runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Clausen (EL), 2007-02-23:
Nu er det jo i denne debat en lille smule afgørende, om det er hensynet til barnet eller en politisk-ideologisk opfattelse af, hvilke familiemønstre staten skal understøtte, der er afgørende for, hvilket synspunkt man når frem til at have.
Jeg forstår hr. Per Ørum Jørgensen sådan, at han godt ved, at vi intet ved om, hvorvidt børn har det dårligere, hvis de bor i en familie, hvor der kun er en mor, to mødre eller tre mødre, eller bor i en familie, hvor der, som hr. Per Ørum Jørgensen foretrækker det, er en mand og en kvinde.
Hr. Per Ørum Jørgensen mener, at det sidste er det bedste for barnet, og det, hr. Per Ørum Jørgensen ønsker i den her sag, er at understøtte et familiemønster, som er i overensstemmelse med det, hr. Per Ørum Jørgensen mener.
Det er bare det, jeg vil være sikker på, nemlig at Det Konservative Folkeparti benytter den her anledning til at sikre sig, at det familiemønster, som Det Konservative Folkeparti går ind for, bliver fasttømret.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-02-23:
Det mindretal i den konservative folketingsgruppe, som har en principiel tilgang, har jo den tilgang, at det ikke er afgørende i det her spørgsmål, om det sker offentligt eller privat.
Det er en grundlæggende modstand mod kunstig befrugtning, der ligger til grund for, at det økonomiske aspekt ikke er afgørende.
Martin Henriksen (DF), 2007-02-23:
Jeg er igen helt enig i det principielle udgangspunkt.
Når man nu har det udgangspunkt, mener hr. Per Ørum Jørgensen så ikke, at det alt andet lige selvfølgelig er bedre, at staten ikke er forpligtet til at finansiere kunstig befrugtning til enlige og lesbiske?
Er det alt andet lige ikke en forbedring af det, som blev vedtaget sidste år?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-02-23:
Der er så et mindretal, som har den principielle holdning, at det ikke er afgørende, hvor regningen skal sendes hen, og at man principielt er imod de her ting.
Så er der selvfølgelig den store del af folketingsgruppen, som støtter det her lovforslag, da man ikke mener, at staten skal understøtte tilbud om kunstig befrugtning til lesbiske.
Tak for den kommentar.
Vi har for flere år siden taget stilling til spørgsmålet om kunstig befrugtning som sådan for heteroseksuelle, og vi er af den overbevisning, at det er o.k., det vil vi godt støtte op om.
Det, der er helt principielt, og som gør en afgørende forskel her, er, som jeg har nævnt flere gange, at vi ikke vil være med til at tage ansvar for, at man fratager et ufødt barn muligheden for både at få en far og en mor.
Charlotte Fischer (RV), 2007-02-23:
Udgangspunktet for Det Radikale Venstre er, at vi ikke har nogen mening om, at nogle familieformer er bedre for børn end andre.
Vi har ikke noget grundlag for at mene det, og derfor vil vi ikke sige: Det er bedre at have en far og en mor end en mor og en mor.
Det er sådan det helt grundlæggende udgangspunkt.
Når vi så kæmper for, at fædrene skal tage noget mere orlov, er det jo faktisk i meget høj grad ud fra et ligestillingsperspektiv.
Nu vil jeg ikke lande der, hvor jeg siger, at det er skidt for barnet at have en far, for det tror jeg er udmærket; mit eget barn har faktisk en far, og det er udmærket.
Det er ud fra et ligestillingsperspektiv, at vi vil sikre, at kvinder og mænd nogenlunde påtager sig et ensartet ansvar.
Det tror jeg da også er fint for barnet, og det er også fint i et større ligestillingsperspektiv.
Venstres ordfører siger, at det er unaturligt for enlige og lesbiske at få børn.
Nu kan man sige, det handler om kunstig befrugtning, og det vil sige sådan set alle dem, der befinder sig i en tilstand, hvor de ikke naturligt kan få børn.
Det sy nes jeg man skal sige.
Og så kunne man også spørge: Drejer hele civilisationen sig ikke om at overskride det, der er naturligt?
