runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Bonne (SF), 2009-04-24:
Umiddelbart kunne man jo mene, at det er positivt, at regeringen har fulgt op på aftalen om finansieringsreformen og har kigget på behovet for justeringer i den kommunale udligning.
Men så er der ikke ret meget mere positivt at sige om det lovforslag, der ligger her.
For det er helt utilstrækkeligt, og det vil slet ikke kunne imødegå de problemer, vi bl.a. er blevet præsenteret for af de mange kommuner, der har været i delegation i Kommunaludvalget.
Lovforslaget indebærer primært en justering af udligningssystemet målrettet det specialiserede sociale område, og de tre justeringer, der lægges op til, er langtfra tilstrækkelige til at sikre en mere rimelig udligning mellem kommunerne.
Der er tale om beskedne justeringer, som ikke bibringer systemet nogen større retfærdighed, og som heller ikke ændrer den fordelingspolitiske profil til fordel for de kommuner, der reelt står med massive sociale problemer.
I SF har vi fremsat et beslutningsforslag om at nedsætte en kommission, der skulle have til opgave i løbet af 1 år at udvikle en række såkaldte neutrale modeller til statslig og mellemkommunal finansiering af kommunernes økonomi, således at man kunne sikre bedre sammenhæng mellem skattetryk, service og lokal velfærd.
Der skal sikres sammenhæng mellem skatteprocenten og det serviceniveau, den enkelte kommune er i stand til at levere.
Det var måske noget, finansieringsudvalget kunne tage med i sine overvejelser, når der igangsættes et nyt arbejde om opgørelsen af kommunernes udgiftsbehov, for at vurdere yderligere muligheder for forbedringer af udligningssystemet.
Faren er blot, at udvalgsarbejdet også næste gang vil være kendetegnet af små lappeløsninger, som dette lovforslag er karakteriseret ved, frem for en grundlæggende gennemgang af systemets holdbarhed.
Det kræver en mere uvildig tilgang til de store problemer, vi står med, end kommunal udligning.
Derfor må jeg på SF's vegne sige, at som forslaget ser ud på nuværende tidspunkt, er det ikke godt nok, og vi vil under udvalgsbehandlingen formulere en række skriftlige spørgsmål.
Tom Behnke (KF), 2009-04-24:
Da Det Konservative Folkepartis kommunalordfører, fru Henriette Kjær, desværre ikke kan være til stede lige nu, har jeg lovet at læse følgende op: Dette forslag skal ses i lyset af finansieringsudvalgets arbejde vedrørende opgørelsen at de socioøkonomiske udgiftsbehov i udligningssammenhæng og er en udløber af finansieringsreformen, der kom som følge af kommunalreformen.
Kommunerne overtog i den forbindelse nye sociale opgaver, og for at sikre en så rimelig udligning som overhovedet muligt blev man enig om at se på kriterierne, efter at ordningen havde fungeret i praksis i nogle år.
Men det har også vist sig, at der er behov for måske at kigge yderligere på det, og derfor er man blevet enig om at se på yderligere behov for årene 2007, 2008 og 2009, og det er så et arbejde, man vil sætte i værk nu.
Vi Konservative støtter desuden helt og fuldt, at tilskudspuljen til kommuner i hovedstadsområdet bliver reduceret.
Det indebærer altså, at den enkelte hovedstadskommunes bidrag bliver sænket, hvilket vi Konservative finder helt rigtigt, da der de seneste år har været flere penge i puljen, end der er blevet udbetalt.
Flemming Bonne (SF), 2009-04-24:
Jeg er da enig med ordføreren i, at vi ikke nødvendigvis kan og skal udligne 100 pct., men der er jo nogle muligheder for at dreje på forskellige knapper, således at man opnår en større retfærdighed.
Og det er jo det, som vi i vores parti plæderer for.
Jeg vil spørge ordføreren, om ordføreren mener, at det skal være et politisk valg at bestemme, om kommunerne skal have nogenlunde ens grundvilkår.
Der mener jeg bare, at det er helt naturligt, at det vel må være sådan, at kommunerne har nogenlunde ens grundvilkår for at drive deres kommuner.
Er vi enige om det?
Johs. Poulsen (RV), 2009-04-24:
Nej, det kommer lidt an på, hvad spørgeren lægger i ordene ens grundvilkår.
Det er jo sådan, at der ikke er ens grundvilkår forstået på den måde, at der er meget store forskelle økonomisk, kulturelt, politisk osv. mellem forskellige kommuner.
