan se, at regeringens troværdighed på skatteområdet og hermed også skattestoppet synker hurtigere end Titanic.
Skattestoptælleren på Venstres hjemmeside synger vist på allersidste vers.
Med genopretningsplanen må vi ganske enkelt konstatere, at Venstre og Konservative smider mærkesager ud med badevandet og regningen ind i børneværelset, alt imens Dansk Folkeparti endelig toner rent flag.
Jeg vil sige her ved anden behandling, som jeg sagde ved første behandling, at den ikke har bragt os til et sted, hvor det ser bedre ud, tværtimod.
Vi stemmer imod.