Morten Østergaard (RV), 2009-04-24:
Det er jo så der, hvor jeg ikke er helt klar over, hvad forslagsstillerne ønsker.
For det, der er situationen i dag, er, at man skal lave en vurdering i den konkrete sag, hvorunder det her forhold altså indgår.
Ministeren redegjorde for, at det ikke er tilrådeligt at løslade med henblik på muligt tilbagefald, altså recidiv; der skal være sikret et underhold, og der skal gennem en erklæring være en vilje til, at man afbryder sin kriminelle løbebane.
Det gør jo så, at man har et grundlag for at lave en konkret vurdering, og det, jeg ikke ved, er, om Dansk Folkeparti foreslår, at hvis man er indgået i en behandling, kan man prøveløslades - punktum - og at der så ikke skal være nogen konkret vurdering, for så er det en automatik.
Der er det bare, jeg siger, at der kunne man frygte, at nogle så ville indgå i en behandling uden egentlig at være motiveret for det, og at det derfor ikke ville have den fornødne effekt.
Så glemte jeg at svare på det der om tvang.
Altså det, jeg sagde om tvang, er, at vi ikke rent etisk mener, at man medicinsk kan kastrere mennesker mod deres vilje, og vi mener omvendt, at det er svært at forestille sig, at andre former for tvangsbehandling vil have en effekt, hvis ikke man, forinden man går i gang med behandlingen, har motiveret dem, der skal modtage den, til at indgå i forløbet.
Jeg synes altid, ministeren skal være velkommen i debatten på et givet tidspunkt, hvor ministeren finder det relevant.
Det er det, vi har debatter til.
Jeg synes også, at det her er en meget alvorlig problemstilling.
Vi skal gøre, hvad vi kan for at komme pædofili og andre former for seksuelle krænkelser til livs i danske samfund.
Vi skal forebygge, vi skal efterforske, og vi skal selvfølgelig få gerningsmændene dømt, og så skal vi naturligvis, når de er blevet dømt, gøre, hvad vi kan, for at de får behandling og kommer ud af den kriminelle løbebane, de er kommet ind på, og at de, når de engang bliver løsladt, så kan vende tilbage og leve et normalt liv, hvor de ikke krænker andre mennesker, i det her tilfælde med pædofile altså børn.
Så langt så godt
Derfor var jeg egentlig også, vil jeg sige, da jeg første gang læste Dansk Folkepartis forslag, sympatisk indstillet over for ideen om at koble behandling og prøveløsladelse sammen, for det synes jeg er helt rigtigt at gøre.
Da jeg så blev gjort bekendt med virkeligheden, som vi også har hørt den her fra ministeren i dag, så viser det sig, at virkeligheden jo er sådan.
Det er den altovervejende hovedregel, at tingene hænger sådan sammen.
Det er en meget væsentlig forudsætning for at få prøveløsladelse, at man indgår i behandling, og der er endda givet afslag, tror jeg ministeren sagde, i 26 pct. af sagerne i 2007.
Derfor synes jeg sådan set, man må sige, at virkeligheden svarer til det, Dansk Folkeparti ønsker at opnå, og det synes jeg egentlig at man bare så kan glæde sig over.
Det er, at der er tilstrækkelig med behandlingskapacitet, og at der ikke er ventetid eller folk, der bliver afvist, når de skal have handling, fordi det er klart, at uanset om man står for en prøveløsladelse eller man ikke gør, så er det helt fundamentalt, at vi hurtigst muligt får sexforbrydere og pædofilidømte i behandling.
Så kommer spørgsmålet om tvang, og det er jo så, kan man sige, en helt tredje debat, som vi så måske får, hvis Socialdemokraterne har et forslag på vej.
Og det trænger vi nok til.
Det der med at tvinge folk til medicinsk kastration har sådan visse etiske problemer forbundet med sig.
Og når vi så er ovre i, at det på en eller anden måde bliver en art frivillig tvang, så er spørgsmålet jo, hvad sådan en behandling har af effekt.
Det skal vi nok også lige have for øje.
Derfor vil vi i første omgang i forbindelse med udvalgsbehandlingen stikke næsen i sporet for at få afklaret det her.
Er der tilstrækkeligt med behandlingskapacitet, og er der ingen ventetid, så mener jeg, at vi er kommet derhen, hvor Dansk Folkeparti også ønsker, nemlig hvor pædofilidømte for at få prøveløsladelse skal være indgået i behandling, eller at der skal fastsættes vilkår, som indeholder det samme i forbindelse med deres løsladelse, og så synes jeg egentlig, at vi kan være godt tilfredse.
Så vi kan ikke støtte forslaget, som det ligger her, fordi det matcher den virkelighed, vi har, og så behøver vi jo ikke at lovgive.