runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-02-09:
Jeg bliver nødt til lige at korrigere ministerens titel.
Ministerens forgænger var sundheds- og forebyggelsesminister; ministeren er indenrigs- og sundhedsminister.
Det kan jeg huske at jeg overvejede meget nøje, da ministeren trådte til, nemlig at forebyggelsen var taget væk fra titlen.
Det håber jeg bestemt ikke den er i forhold til initiativerne.
Set i forhold til, at det er kommunerne, der bærer ansvaret – ja, det drøftede vi også i det foregående spørgsmål – så sagde ministeren, at kommunerne skal gøre brug af alle de redskaber, der er; det er et kommunalt ansvar; de skal se muligheder.
Ministeren nævnte også det med cykelstier.
Det er et rigtig godt eksempel, og det er også et godt eksempel til mit formål, for 1 kilometer cykelsti koster ca. 1 mio. kr. – ca. 1 mio. kr.
Hvor meget sundhed får man for 1 mio. kr.?
Ja, man får noget sundhed, men hvis kommunen ikke har den million kroner at putte i det, får man ingen sundhed.
Det er det, der egentlig får mig til at sige: Hvad er det, ministeren vil gøre?
Hvor ambitiøs er regeringen på det her område, når vi nu her i dag kan være enige om, at vi har en stor udfordring?
Vi vedkender os, at problemet er der.
Jeg har taget par dokumenter med: Regeringens sundhedspakke fra 2009, hvor regeringen fremlagde en hel masse ting, den ville gøre.
Den ville bl.a. tilbyde børn og unge 1 times motion eller bevægelse dagligt.
Vi har regeringens nedsatte Forebyggelseskommission.
Dens digre værk siger, at det er det allerbedste at gøre, altså at sørge for at sikre og planlægge, at børn får 1 times motion og bevægelse dagligt.
Breddeidrætskommissionen sagde nøjagtig det samme, da den barslede.
Men hvad er det, der er sket på det her område?
Jeg kan blot sige, at flere og flere børn og unge bliver overvægtige, og min holdning er – uden at tale om ansvar – at ingen børn selv vælger selv blive overvægtige.
Derfor mener jeg, at vi naturligvis har et forældreansvar og et samfundsansvar.
Her i Folketingssalen skal vi bære samfundsansvaret, og derfor spørger jeg ministeren: Hvad gør regeringen?
Bertel Haarder (V), 2011-02-09:
Så sent som i mandags cyklede jeg i tyrkisk tv.
Der var kommet et tv-hold til cyklernes hovedstad, nemlig København, og de beundrede vores utallige cykelstier.
Der er jo næsten ikke en gade, uden at der er en særlig bane for cykler.
Det var de meget imponeret over, og også over, at så stor en del af danskerne inklusive ministre cykler så flittigt.
Så vi har ikke noget at være flove over, når det gælder cykelstier og cykler i Danmark.
Vi har tværtimod noget at være stolte over.
Dette med 1 times motion dagligt er regeringens mål, og det kan realiseres.
Det er ikke bare et spørgsmål om idrætstimer, det er også et spørgsmål om at få børnene ud af bussen og op på cyklen.
Det er et spørgsmål om at få anlagt endnu flere cykelstier – det er jeg helt enig i.
Det er et spørgsmål om at bruge bevægelse i timerne, sådan som man gør på skoler, jeg har besøgt i min egenskab af undervisningsminister, hvor børnene får rørt sig rigtig meget.
Der er en masse, man kan gøre, og vi gør alt, hvad vi kan, for at skubbe til det.
Tænk på Chris MacDonalds personlige kampagne, først på et gymnasium på Frederiksberg og derefter i hele landet.
Til sidst vil jeg understrege: Jeg er minister for forebyggelse.
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-02-09:
Det er godt at få det frem, når det ikke fremgår af ens titel og står på ens visitkort.
Jeg bed mærke i, at ministeren, da han var undervisningsminister, også talte for at fremme motionen i skole og fritid.
Jeg må blot sige: Der er gået rigtig mange år.
Der er gået rigtig, rigtig mange år, hvor det stadig væk ikke er det, der er normalen – det er ikke indbygget.
Derfor vil jeg sige, at ministre jo har det med at sige ting, men ministre skal også holdes fast på deres ansvar for så også at få tingene gennemført.
For jeg må sige til ministeren, at det her jo lidt er et signal: Bliver det taget alvorligt nok, at flere og flere børn og unge bliver overvægtige og tager kiloene med ind i voksenlivet?
