runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jakob Axel Nielsen (KF), 2010-01-21:
Tak for debatten.
Det kommer ikke som nogen overraskelse, at forslagsstillerne ikke synes, at vi gør det godt nok i Sundhedsministeriet.
Jeg synes, uagtet det, at vi har haft en god debat.
Jeg vil godt sige, som jeg også sagde i min indledende tale, at selvfølgelig er jeg som sundhedsminister meget optaget af de sammenhænge, der måtte være mellem miljøfaktorer og vores sundhed – det siger sig selv.
Derfor er det, som jeg også har sagt, og som flere ordførere også har sagt, meget, meget vigtigt, at der er et samarbejde på tværs af ministerier.
Det samarbejde, der skal være, gælder ikke blot mellem Miljøministeriet og så mit ministerium; det gælder selvfølgelig også mellem alle mulige andre ministerier.
Og der er heller ingen tvivl om, at på kemikalieområdet skal vi også i fællesskab gøre en stærk indsats, fordi der ligger viden hos forskellige ressortområder.
Mit budskab i dag har været, at Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse og Sundhedsstyrelsen også fremover skal bidrage med den sundhedsfaglige viden og rådgivning, de ligger inde med, og som er helt og aldeles nødvendig, for at man kan få et godt samarbejde.
Hvad angår pengene, der skal afsættes til området, tror jeg ikke, at det kommer som nogen overraskelse, at jeg ikke hverken vil eller kan stå her i dag og love, at Sundhedsministeriet vil afsætte yderligere midler til det her område – først og fremmest, fordi det jo netop af kemikalieaftalen fremgår, at finansieringen er sikret over de næste 4 år.
Dermed er det bl.a. sikret, at der er penge til driften af de tre videncentre – om allergi, om duft- og kemikalieoverfølsomhed og om hormonforstyrrende stoffer – de næste 4 år.
Og det er vigtigt, staten har afsat midlerne.
Om pengene kommer fra den ene eller anden finanslovskonto, kan jeg ikke se er interessant.
Jeg synes, at debatten sådan minder mig lidt om, at utrolig meget – om ikke alt – har noget med sundhed at gøre.
Jeg er også meget optaget af skimmelsvamp, men hvordan vi undgår skimmelsvamp i byggeriet er ikke Sundhedsministeriets ressortområde – det er under Bygge- og Boligstyrelsen, som hører under Erhvervs- og Økonoministeriet.
Derfor er det altså meget vigtigt, at vi holder ressortfordelingerne på plads.
Fordi et område ikke ressortmæssigt hører under Sundhedsministeriet, betyder det ikke, at Sundhedsministeriet ikke aktivt går ind i debatterne og kommer til alt, hvad vi inviteres til.
Villum Christensen (LA), 2010-01-21:
Man er nok rimeligt tonedøv i Sundhedsministeriet, hvis man ikke har opfattet, at det er vigtigt, at der samarbejdes mellem ministerierne.
Man kan måske undre sig lidt over, at vi har fået debatten så hurtigt efter, at der er lavet et fælles forlig, hvor alle jo er enige, og det er vel i virkeligheden den bedste forudsætning – eller det bedste signal, man kan sende til ministerierne.
Der er jo altid diskussioner mellem store ministerier om, hvem der skal gøre hvad, og om man gør det godt eller godt nok, som der blev sagt.
Jeg tror, at det bedste, man kan sige om den her debat, er, at der i hvert fald nu er blevet givet et klart signal om, at der herindefra er en meget klar og entydig forventning om, at det her utrolig vigtige spørgsmål, som vi drøfter i dag, simpelt hen kræver, at alle trækker på samme hammel, inklusive Sundhedsministeriet.
Så vil jeg ikke gå længere ind i diskussionen om, hvorvidt noget er godt eller godt nok eller skal være lidt bedre.
Signalet er i hvert fald klart, og det er nok det mest positive, vi kan sige om den her debat.
Det er klart, at vi har tillid til, at ministerens redegørelse trækker i den retning, vi har brug for, og at det, som vi ser nu, er en tilstrækkelig indsats.
