runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jacob Jensen (V), 2012-01-31:
Men så er vi jo ude i symbolpolitik som det, regeringen her fører, for hvis det er sådan, at man fra regeringens side – og det kan jeg så forstå – ikke vil bruge det redskab, så kan man jo bare lade være.
Altså, det gør jo ikke nogen forskel, om redskabet ligger i værktøjskassen, hvis man ikke agter at tage det op.
Så jeg kan ikke forstå, hvorfor hr. Simon Kollerup og Socialdemokratiet er så bange for at have det redskab liggende.
Hvis man allerede på forhånd har sagt, at det vil man ikke bruge, så skader det jo ingenting.
Derfor må jeg jo konstatere, at det, som vi er ude i her fra regeringens side, inklusive Socialdemokraterne, er ren symbolpolitik.
Og ren ideologisk blokering, må det jo forstås at være, når man siger, at man ikke vil have det redskab op af værktøjskassen, nej, man vil faktisk smide det helt ud af værktøjskassen.
Man kunne bare sige: Vi agter ikke at bruge den bemyndigelse, det er rent frivilligt for den siddende minister.
Simon Kollerup (S), 2012-01-31:
Jeg mener lidt, som jeg forsøgte at berøre det også i mit spørgsmål til ordføreren selv for kort tid siden, at der ligger en vældig væsentlig sondring i det her forslag, der handler om muligheden for at udbyde, og så kommunernes eget selvstyre.
Jeg mener, at det er en væsentlig og latent trussel for kommunernes selvstyre, når der ligger muligheden for, at en minister kan gribe ind med tvang og dermed altså tvinge kommunerne mod deres eget ønske, må man så forstå, til at konkurrenceudsætte.
Jacob Jensen (V), 2012-01-31:
Nu er det styringsredskab, som regeringen her ønsker at fjerne, jo en mulighed for ministeren, så hvis man virkelig er så inderlig imod at bruge et styringsredskab i den situation, det måtte være aktuelt, altså netop hvor kommuner og regioner ikke lever op til det, som man aftaler er målsætning for øget konkurrenceudsættelse, så kan ministeren jo sådan set bare lade være med at bruge redskabet.
Det er jo op til ministeren selv, så hvorfor er det, at hr. Simon Kollerup er så bange for, at det redskab skal ligge i værktøjskassen, hvis ministeren alligevel ikke agter at bruge det?
Morten Marinus (DF), 2012-01-31:
Vi er altså i en situation, hvor man ude i kommunerne skal vende hver en krone.
Jeg synes, det er en rigtig god idé, at man har, som det tidligere blev nævnt, det værktøj i værktøjskassen, at ministeren kan skride ind over for kommunerne, hvis ikke de når de målsætninger, som de altså har aftalt.
Så jeg bryder mig ikke om det der ord tvang, som også blevet sagt flere gange i dag; der er altså indgået en aftale om, at man vil nå de her målsætninger.
Jeg synes stadig væk, at vi skal prise os lykkelige over det kommunale selvstyre, men det ændrer altså ikke ved, at vi står i en situation, hvor man er nødt til at prøve at konkurrenceudsætte forskellige opgaver for at finde den rigtige pris.
Simon Kollerup (S), 2012-01-31:
Jeg mener, at det ligger som en latent trussel over for det kommunale og regionale selvstyre.
Derfor skal vi prøve at finde nogle andre redskaber at putte i værktøjskassen.
Vi skal prøve at finde nogle andre veje til, hvordan vi kan nå det mål, som både regeringen og – forstod jeg også – ordførerens parti er enige om, nemlig at vi kan øge konkurrenceudsættelsen i kommunerne.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-01-31:
Det har været den her regerings og vores støttepartis erklærede målsætning fra starten og også under valgkampen at gøre op med det regeltyranni og bureaukrati og den detailregulering, som vi mener at den tidligere regering har udøvet.
Det her er et rigtig godt skridt på vejen.
Regeringens lovforslag vil hermed afskaffe kommuners og regioners pligt til konkurrenceudsættelse og vil fjerne ministerens magt til at fastsætte specifikke regler.
Så er der blevet spurgt her i dag: Hvorfor vil man fjerne noget magt fra ministeren?
Jamen bare det at spørge på den måde synes jeg jo illustrerer det meget godt.
