runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2008-05-07:
Jeg tror, jeg kan bekræfte, at jeg nok ikke på samme måde som udenrigsministeren har forstået begreberne solidaritet og tolerance.
Jeg har en erindring om, at hver eneste gang man stiller et spørgsmål til udenrigsministeren, så skyldes det, at spørgeren ikke har forstået noget som helst af den verden, vi lever i, men i øvrigt er det nok ikke noget, der gør sig gældende for mig, men snarere for de 178 øvrige medlemmer af Folketinget.
Her har Javier Solana bevæget sig rundt i Mellemøsten og har hugget, ikke hoveder af, men har hugget ytringsfriheden midtover og har understreget over for alle sine muslimske kollegaer, både i OIC og i de øvrige forhandlinger og møder med de udenrigsministerielle embedsfolk og udenrigsministrene i den muslimske verden, at vist har man ytringsfrihed i Vesten, og at det er et ukrænkeligt princip lige såvel som pressefriheden, som udenrigsministeren nævnte før, og så begynder man straks at tage forbehold, altså: Men selvfølgelig skal man vise respekt; selvfølgelig skal man være tolerant; selvfølgelig skal man være solidarisk over for alle mulige religiøse hensyn og religiøse følelser.
Jeg vil bare sige, at jeg er meget bekymret over, at det grundlæggende tema for vores udenrigspolitik med den Lissabontraktat, som jeg altså henviser til i spørgsmålet, fremover er, at man skal vise den solidaritet og den tolerance over for alle mulige religiøse følelser.
Det er jo netop at sætte alle grundrettighederne, alle frihedsrettighederne på fuldstændig gyngende grund, fordi det fremover bliver Javier Solana eller den nye udenrigsrepræsentant og EU's Ministerråd, som skal afgøre, hvordan man nu bedst muligt i tolerancens og solidaritetens navn kan definere og varetage danske udenrigspolitiske interesser.
Jeg har meget svært ved at se, at det skulle være foreneligt med en sund dansk udenrigspolitik.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-05-07:
Nu siger udenrigsministeren, at vi fik 25 allierede, og så kunne det være interessant at vide, hvad det er for et land, der ikke bakkede os op.
Der er jo 27 medlemmer af EU, men jeg går ud fra, at man mente 26 allierede og så Danmark dertil.
Jeg kunne egentlig godt lide at vide, hvordan det kan være, at man ikke kan få begge dele.
Hvorfor i alverden kan man ikke sige, at her kan vi blive enige, men lad dog landene gå videre, lad dog nogle lande fastholde deres uafhængighed, fastholde deres ret til altså at mene, at religiøse følelser aldrig nogen sinde kan overtrumfe ytringsfriheden, for det ville være det mest naturlige?
Lad os dog tage begge dele i en sådan situation.
På den ene side set, hvad kan EU blive enige om
Og på den anden side set
, så lad os fremhæve dem, som altså gerne vil gå endnu videre.
Det ville da være det eneste anstændige at gøre og ikke bare bede folk om at klappe i, når de rent faktisk kommer for at hjælpe os.
Per Stig Møller (KF), 2008-05-07:
Det har jeg givet udtryk for, og der er vi så uenige.
Det vil sige, at hvis Dansk Folkeparti skulle føre dansk udenrigspolitik, ville Dansk Folkeparti sørge for, at Danmark var totalt isoleret.
Det er jo en tåbelig position.
Det med dansk udenrigspolitik går jo ud på at sørge for, at man har allierede og ikke allierer sig.
Vi fik 25 allierede.
Hvis vi var gået op i en retorik, som var ganske overflødig, havde vi haft én allieret.
Hvad i alverden var det værd?
Det er en ret alvorlig position, som hr. Morten Messerschmidt tager, og i øvrigt en helt tåbelig position.
Det drejer sig altså om, at man i den her situation sørgede for, at alle i Europa sagde: Vi vil have vores ytringsfrihed respekteret.
Det fik vi.
Og derfor var jeg selvfølgelig nødt til at sige til folk, der støtter os: Ja tak, lad være med at støtte os på en måde, som betyder, at vi mister alle de andre. Med hensyn til Solana vil jeg godt sige, at han faktisk fik en tekst igennem, hvor der står: we fully uphold the right of free speech underskrevet af OIC og FN's generalsekretær.
Det var, hvad jeg gik efter i forbindelse med det møde.
Det var det, den arabiske verden, hvis kræfter angreb os, altså også skrev under på.
