runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Auken (S), 2007-02-08:
Det første punkt er vi enige om, det har jeg sagt.
Med hensyn til det andet punkt er vi ikke enige om, at vi eksempelvis skal starte en diplomatisk offensiv mod atomkraft i EU og lægge os ud med en række lande, det skal vi ikke gøre.
Vi skal derimod arbejde for energieffektivitet og vedvarende energi.
Hvad angår initiativet om at lave en regeringskonference, vil jeg sige: Så kompliceret situationen er i dag om, hvilket traktatgrundlag man skal samarbejde på, synes jeg ikke, at et initiativ angående Euratom-traktaten er det fornuftigste, og endelig mener jeg med de argumenter, som udenrigsministeren redegjorde fint for, at det ville være forkert, at vi udtrådte af Euratomsamarbejdet.
I øvrigt er det ikke en lille fejl at sige, at 80 pct. af Frankrigs energi stammer fra atomkraft, når det kun er nogle og tyve procent.
Rune Lund (EL), 2007-02-08:
For når jeg hører hr. Svend Auken stå og tale oppe fra Folketingets talerstol, får jeg da fornemmelsen af, at man er enig i om ikke det hele, så i hvert fald stort set det hele, så kunne hr. Svend Auken være lidt mere præcis?
Eyvind Vesselbo (V), 2007-02-08:
Nu mener jeg jo ikke, at det, at man laver sikre atomkraftværker, primært er for at forlænge levetiden.
Jeg mener, det primære er at sikre borgerne enten mod nedsmeltning eller stråling.
Og det mener jeg er en fornem ting.
Med hensyn til den vedvarende energi har EU lavet en energiplan, og Danmark har lavet en energiplan, hvor vi skal øge procentdelen af vedvarende energi.
Så jeg mener, at det ikke nødvendigvis har noget med den her debat om atomkraft at gøre, for med hensyn til vedvarende energi kan man jo gøre det, som vi også har gjort det her i Danmark og været rigtig dygtige igennem mange år.
Vi er jo det land i verden, der ligger allerallerhøjst med hensyn til vedvarende energi som procent af den energi, vi bruger.
Så jeg mener, at der er ved at være styr på det med den vedvarende energi.
Rune Lund (EL), 2007-02-08:
Jeg kan virkelig ikke forstå, hvorfor det skulle være et problem, at vi på et møde i EU siger: I Danmark mener vi, at EU skal have som formål med energipolitikken, at atomkraft skal afvikles.
Og så kan man have en diskussion ud fra det.
Jeg kan virkelig ikke se, at det skulle være noget problem.
Men når man reparerer et atomkraftværk, forlænger man jo også atomkraftværkets levetid, og dermed hjælper man også atomkraften.
Jeg bliver nødt til at spørge: Uanset beløbets størrelse har hr. Morten Messerschmidt det så ikke sådan, at det er ekstremt problematisk, at Danmark støtter atomkraft på den måde?
Sådan har jeg det.
Eyvind Vesselbo (V), 2007-02-08:
Jeg mener, der er to punkter i et svar til hr. Rune Lund.
Det ene er, som jeg understregede, at vi har taget en beslutning i Danmark om, at vi ikke vil have atomkraft, og det mener vi at andre lande skal respektere.
For som sagt vil det jo være noget uheldigt, hvis vi laver en vedtagelse i det her Folketing om, at vi ikke vil have atomkraft, og så kommer alle de andre EU-lande og siger: Det skal I have, fordi det er en del af den samlede strategi i EU.
Det er selvfølgelig også for at vende det om og sige, at når vi vil have, at vi skal respekteres, så må vi også respekterer de andre lande i EU, hvis de ønsker at satse på atomkraft.
Men det vigtige er – og det er jo det, der er vigtigt i det, vi snakker om her – hvordan vi så ved hjælp af de organisationer, der er, gør det så sikkert som overhovedet muligt.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-02-08:
Det vil være ødelæggende for naturlivet, det vil være ødelæggende for menneskelivet og for miljøet i et omfang, som man slet ikke kan forestille sig, og som man jo desværre har set nogle eksempler på bl.a. i Østeuropa.
Det er klart, at når vi ved, hvor farligt det er, har vi også en interesse i at sige til de lande, der anvender den her energiform: I skal hele tiden forny jeres sikkerhed.
Vi skal hele tiden sørge for, at det er den bedste til rådighed værende teknologi, der anvendes osv.
