runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Manu Sareen (RV), 2011-04-05:
Tak for det.
Da den radikale ordfører har meldt akut forfald, skal jeg hermed føre ordet på hr. Nadeem Farooqs vegne.
Det er naturligvis bekymrende, når uoverenstemmelser mellem besøgende og personale bliver så store, at de fører til så drastiske skridt fra personaleside.
Derfor mener Radikale Venstre, at besøgsrestriktioner kun bør blive aktuelle, når alle andre muligheder er udtømte.
Men heldigvis tyder statistikkerne ikke på, at problemet er så stort endda.
Ude i kommunerne er man i stand til at håndtere forskellige uoverensstemmelser.
Således har Socialministeriets egen arbejdsgruppe blot kunne påvise 12 enkeltsager.
Det er jo selvfølgelig 12 ulykkelige sager, ingen tvivl om det, men det skal selvfølgelig holdes op imod, at der er 48.000 plejehjemspladser rundtomkring i landet.
Vi er enige med Ombudsmanden i, at der er brug for at præcisere kommunernes lovhjemmel til at beslutte besøgsrestriktioner, men vi mener ikke, at der er grund til at vedtage en udtømmende regulering af, i hvilke tilfælde kommunerne kan fastsætte besøgsrestriktioner.
Det vil f.eks. betyde, at kommunalbestyrelsen skal behandle hver enkelt sag på et møde.
Det er vi ikke enige i, og derfor stemmer vi imod forslaget.
Vivi Kier (KF), 2011-04-05:
Men så kommer debatten kun til at handle om besparelser.
Jeg vil gerne spørge fru Mette Frederiksen: Mener fru Mette Frederiksen, at det kommunale selvstyre er vigtigt, og at vi har fordelt opgaverne således, at vi laver de overordnede rammer, og at kommunerne skal udfylde rammerne?
Mette Frederiksen (S), 2011-04-05:
Nu var det jo efter ønske fra Dansk Folkeparti, at vi skulle diskutere besparelserne ude i kommunerne.
Det er derfor, vi har en servicelovgivning.
Det er derfor, jeg tror, at et meget bredt flertal i Folketinget i dag stemmer for lovforslaget her, altså fordi vi hele tiden skal afveje det kommunale selvstyre og muligheden for at træffe decentrale beslutninger med et overordnet ønske om eksempelvis at sikre selvbestemmelse.
Så jeg ser ikke nogen modsætning mellem, at vi har et velfungerende kommunalt selvstyre, og at vi samtidig lægger nogle nationale retningslinjer ud.
Når det drejer sig om økonomien, er der jo ikke nogen som helst tvivl om, at der hænger det decentrale led, altså vores kommuner, jo meget, meget tæt sammen med den overordnede økonomiske politik, der føres.
Og når vi har en regering, der melder nulvækst, har det selvfølgelig konsekvenser for, hvilke beslutninger der bliver truffet ude i kommunerne, og hvilket råderum der er, eksempelvis til at tilvejebringe en ordentlig ældrepleje.
Vivi Kier (KF), 2011-04-05:
Det blev et rigtig langt svar, og det var også dejligt, for vi kom til at diskutere økonomi her.
Og jeg må jo sige, at det er nulvækst.
Vi er nødt til at præcisere det.
Fru Mette Frederiksen sagde adskillige gange i sin ordførertale: de kraftige besparelser og forringelser, den her regering har lagt ned over kommunerne.
Kommunernes vækst er steget år for år frem til i år, hvor vi har sagt, at der er nulvækst.
Nulvækst betyder, at kommunerne har fuldstændig det samme at bruge i år, som de havde sidste år, men de har ikke mere.
Så jeg synes ikke, det er fair, når man siger: de massive besparelser, der er lagt ned over kommunerne, for det er lodret imod fakta.
Mette Frederiksen (S), 2011-04-05:
Jeg tror, at jeg har ramt et ømt punkt hos VKO, for jeg brugte stort set hele min taletid i min ordførertale på at tale om retten til selvbestemmelse; vigtigheden af, at man som borger, også selv om man bliver ældre, også selv om man lider af funktionstab, også selv om man bliver plejekrævende, selv kan bestemme, hvem man vil have besøg af på hvilke tidspunkter.
Jeg nævnte besparelser ét sted i min tale, men jeg forstår sådan set godt, at det nuværende politiske flertal har et stort behov for at retfærdiggøre den politik, man fører.