Og det anser vi faktisk for at være et gode.
Vi synes, at det kommunale selvstyre på den måde ofte udfolder sig blomstrende, fordi man er i stand til at lave forskellige løsninger forskellige steder i landet i forbindelse med i princippet de samme problemstillinger, og at man jo netop har demokratisk baggrund for det via de valg, som er blevet gennemført, og som har sammensat kommunalbestyrelserne på den måde, de nu er sammensat.
Hvis man skulle lave fuldstændig ensartede grundlag, ville det jo betyde, at man skulle lave en slags enhedsskat.
Det er vi ikke tilhængere af.
Vi synes, at det fornuftigt, at der er overladt et råderum til det lokale initiativ, således at man kan skabe bedre grundlag lokalt.
Flemming Bonne (SF), 2009-04-24:
Når jeg taler om nogenlunde ensartede grundvilkår, er det økonomiske grundvilkår, jeg taler om, med det udgangspunkt, at så skulle kommunerne derefter i sund konkurrence kunne udøve deres virksomhed og få mest muligt ud af pengene.
Og der vil det vise sig, at der vil være dygtige kommuner, og at der vil være mindre dygtige kommuner.
Som jeg ser systemet i dag, er det ikke absolut de dygtige kommuner, der bliver belønnet.
Der er dygtige kommuner, som har en møghamrende elendig økonomi under det nuværende system.
Vil Det Radikale Venstre være med til at prøve at finde nogle veje til at rette op på de skævheder?
Johs. Poulsen (RV), 2009-04-24:
Ja, det kan jeg roligt sige at vi vil, det ligger jo også i den aftale, der er lavet i forligskredsen, og som jeg håber flere vil deltage i debatten om, nemlig hvordan man bedst muligt udfører det fremadrettet.
Den ene drejer sig om de socioøkonomiske forhold, og den anden drejer sig om spørgsmålet om vækstkommuner.
Men lige nøjagtig det om vækstkommuner illustrerer jo, at det begreb, som spørgeren brugte i sit første spørgsmål, nemlig retfærdighed, kan være ganske vanskeligt at håndtere.
Jeg synes jo f.eks., at det er retfærdigt, at vækstkommuner har et godt økonomisk grundlag for at udvikle sig, når man er i vækst, når man tiltrækker indbyggere, når man måske får mange børnefamilier og lignende til kommunen.
Hvis man skal nedlægge skoler og offentlige institutioner og lignende, kan det være svært nogle gange at følge tempoet på faldet i befolkningstallet.
Derfor skal man jo tage hensyn til den slags ting, også i en udligning, således at der i hvert fald er overgangsperioder.
Og det er det, der gør, at det ikke er så nemt endda bare at udfylde ordet retfærdighed.
Men ja, der er tilsagn om, at vi meget gerne vil debattere det her forhold, for vi mener faktisk, at det er helt vitalt for at fastholde et sundt og levedygtigt kommunalt selvstyre, som vi har hørt at den nye minister også har som målsætning.
Og hvis det er en fælles målsætning, bør vi selvfølgelig så bredt som overhovedet muligt finde løsninger på de her ting.
Søren Espersen (DF), 2009-04-24:
Jeg har et enkelt spørgsmål.
Der var en sætning, som fru Juliane Henningsen sagde, som jeg simpelt hen ikke forstod.
Hun sagde om Nordisk Råds anbefalinger: Vi kan ikke tage udenlandske politikere alvorligt, hvis vi ikke tager os selv alvorligt.
Jeg forstår bare ikke sætningen.
Jeg vil gerne have den klarificeret.
Det bliver sagt af fru Juliane Henningsen, at regeringen ikke kan pålægge det grønlandske hjemmestyre noget, men jeg vil henvise til et svar, jeg netop har fået fra statsministeren, på spørgsmål 29 i forbindelse med L 128, nemlig selvstyreloven.
Heri bekræfter statsministeren, at regeringen således efter ikrafttrædelse af selvstyreloven vil kunne pålægge selvstyret at gennemføre foranstaltninger, som er nødvendige til opfyldelse af internationale forpligtelser.
Så jeg vil gerne have en bekræftelse på, at IA også ser sådan på den sag, altså at det er den samme fornemmelse, vi der har.