Man kan i hvert fald ikke diskutere, at der ikke har været agtpågivenhed på området, som det fremgår fra oppositionens side.
Det er i hvert fald ikke det, vi ser, altså at regeringen ikke er aktiv på området, at den ikke har meget opmærksomhed på området.
Vi støtter selvfølgelig den tekst, der kommer fra den borgerlige side.
Bente Dahl (RV), 2010-01-21:
I 1970'erne, hvor jeg lige var blevet mor for første gang, kom der nogle nye bletyper frem.
Jeg var gammeldags, så jeg brugte de kendte gamle bleer af bomuld med store gummibukser til; de skulle skylles og koges, og det var et værre bøvl.
Men der dukkede nye ting op, og til sidst måtte jeg altså give mig, og jeg erstattede de store gummibukser med en snip, som barnet kunne have ud over bleen.
Denne snip var af blød plastik, og den virkede meget blød og var god mod babyens hud.
Det virkede rigtig fint, lige indtil den første undersøgelse sagde, at der var kemiske stoffer i disse snipper, der kunne være kræftfremkaldende for vore småbørn senere i livet.
Lige kort tid efter blev engangsbleen lanceret, og det var et stort fremskridt for travle mødre.
Men den der formodning om, at der var stoffer i plastikken, der kunne ødelægge vore børns sundhed, har hele tiden murret, og det gør den stadig væk.
Vi har nu skadelige stoffer ikke alene i bleer, men i sutteflasker, i hospitalsudstyr, i kosmetik, i cremer og i legetøj.
Ja, hvor er de ikke henne?
Vi har styr på nogle af dem, men vi har slet ikke nok styr på det.
En regulering og en styring skal vi have, og her rækker det ikke langt nok, hvis regeringen udelukkende bruger markedskræfterne til at styre det.
Der skal reguleres og forbydes, fordi markedskræfterne kun måler med ét redskab, ét element, nemlig det økonomiske.
Og når vi taler om kemikalier, er det slet ikke tilstrækkeligt at måle ulemperne økonomisk.
Vi må se på, hvordan kemikalierne har indflydelse på vores sundhed, og det kan ikke gøres op i penge.
Det Radikale Venstre vil kraftigt opfordre sundhedsministeren til at komme med nogle gode planer for at udvikle og forbedre ministeriets indsats mod kemikaliernes indvirkning på sundheden.
Der mangler viden og styringsredskaber, og der mangler i den grad samarbejde, som kan udbygges, ikke mindst med Miljøministeriet.
Jeg nævnte i et spørgsmål til en anden ordfører, at i et samarbejde giver to og to ofte meget mere end fire.
Det er ikke acceptabelt, at vi har stoffer i vores nærmiljø, som er skadelige for vores sundhed og for vore børns sundhed.
Det er slet ikke acceptabelt, at potentielt farlige stoffer cirkulerer – det er uacceptabelt rent menneskeligt, og det er dyrt.
Sygdomme som kræft og allergi er det økonomisk dyrt at behandle, men det menneskelige er dog det værste.
Vi ser dårlig sædkvalitet hos mænd, vi ser misdannede kønsorganer, bare for at nævne et par virkninger mere.
Det kan vi da ikke være tjent med som samfund.
Der skal forskes, og der skal handles, og det ligger hos ministeren – værsgo.
Vivi Kier (KF), 2010-01-21:
Jamen det synes jeg jo egentlig at jeg har sagt i forbindelse med et af de tidligere spørgsmål, nemlig at der da er mange opgaver, som man er nødt til at samarbejde på tværs om.
Det tror jeg da kan være glædeligt, og som ministeren også redegjorde for, er der faktisk et samarbejde, ikke bare imellem Miljøministeriet og Sundhedsministeriet, men også med andre ministerier.
Så jo, jeg tror bestemt, at det er positivt, at der foregår noget på tværs af ministerierne.
Birgitte Josefsen (V), 2010-01-21:
Jeg kan sige, at Venstre bakker op om det, der står i regeringsgrundlaget om, at der skal arbejdes på, at responstiden skal være på maks. 15 minutter.
