Sophie Løhde (V), 2011-12-01:
I lyset af at prioritere de offentlige udgifter besluttede den tidligere VK-regering sammen med Dansk Folkeparti som led i aftalen om genopretning af dansk økonomi at ændre loven om kunstig befrugtning, sådan at kunstig befrugtning ikke længere vil være en del af det vederlagsfrie offentlige sundhedstilbud, mens f.eks. undersøgelse, udredning og diagnostik fortsat vil være vederlagsfrit.
Det er ingen hemmelighed, at der i forbindelse med de tidligere lovændringer på området var tale om nogle meget svære prioriteringsovervejelser, hvilket i øvrigt også behandlingen af det tidligere lovforslag meget klart afspejler.
På den baggrund har vi også i Venstre stor forståelse for de ændringer, som regeringen nu kommer med på det her område.
Lovforslaget er en del af den samlede finanslovaftale mellem regeringen og Enhedslisten.
Venstre er som bekendt ikke en del af den samlede finanslovaftale, eller vi fik aldrig – havde jeg nær sagt – muligheden for at være en del af nogen reelle forhandlinger, men under alle omstændigheder kan vi ikke støtte de enorme skatte- og afgiftsstigninger, som regeringen og Enhedslisten nu har indgået aftale om.
Set i det lys, uagtet at vi har stor forståelse for forslaget, kan vi derfor heller ikke støtte finansieringen af de ændringer, som regeringen lægger op til på det her område.
En anden del af lovforslaget vedrører forslag om at afskaffe det gebyr for tolkebistand i sundhedsvæsenet, der trådte i kraft den 1. juni 2011.
Gældende lov er i dag, at personer, der har boet i landet i mere end 7 år, skal betale et mindre gebyr for at modtage tolkebistand i forbindelse med f.eks. sygehusbehandling, hvilket regeringen altså nu foreslår afskaffet.
I Venstre er vi fortsat af den opfattelse, at hvis man har boet i Danmark i mere end 7 år og fortsat ikke har tilegnet sig nogle helt fundamentale færdigheder i dansk, så er det ikke samtidig urimeligt at skulle betale et mindre gebyr for brug af tolkebistand.
Interessant er det dog, hvis man f.eks. læser lovforslagets afsnit om administrative konsekvenser for det offentlige, at regeringen bl.a. anfører – og jeg citerer fra side 6: »Omfanget af tolkeydelser vil være uændret.«
Se, det er jo interessant, at det, på trods af at regionerne ikke længere skal opkræve et gebyr for tolkebistand for personer, der har boet her i landet i mere end 7 år, altså fører til et uændret omfang af tolkeydelser. Hvis det er korrekt, og det må man jo formode, når regeringen skriver det i sit eget lovforslag, så er det ganske enkelt også en omgang varm luft, når regeringen samtidig påstår, at tolkegebyret betyder, at nogle borgere fravælger at søge lægehjælp.
Det er jo en indrømmelse, der vil noget, og det er jo altid rart, at regeringen også erkender det i sit eget lovforslag.
Derudover synes jeg også, det er interessant, at ministeren i forbindelse med lanceringen af ændringen af loven har været ude med argumenter om, at tolkegebyret er en tung administrativ byrde for regionerne, og at der er mange, der ikke betaler, hvorfor provenuet blandt andet bliver slugt af udgifter til administration af loven.
Det var godt nok den tidligere VK-regering, som netop gav regionerne mulighed for at kunne indføre et gebyr for udeblivelse fra undersøgelser, men som regionerne altså af flere årsager ikke selv har ønsket at benytte sig af.
Man kan jo derfor, hvis det ene gebyr medfører en meget tung administrativ byrde, undres over, hvorfor det andet gebyr så ifølge ministeren ikke er nogen tung administrativ byrde.
Man må håbe, ministeren kan blive enig med sig selv, hvad angår logik og argumentation, inden vi kommer længere i behandlingen af lovforslaget.
Men samlet set kan vi altså ikke støtte lovforslaget, da vi dels er uenige i spørgsmålet om tolkegebyret, dels er uenige i finansieringen af lovforslagets øvrige elementer.
Jeg er helt enig i, at den udgift, man har som forældre – nu ved jeg ikke, om min mor lytter med her i dag – er langt større senere i barnets liv end den, der er forbundet med at komme til verden.
Det er vi helt enige om; men derfor har jeg stadig stor forståelse for, at det er en svær situation for de mennesker, som brændende ønsker at blive forældre, men som ikke kan blive det på naturlig vis, bl.a. forårsaget af sygdom.
Der har jeg en forståelse for det, og det er også derfor, at jeg i dag understreger, at der var tale om en svær prioritering dengang.
Og derfor udtrykker jeg min forståelse for forslaget, men er uenig i de enorme skatte- og afgiftsstigninger, som regeringen bygger sin finanslov på.