runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2011-05-02:
Som sagt er jeg da tilfreds med, at fru Lone Dybkjær kan se, at der er noget rigtigt i det, men problemstillingen er jo bare, at vi har nogle ofre, der i dag ikke har den mulighed, og hvis fru Lone Dybkjær mener, at det kan være vigtigt, at de får den mulighed, hvad jeg fornemmer, så skal jeg bare lige fortælle fru Lone Dybkjær, at hvis vi skal lægge vores beslutningskompetence sådan mere eller mindre hos Straffelovrådet og afvente deres udspil, så har ministeren sagt, at der formentlig vil gå et år, før Straffelovrådet er færdige med et udspil.
Det betyder, at hvis der skal laves lovgivning efter det – for Straffelovrådet kan jo ikke lave loven, det skal Justitsministeriet eller regeringen i givet fald gøre – kan vi forvente, at der måske går 2 år, før det er en realitet, at man som 29-årig kan få lov til at føre en sådan sag, som er meget vigtig for den pågældende.
Det betyder altså, at vi har et antal sager over de næste 2 år, der bliver forældet.
Så er det bare spørgsmålet, om De Radikale synes, at det er rigtigt.
Ja, det gør de måske.
Lone Dybkjær (RV), 2011-05-02:
De tidligere ordførere for De Konservative og Venstre har meget godt redegjort for en række af de dilemmaer, der er i forbindelse med den her slags sager, og selv om man godt kan være meget positiv over for forslaget – og det er vi sådan set fra Det Radikale Venstres side – er der selvfølgelig også nogle negative sider ved at forlænge uendeligt.
Derfor er vi også tilfredse med, at det er et emne, som Straffelovrådet har taget op, og så kan vi senere få en drøftelse af det.
Jeg kan i forbindelse med forslaget godt undre mig lidt over – men det gælder såmænd så mange forslag, der bliver fremsat – at man absolut vil have en regering til at fremsætte et forslag inden for ingen tid, for så er man da i hvert fald helt sikker på, at det ikke bliver gennemført.
Men det er åbenbart en skrivemåde, man benytter sig af, men det indebærer jo ikke, at man ikke skulle se at komme af med den skrivemåde med, at det skal være gennemført og fremsat inden udløbet af dette folketingsår.
Det er nu en skønhedsdetalje, så skidt med det.
Det, jeg synes er vigtigt, er, at det her spørgsmål bliver drøftet, men altså bliver drøftet på en saglig måde, og at det derfor er et arbejde, som Straffelovrådet tager sig af.
Så er jeg i øvrigt enig i det, der er blevet sagt om, at der også kan være andre ting i det.
Det var den socialdemokratiske ordfører, der nævnte ordet psykologhjælp, og der er i hvert fald en ting, der er helt sikkert, og det er, at med alt det, vi foreslår her i Folketinget, er der såmænd ikke psykologer nok.
Der er jo altså mange områder, som godt kunne fortjene noget mere psykologhjælp, men det er jo igen et spørgsmål om, hvad samfundet generelt mener man kan stille til rådighed af penge på det her område.
Men principielt er jeg da enig i, at der er behov for psykologhjælp; jeg bliver bare også nødt til at sige, at jeg kender en lang række områder, der er lige så vigtige, og hvor der altså også kan være behov for psykologhjælp.
Så det er selvfølgelig en eller anden form for afvejning.
Så er der endelig også det, synes jeg, at det er værd at undersøge, hvad man gør i andre lande, men selvfølgelig også, om der er andre måder, man kan gøre det på.
Og her er vi på linje med andre partier jo optaget af, om der er nogle konfliktmetoder, som kan anvendes her; man kan måske finde nogle løsninger, hvor offeret og den krænkende bliver konfronteret med hinanden, og måske kan det føre til det, der er nødvendigt, for at offeret reelt kan komme videre med sit liv.
Men alt det kan vi jo se på, når Straffelovrådet er kommet med sin redegørelse for sagen, og så kan vi tage det derfra.
Karen Hækkerup (S), 2011-05-02:
Jeg er jo enig med hr. Peter Skaarup i det, der bliver sagt om ofrene: Vi skal give dem al den støtte og al den opbakning og al den forståelse og al den hjælp, vi kan.
Det, vi taler om nu, er selve lovændringen, og det, der står i Dansk Folkepartis beslutningsforslag, er jo, at Folketinget skal pålægges inden udgangen af indeværende folketingsår at fremsætte lovforslag, og det kan vi ikke nå.
