runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Maja Panduro (S), 2010-10-07:
Nu var det ikke undersøgelseskommissionens arbejde, jeg havde forestillet mig skulle blive færdigt på 12 minutter, men vi kunne jo lynhurtigt have fået sagen lukket her i salen, hvis statsministeren var gået med på den.
Når statsministerens argument for ikke at gøre det er, at der jo ikke er noget at undersøge, og at der ikke er noget nyt i sagen, må jeg sige, at jeg er noget overrasket.
Vi har at gøre med ministre, som nu har indrømmet, at man har talt usandt over for Folketinget, vi har at gøre med en rigsrevisor, som ikke kan få de oplysninger, som han har krav på, så han kan udføre sin opgave som Folketingets og rigets vagthund.
Men hvis det forholder sig sådan, som statsministeren siger, nemlig at der ikke er noget at komme efter, så forstår jeg ikke, hvorfor man ikke hilser den her uvildige undersøgelseskommission velkommen, så man netop kunne få lukket sagen ned og vi alle sammen kunne komme videre i vores liv.
Man må da have en interesse fra statsministerens og hans ressortministres side i at få renset sit navn, så hvorfor kan vi ikke få den her undersøgelse, hvem er det, man dækker over, hvad er det, der er skjult, hvad er det, vi ikke må få at vide?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Jeg har ikke noget som helst ønske om at dække over noget som helst, for jeg synes, det fortjener at blive foldet ud, at den regering, der blev valgt i 2001, tog et opgør med det mærkelige synspunkt, at det var vigtigere at bekæmpe privathospitaler end ventelister, tog et opgør med det mærkelige synspunkt, at folk skulle henvises til en kø, hvis ikke de havde ministergage eller friværdi.
Det må sådan set gerne komme ud i fuldt flor, for der er ikke noget at skjule.
Men vi kan jo ikke have et samfund med omvendt bevisbyrde, der vil betyde, at man, hver gang nogen bringer et eller andet til torvs, herunder i øvrigt også oplysninger, der nu har været kendt gennem et år, men som får et lille drej, og hvor der bruges upræcise ord, så skal føle sig så ramt på sin uskyld, at man siger: Nu vil jeg have en undersøgelseskommission for at blive frikendt.
Det ville udløse rigtig mange undersøgelseskommissioner, ikke bare i forhold til den regering, der sidder nu, men, kan jeg godt garantere, i forhold til hvilken som helst regering, der måtte sidde på et hvilket som helst tidspunkt i danmarkshistorien.
Karl H. Bornhøft (SF), 2010-10-07:
Jeg kan forstå på statsministerens første besvarelse, at han synes, det kan være lidt, som vi siger i Nordjylland, træls, at de andre ikke vil snakke om fuldstændig det samme, som statsministeren vil snakke om.
Og efter at have været på talerstolen og talt om folkesundheden kan jeg muligvis godt forstå statsministeren.
For vores nuværende sundhedsminister, som jo i dag har givet en undskyldning, bliver alligevel ved med at sætte spørgsmålstegn ved, om rigsrevisor specifikt har bedt om rapporten.
Derfor vil jeg stille statsministeren det helt enkle spørgsmål: Vil statsministeren be- eller afkræfte, om rigsrevisor specifikt har bedt om rapporten, så vi dog i det mindste kan få det klarlagt?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Jeg skal jo så svare præcist og fyldestgørende i forhold til den viden, jeg har: Jeg ved det ikke.
Jeg ved jo ikke, præcis hvad for en dialog der har været mellem rigsrevisor og Sundhedsministeriet.
Jeg ved det ikke.
Jeg ved derimod, at indenrigs- og sundhedsministeren har oversendt et brev i dag med det indhold, der også refereres, og i det gemmer sig jo, hvad der er helt centralt, nemlig det synspunkt, den holdning, at rigsrevisor til enhver tid skal have lige præcis det, rigsrevisor gerne vil have, og at rigsrevisor derfor også er i en anden situation end Folketinget.
For i forhold til den debat, der har været, må jeg sige, at jeg tror, det er en god arbejdsform, at den til enhver tid siddende regering har mulighed for at lave sit lov- og politikforberedende arbejde med sig selv og først dele det med omverdenen – altså undtaget rigsrevisor og andre kontrolinstanser – på det tidspunkt, hvor det er færdigt.
