runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lone Loklindt (RV), 2013-11-22:
Vi er godt i gang med diskussionen af forslaget til lov om vandplanlægning.
Og hvad er formålet egentlig?
Ja, det er jo at beskytte de danske vandområder mod forurening.
Vandområder har vi jo mange af; Danmark har lange kyststrækninger, og det klare danske badevand er ikke bare værdsat af sommerturister og, som det er på den her årstid, vinterbadere, men det, at der er levende åer, et rent havmiljø og fjorde uden iltsvind, er alt sammen forudsætningen for, at der er en god økologisk tilstand i vandmiljøet – til gavn for fisk, for fugle, for grundvandet og naturligvis for mennesker.
Det er det, som vandrammedirektivet fra EU skal beskytte igennem det, der nu fremover kommer til at hedde vandområdeplaner.
Med det her lovforslag bliver der indført et nyt koncept for vandplanlægning, som styrker inddragelsen af interessenter, og som er mere enkelt og ubureaukratisk, og det er der brug for.
I de 2 år, hvor jeg har været formand for Folketingets Miljøudvalg, har vandplanerne – altså de tidligere, dem fra første generation – fyldt rigtig meget; jeg tør næsten sige, at nogle får tics, når der tales om høring af vandplaner.
Det gamle koncept med idéfase, teknisk forhøring og supplerende høring er et bureaukratisk system – ja, hr. Jens Joel kaldte det en bureaukratisk evighedsmaskine – som altså trænger til at blive forbedret radikalt; ud med overimplementering, og ind med planlægning, med viden og synspunkter fra de lokale aktørers side.
Med etableringen af et vandråd, der dækker de enkelte vandområder, bliver der mulighed for, at natur- og miljøfolk, erhvervslivet og mange andre interessenter med viden om lokale forhold kan blive medlemmer af de vandråd, som kommunerne skal nedsætte hen over kommunegrænserne for at planlægge indsatsprogrammer.
En konsekvens af lovforslaget er, at der ikke vil være klageadgang over planer og bekendtgørelser.
Men bekendtgørelserne kommer i høring, og jeg synes, det er tankevækkende, hvor meget tid der har været brugt på klager, som har handlet om procedurer og om mål, som dybest set har været fastsat i vandplanerne.
Jeg synes, det her nye lovforslag med den måde, som det griber vandplanlægningen an på, er en meget, meget klar forbedring i forhold til at inddrage både mennesker med viden om lokale forhold og i det hele taget en bred kreds af interessenter, frem for i et lukket rum at lave en 6-årsplan, som derefter ikke har den dynamik.
Men det vil der netop nu blive med den lovgivning, hvor man hele tiden kan ændre, ikke lovgivningen, men man kan ændre bekendtgørelser, indsatsplaner, i takt med at man bliver klogere.
Det synes vi fra radikal side er en klog måde at komme videre på.
Jeg tror ikke, at nogen i dette Folketing kan være uenig i, at den tidligere proces var helt henne i hegnet.
Erling Bonnesen (V), 2013-11-22:
Tak for det.
Normalt, når man laver lovgivning, bliver der jo foretaget en eller anden form for konsekvensberegning: Hvad får det her af betydning for samfundet?
Så må man jo undre sig over, at der i forbindelse med det her forslag – vi har hidtil kun kunnet spørge lidt ind til det – indtil nu har været svaret, at, nej, der er ikke foretaget nogen konsekvensberegninger af det.
Det må man da undre sig over.
Hvorfor er der ikke det?
Altså, når man f.eks. fra erhvervsside og også anden side spørger, hvad det her får af konkrete, praktiske konsekvenser på de forskellige områder, så er det da underligt, at man ikke kan få svar på det.
Lone Loklindt (RV), 2013-11-22:
Jeg ved ikke, om det er underligt i den nuværende fase.
Det her er en rammelov, som selvfølgelig skal fyldes ud med de konkrete indsatser senere, og det er vel der, konsekvensberegningerne skal laves, og det er der, der skal afsættes midler i forhold til de mål, man sætter sig.
Erling Bonnesen (V), 2013-11-22:
Så burde man da allerede nu ret langt og ret præcist jo kunne redegøre for – om ikke ud i alle bittesmå kroge og hjørner – hvad det her får af konsekvenser for erhvervet og for vækst og beskæftigelse og alt mulig andet.