Så jeg synes faktisk, at vi fik nogle gode resultater ud af det.
At der så er nogle erindringer med nogle formuleringer osv., som hr. Messerschmidt kan misbruge i en dansk sammenhæng, er ret uinteressant.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-05-07:
Jeg vil se meget frem til at høre udenrigsministeren forklare det, som Javier Solana først i sin fælleserklæring med Kofi Annan og Ekmeleddin Ihsanoglu fra OIC udsendte, og derefter hele den turné rundt i Mellemøsten, hvor Javier Solana altså gjorde meget ud af at beklage og naturligvis understrege, at vi også tog hensyn til religiøse følelser.
Men sagen er jo bare, at det, som Bernard Bot, og det, som en lang række efterretninger fra EU siger, er, at Holland var klar til at give en langt mere uforbeholden opbakning til Danmark og den danske ytringsfrihed - det var Frankrig, og det var Tyskland.
Det synes jeg ganske enkelt er en forkert linje at føre.
Jeg vil gerne have, om udenrigsministeren kan bekræfte, at ordene klappe i - det er nok ikke blevet sagt på dansk, men hvad han så eventuelt har fundet af ækvivalenter - er blevet sagt over for Bernard Bot.
Per Stig Møller (KF), 2008-05-07:
Men jeg mener faktisk ikke, at jeg skal stå og aflevere det her i spørgetiden.
Det afgørende for mig ved de forhandlinger var det, jeg sagde til den hollandske udenrigsminister: Hvad hjælper det mig, at du vil have en krigserklæring, hvis det viser sig, at du kommer til at stå alene med den, for så kommer der ingen fælleserklæring til Danmark.
Det er jo sådan, at vi alle skal være enige.
Jeg ønskede en fuld europæisk opslutning bag Danmark og ikke kun ét lands.
Derfor sagde jeg selvfølgelig til det land, som omfavnede os så meget, så vi risikerede at miste 23 venner, at det har jeg ikke meget glæde af.
Vi fik jo faktisk en god erklæring.
Så det er jo det rene sludder - hvis jeg må sige det for formanden - som hr. Morten Messerschmidt kommer med, når han siger alt det, han siger i forbindelse med Solana og den erklæring fra EU.
Frie medier er indispensable, altså, de er nødvendige for et frit og åbent samfund og for at holde regeringer ansvarlige.
Jeg kan forstå, at lampen blinker, så Solana skal jeg forklare i næste runde.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-05-07:
Tak for svaret.
Jeg synes nu ikke, at sagen er helt så enkel, som udenrigsministeren gerne vil gøre den til.
Sagen er jo, at EU blander sig i større og større dele af dansk udenrigspolitik og i højere og højere grad overtager de arbejdsopgaver, som egentlig burde være en dansk udenrigsministers, herunder altså også den krise, som var afstedkommet af Jyllands-Postens 12 tegninger.
Jeg synes, det er helt afgørende, at man som dansk udenrigsminister tager imod lande, tager imod støtte til at bakke op om ytringsfriheden.
Vi så, hvordan Javier Solana sammen med Kofi Annan og andre var ude i en undskyldende mission og sagde, at det også var for galt, og at man endelig måtte sætte de religiøse følelser over ytringsfriheden.
Det var EU's linje generelt.
Derfor er det jo noget bekymrende, hvis det, som Bernard Bot fortæller, er rigtigt, nemlig det citat, som Ritzau altså bringer, at udenrigsministeren over for ham simpelt hen har sagt: Klap i om vores tegninger.
Jeg synes, det er meget, meget uheldigt, hvis det er linjen fra den danske regering, at man simpelt hen har bedt de kræfter ude i Europa, ude i EU, som ønskede at støtte Danmark, støtte ytringsfriheden, om at klappe i.
Det er klart, at jeg gerne vil høre, om udenrigsministeren kan bekræfte eller afkræfte det, som Bernard Bot altså skriver i sine erindringer, nemlig at det var det, som udenrigsministeren sagde til ham under det her møde eller i bilaterale sammenhænge.
Per Stig Møller (KF), 2008-05-07:
Hr. Morten Messerschmidt stiller spørgsmålet på baggrund af et referat i Ritzaus avis - et referat, som en tidligere hollandsk udenrigsminister har givet fra et tidligere møde.
Jeg kan i den forbindelse bekræfte, at jeg under hele forløbet af Muhammedkrisen i 2006 jævnligt var i kontakt med mine EU-kolleger, herunder daværende nederlandske udenrigsminister Bernard Bot.