Karl H. Bornhøft (SF), 2010-10-07:
Med den lange debat, der har været om lige præcis det spørgsmål, som jeg stillede, havde jeg måske en forhåbning om, at statsministeren havde undersøgt det meget præcist.
Jeg accepterer, at det har statsministeren så ikke.
Til gengæld vil jeg godt spørge: Hvis det nu viser sig, at det rent faktisk er sådan, at rigsrevisor har bedt specifikt om den her rapport og han ikke har fået den, vil statsministeren så sætte en undersøgelse i gang af, hvordan det kan lade sig gøre, at rigsrevisor end ikke får det, han har bedt om, og få kortlagt lige præcis det her hændelsesforløb?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Som sagen er oplyst over for mig, har rigsrevisor fået det, der her omtales som en rapport, men som jo er et stykke forberedende arbejde i forhold til regeringens beslutning om, på hvilket nyt grundlag det frie valg skulle genindføres, da det havde været afskaffet et år.
Det, der er problemet, må jeg forstå, er, at rigsrevisor har fået det for sent.
Det kan der jo ikke repareres på – altså, når man har afleveret det, så har man afleveret det, og så kan man jo ikke komme til at aflevere det tidligere, end man har gjort, og det er selvfølgelig beklageligt.
Det er så også det, indenrigs- og sundhedsministeren har forholdt sig til i skrivelsen til rigsrevisor her i dag.
Og der må jeg i øvrigt henvise til indenrigs- og sundhedsministeren for nærmere oplysninger om sagens faktuelle indhold.
Jeppe Kofod (S), 2010-10-07:
Jeg vil bare høre, om statsministeren kan garantere, at statsministeren ikke har kendt til overbetaling af de private hospitaler, og at statsministeren hverken direkte eller indirekte på noget tidspunkt har interveneret for at få andre til ikke at gribe ind over for overbetaling af privathospitaler.
Grunden til, at jeg spørger, er jo bl.a. den mail, som den daværende sundhedsministers særlige rådgiver skrev til De Konservatives sundhedsordfører, hvor Frank Korsholm klart indikerede, at statsministeren ikke ville lytte, når det handlede om den overbetaling, der var af privathospitaler.
Jeg vil gerne minde statsministeren om, for det er der måske grund til i de her tider, at også statsministeren jo taler under ansvar i forhold til ministeransvarlighedsloven, så jeg vil gerne have et helt klart svar på det spørgsmål.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Det er jeg fuldstændig opmærksom på, men det skal nu ikke påvirke mit svar i øvrigt.
Nu er overbetaling jo et begreb, der nok skal defineres, før man kan lægge det til grund.
Jeg er jo fra det tidspunkt tilbage i 2006, hvor sygehusejerne, de offentlige og de private, ikke kan blive enige om priserne, fuldt bekendt med, at jeg sætter priserne på en måde, der ligger over det, som amterne er parat til at give, og som ligger under det, de private sygehuse gerne vil have.
Så jeg er fuldt bekendt med både over- og underbetaling fra det tidspunkt, fuldt bekendt med det.
Jeg er jo også fuldt bekendt med, at vi i forbindelse med udviklingen af det her område har en mulighed for at tage et udviklingstrin, hvor vi i stedet for at forhandle takster med afsæt i gennemsnit forhandler med afsæt i noget andet, og det er baggrunden for, at vi skriver regeringsgrundlaget i 2007.
Det vil sige, at fra november 2007 er jeg fuldt opmærksom på, at der har regeringen en beslutning om, at det her skal vi lave anderledes fremadrettet.
Jeppe Kofod (S), 2010-10-07:
Jeg fik ikke rigtig svar på mit andet spørgsmål, nemlig om statsministeren på nogen måde direkte eller indirekte har interveneret i forhold til at forhindre eksempelvis andre ministre i regeringen i at sætte en stopper for den her overbetaling af privathospitaler.
Det var jo den her mail, som også har verseret i pressen.
Så vil jeg gerne spørge statsministeren om en ting mere, nemlig det her med en undersøgelseskommission.
