Mette Frederiksen (S), 2014-05-27:
Tak for det, og tak til Liberal Alliance for, at vi får muligheden for at diskutere Ligebehandlingsnævnets arbejde.
Lad mig bare indledningsvis sige, at jeg tror, at det er fuldstændig afgørende for at have et rigtigt og reelt demokrati, at vi gør, hvad vi kan, for at bekæmpe forskelsbehandling og diskrimination, og at det selvfølgelig er muligt at få afprøvet sager herom.
Jeg tror, at det er vigtigt, at vi værner om den mulighed, fordi vi med det også træffer den meget klare beslutning, at forskelsbehandling er uacceptabelt i det danske samfund, og det er, hvad enten forskelsbehandlingen sker på baggrund af køn, alder eller etnisk oprindelse.
Det vil vi ikke have i vores samfund.
Jeg er samtidig med det på ingen måde afvisende over for at diskutere, om vi kan målrette nævnets arbejde endnu mere, sådan at fokus er på de væsentlige sager, som jo desværre stadig væk findes.
Jeg synes dog, at beslutningsforslaget måske har en lidt skæv vinkel, for i forslaget fokuseres der alene på at ændre og indskrænke mulighederne for at klage til Ligebehandlingsnævnet i sager om forskelsbehandling på baggrund af køn.
Jeg synes, at det er forkert at sige, at køn skal måles ud fra et andet parameter end etnicitet og andre ting, man kan diskrimineres på baggrund af – eller for den sags skyld alder.
Det vil skabe en forkert retstilstand imellem de faktorer, som der oftest diskrimineres på baggrund af.
Der lægges op til en bagatelgrænse.
Jeg kan godt genkende en undren over nogle af de sager, som nævnet har behandlet, og jeg har faktisk bedt mine embedsmænd i Beskæftigelsesministeriet om at undersøge mulighederne for at lave en eller anden form for bagatelgrænse.
Det arbejde er blevet igangsat.
Jeg er ikke sikker på, at det er et let arbejde at lave.
Jeg kan ikke på stående fod sige, hvor en sådan bagatelgrænse skal placeres, men jeg synes, at det er en rimelig diskussion.
Det handler selvfølgelig om for mit eget vedkommende, at det er vigtigt, at de sager, vi beskæftiger os med, er rigtige sager, og at der er proportionalitet og dermed også legitimitet i den her diskussion.
Må jeg derfor ikke allerede nu give tilsagn om, at når det arbejde har pågået, vil jeg gerne invitere ligestillingsordførerne over til en drøftelse i Beskæftigelsesministeriet.
Når juristerne har afsluttet deres undersøgelse af, hvilke muligheder der findes, så kan vi tage en reel diskussion af det.
Så er der noget i beslutningsforslaget, der handler om at begrænse klageadgangen, og det, der lægges op til, vil sikkert betyde langt færre sager ved Ligebehandlingsnævnet, end tilfældet er i dag.
Som vi læser beslutningsforslaget, mener vi, at der er risiko for, at klageadgangen vil blive for snæver og der er for mange klagere, der vil blive afskåret fra at få deres sager behandlet.
Men når det er sagt, er jeg ikke afvisende i forhold til at undersøge, om der f.eks. kunne indføres et reelt krav om, at en klager skal have en retlig interesse for at kunne klage til Ligebehandlingsnævnet, for i dag har nævnet anlagt en ret bred fortolkning af, hvem der er klageberettiget.
I bemærkningerne til forslaget fremgår det, at nævnet skal kunne afvise sager, hvor det ikke er tydeligt, at der er tale om diskrimination, og jeg kan til forslagsstillerne oplyse, at den mulighed allerede er der i dag efter gældende lovgivning.
Muligheden for at afvise klager, hvor det er åbenbart, at klager ikke får medhold, er desuden specificeret i nævnets forretningsorden.
Så samlet set vil jeg sige, at jeg synes, at det er en reel diskussion at tage.
Vi kan ikke stemme for beslutningsforslaget, som det ligger, men jeg har igangsat det stykke arbejde i regi af Beskæftigelsesministeriet, og jeg vil foreslå, at ligestillingsordførerne som sagt kaldes over til en drøftelse af det, når embedsmændenes arbejde er tilendebragt.