For i begyndelsen af forrige århundrede var det helt naturligt, man døde af en lungebetændelse.
Vi er da heldigvis kommet videre.
Jeg synes, man skal passe lidt på med at bruge det der naturlighedsargument.
Man kan i hvert fald ikke finde fejlen.
Og man ender i en situation, hvor man ikke vil tilbyde behandling til syge kvinder, bare fordi de er enlige eller lesbiske.
Er det ikke situationen?
Kristian Jensen (V), 2007-02-23:
Der blev startet med at blive sagt, at jeg ikke havde svaret klart, derefter at Enhedslistens ordfører efterlyste en garanti, og det har jeg ikke givet.
Næh, det, jeg har nævnt, har været, at vi med forslaget her og velfærdsforslaget i sin helhed går ind og gør en forstærket indsats for at undgå nedslidning, og det vil vi gøre, samtidig med at vi kan se, at den danske befolkning generelt er mere rask og mere rørig og mindre nedslidt, når den i fremtiden når 60-års-alderen, end den har været tidligere, bl.a. fordi man har fået et andet arbejdsmønster, et andet uddannelsesmønster, man kommer senere ind på arbejdsmarkedet, og det fysisk nedslidende arbejde, der har været, bliver der mindre og mindre af.
Jeg kan ikke stå her og give et fuldstændig klart svar på, om man gennem effektivisering eller automatiseringer kan løse problemerne for asfaltarbejdere.
Naturligvis kan jeg ikke det.
Men jeg kan da sige, at de arbejdsgrupper og de faggrupper, der er størst risiko for, netop vil være nogle af dem, som man skal bruge de ekstra midler, der er afsat i velfærdsforliget, på for at se, hvordan vi kan komme det i møde og undgå nedslidningen.
Men lad os da sammen glæde os over, at danskerne lever længere, er mere raske og kan være længere tid på arbejdsmarkedet, og lad os så tilpasse reglerne sådan, at vi bruger vores fælles kroner på dem, der har størst behov.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2007-02-23:
Så lad os tage en gruppe, f.eks. kloakarbejderne.
Vi kunne også tage asfaltarbejderne, medmindre ministeren har nogle rigtig gode forslag til, hvad vi i fremtiden skal gøre uden kloakker eller uden asfalt.
Det skal jeg selvfølgelig ikke kunne afvise.
Så vil jeg gå ud fra med hensyn til de to grupper, at det godt kan være, vi har øget deres gennemsnitslevealder en lillebitte smule, så det kan være, de kommer helt op over 50 år, det kan også være, at vi ikke er nået dertil, at de når tilbagetrækningsalderen på 60 år.
Jeg nævner bare et par grupper, hvor vi ved, at den gennemsnitlige levealder er enormt lav, og hvorfor de, der faktisk overlever at arbejde i de erhverv i lidt længere tid, kunne have godt af at have bare et par års otium.
Jeg synes ikke, jeg hørte ministeren svare særlig klart på det, jeg spurgte om.
Jeg er klar over, at ministeren ikke gav en garanti, og det var sådan set det, jeg efterlyste.
Jeg efterlyste for de grupper, altså eksempelvis kloakarbejderne eller asfaltarbejderne, som er grupper, der bliver ekstremt nedslidt, andet end en forebyggende indsats.
For hvis systemet har huller, så indrømmer ministeren jo, at der vil være mennesker, der i fremtiden ikke kan få et otium, de kan ikke trække sig tilbage som 60årige, på trods af at vi ved, at rigtig mange af de mennesker ikke engang når 60-års-alderen.
For personer i den gruppe, der så er tilbage og som faktisk gør det, kunne det måske være rart at få et par år, hvor de faktisk kunne være på efterløn.
Kristian Jensen (V), 2007-02-23:
Det er jo et godt kneb sådan at lægge folk ord i munden og så sige, at det ikke kan lade sig gøre.