I forbindelse med det rådsmøde, der er tale om i Ritzau, som hr. Morten Messerschmidt altså anvender, var der tale om ganske intensive konsultationer med en række af kollegerne, faktisk alle, både forud for og under mødet naturligvis.
Mødet endte heldigvis med vedtagelsen af en fælles EU-erklæring om sagen som rådskonklusion, hvor ytringsfrihed og pressefrihed fastslås som fundamentale rettigheder og overgrebene mod Danmark fordømmes.
Så vi fik, hvad vi gik efter.
Det helt centrale spørgsmål for mig og for Danmark var at sikre, at Danmark fik støtte af alle EU-landene - ikke kun et - og at disse holdt sammen.
Muhammedkrisen skulle efter min opfattelse ikke ses som et dansk problem, men skulle ses som et fælles europæisk problem.
Det lykkedes jo også.
Jeg kan selvsagt ikke i detaljer nu referere til de forhandlinger, der pågik med de enkelte lande, og jeg har derfor ikke mere at tilføje om den samtale, som Bernard Bot refererer til, end at jeg havde en god samtale med ham, og at jeg havde brug for at holde alle 25 lande sammen, for ellers var der slet ikke kommet nogen erklæring ud af det.
Vi ønskede den erklæring, vi fik, og det var jo godt.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-05-07:
Kan udenrigsministeren bekræfte, at han under Muhammedkrisen i 2006 havde kontakt med den hollandske udenrigsminister, Bernard Bot, og at forløbet, herunder udenrigsministerens besked til sin hollandske kollega, var som beskrevet af Ritzau den 25. april 2008 i telegrammet »Memoirer fra en EU-trykkoger«?
Karsten Nonbo (V), 2008-05-07:
Jeg må først rose forespørgeren og sige, at det var det mest konkrete spørgsmål, jeg har hørt længe, netop om der er forskel på bue og pil og klyngeammunition, for det er der da.
Så det var et godt og relevant spørgsmål.
Så derfor har vi det valg, at vi vil bruge den, kan man sige, når den er nødvendig.
Eller rettere: Vi har vedtaget, at det er noget, vi tager en debat om i hvert fald i Det Udenrigspolitiske Nævn, inden det kommer så vidt.
Så i mine øjne har vi jo rent faktisk taget beslutningen fra generalerne og lagt den ind til politikerne.
Og så tager vi debatten, og den dag, det bliver aktuelt, kan man jo også tage den debat, og der kan man være blevet klogere i mellemtiden.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-05-07:
Jeg vil meget gerne forklare det, og sagen er sådan set ganske enkel.
Jeg kan starte med at bekræfte, at jeg jo slet ikke har kendskab til de møder, som udenrigsministeren har deltaget i,
det siger næsten sig selv, og derfor er jeg nødt til at forholde mig til, hvad andre, der har deltaget i de møder, rent faktisk siger.
Det er også årsagen til, at sagen kommer op nu, 2 år efter, fordi hr. Bernard Bot altså nu leverer sine memoirer.
Det er det, der er udgangspunktet for hele den her debat, netop det forhold, at udenrigsministeren altså har sagt, i hvert fald ifølge skribenten selv, at han bare skal klappe i, når det kommer til et mere vidtgående forsvar for den danske ytringsfrihed end det, som der altså i EU kunne bringes opbakning til.
Det er da klart, at når man fra nogle landes side har ønsket at gå endnu videre i forsvaret for ytringsfriheden, i forsvaret for de grundlæggende frihedsrettigheder, i forhold til pressefriheden, så må det jo også være et udtryk for, at den såkaldte tolerante udenrigspolitik, som EU står for, altså ikke er nær så vidtgående, som andre lande havde ønsket det.
Per Stig Møller (KF), 2008-05-07:
Det er fuldstændig legitimt og helt fint - hvis bare hr. Morten Messerschmidt havde gjort det i en rigtig sammenhæng.
Ytringsfriheden blev jo lige præcis forsvaret.
Jeg har jo læst op af teksten, som blev vedtaget.
Ja, man behøver jo ikke skrive en roman, det kan lige så godt siges meget præcist.
Det er jo ikke alle, der har det som hr. Morten Messerschmidt, at man skal sige så meget som overhovedet muligt; hvis man nu siger mindre og gør det mere præcist, kan det måske endda ofte være en fordel.
Så det er sandt; kan vi ikke være enige om det?
Det vil sige, at teksten jo præcis forsvarer den danske ytringsfrihed og fordømmer angrebene på Danmark; det var det, jeg gik i byen for, og det var det, jeg fik - alt andet er udenomssnak.
