Trine Mach (SF), 2011-04-28:
Vi står lige nu i den mærkelige situation, at vi faktisk skal tage stilling til nogle ændringsforslag til et lovforslag, som ingen kender konsekvenserne af, hverken af ændringsforslagene eller af loven selv, og at heller ikke forslagsstillerne kender konsekvenserne af nogle af delene.
I vores øjne er forslaget til ændring af planloven fuldstændig uforberedt.
Forarbejdet er utilstrækkeligt, og konsekvensvurderingerne er der stort set ikke, man kan faktisk godt kalde dem fraværende.
Regeringen har overhovedet ikke ulejliget sig med at afdække helt afgørende spørgsmål, og når hr. Jørn Dohrmann for et øjeblik siden spurgte, om ikke oppositionen vil væksten, må jeg jo svare lige så polemisk, at naturligvis vil vi det, men hr. Jørn Dohrmann er jo ikke selv klar over, om de ændringsforslag, hans parti har stillet, rent faktisk vil skabe den vækst.
Lad mig give et eksempel fra den virkelige verden: For 6 år siden forsøgte regeringen sig med en lignende model, hvor man gav adgang til sommerhusbyggeri i kystnærhedszonen, og det har man netop måttet konstatere faktisk ikke har været nogen succes.
Med hr. Eyvind Vesselbos egne ord blev det ikke til, hvad man havde håbet på.
At tro og håbe er ganske enkelt ikke godt nok, når man skal lovgive med så store konsekvenser, som de her foreslåede ændringer vil have.
Det fremstår faktisk, som om det er selve ambitionen om at liberalisere og udvande planloven, som er målet.
Så har man kigget ned over listen, som efterhånden er ret lang, med de samfundsmæssige problemer, som regeringen ikke har været i stand til at løse, og så har man grebet fat i en udfordring, som vi alle sammen ved der skal gøres noget ved og derfor virker symbolsk godt, nemlig udfordringerne i forbindelse med det, der i København kaldes Udkantsdanmark, eller problemerne med at sikre udvikling også for yderområderne i Danmark.
Og vupti, så har vi en løsning, nemlig ambitionen om at udvande planloven og tilfredsstille en række særinteresser rundtomkring i landet og formentlig også her i Folketingssalen, og så kan yderområdeproblematikken bruges som påskud for at gennemføre nogle af de her politiske ambitioner, som i virkeligheden er en underminering af selve den planlov, som man påstår, man blot vil ændre til det bedre.
Kort sagt er der ikke givet svar på, hvad løsningen er af de problemer, man påstår, man gerne vil løse.
Man skaber faktisk nye problemer med de foreslåede ændringer.
De naturmæssige, de byplanlægningsmæssige, de kommercielle aspekter er ganske enkelt ikke ordentligt belyst, og selv om ministeren foregiver over for Det Konservative Folkeparti, at man gerne vil varetage landskabshensynet, må man sige, at også her er det ganske mangelfuldt.
Det har ikke gjort indtryk, at relevante aktører har givet kritiske høringssvar, og at oppositionen har stillet en lang række spørgsmål, for alligevel står vi stadig væk der, hvor vi stod, da vi startede, nemlig uden at være klogere på, om det her rent faktisk vil virke efter hensigten.
Som min kollega, hr. Flemming Møller Mortensen, sagde i sin ordførertale, har Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti i sidste øjeblik, inden vi skulle afgive betænkning i udvalget, valgt at indgive nogle ændringsforslag – det er altså dem, der skal stemmes om – og vi fik ikke som mindretal chancen for at stille spørgsmål i den forbindelse.
Vi bad om, at man udsatte betænkningsafgivelsen i sølle 2 dage, og den udsættelse fik vi ikke.
Det er simpelt hen ikke ordentligt folketingsarbejde, og jeg håber, at det vil blive bedre.
Vi havde faktisk håbet på, at det samråd, vi nu skal op og have med ministeren om de pågældende ændringsforslag, kunne have forløbet, før vi skulle stemme om dem.