Jeg har ikke stået her og sagt, at der skulle være nogen garanti, eller at det er fuldstændig uden huller, men jeg har sagt, at der med det velfærdsforlig, der er lagt op, er lavet en klar forbedring af den indsats, der gøres fra det offentliges side for at imødegå nedslidning og for at sikre, at man i stedet for at have brug for at gå på efterløn som 60-årig så har langt større mulighed for, at man stadig væk kan være rask og rørig på arbejdsmarkedet, når man fylder 60 år.
naturligvis sker der arbejdsulykker, det er beklageligt, men man skal bare ikke stikke sig selv blår i øjnene og sige, at de helt kan ophæves.
Naturligvis vil der være personer, som ikke kan undgå at komme i en situation, hvor de bliver nedslidt.
Men vi kan gøre meget mere for at forhindre det, og det er det, der er lagt op til i velfærdsreformen.
Og så er der lagt op til, at det her kommer til at ske over meget lang tid, sådan at mange af de mennesker, som startede meget tidligt på arbejdsmarkedet, fortsat har mulighed for at trække sig tilbage efter de kendte regler, der gælder i dag.
Men efter 2019 vil der gradvis være en indfasning af nogle nyere regler, i takt med at danskerne – heldigvis – lever længere og er raske meget længere, end de er i dag.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2007-02-23:
Det der er noget politikersnak.
»En klar indsats for at imødegå nedslidning«.
Altså, undskyld, betyder det, at skatteministeren vil love, at der ikke er et eneste nedslidt menneske på 60, som kunne have brug for at trække sig tilbage?
Der er jo ikke lavet en eneste ordning for den gruppe, hvis den gruppe ikke kan holde til det.
Den får bare forringede vilkår, sådan er det.
Så det der med en klar indsats er meget fint.
Der er ret mange mennesker på arbejdsmarkedet.
At tro, at man kan lave en klar indsats uden huller, synes jeg er en lillebitte smule naivt.
Kristian Jensen (V), 2007-02-23:
En gang imellem bliver politikere beskyldt for at tænke for kortsigtet og ikke give tingene ordentlig tid til at blive implementerede, efter de er vedtaget.
Her står vi med et lovforslag, der bliver behandlet nu her i foråret 2007, som egentlig har virkning fra 2019.
Det er ikke nogen talefejl, det er fra 2019.
Det handler om tilbagetrækninger af personer fra arbejdsmarkedet, når de fylder mere end 60, og det sker gradvist fra 2019 til 2022, så det er i meget god tid, før lovforslaget egentlig begynder at have virkning, at vi nu vedtager det.
Og det er sådan set også meget fornuftigt og gennemtænkt, for når vi snakker om tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet, og når vi snakker om pensionsordninger, så er det vigtigt, at der er en lang indkøringsfase, sådan at der er mulighed for at vænne sig til de ændrede regler.
Jeg er glad for det, og jeg havde også forventet, at de partier, der stod bag ved velfærdsreformen, også står bag forslaget her, fordi det jo naturligvis er en følge af velfærdsreformen og den senere tilbagetrækning, der ligger der, at vi også her ændrer reglerne for, hvornår man kan få udbetalt sin pensionsordning, og jeg vil gerne takke forligspartierne for den fleksibilitet, der også er valgt med det ændringsforslag, man har givet tilsagn til.
Jeg vil bare til Enhedslistens ordfører sige, at når der bliver talt så meget om, at der er personer, der kan være nedslidte, så springer Enhedslistens ordfører helt over, at der også i velfærdsaftalen er aftalt en klar indsats for at imødegå nedslidning og er afsat yderligere midler til at imødegå nedslidning på arbejdsmarkedet.
Derfor synes jeg, at forslaget er godt og veltilrettelagt, og jeg er glad for det flertal, der står bag.
Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2007-02-23:
Jeg skal da lige knytte et par enkelte kommentarer til det her.
Men jeg skal alligevel sige, at vi skal huske på, at Velfærdskommissionens rapport og det, der fulgte efter, langt hen ad vejen afspejlede et ønske om at begrænse den offentlige sektor i fremtiden.
Vi skal huske på, at en af præmisserne for Velfærdskommissionens rapport var, at frem til det tidspunkt, hvor den såkaldte ældrebombe ville springe, havde man forventning om, at privatforbruget ville stige med 120 pct. Så kan folk hjemme i stuerne selv regne ud, hvor mange fladskærme de vil have på det tidspunkt, og overveje, om de kunne undvære en enkelt, så de også havde råd til pensionen i fremtiden.