Det kan man så åbenbart ikke.
Lone Loklindt (RV), 2013-11-22:
Det er jeg jo så nok ikke den rette person til at svare på, altså om hvor langt man er i det arbejde.
Men det er jo rigtigt, som ordføreren siger, at hvis lovgivningen kan sættes i kraft hurtigt, vil der også være basisoplysninger, der skal sendes ud, og der er mange ting, der skal i gang hurtigt.
Vi har jo en erfaring fra den tidligere lovgivning, som tog alt, alt for lang tid.
Den skulle have været gennemført, fuldført i 2009, og stadig væk i dag sidder vi lidt med aben på skulderen.
Det her er en proces, vi gerne vil have fremdrift i, og derfor må de beregninger jo komme her i den løbende proces.
Hans Christian Schmidt (V), 2013-11-22:
Altså, finder ordføreren ikke, at det er rimeligt, i forbindelse med et erhverv, som jo i øvrigt skaffer arbejde til masser af mennesker, og som jo også er et hovederhverv for et land som Danmark, at man i hvert fald sikrer, at man her har undersøgt nøje, hvad det kommer til at koste erhvervet, inden vi begynder at beslutte os for noget i Folketinget?
Lone Loklindt (RV), 2013-11-22:
Jamen jeg vil gerne gentage, at det her jo er en rammelovgivning, som på nuværende tidspunkt ikke indeholder de konkrete mål.
Det kommer efterfølgende, og det er da rigtigt, at det kommer i en nær fremtid.
Men vi har jo nogle overordnede mål, som vi i hvert fald tidligere har været helt enige om i det her Folketing, og det er nogle mål, som vi er langt fra at have nået.
Det er meget vigtigt for os at få en proces, der tager ting med ind fra starten, tager viden med ind fra starten – en proces, der inddrager og inkluderer og faktisk sparer os for en masse af den overimplementering, som den tidligere lovgivning er udtryk for.
Hans Christian Schmidt (V), 2013-11-22:
Prøv at høre: Vi diskuterer slet ikke noget med, om man kan klage eller sådan noget.
Altså, det må de, der har noget med det at gøre, finde ud af.
Næh, det, vi diskuterer, er spørgsmålet om, at en lovgivning, som den gør her, går så specifikt ned på ejendomsniveau.
Så er det min holdning, at vi ikke taler om de her reguleringer, der gælder alle; så er det et spørgsmål om, hvad der skal gøres helt ned på ejendomsniveau, hvilke mål der skal komme ud af det, og at man binder ejeren på hænder og fødder.
Altså, det er kun et spørgsmål om at finde den paragraf frem, hvor der tales om ekspropriation.
Nu er det afgørende så, om vi her i Folketinget er enige om, at når man går så specifikt ned på ejendomsniveau, så ændres det forhold, nemlig så vi nu taler om ekspropriative indgreb.
Det har ikke noget med klageadgang at gøre.
Det var de ekspropriative indgreb, jeg spurgte til.
Altså, uden at jeg på nogen måde vil belære nogen om noget, vil jeg bare lige sige, at den gamle lov jo netop indeholder en klar beskrivelse af, hvilke muligheder et ministerium og embedsfolkene bagefter har.
Og her bliver der jo i hvert fald givet ved dørene, så det gør noget.
Altså, der er jo ikke den bemyndigelse, der ikke kan køres igennem nu, der er ikke den bekendtgørelse, der ikke kan udføres, og derfor er man da nødt til at sige, at når først man har vedtaget det, drejer det sig jo om hele fundamentet; så er det jo kun at fylde ud bagefter.
Derfor spørger jeg bare ordføreren: Er det ikke rigtigt, at vi da i hvert fald bør vide, hvad det her kommer til at koste for erhvervet, inden vi begynder at vedtage sådan noget?
Per Clausen (EL), 2013-11-22:
Jeg tror, at det er en rigtig gunstig position for en minister at begrænse befolkningens indflydelse til den dialog, han selv har med befolkningen.
Det er ret nemt at styre, og det har hr. Hans Christian Schmidt sikkert gode erfaringer med.
Jeg vil bare spørge om en anden ting, og det er, at jeg kunne forstå på hr. Hans Christian Schmidt, at svækket klageadgang i forhold til de politiske beslutninger om, hvilke målsætninger der skal være, ville svække Folketingets indflydelse.
