Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2016-03-03:
Jeg beklager ventetiden.
Jeg havde en idé om, at det var udenrigsministeren, der først skulle på.
Ikke desto mindre tak for ordet, formand, og tak til udenrigsministeren for den skriftlige redegørelse.
Som det jo meget tydeligt fremgår af udenrigsministerens redegørelse, må man sige, at 2015 meget mildt sagt på rigtig mange afgørende punkter har været et af de mere udfordrende år i EU's historie.
Vi har stået ansigt til ansigt med alle de dilemmaer, der er forbundet med krige og kriser, når millioner af mennesker vælger at flygte.
Det har sat vores evne til at nå fælles løsninger under massivt pres, og i talende stund er Schengensamarbejdet også under et alvorligt pres.
Vi har i løbet af det sidste års tid set terroren i øjnene adskillige gange, vi er stadig væk tynget af alt for lav økonomisk vækst og tilsvarende af alt for høj arbejdsløshed, og kløfterne mellem nord og syd i Europa og ulighederne mellem rige og fattige vokser sig stadig større.
Vi er fortsat udfordret af Ruslands bevidste provokationer mod vores grænser i øst og af de reelle trusler, som det udgør mod vores naboer uden for Unionen.
Og problemerne med at få bugt med social dumping udgør stadig en stor udfordring, hvis de bærende principper om arbejdskraftens frie bevægelighed og retten til at etablere virksomhed i et andet land også i fremtiden skal kunne fungere.
Vigtigt er det at forstå, at mange af de enorme udfordringer, EU i dag står med, er internt forbundne.
Tingene hænger sammen, og grundlæggende findes løsningerne også kun i fællesskabet og gennem stærkere fælles forpligtelser.
Flygtninge- og migrantkrisen, som er en af de kriser, der lige nu udfordrer EU's sammenhængskrafts bærende principper og på den lange bane også vores økonomi og stabilitet, kan også kun løses ved fælles løsninger.
Der er brug for, at EU sikrer de ydre grænser gennem hjælp og støtte til lande, der tager store opgaver på sig, og der er brug for, at vi sammen med landene i syd finder fælles løsninger, der forhindrer, at hele lande og regioner bryder sammen og knækker under presset.
Det må være åbenlyst for enhver, at alle flygtninge fra de krigshærgede regioner ikke kan søge tilflugt i Europa, men at vi internt i fællesskabet og sammen med vore naboer må gøre alt, hvad vi kan, for at finde løsninger på den korte og på den lange bane, der kan forhindre denne massive flugt, vi ser lige nu.
Men midt i alle de her kriser, internt forbundne eller ej, er det altså også vigtigt at tage de positive ting med, som man i fællesskab trods alt i løbet af året er nået frem til, og hylde de fremskridt, som EU-landene også har nået.
Jeg nævner bare et par stykker af dem.
Det lykkedes først og fremmest EU at spille en meget aktiv og meget, meget positiv rolle ved klimaforhandlingerne i Paris tilbage i efteråret 2015, og den almindelige betragtning er, at EU rent faktisk var en afgørende årsag til, at der overhovedet blev nået en aftale.
Udviklingen af nye værktøjer til at regulere finanssektoren i det hele taget fortsætter stadig i en positiv retning, så vi forhindrer, at en hel sektor igen kan hive vores økonomier og rigtig mange almindelige mennesker med sig i faldet.
Også perspektiverne for at styrke samarbejdet om energiforsyning og energipolitik rummer store muligheder for fremtiden.
Og det er vigtigt, i hvert fald for Socialdemokratiet, at man midt i kriserne hele tiden minder om, at vi rent faktisk også bevæger os i en stadig mere positiv retning på en lang række meget afgørende punkter.
Tilbage i efteråret havde vi jo, som alle er klar over, en afstemning om retsforbeholdet.
I Socialdemokratiet er vi selvfølgelig stadig skuffede og ærgerlige over resultatet.
Det er sådan set ikke ensbetydende med, at vi bebrejder danskerne, at de stemte, som de gjorde, og forløbet med og bestræbelserne på at nå en aftale om Danmarks tilslutning til Europol og de andre punkter var forudsigeligt nok meget, meget svære.
Men vi tager resultatet alvorligt, og vi forsøger også at evaluere resultatet.
Alene i min egen valgkreds her i København er der mange forskellige typer nejer, har jeg ligesom måttet erfare, når jeg efterfølgende har været rundt og snakke med folk.
Man har på den ene side folk, som jo har stemt på Socialdemokratiet i årevis, og som betragter sig selv som progressive mennesker, men som alligevel har stemt nej, fordi de er skuffede over, at vi ikke havde medtaget forbeholdet om asyl- og indvandringspolitik.
Og så har vi en anden type nej, også fra socialdemokratiske kernevælgere, som i årevis trofast har stemt på partiet, men som grundlæggende ikke mener, at EU varetager deres grundlæggende interesser, og som i det hele taget føler sig hægtet af globaliseringens vogn.
Det er begge dele ting, som vi er nødt til at tage ned og evaluere, og det er også ting, vi har brug for at diskutere i Folketinget.
Vi mener ligeledes, at det er positivt med det resultat, statsministeren er kommet hjem med – indeksering af børnecheck og en lang række andre punkter.
Men især anerkendelsen fra de andre EU-landes side af, at vi ikke hele tiden og alle sammen i samme tempo skal arbejde os hen imod en stadig mere snæver union ser vi som udtryk for realitetssans, og det tror vi også vil komme til at styrke Unionen på den lange bane.
Det, der er brug for fremadrettet, er, at vi finder sammen og finder frem til fælles løsninger, både om flygtninge- og migrantkrisen, og at vi også anerkender de rigtig, rigtig mange mennesker på hele kontinentet, som jo føler sig hægtet af udviklingen i Europa, af globaliseringen og af den økonomiske udvikling.
Vi håber derfor, at regeringen i det kommende år også vil gå aktivt ind i diskussionerne omkring at begrænse brugen af skattely, som der er brug for fælles europæiske løsninger på.
Det er et problem, som jo udfordrer hele vores evne til at finansiere vores velfærdsstater.
Vi håber rigtig meget, at regeringen vil gå aktivt ind i diskussionen om Kommissionens forslag til et revideret udstationeringsdirektiv, som jo, hvis det lander rigtigt, kan være med til at forhindre social dumping og andre former for lønpres på især danske overenskomster, men som jo sådan set vil gøre sig gældende i hele Unionen.
Vi håber også rigtig meget, at regeringen sammen med os andre vil se positivt på det forstærkede samarbejde, der bl.a. er omkring en skat på finansielle transaktioner i det kommende år.
Jeg tror, jeg vil lade det være ordene i første omgang.