Juliane Henningsen (IA), 2009-04-24:
Det, jeg mente med, at vi ikke tager os selv alvorligt i Grønland, er, at vi politikere fra Grønland nu i næsten 2 år har sagt, at vi skal gøre noget ved de problemer i Grønland, og at der ikke bliver lyttet.
Der bliver ikke vedtaget nogen langsigtede handlingsplaner.
Det er derfor, jeg siger, at der skal en debat i Folketinget til, for at landsstyreformanden kommer op af stolen og gør noget ved de problemer.
Det er derfor, jeg siger, at vi ikke tager os selv alvorligt.
En god start vil være, at vi sammen i Grønland finder nogle løsninger, der er langsigtede for Grønland.
Dernæst vil jeg sige, at det ikke hænger sammen med grundholdningen og princippet, at man fratager ansvaret og derefter kræver handling.
Så derfor vil jeg kun sige, at løsningen findes der, hvor problemerne er, og det er i Grønland.
Søren Espersen (DF), 2009-04-24:
Men der skal stadig væk, mener jeg - det har jeg ikke hørt - en erkendelse fra IA til, om at reglerne er sådan, og at loven er sådan, og at der ikke kan ændres ved det.
Statsministeren skriver: Regeringen vil således også efter ikrafttrædelse af selvstyreloven kunne pålægge selvstyret at gennemføre foranstaltninger, som er nødvendige til opfyldelse af internationale forpligtelser, herunder til opfyldelse af FN's børnekonvention, som er gældende for Grønland.
Jeg vil bare have en bekræftelse på, at hvis Folketinget og regeringen ville, kunne man pålægge selvstyret, hvad man ville.
Jeg vil gerne have en bekræftelse på, at det forholder sig sådan ifølge loven; ikke ifølge, hvad fru Juliane Henningsen måske selv synes, men ifølge loven.
Det vil jeg gerne have en bekræftelse på.
Juliane Henningsen (IA), 2009-04-24:
Det er min helt klare overbevisning, at vi alle sammen ifølge loven skal tilstræbe at følge internationale aftaler, også de internationale aftaler, der gælder for børn og unge, hvilket vi alle sammen kæmper for.
Jeg støtter ikke det fremsatte forslag til vedtagelse, fordi jeg ikke mener, at det fremsatte forslag bygger på principperne om selvbestemmelse, ligeværd og gensidig respekt mellem Danmark og Grønland, og fordi jeg også ved og har hørt i dagspressen, at Det Konservative Folkeparti har været ude med at true Grønland med at skære i bloktilskuddet.
Det bygger ikke på gensidig respekt og ligeværdighed, og det mener jeg skal ligge til grund for vores dialog om løsningen af problemerne for børn og unge.
Derfor fremsatte vi et alternativt forslag til vedtagelse, som bygger på princippet i selvstyrelovens præambel, nemlig gensidig respekt, ligeværdighed og selvbestemmelse.
Så det mener jeg er den helt grundlæggende ting at slå fast, for man kan ikke fratage et folk det, man kan ikke pådutte politikere i Grønland at lave noget her fra Folketingets side.
Så det er grunden til, at jeg har stillet mig sådan til sagen.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-04-24:
Tak for det.
Kan hr. Lars-Emil Johansen ikke også lige fortælle, hvorfor hr. Lars-Emil Johansens partifælle, landsstyreformand Hans Enoksen, sagde nej til dette ganske gode forslag fra hr. Lars-Emil Johansen?
Lars-Emil Johansen (SIU), 2009-04-24:
Det er selvklart, at jeg ikke kan stå og svare for andre, der ikke er til stede.
Men jeg kan sige, at jeg fortsat står inde for de ideer om et samarbejde mellem Danmark og Grønland.
Min interesse er måske i modsætning til hr. Per Ørum Jørgensens ikke afhængig af, at valget bliver afholdt i Grønland om 5 uger.
Jeg vil naturligvis støtte de ideer, som jeg her har remset op, både før, under og efter valget.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-04-24:
Nu ved jeg ikke, hvor hr. Lars-Emil Johansen har det fra, at det ligefrem er en valgkamp, der bliver ført her i Folketingssalen.
Den her forespørgsel er jo anmeldt, lang tid før der blev udskrevet valg i Grønland.
Jeg tror også, at jeg, også meget lang tid før der blev udskrevet valg i Grønland, meget klart har gjort Det Konservative Folkepartis synspunkter gældende.
Jeg har faktisk også rost både Demokraterne og IA for at komme med mange gode forslag.
