Jesper Petersen (S), 2014-12-17:
Jeg glæder mig her i december sammen med min lille søn, fordi vi hver eneste dag kommer tættere på juleaften, og fordi vi i dag skal debattere og snart vedtage finansloven for næste år.
Og som socialdemokrat er der god grund til at glæde sig over finansloven.
Da regeringen i sensommeren havde fremlagt sit forslag og vi behandlede det her i Folketinget, nævnte jeg historien om den 90-årige Esther Andersen fra København.
I København havde de valgt at bruge pengene fra den ældremilliard, regeringen afsatte sidste år, til en klippekortsordning, hvor man som ældre kan spare hjemmehjælpstid sammen til at gøre eller få gjort noget, man selv vælger.
Og Esther Andersen havde valgt noget, som hun havde elsket, siden hun var barn, nemlig en tur i svømmehallen, hvor den 90-årige dame med egne ord ikke føler sig som en dag over 70.
Når man læser den historie, er der ingen tvivl om, at ældremilliarden og Københavns klippekort giver Esther Andersen noget ekstra livskvalitet, og den endelige finanslov indeholder nu, at denne mulighed med klippekort til valgfri hjemmehjælp, der kan bruges på en gang imellem at få støvsuget en ekstra gang, tage en gåtur eller få tilberedt en livret, ikke længere kun er et københavnsk fænomen, men klippekortet udbredes til hele landet, så den svageste gruppe ældre i alle kommuner kan få glæde af den gode idé.
Det er netop en af grundene til, at jeg har glædet mig til i dag, for vi står med en finanslov, hvor vi endnu en gang kan gøre noget for mennesker, der har fortjent det, og som har brug for en ekstra hånd fra fællesskabet.
Det er ældre mennesker som Esther Andersen, der i en høj alder har brug for det fællesskab, som velfærdssamfundet er, og som nu får lidt bedre mulighed for at sætte dagsordenen i sin egen dagligdag.
Det er den ufaglærte arbejder, der har brug for sin fagforening til at sikre sig en ordentlig løn og bekæmpe den sociale dumping, der måske truer hans job; han får nu en konkret skattelettelse, og diskriminationen mod den reelle fagbevægelse fjernes, fordi fradraget for faglige kontingenter sættes op.
Det er de danskere, som vi jo alle kender nogle af, der bliver ramt af kræft eller kroniske sygdomme, og som sammen med deres familie og venner bliver kastet ud i en meget svær tid; der kan vi nu sætte 5 mia. kr. af til bedre behandling over de næste 4 år.
Det er alle de arbejdsløse danskere, der har brug for, at vi fører en økonomisk politik, der bidrager til at skabe flere job, og også her leverer finansloven.
Og det er borgerne i de byer, hvor det nu bliver muligt at sikre mere blandede beboersammensætninger og skabe en velfungerende by frem for øget opsplitning og flere rigmandsghettoer.
Alt det gør vi, fordi vi mener noget med fællesskabet og det velfærdssamfund, vi i Danmark har sammen, med gratis adgang til god sundhedsbehandling og uddannelse, med ordentlig velfærd for de ældre, hvor vi står sammen om at bekæmpe social dumping, hvor vi står sammen om at skabe nye arbejdspladser, og hvor naboens problemer også er mit problem.
Det velfærdssamfund er en bedre og mere menneskelig løsning på de udfordringer, Danmark møder, end bare at sige, som andre partier her i Folketinget vil: Tænk mere på dig selv.
Debatten i dag og de afstemninger, vi skal have senere, viser jo også forskellen på, om det er Socialdemokraterne, der står i spidsen for at lave en finanslov, eller om det er hr. Lars Løkke Rasmussen.
Det eneste, vi ved om hr. Lars Løkke Rasmussens politik, er, at han vil gennemføre et nulvæksteksperiment med den offentlige sektor.
Det vil i 2020 betyde 20 mia. kr. mindre til den fælles velfærd svarende til 28.000 færre offentligt ansatte end det, som regeringen vil og har råd til med sin økonomiske politik.
Hvor mange af de 28.000 er sygeplejersker?
Hvor mange er social- og sundhedsassistenter?
Hvor mange er politimænd?
Hvor meget mere synes Venstre at danskerne skal betale i brugerbetaling?
Ingen kan få svar på nogen af spørgsmålene, og ingen kan få svar på, hvor og hvornår hammeren skal falde.
Men så kan vi jo arbejde med det selv og kigge på den finanslov, der ligger foran os fra regeringen, og se, hvad der ville være tilbage med nulvækst.
I regeringens finanslov er der bedre kræftbehandling.
Det er der ikke råd til med nulvækst.
Det er der ikke råd til med nulvækst.
Der er klippekort til valgfri hjemmehjælp, som jeg omtalte.
Det ville der ikke være råd til med nulvækst.
Der er mere lighed i sundhed i kraft af et omfattende sundhedsudspil.
Det er der heller ikke råd til med nulvækst.
Der er en stærkere indsats mod social dumping.
Det er heller ikke muligt at gennemføre med nulvækst.
Men det er så også, hvad vi ved om Venstres nulvækst i 2015.
Hvad der skal ske i de følgende år – 2016, 2017, 2018 og 2019 – fortaber sig i tågerne.
Det eneste, vi kan regne med, bekræftede hr. Peter Christensen for et øjeblik siden, er, at de penge, hr. Lars Løkke Rasmussen sparer på fællesskabet, i stedet skal bruges på skattelettelser og gerne til de mest velstillede.
Venstre nægter fortsat at fremlægge en egentlig økonomisk plan, der rækker flere år frem i tiden.