Vi kan ikke nå at høre Straffelovrådet, vi kan ikke nå at få de vurderinger, vi kan ikke nå at finde ud af, hvordan det i givet fald ville skulle ændres, og derfor kan vi ikke støtte forslaget.
Men Straffelovrådet har ifølge det svar, jeg har fået fra justitsministeren, meddelt, at de vil være færdige med deres arbejde med at se på de her områder inden udgangen af 2011, og så står det jo frit for, når der har været et folketingsvalg, når vi starter igen i oktober, uanset hvem der har vundet, at vi sætter os ned sammen og ser på, hvad der er kommet fra Straffelovrådet, og så må vi finde nogle løsninger i fællesskab.
Det tror jeg godt vi kan.
Peter Skaarup (DF), 2011-05-02:
Jeg vil da ikke afvise, at der kan være nogle tekniske, juridiske ting, som man skal have hjælp til.
Nu er det her jo et beslutningsforslag, som så fører frem til at pålægge regeringen at fremsætte et lovforslag.
Men når det så er sagt, synes jeg da, at det er galt at lægge alle vores æg hos Straffelovrådet og så sige, at det må de finde ud af.
Det er da oplagt, at der er en hel masse problemstillinger, i det øjeblik der bliver mulighed for at føre en sag.
Problemet er bare, at muligheden ikke er der for at føre en sag, når man er over de 28 år i dag, og det er jo det, der virker helt grotesk.
Så samfundet er i virkeligheden en modpart her i stedet for en medpart, som de jo burde være for at kunne hjælpe på den helingsproces, som de mennesker forhåbentlig er godt i gang med.
Karen Hækkerup (S), 2011-05-02:
Det, jeg synes er så svært ved de her sager, er, at der jo kan være tale om forbrydelser, der har fundet sted 20, 30, 40 år tilbage i tiden.
Der kan også være tale om, at forbrydelsen slet ikke har fundet sted, og at gerningsmanden eller den påståede gerningsmand aldrig har begået det, han eller hun er blevet anklaget for.
Der er altså en retssikkerhed både i forhold til offeret og i forhold til gerningsmanden i de her sager, og så er der problemstillingen om, hvad det, at der er en forældelsesfrist, betyder i forhold til det, som Venstres ordfører nævnte, nemlig, om der i virkeligheden er en boble, hvor man kan sige, at nu begynder ofrene at melde sig, for de ved godt, at hvis de ikke gør det nu, får de aldrig mulighed for det.
Findes den boble?
Det vil jeg egentlig gerne have belæg for.
Jeg vil gerne vide noget mere om det, men jeg synes, at jeg principielt må sige, at så kan vi ikke acceptere, hvis vi står i en situation, hvor der eksempelvis kan være videobilleder af et overgreb, og hvor vi så alligevel får at vide, at vi ikke kan føre sagen, fordi den er forældet.
Derfor synes jeg, at vi skal have gjort noget ved det.
Jeg vil bare rigtig gerne finde ud af, hvordan det skal skrues sammen, og der tror jeg, at Straffelovrådet med den kompetence og den ekspertise, de har inden for det her område, vil kunne hjælpe os til at gøre det på den rigtige måde.
Peter Skaarup (DF), 2011-05-02:
Jeg takker da for den principielle støtte til forslaget, som jeg fornemmer det fra Socialdemokraterne, men jeg må så indrømme, at jeg ikke forstår det næste, der bliver sagt, fordi hvis man støtter forslaget, hvorfor afviser man det så?
Og hvad er det, der er så vigtigt, at Straffelovrådet skal vurdere det?
Hvis man er overbevist om, at det skal være muligt efter det 28. år at kunne føre en sag om seksuelt misbrug, og det forstår jeg at vi er enige om, hvorfor er det så vigtigt at afvente Straffelovrådet, som jo egentlig bare rent teknisk måske skal diskutere det frem og tilbage, og hvad nu hvis de når frem til, at det er en dårlig idé?
Hvad er det, der skulle få Straffelovrådet til at vende om og sige, at det pludselig er en god idé?
Altså, det, jeg rent ud sagt er bange for, er, at man parkerer sin beslutningskompetence hos Straffelovrådet.