Det tror jeg vi bedst gør ved at samarbejde om de her ting.
Det er i den grad et grænseoverskridende problem, hvis der opstår atomsikkerhedsproblemer, i den grad et grænseoverskridende problem.
Det synes jeg er helt naturligt at man samarbejder om.
Helle Sjelle (KF), 2007-02-08:
Beslutningsforslag B 59 pålægger regeringen at arbejde for en revision af Euratom-traktaten.
Jeg vil gerne have lov til at gøre det helt klart med det samme: Vi ønsker ikke at fremme atomkraft som energiform, og vi mener heller ikke i Det Konservative Folkeparti, at det er noget, som EU bør gøre.
På den baggrund støtter vi bl.a. ikke beslutningsforslaget.
Præmissen er jo, at Danmark gennem traktaten medvirker til at fremme og udbygge atomkraft, men det gør Danmark ikke, og det ønsker vi heller ikke fremover, bl.a. fordi der jo har været bred enighed om den linje her i Folketinget.
Til gengæld går vi ind for, at det er helt op til det enkelte medlemsland at vælge sit egen energimiks.
Det er i Danmarks egen interesse, men det betyder naturligvis også, at regeringen ikke bare kan pålægge andre medlemslande at afvikle deres atomkraft.
Samtidig er vi af den opfattelse, at det er et helt forkert tidspunkt at arbejde for en ændring af traktaten netop nu.
Vi er af den opfattelse, at vi ikke bør vanskeliggøre bestræbelserne på at finde en løsning på spørgsmålet om forfatningstraktaten.
I stedet skal vi bruge vores kræfter på at få løst problemerne med en forfatningstraktat og præge den kommende udformning af EU’s energipolitik.
Endelig er der også efter vores opfattelse positive aspekter ved Euratom-samarbejdet, hvilket vi Konservative betragter som en fordel at Danmark deltager i.
Derfor afviser vi altså Enhedslistens forslag.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-02-08:
Jamen det er, fordi vi mener, det er en forkert strategi.
For det første går vi faktisk ind for forfatningstraktaten, og det er vigtigt for os, at den bliver gennemført, og her er vi jo dybt uenige med Enhedslisten, som slet ikke vil have forfatningstraktaten.
Det er det ene.
Den anden del er, at i kampen om atomkraft i Europa er det efter vores mening langt, langt vigtigere at slås for, at Euratoms låneramme, som er det egentlige operationelle, ikke bliver udvidet.
Det tredje er kampen om forskningsmidlerne, og der vil jeg bare lige sige, at de kolleger, jeg har, der sidder i Europaudvalget, ved, at jeg, hver eneste gang dette har været på dagsordenen i Europaudvalget, har talt dunder og sagt, at jeg mener, at Danmark skal modarbejde, at man afsætter penge til ITER, at man afsætter så mange penge til nuklear forskning, fordi det sker inden for en ramme, hvor det går ud over de midler, vi har så vanvittig meget brug for til vedvarende energi, til højere energieffektivitet og til energibesparelser.
Men summa summarum mener jeg simpelt hen, at Enhedslisten har en forkert strategi.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-02-08:
Jeg vil sige ganske kort om min eventuelle manglende opmærksomhed et kort sekund under ordførerens tale, at jeg nu snart har hørt de synspunkter så ofte, at jeg tror, jeg kan repetere dem i søvne.
Og derfor slår de indbyggede modsætninger, der er i det, som ordføreren siger, mig vedvarende.
Hvordan kan det være, at når vi samarbejder med Tyrkiet i en lang række internationale fora, jeg har nævnt en række, og man så har igangsat det her tåbelige projekt, som i øjeblikket tegner til at have mindre og mindre opbakning blandt europæerne og mindre og mindre opbakning blandt tyrkerne, så smækker vi pludselig tyrkerne døren i hovedet, blot fordi det projekt ikke synes at kunne realiseres?
Betyder det, at SF mener, at hvis tyrkerne ikke kommer med i EU, så skal de også smides ud af OSCE og NATO og andre organer?
Det ville være fuldstændig tåbeligt.
Og kan fru Anne Grete Holmsgaard ikke se, at den retorik er så skinger og tåbelig, at den ikke har nogen gang på jorden?
Rune Lund (EL), 2007-02-08:
Jeg er glad for, at der er enighed om de første fire pinde, selv om fru Anne Grete Holmsgaard synes, de er lidt rodet formuleret.