Det ønske deler vi ikke i Enhedslisten, og vi har så absolut ikke noget problem med at finansiere den ekstra gruppe af ældre og den ekstra gruppe af børn, der kommer i fremtiden.
Det kan man også se af vores finanslovudspil, hvor vi bruger omkring 120 mia. kr. ekstra, altså en stigning i den offentlige sektor med 25 pct.
Når det er sagt, vil jeg sige om det her om konsekvensrettelse, hvor man går ind og rykker tilbagetrækningsalderen til 62, at det er meget fint at sige alt det her med, at folk bliver ældre og ældre og trækker sig senere og senere tilbage, men lad os lige huske på, hvem det er, der har behov for at trække sig tilbage, når de er 60.
Jamen det giver da sig selv.
Det er lige præcis den gruppe i samfundet, som er mest nedslidt, det er den gruppe, der har behov for at trække sig tilbage, når de er 60, og derfor begriber jeg ikke, at man gennemfører så asocialt et forslag og derfor selvfølgelig heller ikke konsekvensrettelsen heraf.
Så det kan ikke undre nogen, at Enhedslisten stemmer nej til det her forslag, ligesom vi stemmer nej til resten af velfærdsaftalen.
Jeg synes, det er ærgerligt, at man kalder det en velfærdsaftale, når det i den grad er det modsatte.
Det er et eklatant eksempel på spin, at man kalder det det.
Det er nedskæringer på nedskæringer på nedskæringer, og det kan vi ikke støtte.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2007-02-23:
I SF kan vi da tilslutte os en bemærkning fra den tidligere ordfører.
Men vi kan ikke tilslutte os, at velfærdsforliget også var en lykkelig situation.
Der havde SF en anden holdning, og vi er ikke med i det forlig, som ligger bag de fleste ændringer i denne her lov.
En anden detalje – nej, det første var jo ikke en detalje, det var det, lovforslaget stort set drejer sig om – er, at beskatningen på tilbagebetaling af efterlønsbidrag nu svarer til beskatningen fra fradragsværdien, og det er jo en god ting.
Der er nogle systemændringer på 3,4 mio. kr. i det her forslag, og vi vil godt have en forklaring på, hvor de tages fra.
Så vi er glade for den sidste lille ændring, men er ellers ikke særlig glade for forslaget.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2007-02-23:
Det er først og fremmest utrolig lykkeligt for Danmark, at 158 mandater har lavet en velfærdsaftale.
Det er nemlig en velfærdsaftale, der betyder, at vi fremtidssikrer vores muligheder for at opretholde velfærden, fordi der sker ændrede demografiske forudsætninger i Danmark.
Der bliver flere ældre og færre yngre.
Når vi nu lykkeligvis, fordi vi lever længere, får nogle senere tilbagetrækningsaldre fra arbejdsmarkedet, så ville det jo også være meget mærkeligt, hvis det var sådan, at man fik sin pension, før man trådte tilbage fra arbejdsmarkedet.
Det er jo helt naturligt, derfor bakker vi naturligvis op om det her.
Mikkel Dencker (DF), 2007-02-23:
Lovforslaget her er, som de to foregående ordførere allerede har været inde på, en del af udmøntningen af velfærdsaftalen fra sidste sommer, og så vil jeg da ikke undlade at sige, at jeg en sjælden gang er helt enig i et indlæg fra en socialdemokrat.
Det skal jo også markeres, når det endelig sker, og det sker så hermed.
Jeg skal heller ikke gå ind i en lang gennemgang af forslagets materielle indhold, det har Venstres ordfører allerede gjort, og Socialdemokratiets ordfører har allerede argumenteret for, at det var fornuftigt.
Jeg skal blot sige, at vi i Dansk Folkeparti selvfølgelig bakker op om den velfærdsaftale, der er lavet, og derfor er det naturligt, at man paralleliserer aldersgrænserne for udbetaling af skattebegunstigede pensionsordninger med efterlønsreglerne.
På samme måde er det også kun fornuftigt, at man, som hr. John Dyrby var inde på, også neutraliserer, når man tilbagebetaler efterlønsbidrag, som borgeren gerne vil have retur.