Kim Andersen (V), 2011-05-02:
Vi kan jo prioritere de forskellige argumenter og scenarier forskelligt, og vi kan vægte de forskellige hensyn forskelligt.
Det, som jeg personligt lægger meget vægt på, og som jeg tror vi kan blive enige om, hr. Peter Skaarup og jeg, er, at vi under alle omstændigheder skal sørge for, uanset hvilke argumenter vi vægter mest, at vi har det bedst mulige beslutningsgrundlag.
Det synes jeg at vi skylder lovgivningen, i særdeleshed i et så vanskeligt og ømtåleligt spørgsmål som det, vi her behandler.
Man når det så er sagt, kan det jo godt være, at vi ikke bliver enige og ikke ser ens på det.
Det bekræfter hr. Peter Skaarup mig måske i virkeligheden lidt i med det sidste, han siger, nemlig at det her så er en retssag som alle andre, og at enhver i det her land ved, at man har en risiko for at tabe, når det kommer for en dommer. Ja, der er det nok, vi så bliver lidt uenige, for jeg er ikke sikker på, at jeg betragter det her som en retssag som alle mulige andre.
Jeg tror, at de her retssager typisk er så ondskabsfulde, så komplicerede, at de for den involverede betyder så meget i livet og gør så ondt i sjælen, at de er noget ganske andet, end de fleste andre sager i øvrigt vil være.
Peter Skaarup (DF), 2011-05-02:
Jeg tror ikke, vi bliver helt enige, vil jeg sige til hr. Kim Andersen, for jeg må sige, at jeg ikke deler, at det er et problem, som det kan være, at sagen så ikke bliver vundet.
For det første er det jo sådan, at anklagemyndigheden skal tro på, at der er nogle beviser til stede, før der bliver tale om en sag ved domstolene.
Så allerede på det tidspunkt finder man jo ud af fordele og ulemper ved at prøve en sag, fordi anklagemyndigheden altså i givet fald skal have nogle beviser, hvis der bliver en sag, der tyder på, at man kan vinde.
For det andet er den her slags sager jo ikke anderledes end andre retssager, for der er jo altid en risiko for at tabe.
Der er jo, ligegyldigt hvad vi diskuterer her i Folketinget, ligegyldigt hvad der foregår omkring retssager, altid en risiko for at tabe på grund af sagens stilling, manglende beviser, eller hvad det nu er, der er det springende punkt
, for at det, som mange vil synes er en oplagt sag, ikke bliver vundet.
Sådan er spillets regler, når der føres retssager.
Kim Andersen (V), 2011-05-02:
Jeg synes jo, at hr. Peter Skaarups indlæg viser endnu et element af, hvor mange nuancer der er i den her problemstilling.
Hr. Peter Skaarup nævner, at alene det, at der er en mulighed for at rejse sin sag, derved at der ikke er en forældelsesfrist, for nogle kan medvirke til en helingsproces og dermed være en hjælp videre i livet.
Jeg anerkender, at sådan vil det sikkert kunne føles af nogle.
Modsat tror jeg også, at hr. Peter Skaarup kan følge det, jeg fremdrog, nemlig at det for nogle vil være endnu en krænkelse, hvis man først indleder en sag med alle de traumatiske, psykiske oplevelser, jeg kunne forestille mig, det kunne give, og at man så risikerer, at det ender med et tiltalefrafald, eller at der ikke kan ske domfældelse.
Det må hr. Peter Skaarup også erkende kan være et problem, lige så vel som jeg nævnte problemet med, at en udskydelse af at tage en sag op, samtidig med at en eventuel skyldig går fri, også er et problem.
Vi vil gerne skynde på.
Modsat er det seriøse ting, vi har med at gøre, og jeg tror, at Straffelovrådet gør det så hurtigt, det kan.
Peter Skaarup (DF), 2011-05-02:
Jeg siger tak for de forholdsvis rosende bemærkninger til forslaget minus åbenbart det med, hvornår det skulle træde i kraft.
Jeg synes egentlig ikke, at det ville være helt uoverstigeligt, at det kunne træde i kraft i den her folketingssamling, altså ved at regeringen bliver pålagt at fremsætte et lovforslag.
Det er jo en kendt sag, at fra at man fremsætter sådan et forslag, går der noget tid, inden det kommer på dagsordenen, og der er altså gået en del tid her, og dermed vil regeringen jo være vidende om, at et sådant forslag ligger der.