Jeg synes nu, de er meget klart formuleret.
Det, som jeg egentlig godt kunne tænke mig at spørge om, er: Fru Anne Grete Holmsgaard og SF er enige i de første fire punkter, men hvis man ikke kan få gennemført den revision af Euratom-traktaten, som er beskrevet i de første fire punkter, og hvis man så ikke vil tage nogen konsekvenser af det og sige, at så vil Danmark ikke bidrage til det samarbejde, så har man jo en meget dårlig forhandlingssituation.
Det er jo ikke noget, som behøver at kræve store juridiske tovtrækkerier.
Danmark kan jo simpelt hen bare beslutte her i Folketinget med et flertal af de 179 medlemmer, der er i det her Folketing, at man ikke vil bidrage.
Det er der ingen problemer i.
Så kan man bare trække sig ud.
Vil det ikke være ærgerligt, at kampen for vedvarende energi og arbejdet mod atomkraft skal blive forhindret, bare fordi fru Anne Grete Holmsgaard stadig væk er glad for en EU-forfatning, som hollænderne og franskmændene jo har stemt nej til?
Lone Dybkjær (RV), 2007-02-08:
Jeg sagde jo også til hr. Rune Lund, at man skal vælge sine slagsmål med omhu.
Det, vi gør nu, er at prøve på at få et energiprogram igennem EU, som baserer sig på vedvarende energi.
Det er det, som vi arbejder for.
Vi siger ikke på noget tidspunkt i det energiprogram, at vi er tilhængere af atomkraft, men vi prøver på rent konkret at få afsat rigtig mange midler og rigtig gode målsætninger ved hjælp af den vedvarende energi.
Og så vil vi altså ikke i første omgang bruge vores energi på denne traktat – hr. Rune Lund har jo forhåbentlig længere tilbage af sit liv, end jeg har.
Jeg siger ikke, at man ikke kan få det ændret på et tidspunkt, jeg siger bare, at vi ikke her og nu vil bruge vores energi på det, for hvis vi begynder at bruge vores energi på den her traktat, som jeg selv læste op fra, og som jeg minsandten heller ikke synes har de heldigste formuleringer og målsætninger, så mister vi fokus på det andet, og jeg vil ikke miste fokus på det andet.
Det er det, jeg mener med virkelighedens verden.
Jeg mener altså, at vi skal lave nogle konkrete udspil i EU og ikke i denne sammenhæng koncentrere os om gamle papirer.
Rune Lund (EL), 2007-02-08:
Jeg befinder mig også i virkelighedens verden.
I virkelighedens verden er der atomkraft, og der har vi klimaforandringer, og der er vedvarende energi, som kunne være et alternativ til begge dele.
Det, jeg gerne vil, og det, Enhedslisten gerne vil, er, at vi tager diskussionen i EU og siger: Danske skatteborgere skal ikke være med til at finansiere den her formålsparagraf og den her måde at tænke atomkraft som en strategisk mulighed ude i fremtiden på.
Vi skal gøre noget helt andet, og hvis ikke I vil være med til det, så gider vi altså ikke betale til den kasse, så vil vi hellere bruge præcis de samme penge til at forske i vedvarende energi, det kan være bølgekraft, det kan være solceller, det kan være vindmøller, det kan være utrolig mange ting.
Kan fru Lone Dybkjær ikke se, at hvis jeg nu ikke lever i virkelighedens verden og derfor ikke kan få ændret Euratom-traktaten, så lever jeg da trods alt så meget i virkelighedens verden, at jeg står her i Folketinget, som med et flertal kunne vælge at sige, at vi ikke vil støtte Euratom-traktaten, og sige, at det vil vi ikke betale til?
Lone Dybkjær (RV), 2007-02-08:
Det reelle problem i den kamp, vi står i lige nu, er sådan set det, som den danske regering har taget initiativ til at løse med det fælles energiudspil – ja, det er næsten over mit lig, at jeg skal begynde at rose den, men i det her tilfælde bliver jeg nødt til det.
Den har faktisk taget et meget konkret initiativ, vil jeg sige, nemlig et konkret initiativ, der kan flytte noget i virkelighedens verden.
Starter vi med at tage et konkret initiativ i forhold til Euratom-traktaten, så er det eneste, vi kan være sikre på, at det intet flytter i virkelighedens verden, og jeg har nu til hver en tid i hele mit politiske virke syntes, at det var hyggeligst at befinde sig i virkelighedens verden.