Det forstår jeg overhovedet ingenting af.
Altså, der er vel ingen sammenhæng mellem, om befolkningen har mulighed for at klage over politisk bestemte mål og så Folketingets mulighed for at udøve indflydelse på det?
Hans Christian Schmidt (V), 2013-11-22:
Nu vil jeg aldrig nogen sinde begive mig ud i at konkurrere med Enhedslisten i forhold til at styre folks tanker og holdninger – aldrig.
Det vil jeg aldrig nogen sinde kunne slå Enhedslisten i, så det vil jeg afholde mig helt fra.
Men jeg vil til gengæld gerne sige til hr. Per Clausen – vi kender jo hinanden så udmærket – at ordene i en tekst kan være meget taknemmelige, for det, man skal kigge på, er jo: hvad er bilagene, hvad kommer der af bekendtgørelse, hvad er forståelsen af det, der står der?
Og jeg er helt sikker på, at vi begge to godt ved, at man kan blive meget overrasket over, hvad noget, man har læst, i virkeligheden betyder, når først det omsættes i virkeligheden.
Så vi tager det helt stille og roligt og går det igennem med en tættekam.
Og når vi har været det igennem, skal vi nok meddele, hvad vi mener om det.
Per Clausen (EL), 2013-11-22:
Jeg må indrømme, at hr. Hans Christian Schmidt jo er god til at undgå diskussion om indhold – det har han altid været.
For når man stiller et spørgsmål til hr. Hans Christian Schmidt med udgangspunkt i det, han selv har sagt, så snakker han om noget andet.
Men jeg prøver igen: Hvordan kan det svække Folketingets mulighed for at få indflydelse, at man fjerner muligheden for, at borgere kan anke over politisk fastsatte målsætninger?
Altså, hvordan kan det, at man ændrer på nogle muligheder for at klage, svække Folketingets indflydelse?
Det er bare det, jeg ikke forstår.
Hans Christian Schmidt (V), 2013-11-22:
Nu kender jeg jo hr. Per Clausen godt, og jeg sætter faktisk stor pris på ham.
Den er helt styret af, hvad Enhedslisten har af holdninger.
Og der vil jeg bare sige til hr. Per Clausen: Jeg meddeler, præcis hvad jeg måtte mene om det, når jeg har spurgt og fået svar på de her ting, når jeg har været nede i detaljen.
Lone Loklindt (RV), 2013-11-22:
For til det der med, at vi tager beslutninger i Folketinget, vil jeg sige, at det gør vi jo faktisk hver dag og hele tiden, og med hensyn til de beslutninger – det være sig om, hvor stærkt man må køre i trafikken, eller andre ting – mener ordføreren fra Venstre, at man skal kunne klage over alle politiske beslutninger?
Hans Christian Schmidt (V), 2013-11-22:
Det er at stille så bredt et spørgsmål, i stedet for at vi holder os til det, der står her i lovforslaget.
Jeg vil bare sikre mig den klageadgang, som jeg her har nævnt, både klageadgangen for borgerne og vores ret som folketingsmedlemmer til at blande os.
Det blev i øvrigt ofte påpeget af både De Radikale og andre, dengang der var en anden regering, altså at der var alt for mange bemyndigelser.
Jeg kan huske, hvordan jeg gang på gang har måttet stå og forklare det, når vi indførte en bemyndigelse.
Det fratager altid Folketinget ret til at blande sig, og det skal man passe gevaldigt på med.
Lone Loklindt (RV), 2013-11-22:
Så vil jeg gerne spørge, om det er hr. Hans Christian Schmidts vurdering, uanset om det er bekendtgørelser, eller det er indskrevet i en lov, hvad målet skal være, at der altid skal være et folketingsflertal bag det.
Hans Christian Schmidt (V), 2013-11-22:
Jamen nu er det jo sådan, at hvis en regering har et folketingsflertal imod sig, får det jo en kort levetid – altså, så enkel er verden jo.
Derfor er jeg bare nødt til at sige, at der er noget, der hedder proces osv., som er det, vi taler om her, og så er der noget, der hedder faktisk indhold.
Og hvis man ellers havde dyrket det her område, særlig miljøområdet, rigtig meget, ville man vide, at det altid er i detaljen, det ligger; det er altid i bekendtgørelserne, man skal kigge.
Det er det ene.