Så det er jo en forkert fremstilling, hr. Morten Messerschmidt leverer, og desuden kan jeg heller ikke genkende ordene klappe i.
Men det er da rigtigt, at jeg i den position ønsker fuld opbakning, og det er det, jeg har sagt til Holland i den situation.
Hvad skal jeg med én ven, hvis jeg har brug for 24?
Det er det, at vi var 25, og så har jeg brug for 24 venner.
25, det var med mig selv, jeg skulle jo gerne kunne holde mig selv ud, så 24 venner havde jeg brug for, og ikke kun én.
Danmark fik 24 venner, og vi var taknemlige for Hollands støtte, men vi havde heller ikke haft så meget glæde af den, hvis den havde betydet, at vi havde mistet alle andre.
Så jeg synes, det var et godt resultat, og jeg er meget glad for, at vi her markerede tolerance.
Men det er klart, at vi tolererer andre religioner, som jeg beskrev før - jeg fik jo i øvrigt ikke hr. Morten Messerschmidts forklaring - og at vi tolererer religionsforskellene, selvfølgelig gør vi det, men at vi opfatter ytringsfriheden som fundamental.
Det er da en glimrende tekst.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-05-07:
Jeg vil så igen henvise til, hvad jeg svarede, nemlig at man ikke vil miste sin ret til dagpengene for den eller de dage, hvor man er afmeldt jobcenteret, hvis dette alene skyldes tekniske fejl på Jobnet.
Hvis man således bliver afmeldt af årsager, man ikke selv har haft indflydelse på, og hvis man har gjort, hvad man skulle og kunne for at registrere sig igen hurtigst muligt, vil der kunne dispenseres i de her sager.
Den enkelte sag skal konkret vurderes, og der skal ved vurderingen tages stilling til, om den ledige reelt har været i god tro, selv om den pågældende har klikket et forkert sted.
Man skal således have forsøgt at bekræfte sin jobsøgning hver syvende dag, og det kan f.eks. i Arbejdsmarkedsportalen ses, hvornår man har været inde på sit cv, og det vil naturligvis indgå i klagesagens afgørelse.
Eigil Andersen (SF), 2008-05-07:
Jeg vil så gerne rejse spørgsmålet på en anden måde.
Jeg har slået op, at ministeren selv får over 1 mio. kr. i løn, og det er så fem-seks gange så meget som en arbejdsløs, men ministeren bliver ikke trukket i løn, når han har begået en fejl.
Det kan man jo godt synes er meget uretfærdigt; det synes jeg da.
Sagen er den, at ministeren jo selv har oplevet, hvor vanskeligt det kan være, og har lavet en stor fejl i fortolkningen af 300-timers-reglen, som Ankestyrelsen har underkendt.
Når man kan trække en arbejdsløs for 18.000 kr. - og det kan jo godt finde sted, det fremgår også af det her - burde ministeren jo i virkeligheden trækkes for over 100.000 kr. i løn på grund af den sag om 300-timers-reglen, som ministeren har fortolket forkert.
Jeg tror, at det kunne medvirke til, at beskæftigelsesministeren fik et andet syn på, at man straffer arbejdsløse for hårdt, og derfor vil jeg spørge, om ministeren vil se med velvilje på, at man kunne indføre en sådan regel, også når ministre begår fejl.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-05-07:
Som jeg sagde før, er det a-kassen, der foretager en konkret vurdering i den her sag.
Da sagen kører der i øjeblikket, synes jeg, vi må vente på, hvad udfaldet af den anke bliver.
Eigil Andersen (SF), 2008-05-07:
Det, der er sket i denne sag, er, som det også fremgår af de artikler i Århus Stiftstidende, jeg har henvist til, at den pågældende har fået et brev, som ministeren også nævner, med en påmindelse om de her ting.
Så går vedkommende arbejdsløse igen ind på hjemmesiden og kommer ind på »Min side« og trykker på den knap, som han skal, og derfor tror han, at alt er i den skønneste orden.
Jeg tror ikke, der er tale om en teknisk fejl, og jeg tror heller ikke, at der er tale om manglende vejledning - men det kunne man selvfølgelig håbe på at der er.
Derfor mener jeg, at det er et alt for firkantet og umenneskeligt system, når et menneske, som overhovedet ikke er ude på at snyde, og som ønsker at opfylde alle regler - og faktisk kan man se på loggen på jobnet.dk, at han er derinde hver uge - ikke kan få en dispensation.
