runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Kofod Poulsen (DF), 2016-04-29:
Tak for det.
Enhedslisten har med det her beslutningsforslag lagt en række spændende initiativer frem for Folketinget, som jeg i det følgende vil forsøge at forholde mig til.
Der er spørgsmålet om forebyggelse og behandling, der er spørgsmålet om brug af børnehusene, og så er der hele overvejelsen i forhold til en groomingbestemmelse, som man ønsker at lade Straffelovrådet se nærmere på.
Der er ingen tvivl om, at den her form for forbrydelser er noget af det mest ondskabsfulde, man overhovedet kan udsætte andre mennesker for.
Det er noget af det mest afskyelige, der overhovedet findes.
Det er også derfor, at vi er godt tilfredse med, at regeringen har sat gang i en stribe initiativer på det her område, og dem bidrager vi gerne til.
Alt, hvad der trækker i den rigtige retning på det her område, har Dansk Folkepartis fulde støtte og sympati.
I forhold til det, forslaget lægger op til om forebyggelse, synes jeg der er spændende tanker med hensyn til den kampagne, der er lagt op til, som altså gerne skal nå længere ud til befolkningen og forhindre, at folk, der måtte være pædofile, overhovedet kommer i gang med at begå den her forfærdelig forbrydelse – altså så man kan bremse dem, inden de smadrer børns liv.
I forhold til behandling, hvor jeg jo ved at noget er i gang i ministeriet og andre steder i forbindelse med at se på de behandlingstilbud, der gives til pædofile, så rejser det jo også en lang række spørgsmål.
I Dansk Folkeparti ser vi jo gerne, at man straffer de her folk langt hårdere, bl.a. ved brug af medicinsk kastration – at man er langt hårdere på den front, så når folk én gang har overtrådt grænsen, slås der hårdt ned på det fremadrettet, så man går ind og forhindrer dem i at gentage den her forfærdelige form for forbrydelse
Hele spørgsmålet om børnehusene synes jeg også giver grundlag for at rejse en lang række spørgsmål om det her i Retsudvalget.
Det vil vi også gøre, for det er vores indtryk, at man sagtens kan få nogle synergier ud af at trække mere på børnehusene og de kompetencer og erfaringer, der måtte ligge der.
Så er der hele spørgsmålet om en groomingbestemmelse, og det har vi jo i Dansk Folkeparti tidligere beskæftiget os rigtig meget med.
Den del af det støtter vi op om.
Det synes vi er spændende og noget, man skal blive klogere på.
Og det er noget, der skal foregå i Retsudvalgets regi nu her, hvor vi får sagen videre.
Den del af det, der drejer sig om at lade Straffelovrådet kigge på en groomingbestemmelse, er vi bestemt ikke afvisende over for.
Jeg kan bare sige, at vi glæder os til at arbejde videre med forslaget.
Og det gør vi sådan set, når det kommer til alle gode initiativer, der kan trække i den rigtige retning i forhold til at bekæmpe pædofili og hjælpe ofrene videre.
Trine Bramsen (S), 2016-04-29:
Forslagsstillerne vil med dette beslutningsforslag pålægge regeringen at tage de nødvendige initiativer i indeværende folketingsår, der kan sikre en effektiv bekæmpelse af pædofili og seksuelt misbrug af børn, herunder udbredelsen af forebyggelses- og behandlingsindsatsen og udvidelse af brugen af børnehuse.
Regeringen skal endvidere overveje, om der skal indsættes en såkaldt groomingbestemmelse i straffeloven.
Lad mig starte med at gøre det fuldstændig klart, at pædofili er ødelæggende for alt for mange børn og familier.
Det er en yderst, yderst alvorlig kriminalitetsform, som vi skal bekæmpe med alle midler.
Vi kan derfor godt bakke op om et forslag, der sætter fokus på indsatsen over for pædofile, dog med et par bemærkninger.
For det første indebærer forslaget her, at regeringen i indeværende folketingsperiode fremsætter et forslag.