Det, der er afgørende i lovforslaget her, er at få slået fast, at den enkelte borger, funktionstab eller ej, alder underordnet, har ret til selv at bestemme, hvem de vil have besøg af og hvornår.
Det her handler om selvbestemmelse, og det er det afgørende.
Så havde jeg derudover den pointe, at det er klart, at der, når der bliver foretaget besparelser, selvfølgelig også vil være pårørende, der tillader sig at rejse en kritisk røst.
Det mener jeg vi skal have forståelse for, og jeg synes, det er vigtigt, at vi i Folketinget sikrer, at pårørende har ret til at være kritiske og indgå i dialog med medarbejderne, sådan at alle, også pårørende, er med til at tilvejebringe en ældrepleje af høj kvalitet og høj standard i Danmark.
Astrid Krag (SF), 2011-04-05:
Tak for ordet.
Som ordførerne for de foregående partier allerede har gennemgået det, omhandler forslaget to forskellige tiltag: for det første en indførelse af en procedure for besøgsrestriktioner og en præcision af beboernes selvbestemmelsesret
Der er ingen tvivl om, at en besøgsrestriktion er en meget stor indgriben, som kun skal bruges, når det er allerallermest nødvendigt.
Desværre viser erfaringen, at det i sjældne tilfælde kan være nødvendigt at lave restriktioner, f.eks. når personalet bliver chikaneret eller udsat for voldsom adfærd.
Kort fortalt handler det her lovforslag om at kunne få hverdagen til at fungere, når en situation kommer derud, hvor den næsten ikke kan løses, og derfor er jeg også meget glad for, at ministeren fastslår, at andre løsninger skal søges først.
Det gør kommunerne ofte, og jeg synes også, at der i høringssvarene er en række rigtig gode forslag til, hvordan man kan klæde personale, beboere og andre yderligere på – der er nogle forslag både fra FOA, fra Ældre Sagen og fra Danske Handicaporganisationer, som jeg synes det er vigtigt man kigger videre på.
Men selv når det er sagt, er der desværre tilfælde, hvor der skal findes en løsning, så beboere kan få besøg, samtidig med at f.eks. plejehjemmet skal kunne fungere både af hensyn til andre beboere og til de ansatte.
Forslaget slår tydeligt fast – og det er jo meget vigtigt – at den enkelte borger selv råder over sit eget hjem, og at der ikke kan laves restriktioner over, hvem der færdes der.
Det er meget vigtigt for os, at det her ender med en løsning, som afbalancerer retten til besøg, retten til selvbestemmelse og så det praktiske hensyn i de enkelte tilfælde, hvor tingene er gået fuldstændig i hårdknude.
Og som udgangspunkt ser det ud til, at det her forslag rammer den balance rigtigt.
Den anden del af lovforslaget handler om krav om kommunale tilsynspolitikker.
Og derfor har vi det også sådan for begge dele af lovforslagets vedkommende, at vi meget gerne vil foreslå, at vi får en evalueringsordning, dels så det kan blive klart efter noget tid, om lovforslaget så også lykkes med at lægge det rigtige snit i forhold til besøgsrestriktioner, dels for at se, om tilsynspolitikkerne er gavnlige.
I begge tilfælde er det også for at sikre, at vi ikke får lavet noget unødigt bureaukrati, for det er der så rigeligt af på det her område.
Så vi har nogle konkrete spørgsmål til forslaget, som vi vil stille ved behandlingen i udvalget.
Som sagt har vi et ønske om en revisionsbestemmelse for begge dele af lovforslaget, men er ellers i udgangspunktet positive over for det.
Så skal jeg sige fra Enhedslistens ordfører, fru Line Barfod, som ikke har mulighed for at være til stede i dag, at de har en række spørgsmål til lovforslaget og i øvrigt forholder sig afventende.
Vivi Kier (KF), 2011-04-05:
Som mange andre før mig har været inde på, har vi jo desværre i løbet af det sidste års tid set et par kedelige historier på det sociale område, eksempelvis historien om hjemmehjælperne i Københavns Kommune, der ikke rigtig tog ud til borgerne, og så har vi hørt historierne om besøgsrestriktioner.