Jeg synes, at det er et alt for firkantet system, som jeg vil opfordre til bliver blødgjort.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-05-07:
Hvis man ikke bekræfter sin jobsøgning på jobnet.dk, hvad enten det skyldes glemsomhed, at man gør det forkert eller noget helt tredje, så får man en påmindelse.
Først herefter bliver man afmeldt, og så får man et brev fra jobcenteret herom.
Den ledige har derfor tid til og mulighed for at nå at reagere og kontakte jobcenteret for at høre, hvad der er galt, før vedkommende bliver afmeldt og mister sine dagpenge.
Principielt er det den lediges pligt at sørge for at være registreret, men især her i den indledende fase efter ikrafttrædelsen af kravet kan der være ledige, der utilsigtet bliver afmeldt, og det kan muligvis skyldes undskyldelige misforståelser. De sager skal konkret vurderes.
Det er i første instans a-kassen, der skal tage stilling til, om en ledig dagpengemodtager har ret til dagpenge for de dage, den pågældende er afmeldt, og derefter kan sagen indbringes for Arbejdsdirektoratet, hvor afgørelsen så kan ankes videre til Arbejdsmarkedets Ankenævn.
Eigil Andersen (SF), 2008-05-07:
De beskeder, som er givet hidtil, går imidlertid ud på, at det ikke kan lade sig gøre, for der er ikke tale om en teknisk fejl.
Der er tale om, at den arbejdsløse kommer til at begå den tekniske fejl, at han har brugt et gammelt password, han har været inde på jobnet.dk, han har fået siden »Min side« inde på jobnet.dk og troede, at han gjorde alt rigtigt, men først da de 5 uger er gået, hvor han har logget sig på hver eneste uge efter reglerne, finder han ud af, at han er blevet trukket 18.000 kr. i dagpenge.
Vi har skåret ned på alt, men vi kan ikke lige undvære 18.000 kroner.
Vi har aldrig nogen sinde lånt en krone i banken, og selv om vi nu har lånt af fagforeningen og familie, skal pengene jo betales tilbage.«
Den arbejdsløse er flov over det, som er sket.
Altså, jeg mener, at den her straf at blive frataget 18.000 kr. er alt, alt for hård en straf.
Det er alt for stift, og det er helt umenneskeligt.
Derfor vil jeg gerne spørge om ministerens holdning til det her.
Når man logger sig på med et password på jobnet.dk, og man får siden »Min side«, er det så en retfærdighed eller en uretfærdighed, at man skal miste en tiendedel af sin årsindtægt?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-05-07:
Den konkrete sag, der henvises til, er under behandling i Arbejdsdirektoratet, og Arbejdsdirektoratet har endnu ikke truffet en afgørelse i denne sag.
Virksomhederne har længe manglet arbejdskraft inden for stort set alle områder, og derfor blev vi i velfærdsaftalen enige om at gøre en ekstra indsats for at få ledige til at søge job, som virksomhederne slår op.
Jeg synes ikke, det er for meget forlangt, at ledige mindst hver syvende dag tjekker jobmulighederne på Jobnet.
Hvis man ikke opfylder kravet, som er en del af rådighedsforpligtelserne, så finder jeg også, at det er rimeligt, at det har konsekvenser for dagpengene.
Hovedreglen er, at man skal stå registreret som arbejdssøgende hos jobcenteret, og at man senest hver syvende dag skal bekræfte sin jobsøgning for at kunne få dagpenge.
Man vil dog ikke miste sin ret til dagpenge for den eller de dage, hvor man er afmeldt jobcenteret, hvis dette alene skyldes tekniske fejl på Jobnet.
Hvis man således bliver afmeldt af årsager, man ikke selv har indflydelse på, og hvis man har gjort, hvad man kunne for at registrere sig igen hurtigst muligt, vil der kunne dispenseres fra den manglende registrering hos Jobnet.
Eigil Andersen (SF), 2008-05-07:
Hvad er ministerens holdning til, at staten satser på at tjene 15 mio. kr. årligt i sparede dagpenge på arbejdsløse dagpengemodtagere, som mister deres dagpenge i en periode på grund af forvirring, ukendskab til computere og glemsomhed?
Skriftlig begrundelse
Det er ikke alle, der kan gebærde sig i en it-verden.
Konsekvenserne er alt for barske, når man som arbejdsløs begår en fejl.
Derfor er der behov for dispensationsmuligheder.