Statsministeren er vel vidende om, at siden blokpolitikken blev indført af VKO, har der været historisk få undersøgelseskommissioner i dansk politik.
Det har været historisk svært for Folketinget at kontrollere regeringen, og med de sager, vi har i øjeblikket, er det klart, at mistanken om, at regeringen har fejet noget ind under gulvtæppet, som vi har set tidligere i historien, er kæmpestor.
Så jeg vil bare spørge: Hvis man har så meget rent mel i posen, hvorfor så ikke lade sig undersøge?
Det ville jo være en ydmygelse af oppositionen, hvis der ikke var noget at komme efter.
Det ville være en kæmpe sejr for hr. Lars Løkke Rasmussen og regeringen, hvis det var sådan, at en undersøgelseskommission fandt, at der intet var at komme efter.
Nej, sandheden er, at når man ikke vil nedsætte en undersøgelseskommission, er det netop, fordi man har noget at skjule.
Det må være konklusionen, ellers ville man have sagt ja med det samme.
Astrid Krag (SF), 2010-10-07:
Jeg vil vende tilbage til det, statsministeren har været inde på, nemlig påstanden om, at vi fra oppositionens side her i dag har været optaget af historieskrivning, at vi har rejst en debat, som ifølge statsministeren handler om næste valg, og at det er det, vi har gang i.
Det kan godt være, at det er, fordi jeg ikke har været i politik i lige så mange år som statsministeren, af den simple årsag, at jeg ikke har samme alder som statsministeren og ikke startede min parlamentariske karriere så tidligt som statsministeren, der jo har et langt liv i politik bag sig, og at jeg derfor ikke er blevet helt så hårdhudet, når det kommer til omgang med vores folkestyre, men for mig er det her ikke et spørgsmål om næste valg.
For mig er det her et grundlæggende spørgsmål om respekt for vores folkestyre, og det er et grundlæggende spørgsmål om respekt for skatteborgernes penge.
Jeg vil først tage spørgsmålet vedrørende det sidste.
Statsministeren har brugt meget krudt på at sige: Jamen det, vi har gjort, er jo fuldt ud legalt; vi har jo lagt en klar lovgivning frem angående betaling af privathospitalerne.
Det tror jeg sådan set heller ikke der er nogen der anholder.
Det, der bliver anholdt, er den del af Rigsrevisionens konklusion og den del af deres opgave, der handler om at undersøge, hvorvidt beslutninger bliver truffet under skyldig hensyntagen til økonomien eller, sagt på almindeligt dansk, om man forvalter borgernes penge ordentligt.
Vil statsministeren afvise her, at man ikke hjalp Rigsrevisionen synderligt med at nå frem til den konklusion?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Jeg er helt enig i, at vækst er forudsætningen for velstand, som er forudsætningen for velfærd, helt enig.
Regeringen har jo forfulgt økonomiske planer, først 2010, så 2015, og jeg medgiver også, at vi oven på krisen har en vækstudfordring.
Det var sådan set det, jeg gjorde til hovedindholdet i min åbningstale, og som jeg så inderlig gerne ville diskutere.
Altså, i en situation, hvor vi er ved at være fri af krisen og har lagt det værste bag os, hvor vi har verdens største offentlige sektor, hvor vi aldrig i danmarkshistorien har haft så mange offentligt ansatte, og hvor det, der er problemet, er, at vi har tabt private arbejdspladser, så siger oppositionen, at løsningen er at gøre den offentlige sektor større, og endda i et tempo, der er ud over det, man har planlagt med i de sidste 20 år, uanset hvilken regering der har siddet.
Mogens Lykketoft (S), 2010-10-07:
Måske er ordet irrelevant om lovens overholdelse
forkert.
Man kunne også sige: Det er vist det mindste, man må forlange.
Men rigsrevisor har meget mere vidtgående anliggender at undersøge, nemlig: Bruger man pengene ordentligt, eller bruger man skatteydernes penge unødigt?
Og det er det, han siger der har været tale om i denne sag.
Jeg mener, vi kunne have sparet en masse tid i dag, det kunne have været under 12 minutter, vi brugte på den sag.
Vi kunne have sparet en masse samråd, vi kunne have sparet forespørgsler, og så kunne vi være kommet frem til det, som er sagens kerne, når man beder om en undersøgelseskommission, nemlig at der kan man afhøre både nuværende og tidligere ministre under vidneansvar.
