Per Stig Møller (KF), 2007-05-25:
Enhedslisten har fremsat et beslutningsforslag, hvorefter regeringen pålægges at arbejde for, at alle udenlandske tropper trækkes ud af Irak, og at der igangsættes en freds- og forsoningsproces samt øget genopbygning.
Alle her i salen er enige i, at vi må fremme forsoningsprocessen i Irak og øge genopbygningen.
Men vi deler som bekendt ikke Enhedslistens ønsker om, at de udenlandske tropper straks skal forlade Irak.
Det gør vi ikke, fordi den multinationale styrke er i Irak på invitation fra den irakiske regering og med et mandat fra FN.
Jeg skal i øvrigt her nøjes med at henvise til de drøftelser, som vi jo havde i sidste uge, om det fremtidige danske militærbidrag.
Jeg vil også gerne henvise til dokumentet »Danmarks engagement i Irak«, der dels giver en opdateret fremstilling af situationen i Irak, dels nærmere præsenterer den kommende danske indsats.
Dette papir er jo fremsendt til alle medlemmerne af Folketinget.
Det er et overordnet princip for regeringen, at vi ønsker at imødekomme de irakiske ønsker om assistance fra det internationale samfund og svare på FN’s appel til det internationale samfund.
Samtidig ønsker vi at yde en indsats, der er komplementær i forhold til den støtte, som vores koalitionspartnere, landene i regionen, FN og andre internationale organisationer yder.
Den irakiske regering har en klar ambition om at overtage ansvaret for sikkerheden i hele Irak.
Det er en ambition, som regeringen støtter.
Den militære uddannelses- og træningsindsats bidrager ligesom kapacitetsopbygningen på det civile område netop til at skabe forudsætningerne for dette.
Det er jo derfor, vi øger støtten til begge dele efter aftale med den irakiske regering.
Enhedslisten foreslår, at den multinationale sikringsstyrke i hvert fald i en overgangsperiode skal erstattes af FN-styrker med blå baretter.
Samtidig siger Enhedslisten, at det er en afgørende forudsætning, at det er irakerne, der skal bestemme, hvad der skal ske i Irak.
Disse to ting hænger ikke sammen, for irakerne ønsker jo ikke, at FN skal påtage sig den opgave.
Og jeg har faktisk drøftet denne opgave med Kofi Annan, da han var generalsekretær, og han mente ikke, at der var basis for blå baretter.
FN har jo netop givet opgaven til koalitionen under amerikansk-britisk ledelse.
Irak har bedt koalitionspartnerne om fortsat bistand på udvalgte områder, særlig til en styrket træningsindsats, og derfor har FN’s Sikkerhedsråd med sikkerhedsrådsresolution 1723 forlænget bemyndigelsen af den multinationale styrke indtil udgangen af 2007.
Lad mig så kommentere et andet af Enhedslistens bud, forslaget om støtte til demokratiske og folkelige kræfter i Irak.
Enhedslisten vil styrke græsrødderne i det irakiske samfund for at bygge et solidt demokrati op fra neden, og det er en fremragende idé.
Den er bare ikke ny.
Det har vi været i gang med i årevis.
Vi har støttet irakiske ngo’er og menneskerettighedsorganisationer.
Vi har støttet kvindelige meningsdannere, og de har været på besøg i Danmark.
Alt det har længe udgjort en del af den danske bistand til Irak.
Også fremover vil regeringen støtte det irakiske civilsamfund.
Samtidig har vi også hjulpet til med opbygning af demokratiske institutioner ved at bidrage til afholdelsen af valg, til arbejdet med at udforme en forfatning og ved for nylig at invitere en delegation fra det irakiske parlament på besøg i Danmark.
Regeringen har således valgt en tostrenget tilgang ved både at støtte de nye institutioner og det irakiske civilsamfund.