Rune Lund (EL), 2007-02-08:
Det er jo rigtigt, at det er en meget spændende tid, vi er i i øjeblikket, i forhold til klimaforandringer, hvor perspektiverne er utrolig skræmmende.
Så er det da også i den situation, at man skal tage kampen og sige: Vi vil ikke have sådan en formålsparagraf, vi vil have den ændret til, at det skal være vedvarende energi.
Det synes jeg er en utrolig vigtig diskussion.
Det synes jeg ikke bare, man skal tage så let på.
Det er så også rigtigt, som fru Lone Dybkjær siger, at hun er tilhænger af EU-forfatningen og hellere vil slås for den.
Rune Lund (EL), 2007-02-08:
Det er jo også derfor, at den strategiske diskussion i forbindelse med atomkraft burde være den, at vi sagde, at vi vil nedlægge det, fordi det er så farligt, fordi det er så usikkert, fordi der er alle affaldsproblemerne med det radioaktive affald, som man bliver nødt til at grave kilometervis ned i jorden, i tyske kalkminer, og hvad ved jeg.
Det burde jo betyde, at den overordnede overskrift for et energisamarbejde burde være, at man går væk fra den tankegang, men i stedet for går over til at tænke i vedvarende energi.
Men det er jo lige præcis det, man ikke gør med Euratom, og det er der, jeg simpelt hen bare ikke forstår, hvorfor danske skatteborgere skal være med til at hælde penge i en Euratom-traktat, hvis formål er aktivt at fremme atomenergi som energikilde.
Det forstår jeg simpelt hen ikke, og jeg har stadig væk ikke fået et ordentligt svar fra fru Helle Sjelle på det spørgsmål.
Helle Sjelle (KF), 2007-02-08:
Vi synes som sagt, at der er positive aspekter ved det her samarbejde, og det er derfor, vi ønsker at fortsætte det.
Men jeg synes også, at jeg påpegede meget klart, at vi altså ikke her i Danmark ønsker a-kraft, og vi ønsker heller ikke at støtte en fremme af det i EU.
Men noget af det, man bl.a. gør i EU, er jo, at man bl.a. forsker i sikkerheden ved a-kraft, og det har vi jo alle sammen en interesse i at få gjort noget ved.
Det største problem ved a-kraft er sikkerhedsproblematikken.
Rune Lund (EL), 2007-02-08:
Men når nu vi ved, hvor farlig en energikilde atomkraft er, når nu vi så, hvad der skete i 1986, da Tjernobyl sprang i luften, vi så, at der minimum døde omkring 100.000 mennesker, er det så ikke forkert, at danske skatteborgeres kroner bliver brugt til at støtte et samarbejde, hvis formål er aktivt at udvikle atomkraft som energikilde?
Det er den helt principielle problemstilling, som jeg ikke rigtig synes nogen indtil videre fra Folketingets talerstol har taget ordentlig stilling til og svaret ordentligt på.
Hvis nu formålet var at bidrage aktivt til vedvarende energi som energikilde, så ville det jo være et helt andet perspektiv, man havde med hensyn til at bruge de penge, som i dag bliver brugt på Euratom-traktaten.
Kan fru Helle Sjelle ikke godt se det?
EU har jo en energipolitik, og det, som jeg synes, og det, som Enhedslisten synes er vigtigt i den sammenhæng, er, at man påvirker indholdet af den energipolitik.
Og der synes jeg da, det ville være utrolig interessant, hvis den danske regering arbejdede for, at man skulle afvikle atomkraft som energikilde.
Det synes jeg da ville være et godt synspunkt at fremføre på møder, hvor man diskuterer EU’s energipolitik.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, at Venstre skulle have noget imod det, i og med at det er dansk politik ikke at indføre det.
Vi ved, hvor farligt det er, vi kender affaldsproblematikken.
Vi så i 1986, hvordan Tjernobyl eksploderede, og det betød, at lige omkring 100.000 mennesker døde som følge af den atomkraftulykke.
Det er et meget alvorligt problem, og jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvad Venstres modstand er.
Og kan Venstre ikke også se, at hvis man skal kunne forhandle i en regeringskonference, skal man også have noget at forhandle med?
Og der kunne et atomforbehold fra Danmark jo netop være noget, man kunne vifte med.