Det er en meget snæver tidshorisont, ikke mindst når man tager i betragtning, at der i forvejen er en række initiativer på vej, som vi skal have tid til at diskutere i Retsudvalget og i offentligheden.
Derfor er det relevant at høre såvel ministeren som forslagsstillerne, om det overhovedet er realistisk at gennemføre arbejdet inden for så kort en tidshorisont.
For det andet har jeg en kommentar omhandlende den tværnationale indsats.
Vi ved jo, at lige netop pædofile opererer på tværs af grænser, og derfor vil jeg ikke undlade at bemærke det besynderlige i, at selv samme parti, som nu har fremsat dette forslag, bekæmpede en effektiv tværnational indsats mod pædofile, da vi ved decemberafstemningen diskuterede retsforbeholdet, hvor man netop kunne opretholde et stærkt værn.
Så vil jeg også bemærke, at rigtig meget af det, der omhandler pædofili, jo foregår på internettet.
Derfor vil det også være helt centralt for os, at vi i en sådan handlingsplan diskuterer de ulovligheder, der foregår på internettet, herunder også hvordan man kan overvåge de dybt kriminelle pædofile, der agerer på internettet, hvordan man kan sætte en stopper for deres formidling på nettet, og hvordan man kan strafforfølge de mennesker, der distribuerer det her på internettet.
Det vil altså være en betingelse for, at vi kan bakke op om det her forslag, for vi ser, at pædofile i stadig større omfang udvider deres netværk på lige præcis internettet, og derfor er det afgørende at få den her del med.
Med de bemærkninger vil jeg medgive, at vi, såfremt vi kan forhandle os frem til en mere specifik uddybelse af de punkter, jeg har nævnt her, godt vil kunne støtte forslaget.
Søren Pind (V), 2016-04-29:
Det ved jeg ikke.
Altså, det er jo ikke en tradition, at man udtaler sig om andre ministres områder.
Men det, der er det gode ved det her, er jo, at det alt sammen kan oplyses under udvalgsbehandlingen, som det også er skik og brug.
Pernille Skipper (EL), 2016-04-29:
Så spurgte jeg måske forkert.
Jeg spurgte egentlig til, om der kunne være et behov for endnu mere viden om de ting, som de mennesker – jurister, dommere, anklagemyndighed – som hører under justitsministerens ressort, har behov for at vide, fra nogle, der vidste endnu mere.
Det var sådan set det, jeg spurgte om.
Så jeg prøvede faktisk at gøre det med respekt for ressortfordelingen, selv om det godt nok hæmmer den her diskussion en lille smule, at regeringen ikke har kunnet stille med en samlet holdning.
Søren Pind (V), 2016-04-29:
Jeg vil altså meget nødig kaste mig ud i betragtninger om, hvordan institutioner, som ikke henhører under mit ansvarsområde, skal indrettes.
Jeg kan sige, at dommere og anklagere i høj grad har fokus på de her sager og ved meget fin besked om det, der foregår på det område.
Men spørgsmålet om, hvilke initiativer der skulle tages i forhold til en institution, der ikke sorterer under mig, må jeg altså henvise til udvalgsbehandlingen.
Pernille Skipper (EL), 2016-04-29:
Ministeren berører ikke den del, der handler om forebyggelse, eller den del, der handler om at styrke børnehusene, og henviser til social- og indenrigsministeren og sundheds- og ældreministeren.
Jeg vil starte med sige, at jeg synes, det er lidt ærgerligt.
Ministeren må vel kunne repræsentere regeringen i den her sammenhæng, men fred være med det.
Det, jeg dog så kunne tænke mig at spørge til, og som justitsministeren forhåbentlig har en holdning til, men ikke har nævnt noget om, er, om der er behov for, at børnehusenes kompetencer også målrettes særlig jurister og dommere, som har behov for yderligere indsigt i netop de her groomingprocesser og nogle af de miljøer, som justitsministeren også taler om er ganske, ganske forfærdelige – steder, hvor børn bliver lokket ind, så der kan begås overgreb på dem.