Der må jeg blot sige: Nej, jeg synes ikke, det virker, som om regeringens ambitionsniveau er højt nok.
Er det et spørgsmål om, at regeringen ikke i forhandlingerne med kommunerne sørger for, at de får de rigtige incitamenter, får pengene til det?
Jeg har selv siddet i en kommune, og jeg ved, hvor svært det er at få økonomien til at hænge sammen.
Det er rigtig svært at lægge det lange perspektiv, altså det der med at sige: Hvad høster vi om 10 eller 15 år, hvis vi laver investeringen i dag?
Vil ministeren ved næste års finanslov – hvis ministeren ellers har ret til at bestemme over den – kæmpe for, at der sker noget?
Bertel Haarder (V), 2011-02-09:
Ja, så vidt det overhovedet er muligt med de redskaber, vi har.
Det er et kommunalt ansvar at forebygge og fremme danskernes sundhed, og i forhold til børn og unge har kommunerne jo altså en opgave, de skal løse.
Der er for mange børn og unge, som bliver overvægtige.
Det gælder ikke bare i Danmark, men det bliver det ikke bedre af.
Kommunerne har muligheder for at løfte opgaven – de kan gøre en forskel.
Det handler om at få daginstitutionsområdet, folkeskolen, de kulturelle tilbud, planlægningen af de fysiske rammer, herunder cykelstier, legepladser, løberuter og den kommunale sundhedstjeneste til at arbejde sammen frem mod de fælles mål.
Det, som der er brug for, er kommunalbestyrelser, der ser mulighederne i at tænke langsigtet, og som er parate til at gå foran og sætte eksempler til efterfølgelse.
Rundtom i landet arbejder kommunerne hårdt for – og meget engageret for – at få deres forebyggelsesstrategier ført ud i livet.
Men man skal hele tiden spørge: Bliver det grebet rigtigt an?
Er der nogle, der har større succes end andre?
Og hvis jeg som forebyggelsesminister kan bidrage til at udbrede kendskab til gode eksempler på dette felt som på andre, gør jeg det meget gerne.
Karen Ellemann (V), 2011-02-09:
Jeg må altså igen holde fast i, at jeg ikke skal agere sagsbehandler i Folketingssalen i en enkelt sag, som hører hjemme på kommunekontoret i Silkeborg Kommune.
Jeg har gjort det ganske klart, at det er Silkeborg Kommune, som er vandløbsmyndighed her; det er dem, der skal løse den opgave.
Vi kan godt gå ind i en lang diskussion af, hvis en kommune overvejer at fravige beskyttelsen af et habitatområde.
Så skal kommunen indhente en vejledende udtalelse hos Naturstyrelsen, og jeg har forstået, at der skal foreligge en række betingelser for, at kommunen overhovedet kan fravige beskyttelsen og dermed for, at Naturstyrelsen skal komme med en udtalelse.
Der skal f.eks. foreligge afgørende hensyn til nationale samfundsinteresser, hvis myndighederne vil fravige beskyttelsen, og der må ikke være alternativer.
Men som sagt er jeg ikke kommunal sagsbehandler i det her tilfælde, og jeg kender ikke sagen i detaljer.
Men jeg har forstået, at kommunen selv er kommet med oplysninger, som klart viser, at betingelserne ikke er til stede i den her sag, hvilket Naturstyrelsen – på det tidspunkt By- og Landskabsstyrelsen – jo også har meddelt kommunen for snart 4 måneder siden.
Thomas Jensen (S), 2011-02-09:
Nu er det sådan, at ministeren siger, at det her er en enkeltsag.
Det er det jo rent faktisk ikke.
Vi har nogle lokale og nationale regler på området om vandregulativet, og så har vi EU-lovgivningen.
Svaret på spørgsmål 17 fra den 11. november 2009 understreger jo netop, at der er et habitatdirektiv, og der er noget med nogle dispensationer, der skal gives, hvis man skal gå ind og gøre noget.
Det er faktisk et ret indviklet sammenstød, der sker mellem dansk lovgivning og EU-lovgivning.
Derfor har det ikke noget at gøre med at lege sagsbehandlere.
Det handler rent faktisk om, om vi har en regering og en miljøminister, som vil gå ind i den her konkrete sag og se på, hvordan vi kan få løst dette problem, sådan at borgerne langs Gudenåen også ved, at de i fremtiden har rådighed over hele deres grund, og at den ikke er oversvømmet.