Finansudvalget har, som jeg nævnte før, den 25. april tiltrådt aktstykkerne 105 og 106, hvorved der afsættes yderligere 90 mio. kr. til genopbygning af Irak i perioden frem til slutningen af 2008, og 100 mio. kr. til afhjælpning af de akutte humanitære udfordringer for de irakere, der lever som internt fordrevne i selve Irak eller som flygtninge i Iraks nabolande.
Beløbet er for 2007.
Og vi har altså i den aftale, vi har med Dansk Folkeparti, S og R, sagt, at vi kan bruge op til 100 mio. kr. næste år til den humanitære opgave for flygtningene.
Desuden forventer vi som sagt at bruge op til 100 mio. kr. næste år til formålet.
Enhedslisten foreslår, at man giver et årligt beløb, der er på niveau med de udgifter, der har været anvendt til den militære indsats.
Ifølge min forståelse er det forslag udtryk for en lidt forfejlet opfattelse af irakernes behov.
Irak har store oliereserver og derfor på sigt et stort økonomisk potentiale.
I 2006 var der afsat et beløb på ca. 6,2 mia. US-dollar til investeringer, men mindre end 40 pct. af midlerne blev brugt.
Der er altså rigelige midler til rådighed, hvis man kan få dem i omløb på trods af sikkerhedssituationen.
Derfor har vi omlagt bistanden, så vi flytter fokus fra projektgennemførelse i Basraprovinsen til kapacitetsopbygning af de centrale myndigheder i Bagdad, så de kan få anvendt deres rigdomme og få skabt beskæftigelse.
Vi oprettede et teknisk rådgiverkontor under ambassaden i Bagdad.
Det er hjælp til selvhjælp i overensstemmelse med irakernes ønsker.
Det internationale samfund har demonstreret stor opbakning til de irakiske initiativer til at sikre en positiv udvikling i Irak.
Enhedslisten foreslår at oprette et irakisk råd, der skal sætte en proces i gang, der enten fører til en ny grundlov eller til en politisk aftale om nedsættelse af en grundlovgivende forsamling.
Jeg forstår egentlig ikke, hvorfor Enhedslisten ønsker at rulle den politiske overgangsproces, der har stået på i 4 år, tilbage til start.
Forslaget indebærer jo et fornyet diktat udefra om, hvordan irakerne skal lede deres land.
Og Enhedslisten har altså totalt overset, at Irak har en grundlov, der er vedtaget ved en folkeafstemning, og at Irak er i gang med at forberede en ny.
Det må vi da respektere.
Det er ikke Enhedslisten, der skal styre Irak, det skal irakerne selv.
Vi vil støtte irakerne i at komme videre ad den vej, de selv vælger at gå.
Regeringen bakker op om forsoningsprocessen i Irak, og jeg skal ikke lægge skjul på, at stilstanden i forsoningsprocessen er utilfredsstillende.
Derfor bidrog Danmark ved mødet i Sharm el-Sheikh her den 3. maj 2007 til at lægge ekstra pres på den irakiske regering for at foretage denne nødvendige forsoning og inkludering af alle.
Men der er altså en vis fremdrift i lovgivningsarbejdet i Bagdad, og vi skylder vores irakiske parlamentariske kolleger, der nogle gange arbejder med livet som indsats, at fortsætte støtten til at udvikle det unge irakiske demokrati i en bæredygtig retning.
Det ene er at hjælpe irakerne til selv at overtage ansvaret for deres egen sikkerhed, og det andet er at støtte den folkevalgte regering i forbindelse med genopbygning af landet, herunder støtte til et bæredygtigt demokrati.
Fremdrift i forsoningsprocessen er et vigtigt element i opfyldelsen af disse mål.
Enhedslistens forslag er på nogle punkter ude af trit med irakernes egne ønsker.
Nogle af ideerne er for længst i gang med at blive gennemført, og nogle ideer går altså ud på at rulle den demokratiske proces i Irak tilbage.
Derfor må jeg på regeringens vegne opfordre til, at beslutningsforslaget forkastes.