Jeg synes, det er forfriskende, at vi har fået en regering med en minister, der siger: Jeg ønsker ikke at have den her magt til at kunne blande mig i kommunernes selvstyre og råderet, altså hvordan man bedst vil forvalte de midler og løse de opgaver, man skal løse for kommunens borgere, regionens borgere.
Det er således SF's og regeringens overbevisning at man ved ophævelsen af den tidligere lov sikrer, at den enkelte kommune og region vælger den mest hensigtsmæssige løsning.
Regeringen og SF vil fortsat arbejde videre med at styrke samarbejdet mellem det offentlige og det private, og lovforslaget skal ses som et skridt på vejen.
Som jeg sagde til en tidligere taler heroppe, mener jeg, at den tidligere lov var udtryk for en mistillid til, at kommunerne selv kan styre deres økonomi, og at de kan gøre det bedst for borgerne.
Hvis vi ikke tror på, at de kan det, kan vi lige så godt lukke og slukke for det kommunale selvstyre.
Så jeg synes, det her er en meget central ting.
Der er jo en grundlæggende mistillid til, at kommunerne rent faktisk vil gøre det bedst og billigst, og vi er netop, som det er blevet sagt flere gange, i en økonomisk krise, specielt kommunerne, der skal vende hver en krone, de klatter ikke med pengene.
Men det her er altså udtryk for mistillid, at DF og ordføreren ikke vil være med til at støtte et forslag, der viser tillid til kommunerne.
Liv Holm Andersen (RV), 2012-01-31:
Så vil jeg prøve at gentage mig selv: Jeg synes, det gavner en strategi om dialog, om tillid og om fornuftige aftaler, hvor begge sider bidrager med en klar signalering af, at man netop vil satse på dialogen og på de frivillige aftaler.
Ja, nu kan jeg ikke huske, om det var hr. Jacob Jensen, der spurgte, eller om det var andre talere, der spurgte, om det her egentlig ikke bare er tom symbolpolitik.
Hvis man anser det som sådan, må tillid jo være symbolpolitik, på samme måde som mistillid er det.
Så hvis det er symbolpolitik, er det et klart signal om, at vi altså har tillid til kommunerne og derfor tror på, at vi kan indgå de her aftaler, uden at vi behøver at have et redskab til netop at kunne straffe kommunerne, så de går imod deres egne ønsker på et område, hvor vi mener at de ved bedst.
Jacob Jensen (V), 2012-01-31:
Jeg har forstået, at Det Radikale Venstre ikke ønsker at bruge det her værktøj i redskabskassen, og det er fint nok.
Det må man jo så melde ud.
Men hvad er det, der er det farlige ved at have sådan et værktøj liggende i redskabskassen, når man nu selv siger, at man ikke ønsker at bruge det?
Det er jo en mulighed, ministeren har; det er jo ikke noget, ministeren skal gøre – og i øvrigt er det jo kun i det tilfælde, hvor man ikke fra kommuners og regioners side lever op til den aftale, som blev indgået om en fast målsætning om konkurrenceudsættelse.
Hvad er det, der er så forfærdeligt ved at have et redskab?
Man kan jo bare lade være med at bruge det.
Liv Holm Andersen (RV), 2012-01-31:
Det kommunale og regionale selvstyre og lokalt demokrati bygger på tillid til to af vores andre tre politiske og administrative niveauer.
Den tillid har muligvis ikke været i højsædet de seneste 10 år, hvilket jo også bliver tydeligt med en opposition, som helt seriøst mener, at spørgsmål om saftevand eller ikke saftevand på plejehjem er noget, som vores ministre skal gøre noget ved.
Det er for Det Radikale Venstre en lidt forskruet idé om selvstyre, hvor man nærmest springer et helt politisk og administrativt led over.
Det Radikale Venstre mener helt klart, at konkurrenceudsættelse og offentlig-privat samarbejde af enhver art er vigtige elementer i en fortsat udvikling og en fortsat effektivisering af den offentlige sektor.
Vi tror også på, som det også er blevet sagt af samtlige talere indtil nu, at der er et stort potentiale på det her område.
Derfor er det også glædeligt, at udviklingen faktisk går den rigtige vej.
Samtidig har Det Radikale Venstre tillid.
