Benedikte Kiær (KF), 2011-02-08:
Indledningsvis vil jeg sige, at jeg har sympati for hensigten bag det fremsatte beslutningsforslag.
Det er nemt at sætte sig ind i en situation for de lejere, der en kold vinteraften sidder uden ordentlig varmeforsyning.
Vi kan vist alle blive enige om, at det er en helt uacceptabel situation.
Når man konfronteres med grove sager om misligholdelse inden for lejeretsområdet, har man som politiker naturligvis lyst til at handle og få gjort noget ved situationen her og nu.
Netop i den situation er det imidlertid vigtigt at skabe sig et overblik over de eksisterende retsregler på området, for at vurdere, om der er behov for ændringer, eller om de gældende regler i virkeligheden er fuldt tilstrækkelige til at løse problemerne.
Den øvelse synes jeg ikke er lykkedes for Socialistisk Folkeparti.
Der findes faktisk allerede gode muligheder for at få løst problemer med varmeforsyning relativt hurtigt.
Hertil kommer så, at Socialistisk Folkepartis forslag ikke virker helt gennemtænkt.
Det fremgår bl.a. af forslaget, at kommunen skal kunne skaffe sig adgang til en beboelsesejendoms varmeanlæg uden fogedens bistand, selv om det er aflåst eller af anden grund er utilgængeligt, blot der er tale om et uopsætteligt forhold.
En lovbestemmelse af den art har ikke sin gang på jorden.
Kommunerne skal naturligvis ikke have frie hænder til mod udlejerens vilje at påtvinge sig adgang til en privat ejendoms aflåste eller på anden måde utilgængelige rum.
En sådan ret vil, selv om den vil være begrænset til uopsættelige situationer, ikke alene stride mod grundlæggende retsprincipper, men også mod straffelovens bestemmelser om husfredskrænkelser.
Jeg finder det heller ikke spor betryggende, at en kommune skal kunne lade en udlejers varmeinstallationer reparere, uden at sagen først er blevet den mindste smule prøvet.
Jeg kan allerede nu forudse en stribe af sager mod kommunerne i kølvandet på sådanne indgreb.
For det andet er jeg ikke sikker på, at lejerne er bedre beskyttet med forslaget, end de er efter de eksisterende regler.
Lejerne har efter den gældende lejelovgivning en bred vifte af muligheder for at få rettet op på mangelfulde varmeforhold.
Hvis lejeren har gjort udlejer opmærksom på mangler ved varmeinstallationen og udlejer ikke sørger for at afhjælpe manglerne, kan lejeren selv sørge for afhjælpning for udlejers regning.
I sådan en situation skal lejerne bede fogeden om hjælp til at få adgang til varmeinstallationerne.
Lejeren kan også vælge at gå til huslejenævnet, som kan give udlejeren pålæg om at reparere varmeanlægget inden for en bestemt frist.
Hvis udlejeren ikke opfylder pålægget inden fristen, kan Grundejernes Investeringsfond udføre arbejdet for udlejerens regning.
Hvis udlejeren har lukket for varmen for at chikanere lejerne, eller hvis varmeforsyningen er afbrudt, fordi udlejeren ikke har betalt for varmen, kan lejeren gå til kommunen.
Kommunen skal herefter for udlejerens regning sørge for, at varmen igen bliver leveret.
Hvis udlejeren ikke vil give adgang til installationerne, vil lejeren formentlig efter praksis kunne rekvirere fogeden til at sørge for adgang ved en umiddelbar fogedforretning.
Mulighederne er der, som det fremgår.
Der er flere muligheder, og lejerne kan gøre brug af dem, uanset om problemerne med varmen er opstået før eller efter lejeaftalens indgåelse.
Så skal vi huske på, som vi netop har diskuteret under B 48, at konsekvensen for de udlejere, som ikke overholder deres forpligtelser over for lejerne, i sidste ende kan blive frakendelse af retten til at administrere udlejningsejendomme.
Det er derfor ikke omsonst, som det er antydet af forslagsstillerne, at indbringe en mangelsag for huslejenævnet.
Systemet tjener nemlig til at dæmme op for den systematiske overtrædelse af lejelovgivningens regler, som desværre ses begået af nogle få udlejere.
For det tredje kan jeg ikke se, at den myndighed, her altså kommunen, der påtænkes at skulle varetage opgaven, er den bedst egnede til opgaven.
Forslagets primære effekt er jo, at de opgaver og den sagsmængde, der nu påhviler nævnene og fogedretterne, i et vist omfang vil overgå til kommunerne.
Hvorfor kommunerne skulle være hurtigere end nævn og foged, ved jeg ikke, men det kan jo selvfølgelig være, at Socialistisk Folkeparti har ekstra ressourcer til kommunerne på det felt.
Jeg har tidligere i dag nævnt, at jeg står lige over for at skulle genoptage forhandlingerne om lejelovforenklingen med lejer- og udlejerorganisationerne.
Organisationernes såkaldte enhedsliste omfatter et par punkter med relevans for nærværende diskussion.
Hvis organisationerne formår at blive enige om udmøntningen af enhedslisten, vil lejernes mulighed for at sikre varmeforsyning blive yderligere præciseret, og regeringen kan på den baggrund ikke støtte det fremsatte beslutningsforslag.
Hvis jeg tænker tilbage på nogle af de samråd, hvor spørgeren, hr. Thomas Jensen, og jeg har siddet sammen og talt om nogle af de her spørgsmål, så mindes jeg at have fortalt spørgeren, at udlejerorganisationerne og lejerorganisationerne her i efteråret kom og meget gerne ville have mulighed for endnu en gang – en tredje gang – at sætte sig sammen ved bordet og finde frem til en måde at implementere enighedslisten på, bl.a. også at kunne sammensætte både lejeloven og huslejereguleringsloven.
Det ville de meget, meget gerne have mulighed for, og den mulighed sagde jeg ja til, det ville jeg gerne give mulighed for.
Nu har vi så været i gang med at sætte rammen for, hvordan vi kan sørge for, at det arbejde, som både lejernes organisation og udlejernes organisationer gerne vil have sat i gang, også udmønter sig i et resultat, og vi er meget fast fokuseret på, at det skal det.
Og jeg synes simpelt hen, at vi skal give det den tredje og sidste chance.
Jeg synes, det ville være rigtig ærgerligt at skubbe det i en helt forkert retning og ødelægge det momentum, vi har lige nu, ved at sige ja til den slags beslutningsforslag.
Jeg synes, det er et meget forkert signal at sende.