Det kan vi jo desværre hverken gøre her eller i samråd.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Jeg medgiver, at nedsættelsen af en undersøgelseskommission kunne spare os for tid nu, men det er lige så åbenlyst, at det så var megen tid anvendt senere, mange økonomiske ressourcer anvendt senere.
Vi lever ikke i et land med omvendt bevisbyrde, altså, det kunne komme meget vidt, hvis man, hver gang man førte anbringender frem, så skulle nedsætte en undersøgelseskommission.
Ole Sohn (SF), 2010-10-07:
Men når nu rigsrevisoren siger, at der er noget at komme efter, og Sundhedsministeriet sådan set konkluderer i det, der så blev til en rapport, at der er noget at komme efter, hvordan er det så, den tidligere sundhedsminister, altså den nuværende statsminister, kan sige, at der ikke ville have været nogen privathospitaler, medmindre man gav dem en bedre pris?
Hvordan kan man dokumentere det?
Det eneste, man ved, er, at det få år senere blev konstateret, at de kunne leve endda særdeles godt – så godt, at man måtte sætte priserne ned.
Så er der noget, der taler for, at man måske har overbetalt.
Det er vel også i den tidligere sundhedsministers, ophavsmanden til seancen, interesse at få det afdækket og i bedste fald få ret i, at der ikke var noget at komme efter.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Ja, ophavsmanden, ophavsmændene, ophavskvinderne.
Vi sidder her jo.
Altså, det er Folketinget, der har vedtaget en lov.
Jeg medgiver, at det er sket på regeringens initiativ, jeg medgiver, at det var op ad bakke, og jeg medgiver, at for en tidligere socialdemokratisk regering, der var sendt på oppositionsbænken, forekom tanken om at give patienterne et frit valg, om at gøre op med det system, hvor man stod i kø, hvis ikke man havde en friværdi eller en ministergage eller andet, fremmed, og det var svært at løbe i gang.
Men det ændrede dog ikke ved, at vi fik loven vedtaget, og det er jo den, der er administreret efter.
Så er det jo kortlagt, at rigsrevisor mener, at der fra 2006 er en situation, hvor man skulle have søgt andre priser.
Det er jo kendt.
Det behøver man ikke at nedsætte nogen undersøgelseskommission for.
Det er kendt.
Og det er lige så kendt, at hvis det synspunkt er rigtigt, så har det valør fra det tidspunkt at regne, og indtil det frie sygehusvalg ophører på grund af strejken.
For da det frie sygehusvalg bliver genindført, er det ud fra nogle nye spilleregler.
Så skal vi nedsætte en undersøgelseskommission for at afdække noget, vi godt ved.
Jeg synes selv, vi skal bruge ressourcerne bedre, men det er jo ikke op til mig at drage konklusionerne.
Ole Sohn (SF), 2010-10-07:
Det er, fordi statsministeren bliver ved at påstå, at der ikke ville have været private sygehuse, medmindre den daværende sundhedsminister egenhændigt gik ind og sagde, at prisen skulle være sådan og sådan.
Det er ikke noget, Folketinget har vedtaget; det er noget, ministeren skar igennem med og sagde.
Jeg tror, at ministeren sagde: Vi slår halv skade.
Det viser sig så ifølge rigsrevisoren, at det var for høj en pris.
Det er jo ikke godtgjort, at der ikke ville have været privathospitaler, hvis den lave pris, som amterne ønskede at give, var blevet gældende.
Tværtimod er der måske noget, der siger, at det ville være blevet løbet i gang alligevel.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Jeg påstår ikke nogen ting.
Jeg gør rede for et faktisk hændelsesforløb, og så stiller jeg et åbent spørgsmål.
Den lov, som Folketinget har vedtaget, er skruet sådan sammen, at den går ud på at give patienten en rettighed.
Den går ikke ud på at spare penge, og det er ikke, fordi jeg har noget imod at spare penge, men det er ikke sigtet med loven.
Sigtet med loven er, at patienter ikke skal stå i kø, men skal kunne søge behandling og tage pengene med sig.
