Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2015-11-12:
Det er jo også en stor fornøjelse at have formanden i formandsstolen i forhold til det her specifikke emne, for hvis der er nogen, der ved noget om, hvilke forudsætninger der skal til for at have det gode liv, også i landdistrikterne, så er det jo formanden.
, men det var også kun en kommentar fra min side.
Grunden til, at jeg på vegne af SF har genfremsat det her forslag, er, at der, siden det blev fremsat første gang, har været en valgkamp, hvor det her også har været et emne.
Jeg tror, det er blevet diskuteret alle steder, i hvert fald rigtig meget i Nordjylland, hvor vi i løbet af valgkampen også var ude med TV 2/Nord og besøge den her Sparkøbmand, som havde en sund forretning.
Han ville gerne udvide, og det gik rigtig, rigtig godt, og han kunne bare ikke få penge til det.
Han er rimelig kendt i Nordjylland netop i forbindelse med den her sag, og nu er det så alligevel endt lykkeligt.
Men det er bare et stjernegodt eksempel på, at der i Øster Brønderslev faktisk også er vækst, at der også er en købmand, som tjener penge, som gerne vil udvide sin forretning, og som gerne vil ansætte nogle flere mennesker, men alene fordi hans forretning ligger i en sort plet på landkortet, har han ikke kunnet få finansiering.
Det har han så alligevel skaffet.
Sådan er der jo i hundredvis, hvis ikke i tusindvis, af historier derude, hvor folk siger at man kan få et rigtig flot hus for under 1 mio. kr. – det kan man mange steder i det her land – mens folk, der bor i København, tænker, at det kan man da kun få et kælderværelse for, hvis man overhovedet kan få det.
Men sådan er vores lille land jo så forskelligt indrettet, afhængigt af hvor man kigger hen, og det er uretfærdigt, og det er også en markedsfejl.
Nu har vi jo her meget diskuteret markedet og statsindblanding osv. – og det synes jeg egentlig også er en meget spændende debat – og vi påvirker jo i forvejen på alle mulige måder.
Altså, det er jo også forvridende, når man giver SU-lån til studerende, så de ikke skal hen i banken og tage lån til en markedsrente.
Vi har masser af fonde, og vi skyder masser af statslige midler i alt muligt, så på den måde har vi jo på godt og ondt en blandingsøkonomi i det her land, hvor vi understøtter nogle ting, fordi vi synes, at hele landet så kommer til at hænge bedre sammen, og samtidig har vi også har rigtig mange ting, der foregår på markedsvilkår.
Og det her forslag behøver ikke at blive vedtaget, præcis som det står skrevet.
Det er med vilje formuleret lidt løst, fordi der også skulle være plads til, at hvis der var nogle alternative forslag, nogle ændringsforslag, til det, så kunne vi gøre det på den måde.
Det handler bare om, at der i dag er rigtig mange mennesker, der bor mange steder i landet, hvor man ikke kan få lov til at låne penge, fordi ens hus er for billigt, og fordi der er mange, der tror, at hvis du kun skal give 600.000 kr. for et hus, så er det sikkert sådan en Låsby-Svendsen-agtig, faldefærdig rønne.
Men sådan er det ikke.
Der er mange steder i det her land, hvor du kan få et udmærket hus at bo i til ret små penge.
Og der kan man jo sige at markedsvilkårene slet ikke fungerer.
For man har lige pludselig et realkreditsystem, som i hvert fald i sin vorden var utrolig påvirket af staten og utrolig infiltreret med både resten af samfundet, men også staten, og hvis hovedopgave det skulle være at sikre borgerne meget billigere huslån, end man kunne få på det – hvad skal man sige – fuldstændig uregulerede marked.
Så igen vil jeg sige: Når vi alle samme hylder realkreditsystemet, er det måske mere den romantiske idé om, hvordan det var engang, end det, der foregår i dag, hvor der også skal kompenseres for alternativ manglende indtjening fra de banker, som de er affilieret med.
Men det er jo en meget længere diskussion om vores elskede realkreditsystem i det her land.
Danmark har udviklet sig mere og mere skævt igennem mange år, og det var også helt på sin plads, at der var en debat om det i valgkampen.
Hvis folk vil flytte ind til byerne, skal man så holde visse områder kunstigt i live?
Og på den måde kan man jo også sige: Hvis der er så få mennesker, der vil bosætte sig på en eller anden ø, skal vi så betale for, at der bliver leveret post, og at der er internet osv.?