Dertil kommer så, vil jeg sige til fru Lone Dybkjær, at det jo ikke er noget, som Straffelovrådet lige i går er blevet bedt om at kigge på.
Det er en problemstilling, vi har diskuteret herinde i Folketinget rigtig, rigtig mange gange.
Karen Hækkerup (S), 2011-05-02:
Skal vi så diskutere strafferammer, eller skal vi diskutere det her forslag?
Når vi taler om stalkere, har straffen egentlig ikke det store at sige.
Der er det behandling, der skal til, hvis de her mennesker skal holde op med at forfølge deres ofre.
Jeg synes selvfølgelig godt, at vi kan tage en drøftelse af strafferammen, og hvor høj det er rimeligt at den skal være, men det, der er det vigtige for ofrene, er jo, at den chikane, de er udsat for, holder op.
Og den holder ikke nødvendigvis op, ved at man får en straf.
Der skal altså behandling til.
Når hr. Peter Skaarup spørger, hvad vi egentlig kan gøre, og hvorfor Socialdemokraterne ikke støtter det her forslag,
må jeg sige: Fordi vi allerede har sat det på dagsordenen.
Socialdemokraterne har sammen med SF og oppositionen sørget for, at der i Folketinget har været afholdt en høring, hvor jeg endda også tror at hr. Peter Skaarup selv var til stede, og jeg ved, at hr. Peter Skaarup derfor kender alle partiers holdning her i Folketinget til, hvad vi skal have gjort for at hjælpe de her ofre for stalking.
Det her er en sag, vi har snakket om mange gange, og midt i den her proces, som altså er sat i gang, om, at der skal laves en lovændring, kommer Dansk Folkeparti så med sit eget forslag, og det synes jeg da bare er fjollet, for vi andre er jo allerede i gang.
Peter Skaarup (DF), 2011-05-02:
Jeg synes, at det var lige lovlig hurtigt, at det her forslag blev afvist.
Jeg synes, det var lidt hurtigt.
Det her er også et spørgsmål om, at man har nogle holdninger til, hvad der skal ske, når det udvalgsarbejde er færdigt.
Det er jo fint nok, at der er nogle, der sidder og arbejder med det, men det duer jo ikke, at vi igen deponerer vores holdning til, hvad vi så rent faktisk vil gøre, i det udvalg.
Vi skal se på, at vi altså har en situation, hvor dem, der bliver udsat for det her fænomen, bliver udsat for det på en måde, hvor der skal ske noget meget hurtigt, fra man bliver udsat for det, til nogen griber ind over for det.
Med det vil jeg egentlig spørge fru Karen Hækkerup: Vil Socialdemokraterne være indstillet på at forhøje strafferammerne kraftigt for dem, der udsætter andre mennesker for forfølgelse på helt urimelig vis over meget lang tid?
Karen Hækkerup (S), 2011-05-02:
Problemet med stalking har været kendt i lang tid, og vi har også haft mange drøftelser af det herinde.
Det var egentlig oprindelig SF, der satte det på dagsordenen, og som så senere sammen med os fremsatte et beslutningsforslag, som vi allerede har haft til behandling.
Allerede for lang tid siden besluttede man jo at nedsætte et udvalg, der skulle se på, om der kunne komme en lovændring, og det er det arbejde, der nu er blevet redegjort for.
Så jeg ved ikke, hvorfor Venstre har så travlt med at takke Dansk Folkeparti for nu at sætte den her sag på dagsordenen.
Det må måske skyldes nogle andre dagsordener end lige den her, for det er da lidt fjollet, at vi skal stå og bruge Folketingets tid på noget, der allerede er sat i gang.
Det siger jeg med al den respekt, der er for ofre for stalking.
Det her handler bare om, at Dansk Folkeparti fremsætter et forslag, som allerede er sat i gang, og som vi andre sådan set har arbejdet med ganske længe.
Vi kan selvfølgelig ikke støtte det her forslag, eftersom det, der allerede er sat i gang, er startet.
Kim Andersen (V), 2011-05-02:
Tak for ordet, formand.
Også tak til Dansk Folkeparti for at have fremsat det her forslag, B 125, som det rent teknisk hedder i sproget herinde, om at regeringen hurtigst muligt skal komme med et forslag, som indfører en særskilt bestemmelse i straffeloven, som kriminaliserer stalking.