Vi har tillid til vores kommunale og regionale politikere, og vi tror på, at de bekymrer sig både om deres politiske resultater og deres økonomiske budgetter.
Vi tror faktisk på, at de gerne vil udføre deres opgaver bedst og billigst.
Vi tror på, at det er vores folk ude lokalt, hvor virkelighederne, som det jo også er blevet sagt før, er forskellige, hvilket måske også kunne have noget at sige om, hvorfor udbudstallene netop også er forskellige, som er bedst til at vurdere, hvordan man når de mål, man sætter sig.
Vi er os i hvert fald smertelig bevidst om, at det kan vi ikke gøre her fra Christiansborg, når vi vælger at have 98 kommuner
Derfor ønsker Det Radikale Venstre, at det altid skal være op til den enkelte kommune og den enkelte region og deres respektive folkevalgte at vurdere, om konkurrenceudsættelse af en bestemt opgave er hensigtsmæssig.
Derfor byder Det Radikale Venstre også det her lovforslag velkommen, hvor regeringen fortsat vil arbejde for mere offentlig-privat samarbejde, innovation, udvikling og effektivisering af den offentlige sektor netop gennem konkurrenceudsættelse i kommunerne og i regionerne, hvor det her sker i aftaler med KL og med Danske Regioner, men hvor den udsættelsespligt, som kommunerne og regionerne kan pålægges som en sanktionsmulighed, fjernes.
Det Radikale Venstre kan således med afsæt i netop selvstyret, tilliden samt en forvisning om, at vores regering vil forsøge at skabe fornuftige aftaler med vores politiske og administrative led, også omkring konkurrenceudsættelse, bakke det her lovforslag op.
Tak for ordet.
Morten Marinus (DF), 2012-01-31:
Som jeg tidligere sagde: Hvis ikke man har den her aftale, er det ikke sikkert, at kommunerne altid vil konkurrenceudsætte.
Så kan det være, at man siger, at vi tror, at vores egne gør det billigst og bedst i dag.
Men ved at konkurrenceudsætte viser det sig faktisk, at kommunen selv kan gøre det billigere, fordi man sender bud ned i systemet til ledere og mellemledere om, at nu kommer I altså ud for en konkurrenceudsættelse her, og så finder man faktisk ud af, hvordan man kan gøre det på nye måder, som gør, at man faktisk kan få leveret det samme produkt til en billigere pris.
Jammerbugt Kommune er jo faktisk en af de kommuner, hvis ikke dén kommune, der har det højeste procenttal af de her konkurrenceudsættelser, og det er altså ikke altid, at der kommer noget dårligt ud af det, selv om Jammerbugt Kommune ligger rigtig højt på det område.
Jeg kan da kun opfordre til, også når den her ændring bliver gennemført af et nyt rødt flertal, at kommunerne selvfølgelig fortsat konkurrenceudsætter, for det er altså en sund mekanisme.
Jacob Jensen (V), 2012-01-31:
Lad mig så spørge på en anden måde: Hvad gavner forslaget her i forhold til den dagsorden, som man ønsker at forfølge, altså det, at man ikke vil gå ind og bruge det her redskab?
Hvad gavner det så?
Hvilken forskel gør det, at man nu fjerner et redskab, som man i forvejen har sagt man ikke ønsker at bruge?
Lars Dohn (EL), 2012-01-31:
Nu er det jo en kendt sag, at Dansk Folkeparti gør meget ud af at fremstille sig selv som de svages beskytter – især på ældrepolitikkens område har vi set partiet føre sig frem.
Derfor vil jeg spørge, om man foretrækker, at det er bureaukrater, der skal sidde og beregne og klargøre tingene, eller om det skal være de varme hænder i ældreplejen, der skal prioriteres.
Simon Kollerup (S), 2012-01-31:
Det var jo nogle rigtig dejlige ord at få med på vejen også fra Dansk Folkeparti.
Jeg synes, at jeg kan huske fra tidligere, når man hørte partiet tale om det kommunale selvstyre, at man har hørt nogle andre toner.
Men det var dejligt at få på plads.
Jeg synes også, at det fortjener ros, at der er tiltro.
Morten Marinus (DF), 2012-01-31:
Jamen så skal jeg fortælle ordføreren, fru Lisbeth Bech Poulsen, en historie fra den virkelige verden ude i kommunerne.