Derfor vil jeg for sidste gang stille mit spørgsmål.
Ville det ikke være formålstjenstligt for de her beboere langs Gudenåen, hvis miljøministeren kunne gå ind og sige: Ja, der er altså noget her ved EU-lovgivningen, der desværre forhindrer os i, at vi kan løse det her problem, men skal vi nu ikke give en dispensation til f.eks. Silkeborg Kommune, så de kan skære grøde og vi kan få vandstanden ned og vandet ud af haverne?
Karen Ellemann (V), 2011-02-09:
Ja, jeg må sige, at det er en helt forkert logik at følge.
Der er det bare, jeg ganske nøgternt konstaterer, at vandløbsmyndigheden her er kommunen.
Det er den efter vandløbsloven.
Her kan man så stå i Silkeborg i vand til knæene.
Jeg har selv bekræftet, at jeg sådan set har stået der, så jeg kan godt finde Silkeborg på verdenskortet, og jeg har stået der i vand til knæene.
Derfor må man jo konstatere, at der her altså er en kommune, som måske ikke lige løser den opgave, der rent faktisk følger af vandløbsloven.
Så har vi en diskussion om vandplanerne helt generelt, hvor jeg også redegør for, hvad der ligger i vandplanerne, når vi går ind og laver ændret vandløbsvedligeholdelse på en lang række vandløb rundtomkring i Danmark.
Der har vi altså nu nogle vandplaner i høring.
Tænk engang, de er i høring frem til den 6. april, og det er en bred offentlig høring, så det er måske lidt pauvert at begynde at tale om, at regeringen ikke leverer vandplanerne.
De ligger rent faktisk på alle menneskers borde lige nu, fordi de er i høring.
Thomas Jensen (S), 2011-02-09:
Det lyder lidt, som om jeg skal til at undervise miljøministeren i dansk geografi.
Gudenåen ligger i Danmark, den ligger i Midtjylland, den ligger i Østjylland.
Derfor formoder jeg også, at miljøministeren er enig med mig i, at når regeringen engang får snøvlet sig færdig med at få lavet nogle vandplaner, kommer de også til at gælde for Østjylland og Midtjylland og dermed også Gudenåen.
Er vi enige om det?
Det håber jeg.
Derfor er det da også ret relevant, at jeg stiller et konkret spørgsmål om, at hvis ellers regeringen havde sørget for at få de her vandplaner på plads i tide, havde de også været gældende i dag, og så ville det også have haft den konsekvens, at de borgere, som har lidt tab, har haft oversvømmelse i deres have og også har det i dag, ville være blevet kompenseret som følge af de ændrede vandplaner.
Det kan vi åbenbart ikke få miljøministeren til at erkende i dag, men jeg tror, det er sund logik for de borgere, som er ramt af det, at hvis ellers regeringen havde taget sig sammen og havde fået lavet de vandplaner, havde der også været nogle løsninger at bruge i dag.
Mit spørgsmål til ministeren er så: Er det en helt forkert logik at følge?
Margrethe Vestager (RV), 2011-02-09:
Forudsætningen for at diskutere euroen er vel nærmest, at det ville være usædvanlig klædeligt, hvis dansk økonomi var i stand til at komme ind i euroen.
Jeg kan høre, at statsministeren allerede har svaret på det, der var mit grundlæggende spørgsmål, nemlig hvordan statsministeren egentlig selv synes at det går, og at svaret er, at her går det godt.
Med hensyn til det at skabe sunde offentlige finanser tror jeg, at statsministeren løber åbne døre ind i hele det danske Folketing, i hvert fald hos Radikale Venstre.
Derfor er det med stigende bekymring, at vi ser på, at der tilsyneladende ikke er ret meget af det, der på kort sigt skulle bringe dansk økonomi ind i den rigtige bane, der lykkes, ligesom det ser overordentlig sløjt ud med at komme med initiativer, der er tilstrækkelige på længere sigt.
På kort sigt tænker jeg selvfølgelig på, at den genopretningsplan, som statsministeren selv gang på gang har promoveret under overskriften, at regningen er betalt, overhovedet ikke synes at have dækket det hul, der er.
Det er hverken lykkedes med nulvækst eller med at få de forlig i hus, der skal til.