Det er jo helt uomtvisteligt, at der er mennesker – desværre nok også en del mennesker, og flere end man umiddelbart tror – som i det her land bliver forfulgt af såkaldte stalkere, og for hvem tilværelsen bliver forpestet i voldsom grad af personer, som bevidst, ubevidst eller misforstået forsøger at opretholde en kontakt eller en forbindelse med dem, en kontakt, som de pågældende bestemt ikke ønsker.
Det udvikler sig altså til en besættelse, og for den forfulgte bliver det en gene, som medfører nedsat livskvalitet og mange praktiske besværligheder i dagligdagen.
Der er uomtvisteligt tale om et alvorligt spørgsmål.
Jeg synes også, man må sige, at regeringen og justitsministeren har forholdt sig resolut og seriøst til problemstillingen.
Der har jo løbende været drøftelser om dette fænomen og problem, og senest har der for få uger siden været en grundig drøftelse ovre hos justitsministeren, hvor han har diskuteret med retsordførerne og fået forskellige relevante input til det arbejde, som ministeren jo har igangsat i Strafferetsplejeudvalget.
I Venstre betragter vi dette som en alvorlig problemstilling, og vi tager den meget seriøst.
Vi tror, der skal ske noget på området.
Vi synes ikke, at det, med alt det, der nu i øvrigt er sat i gang, er tiden til her i Tinget at vedtage DF’s beslutningsforslag.
Det vil være rigtigst og sagligst, at vi afventer Strafferetsplejeudvalgets betænkning og så i øvrigt lader ministeriet og Strafferetsplejeudvalget sammen bearbejde de input, som de forskellige retsordførere for partierne for nylig afgav på mødet i Justitsministeriet.
Så er vi indstillet på, at der derudfra skal ske handling, og det er min opfattelse, at det også er ministerens indstilling, og at der allerede lægges an til handling i den kommende Folketingssamling.
Det vil være rigtigst at afvente den procedure, og det er vi indstillet på fra Venstres side.
Peter Skaarup (DF), 2011-05-02:
Det kan man så have sin holdning til.
Men jeg skal meget gerne, og det kan vi måske være fælles om i forbindelse med udvalgsbehandlingen, spørge justitsministeren, som jo er den, der har det daglige ansvar for, hvad der foregår i de råd og nævn, der hører under justitsområdet, om der er et problem med bevillingerne, siden det tager så lang tid.
Vi er i hvert fald enige om, at det tager frygtelig lang tid med ting og sager, når man beder Straffelovrådet og nogle af de andre råd om de her ting.
Men jeg synes ikke, man behøver at være så skeptisk over for, at ting kan ske, uden at Straffelovrådet er inde over.
Jeg synes sagtens, man kan sige: Jamen vi ønsker, at man får mulighed for i en senere alder at kunne anmelde de her ting og at få ført sager ved domstolene, uanset at Straffelovrådet så sidder og skal vurdere det tekniske i det.
Men der er vi bare ikke enige, og sådan er det.
Lone Dybkjær (RV), 2011-05-02:
Det undrer mig ikke, at Dansk Folkeparti ikke vil afvente Straffelovrådets arbejde, deri er der sådan set ikke noget nyt i.
Det er jo det sidste, der er pointen.
Hastigheden afhænger jo altså også af den sekretariatsbistand, der er, og er der nogen, der har ansvar for, hvor stor sekretariatsbistanden er, så er det Dansk Folkeparti, som jo er dem, der for alvor har indflydelse på finansloven – det praler de i hvert fald af i forskellige sammenhænge.
Så man kan sådan set sige, at hvis man havde ønsket, at det her arbejde skulle gå hurtigere, skulle man have bevilget nogle flere penge.
Peter Skaarup (DF), 2011-05-02:
Men jeg må indrømme, at jeg jo ikke rigtig kan tolke det anderledes.
Hvis man ikke er parat til at se allerede nu, at det er uholdbart, når mange mennesker får det problem, når de er fyldt 29 år eller mere, at de ikke kan føre en sag, og er villig til at sige, at det vil man ændre ved allerede nu, men hele tiden siger, at man lige må have Straffelovrådet til at se på det, og at man er meget spændt på, hvad Straffelovrådet siger til det og frem og tilbage, så kan jeg bruge et andet ord end deponere, men så vil man i hvert fald ikke tage stilling til det, før Straffelovrådet er færdig.