Der er vi i den kommune, jeg selv kommer fra, nemlig Jammerbugt Kommune, udsat for, at når man konkurrenceudsætter, får man faktisk også lavere priser inden for de kommunale selskaber; så derfor er det her slet ikke så dårlig en idé.
Det kan virke underligt, at nogle af de her kommunale selskaber hidtil har skullet have en højere pris, end de så kan fremtrylle, når man konkurrenceudsætter dem, men jeg synes det er rigtig, rigtig sundt, så derfor går vi også ind for det her.
Det er altså ikke altid, at det er de private, der er billigst; det er også somme tider kommunerne, og det er også ret tit, at de faktisk gør det billigere, end de hidtil har gjort det.
Lars Dohn (EL), 2012-01-31:
Det, man ser, er jo meget tit, at det bliver en dumpingøvelse.
Hvis vi f.eks. går over i et andet felt – den grønne afdeling – så ser vi, at der kommer et privat firma ind, hvor medarbejderne så skal sidde og holde frokostpause i en varevogn, ikke også?
Det skal så sammenlignes med, at kommuner – normalt, i hvert fald – tilstræber at overholde arbejdsmiljølovgivning og velfærdsbestemmelser.
Vi ved jo også, at det meget tit er på et unfair grundlag, den konkurrence kører.
Nu nævner ordføreren, at kommunerne af og til vinder en udlicitering.
I min kommune betød det, at den kommunale rengøringsafdeling vandt opgaven, men så røg medarbejdernes kaffepause.
Så opgaveudsættelse medfører som regel forringelse af arbejdsforholdene.
Morten Marinus (DF), 2012-01-31:
Det er da klart, at vi prioriterer ældreområdet, og vi har jo også tidligere sagt, at det netop var et af de områder, som vi måske syntes, at det offentlige var bedst til at varetage.
Og det er da klart, at det er de varme hænder, vi prioriterer her, men der er altså andre områder end lige det her område, hvor der kan være fordele ved at konkurrenceudsætte og få den rigtige pris – om det så er de private, der er bedst til det, eller om det er de kommunale.
Det gælder som sagt om at løse opgaverne rigtigt og til den rigtige pris; det er ikke kun det ene, det kommer an på.
Når man laver sådan en konkurrenceudsættelse, skal tilbuddene selvfølgelig være sammenlignelige, og det vil da sige, at både private og kommunerne eller det offentlige – det kan jo også være regionerne – selvfølgelig skal overholde f.eks. arbejdsmiljølovgivning og alle mulige andre lovgivninger, så det jo altså er en pris, man får ind på samme produkt.
Når man kommer i den situation, som ordføreren for Enhedslisten her kommer ind på, så er det jo nok også op til kommunernes selvstyre at vurdere, om det faktisk er det, man har bedt om, som man rent faktisk får en billigere pris på.
Det er ikke altid sikkert, og derfor kan man så holde det i eget hus.
Simon Kollerup (S), 2012-01-31:
Nu har vi jo talt et stykke tid om – i hvert fald i den her debat – at landet er i krise, og det mærker man også ude i kommunerne og regionerne og også i Jammerbugt Kommune, hvor ordføreren selv kommer fra.
Med den baggrund kunne jeg da godt have lyst til at spørge ordføreren, om ordføreren tror på, at kommunerne, og regionerne for den sags skyld, er i stand til selv at vælge, hvornår det er klogest at sende noget ud i konkurrenceudsættelse og på baggrund heraf selv vælge, hvornår det så er klogest, eller hvornår man får den billigste pris, hvad enten det er en privat udbyder eller, som ordføreren så selv har oplevet et eksempel med, en offentlig udbyder.
Har ordføreren tiltro til kommunernes evne til at træffe den beslutning?
Morten Marinus (DF), 2012-01-31:
Det har jeg stor tiltro til, men det ændrer ikke ved, som der tidligere er nævnt her i debatten fra Venstres ordfører, at jeg også synes, at det er vigtigt, at det værktøj ligger i værktøjskassen, nemlig, at ministeren rent faktisk kan gå ind, hvis ikke kommunerne overholder den aftale, som hidtil har været.