Og jeg kan da i hvert fald sige, at de regeringspartier, der er der i dag, var det i hvert fald i de 10 år, jeg havde fornøjelsen af at følge den tidligere regerings arbejde.
Der var ikke noget, man gik så meget op i, som hvis den regering fik for meget indflydelse, og det skulle så vendes i Folketinget.
Erling Bonnesen (V), 2013-11-22:
Tak for det.
Ordføreren forsøger sådan at signalere, at der bliver masser af muligheder for inddragelse osv., men finder ordføreren ikke, som det også har været fremført af den tidligere ordfører, at det er et problem, at den enkelte lodsejer ikke fra start af kan komme ind med sine indsigelser i forhold til de overordnede mål?
Er det ikke et problem, at man så at sige signalerer, at der er masser af muligheder for inddragelse, for lodsejerne er simpelt hen ikke beredt på det, og de kan først komme ind på et sent tidspunkt?
Jens Joel (S), 2013-11-22:
Altså, vi skal lige holde tingene adskilt.
Jeg synes faktisk ikke, at det er et problem, at en lodsejer ikke kan klage over, hvad et flertal i Folketinget har besluttet med hensyn til den overordnede målsætning om, hvad man skal.
Jeg synes, det er rigtig godt, og jeg finder det ret naturligt, at en lodsejer kan klage over det, hvis der er nogen, der kommer og siger, at han skal gøre sådan og sådan med sit vandløb, og hvis lodsejerne mener, at det ikke er nødvendigt for at opfylde det politiske mål, som et flertal i Folketinget har fastsat.
Så i den situation synes jeg at det er meget fornuftigt.
Men det er jo også klart, at muligheden for at sige, at man mener at noget simpel hen er fuldstændig ude af trit med det, det gøres for, nemlig at leve op til EU's vandrammedirektiv og de krav, der bliver stillet til det, selvfølgelig stadig væk skal være der. Man kan selvfølgelig stadig væk domstolsprøve, om vi går langt ud over det, der ligesom lægges op til.
Så der er masser af muligheder for lodsejerne for at gribe ind i den konkrete sag og i forhold til den overordnede lovgivning.
Men det skal selvfølgelig ikke være sådan, at en lodsejer skal kunne sige nej til det, som 90 mandater i Folketinget og et politisk flertal har besluttet skal være ambitionen på landsplan.
Erling Bonnesen (V), 2013-11-22:
Det er ikke noget, man bare sådan lige gør.
Hvis nu en eller flere lodsejere i et område siger, at der er nogle helt konkrete ting, som de gerne vil gøre indsigelse over for i forhold til det, som ministeren om ikke ret lang tid forventes at melde ud, er de sådan set afskåret fra det.
Det er da skidt.
Er det ikke det?
Jens Joel (S), 2013-11-22:
Jo, det ville det være, hvis det var det, der var tilfældet, men det er jo faktisk det diametralt modsatte, der er tilfældet.
Her opretter vi – modsat i den tidligere proces, hvor der ikke var mulighed for, at nogle lodsejere kunne sætte sig ned og få indflydelse på processen – vandrådene, inden de endelige meldinger kommer fra ministeren.
Det er jo, fordi de så kan gå rundt derude med gummistøvlerne på og finde ud af, hvordan de, hvis de skal leve op til det politiske mål, der er fastsat, kan gøre det smartest i deres område, så de som lodsejere kan sige, at det faktisk giver mere mening at lave indsatsen dér frem for dér.
Skulle man ikke lytte til det?
Selvfølgelig skal man lytte til det.
Det er jo derfor, vi opretter vandrådene.
Derfor er jeg sådan set
Hans Christian Schmidt (V), 2013-11-22:
Jeg vil sådan set gerne lige spørge ordføreren, om han ikke er enig i, at hvis det skal forstås sådan, som det kan læses i lovforslaget, at man går ud og laver indsatser og tiltag specifikt ned på ejendomsniveau, så taler vi om ekspropriative indgreb.
Altså, det er jo sådan, at når der er erstatningsfri reguleringer generelt, er det jo, fordi man siger, at det gælder sådan det hele.
Men når man helt præcist går ned på ejendomsniveau og helt nøjagtigt viser, hvad der skal ske, og hvilke mål der skal komme ud af det, er vi nede på et niveau, hvor det er nogle helt andre retningslinjer, der træder i kraft.
Er ordføreren enig i det?