Det er vedtaget i loven, at det er med afsæt i de gennemsnitlige omkostninger i det offentlige sygehusvæsen.
Det er aftalt mellem sygehusejerne og de private sygehuse.
I 2006 kan man ikke blive enige, og så kan man i den situation – og det tager jeg jo det politiske ansvar for – vælge at sige: Det er der ikke noget at gøre ved, vi kan ikke blive enige, og så må vi konflikte, og så har patienterne ikke den rettighed, mens der konfliktes.
Eller også må man bruge den hjemmel, der er til stede, til at afgøre sagen.
Det er der så forskellige vurderinger af.
Jeg står ved det, jeg har gjort.
Hvis man mener, det er et forkert parti at tage, og at man skulle have taget et andet parti i situationen, så kan det løbe op i 100 mio. kr. Hvis man vil drage en parlamentarisk konsekvens af det over for mig, må man jo gøre det.
Jeg tager ansvaret for det, og derfor er der ikke så meget mere at undersøge.
Morten Østergaard (RV), 2010-10-07:
Statsministeren siger, at man beskæftiger sig med historieskrivning.
Det må så være samtidshistorie, for bare i dag er der jo sket en utrolig udvikling i sagen her.
Hvis statsministeren vil prøve at følge med her, vil jeg sige, at der den 13. maj 2009 er samråd i Sundhedsudvalget, hvor den daværende sundhedsminister siger, at der ikke findes nogen rapport.
Hvis man citerer fra det, han sagde den dag, kan man se, at der simpelt hen ikke er noget, der kan kaldes en rapport.
Så siger den nu tidligere sundhedsminister i dag kl. 7.51, at han ser helt anderledes på det i dag.
siger Sundhedsministeriet, at der stadig væk ikke er nogen rapport, og det var der heller ikke på det tidspunkt, og kl. 17.24 undskylder den nuværende sundhedsminister til Rigsrevisionen, at de ikke fik rapporten.
Jeg siger bare til statsministeren: Det sejler da fuldstændig for regeringen, og det er alt sammen foregået i dag, og derfor må man vel bare sige, at det at påstå, at vi interesserer os for noget, som bare er historieskrivning, da i hvert fald er en skævert.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Jamen jeg har fuldstændig respekt for, at man interesserer sig for det, og man må gerne blive ved med at gøre det.
Jeg synes i hvert fald, at andre ting – nu siger jeg det venligt – også er vigtige, nemlig: Hvordan får vi vækst og udvikling tilbage i det danske samfund?
Og den der markante udvikling, der nu beskrives her lidt hurtigt, hvad dækker den egentlig over?
Altså, mig bekendt, efter det mig oplyste, har rigsrevisor fået det materiale.
Der er en situation, hvor rigsrevisor har fået det materiale, efter at rigsrevisor har lavet sin beretning til statsrevisorerne.
Det er beklageligt, det skulle have været før, men det er udleveret, det er kendt.
Det var i øvrigt også kendt, da Folketinget sidste år i december havde en forespørgselsdebat om det her; da var det kendt.
Det var kendt, at materialet var der, det var kendt, hvornår materialet var overleveret, det var kendt, at rigsrevisor ikke var tilfreds med, at det først blev overleveret på det tidspunkt.
Det hele var kendt.
Derfor er der måske ikke så meget nyt andet end interessen i at genopføre hele den her diskussion, og vil man det, så respekterer jeg det.
Morten Østergaard (RV), 2010-10-07:
Men det, der er interesse for, er, hvordan Folketinget skal kunne kontrollere regeringens arbejde, hvilket jo er noget af det, man gør i Folketinget, når vi har en minister, der i Folketingssalen ikke har kunnet udtrykke sig fuldstændig og korrekt om sagen; når en anden, nu tidligere, minister til et folketingsudvalg har sagt noget, som han i dag ser helt anderledes på; og når vi har en rigsrevisor, som for nylig har sagt, at det her er helt uden historisk sidestykke.
Derfor er det jo magtens arrogance, når statsministeren i dag står og bagatelliserer problemet.
For det, det handler om, er, om regeringen bare kan skalte og valte med sandheden, om den bare kan fremlægge oplysninger, når den selv synes, det er relevant, eller om den skal stå til rådighed med de oplysninger, den har, således at der kan føres en almindelig politisk debat, også på det tidspunkt, hvor det er relevant, og således, at de kontrolinstitutioner, vi har, i det her tilfælde Rigsrevisionen, kan gøre sit arbejde.