Jeg har stor tillid til, at man i langt de fleste kommuner faktisk godt kan finde ud af det, men man må jo også se i øjnene, at hvis ikke det sker, er det rart at have det værktøj i værktøjskassen.
Hans Andersen (V), 2012-02-01:
Når ministeren i uge 3 i 2012 udtaler til Danske Handicaporganisationer, at det er vigtigt at sikre de handicappede en større tryghed i forhold til at blive hentet på det rette tidspunkt, hvilke tiltag på transportområdet vil ministeren så igangsætte for at sikre, at handicappede opnår en større tryghed i forhold til deres transport?
Tak for oplysningerne.
Jeg synes, at det lyder rigtig godt, men det, jeg sådan set er optaget af, er jo at sige, hvornår er det så, at de regionale trafikselskaber vil få løst det her problem, fordi det jo er helt tydeligt, at der er mennesker, der i dag i forbindelse med et arrangement i en sportshal, hvor resten af selskabet er gået hjem, så ikke kan få fat i chaufføren eller i trafikselskabet.
Så hvornår er det, at de her regionale trafikselskaber vil få løst det her problem, for jeg synes det er væsentligt?
Henrik Dam Kristensen (S), 2012-02-01:
Det er korrekt, at jeg for nylig har haft et møde med Danske Handicaporganisationer, og der rejste de et spørgsmål, som jeg synes var meget relevant, nemlig om, hvad man gør, hvis man som stærkt handicappet bliver glemt, på den måde at forstå at der ikke kommer nogen og afhenter en ved det arrangement, som man har sagt ja til og man har deltaget i.
Det påvirker mig, fordi jeg faktisk selv har haft en oplevelse for ikke så forfærdelig lang tid siden, hvor det rent faktisk skete.
Det var så heldigt i det selskab, at der var nogle, der vidste, hvordan man kom i kontakt, og den situation blev selvfølgelig klaret.
Derfor kan jeg faktisk levende forestille mig, hvad det var, Danske Handicaporganisationer rejste på det møde.
Jeg var så så heldig, at jeg planlagt ganske kort tid efter havde et møde med de regionale trafikselskaber, og der viste det sig til min store glæde, at der rent faktisk er telefonnumre, man kan komme i kontakt med, og at trafikselskaberne faktisk var meget optaget af, hvordan man kunne udbrede kendskabet til det blandt de handicappede og blandt deres medhjælpere.
Så jeg vil sige, at jeg sådan set synes, at vi har en sag her, hvor vi skal hjælpe hinanden med at sige, at der rent faktisk er nogle muligheder for, hvis det uheldige skulle ske, at man bliver glemt at blive afhentet ved et arrangement, som man har deltaget i.
Jeg er faktisk meget glad for, at trafikselskaberne gav håndslag på, at vi må hjælpe hinanden med det.
Jeg har efterfølgende også skrevet til Danske Handicaporganisationer, og det synes jeg også at de skal være behjælpelig med, fordi spørgeren har fuldstændig ret i, det ikke er en rar situation at være i som handicappet at blive glemt og efterladt på den måde.
Hans Andersen (V), 2012-02-01:
Tak for det.
Når ministeren i uge 3 i 2012 udtaler til Danske Handicaporganisationer, at det er vigtigt at sikre de handicappede en større tryghed i forhold til at blive hentet på det rette tidspunkt, hvilke tiltag på transportområdet vil ministeren så igangsætte for at sikre, at handicappede opnår en større tryghed i forhold til deres transport?
Henrik Dam Kristensen (S), 2012-02-01:
Det, som Danske Handicaporganisationer efterlyser, var et telefonnummer, man kunne ringe til, og som jeg har forstået det, er der faktisk telefonnumre ved trafikselskaberne, som man kan ringe til, der så sørger for at få afhjulpet den situation.
Så jeg tror mere, at det er en kommunikationsopgave, vi står over for, altså, at det ikke er noget med at opfinde et eller andet.
Som jeg forstår, er det faktisk til stede, og derfor må jeg sige, at vi har en fælles opgave, måske også både spørgeren og jeg, i at få udbredt, at der faktisk er løsning på det her problem.
Jeg ved ikke helt præcist, hvordan det kan gøres, men det, jeg synes er det interessante her, er, som jeg har forstået det, at der er et telefonnummer, man rent faktisk kan ringe til, men man skal selvfølgelig kende dette telefonnummer.