Jeg finder det rigtig vigtigt, at vi ikke bare sådan skal lovgive på baggrund af enkeltsager, men i begge de her tilfælde finder både jeg og mit parti, at det alligevel er rigtigt og vigtigt, at vi lovgiver i forhold til både besøgsrestriktioner og en tilsynspolitik for hjemmeplejen.
Som andre før mig også har sagt, er en plejebolig jo for de fleste mennesker den sidste bolig her på jorden.
Derfor skal den enkelte beboer fortsat have mulighed for at modtage de besøg, han/hun ønsker, have mulighed for selv at bestemme, hvem der må komme ind i deres hjem, hvem skal være der, og hvordan det bliver gjort til et rart sted at være.
Ombudsmanden har jo været inde i en konkret sag og givet udtryk for, at der måske var behov for en lovregulering.
Jeg vil også tilslutte mig koret, som siger, at det her ikke skal ses som første udvej, men først og fremmest når alle andre muligheder har været afprøvet.
Det er rigtig, rigtig vigtigt, at vi husker på, at den ældre borger, i hvilken bolig han/hun end måtte bo, stadig væk har selvbestemmelse, og man skal have mulighed for at påvirke, hvem der kommer i ens hjem.
Så hørte jeg, at fru Astrid Krag var inde at foreslå, at de gerne ville have, at der kom en evaluering på et eller andet tidspunkt, så vi kunne se, hvordan det går med det her, om der har været behov for det, og om det har betydet noget, og der vil jeg gerne sige, at fra konservativ side har vi ingen problemer med det, hvis det er det, man gerne vil have med.
Så vi tilslutter os begge elementer i lovforslaget.
Per Ørum Jørgensen (KD), 2011-04-05:
Jeg er bare nødt til lige i forhold til den sammenligning med Norge at sige, at jeg faktisk synes, at det er interessant og værd at kigge på, hvad Norge gør, for ministeren må da også medgive, at der er væsentlig forskel på at have tiltrådt en konvention og så det at have implementeret den konventions bestemmelser i ens lovgivning.
Det giver da en helt anden vægtning af de problemstillinger, der ligger i konventionen.
René Christensen (DF), 2011-04-05:
Jeg vil starte med at sige, at forslaget her vedrørende en børneombudsmand i hvert fald har kastet noget af sig, i form af at der er blevet indgået en ny og rigtig god aftale mellem Dansk Folkeparti, regeringen og Liberal Alliance.
Grunden til, at vi ikke kan støtte forslaget om en børneombudsmand, er ikke, at vi ikke kan støtte de gode intentioner i forslaget.
Men det, der ligger i det, er jo, at vi skal have en ekstra klageinstans, der skal lægges oven på de klageinstanser, vi har på nuværende tidspunkt.
Ligeledes er vi også lidt nervøse for, at ombudsmandsbegrebet bliver udvandet, hvis vi sådan gang på gang skal oprette nye ombudsmænd.
Det er jo sådan i dag, at når ombudsmanden udtaler sig, så bliver der lyttet.
Det, som ombudsmanden siger, er vigtigt, og der skal lyttes.
Det er rigtigt, som det også er blevet sagt i den debat, der har været her tidligere i dag, at alting jo ikke er hundrede procent perfekt.
Det er også derfor, det er så vigtigt, at børn kan få hjælp, når de ikke kan få det i deres nærområde.
Desværre har vi jo stadig væk et samfund, hvor der er nogle børn, som er udsatte, som ikke har den voksenkontakt, som de har behov for i deres hverdag, og som ikke kan blive hjulpet på vej med det voksenliv, som ligger foran dem.
Derfor er vi utrolig glade for, at vi nu har fået lavet den her aftale, hvor vi går ind og kigger på, hvordan vi kommer i kontakt med de børn, som ikke har den voksenkontakt, som normale forældre og familier kan give deres børn.
Det glæder os, at BørneTelefonen nu bliver omdrejningspunktet for børn, når de står i en situation, hvor de skal have kontakt med nogle voksne, som kan hjælpe dem i nogle specielle situationer.
Vi er også glade for, at åbningstiden nu bliver længere, sådan at børn oplever, at der, når de ringer på BørneTelefonens nummer, faktisk også er nogen i den anden ende.
Det, vi også glæder os over, er, at vi nu også via de elektroniske medier begynder at reklamere for de steder, børnene kan få hjælp fra.