Og selv deres forsøg med et forslag til finanslov for 2015 hænger ikke sammen.
Med de ændringsforslag, som Venstre har stillet til regeringens finanslov, som vi stemmer om i aften, forsøger de at skjule konsekvenserne af nulvækst med forskellige kreative bogføringsteknikker, der skal få det til at se ud, som om man skam har masser af penge til velfærd, samtidig med at man vil dele store beløb ud i skattelettelser og have nulvækst.
Lad mig bare nævne et par eksempler.
Et af Venstres vigtigste finansieringsforslag er at genåbne 98 kommunale og 5 regionale budgetter og skære 1,5 mia. kr. væk – vel at mærke her 14 dage før de samme budgetter skal træde i kraft.
Det er aldrig sket før, og det hænger ikke sammen.
Det er ikke ansvarligt, og det hænger ikke sammen.
Venstre vil finansiere rigtig mange ting med et såkaldt moderne kontanthjælpsloft, og hvad det så egentlig går ud på, kan Venstre ikke redegøre for.
Man tilpasser bare beløbet i regnearket, som man skrider frem, så lidt flere skattelettelser kan passes ind.
Men det hænger ikke sammen.
Og bare for et øjeblik siden er der nu kommet et svar til Finansudvalget, der viser, at uden fremrykning af pensionsbeskatningsindtægterne ville Venstres finanslovsforslag klart bryde med den 3-procentsgrænse for det faktiske underskud, hvilket Venstre selv har advaret så meget imod.
Men den slags fiksfakserier er Venstre altså ude i for at skjule konsekvenserne af deres nulvækstpolitik.
Jeg har læst i dagspressen, at hr. Lars Løkke Rasmussen i hvert fald ikke bruger tid på at drikke øl med hr. Kristian Jensen.
Og så kunne de to måske afsætte nogle timer til at få lavet og fremlagt den konkrete og ærlige plan, som Venstre skylder danskerne.
Eller er sagen bare den, at Venstre simpelt hen ikke vil stå ved konsekvenserne af deres nulvæksteksperiment med danskernes fælles velfærd og ikke før et valg tør tage den reelle diskussion om vejene i dansk politik? I forhold til sine partilederkolleger i Venstre og Konservative og Liberal Alliance sidder pengene til offentlige udgifter helt anderledes løst hos hr. Kristian Thulesen Dahl.
Om det er gratis offentlig transport til ældre, 10 mia. kr. mere til forsvaret eller forhøjelse af førtidspensionen og ældrecheck, så holder Dansk Folkeparti sig ikke tilbage.
Og hr. Kristian Thulesen Dahl er nu heller ikke ligefrem afholdsmand, når det kommer til skattelettelser, så langt fra.
Dansk Folkeparti har foreslået for hele 46 mia. kr. i skattelettelser, fremgik det for nylig af dagbladet BT.
Det eneste, hr. Kristian Thulesen Dahl ikke rutter med, er forslag til, hvor pengene skal komme fra.
Hr. Kristian Thulesen Dahls økonomiske politik har længe været et mysterium, men nu har DR givet mig svaret på, hvor inspirationen til den letsindige omgang med finansieringen af ofte sympatiske, men også meget dyre forslag kommer fra.
Jullerup Færgeby bliver jo genudsendt i år.
Den blev sendt første gang i 1974, og hr. Kristian Thulesen Dahl har uden tvivl set den adskillige gange.
Og i Jullerup Færgeby er der jo faktisk helt utrolig mange ting, man kan få for 1 krone, faktisk flere og flere ting, som serien skrider frem.
Og det har hr. Kristian Thulesen Dahl så simpelt hen omsat til at være Dansk Folkepartis økonomiske politik.
Man hører næsten hr. Kristian Thulesen Dahl gå og nynne på gangene: Et hjem til en forvildet kat, alle mand får lavere skat, og en bro på Kattegat kan du få for en krone.
Man kan bukserne nu også holde for hr. Kristian Thulesen Dahl?
Samtidig med at han siger, at han vil have mere vækst i den offentlige sektor, så peger han på en statsministerkandidat, der vil have nulvækst.
Samtidig med at han giver indtryk af at angre sin egen idé om dagpengereformen af omsorg for de ledige, vil han alligevel støtte, at hr. Lars Løkke Rasmussen og hr. Anders Samuelsen kan være i førersædet, når nye justeringer af dagpengene skal diskuteres efter næste valg.
Det er helt åbenlyst for meget at skræve over politisk, mere end selv de længste ben og den mest solide buksebag kan klare.
Og som i Jullerup Færgeby må jeg sige til hr. Kristian Thulesen Dahl: Kristian, du har revnet dine bukser.
Vi går op i, at folk har et arbejde at stå op til om morgenen, har adgang til gode fælles velfærdsinstitutioner, og at samfundet strækker et ordentligt socialt sikkerhedsnet ud under dem, der har det særlig svært.
Den er slet ikke løsningen på alt, så vi vil arbejde videre.
Vi fortsætter den økonomiske politik, der gør, at der har været uafbrudt fremgang i beskæftigelsen fem kvartaler i træk, og at over 30.000 flere er kommet i arbejde siden sidste sommer, med både store offentlige investeringer, vækstplaner og satsning på uddannelse og opkvalificering af vores arbejdsstyrke.
Aftalerne om finansloven vil gøre en positiv forskel for almindelige mennesker i Danmark og understreger Socialdemokraternes vilje til at styrke vores solidariske velfærdssamfund.
Så jeg glæder mig til juleaften med familien og til, at vi vedtager fællesskabets finanslov.