Man bruger jo de tal, som man synes passer en bedst.
Det var måske lidt overraskende, synes jeg, og positivt overraskende vil jeg gerne sige.
Så det viser jo, at der måske er et mere differentieret syn på det, end spørgeren her har givet udtryk for.
Jan E. Jørgensen (V), 2012-02-01:
Lad os folde det lidt ud, og lad os bevæge os længere væk end fagbevægelsen, for jeg er da enig i, at der er mange mennesker, der ikke er medlem af en fagforening.
MEGAFON har lige lavet en meningsmålingsundersøgelse for TV 2 og Politiken, som viser, at 50 pct. af befolkningen er imod betalingsringen, og at 37 pct. siger, at de er for.
Det er ret markante tal, og det må altså også indbefatte en hel del socialdemokrater, for godt nok har vi gode meningsmålinger for tiden, men så gode er de trods alt ikke.
Selv blandt rigtig mange af Socialdemokraternes vælgere er der massiv modstand mod den her betalingsring.
I de timer, som regeringen angiver man kan spare ved at indføre betalingsringen, har man jo ikke modregnet de ekstra timer, som det kan medføre for de mennesker, som så føler sig presset over i den kollektive trafik; det kan medføre, at de får en daglig transporttid på det dobbelte.
Men de har simpelt hen ikke råd til at passe deres arbejde, hvis de skal køre i bil.
Hvorfor bekymrer man sig ikke for de lavtlønsdanskere som f.eks. den butiksansatte, der ikke har råd til fortsat at bruge sin bil for at komme på arbejde og bliver tvunget over i den kollektive transport og dermed får forlænget sin transporttid?
Henrik Dam Kristensen (S), 2012-02-01:
Jeg synes faktisk, at hvis man kan spare 15.600 timer hver dag ved at mindske trængsel, så er det faktisk et ret godt svar.
Vi har den udvikling, at der flytter ganske mange til København hver eneste måned.
Vi har den udvikling, at ganske mange arbejdspladser er i København, og flere vil formodentlig komme til i de kommende år.
Jeg tror ikke, at der er nogen, der synes, at der er en ideel situation i forhold til at transportere sig på kryds og tværs i regionen her.
Jeg synes faktisk, at der er masser, der indikerer, at der er nogle problemer.
De er sådan set bare imod det, de har set, men alternativer er der ikke kommet.
Der synes jeg faktisk, det er lidt vigtigt, at man har en regering, som siger: Der er et ganske alvorligt problem nu, og hvis vi ikke gør noget bare på den lidt kortere bane, så bliver det problem, vi kender i dag, endnu værre.
Jeg synes simpelt hen ikke, det er rimeligt bare at læne sig tilbage og sige, at det har man ikke nogen bud på hvad der skal gøres ved, ligesom partiet Venstre rent faktisk gør det.
Jan E. Jørgensen (V), 2012-02-01:
Jeg forstår, at regeringen gør det her for at gøre noget godt – så langt, så godt – og at man gør det her for bl.a. at sikre, at den butiksansatte, som er organiseret i HK Hovedstaden, kan komme hurtigere på arbejde.
Men den butiksansatte siger så via sit fagforbund: De par minutter, som jeg ville kunne spare i min bil – det viser Vejdirektoratets egne undersøgelser – er altså ikke noget, som kan opveje, at jeg skal betale 11.000 kr. efter skat for at passe mit arbejde, så nej tak, kære regering, det var flinkt af jer at tænke på os, men vi vil altså hellere bruge de der 2-3 minutter mere i bilen og så til gengæld spare de 11.000 kr.
Når nu budskabet fra fagbevægelsen er, at dem, man siger at man gerne vil gøre noget for, rent faktisk helst er fri og takker nej tak til gaven, hvorfor trækker man det så ikke tilbage?
Hvorfor lytter man ikke til de her mennesker?
Hvorfor siger man ikke: Jamen det skal kunne betale sig at arbejde, og vi kan godt se, at det her vil være en særskat på arbejde, når vi ikke på forhånd har etableret de alternative systemer, som gør, at man kan komme på arbejde uden spildtid, altså kollektiv trafik?
Hvorfor lytter man ikke til dem, man foregiver at ville hjælpe?