Kan vi ikke være med på i det mindste at diskutere de her ting i EU, eller er det bare noget, vi skal tie stille med, når der er møder i EU, hvor der diskuteres EU’s energipolitik?
Helle Sjelle (KF), 2007-02-08:
Jeg vil gerne slå fast en gang for alle: I Det Konservative Folkeparti ønsker vi ikke a-kraft i Danmark, og vi ønsker heller ikke at være med til at fremme det i EU-samarbejdet.
Men vi vil gerne være med til netop at forske i sikkerhedsproblematikken omkring de her ting.
Vi bliver nødt til at være med til i hvert fald at se på sikkerheden på de værker, der er, og på, hvad vi kan gøre i den sammenhæng.
Derudover er der jo netop også det, man er ved at se på i øjeblikket, netop at udbygge vedvarende energi, i det hele taget at gøre mere for vedvarende energi, hvilket jo er noget, den danske regering prioriterer ganske højt, og noget, som jeg synes er virkelig vigtigt man nu har fået sat fokus på også i EU-samarbejdet.
Rune Lund (EL), 2007-02-08:
Det er en meget interessant og faktisk spændende filosofisk diskussion, om der er noget, som er evigt gældende eller evigt gyldigt, og som er hævet op over hverdagens diskussioner, noget, som er a priori gældende, som man vel formulerer det i hr. Søren Krarups verden.
Men det, som jeg forholder mig til, er, at menneskerettighederne rent faktisk er udtrykt ved lov.
Den har en domstol, som kan afsige bindende domme i forhold til at sikre, at menneskerettighederne bliver overholdt i hele Europa, i de 47 lande, som er med i Europarådet.
Så menneskerettigheder er for mig ikke bare noget, som er meget filosofisk og svævende, men noget helt konkret.
Det er den europæiske menneskerettighedskonvention, og det er Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, og det er noget, som jeg går meget op i.
Søren Krarup (DF), 2007-02-08:
Jeg vil forsøge på at fortsætte min, skal jeg sige belæring af den grædende hr. Rune Lund ved at gøre ham opmærksom på, at frihedsrettigheder er dem, der tager udgangspunkt i en lov.
Det er loven, der giver dig ret.
Det falske, og lad mig bare sige fordærvelige ved menneskerettighederne er troen på, at de findes frit i luften.
Det er det, der står i den amerikanske uafhængighedserklæring; at de er universelle og naturlige, og det lå også i John Lockes ord.
Det vil sige, at de ikke er givet med en lov, men for så vidt ligger i atmosfæren.
Når man opererer med noget, der er universelt, det vil sige givet på forhånd, så er man også kommet dertil meget hurtigt, hvor det får en klar konsekvens – både med guillotinen i Frankrig og også Sovjetunionen.
Sovjetunionen er som bekendt konsekvensen af menneskerettighederne svarende til, at Stalins grundlov fra 1936 er fyldt med menneskerettigheder i et omfang, som ikke kendes i andre love.
Kan hr. Rune Lund ikke fatte en lille smule af forskellen mellem frihedsrettigheder og menneskerettigheder, forskellen på, at rettigheden er begrundet i en lov, eller om man tror, at rettigheden er givet med en eller anden vision, som man så kan indrette den retfærdige verden efter?
Rune Lund (EL), 2007-02-08:
Jeg er i hvert fald i stand til at forstå en diskussion om rettigheder, og jeg ved, at der er mange forskellige former for menneskerettigheder.
Der er sociale rettigheder, der er økonomiske rettigheder, der er også borgerlige frihedsrettigheder, som man f.eks. kender dem fra et demokrati som det danske.
Men det, som jeg synes er interessant, er den holdning til menneskerettigheder, som hr. Søren Krarup har givet udtryk for i mange sammenhænge, netop at det er en meget problematisk størrelse, og at det ikke er noget, man kan forholde sig til, og at det er noget værre fjolleri.
Det er ligefrem vor tids fordærvsmagt, djævelen i skikkelse af en humanitær lysengel, forfalskningen og sammenblandingen af Gud og menneske, himmel og jord!
Jeg vil sige, at en person, som går meget op i menneskerettigheder, burde nok ikke omtale menneskerettighederne på den måde.
Det var blot det, jeg anførte i min tale.
Søren Krarup (DF), 2007-02-08:
Hr. Rune Lund vidste ikke, om han skulle grine eller græde.
Jeg vil foreslå, at han græder.