Så det er det, der fokuseres på i øjeblikket.
Vi har ikke arbejdet os så meget ned i den opgave, at jeg her kan stå at sige, hvordan det nøjagtig skal organiseres.
Bente Dahl (RV), 2010-01-21:
Nu spurgte jeg ikke om, hvad man var nødt til at samarbejde om.
Jeg spurgte til den effekt, der kommer, når man samler forskellig viden i et samarbejde, som så giver en yderligere effekt.
Man kan sige, at to plus to kan give mere end fire i den samarbejdsform.
Det er det, som jeg gerne vil have ordføreren til at forholde sig til.
Hvad mener ordføreren om den form for samarbejde, om den yderligere effekt, der kommer af det?
Vivi Kier (KF), 2010-01-21:
Jeg må så sige, at det pludselig bliver et meget hypotetisk spørgsmål.
Hvordan er den yderligere effekt, og hvad tror man, og hvad mener man?
Jeg holder fast i, at jeg synes, det er rigtig godt at kunne arbejde tværministerielt.
Det tror jeg giver mange positive gevinster.
Per Clausen (EL), 2010-01-21:
Jeg er glad for én ting, og det er, at ministeriet nu hedder Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse, for det kunne jo godt antyde en anden arbejdsmetode og en anden arbejdsstil, også i forhold til kemikalier.
Jeg er sådan set også glad for, at vi i den aftale, vi har lavet med alle Folketingets partier, har skrevet, at man forventer, at Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse bidrager konstruktivt til arbejdet.
Jeg vil godt sige til fru Vivi Kier, at hun skal bemærke, at der ikke står, at vi forventer, at ministeriet fortsat bidrager konstruktivt; der står, at vi forventer, at ministeriet bidrager konstruktivt.
Om det er penge eller ressourcer, eller det er arbejdskraft, skal jeg ikke kunne sige, men man skylder fra Ministeriet for Sundhed og Forebyggelses side.
Vivi Kier (KF), 2010-01-21:
Jamen jeg kan kun sige til hr. Per Clausen, at så længe man ikke engang er enig med sig selv om, hvad det er, man synes de skylder, er det jo svært at kommentere sådan et spørgsmål.
Per Clausen (EL), 2010-01-21:
Jeg tror, at vi sådan set, da vi lavede den her tekst, var ganske enige om, at vi syntes, at Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse burde gå mere aktivt ind i arbejdet i forhold til kemikalier, fordi det både er et miljøproblem og et sundhedsmæssigt problem.
Og hvis man altid kun forhandler med udgangspunkt i den økonomi og de ressourcer, der findes i Miljøministeriet, fordi Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse kun kan levere gode råd, så er det for lidt.
Og derfor synes jeg, at fru Vivi Kier må erkende, at der sådan set i Folketinget blandt de mennesker, der har lavet den her aftale, er enighed om, at Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse skal yde en større indsats.
Vivi Kier (KF), 2010-01-21:
Jamen så kom det jo frem, at hr. Per Clausen mener, at det er økonomiske midler, som Sundhedsministeriet skal komme med, og så må jeg vende tilbage til det svar, der også er kommet fra mig tidligere, nemlig at for mig er det altså underordnet, hvor pengene kommer fra.
Man er blevet enige om en plan, og der er et beløb afsat bag planen, og det synes jeg sådan set er rigtig fint og godt.
Og så ser jeg frem til, at ministerierne fortsat samarbejder, som ministeren så fint lagde op til i sin tale.
Benny Engelbrecht (S), 2010-01-21:
Men vil ministeren ikke give mig ret i, at uanset om det er mænd eller kvinder, som har problemer med reproduktion, så må det vel være inden for sundhedsområdet, at den screening og den videnindsamling nødvendigvis må finde sted.
Der er faktisk ikke nogen, der siger, at det alene er på grund af kemikalier, at mænd har problemer med reproduktionen, eller at kvinder for den sags skyld har problemer med reproduktionen.
