Jonas Dahl (SF), 2011-04-26:
Det tilsyn, som sundhedsvæsenet er underlagt i dag, er et reaktivt system, og det vil sige, at man først kontrollerer efterfølgende.
Det er først, når man får en klar melding om, at noget er gået galt, at man rent faktisk fra myndighedernes side er ude at opsøge den enkelte institution eller det enkelte sygehus.
Ud over om de efterlever regler for patientinformation og journalføring, vil det også blive kontrolleret, om de efterlever instrukser, hvis der findes nogle på dette område.
Så vidt så godt.
Jeg tror ikke, der er nogen, der kan være uenige i, at alle sygehuse og praksis skal have orden i tingene og også tilbyde den bedst mulige behandling, uagtet om det er i det private eller i det offentlige, men omvendt må man måske også sige, at det, der er det helt store problem, og det, der vel også er sagens kerne i det her, jo er spørgsmålet, om de læger, som i sidste ende står med ansvaret for patienterne, har adgang til de tilstrækkelige og nødvendige kliniske retningslinjer.
Og er lægerne ikke i stand til at støtte sig til disse kliniske retningslinjer, må man, som også Lægeforeningens formand, Mads Koch Hansen, var ude med, sige, om ikke det er her, nældens rod skal findes, og om det ikke også er her, vi skal sætte ind. Fra SF's side vil vi sige, at vi synes, der er mange positive ting i det her lovforslag, men der er altså også en række ting, vi skal have rettet op på.
Forslaget er absolut en forbedring, og derfor støtter vi også som udgangspunkt forslaget, men det er også vigtigt, at vi får kigget bagom og får set på, om ikke også andre grupper skulle med.
Jeg var inde på det tidligere i dag også i forhold til de læger, som falder ind under det, man kalder 3-timers-praksis, altså læger, som i dag er ansat på et offentligt sygehus, men udfører operationer på et privat sygehus, altså om ikke også der er et behov for et tilsyn i en eller anden form her.
En lang række af høringssvarene peger også på, at almen praksis måske også skulle inddrages i en eller anden form for tilsyn.
Bliver det for omfangsrigt?
Ja, det skriver ministeriet i det kommenterede høringssvar, men spørgsmålet er vel også, om vi kan holde til sager, hvor den sundhedsmæssige tilstand for borgerne bliver usikker, for så har vi også som politikere et ansvar for at sikre os, at det tilsyn, vi rent faktisk lægger på bordet, også løfter en tilstrækkelig indsats.
Et andet eksempel, som jeg også vil tillade mig at drage frem i dag, er fra marts 2010, hvor Sundhedsstyrelsens egen chef for tilsyn sådan set var ude at sige, at styrelsen nedprioriterede tilsynet med markedsføring, altså markedsføring fra private sygehuse og klinikker, således at en række private klinikker ikke på deres hjemmesider skrev noget som helst om de risici, der var ved diverse operationer.
Det er måske også et af de områder, vi bliver nødt til at se på, når vi nu skal viderebehandle lovforslaget.
Vi har behov for at have en sikkerhed for ikke bare den behandling, der udføres, men også for de oplysninger, som tilgår patienten forud for operationen, altså at det er i orden og i overensstemmelse med de gældende retningslinjer.
Så hvis jeg skal pege på tre nødvendige ting, som vi gerne vil have behandlet i den videre behandling af lovforslaget, og som vi gerne vil have ministeren til at forholde sig til, er det bl.a. markedsføringen: Hvad er baggrunden for, at vi ikke kigger på den del netop nu, når vi nu åbner et sagskompleks, som er så vidtrækkende i forhold til proaktive tilsyn, som vi fra SF's side er positivt indstillet over for?
Det er nemlig vigtigt, at vi åbner helt op for posen.
Det andet spørgsmål, der må rejse sig, er, om 3-timers-praksis og almen praksis ikke også bør inkluderes i lovforslaget.
Jeg bed specielt mærke i, at Lægeforeningen jo faktisk skrev, at der var indkaldt til møde i ministeriet om lovforslaget, samme dag som man skulle aflevere høringssvar om eftermiddagen.
Jeg tror, som den socialdemokratiske ordfører også var inde på, at alle partier i Folketinget i fællesskab har en politisk interesse i at sikre, at vi rent faktisk nu får en vis kontrol med de privathospitaler, som i årevis har haft en meget, meget lemfældig omgang med det offentliges kontrol, og det er på tide, at skeen kommer over i den anden hånd, og at vi også går et spadestik dybere.