Kristen Touborg (SF), 2013-10-24:
Tak til ministeren for redegørelsen.
Det nordiske samarbejde fører jo på mange måder en stille, ja, en noget diskret tilværelse for mange danskere.
Det er faktisk lidt ærgerligt, med tanke på at samarbejdet på så mange områder betyder helt konkrete tiltag til fordel for borgere i de nordiske lande.
Vi har jo talt rigtig meget om grænsehindringer de seneste 10-15 år, men desværre er det jo i meget, meget lang tid mest blevet ved snakken og ikke så meget til handling.
Der er igennem mange år ikke flyttet mange hegnspæle på det område, men de seneste tiltag om en mere systematisk gennemgang af forskellige grænsehindringer med henblik på at mindske eller helt fjerne dem er et godt eksempel på, at det nordiske samarbejde leverer konkrete løsninger på problemer, som borgerne står over for i deres hverdag, uanset om det er danskeren, der bor i Sverige, svenskeren, der arbejder i Danmark, eller islændingen, der finder en kæreste i Finland.
For selv om vores lande jo på mange måder minder om hinanden, har vi naturligvis udviklet os forskelligt, når det gælder lovgivning, indretning af samfundene rent administrativt og på en række andre områder, der kan give borgeren, der bevæger sig mellem landene, udfordringer – eller for den sags skyld gøre det unødig svært for virksomheden, der gerne vil arbejde over grænserne i Norden.
At nedbryde og fremadrettet hindre nye grænsehindringer ser vi som et stort skridt i den rigtige retning, og vi er rigtig glade for, at der er bred opbakning til den forpligtende aftale.
Jeg vil også gerne fremhæve samarbejdet om grøn omstilling og på energiområdet, hvor de nordiske lande arbejder godt sammen.
I den store globale sammenhæng fylder Norden måske ikke alverden, men vi har nogle styrker, når det gælder netop den grønne dagsorden.
Vi er langt fremme i Danmark, men der er masser af spændende initiativer, vi kan lære af, og det er netop det, det nordiske samarbejde også kan sikre.
Gennem vidensdeling og samarbejde på en række områder kan vi samlet set styrke alle landene ved at tænke sammen frem for at tænke alene på vores eget.
Det fælles nordiske elsystem er et godt eksempel på, hvordan man allerede nu er i gang med at samtænke de forskellige landes produktion af elektricitet.
På sigt kunne man jo håbe på at vi får muligheden for at optimere samarbejdet så meget, at vedvarende energi kan overtage førertrøjen i Norden.
Danske vindmøller kunne sende grøn strøm til svenske biler, der står til opladning om natten, mens vandkraft fra Norge kunne holde Danmark med grøn strøm, når vinden ikke blæser hertillands.
Og borgere og virksomheder kunne få bedre mulighed for at stemme med pengepungen, hvis det eksempelvis blev gjort muligt at købe produkter på tværs af grænserne, der udelukkende kom fra samme energikilde, fordi det kunne sikre en stabil forsyning af eksempelvis vedvarende energi uanset behovet.
Der er mange udfordringer, men potentialet er der, og det nordiske samarbejde er stedet, hvor udfordringerne kan og skal løses.
Sidst, men ikke mindst, vil jeg gerne fremhæve et område, som vi på mange måder tager for givet i de nordiske lande, nemlig det, man kunne kalde for værdi- og kulturområdet.
Der er en særlig nordiskhed, som mange taler om, men som de færreste af os, der bor i Norden, rent faktisk tænker over.
Vi har i mange, mange år læst bøger på hinandens sprog, vi er vant til at se tv fra nabolandene, og de fleste kan uden større problemer finde sig tilrette i et andet nordisk land, hvis job eller studier bringer dem dertil.
Men vi tænker måske ikke så meget over, hvor særlig denne nordiskhed egentlig er.
Spørger man turister fra Sydeuropa om, hvorfor de kommer til de nordiske lande på trods af vores noget utilregnelige klima, så svarer flere og flere, at det er landene som sådan, der trækker – ikke nødvendigvis forlystelsesparker eller turistattraktioner, men landene som sådan.
Det er selvsagt dejligt, at vores område har den appeal, og vi viser gerne vores land og samfund frem, men det er naturligvis også en måde at øjne nye markeder på, både i forhold til at afsætte nordiske varer, men i høj grad også som en måde at skabe grundlag for at udvikle vores samfund yderligere på, også kulturelt.
Dansk film har fejret store sejre, og skandinavisk tv er blevet verdensberømt, fordi vi kombinerer god underholdning med den der nordiskhed, uanset om det så gælder billedsiden, fortælleformen eller personskildringen.
Nordiske forfattere har næppe været mere populære, end de er i dag, og især inden for krimigenren har det givet genlyd verden over, bl.a. fordi mange nordiske forfattere kombinerer et troværdigt portræt af det samfund, det foregår i, med spændende historier.
Og så må vi jo i øvrigt håbe, at det ikke er sådan, at udenlandske læsere tror, at mordraten i Norden er så høj, som bøgerne kunne give indtryk af.
Jeg indledte med at udtrykke en smule ærgrelse over, at det nordiske samarbejde ikke fylder så meget i borgernes bevidsthed, men måske skal man tage det som et positivt tegn på, at de nordiske indbyggere ser Norden som en så integreret del af deres hverdag, at de ikke tænker nærmere over det.
Ser man det nu i det perspektiv, bliver vores opgave som politikere ikke mindre, for der skal naturligvis handling bag ordene, og det er bl.a. i den her sal, i Nordisk Råd og ved de møder, vore respektive regeringer holder, at visionerne bliver til virkelighed.
Det arbejde er vi i SF glade for sker med bred opbakning, og vi ser frem til det nordiske arbejde i de kommende år.