Derfor er vi nødt til at forske og videnindsamle på netop det område.
Det er da et område, som er væsentligt, og som jeg sagde til den konservative ordfører, er der jo altså to parter om at lave børn.
Den ene af dem er en kvinde, og vi ved tilsyneladende mere om mændenes reproduktive evner end om kvindernes.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2010-01-21:
Det, der er vigtigt, er, at vi får den her viden, og at den opsamles.
Debatten giver mig den tanke, at om ikke alt, så næsten alt i virkeligheden har med sundhed at gøre, og at man kunne ønske at nedlægge alle de andre ministerier og så putte dem ind under en sundhedsministeriel paraply.
Altså, der er en ressortfordeling, og det, der må være interessant, er, at tingene finansieres, at tingene sættes i gang, og at viden opsamles.
Så har vi i Sundhedsministeriet og i regi af Sundhedsstyrelsen en faglig viden, og den skal selvfølgelig skubbes ind, når den bliver efterspurgt, og derfor deltager vi i alle de styregrupper og alle de netværksgrupper, som allerede er nedsat.
Per Clausen (EL), 2010-01-21:
Jeg ved ikke rigtig, om jeg skal takke for svaret, for, som jeg har forstået det, er det sådan, at den centraliserede del er det blå, og det ligger fuldstændig fast.
Det grønne er sådan noget, man arbejder på.
Lad os bare tage det der med sundhedscentre med døgnbetjening, som ligesom kunne udfylde nogle af de funktioner, som akutmodtagelser tidligere har haft.
Hvis man nu spørger de praktiserende læger og deres organisation om, hvad de mener om det, så siger de sådan set bare, at det ikke kan lade sig gøre.
Man skal ikke have nogen forventning om, at de kan løfte den opgave.
Gør det slet ikke noget indtryk på fru Birgitte Josefsen, når det er sådan, at det, der ligesom skal fylde hullerne ud, sås der tvivl om, og at der er en meget vigtig aktør, der siger, at det tror de ikke rigtig på, i hvert fald hvad angår et meget vigtigt enkeltelement?
Birgitte Josefsen (V), 2010-01-21:
Nu ved jeg jo ikke, hvem det er, hr. Per Clausen konfererer med, men hr. Per Clausen og jeg bor i den samme region, og der er det jo sådan, at vi faktisk har et godt sundhedssystem, der fungerer, både inden for sygehusrammer og uden for sygehusrammer.
Der er ingen tvivl om, at vi har noget, der fungerer godt.
Vi har også noget, der fungerer mindre godt.
Derfor er det jo også vigtigt, at man fremadrettet får sat fokus på, hvordan vi kontinuerligt kan gøre det bedre og bedre, så vi sikrer, at alle borgere får den bedste betjening, når man har behov for det.
Det blå landkort er det specialiserede område, og det skal jo suppleres med det, der foregår på de sygehuse, hvor man har almen funktion.
Det er jo ikke sådan, at sygehusmatrikler nedlægges, men man kigger på, hvordan opgaverne skal fordeles imellem sygehusene.
Derudover er der jo et supplement i det, der hedder den primære sundhedstjeneste, nemlig de praktiserende læger, som også har deres døgnbetjening.
Der oprettes i øjeblikket rundtomkring i kommunerne sundhedscentre med sundhedsfagligt personale.
Der arbejdes med oprettelse af skadeklinikker, hvor der føles behov for det.
Og der arbejdes i det hele taget på at få opbygget et finmasket system og samarbejde, så borgerne kan få servicering og behandling, når de har brug for det, uanset om det er dag eller aften eller nat.
Jeg er ikke en del af regeringen.
Så derfor kan jeg ikke svare på, hvad der ligger i den aftale, der er etableret.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-01-21:
Nu er det sådan, at jeg kan forstå, at det er Venstres politik, sådan som ordføreren også netop fremlagde det, at der skal ske en markant udbygning af den præhospitale indsats.
