Christine Antorini (S), 2008-05-23:
Jeg vil blot gøre den konservative ordfører opmærksom på, at det beslutningsforslag, som vi diskuterer her, er en ændring af lov om undervisningsmiljø.
Lov om undervisningsmiljø blev vedtaget under SR-regeringen i 2000.
Det var under daværende undervisningsminister Margrethe Vestager fra Det Radikale Venstre.
Det vil sige, at det er en helt særskilt lov, og at der er nogle partier, der har stemt for den lov.
Hvis jeg ikke husker helt galt, tror jeg, at alle i virkeligheden endte med at støtte lov om undervisningsmiljø.
Det er lige præcis det, der er skønheden ved forslaget.
Det er en lov, som vi alle med rette kan tillade os at have en mening om, fordi den er vedtaget af en helt anden kreds end folkeskoleforligskredsen.
Det håber jeg fru Charlotte Dyremose vil huske, når vi kommer med forslaget igen.
Det har ikke noget med folkeskoleforligskredsen at gøre - det har noget at gøre med, hvad man mener, der skal til for at forbedre undervisningsmiljøet.
Det var jo en meget, meget lang ordførertale, som ordføreren fra Dansk Folkeparti måtte holde for at nå til den konklusion, at Dansk Folkeparti ikke har tænkt sig at gøre en pind i forhold til at skærpe indsatsen mod mobning.
Det er jo fuldstændig rigtigt, som ordføreren havde konstateret, at Socialdemokraterne ikke støtter, at der skal laves en særskilt antimobbelov.
Nej, det, vi ønsker at skærpe, er den eksisterende lov om undervisningsmiljø, som faktisk ikke eksplicit omfatter indsatsen mod mobning.
Det er det ene, vores forslag går ud på.
Det andet forslag er at skærpe den bekendtgørelse, som ligger under lov om undervisningsmiljø, nemlig bekendtgørelsen om god ro og orden.
Og jeg vil sige til hr. Martin Henriksen, at det, der jo er problemet, er, at vi jo for nylig har haft en helt konkret sag, der viser begrænsningen i den bekendtgørelse, nemlig den, der er blevet kaldt Hellebæksagen.
Her var der en situation, hvor en elev havde anklaget en lærer på skolen for at være pædofil på internettet; en ganske, ganske alvorlig anklage, og hvor skoleledelsen og kommunalbestyrelsen ønskede at flytte den elev væk fra skolen over på en anden skole.
De valgte at lade være med at gøre det, for hvis man tager bekendtgørelsen bogstaveligt, kan man ikke selv ved grove forseelser lave den meget nødvendige, men også alvorlige sanktion, det er at sige, at en elev ikke kan gå på den pågældende skole mere, men skal flyttes til en anden skole.
Det kunne de ikke, fordi bekendtgørelsen detaljeret beskriver en lang proces om samtale, advarsel og pålæg, før man begynder at lave nogle af de hårde sanktioner.
Jeg vil godt understrege, at vi synes, at det er vigtigt med dialog og inddragelse af forældre som den vigtig vej at gå i forhold til en række små forseelser, men der er meget grove eksempler på mobning og chikane både mellem elever og mellem elever og lærere, og bekendtgørelsen kan ikke rumme de her sanktioner.
Det er derfor, vi foreslår de her ændringer.
Og sådan som jeg forstod undervisningsministeren, erkendte han jo også, da vi havde førstebehandlingen, at han selv ville kigge på bekendtgørelsen, fordi den ikke er tilstrækkelige fleksibel som et ledelsesredskab ude på de enkelte skoler og i kommunalbestyrelserne.