Så vidt jeg ved, er der ikke engang berammet et møde i SU-forligskredsen om den reform, som jo er helt nødvendig, for at regeringens genopretningsplan skal fungere, og førtidspensionsforhandlingerne er i en sådan underlig mellemfase, fordi de helt oplagt må ses i lyset af de længererækkende planer om tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet, jævnfør regeringens udmærkede forslag om seniorførtidspension.
Derfor vil jeg bare spørge statsministeren: Hvordan vil statsministeren sikre, at regningen bliver betalt?
I øjeblikket mangler der jo, hvis man er meget, meget flink, omkring 8-10 mia. kr. og måske endnu mere frem til 2015.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2011-02-09:
Der må foreligge en eller anden misforståelse, for der udestår ikke nogen drøftelse af genopretningspakken, for den er vedtaget af Folketinget.
Den er inkorporeret i den finanslov, som Folketinget vedtog før juleferien.
Alle beslutninger er truffet.
De beslutninger, der skal sikre, at Danmark i 2011, 2012 og 2013 konsoliderer, hvad der svarer til 0,5 pct. af BNP om året, nemlig 24 mia. kr., er truffet.
Krone til krone er de fuldstændig truffet.
Jeg har godt set, at der også i offentligheden kører en debat om det kommunale merforbrug i indeværende år.
Jeg må sige, at det spiller ingen trille i forhold til de konvergenskrav, som vi skal indfri ifølge de EU-henstillinger, vi har fået.
Det handler om, at vi med afsæt i den 31. december 2010 skal sikre, at der ikke er noget kommunalt merforbrug i 2011, 2012 og 2013.
Det har vi indgået en aftale med kommunerne om.
Kommunerne har budgetlagt med luft op til det, der er aftalt, på den gode side af 1 mia. kr.
Folketinget har i øvrigt med et flertal, der efter min mening ikke er bredt nok, men det er jo bare beklageligt, vedtaget et sæt love, der sikrer, at der kommer en anden grad af budgetdisciplin i kommunerne, fordi en stor del af bloktilskuddet er betinget af aftaleoverholdelse, og fordi modregningsinstrumenterne over for de kommuner, hvis budgetter måtte skride, er skærpet.
Så der er meget præcist ved lovgivning både vedtaget hele den her genopretningspakke og de redskaber, der skal sikre, at det bliver efterlevet, for så vidt angår det, at der ikke er nogen vækst i de offentlige forbrugsudgifter ud over løn og inflation.
Så er det rigtigt, at i forhold til at komme videre og ind i fremtiden har regeringen fremlagt i alt tre reformskitser, nemlig en SU-reform, en førtidspensionsreform og en tilbagetrækningsreform, som skal forhandles, og som jeg håber at der kan findes løsninger på.
Jeg har jo markeret, at når vi senere i foråret har fremlagt 2020-planen, hvor man kan se det fulde perspektiv, er der basis for at tage drøftelser om den store klump, som for alvor vil flytte noget, og hvor jeg gerne vil kvittere for, at Det Radikale Venstre bakker så varmt op om regeringens politik, nemlig tilbagetrækningsreformen.
Margrethe Vestager (RV), 2011-02-09:
Jeg kan forstå, at det kun er inden for den allerkorteste tidshorisont, at statsministeren mener det er vigtigt at regningen er betalt, for det er det ikke, for så vidt angår 2014 og 2015, og ser man fremad, er der ikke noget, der tyder på, at regeringens planer vil være tilstrækkelige.
Det, der vækker undren hos mig, er oplevelsen af, at det, at det er nødvendigt at tage et politisk ansvar for den økonomiske situation, Danmark er i, ikke får regeringen til at lægge sin 2020-plan frem, at indkalde til forhandlinger og konstatere, om vælgerne skal spørges om, hvilken retning Danmark skal gå i, og hvilke forventninger de kan have til deres politikere.
Det kan simpelt hen ikke passe, at man i Finansministeriet skal bruge uge efter uge, måned efter måned til at se på, hvad 2020-planen skal indeholde, og at det kun er fristen for at aflevere konvergensprogrammet til EU, der gør, at vi kan få at vide, hvad der er regeringens samlede plan for de kommende år og frem til 2020.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2011-02-09:
Nu er det så er fru Margrethe Vestager, der løber åbne døre ind hos regeringen, for vi agter bestemt at fremlægge en 2020-plan.