Det er måske det konstruktive i den her debat, hvis en mand, der har så stor viden om grønlandsk politik, som hr. Lars-Emil Johansen har, måske kunne give os indsigt i, hvorfor det nuværende landsstyre konsekvent siger nej til f.eks. madordninger og til alle de her gode forslag til at forbedre børns vilkår.
Line Barfod (EL), 2009-04-24:
Jeg synes, det ville være rigtig godt, hvis der om forhåbentlig ikke alt for lang tid er et flertal i det grønlandske parlament, Landstinget, som beslutter at gøre noget på det her område, og at man, udover de tiltag, man har sat i værk, så for alvor kommer i gang med at gøre noget ved den store sociale ulighed og ved fattigdommen og med at sætte mere massivt ind over for de børn, som bliver udsat for overgreb, omsorgssvigt osv. Det synes jeg ville være rigtig godt, og jeg tror, at vi bedst opnår det ved at presse på, for at grønlandske politikere skal stå til ansvar, frem for at begynde at sige, at det er noget, Folketinget og den danske regering skal stå til ansvar for, for det mener jeg alt for nemt fører til ansvarsforflygtigelse for de grønlandske politikere.
Line Barfod (EL), 2009-04-24:
Jeg vil gerne spørge fru Juliane Henningsen, hvordan hun mener vi som danske politikere helt konkret bedst kan agere, hvis vi gerne vil gøre noget for at hjælpe de grønlandske børn.
Jeg har masser af forslag til, hvad jeg skal gøre i forhold til danske børn, det ved jeg noget om, og det prøver jeg at arbejde på i det danske Folketing.
Men hvad vil fru Juliane Henningsen helt konkret opfordre danske politikere til at gøre, hvis vi også gerne vil arbejde for, at grønlandske børn får det bedre?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-04-24:
Det er i hvert fald ganske interessant.
Når man følger debatten, kan man se, at der i hvert fald er et bredt flertal, der ønsker, at Siumut forlader magten i Grønland; det synes jeg da er ganske interessant.
Der er noget, jeg egentlig også gerne lige vil spørge fru Juliane Henningsen om.
Der er jo en forholdsvis bred tilslutning til det forslag til vedtagelse, som regeringspartierne har fremsat.
Hvad er årsagen til, at fru Juliane Henningsen ikke kan støtte det forslag til vedtagelse?
Det kunne jo egentlig være ganske godt for det videre forløb, at et samlet Folketing støttede dette forslag.
Line Barfod (EL), 2009-04-24:
Synes fru Juliane Henningsen så også, at det er en god idé, når Nordisk Råds Velfærdsudvalg, der f.eks. sidste år var i Grønland, kommer med en kritisk udtalelse og nogle anbefalinger af, hvad man kan gøre, og igen i år, da de her nye rapporter kom frem, kommer med en kritisk udtalelse og også vil følge det op til Nordisk Råds session til efteråret med at stille nogle kritiske spørgsmål til de repræsentanter, der så vil være for landsstyret på det tidspunkt?
Og hvad tror fru Juliane Henningsen vi kan gøre fra danske og andre nordiske politikeres side for så også at få landsstyremedlemmer til at indgå i den dialog og til at svare, for det hjælper ikke meget, at vi kommer og gerne vil en dialog fra vores side, hvis der ikke også lægges op til en dialog fra Grønlands side?
Juliane Henningsen (IA), 2009-04-24:
Jeg mener, at det er rigtig, rigtig vigtigt, at vi som grønlandske politikere tager os selv alvorligt i første omgang, for det mener jeg ikke vi gør i Grønland.
Vi tager ikke os selv alvorligt, når det gælder grønlandske problemer, og dermed sagt, at vi ikke kan tage politikere fra andre lande alvorligt, når vi ikke tager os selv alvorligt.
Vi har haft de tal i rigtig lang tid, uden at der er blevet gjort noget ved problemerne, og vi har presset på i Landstinget for at få gjort noget ved problemerne.
Så der skal være en kritisk dialog, men det er også på sin plads, at vi som grønlandske politikere minder os selv om, at vi skal tage os selv alvorligt som et land, der er på vej mod selvstyre.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-04-24:
Nu er det jo altid interessant, hvad politikere mener om den her sag, og det har selvfølgelig også - det har jeg lagt mærke til - været diskuteret meget i grønlandske medier specielt de seneste dage, hvad Det Konservative Folkeparti mener.