Vi har jo haft en tendens til at køre det sådan, at vi skulle have foldere liggende på biblioteket eller andre steder – nu er der her i aftalen blevet åbnet op for, at vi også skal være massivt til stede på nettet, hvor børnene og de unge mennesker opholder sig rigtig meget.
Så vi må sige, at vi ikke kan støtte forslaget her, men at der trods alt alligevel er kommet noget godt ud af det, idet der er blevet gennemført det andet tiltag, som giver én indgang for børnene.
Jeg går da også ud fra, at forslagsstillerne, selv om de selvfølgelig kan være kede af, at vi ikke får en børneombudsmand, alligevel synes, at det, vi har fået, er rigtig godt for børnene.
Hvad angår børneombudsmanden, så drejer det sig om, at der kan klages over det, når børnene ikke har fået den hjælp, de skal have.
Mette Frederiksen (S), 2011-04-05:
Jeg er da glad for at have inspireret det nuværende politiske flertal til at oppe sig og sikre en bedre adgang for børn, der måtte have behov for det.
Det er rigtig, rigtig positivt.
Når jeg tager ordet, er det, fordi Dansk Folkepartis ordfører ad flere omgange sagde, at så skal der være alle mulige ombudsmænd, men det er jo ikke det, vi diskuterer i dag.
Det, vi foreslår, er én børneombudsmand.
Vi foreslår ikke ombudsmænd på alle mulige områder.
Men undskyld mig, er vi ikke enige om, at børnene er noget af det allerallervigtigste?
Selv om vi er nået langt i Danmark, og selv om vi heldigvis kan glæde os over, at størstedelen af danske børn har det godt, er der også børn i Danmark, der ikke har det godt.
Der er børn, der vokser op under elendige livsbetingelser.
Vi tror altså på, at én central børneombudsmandsinstitution både vil højne den fælles bevidsthed om vigtigheden af at sikre børn ordentlige livsbetingelser og samtidig sikre børn en lettere klageadgang.
Men indlægget her er blot for at anholde, at vi vil oprette alle mulige ombudsmandsinstitutioner.
Det har vi ikke noget ønske om.
Vi har et ønske om at styrke børns rettigheder og derfor en børneombudsmand.
René Christensen (DF), 2011-04-05:
Det, jeg kan sige, når man nu bruger udtrykket børneombudsmand, er, at det bare er et udtryk, man bruger i den her sag.
Så kunne vi jo forestille os, at man kunne komme med flere sager.
Det er bare for at sige, at udtrykket børneombudsmand, er vi i hvert fald ikke tilhængere af.
Så kunne man have kaldt det noget andet.
Jeg tror måske ikke, at det var det, der ville have ændret mest i forhold til, om vi ville det her.
Der, hvor vi har sagt, at vi ikke kan støtte det her, er meget i forhold til klageadgangen, hvor vi siger, at det også er i forhold til den ene adgang for børn og unge, som har de her problemer.
Jeg er fuldstændig enig med forslagsstillerne i, at der jo er udfordringer på det område.
Det er også derfor, vi hver eneste gang, når vi laver satspuljeaftalen, har det ene projekt efter det andet, vi sætter ind netop for at tilgodese den her gruppe af børn og unge, som har særlige udfordringer.
Det, som vi har sat i stedet for, er, at nu får vi faktisk én indgang, og ja, jeg anerkender gerne, at det også er sat på dagsordenen ud fra det her forslag, og det sagde jeg også i min ordførertale.
Der er jo aldrig noget, der er så skidt, at det ikke er godt for noget, og det kan man jo glæde sig over, og det tror jeg da også at forslagsstillerne gør.
Nu får vi faktisk én indgang.
Der kan være nogle børn, som ikke virker særlig udsatte, specielt pigerne er dem, der måske udsættes for en lille smule mobning, som voksne ikke opfatter som så meget, og det gør måske, at man pludselig har en ung pige, som begynder at skære sig eller andet.
Der er det rigtig godt, at man kan få fat i BørneTelefonen.
Og at den bliver nem at komme til, og unge skal kende den.
I dag er vi oppe på 82 pct.
Vi vil meget gerne have, at det tal kommer endnu højere op, sådan at næsten alle børn ved, hvor de kan kontakte og få fat i en voksen, som har lyst til og mulighed for at tale med dem.
Anne Baastrup (SF), 2011-04-05:
Da fru Özlem Sara Cekic ikke kan være her i dag, vil jeg på SF's vegne kommentere forslaget.