Jeg har lanceret, at den vil komme i slutningen af marts eller først i april, og jeg kan med bestemthed sige, at det vil være en plan, som ikke bare tegner et billede af, hvilke udfordringer Danmark har frem til 2020, men som også anviser de nødvendige løsninger.
Det er sådan set min position.
Plan 1 var at styre Danmark igennem krisen med noget, der minder om OECD’s mest offensive krisepolitik, som var muliggjort af, at vi betalte gælden af i de gode år, mens oppositionen kaldte på flere offentlige udgifter, og som gør, at Danmark kommer menneskeligt bedre igennem krisen end det, vi ser andre steder, og med en arbejdsløshed, der er så lav, at der ikke på noget tidspunkt under Nyrupregeringerne var en arbejdsløshed, der var lavere end den, vi så vi 2010.
Det var plan 1. Plan 2 var at samle op på den umiddelbare regning, nemlig behovet for umiddelbart at bringe statsunderskuddet i overensstemmelse med EU's regelsæt på den korte bane for at sikre tillid til dansk økonomi.
Den er vedtaget af Folketinget ved lov.
Plan 3 er så et perspektiv, der rækker videre frem.
Den kommer senere i foråret.
Det står i skærende kontrast til den opposition, som fru Margrethe Vestager ser sig som en del af, som altså er mange planer bagud, og som slet ikke har lagt noget frem, der løser det her konsolideringsbehov på kort sigt endsige fremtidens udfordringer.
Karen Ellemann (V), 2011-02-09:
Jeg kan godt mærke, at hr. Thomas Jensen insisterer på, at jeg skal agere sagsbehandler.
Når jeg siger enkeltsager, er det jo, fordi hr. Thomas Jensen lige nu og her står og beder miljøministeren om at afgøre en sag, der er en kommunal sag.
Det er kommunen, der er vandløbsmyndighed.
Derfor står jeg naturligvis ikke i Folketingssalen og behandler en sag, hvor jeg klart har redegjort for, hvem det er, der er myndighed i det her tilfælde.
Det er fortsat entydigt kommunen, som er myndighed i den her sag.
Thomas Jensen (S), 2011-02-09:
Mener ministeren, at regeringen bør tage nye initiativer til at gøre noget imod højere vandstand i Gudenåen, så de grundejere, der bor langs Gudenåen, ikke længere skal udsættes for oversvømmelser?
Jeg læser spørgsmålet op: Mener ministeren, at regeringen bør tage nye initiativer til at gøre noget imod højere vandstand i Gudenåen, så de grundejere, der bor langs Gudenåen, ikke længere skal udsættes for oversvømmelser?
Karen Ellemann (V), 2011-02-09:
Nu skal jeg jo ikke agere vejleder for hr. Thomas Jensen, men jeg kan næsten ikke lade være.
For jeg synes, det er lidt synd, at der bliver brugt så meget taletid på at prøve at forvirre to, kan man sige, selvstændige lovgivninger med hinanden, altså at få vandplanerne til entydigt at handle om, hvordan det går i Silkeborg Kommune med Gudenåen.
Det synes jeg er en anelse pauvert, for vi taler altså her om en konkret sag i Silkeborg, hvor der er tale om en diskussion om, hvorvidt man som vandløbsmyndighed, altså hvorvidt kommunen har haft styr på opgaven i forhold til grødeskæring, og hvad det i øvrigt handler om, når et vandløb skal vedligeholdes.
Derudover kom der jo et spørgsmål om, hvilke initiativer vi i øvrigt har taget for at gøre noget i forhold til vandløb helt generelt.
Så er det, at jeg kommer med en generel forklaring om, hvad hele vandrammedirektivet går ud på.
Så vi taler i virkeligheden om to vidt forskellige ting, men jeg kan så lytte mig til, at hr. Thomas Jensen gør alt, hvad han kan, for at mudre tingene sammen.
Det kunne være, man skulle vælge, om vi skal have en diskussion om vandplanerne, eller om vi skal have en diskussion om Gudenåen alene.
For det er stadig væk to uafhængige diskussioner.
Thomas Jensen (S), 2011-02-09:
Tak til ministeren for besvarelsen af det her spørgsmål.
Vi var i det forrige spørgsmål inde på, at ministeren fuldstændig fralægger sig et ansvar for at have noget at gøre med det her.
Det er lidt underligt.