Men det, der er mere interessant, er selvfølgelig, hvad f.eks. formanden for socialcheferne i Grønland udtaler; det er vist mere relevant, for det er de personer, der er konfronteret med de udfordringer, der er dagligt.
Der kom den udtalelse i januar måned fra socialcheferne, hvor man nærmest - ja, sådan opfattede jeg det - kom med et nødråb i forhold til landsstyret, og hvor man ligesom appellerede til, at der skulle komme noget politisk handling med hensyn til den her situation.
Kan fru Juliane Henningsen give en beskrivelse af, hvad det betyder i forhold til det grønlandske folk, altså om det er et nødråb, man har taget til sig, når det kommer fra de myndigheder, der står med problemerne til daglig?
Juliane Henningsen (IA), 2009-04-24:
Ja, nødråbet startede ikke først i januar i år.
Det startede, da vi havde det første tal fra 2007.
Her sagde vi, at vi har brug for en velfærdskommission, vi sagde, at vi har brug for en tænketank, og vi sagde, at vi bliver nødt til at gøre noget ved den kæmpestore sociale ulighed, der er, som faktisk er større end den, der er i USA.
Men jeg mener ikke, at der blev gjort nok ved problemerne.
Derfor mener jeg også, det er på sin plads at kræve et systemskifte i Grønland, så vi kan få gjort noget ved den sociale ulighed, som Siumut og Atassut nægter at gøre noget ved.
Så på den måde håber jeg, at vi sammen med andre lande, gerne med andre lande som Nunavut, som har de samme statistikker som andre oprindelige folk i hele verden, ved samarbejde kan få løst de problemer, som vi står med i Grønland.
Jeg mener, at enhver dialog bygger på selvbestemmelse og ligeværdighed og gensidig respekt, og jeg mener også, at forudsætningen for virkelig politisk, social og økonomisk udvikling er, at ansvaret for udviklingen ligger hos det grønlandske folk, og at det er det, man skal anerkende fra dansk side ved at sige, at man ikke kan fratage folk ansvaret, og prøve at hjælpe på den måde.
Så jeg mener, at de politikere, som det grønlandske folk selv vælger, har ansvaret for at komme problemerne til livs, men jeg mener også, det er vigtigt at sige, at det, fru Line Barfod har sagt om samarbejdet i Nordisk Råd, nemlig at vi på hver sin måde inspirerer hinanden til at gøre noget ved problemerne, er en rigtig måde at løse problemerne på; det er ved at samarbejde og ved at have en kritisk dialog mellem landene.
Søren Espersen (DF), 2009-04-24:
Jamen også jeg vil gerne anerkende det arbejde, som hr. Lars-Emil Johansen har gjort i forbindelse med det her, også forsøget på at få en mindelig ordning.
Det vil jeg bestemt anerkende.
Jeg synes, at det er et rigtig godt stykke arbejde, der er lavet.
Jeg har også fået den her brochure, »Grønlands Hjemmestyres arbejde for børn og unge«, og læst den med interesse, og det er egentlig det, jeg lige vil spørge ind til.
Der er mange ting her: Der gives yderligere børnetilskud, man forlænger forældreorloven med 11 uger, man sørger for en børneopsparingsordning osv., og man åbner for mulighed for en skolemadsordning.
Det sidste synes jeg er udmærket; jeg ville hellere have haft, at det var et pålæg.
Der er det snarere en indgriben.
Er der en tøven i Grønland i forbindelse med indgriben over for den slags familier, i forhold til hvad der er i Danmark?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-04-24:
Jeg er sådan set enig med fru Line Barfod i, at det er de grønlandske politikere, der skal løse det her.
Jeg vil så gerne understrege, at forslaget til netop det initiativ, som jeg nævnte i mit tidligere spørgsmål, faktisk kom fra hr. Lars-Emil Johansen, som er formand for Grønlandsudvalget, og derfor kan man jo sige, at der i udvalget var en vis konsensus om en sådan løsningsmodel.
Desværre sagde landsstyret nej - Hr. Lars-Emil Johansens partifælle, Hans Enoksen, sagde ufatteligt nok nej, og jeg kan ikke komme på en grund til, hvorfor han gjorde det.
Men er det ikke en salomonisk løsning, når det faktisk er en grønlandsk politiker med mange års erfaring, som vel kender socialområdet bedre end de fleste, der foreslår det?
Lars-Emil Johansen (SIU), 2009-04-24:
Ikke i forhold til hvad der er i Danmark.