Så stiller man borgeren, som om han eller hun aldrig havde betalt.
Så jeg skal sige, at Dansk Folkeparti støtter lovforslaget.
John Dyrby Paulsen (S), 2007-02-23:
Det er en helt naturlig forlængelse af det.
Det synes jeg er fornuftigt, jeg synes, det er rigtigt, og jeg skal sige, at Socialdemokratiet selvfølgelig kan støtte forslaget.
Erling Bonnesen (V), 2007-02-23:
Da vores sædvanlige ordfører på sagen ikke kan være til stede i dag, skal jeg hermed tilkendegive Venstres stilling til L 154.
Det lovforslag fra skatteministeren, som vi her har til behandling, er en udmøntning af en del af velfærdsreformen, der blev indgået forlig om i juni 2006.
Ud over regeringspartierne står Socialdemokraterne, Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre bag aftalen om fremtidens velstand og velfærd, og en del af denne aftale vedrører senere tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet.
Det er både naturligt og glædeligt, da statistikken fortæller os, at den gennemsnitlige levealder er stigende.
Forslaget her vedrører ændringer i aldersgrænsen for udbetaling af skattebegunstigede pensionsordninger som følge af ændringen af efterløns- og folkepensionsalderen.
Det foreslås, at udbetaling af kapitalpensioner, ratepensioner og livrenter hæves i takt med efterlønsalderen, sådan som det er besluttet i velfærdsaftalen.
Aldersgrænsen hæves således med et halvt år ad gangen til 62 år fra 2019 frem mod 2022 for personer, der er født efter den 1. januar 1959.
Denne ændring får virkning for pensionsaftaler, som indgås efter 1. april i år.
Samtidig tilpasses reglerne for den samlede udbetalingsperiode, og det foreslås endvidere at ændre beskatningen af kontante tilbagebetalinger af efterløns- og fleksydelsesbidrag, så beskatningen modsvarer den fradragsværdi, man fik, da efterløns- og fleksydelsesbidraget blev fratrukket den skattepligtige indkomst.
Skatteministeren har overvejelser om et ændringsforslag, der gør det muligt for dem, der har ret til at beholde den gamle ordning, men ønsker at udskyde den til en senere udbetalingsalder.
Venstre kan støtte både lovforslaget, som det ligger nu, og så det påtænkte ændringsforslag fra ministeren.
Birthe Skaarup (DF), 2007-02-23:
Fru Charlotte Fischer har ikke rigtig hørt efter, hvad jeg sagde.
Den her model har vi diskuteret i Sundhedsudvalget – jeg ved ikke, om fru Charlotte Fischer ikke var der på det tidspunkt, men vi har diskuteret den.
Den vandt ikke stort nok gehør til, at vi gik videre med den.
Vi havde jo også forslaget om anonymitet, når en rask kvinde donerer æg til en rask kvinde.
Det var jo noget, man kunne tage op ved samme lejlighed.
Jeg synes bare, når nu den her lov om ægdonation har vist sig inden for de her 2 måneder måske ikke lige at fungere efter hensigten, at det så mere er oplysning, vi skulle have.
Men netop det her område fordrer, at vi hele tiden sætter fokus på de enkelte ting, og det er f.eks. anonymitet – ikke alene i forbindelse med sæddonorer, men også i forbindelse med ægdonation fra rask kvinde til rask kvinde.
Er det de rigtige modeller vi har?
Ting forandrer sig med tiden.
Nogle har en anden indstilling til det at donere sæd – måske – men i det her konkrete tilfælde siger vi så nej.
Erling Bonnesen (V), 2007-02-23:
Da vores sædvanlige ordfører på sagen ikke kan være til stede i dag, skal jeg tilkendegive Venstres stilling til L 155.
Dette forslag fra skatteministeren ændrer skatteberegningen i dødsåret i tilfælde, hvor den afdødes ægtefælle overtager boet.
Med de nuværende regler anvendes den efterfølgende ægtefælles skatteprocenter ved beregning af skat på grundlag af begge indkomster.
