Søren Espersen (DF), 2010-05-18:
Hr. Mogens Lykketoft havde jo ret, da han sagde, at det ikke er noget, vi kan løse her i Folketinget.
sådan cirka en gang årligt om det her emne, og det er, fordi vi alle sammen har en stor interesse i det.
Det er jo ikke kun et dansk fænomen; det er en konflikt, der interesserer hele verden.
Jeg mener også, det er væsentligt at sige, at for mit vedkommende og for vores vedkommende går vi ind for alt, hvad israelerne og palæstinenserne kan blive enige om.
Det har jeg aldrig forstået.
Jeg har aldrig forstået, hvorfor man ikke fuldstændig fordomsfrit og uden forhåndsbetingelser kan sætte sig til bordet og starte med at finde ud af: Hvad er det, vi mener, og hvad er det, I mener?
Der er ikke længere tale om, som der var det for 10-15 år siden, at israelerne ikke accepterer palæstinenserne som forhandlingspartner.
Hvorfor skal der hele tiden være ting, der skal godkendes, inden man kan sætte sig til bordet?
Det er rigtigt, som det er blevet sagt, at dette er en konflikt, der har strakt sig over syv årtier.
Jeg mener, der er 10 eller 11 forskellige amerikanske præsidenter, der har forsøgt at løse denne konflikt, de har oven i købet sat det øverst på deres agenda, og det er ikke blevet løst.
Derfor er det, som det er blevet nævnt fra både udenrigsministeren og fra andre, en meget, meget kompleks situation.
Det, der irriterer mig mest ved de her debatter – og jeg synes, det er godt, at vi har dem i Folketinget – er, at det alligevel altid ender i det, jeg vil kalde god gammeldags Israelbashing.
Bashing må jeg hellere oversætte for formandens skyld: Det betyder at slå løs på og prygle folk.
Fra Socialdemokraternes side hører jeg altid, hvor god venner man er af Israel, man siger det som ven af Israel.
Det kommer sådan lidt underlæggende, sådan nærmest messende hver gang, næsten besværgende, og så ender det alligevel i en kæmpestor Israelbashing.
Det synes jeg ikke er fair.
Det er unfair, fordi Israel repræsenterer frihed og demokrati, og det er altså imponerende.
Efter 62 år ligger dette demokratiske og frie land i en ørken af feudalstater, der jo i flere tilfælde oven i købet er fascistiske diktaturer.
I 62 år har det nye Israel eksisteret og har faktisk været under konstant angreb, konstant pres.
Jeg skal bare give et eksempel: Siden 2001 er der blevet affyret over 15.000 raketter mod israelske byer omkring Gaza.
Det er beundringsværdigt, at Israel midt i det her har kunnet bibeholde demokratiet.
Jeg har altså en tendens til, når det er opgør mellem fascistiske diktaturer og demokratiske stater, at holde med sidstnævnte.
Det må man altså have mig meget undskyldt.
Modparten, hvad kommer den med?
PA-officielle lærebøger, tv, hjernevask i forhold til de unge indbyggere for at knuse den jødiske stat, og der laves kort, uden at Tel Aviv og andre israelske byer er med.
Det er desværre en forkert udvikling, der er i gang i det palæstinensiske område, og vi hjælper i høj grad – med vores danske støtte – med til det.
Jeg vil sige, at det væsentligste er, at denne køreplan for fred, og det vi nu taler om i dag, bliver en stærk opfordring til parterne om at sætte sig sammen nu.
Lad være med alle de forhåndsbetingelser, hvad skal de til for?
Der er ting, man vil kunne blive enige om, men hvis man ikke sætter sig sammen ved samme bord, og det er der ikke stor vilje til fra palæstinensisk side, kommer man altså ikke videre, uanset hvor mange store intentioner man har.
Mit budskab er altså: Parterne skal sætte sig sammen, fordomsfrit og uden forhåndsbetingelser, så kan alt diskuteres og alt lægges på bordet – ellers kommer det bare til at køre i samme trummerum, som det plejer.
Der er enkelte ting i forslaget til vedtagelse, som vi desværre ikke helt kan være med til.
Jeg skal derfor på vegne af Dansk Folkeparti fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget støtter bestræbelserne på at genstarte fredsforhandlingerne om en normalisering af forholdet mellem Israel og de arabiske lande.
Folketinget anerkender Israels indsats i opgøret med den internationale terrorisme.
Folketinget støtter Israels ret til fred og sikkerhed og de palæstinensiske araberes ret til en egen stat.
Folketinget opfordrer parterne til øjeblikkeligt – og uden forhåndsbetingelser – at indlede direkte forhandlinger.