De fleste andre, der begår fejl herunder ministre - bliver i øvrigt ikke udsat for løntræk.
Se artikel i Århus Stiftstidende: http://stiften.dk/apps/pbcs.dll/article?AID=/20080412/AAS/55288157/1002
Per Stig Møller (KF), 2008-05-07:
Det kan jeg principielt være enig i, men jeg finder altså, at det er en fuldstændig misforståelse at stille sådan et spørgsmål i den mundtlige spørgetid, for det drejer sig jo om en sagsbehandling, og jeg har ikke mulighed for under en spørgetid at spørge generalkonsulen om, hvad der skete og ikke skete.
Så jeg vil altså sige, at det ikke hører hjemme under en mundtlig spørgetid at begynde at spørge mig om, hvordan man kom til lufthavnen og ikke kom til lufthavnen, og hvem der ringede til dem osv.
Det er en sagsbehandling, og det er så et spørgsmål, der stilles i et udvalg eller skriftligt.
Pernille Frahm (SF), 2008-05-07:
Jamen det skal vi jo heller ikke lave.
Men hvis det var mig, havde jeg nok forventet, at de var dukket op derude.
Danskerne stod jo i sådan en situation, som kunne have udviklet sig endnu mere ubehageligt, end den så rent faktisk gjorde.
Det endte jo bare med, at de blev udvist.
Men da de blev stoppet og tilbageholdt - de tre ud af fire af dem - og fik konfiskeret deres telefoner, anede de jo rent faktisk ikke, hvor længe de skulle sidde, og om de skulle være fængslet i dagevis eller ugevis, eller hvad enden på det kunne blive.
Havde det ikke være fint, hvis der var dukket en op derude, der havde vist, at der var kontakt til omverdenen?
Per Stig Møller (KF), 2008-05-07:
Det er jo nærmest umuligt med sådan et spørgsmål at lave personbehandling i salen, og det er også uhørt - det gør vi jo ikke.
Men jeg kan sige, at de tre danskere fik adgang til at ringe til generalkonsulatet og til en advokat, og generalkonsulatet tog så kontakt til lufthavnen, som så meddelte, at han ikke kunne få det der møde, han gerne ville have.
Men vi tog jo de kontakter, det var muligt at tage.
Vi kunne ikke omgøre beslutningen.
Men sagsbehandling i spørgetiden i Folketinget er umuligt.
Pernille Frahm (SF), 2008-05-07:
Nej, det tror jeg ikke at der er nogen der er i tvivl om: Det har vi ikke mulighed for.
Men vi har en kritisk dialog med Kina, og der tænkte jeg på, at man måske kunne bringe sådan en sag op om, hvordan danske borgere, der i lovligt ærinde rejser til Kina, bliver behandlet.
Det, som undrer mig i den her sag, er, at det er de her tre mennesker, der bliver tilbageholdt, der kontakter konsulatet, og de bliver ikke kontaktet tilbage, hvorimod demokratibevægelserne derovre kontakter dem, og det er fra dem de sådan får deres informationer, det er ikke fra det danske konsulat.
Er det ikke temmelig lidt hjælp at stå med, når man kommer som dansk statsborger, at man ikke får de informationer fra konsulatet, som man regner med at de må have, og som de burde kunne give videre?
Per Stig Møller (KF), 2008-05-07:
Det er ikke op til de danske myndigheder at afgøre, at en dansker skal kunne få indrejse til et andet land.
Det følger af folkeretten, at ethvert land har ret til at nægte indrejse.
Der foreligger ingen folkeretslig forpligtelse til at begrunde en afvisning.
Generalkonsulen i Hongkong forsøgte at bistå de tre danskere bedst muligt.
Han havde bl.a. en telefonsamtale med den øverste ansvarlige for immigrationsmyndighederne i lufthavnen.
Denne oplyste, at der var truffet en beslutning om at sende de tre danskere ud af Hongkong - en beslutning, som ikke kunne omgøres.
Generalkonsulen forsøgte at få et møde med den ansvarlige i lufthavnen, men dette blev afvist.
Efterfølgende har generalkonsulen haft et møde med Hongkongs sikkerhedsminister og udbedt sig en forklaring på afvisningen af de tre danskere.
Sikkerhedsministeren oplyste i den forbindelse, at Kina ikke ville tillade demonstranter i forbindelse med den olympiske fakkels ophold i Hongkong, og at det var baggrunden for afvisningen af de tre danskere og andre demonstranter.
Og vi har jo ikke nogen mulighed for at omgøre den beslutning.