Og der er der jo relativt stor enighed om i det her land at vi kompenserer for markedsfejl.
Vi vil gerne have, at folk også skal kunne bo på en lille ø, selv om det på bundlinjen overhovedet ikke kan betale sig for en operatør at sætte internet op dér eller levere pakker og post.
Og det er jo egentlig lidt sjovt, at vi i det her lillebitte land alligevel har så store udfordringer med det.
Men jeg synes, og det synes SF, at vi skal kompensere for markedsfejl, og lige nu er der en kæmpestor markedsfejl i forhold til finansieringen af huse og lejligheder osv. i store dele af det her land.
Og det er en tjenesteydelse til folk, der ikke ønsker at bo i byerne, at der også er skoler og internet, og at der bliver leveret post, og at der er finansiering til huse i dele af landet, hvor der ikke er markedsdækning for det.
Der er blevet lavet en Momentumundersøgelse, der er ca. et år gammel, og som hedder »Virksomheder i landområder må kæmpe hårdt for at få lån«, og her har man stillet nogle spørgsmål til en række erhvervschefer i de her land- og yderkommuner, og jeg vil bare gerne læse op fra nogle få af de statistikker:
76 pct. af erhvervscheferne har inden for de sidste 2 år fået kendskab til perspektivrige iværksætterprojekter i kommunen, hvor man har fået afslag på lån til at starte virksomhed.
Et overvældende flertal af erhvervscheferne mener, at afslagene hæmmer den lokale vækst og udvikling.
Endelig mener otte ud af ti erhvervschefer, at banker og realkreditinstitutter i dag har en alt for restriktiv praksis i forhold til at udstede lån til virksomheder og iværksættere i landområder, og at staten på den ene eller anden måde bør sikre, at det bliver nemmere at få lån.
Det hænger jo også godt sammen med den udtalelse fra Landdistrikternes Fællesråd, som min kollega fra Enhedslisten har gentaget rigtig mange gange, altså at man ønsker statslig intervention, fordi store dele af landet er ved at blive affolket.
Der er en stram økonomi i kommunerne, og den er blevet endnu strammere med den her regering, og der bliver lukket skoler osv.
Oven i det er der så en praksis, hvor folk kan blive stavnsbundet til steder, hvor de ikke længere vil bo, fordi de ikke kan få solgt – de vil egentlig hellere flytte til den næste kommune, hvor de har fået et job – og det går også ud over væksten.
Eller folk kan simpelt hen ikke købe, selv om de har en fin og god økonomi, og dermed flytte til den lillebitte landsby, hvor de gerne vil bo, og hvor der også er et arbejde til dem.
Så det er en kæmpestor hæmsko for udviklingen.
Jeg tror, at man, når Venstre siger, at de har sikret en historisk stor udflytning af statslige arbejdspladser – 3.900 mennesker – så må sige, at de samtidig også har en politik, der med et omprioriteringsbidrag ude i kommunerne betyder, at der forsvinder 11.000 arbejdspladser.
At give med den ene hånd og tage med den anden og så sige, at det er en måde, hvorpå man politisk kan sikre vækst og udvikling, holder jo ikke en meter.
Men jeg er glad for – på trods af det sene tidspunkt – at Folketingets partier faktisk har behandlet det her rigtig ordentligt og sobert, og jeg håber ikke, det kun er snak, men at man også gerne vil gøre noget radikalt anderledes for at sikre en løsning på det her.
Det, jeg hører fra de fleste, er godt nok, at der ikke er opbakning til det her forslag – det havde jeg måske også haft en lillebitte mistanke om, men jeg er et optimistisk menneske – men der er faktisk en stor lyst til at løse det her problem og ikke alene ved at kigge på liggetid og rådighedsbeløb, for det løser det ikke fuldstændig.
Så jeg håber, at der, når vi måske om et halvt år diskuterer det her igen, er sket nogle store ting, og at ministeren også har lagt nogle ting frem, der går længere end det, og som ikke kun handler om hypermarkeder eller andre ting – jeg ved godt, at der sikkert kommer nogle ting på banen, som ministeren ved at vi fra SF's side ikke er så glade for – men også at vi bredt i Folketinget kan finde fælles fodslag om at afhjælpe det problem, der er med finansieringen af boliger.
For det er noget, som vi bør stå sammen om.
Så jeg vil bare gerne takke for behandlingen af forslaget, og jeg modtager som sagt meget gerne ændringsforslag, hvis det kunne betyde, at nogle ville bakke op.