Jens Joel (S), 2013-11-22:
Altså, vi siger, at en politisk overordnet beslutning om, at vi skal have et rent vandmiljø, kan man ikke klage over – hvis man er uenig i den – men at man godt kan klage over en konkret beslutning, som berører en selv, og den indsats, hvis man ikke mener, den er nødvendig for at leve op til de overordnede mål, der er vedtaget.
Det bliver jo reguleret meget tæt på borgeren, og efter at miljøministeren har sagt, hvad der skal til her, er der jo stadig væk et stykke vej, indtil det bliver til virkelighed.
Det ved hr. Hans Christian Schmidt jo også godt, selv om han også har været minister: at der stadig væk er et stykke vej, fra det kommer fra ministeriet, til det bliver omsat ude på marken.
Derfor er der selvfølgelig en proces, og lige så snart det kommer meget tæt på lodsejeren, har denne selvfølgelig også større krav på at kunne klage, at kunne sige: Det synes jeg faktisk ikke er rimeligt, for det griber ind over for mig.
Villum Christensen (LA), 2013-11-22:
Tak for det.
Det er ikke, fordi jeg vil forlænge debatten denne fredag over middag.
Jeg synes bare, at jeg har ét spørgsmål, og jeg vil gerne have svaret med hjem på weekend.
Jeg er rigtig glad for at høre, at det er en bottom up-proces, og at kommunerne får en langt større rolle.
Nu har vi lige haft kommunevalg, og folk går ind i de her tekniske udvalg og miljøudvalg med stort engagement, er jeg sikker på.
Hvad vil ministeren sige til de udvalg, som siger: Her har vi en indsats, som vi nu vurderer er ude af trit med de økonomiske konsekvenser, den pågældende indsats vil påføre lodsejerne; det er en kommunal beslutning, og derfor gør vi ikke noget ved det her?
Det, der jo tit er problemet, er, om det virker eller ikke virker, og hvordan det er med omkostningerne i forhold til udbyttet.
Det er jo hele tiden det felt, vi er i.
Er sådan en beslutning i en kommunalbestyrelse – det er jeg rigtig spændt på at høre – en beslutning, til hvilken man inde i ministeriet, når den kommer op i bureaukratiet, vil sige: Vi har nogle meget længere uddannelser, end I har i nede kommunen, og vi vurderer altså, at der er god økonomi i det her, og altså omgør vi beslutningen truffet i byrådet?
Så er det det, jeg kalder storebroreffekten, som ruller ind over kommunerne.
Er det sådan en situation, vi kan opleve?
Ida Auken (S), 2013-11-22:
Mange tak, formand.
Jeg vil sige, at det lige præcis er det, som vi laver om med det her koncept.
Det er nemlig sådan, at kommunernes viden om, hvad der er den bedste miljømæssige indsats, og hvordan man billigst muligt gør det, er det, vi vil have ind i vores arbejde med de her planer.
For at alle kan være helt sikre, for at der ikke skal være nogen tvivl om det, vil jeg sige, at vi jo kun skal lave indsatser, der miljømæssigt giver mening.
Så først skal man se en konsekvensvurdering af, om det miljømæssigt giver mening, og derefter skal man se på, hvad det kommer til at koste.
For der er ikke nogen, der ønsker at oversvømme store mængder god landbrugsjord for at opnå en minimal miljøeffekt.
Det er der ikke nogen der ønsker, selv om der er mange, der har troet, at det var det, vandplanerne havde til formål.
Det er det ikke.
Det er at skabe nogle levende vandløb, og det kan man faktisk gøre mange steder med relativt simple indgreb.
Man kan gøre det steder, hvor lodsejere faktisk frivilligt er gået med til det, fordi de nogle gange selv får løst nogle problemer med nogle jorde, der har det svært og er oversvømmet.
Og man kan få et utrolig meget mere spændende landskab ved f.eks. at få genslynget nogle af vores vandløb.
Hans Christian Schmidt (V), 2013-11-22:
Tak for det.
Lovforslaget her om ændring af lov om miljøbeskyttelse er jo en sammensætning af flere delforslag.
For det første omhandler lovforslaget en gennemførelse af EU-direktivet vedrørende affald af elektrisk og elektronisk udstyr, og for det andet søger ministeren med lovforslaget at skabe hjemmel til etablering af indsamleruddannelsen.
