Martin Lidegaard (RV), 2016-04-12:
Et af de helt særlige kendetegn ved det danske demokrati er, at vi igennem årtier – nogle vil sige århundreder – har skabt en tradition for, at når vi laver lovgivning, når vi regulerer, så har vi en dialog, en samtale, med dem, der bliver reguleret, og som mærker konsekvenserne af vores lovgivning på deres egen krop.
Den politiske samtale, som i høj grad foregår ved, at alle varianter af det danske samfunds aktører fra små borgergrupper over velsatte miljøorganisationer som Greenpeace, professionelle lobbyvirksomheder, almindelige danske små virksomheder, sukkerproducenter, landmænd, elbilsproducenter til fagforeninger eller erhvervsorganisationer, alle hånde, store og små, lav og høj, kommer til Christiansborg, kommer til ministerierne og taler om den lovgivning, som vil påvirke dem.
Det er et fantastisk gode.
Længe leve den tradition, som er en af grundene til, at Danmark er god til at regulere, at Danmark er god til – i hvert fald forholdsmæssigt bedre end mange andre lande – at lave lovgivning, der ikke rammer helt ved siden af.
Den levende samtale, den dialog, er helt, helt afgørende for Radikale Venstre, og derfor forstår vi simpelt hen ikke Enhedslistens forslag.
Radikale Venstre forstår slet ikke, hvad det er, man vil mistænkeliggøre eller gøre odiøst i, at vi som politikere snakker med så mange som muligt så meget som muligt så længe som muligt.
Hvad er der da galt i det?
Hvorfor skal man nu til at registrere og bruge massevis af embedsmændstimer og ting og sager på det?
Det er der da intet i vejen med.
Det, der er noget i vejen med, er selvfølgelig, hvis den holdning, som jeg som politiker eller en minister tager, har noget som helst at gøre med vores økonomiske interesser.
Så alt det, der handler om at spore, hvorfra politiske partier, ministre og politikere får deres økonomisk støtte, hvis de får det, skal vi have åbenhed omkring, fuld åbenhed!
Men så længe der ikke er knyttet økonomiske interesser til det, hvad i alverden er så formålet med et lobbyregister for ministre? Hvorfor ikke samtale med så mange som muligt så meget som muligt?
Så er der alle de praktiske problemer, som mange har peget på.
Hvis der endelig var en minister, der ville lade sig bestikke, hvad jeg ikke har fantasi til at forestille mig i det her land, så skulle man nok finde en måde at gøre det på.
Så hvad er egentlig formålet med, at man ikke bare kan samtale med alle dem, man har lyst til, på alle de tidspunkter, man har af døgnet, uanset om de står i ens kalender eller et register eller alle mulige andre steder?
Jeg forstår simpelt hen ikke, hvor Enhedslisten vil hen med det her forslag.
Vi glæder os til at samarbejde om alt det, der handler om at støtte forslag, der vil gøre det mere åbent, hvor politiske partier får deres støtte fra, så man som borger kan se, om der er en sammenhæng mellem det, man mener som parti eller politiker, og den støtte, man har fået.
Det er der, hvor der er nogle eksempler fra USA og fra andre lande, der kan skræmme, og hvor det fylder alt, alt for meget, og hvor lobbyisme er tæt knyttet til økonomisk interessevaretagelse og økonomisk støtte til politiske partier og politikere.
Men som det er i Danmark, må jeg sige, at jeg simpelt hen ikke ser formålet med at skulle bruge en masse timer på det at oprette registre.
Vi prøvede det jo her i Folketinget.
Vi fandt ud af, at det var en ret håbløs opgave, der tog uforholdsmæssig mange ressourcer, og vi glemte alle sammen også at registrere det.
Jeg mødes med ca. 20 forskellige typer af folk udefra om ugen.
Jeg forstår simpelt hen bare ikke, med hvilket formål det skulle være, at vi skal beskæftige os med det her i Tinget.