Jeg går ud fra, at man, når Venstre er en del af regeringen, der i sit regeringsgrundlag har, at der skal laves en 15 minutters responstid, så også selv har nogle bud på, hvordan det skal kunne lade sig gøre, også f.eks. i udkantsområderne i Danmark.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-01-21:
Nu taler Venstres ordfører, fru Birgitte Josefsen, jo meget om, at vi skal have et meget fintmasket net, som kan sikre alle borgere tryghed, hurtig assistance og kvalitet.
Det er vi fuldstændig enige med Venstre i.
Men jeg hørte også P1 her i morges.
Nu skal jeg så ikke spørge, om det er rigtigt, at regeringen har lavet en aftale, man jeg skal spørge Venstres ordfører, om det er Venstres politik, at man skal arbejde for en responstid på 15 minutter.
Og i samme ombæring vil jeg gerne spørge ordføreren, om det betyder, at Venstre altså er villig til rundtomkring i landet at oprette væsentlig flere, om man må sige kørende biler med lægefaglig eller anden sundhedsfaglig ekspertise, og samtidig dermed også siger, at man er villig til at betale flere penge, end man gør til det beredskab, der er i dag.
Birgitte Josefsen (V), 2010-01-21:
Som jeg var inde på i min ordførertale, er vi to partier, nemlig Socialdemokratiet og Venstre, der er en del af den aftale, der blev indgået i 2007, og det er sådan set den, der danner basis for det arbejde, der pågår omkring hele den præhospitale indsats.
I øjeblikket sidder der jo en arbejdsgruppe og arbejder med, hvordan den præhospitale indsats skal organiseres fremadrettet, og jeg synes, at det vil være meget vigtigt at forholde sig til det udspil, der kommer fra den arbejdsgruppe, som jo har repræsentanter for de aktører, som skal være medvirkende til, at opgaven løses, nemlig kommunerne, regionerne og ministeriet.
Så lad os se, hvad det er for et udspil, de kommer med.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-01-21:
Ifølge DR's P1 i morges er der indgået en aftale mellem regeringen og Dansk Folkeparti om, hvordan der for 95 pct. af alle udrykninger skal sikres 15 minutters responstid, fra man tilkalder en ambulance, og til den når frem til skadestedet.
Jeg vil godt spørge, hvordan man har tænkt sig, at man kan opnå den her meget flotte responstid, som vi selvfølgelig alle sammen ville kunne ønske os, og hvordan man vil sikre finansieringen af det, set i lyset af at man jo har bebudet nulvækst i den offentlige sektor og også, at de ambulanceudbud, der har været rundtomkring i regionerne indtil videre, ikke har givet de store besparelser.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-01-21:
Jeg vil gerne takke for en god debat.
Det er jo tydeligt, at vi alle sammen er enige om, at vi står med en stor udfordring, når vi snakker om kemikalier og sundhed.
Vi fik ikke vores vilje i dag med at få lagt et øget pres på Sundhedsministeriet med hensyn til at arbejde med det her område, men der er ingen tvivl om, når jeg kigger på debatten, at ordførerne for de forskellige partier – især Dansk Folkeparti og Liberal Alliance, som jo er dem, der stemmer sammen med regeringen i dag – klart har tilkendegivet fra talerstolen, at de vil lægge pres på sundhedsministeren for at tage den her opfordring alvorligt.
Og det vil jeg og SF selvfølgelig holde øje med sker, for vi mener, at det er helt, helt presserende, og at udfordringen på kemikalieområdet ikke kun er miljøministerens opgave, men at sundhedsministeren og miljøministeren og fødevareministeren og mange af de andre ministre skal være involveret i det her område, for at der skal ske noget på området.
Jeg har også noteret mig, at ministeren siger, at han gerne vil fortsætte det gode samarbejde, at han er optaget af det, og at man fortsat vil levere noget på det her område.
Jeg er bedrøvet over, at ministeren så ikke er villig til at komme med mere, eftersom der står meget klart i kemikaliehandlingsplanen, at allerede i sommeren 2010 skal sundhedsministeren og miljøministeren komme frem til forbedrede forslag på det her område.
