Tom Behnke (KF), 2009-11-03:
Tak for det, formand.
Jeg har fået lov til at være stand-in på det her lovforslag, fordi det er et lovforslag, jeg holder rigtig meget af.
Det, der er sagen, er jo, at hvis en person i nattelivet begår vold eller på anden måde begår kriminalitet, er der altså, i forbindelse med at vedkommende bliver straffet for den her kriminalitet, også mulighed for, at politiet simpelt hen kan udstede et regulært forbud og sige, at nu må vedkommende ikke i en eller anden given periode komme på det og det værtshus eller på det og det diskotek eller måske endda i et større område.
Hvis det er sådan, at der er flere restaurationer, der ligger samlet, kunne det også være et helt område, man får et forbud mod at komme i i en eller anden periode.
Det kan man allerede i dag, men det, der er det svære i at håndhæve de her forbud, er, at politiet jo ikke sådan må gå ind på det pågældende diskotek og aflevere en stabel foto af den pågældende, som man så kan have hængende i kantinen, på kontoret, nede i forhallen eller et andet sted, sådan at alle dørmænd kan gøre sig bekendt med, hvem det er, der må komme her, og hvem det er, der ikke må komme her.
Og håndhævelsen af forbuddet er jo sådan set helt essentielt, hvis det er sådan, at det skal have en effekt og en konsekvens, at man har fået et forbud mod at komme det ene eller det andet sted eller måske endda flere steder.
Det, lovforslaget lægger op til, er altså et system, hvor man meget, meget hurtigt, meget let og meget effektivt kan kontrollere alle de gæster, der gerne vil ind.
Man får alene svar på, om gæsten må få lov til at komme ind eller gæsten ikke må få lov til at komme ind.
Man kan ikke få alle mulige andre oplysninger om gæsten.
Man kan ikke få at vide, hvilke andre steder gæsten i øvrigt heller ikke må komme, hvis det skulle være tilfældet.
Man kan alene få det, der hedder enten go eller no go, altså grønt eller rødt lys – færdig!
Det er det, man kan få.
Det er sådan nogle informationer, som politiet kan lægge ind, når vi taler om forbud, men den enkelte restauration kan også selv supplere registeret ved at lægge personer ind, som har fået karantæne mod at komme det pågældende sted – altså de personer, som restaurationen selv ønsker at holde ude i en periode.
Igen er det altså afgrænset til, at det kun er på den pågældende restauration, man kan se om vedkommende må komme eller ikke må komme.
Det giver en langt højere grad af tryghed i nattelivet.
Det effektiviserer forbuddene ganske betragteligt.
Det gør, at de, der ikke kan finde ud af at opføre sig ordentligt, de, der er ballademagere, de, der er voldsmænd, bliver holdt effektivt ude, og at det her virkelig har en konsekvens.
Som reglerne er i dag, ja, så har det en konsekvens på papiret, men i praksis er det jo utrolig nemt at omgå reglerne, medmindre man er uheldig lige at rende ind i den dørmand, der stod der den aften, man gjorde noget galt.
Hvordan skal man kommunikere videre til måske et helt nyt hold af dørmænd, der kommer 14 dage senere eller en måned senere eller halvt år senere, at Jens Jensen, Jørgen Jørgensen og Hans Hansen ikke må komme ind?
Hvem er de, hvordan ser de ud?
Der kan også være tale om en navn, som mange har.
Derfor er forbuddene i praksis svære at håndhæve.
Lovforslaget her har altså den konsekvens, og det er derfor, vi fra konservativ side så varmt bakker op om det, at de, der laver ballade i nattelivet og får et forbud mod at komme det ene eller det andet sted, effektivt bliver holdt ude.
Det betyder, at vi andre får en langt højere grad af tryghed, når vi går i byen, for så kan vi gå i byen fri for ballademagerne.