Jurister og dommere hører jo normalt under Justitsministeriets ressort, så er der behov for, at de særlige kompetencer, der er i børnehusene – psykologiske, sociale, pædagogiske – i højere grad kan blive brugt af jurister og dommere?
Pernille Skipper (EL), 2016-04-29:
Jamen det er jo noget frygteligt vrøvl.
Der er jo ingen, der har sagt, at der skal følges med i alle møder.
I øvrigt ved justitsministeren godt, at udvalgsmøderne herovre er den lovgivende magt og ikke den udøvende magt.
Det er noget helt andet, så skulle vi ikke lade være med at prøve på at blande de ting sammen?
Det er heller ikke sådan, at den tidligere gældende offentlighedslov gjorde, at man ikke kunne tænke en strøtanke, uden at den kom i TV 2 NEWS.
Men til gengæld betød det f.eks., at man kunne afsløre, at Claus Hjort Frederiksen, da han var beskæftigelsesminister, havde bedt om at få nogle tal til at se anderledes ud, så det passede til politikken.
Det blev afsløret.
Det blev også afsløret, at fru Lene Espersen som sundhedsminister havde givet urigtige oplysninger til Folketinget i forbindelse med overbetaling af privathospitaler.
De gælder også for hr. Bertel Haarder i forbindelse med statsløsesagen.
Alle de ting blev afsløret under den daværende offentlighedslov, men ville ikke være kommet frem under den lov, vi har i dag, og det betyder, at borgernes mulighed for at kigge tingene efter i sømmene er blevet ringere.
Og justitsministeren har endnu ikke forsvaret, hvorfor det skulle ske.
Søren Pind (V), 2016-04-29:
Fru Pernille Skipper kan jo godt for min skyld opføre en parodi på mine synspunkter, men det, jeg bare gør opmærksom på, er, at det lovforslag, der er fremlagt her, ikke går tilbage til den gamle retstilstand.
Det går langt videre – det går langt videre.
Og det, jeg siger, er, at selvfølgelig skal der i udgangspunktet være åbenhed – heldigvis er det det, vores demokrati er baseret på – men der er også legitime hensyn at tage, bl.a. i regeringsprocesser og i forhandlinger mellem parlament og regering, hvor ting skal holdes fortrolige.
Vores udvalgsmøder er normalt lukkede.
Vores drøftelser med hinanden ovre på mit kontor foregår i fortrolighed.
Og det er bare der, jeg siger at der er legitime hensyn, der taler for den nyordning, som den version af offentlighedsloven, som vi opererer med nu, repræsenterer.
Så kan det godt være, at det efter evalueringen vil vise sig, at der er behov for nogle tilpasninger.
Det kan sagtens være.
Men jeg synes, det er legitimt med udgangspunkt i åbenhed at sige, at den bekymring og den palaver, som f.eks. en strøtanke plantet et sted, som aldrig har nogen realitet på sig, kan give, i stedet for fokus på det faktiske materielle indhold, om hvad der rent faktisk kommer til at gælde for borgeren, skal vi ikke presse ind i den politiske proces.
Pernille Skipper (EL), 2016-04-29:
Jeg tror, jeg vil starte med at mane i jorden, at der skulle være en kompromisløshed.
Jeg vil da i hvert fald skynde mig at sige på Enhedslistens vegne, og jeg er næsten sikker på, at jeg kan tale på de andre partiers og forslagsstilleres vegne, måske endda også på hr. Simon Emil Ammitzbølls vegne, når jeg siger: En lille smule mere åbenhed end det her er også godt – altså, noget af det.
Så endelig ikke noget med kompromisløshed her.
Altså, vi taler da gerne om det, hvis ministeren på nogen måde vil åbne op for en diskussion, en reel diskussion.
Jeg sad ærlig talt og tænkte: Skal man lade sig provokere?
Men det skal man jo åbenbart, man skal lade sig provokere en gang imellem.
Så jeg synes, at der mangler en diskussion af materien i demokratiet.
For vi har nu en justitsminister, der står på Folketingets talerstol og siger, at hvad der ikke sådan berører borgerne, hvad der ikke har nogen virkning for borgerne, har de ikke behov for at vide, det skal vi nok tage os af herinde.