Jeg synes ligesom, at det mere er Enhedslistens rette stil.
Men så vil jeg godt sige noget om det, der har med sagen at gøre, spørgsmålet om, hvad menneskerettigheder er.
Jeg ville måske i al beskedenhed foreslå hr. Rune Lund at læse en bog.
Jeg skrev i 2000 en bog, der hedder »Dansen om menneskerettighederne«, der faktisk prøver på at skitsere den kritik, som jeg har udtrykt.
I forbindelse med det vil jeg godt spørge hr. Rune Lund: Er han i stand til at fatte, at der er forskel på frihedsrettigheder og menneskerettigheder?
Frihedsrettigheder, som har at gøre med, at der er givet en lov – til syvende og sidst går det tilbage til Magna Carta i England i 1215 – og det, der blev opfundet som menneskerettigheder, først i den amerikanske revolution og siden først og fremmest i den franske revolution, hvor det ganske logisk førte til guillotinen.
Jeg spørger hr. Rune Lund, der forhåbentlig ikke vil græde så meget, at han ikke kan svare: Er han i stand til at forstå forskellen på frihedsrettigheder og menneskerettigheder?
Svend Auken (S), 2007-02-08:
Jeg vil stille forslagsstilleren et spørgsmål.
Man kunne affatte hans eget forslag sådan, at det kom til at hedde: Folketinget tilslutter sig såvel visionen om Tyrkiet som medlem af EU som de bekymringer om Tyrkiets medlemskab og forhandlingerne herom, som Europa-Parlamentet fremsætter i sin beslutning sådan og sådan.
Ville han så skrive under, ville han så sige ja til forslaget?
Det er klart, at det ville gøre indtryk på andre, for det er jo den korrekte gengivelse af EuropaParlamentets synspunkter.
Med en sådan affattelse, vil man så skrive under?
Hvis han svarer ja, tror han så, at han vil overleve og komme ud af salen, uden at der var præsteknive, der ville tage livet af ham?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-02-08:
Nej, det er jo næsten et selvbesvarende spørgsmål.
Jeg er SF’
Det er ikke en ønskemodel for mig.
Men jeg vil sige, at jeg anerkender, at Erdogan faktisk har gjort meget, han har faktisk gjort ganske meget for at udvikle demokratiet i Tyrkiet.
Og det synes jeg sådan set også at Dansk Folkeparti og hr. Langballe skulle anerkende.
Men det er klart, at det jo vil være meget svært at anerkende, når man mener, at det er iboende i den tyrkiske folkesjæl, hvad det så end måtte være, at man ikke kan være demokrat.
Det er jo i sig selv en fantastisk fornærmelse mod de mange demokrater, der er i Tyrkiet, og de mange mennesker, som slås for, at demokratiet skal udvides.
Men det er svindel at sige, at den tyrkiske stat ikke er sekulær, at det bare er en ramme og den i øvrigt er tvunget ned over tyrkerne af Atatürk, hvilket man jo så må synes er synd.
Dansk Folkeparti må så synes, at det er synd, at Atatürk gennemtvang, at det blev en demokratisk stat, eller ikke en demokratisk, men en sekulær stat.
Er det det, der er Dansk Folkepartis synspunkt?
Jesper Langballe (DF), 2007-02-08:
Fru Anne Grete Holmsgaard blev forarget over, at jeg talte om, at man ikke efter min mening kunne rive sjælen ud af det tyrkiske folk.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at den udtalelse fra min side er et udtryk for respekt for tyrkerne, tyrkernes ret til at være tyrkere, tyrkernes ret til at være muslimer.
Jeg har ikke nogen udpræget respekt for islam som religion, jeg betragter det som formørket barbari, men jeg nærer respekt for tyrkernes ret til at være muslimer.
Jeg vil sige, at når fru Anne Grete Holmsgaard siger, at Tyrkiet er sekulært, så er det utrolig overfladisk.
Der er en sekulær ramme, som er gennemført ved tvang af Kemal Atatürk, som det lige er blevet sagt, i 1923.
Fru Anne Grete Holmsgaard ved forhåbentlig godt, at den ikke har noget som helst folkeligt tilhørsforhold.
Tyrkerne har brugt deres stemmeseddel til at stemme hr. Erdogan ind som statsoverhoved.
Jeg vil gerne spørge fru Anne Grete Holmsgaard: Er han idealskabelonen for en demokratisk præsident for fru Anne Grete Holmsgaard?