Jeg vil tværtimod sige, at hvad angår meget tabubelagte emner som incest, omsorgssvigt og alkoholisme, er Grønland meget foran Danmark med hensyn til at aftabuisere disse begreber.
Derfor mener jeg også, at dette samarbejde mellem regeringen i Danmark og regeringen i Grønland kan gå begge veje.
Jeg tror, at de erfaringer, Grønland har gjort med hensyn til alkoholbehandling eksempelvis og behandling af incestramte, er noget, som Danmark også kan have glæde af, altså i et ligeværdigt samarbejde, som begge parter kan få gavn af.
Alt andet bliver ved snakken.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-04-24:
Jeg føler mig faktisk meget provokeret af hr. Høgni Hoydals indlæg.
Det var formentlig også meningen.
Når vi snakker om værdier, og når vi snakker om den ideelle verden, er det jo sådan, at vi har nogle internationale konventioner, som Danmark, Grønland og Færøerne tilslutter sig.
Og generalsekretæren for UNICEF i Danmark siger om de grønlandske børns vilkår, at der er tale om en eklatant overtrædelse, fordi det er en helt basal rettighed ikke bare for børn, men for alle mennesker at få nok at spise.
Ville det ikke være en total ansvarsforflygtigelse fra den danske stat og den danske regerings side, hvis ikke man tog den problemstilling alvorligt?
I regeringen har vi et ønske om, at man overalt i hele riget lever op til de internationale aftaler, man indgår.
Høgni Hoydal (T), 2009-04-24:
Jo, jeg er såmænd fuldstændig enig i, at der skal sættes fokus på alt det.
Jeg vil bare sige, at sådan som jeg har forstået det, kommer de tal, der fremlægges, og de sociale analyser og den oplysning, der kommer, jo også fra grønlandske myndigheder, uanset om det er politiske myndigheder eller andre interesseorganisationer i Grønland.
Så det er jeg helt enig i.
Det, jeg er uenig i, er, at man ligesom her i Folketinget bruger denne sag til - kan man sige - at sige, at nu skal Grønland egentlig have mindre politisk ansvar eller øgede økonomiske sanktioner, i stedet for at sige, at det, der er vejen frem, vel er, at der er en konstant forpligtigelse over for det internationale samfund og også UNICEF og FN's børnekonventions indhold.
At man forpligter sig direkte, tror jeg er udviklingen for alle lande, altså at man står i et direkte forpligtende forhold til den store omverden og ikke i et slags gammeldags koloniforhold til Danmark.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-04-24:
Jeg er glad for, at hr. Høgni Hoydal anerkender situationens alvor.
Men talen, hr. Høgni Hoydal leverede, var jo et stort forsvar for et landsstyre, som ikke har taget ansvar over for de grønlandske børn, men som har haft mulighed for det.
Det ville klæde hr. Høgni Hoydal at stille sig på børnenes side og tage den her problemstilling alvorligt.
For det er landsstyret, der kan løse problemerne.
Det har de ansvaret for, det anerkender vi, men de gør det ikke, og så må der jo være andre, der stiller sig på børnenes side, og som understreger, at for Grønlands fremtid er det vigtigste råstof børnene og de unge mennesker.
Høgni Hoydal (T), 2009-04-24:
Alle de ting, som hr. Per Ørum Jørgensen fremfører, tror jeg alle er enige i - alle, uanset hvor vi er i verden, og uanset hvilket samfund det gælder.
Børnene er vores vigtigste råstof, og alle de store sociale problemer, som samfund kan have, skal løses.
Det, vi er uenige om, er tilgangen til det, og hvordan det bliver brugt i et slags politisk forhold mellem to parter her.
Det er det, jeg har fremført.
Jeg har bestemt ikke forsvaret det grønlandske landsstyre, ej heller nogen anden regering i verden, som kæmper med at løse sociale problemer.
Jeg har bare påvist, at det værdisæt, der ligger bag forespørgslen fra Dansk Folkeparti - jeg synes ellers, at debatten her har været rimelig god - bygger på et helt fortegnet billede, hvor man ligesom skærer hele Grønland over en kam, og man siger ligesom, at der findes overordnede og underordnede mennesker i verden.
Det er egentlig min påstand, og det kan godt være, den er grov, men som hr. Per Ørum Jørgensen selv sagde, er det selvfølgelig også for at være lidt provokerende i denne debat.