Med dette forslag vil man fremover anvende afdødes skatteprocenter ved beregningen af skatten af den afdødes indkomst, og herved imødekommes et ønske, der tidligere har været udtalt fra flere sider her i salen.
Ændringen har betydning, hvor kun den ene af ægtefællerne er medlem af folkekirken og derfor har betalt kirkeskat, og i tilfælde, hvor ægtefællerne er skattepligtige i hver sin kommune med forskellig skatteprocent.
Når ægtefællerne bor i samme kommune, som det jo trods alt oftest er tilfældet, har ændringen ingen betydning for denne del, og hvis ægtefællerne har samme status i forhold til folkekirken, altså enten begge er medlemmer af folkekirken eller begge ikke er medlemmer af folkekirken, medfører
dette forslag heller ingen ændringer
Det var SF, der med et beslutningsforslag sidste år foreslog en ændret beregning af kirkeskatten for ægtefæller ved dødsfald, og dette lovforslag imødekommer de udtalte sympatier for intentionerne i SF’s beslutningsforslag og gør det nu muligt at tilgodese afdødes vilje med hensyn til kirkeskat.
Venstre kan støtte forslaget.
Jørgen Winther (V), 2007-02-23:
Jeg vil gerne sige tak på Venstres vegne for, at Dansk Folkeparti fremsatte det her lovforslag, og allerede nu vil jeg godt røbe, at Venstre synes, at det er et særdeles fornuftigt lovforslag.
Det er jo sådan, som det har været sagt før, at siden den 1. januar i år har enlige og lesbiske haft mulighed for at få kunstig befrugtning på offentlige sygehuse.
Det er jo et spørgsmål om, hvor man skal sætte grænserne, og jeg opfatter også udelukkende det her som, at man prioriterer og ikke moraliserer.
Lad mig tage et eksempel, som er nemt at forstå for alle.
Hvis man har et lille knæk på næsen, eller man har nogle øjenlåg, der hænger lidt for langt ned over øjnene, er det også sådan i dag, at hvis det knæk på næsen er så stort, at det giver bihulebetændelse, kan man få en operation betalt af det offentlige.
Men hvis det lille knæk på næsen kun er kosmetisk, når man ser det lidt fra siden, har man sat den grænse, at det skal ske på et privathospital eller privatklinik og med egen brugerbetaling.
På samme måde med øjenlåg.
Hvis de går ned, så man ikke rigtig kan se ud af øjnene, er det også sådan, at der er mulighed for, at man kan få en gratis operation af det offentlige.
Men hvis det er sådan, at det bare er kosmetisk generende, skal man selv betale.
Jeg vil sige, at det, at en enlig kvinde, og det, at to lesbiske kvinder ikke kan få børn, er jo altså ikke noget unaturligt. Det kan ikke lade sig gøre.
Der skal noget andet til.
Og det er ikke nogen sygdom.
Derfor har vi valgt at trække en grænse, og jeg vil sige, at det er en særdeles fornuftig grænse, der er trukket, således at hvis det er et par eller et ægteskabslignende forhold mellem en mand og en kvinde, er det meget fornuftigt, at det offentlige sygehusvæsen træder til og hjælper i denne situation.
Som fru Karen Klint sagde før, er det sådan, at vi nu skruer tiden lidt tilbage til før den 1. januar, men vi skruer den ikke helt tilbage.
Med hensyn til at skrue den helt tilbage må jeg sige, at der har jeg selv et ansvar – det står jeg meget gerne ved – for det var helt tilbage i 1997, da jeg også sad i Venstres gruppe, at jeg fik den idé, at det skulle være sådan, at læger ikke måtte medvirke til det her overhovedet, og her er vi jo alle sammen blevet klogere.
Historikken er også sådan.
Der har været en vis udvikling i Venstres gruppe, og derfor er det sådan i dag, at Venstre er helt med på, at læger selvfølgelig skal have mulighed for at medvirke både inden for det offentlige og inden for det private sygehusvæsen med den kunstige befrugtning.
Jeg vil sige til slut, at Venstre støtter forslaget.
Og så vil jeg også sige, at der er nogle ganske, ganske få medlemmer af Venstres gruppe, der ikke kan støtte forslaget.
Sådan ligger landet.