Derfor synes jeg, at det er for stærkt, når statsministeren i dag sådan slår det hen og siger, at man jo har beklaget både det ene og det andet og det tredje.
Men mængderne af beklagelser her dækker jo samlet set over, at man har gjort sig enormt store anstrengelser for at gøre den her diskussion så uigennemsigtig som overhovedet muligt.
Det er jo derfor, at vi vil have at vide, hvorfor og hvad det var, man ville skjule.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Det er en meget, meget åben diskussion.
Det fremgår af det regeringsgrundlag, regeringen lavede efter valget i 2007, at man ønskede et nyt samarbejde mellem det offentlige og det private sundhedsvæsen i forhold til det udvidede frie sygehusvalg.
Det er meget åbent.
At regeringen sætter gang i et arbejde for at virkeliggøre regeringens eget regeringsgrundlag, er jo ikke mærkeligt.
At regeringen i sit arbejde med det har lov til at arbejde internt med det, er heller ikke underligt, det er faktisk en rigtig god idé.
At rigsrevisor skal have, hvad han vil have, også selv om det er interne papirer, siger sig selv.
Det er også sket med forsinkelse, det er beklageligt.
At det frie valg har været suspenderet og er blevet genindført – på hvilke vilkår, det var før og efter, det blev suspenderet – er også kendt.
Det hele er åbent.
Men igen: Altså, jeg kunne ikke drømme om at diktere nogle debatter, det har jeg ingen beføjelser til, og det har jeg heller ingen ambitioner om.
Jeg udtrykker bare det stille, forfængelige håb, at vi på et tidspunkt også kan diskutere nogle af de ting, som jeg tror danskerne bekymrer sig om.
Klaus Hækkerup (S), 2010-10-07:
Jeg vil godt vende mig til en diskussion af den økonomiske udvikling i Danmark.
Hvis vi ser på Økonomisk Redegørelse, som vi fik udleveret i forbindelse med finanslovsforslaget, så kan man se, at i den periode, hvor vi har haft en borgerlig regering, hvis vi tager udgangspunkt i 2000 og frem til i år, har væksten i bruttonationalproduktet – altså den samlede værdi af det, vi skaber i Danmark – været lavere i Danmark, end den har været i de lande, vi naturligt kan sammenligne os med.
Den har været lavere end i Tyskland, den har været lavere end i Sverige, den har været lavere end i USA, den har været lavere end i hele euroområdet.
Når regeringen siger, at Danmark har en sund økonomisk politik og havde en god rygrad til at gå ind i den økonomiske krise, så beviser tallene jo, at det ikke passer.
De beviser jo, at dansk økonomi ikke har klaret sig godt siden år 2000, og at vi er bundskraber internationalt.
Jeg vil bare bede statsministeren om at bekræfte, at det grundlag, vi havde at angribe krisen på, ikke var godt.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Det vil jeg ikke bekræfte, for situationen er jo den, at vi frem til det tidspunkt, hvor vi blev ramt af det internationale økonomiske tilbageslag – om end jeg medgiver, at de offentlige udgifter er vokset mere end planlagt, hvilket stiller oppositionens løbende beskyldninger om massakrer og blodbad noget i relief – afdrog på vores gæld i et tempo, der lå ud over det planlagte.
Det gjorde, at vi ramte krisen i en situation, hvor vi ikke havde nettogæld til udlandet.
Det var et markant bedre udgangspunkt end mange andre sammenlignelige landes.
Det er også det, der har gjort, at regeringen med opbakning fra Dansk Folkeparti under hele kriseforløbet har kunnet føre en af Europas mest offensive finanspolitikker: fremrykning af offentlige investeringer, bedre kreditter, udbetaling af SP – en række tiltag, som sammen med effekten af den generelle økonomiske politik på renten jo har betydet, at vi vel har sikret omkring et hundrede og et par og tyve tusinde job, som ellers ville være faldet bort, hvis ikke vi havde ført den politik, vi havde råd til, fordi vi i de gode tider afdrog på gæld.