Skov- og Naturstyrelsen ligger trods alt, så vidt jeg ved, under Miljøministeriet, og det er jo bl.a. der, man skal søge om dispensation, hvis man har sådan nogle problemer, fordi der ikke er et ordentligt samspil mellem et lokalt vandregulativ og et habitatsdirektiv.
Det er jo ikke for at bede ministeren om at være sagsbehandler.
Det er bare for at bede ministeren om at tage politisk stilling til, om vi kan gå ind og løse det her på en pragmatisk måde.
Men det vil ministeren åbenbart ikke.
Fremadrettet kan jeg så forstå at ministeren mener, at alt bliver løst med »Grøn Vækst«.
Det kan jeg jo godt have mine tvivl om, for jeg synes heller ikke, at der ligger noget i de vandplaner, som vi har ventet på i en lang årrække, og som vi også godt ved at EU-Domstolen nærmest står og tripper for at komme til at behandle, fordi regeringen også tidsmæssigt har sløset med at få de her vandplaner igennem, der kan være med til at løse de her problemer, for det handler jo bl.a. også om, om der følger midler med til at sikre det her.
Derfor er mit spørgsmål: Når vi ved, at der kommer en klimaudvikling, der betyder, at vandstandene vil stige, at der vil være højere temperaturer og en øget mængde af bl.a. grøde i Gudenåsystemet, er der så noget i vandplanerne, der går ind og tager højde for, at vi får denne klimaudvikling?
Er der nogle instrumenter, og er der nogle ressourcer til at følge op på det, som f.eks. vil kunne hjælpe Silkeborg Kommune og de andre kommuner langs Gudenåen med at løse de her problemer med højere vandstand?
Karen Ellemann (V), 2011-02-09:
Nu skal man jo vægte, hvad man vil besvare, for der var en hel masse spørgsmål.
Nu har vi en diskussion om vandplanerne, og spørgsmålet her drejer sig netop om, hvorfor vi ikke har taget nogen initiativer.
Det er derfor, at jeg netop vælger at gå ind og forklare, hvad der bl.a. ligger i »Grøn Vækst«-aftalerne, når vi her med vandplanerne går ind og siger, at der vil være tale om ændret vandløbsvedligeholdelse.
Ændringen af vandløbsvedligeholdelse på visse strækninger – jeg mener, at vi taler om op mod 7.000 km vandløb – vil alt andet lige få nogle konsekvenser visse steder.
Der bliver ikke igangsat ændret vedligeholdelse, før man har fået dokumenteret, hvad konsekvenserne vil være af den ændrede vedligeholdelse.
Kommer der eksempelvis oversvømmelser visse steder, skal de pågældende lodsejere kompenseres.
Så det er jo i virkeligheden et parallelt spor til diskussionen om vandløbsloven, som vi jo i det forrige spørgsmål blev enige om har eksisteret i over 30 år.
Derfor er det jo umådelig trist, at hr. Thomas Jensen stadig væk gerne ser, at jeg behandler en enkelt sag her.
Jeg har jo entydigt sagt, at det er kommunen, der er myndighed, når vi taler om den konkrete sag i Silkeborg.
Thomas Jensen (S), 2011-02-09:
Nu hørte vi jo rent faktisk ministeren indrømme, at når vi har vandplanerne, kan vi gå ind og se, om der er noget med ændret vedligeholdelse ude lokalt, der gør, at der er nogle, der skal kompenseres.
Med andre ord: Vi har haft det her store problem i Silkeborg Kommune i både 2009 og 2010, i ekstrem grad her i 2010, og nu har regeringen sløset med ikke at få vedtaget de vandplaner, bl.a. fordi der internt i Venstre er stor, stor uenighed om, hvordan man skal tilgodese dansk landbrug, når man skal lave de her vandplaner.
Vi så jo forleden dag, hvordan der var en masse landmænd i Horsens, der var ude at lave en traktordemonstration.
Jeg tror, at der var 250 traktorer samlet i Horsens.
Det er jo netop et udtryk for, at landbruget, også inden for Venstre, er dybt utilfredse med de her vandplaner, og det er nu lykkedes for dem i flere år at udskyde, at vi får lavet nogle vandplaner i Danmark.
Hvis Venstre og dermed også miljøministeren havde løst problemet, havde vi jo rent faktisk haft nogle vandplaner i dag, hvorfor borgerne i Silkeborg Kommune, som har oversvømmelse i deres haver, kunne have fået en løsning og fået en kompensation.
Er det ikke det, der er konsekvensen af, at man har sløset sådan internt i regeringen?