Frank Aaen (EL), 2011-05-27:
Enhedslisten har ikke nogen holdning til, om Tibet skal være en selvstændig stat.
Det er noget, de selv må tage stilling til; der skal vi hverken sige for eller imod.
Og det er jo derfor, at vi i den her debat siger, det er vigtigt, at tibetanerne har den principielle ret til selv at vedtage, om de ønsker at være en selvstændig stat.
Vi har i diskussionen lige haft oppe at vende, om det sådan er en principiel ret, der så altid bare skal sætte sig igennem, om jeg så må sige, hvis nogen ønsker det, eller om det ikke må være en mere konkret afvejning i det enkelte tilfælde.
Det sidste er jeg sådan set enig i.
Det har vi da set i historien flere gange, og man kan måske oversætte det sådan lidt enkelt ved at sige, at det er sket, at en gruppe rige mennesker syntes, det var rigtig rart at slippe af med de fattige, så de selv kunne blive mere rige.
Der mener jeg, det er helt korrekt at gå ind og vurdere, om ét folks rettigheder ligesom udhuler et andet folks rettigheder.
Og så bliver man selvfølgelig nødt til at tage stilling i sådan en situation.
Men udgangspunktet er, at et folk har ret til selvstændighed.
Det er den holdning, vi har til grønlænderne, og det er derfor, det er kommet ind i debatten, for der har også været debat her i Folketinget om, hvorvidt grønlænderne havde ret til selvstændighed eller ikke.
Og det mener jeg altså er udgangspunktet.
Så vil jeg også sige, når der bliver sagt, at det er noget, man må afgøre konkret, at ja, det skal man som sagt ud fra den samlede situation.
Men det er jo lige præcis det, der ikke er sket i verbalnoten.
Det er jo en principiel tilkendegivelse af, at tibetanerne ikke har den ret; at vi er imod tibetanernes ret til at kunne få selvstændighed.
Og det er jo lige præcis ikke konkret, men meget principielt i forhold til tibetanernes rettigheder, og der synes jeg altså, det er forkert, at et flertal i Folketinget på den måde har udtalt sig begrænsende.
Det er afvist i debatten som værende et teoretisk spørgsmål – altså om tibetanerne har ret til selvstændighed.
Det er et ligegyldigt spørgsmål, er der oven i købet blevet sagt.
Det er jo et voldsomt ord om så grundlæggende en ting.
Og begrundelsen for de udtalelser har været, at tibetanerne ikke har krævet uafhængighed, men sagt, at de arbejder inden for den kinesiske stat.
Det er korrekt, men det betyder jo ikke, at man skal sige, at man principielt er imod tibetanernes ret til selvstændighed.
Hvis tibetanerne kommer og siger, at nu vil de have selvstændighed, skal vi i hvert fald ikke som udgangspunkt sige: Det må I ikke.
Så kan det være, at man skal gå ind og kigge på det konkret.
Men det er jo selvfølgelig en helt anden debat.
Der er oven i købet nogle, der har sagt, at det er til fordel for tibetanerne at sige, at de ikke har ret til selvstændighed.
Men der må jeg sige, at det nok lige er at overdrive en anelse.
Det giver vist nogenlunde sig selv.
Det er ikke på den måde en aktuel debat om deres selvstændighed, men om selvbestemmelse.
Og det var lidt ærgerligt, at den tur, som Det Udenrigspolitiske Nævn havde planlagt i starten af juni for at tage til Kina og Tibet, blev udskudt, da det bl.a. var for at undersøge dette spørgsmål: Hvad kan vi gøre for at hjælpe tibetanerne til mere selvstændighed og til at få overbevist kineserne om, at de må holde op med den undertrykkelse, der foregår?
Lad mig slutte af med at sige, at Venstre jo i virkeligheden meget klart sagde, hvad det her drejer sig om, nemlig at efter Venstres opfattelse er Danmarks udenrigspolitik bestemt ud fra, hvad der tjener Danmarks interesser bedst.
Desværre er det sådan, og det har vi jo set i sin tid i holdningen til præstestyret, hvor vi var meget venlige i vores kritik og forbød en forfatter at komme til Danmark, fordi det kunne skade vores osteeksport.
Det har vi set i forhold til Rusland, hvor vi af hensyn til det gode forhold til Rusland ikke har talt så højt om Ruslands krig i Tjetjenien.