Det er et markant anderledes udgangspunkt end det, jeg i hvert fald mener der bør være for et demokrati.
Jeg mener, at demokrati som udgangspunkt bør være åbenhed, som udgangspunkt bør det være borgernes ret til at følge med i, hvad magthaverne foretager sig, og ja, justitsministeren er magthaver.
Det betyder for mig at se – der skal selvfølgelig være undtagelser, ingen tvivl om det; ingen live tweeting, ingen direkte udsendelser fra forhandlinger, helt enig – at udgangspunktet må være offentlighed, og jeg har endnu hverken hørt fra den nuværende justitsminister eller mange af de andre, hvad det var, der var problemet med den åbenhed, der var tidligere, andet end at det måske var lidt irriterende, når man blev taget i noget snusk.
Søren Pind (V), 2016-04-29:
Til fru Josephine Fock: Men det er jo derfor, vi skal have en evaluering, og den er tilrettelagt efter alle kunstens regler, sammenholdt med at det, det her lovforslag gør, er, at det ikke bare vender tilbage til den retstilstand, vi havde før, hvor der også var en beskyttelse af interne regeringsdokumenter m.v., men skaber en retstilstand, hvor et dokument, som er på vej i regeringens Koordinationsudvalg, som er udtryk for regeringens dybe indre liv, også skal offentliggøres
, og det er der, jeg ikke forstår det – jeg forstår ikke kompromisløsheden.
Jeg forstår ikke, at man altså på den måde risikerer virkelig meget, man risikerer at skabe en sammenhæng, hvor alle mulige mærkelige ting foregår, for at undgå, at selv dybt, dybt interne dokumenter skal offentliggøres.
Josephine Fock (ALT), 2016-04-29:
Nu har jeg aldrig kaldt justitsministeren antidemokrat, og det vil jeg gerne lige understrege.
Jeg mener, at justitsministeren er demokrat, og jeg synes, det er helt på sin plads i den her sal at have forskellige politiske holdninger til konkrete forslag, og det er så det, vi to har – jeg ved ikke, om man må sige »vi to«.
Men jeg vil gerne lige læse noget op fra et notat om ministeriets bemærkninger til Rigsrevisionens kritik af retsinformation, der offentliggør love m.m. på nettet.
Ifølge Justitsministeriets afgørelse om den aktindsigt, som er fra december 2014 – det er en telefax, som er 18 år gammel, og den blev udvekslet på et tidspunkt, hvor der var konkret grund til at antage, at justitsministeren havde eller ville få brug for embedsværkets rådgivning og bistand – var der afslag.
Altså, det er jo et eksempel på, at der et eller andet, der ikke fungerer helt efter hensigten.
Og det er derfor, jeg er medforslagsstiller på det her lovforslag.
Søren Pind (V), 2016-04-29:
Jeg synes i virkeligheden, at det at kalde offentlighedsloven for en mørklægningslov og antyde, at vi, der står på mål for de demokratiske processer, nærmest er antidemokrater, er en forsimpling – en meget, meget grov forsimpling.
Og min opfattelse er grundlæggende den, at der jo er mulighed for at søge aktindsigt.
Hvorfor skal der være mere af det?
Der er så rigeligt med støj i det offentlige rum, at jeg ikke forstår det, og vi mangler en egentlig diskussion om materien i politik, om det, der faktisk gælder for borgerne i det her land, og det er sådan set den, jeg efterlyser vi får i stedet for det – ja, det, jeg har valgt at kalde et procesokrati – som meget vel kan være en forsimplet fremstilling, men som jeg ikke synes lader noget tilbage at ønske i forhold til påstanden om mørklægningslove m.v.
Britt Bager (V), 2016-04-29:
Der er ingen tvivl om, at pædofili og overgreb mod børn er helt og aldeles uacceptabelt.
Det tror jeg alle her i salen er enige om.
