Pernille Skipper (EL), 2013-05-30:
Tak for det.
Jeg følte ligesom Dansk Folkepartis ordfører, at jeg nok lige blev nødt til at tage en smule til genmæle over for ministerens tale, selv om jeg endnu en gang vil takke ham for at stille op og tage debatten.
Jeg håber da, at der er andre ordførere, der melder sig på banen.
Jeg vil starte med at snakke om kalenderne, som også er det første, justitsministeren tager op i sin tale, hvor hr. Simon Emil Ammitzbøll bliver sat på plads for at kalde det et sideargument, når justitsministeren fremfører risikoen for chikanøs adfærd over for offentligt ansatte som en del af argumentationen.
Det var justitsministeren selv, der på et samråd for nylig sagde, at det var et sideargument.
Men nu må vi så antage, at det er hovedargumentet, og så vil jeg endnu en gang spørge: Hvor har vi de konkrete eksempler på, at kalenderførelse har ført til chikanøs adfærd over for ansatte i den offentlige forvaltning?
Et andet argument, som ofte bliver fremført, er, at § 24, som måske er den mest kritiserede bestemmelse i det her lovforslag, er præciseret.
Det, der er humlen, er jo, at det er rigtigt nok, at man har brugt nogle andre ord, og det kan vi godt kalde en præcisering, men substantielt er det fuldstændig det samme som i det tidligere lovforslag fremsat af VK-regeringen.
Justitsministeren har også selv sagt mange gange, at det substantielt er fuldstændig det samme.
Derfor savner det sådan set stadig enhver begrundelse, som var det, justitsministeren sagde, da han var menigt folketingsmedlem for Socialdemokraterne.
Det ændrer ikke på, at der er en række sager, en række dokumenter, som ikke ville være kommet frem, hvis man havde haft § 24 tidligere.
Det faktum, at der er nogle dokumenter, der stadig væk vil komme frem, ændrer jo ikke på, at man lukker ned for dele af den adgang til aktindsigt, som man har i dag.
Så er der de mange forbedringer, som justitsministeren også taler om.
En af dem, der er blevet nævnt, er adgangen til at få aktindsigt i KL og Danske Regioner.
Dertil må man bare sige, at lige så snart KL eller Danske Regioner oversender et stykke papir til en kommune eller en region, kan man via aktindsigt i den kommune og den region få adgang til at se papiret.
Det betyder ikke, at det ikke er en positiv ting, at KL og Danske Regioner nu som udgangspunkt er underlagt offentlighedsloven.
Det er fint, men det er problematisk, at man samtidig har en § 25, som undtager alle politiske forhandlinger mellem KL, Danske Regioner og staten.
Derfor er det ikke en forbedring, som vi ikke kan få armene ned over, og ministeren burde sådan set også selv få armene ned.
Så er der Hans Gammeltoft-Hansen, som efterhånden er blevet slæbt igennem manegen i den her debat, og den her offentlighedskommission.
Ja, vi er klar over, at Hans Gammeltoft-Hansen sad i spidsen for kommissionen.
Ja, han er en klog mand.
Og ja, det var en kommission, der arbejdede i 7 år.
Der var et stort mindretal, som bl.a. allerede dengang udtrykte sin skarpe bekymring over for § 27, stk. 2, altså den paragraf, der handler om udveksling af dokumenter mellem folketingsmedlemmer og ministre.
Samme mindretal har efterfølgende, efter at de har set eksempler på, hvordan § 24 vil blive brugt, trukket sin støtte til § 24 om ministerbetjening.
Det mindretal er interessant, ikke bare fordi det er et stort mindretal, men fordi det mindretal består af alle dem, som ikke på den ene eller den anden måde er repræsentanter for embedsværket.
Det er alle medierepræsentanterne, som har siddet i kommissionen, som netop har frabedt sig at få sat deres navn på de to bestemmelser.
Så synes jeg faktisk, at det er groft, at ministeren bruger udtrykket en enig kommission i den her diskussion, for ministeren er udmærket klar over, at det langtfra er tilfældet.
Så er der det andet yndlingsargument, tror jeg, som justitsministeren bruger, og det er, at to tredjedele af Folketingets medlemmer står bag det her lovforslag.
Ellers skubber man dem bare foran sig.
Jeg vil f.eks. også nævne, at der er flere kommuner, hvor lokale byrødder har vedtaget, at de så vidt muligt vil omgå den del af loven, som kommer til at gælde for dem.
Der er en international organisation – Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa – hvor Danmark altså er medlemsstat, som har kritiseret den her lov og opfordret Folketinget til at genoverveje.
Men det næstsidste, jeg vil sige, er, at åbenhed må være et udgangspunkt for alting i et demokrati.
Hvis man ikke vil have åbenhed, hvis man vil lukke ned, så må man kunne pege helt konkret på, hvorfor det er nødvendigt.
Man skal ikke argumentere for, hvorfor man gerne vil have åbenhed; man skal argumentere for, hvorfor man vil lukke ned.
Det er en præmis i et demokrati.
Åbenhed er pr. definition godt, indtil der er nogle, der har overbevist os om det modsatte, fordi der er nogle konkrete argumenter for det.
Når hverken justitsministeren eller sådan set nogen ministre overhovedet i regeringen er i stand til at pege på, hvor de konkrete problemer med den åbenhed, vi har i dag, har været, så har man ikke bestået den test.
Det kan godt være, det er polemisk, men man har ikke bestået testen.
Tak for det.
Så vil jeg til sidst beklage og spørge justitsministeren, om det er rigtigt, når der om den evaluering, man har tænkt sig at foretage om 3 år, bliver sagt fra talerstolen, at man skal stemme for lovforslaget for at have en adgangsbillet til den evaluering; altså om det er fuldstændig rigtigt, som jeg forstod det, nemlig at alle dem, der er kritiske og ikke kan støtte det her, heller ikke må have lov til at evaluere og være med til evalueringen.
Det ville da være drønærgerligt.