Vi har i SF beskæftiget os med dette forslag i al den tid, jeg har siddet i Folketinget.
Vi har i Folketingets Retsudvalg adskillige gange haft høringer og andet, hvor vi har forsøgt at få afdækket, om det er Folketingets ombudsmand, der kan gå ind i de her sager.
Skal vi have udviklet Ankestyrelsen?
Kan vi gøre noget, for vi ser jo nu, at de tal, som Folketingets Ombudsmand kan vise, på ingen måde viser – på ingen måde – at den benyttes af børn, der har behov for at få hjælp og støtte?
Vi ser også, at Ankestyrelsen jo er meget fjern.
Der er behov for en, der kan tale børnenes sag både konkret, individuelt og generelt, en, der kan gå ind og forholde sig til, hvordan det egentlig er, kommunerne agerer i de her sager, og som kan gå i dialog med en kommune, hvis man kan se, der altså er mange børn, der henvender sig til den, og det kan være, at der er behov for en dialog af den her karakter, som kan løfte kommunens viden om børn.
I mine øjne er det altså også ganske ubehageligt at måtte konstatere, at FN’s kommission, der overvåger børnekonventionens implementering i de forskellige lande, må konstatere, at den danske regerings, det danske samfunds tilgang til at behandle sager, hvor børn af den ene eller den anden grund kommer i klemme, bliver defineret som usystematisk.
Det er ikke en måde at behandle dels FN-konventionen, dels så sandelig også de børn på; de udsættes for en usystematisk omgang med deres rettigheder.
Derfor har vi igen igen foreslået det her, nemlig at man opretter en børneombudsmandsinstitution, og vi har også foreslået en finansiering.
For vi har behov for mere viden, og det enkelte barn har behov for at have et konkret sted, som barnet kan henvende sig til.
Vivi Kier (KF), 2011-04-05:
Hvor er det egentlig, at børn, der har brug for hjælp, rådgivning eller bare en snak, kan gå hen og få hjælp?
Er en børneombudsmand den rette løsning?
For mig som socialordfører er det rigtig vigtigt, at børn, der har været udsat for enten det ene eller det andet eller har behov for en snak, ved, at de kan få hjælp, at de får den rette hjælp på rette tid og rette sted, og at vi er sikre på, at børnene ved, hvor de kan gå hen.
Hvis vi så ser på den nuværende vifte af tilbud til vores børn og unge, er det faktisk en solid vifte bestående af Børnerådet, Børns Vilkår, Ankestyrelsen, Folketingets Ombudsmand osv. – en vifte, som altså dækker bredt, men som også har den brist, at det ikke er så enkelt, når man er barn og ung, hvor man skal henvende sig.
Derfor synes jeg, at det er en klar forbedring, og at det er en stor glæde, at vi har været en del partier – Venstre, Dansk Folkeparti, Liberal Alliance og os Konservative – der har besluttet at sikre den ene indgang for børn og unge.
Det bliver nu én indgang via BørneTelefonen med udvidet åbningstid, og hvor børn kan henvende sig med alle typer af problemer, og – det her er rigtig vigtigt – hvor børnene kan forvente at blive guidet videre til den rette instans, hvis de står med problemer, som den voksne i telefonrøret skønner at der skal handles på her og nu.
Så jeg synes, at det er rigtig, rigtig positivt, og jeg håber egentlig også, at forslagsstillerne bag forslaget om en børneombudsmand også kan se, at det her faktisk er en klar forbedring.
Jeg har snakket med en del af de organisationer, som har været ude at sige, at de mener, at Danmark har brug for en ombudsmand, og når jeg er gået i dialog med dem, kan jeg høre, at det, de har peget på igen og igen, er den ene indgang.
Det hørte jeg også at SF's ordfører lige før sagde.
Og netop med det her forslag, hvor vi udvider BørneTelefonen, som børn i forvejen kender til, og sikrer os, at de voksne altid kan guide barnet videre, mener jeg, at vi har skabt den ene indgang.
Vi ved jo alle sammen, at FN eksaminerer Danmark hvert femte år, og i overvejende grad var de jo positive.
En af deres anbefalinger var at indføre én børneinstans, og det mener jeg faktisk at vi har gjort nu med BørneTelefonen og udvidelsen af dens åbningstid.
Og med den nye tilgang til det kan jeg ikke støtte beslutningsforslaget i dag om oprettelse af en børneombudsmand.