Der er tale om modbydelige handlinger, som medfører uoverskuelige konsekvenser for både offeret og de pårørende, og derfor kan jeg sagtens sætte mig ind i forslagsstillernes tanker bag det her beslutningsforslag, nemlig at vi skal beskytte børnene på bedst mulig måde.
Netop fordi krænkelser mod børn er et så alvorligt emne, har ministeren, som han også selv nævnte i sin tale,
allerede fremsat to lovforslag, der berører det her område – et forslag, der fokuserer på udvidet brug af videoafhøring af børn, og et forslag, der fokuserer på hårdere straffe til personer, der begår seksuelle overgreb mod børn.
Selv om Venstre har fuld forståelse for forslagets bevæggrunde, kan vi af flere grunde ikke støtte det konkrete indhold, i hvert fald ikke som det ligger her.
For det første er der i forvejen et stort fokus på behandling af seksualforbrydere i kriminalforsorgen.
Bl.a. tilbydes seksualforbrydere, der idømmes en ubetinget fængselsstraf, behandling efter visitationsordningen, mens de afsoner.
For det andet har kriminalforsorgen i forbindelse med prøveløsladelse af dømte seksualforbrydere mulighed for at fastsætte vilkår og behandling.
Og for at optimere den nuværende behandling er der desuden igangsat et forskningsprojekt med fokus på behandling af dømte seksualforbrydere i kriminalforsorgen.
I forhold til forslaget om en selvstændig groomingbestemmelse i straffeloven er Venstre helt på linje med ministeren.
En sådan bestemmelse vil ikke have en reel effekt, og derfor giver det heller ikke mening at bede om Straffelovrådets vurdering.
Som sagt er motivationen bag forslaget her meget sympatisk, men de foreslåede initiativer overlapper enten med kriminalforsorgens eksisterende muligheder, eller også er de uden reel effekt.
Vi støtter ikke beslutningsforslaget, som det ligger i dag, men vi er åbne over for at se på en mulig behandling i Retsudvalget.
Og jeg skal fra De Konservative meddele, at de heller ikke støtter forslaget, som det ligger.
Zenia Stampe (RV), 2016-04-29:
Vi ønsker jo bl.a. at se på de gråzoner, der er, som Ombudsmanden også har peget på, men som han allerede har gjort nu, nemlig at loven administreres meget forskelligt.
Det kan jo godt være, at vi kan se, at der er nogle ministerier, der tolker loven mere lempeligt, og nogle andre mere stramt, og at vi så kan se på, hvordan vi kan lægge os i forlængelse af nogle af de ministerier, som vi synes har ramt balancen rigtigt.
Så jeg tror, det er det, der vil være vores udgangspunkt i de her forhandlinger, nemlig at se, hvordan vi kan gøre den gråzone mindre, så det bliver mere klart, hvad det er, som offentligheden skal have adgang til, og hvad de ikke skal have adgang til, og at det ikke er en meget bred fortolkningsøvelse i det enkelte ministerie.
Det ligger dermed også uden for Ombudsmandens mandat, men omvendt er det jo en diskussion, han selv har bidraget til, fordi han har peget på uensartetheden i den måde, lovgivningen administreres på.
Josephine Fock (ALT), 2016-04-29:
Tak for det.
Ordføreren henviser til den evaluering, der skal laves af Ombudsmanden.
Der vil jeg gerne gøre opmærksom på, at Ombudsmanden blot skal vurdere, om offentlighedsloven er overholdt.
Så hvad er det i virkeligheden, ordføreren forventer at få ud af den evaluering?
Lad os nu sige, at Ombudsmanden kommer frem til, at den er fin, offentlighedsloven er overholdt.
Hvordan er det så, at ordføreren inddrager den evaluering i de forhandlinger, ordføreren har med regeringen?
Zenia Stampe (RV), 2016-04-29:
Det kan hurtigt blive meget, meget konkret, men vi kender jo alle sammen arbejdet i ministerierne, og vi ved godt, at der er processer, hvor vi også selv har behov for at have en fortrolig dialog med en minister, og hvor der bliver udvekslet ideer, tanker og overvejelser, som vi ikke mener er modne til at komme ud til offentligheden, fordi vi også som meningsdannere og beslutningstagere har brug for et frirum til at eksperimentere i og gøre os overvejelser over, hvor vores balance ligger.