Indsamleruddannelsen har til formål at skabe ensartet niveau for indsamlingsvirksomheder på tværs af kommunale grænser.
For det tredje foreslås med lovforslaget fastsættelse af digitale løsninger ved angivelse og indbetaling til SKAT samt ved ansøgning om tilskud ved indsamling af affald.
For det fjerde indeholder lovforslaget krav om digital indberetning ved anmodning om tilskud ved indsamling af affald.
Da det er et stort lovforslag med diverse konsekvenser og udmøntninger, er det klart, at der er punkter, som er mere eller mindre spiselige for Venstre.
Digitale indberetninger og digitale løsninger er jo en del af de fremtidige præmisser, og det gælder ikke kun på miljøfronten.
Vi har netop også behandlet L 62 om obligatorisk digital selvbetjening ved indgivelse af klager til Natur- og Miljøklagenævnet, og det er derfor helt naturligt, at det er et led i selve digitaliseringen af den offentlige sektor, at det sker på mange områder.
Som EU-medlemsland har vi også forpligtelse til på mest effektiv vis at gennemføre diverse direktiver.
Derfor skal det også føre til administrative lettelser for producenter og importører af elektroniske produkter med implementeringen af WEEE-direktivet.
Min bekymring og mit væsentligste punkt på dette område er, at vi skal være sikre på, at retningslinjerne er ens for alle medlemslandene for ikke at havne i en situation, hvor vi kan risikere konkurrenceforvridning internt i EU, hvis vi overimplementerer EU-direktiver, hvad vi før har gjort.
Jeg opridser lige de her betænkninger, som jeg har nævnt, for jeg har svært ved at finde svarene i det fremsatte lovforslag.
Og når man har betænkeligheder, melder der sig jo også nogle spørgsmål, og derfor ser vi det også som en nødvendighed, at vi også her får etableret et samråd med ministeren, hvor vi skal have belyst og forklaret problemstillingerne samt nødvendigheden af de forskellige delforslag.
Det vil så alt sammen afgøre, hvor vi vil stille os henne – selv om vi må sige, når vi taler om gebyrer for virksomhederne, at det er noget, vi ikke går ind for.
Jørn Dohrmann (DF), 2013-11-22:
Tak for det.
Dansk Folkeparti er mere skeptiske over for det her forslag, fordi vi mener, at det kan have nogle uheldige konsekvenser.
Vi kan jo se, at når der kan tilbagebetales et beløb, når man eksporterer gammel elektronik, computere og den slags ting, kan det måske animere folk til at ville have det ud af landet for at få nogle penge tilbage, og det giver jo ikke en højere indsamlingsprocent.
Så derfor er vi lidt skeptiske over for det, når man på den her måde ligesom animerer folk til faktisk at eksportere farligt affald.
Det synes vi ikke er særlig godt.
De får nu det besvær, at de skal indberette den her vej rundt.
Det synes vi heller ikke er særlig godt.
Vi kan selvfølgelig godt lide, at der er en målsætning om en høj indsamlingsprocent, men det løser man jo ikke alene, ved at man har nogle store, fine skåltaler, når man så ligesom fastlægger nogle ting, som ikke kan lade sig gøre.
Det, der også er problematisk, sådan som vi ser det i Dansk Folkeparti, er, at man igen kommer med et nyt gebyr over for de her virksomheder.
Og så vil jeg sige, at om det er 300 kr., eller om det er 1.000 kr., bliver det dyrt, hvis man hver eneste dag kommer med nye gebyrer.
I det sidste forslag, vi diskuterede, var der også lige en afgift på hver kubikmeter vand til noget planlægning.
Og på den måde bliver det dyrt at være producent og virksomhedsejer, og det bliver dyrt at være borger i Danmark, og det synes vi ikke vi trænger til på nuværende tidspunkt, altså de her ekstra regninger.
Så derfor må vi sige, at grundlæggende kan vi ikke støtte det her forslag.
Der er mange tidsler i det.
Vi kan jo godt lide, at man kan udveksle oplysninger imellem virksomhederne, og så det, at man kan lade sig repræsentere af nogle andre virksomheder, som man ved er certificerede, og som kan håndtere de her opgaver.
Det har vi heller ikke noget imod.
Men de her tidsler, som der ellers er i forslaget, bryder vi os ikke om.
Så derfor er vores klare holdning til det her, at vi ikke kan støtte det, der er lagt frem her.