Manu Sareen (RV), 2011-04-05:
Tak for det.
Da den radikale ordfører har meldt akut forfald, skal jeg hermed på ordførerens vegne fremføre hans tale.
Det Radikale Venstre mener, at en ombudsmandsinstitution er en vigtig del af et demokrati og en vigtig funktion i forholdet mellem den enkelte borger og forvaltningen, både i staten og i kommunerne.
Vi mener, at det er oplagt, at danske børn har adgang til en institution, hvor børn selv kan klage, hvis de bliver dårligt behandlet.
Vi mener ikke, at der er behov for en særskilt børneombudsmand.
At spalte ombudsmandsfunktionen i endnu en ombudsmand vil udvande hele ideen om at sikre, at børn får en effektiv klageadgang.
Derimod støtter vi, at der oprettes en børneombudsfunktion under Folketingets Ombudsmand.
Men det er naturligvis vigtigt, at vi sikrer, at børn bliver mere opmærksomme på klagemulighederne.
Samlet set er Det Radikale Venstre positiv over for forslaget.
Mette Frederiksen (S), 2011-04-05:
Jeg synes selvfølgelig, det er positivt, at beslutningsforslaget har afstedkommet en seriøs håndtering hos Liberal Alliance, og at det så pludselig er blevet muligt at finde nogle penge et eller andet sted i ministeriet til at sikre en udvidet åbningstid hos Børns Vilkår.
Men det dækker jo ikke behovet for en børneombudsmand.
Nu har det allerede været diskuteret tidligere i dag, men det, der undrer mig, er, at det nuværende politiske flertal ikke er mere modtageligt for den henvendelse, der er kommet fra det samlede felt af børneorganisationer.
Vi ved, at det er blevet gennemført med stor succes i andre lande, og vi har reageret på en henvendelse fra alle børneorganisationerne, som jo meget, meget klart siger: Ja, vi er kommet langt med dansk børnepolitik, det er vi, men det er faktisk muligt at komme endnu længere.
Det er muligt at styrke børns rettigheder, og det er også nødvendigt at styrke børns adgang til ikke bare at kunne komme i kontakt med myndighederne, men også til at kunne klage, hvis deres rettigheder ikke respekteres.
Jeg synes ikke, det fremgik sådan helt tydeligt af ordførerens tale, hvad det er, der har ændret sig hos Liberal Alliance, for jeg har egentlig forstået, at partiet tidligere ville bakke op om en børneombudsmand.
Hvad er det, der gør, at man alligevel ikke ønsker at bakke op om forslaget her?
Louise Schack Elholm (V), 2011-04-05:
Jeg mener, det er vigtigt, at vi sikrer børn én indgang, for det kan være svært at finde rundt i systemet, og derfor skal børn også vide, at der bare er ét sted, de skal henvende sig.
Jeg hæfter mig ved, at det faktisk er 82 pct. af alle børn, der kender BørneTelefonen; det er altså et utrolig udbredt kendskab, der er til den her telefon.
Så jeg synes ikke, at det her skaber nogen uklarhed.
Jeg synes, det skaber klarhed for børnene.
Anne Baastrup (SF), 2011-04-05:
Nu kom ordføreren med en stribe ting, som børn kan lande i, når de ønsker at få hjælp og støtte til problemer, som de har.
Mener ordføreren, at det er en nem, usystematisk og ubureaukratisk måde at give børnene nogle rettigheder på?
Benedikte Kiær (KF), 2011-04-05:
Jeg mente egentlig, at vi talte om børneombudsmanden og ikke om, hvorvidt børnekonventionen var skrevet teknisk ind i lovgivningen eller ej.
Jeg kan også fremhæve et andet eksempel, hvor vi har et dansk system, der er det norske system overlegent.
Det er, at vi faktisk har en ankestyrelse, der må gå ind i konkrete, enkelte sager, også af egen drift, og hjælpe udsatte børn.
Det kan den norske børneombudsmand ikke gøre.
Han kan gå ind og foretage en principiel drøftelse, men han kan ikke gå ind og træffe afgørelse i konkrete sager.
Også på det punkt er vi overlegne i forhold til den norske børneombudsmand, ud over at man på langt flere af døgnets 24 timer kan få kontakt og hjælp i Danmark, i forhold til hvad der gælder i forbindelse med den norske børneombudsmand.