Når de her regler kunne udmøntes på den her måde med de her konsekvenser, er det så noget, vi kan være med til eller ej?
Jeg tror faktisk, at den type overvejelser er nogle, som vi egentlig alle sammen har lyst til kan foregå ikke for åben skærm eller mikrofon, men at vi har ro til at gøre det i fred og ro.
Det mener jeg faktisk ikke er udemokratisk.
Nogle gange har vi også brug for at sætte os ned og overveje tingene grundigt, før de kommer ud til offentligheden.
Det, som jeg bare synes er det helt springende punkt, er, at det, som vi lægger til grund for de overvejelser – informationer, faglige vurderinger – skal offentligheden også have.
Det vil sige, at når vi en dag har truffet en beslutning, kan vi sige, at det er på baggrund af de og de informationer, de og de faglige vurderinger.
Men vi behøver ikke at sige, at vi var de og de overvejelser igennem, om vi nu kunne acceptere det eller ej, og om vi var bange for, at det her ville få de og de konsekvenser osv.
Men den viden, vi baserer vores overvejelser på, fortjener offentligheden at få adgang til.
Det har de ikke fået med den her offentlighedslov, og det anerkender vi, og det er derfor, vi gerne vil lave den om.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2016-04-29:
Det er jo fair nok, at Det Radikale Venstre siger, at det kan være, at deres position ikke bliver det kompromis, som partiet er villige til at indgå.
For ud over at sige, at kritikerne har haft nogle pointer, og at det kan være spændende og blablabla, synes jeg, det står fuldstændig klokkeuklart, hvad Det Radikale Venstre egentlig mener er problemet.
Hvor er holdningen i Det Radikale Venstre?
Jeg beder om at få kompromiset at vide, jeg beder bare om at få at vide, hvad pokker Det Radikale Venstre egentlig mener i den her sag.
Zenia Stampe (RV), 2016-04-29:
Det har vi, og smertegrænsen er jo, at vi ikke kan nå til enighed om nogen ændringer.
Det vil være en smertegrænse.
Men det er jo en proces, en forhandlingsproces, og det ville også være lidt underligt at forhandle med Folketingssalen, når nu vi har iværksat en proces i aftalekredsen.
Men det er klart, at vi har en smertetærskel, for som jeg har sagt ærligt og anerkendende, mener vi heller ikke, at balancen er ramt her, og det mener vi sådan set også at vi har Ombudsmandens ord for.
Det, at den bliver administreret så forskelligt og uensartet er i sig selv argumentet for, at loven ikke har ramt helt optimalt.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2016-04-29:
Jeg ved næsten ikke, hvor jeg skal begynde.
Jeg synes i hvert fald, det er rart, at vi med fru Zenia Stampe som ordfører har fået en mere anerkendende dialog, hvis man skal sige det på den måde.
Men jeg har lidt svært ved at finde ind til den indholdsmæssige kerne i udsagnet, og det er faktisk ikke ment som en provokation.
Jeg tror i virkeligheden, at den største fejl, man begik, var, at man lavede det som et forlig og ikke som en aftale.
Derfor sidder man nu på Venstreregeringens nåde, i forhold til hvad man kan gøre.
Venstre er jo det eneste parti, der holdt fast i lukkethedsdagsordenen, fuldstændig fra væg til væg, fra start til slut i denne sag.
Hvad er det, Det Radikale Venstre ønsker der skal ske?
Altså, det står mig lidt uklart.
Man skal have en evaluering, man skal se, om man kan gøre det lidt anderledes.
Det er jo sådan lidt elastik i metermål, eller hvad man skal sige.
Josephine Fock (ALT), 2016-04-29:
Jamen det næste spørgsmål, jeg så egentlig har, er, hvornår de her forhandlinger går i gang.
Er de gået i gang, og hvornår forventes de at blive afsluttet – altså hvad er processen i det her forhandlingsforløb?