Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2011-04-05:
Jamen hvis der er nogle, der har lyst til at tage til Iran, hvor de kan finde sympati for deres synspunkter, så synes jeg da, vi skal hjælpe dem med det.
Men det rokker ikke ved, at vi har et problem: Vi kan ikke forbyde Hizb ut-Tahrir.
Og jeg skal ikke gøre mig klog på, om det er kulturforskelle, der gør, at man bekender sig til den slags, jeg ved bare, at der er mange bekymrede forældre, som ikke aner, hvor de skal gå hen med deres bekymring; de sympatiserer ikke med til Hizb ut-Tahrir, men de kan se, at Hizb ut-Tahrir går på rov i udsatte boligområder og fisker efter de her marginaliserede unge, som trænger til et ståsted.
Når bare den rette mand eller kvinde kommer til, skal det nok gå.
Jeg vil godt sige, at da jeg så billederne fra Bella Center, blev jeg faktisk en anelse forskrækket.
Jeg havde egentlig indtryk af, at Hizb ut-Tahrir var sådan en lille, isoleret organisation, men der var faktisk mødt 1.500 mennesker op.
Jeg vil lige som resten af Folketinget tage afstand fra den tankegang, organisationen repræsenterer.
Jeg synes, det er fuldstændig uacceptabelt, når man ikke spiller med på den demokratiske banehalvdel, når man opfordrer folk til ikke at stemme ved et valg, og når man ikke accepterer ligestilling.
Det er simpelt hen ikke i orden.
Vi var nogle af de første, der var ude for at opfordre politiet til at gå ind i sagen, da man udsendte mødeindkaldelsen til det møde, der var i Diamanten, hvor der blev vist billeder af kister med danske soldater, og hvor man opfordrede til væbnet opgør i Afghanistan.
Det er ulovligt at opfordre til vold, og det vi billiger selvfølgelig at politiet undersøger.
Vi synes, der skal skrides ind over for enhver sag, som det er muligt at skride ind over for.
Jeg synes også, at det er ærgerligt, at så fint et hus som Diamanten rent faktisk skulle bruges til det formål, til afholdelsen af det møde, men vi må jo konkludere, at det er Diamanten, der bestemmer, om det skal afholdes der eller ej.
Men jeg synes, det er ærgerligt, at så fint et hus, som egentlig skulle være en hyldest til ånden, demokratiet og oplysningen, skal bruges til så kedelig en begivenhed og skal huse en organisation, som egentlig står for alt det modsatte.
Men det, vi er her for i dag, er jo for at diskutere et forbud mod Hizb ut-Tahrir.
Jeg tror, at det efter at have hørt de første ordførere og også justitsministeren står lysende klart, at man altså skal kunne føre et fornødent bevis for, at det her er en organisation, som virker ved vold, og som dermed kan forbydes og opløses.
Rigsadvokaten har allerede i både 2004 og 2008 taget stilling til det her spørgsmål, og der var ikke noget grundlag for det.
Det vurderer Justitsministeriet, at det er der for så vidt heller ikke på nuværende tidspunkt.
Vi har egentlig en parallel situation til rockerne, som vi jo har diskuteret flere gange, om vi kunne forbyde.
Det kunne være tillokkende, fordi det kunne fratage dem noget status.
Det ved vi ikke, men det ville i bedste fald kunne betyde, at det ville fratage dem noget status og nogle steder at mødes, og dermed ville det ikke længere være så interessant for unge mennesker.
Men det kan også godt være, at det virker modsat.
Det ved vi faktisk ikke.
Det store problem er jo, at holdningerne ikke forsvinder.
Jeg har i hvert fald stillet et spørgsmål til justitsministeren om rockere og bandemedlemmer, nemlig om der er noget til hinder for, at man danner en ny forening, når man har fået opløst den gamle.
Det er der faktisk ikke.
Det vil sige, at vi kan komme ud i en endeløs situation, hvor vi skal opløse og opløse organisationer.
Det her er jo heller ikke en hokuspokusløsning, for det vil faktisk i bedste fald tage et par år med en rigsretssag.
Så jeg tror, vi bliver nødt til at konkludere, at uanset hvor uenige vi er med Hizb ut-Tahrir, uanset hvor meget vi ønsker dem ad helvede til, som en vis formand sagde på et tidspunkt, bliver det bare rigtig, rigtig svært på nuværende tidspunkt.
Betyder det så, at vi skal sidde med hænderne i skødet og bare se til og lade stå til?
Det synes jeg faktisk ikke.
Jeg er stærkt bekymret over, at de rekrutterer vores unge.
Jeg ved, at de har været på rov i udsatte boligområder og har fisket efter de marginaliserede unge.
Hvor henvender de bekymrede forældre til de her unge sig henne?
Hvilke muligheder giver vi dem for støtte og hjælp til at imødegå, at deres børn og unge bliver rekrutteret af Hizb ut-Tahrir?
Det synes jeg er et alvorligt problem.
Hvordan forhindrer vi den fortsatte rekruttering?
Det synes jeg er et spørgsmål, som er nok så væsentligt, når vi nu ikke kan komme videre med et forbud.
Vi har en grundlov, som siger, at det kan vi ikke.
Jamen så må vi i det mindste gøre noget for at undgå, at Hizb ut-Tahrir vokser sig større.
Derfor kan vi af indlysende grunde ikke støtte det her forslag.
Vi respekterer grundloven, vi respekterer Rigsadvokaten, og det betyder, at vi ikke kan støtte forslaget.
Jeg skulle hilse og sige, at det samme gør sig gældende for Enhedslisten.