Jeg har også for sjov lavet en lille søgning på sundhedsministeren for at finde ud af, hvad han egentlig mener om ftalater, allergi, astma, eksem osv., hele det her kemikaliesjov, og jeg har noteret mig, at sundhedsministeren har udtalt sig tre gange det sidste år, to gange på baggrund af indlæg, som jeg har lavet.
Den sidste gang var på hans blog, hvor han gør opmærksom på, at han har allergi.
Så noget tyder på, at det ikke er det, der står øverst på sundhedsministerens dagsorden.
En løsning kunne jo være, at vi tog en høring om nogle måneder, hvor vi netop diskuterede, hvordan Sundhedsudvalget og Miljøudvalget sammen kan sætte mere fokus på den her dagsorden.
Sidst, men ikke mindst, vil jeg selvfølgelig gerne sige tak til Socialdemokraterne, Det Radikale Venstre og Enhedslisten, fordi vi kan stå sammen om det her forslag til vedtagelse.
Vi er de partier i Folketinget, der siger, at kemi og sundhed hænger sammen.
Vi ved, at bisfenol-A betyder, at vi får hjertesygdomme, vi ved, at når man bliver udsat for hormonforstyrrende stoffer, falder mænds sædkvalitet, og kvinders risiko for at få brystkræft er stigende.
Det er problemer, som vi i oppositionen tager alvorligt, og derfor har vi stillet den her forespørgselsdebat.
Jeg er ked af, at regeringen ikke på samme måde tager det alvorligt, men sådan er det jo nogle gange i det her Folketing; måske er det her, hvor en af uenighederne står meget klart.
Men jeg vil meget gerne takke for en god debat.
Per Clausen (EL), 2010-01-21:
Jeg kan forstå, at det, fru Birgitte Josefsen synes er et rigtig godt tilbud til de mennesker, der bor i de tyndtbefolkede dele af Danmark, er, at man har besluttet det, ministeren kalder det blå landkort.
Det er en udmærket beskrivelse og farvevalg.
Det er det blå landkort, som ligesom gennemfører centraliseringen.
Og så har man nogle tanker om, hvordan der kan opbygges et grønt landkort, som så skal fylde hullerne ud.
Jeg vil gerne spørge fru Birgitte Josefsen, om hun ikke er en lille smule betænkelig ved og har lagt sig fuldstændig fast på det blå, centralisering, når hun jo i virkeligheden ikke ved, om det, der er visionen i det grønne, kan lade sig gøre.
Baggrunden for den her forespørgsel er jo, at der i mange år rundtomkring i Danmark har været diskussioner om den sygehusstruktur, der skulle være.
Der har været diskussioner om sygehuslukninger, sygehusnedlæggelser m.m. Men den aktuelle anledning til forespørgslen er sådan set den debat, der udspillede sig i forbindelse med valgkampen til regionalrådene her sidst på året sidste år.
Det interessante var, at der var en lang række folketingspolitikere, der havde meget klare opfattelser af, hvordan sygehusstrukturen skulle være.
Det var sådan, at nogle faktisk på matrikelnummer vidste, hvor sygehusene skulle være i Nordvestjylland.
Man kunne næsten få indtryk af, at de havde taget forskud på statsministerens trusler eller løfter – eller hvad det er – om at nedlægge regionerne.
Der var i hvert fald meget klare udtalelser, meget klare tilsagn, og der var ikke mangel på politikere fra de store partier, som stillede sig frem og sagde, at nu var man dem, der vogtede på, at de mennesker, der boede i de såkaldte udkantsområder, fik varetaget deres interesser.
Det synes jeg sådan set var en god anledning til så at få en diskussion i Folketingssalen for at finde ud af, hvad der ligger bag alle de mange store ord, de store erklæringer, som man kom med dengang.
Den sidste begrundelse for at tage debatten her i salen er jo, at vel er det regionerne, der bestemmer, som man siger, men staten har jo meget klart fortalt regionerne, hvordan de skal planlægge, hvis de vil have adgang til de ekstra midler, som skal investeres i sygehussektoren i de kommende år.