Og der er det så bare, at jeg siger, at det, vi vil arbejde for under udvalgsbehandlingen, først og fremmest er at få Straffelovrådet til at arbejde hurtigere.
Altså, vi skal ikke vente et år, som justitsministeren siger, eller knap nok, som der står i svaret fra Folketingets Retsudvalg, vi skal sørge for at handle hurtigt.
Det er det ene.
Lone Dybkjær (RV), 2011-05-02:
Det skal bare være til bemærkningen om, at der er nogle af os, der har deponeret vores holdninger i, hvad Straffelovrådet siger.
Det er der ikke nogen der har sagt.
Der er derimod nogle, der har haft de saglige betragtninger, som jeg føler det er, at når vi har bedt et råd om at komme med nogle betragtninger og eventuelle forslag til ændringer, så afventer vi også, hvad det råd siger.
Det er ikke ensbetydende med, at vi har deponeret vores holdning og kommer med det forslag, som rådet kommer med, men det indebærer, at vi gerne vil høre en argumentation, inden vi fremsætter og inden vi har fastlagt vores endelige holdning til tingene.
Og det er jo noget ganske andet.
Det er jo i modsætning til Dansk Folkepartis generelle indstilling, så det undrer mig ikke, jeg synes bare ikke, man skal pådutte os, at vi har deponeret vores holdning et andet sted.
Lone Dybkjær (RV), 2011-05-02:
Nej, vi synes for så vidt ikke, at det er særlig rart, at der går et stykke tid.
Justitsministeren har givet et svar om, at Straffelovrådet skulle have færdiggjort arbejdet inden udgangen af det her år.
Det er et skriftligt svar på et spørgsmål, har jeg forstået fra spørgeren.
Så man kan altid tage en enkelt sag frem, og hr. Peter Skaarup ved, at det er lige så sagligt eller usagligt, som den slags nu er.
Det er altid slemt for den enkelte, men det behøver ikke at betyde, at det er klogt, at vi laver en generel lovændring uden at have tænkt os om.
Jeg kan nævne adskillige lovgivninger, som jeg ved Dansk Folkeparti har stået fadder til, og som jeg bestemt synes kunne have tålt en lidt længere sagsbehandling, end de har fået.
Det har sikkert ikke ændret sig, for Dansk Folkeparti sidder jo med magten i en lang række sammenhænge og i en lang række situationer – jeg er da meget spændt på, i hvilket omfang vi skal til at have grænsebomme og den slags nu – som gør, at de kan få de mest absurde ting igennem.
Respekt for det, det er dygtig forhandlingsteknik og -taktik.
Der er for en gangs skyld faktisk ikke gået så sindssygt længe, fra forslaget blev fremsat, til det er kommet til behandling, for det er jo faktisk fremsat så sent som den 5. april.
Jeg synes, at det gælder mange forslag, at de kommer senere.
Jeg har i hvert fald nogle gange oplevet, at de er kommet senere til behandling end i det her tilfælde.
Det er så en ting.
Den anden ting er, at jeg faktisk synes, at det er meget fornuftigt, nu da vi har sat Straffelovrådet i gang, at høre dem.
Så kan jeg også høre til dem, der synes, at der går lidt lang tid, men det er så, hvad det er.
Det skal jeg ikke sådan kommentere i detaljer.
Jeg kunne godt have ønsket, at det var noget før, de blev færdige, men når nu det arbejde er sat i gang, synes jeg faktisk også, at man i respekt for det skal afvente at høre, hvad Straffelovrådet mener.
For det er jo ikke en sag, der er så enkel, at man kan sige, at bare man ophæver forældelsesfristen, er alt lykkeligt.
Jeg vil dog gerne lige høre, hvad der bliver sagt fra Straffelovrådets side.
Kim Andersen (V), 2011-05-02:
Selv tak.
Jeg vil give hr. Peter Skaarup mulighed for at svare lidt tydeligere.
Der er jo mulighed for politi og anklagemyndighed for at få oplysninger fra PKU-registeret.
Så jeg vil spørge: Hvor mange afslag er der givet til politi og anklagemyndighed, når der er blevet fremsat anmodninger om at få PKU-oplysninger på baggrund af en retskendelse?
Der blev svaret lidt anderledes udenom, men det er det her, jeg spørger om, og jeg ville så gerne, hvis hr. Peter Skaarup kunne svare på det.