runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-13:
Selv om der blev sat mange ord på, kan jeg forstå, at Dansk Folkeparti ikke længere vender sig mod værtskabet, som man gjorde i november måned, så det er altså det totalt modsatte synspunkt.
Man vender sig ikke længere mod værtskabet, det synes jeg er godt, og Dansk Folkeparti truer ikke længere med at blokere for et dansk værtskab.
Det synes vi også er positivt.
Men når hr. Jørn Dohrmann alligevel siger, at det sådan set er ligegyldigt, hvor konferencen afholdes, er det så sådan, at Dansk Folkeparti står bag det forslag til vedtagelse, der er fremsat?
Jørn Dohrmann (DF), 2007-03-13:
Vi konstaterede, at regeringen gerne ville være vært for konferencen i 2009, og så sagde vi: Jamen hvis man gerne vil det, må man selvfølgelig også selv finde penge på finansloven til den slags ting.
Vi synes, det er vigtigt med en konference om at få reduceret CO2-udslippet.
Om det så bliver i Danmark eller i Brasilien, eller hvor man nu ønsker at afholde den konference, er ikke så afgørende for Dansk Folkeparti.
Det afgørende er, at der sker fremskridt, og at landene er parate til at tage et ansvar og gerne vil stille lokaler til rådighed, men de skal bare ikke tro, at de kan købe sig indflydelse på den måde.
Derfor har vi stadig den holdning, at man selvfølgelig skal overveje det nøje, inden man siger: Jamen nu har vi løsningen på problemet.
Det med værtskabet må vi så tage til den tid, når vi ser, hvordan det kommer til at spænde af, og om vi overhovedet får lov til det.
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-13:
Fra Det Radikale Venstres side har vi støttet miljøministeren fra første sekund i bestræbelserne på at få et dansk værtskab for klimakonferencen i 2009, og vi er også enige i de betragtninger, som blev fremlagt indledningsvis, om, at vi kan bidrage til at skabe en proces, der måske giver endnu stærkere fremdrift end alternativet.
Vi synes, det er et godt initiativ, det vil jeg gerne understrege.
Derfor vil jeg spørge hr. Jørn Dohrmann, om hr. Jørn Dohrmann også har indset, at det har været nødvendigt at vende på en tallerken, foretage en kovending, eller hvad man nu kalder det, på dette område.
I forbindelse med Nairobikonferencen i november 2006 udtrykte hr. Jørn Dohrmann jo modstand imod, at Danmark fik værtskabet i 2009, og truede med at blokere over for regeringen, hvis den ville ansøge om værtskabet.
Er hr. Jørn Dohrmann blevet klogere, eller hvad ligger der til grund?
Mener hr. Jørn Dohrmann det samme som i november, eller hvad er forklaringen?
Jørn Dohrmann (DF), 2007-03-13:
Jeg vil bare sige, at FN’s klimarapport jo siger, at der er hundrede procent enighed om, at der er 90 pct.s sandsynlighed for, at problemet er menneskeskabt; det siger alle.
Men det er ikke ensbetydende med, at man er fuldstændig bombesikker på, at det er menneskeskabt, man er sådan set hundrede procent enig om, at der er 90 pct.s sandsynlighed for det, og det betyder altså ikke, at man er helt skråsikker på, at der ikke er andre årsager til det.
Hvis vi var hundrede procent sikre på, at det er menneskeskabt, hvorfor forsker vi så i andre ting?
Jeg spørger bare.
Så kunne vi jo løse det ved at sætte ind de steder, hvor vi er enige om at der bliver skabt mere CO2.
Jeg vil bare sige, at man kun kan konkludere, at professorerne er hundrede procent enige om, at de er uenige.
Lad os bare sige det helt klart: Der er altså ikke hundrede procent enighed om, hvorvidt CO2problemet er menneskeskabt, det må vi bare slå fast.
Så vil jeg også bare sige, at der jo er mange ting, der gør, at energipriserne stiger i Danmark.
Det er selvfølgelig, fordi det er dyrere at sætte vindenergi i gang.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-03-13:
Jeg må lige sige, at det ikke er sådan, at 10 pct. af forskerne ikke er enige.
Forskerne er enige.
Det er en enighedsrapport, hvor de siger, at sandsynligheden for, at drivhuseffekten er menneskeskabt, er 90 pct.
Jeg siger det, for at der ikke skal stå alt for meget usikkerhed tilbage.
Han sagde, at vi har noget af verdens dyreste el – det er nu ikke ganske rigtigt, men det var hans påstand.
Kan hr. Dohrmann forklare mig, hvorfor el er blevet dyrere i en periode, hvor den vedvarende energi i Danmark ikke er blevet udbygget?
Nu snakker vi altså om Danmarks elpriser, og hr. Dohrmann ville nærmest have det til at se ud, som om det var tilskud til vedvarende energi, der havde fået prisen op.
Men hvorfor er prisen på el så steget i Danmark gennem de seneste 5 år, hvor der stort set ikke er skabt mere vedvarende energi?
Jørn Dohrmann (DF), 2007-03-13:
Vi har ikke lagt skjul på, at vi synes, at man skal reducere CO2-udslippet så meget, som det nu kan lade sig gøre.
Men i dag kan vi ikke sige, om det bliver med 30 pct. eller 50 pct., for det er jo et gæt om fremtiden.
Allerhelst ville vi reducere med 100 pct., men vi kan jo ikke bare vedtage noget, som vi ikke selv er herre over.
Og hvorfor er man ikke 100 pct. enig i rapporten?
Der er 10 pct., som man kan sige er i tvivl, og kunne vi ikke få en redegørelse for, hvad de 10 pct. er uenige i?
Per Clausen (EL), 2007-03-13:
Det er lidt ærgerligt, at hele grundlaget for hr. Dohrmanns tvivl er forkert, for hr. Dohrmann tager jo fejl.
Det er jo ikke sådan, at 10 pct. af forskerne siger, at de ikke tror, det er menneskeskabt.
Det er sådan, at alle siger, at der er 90 pct. sandsynlighed for, at det er tilfældet, og det er jo ikke helt det, hr. Dohrmann siger.
Det er min kommentar.
Så vil jeg bare spørge hr. Dohrmann, om han er enig i, at det er vigtigt, at den industrialiserede del af verden har reduceret sit CO2-udslip med 60-80 pct. i 2050, eller om det er sådan, at tvivlen får hr. Dohrmann til at sige, at det ikke er så vigtigt.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-03-13:
Og skal vi købe flere energirigtige ting, altså køleskabe, komfurer og den slags?
Vi har alle sammen et medansvar for at reducere vores CO2-udslip, og jeg synes i hvert fald, vi skal sige til os selv, at her kan vi være med til at gøre noget allerede i dag.
Men jeg må også sige, at 10 pct. af de forskere, som har bidraget til rapporten, ikke er enige med de øvrige 90 pct., og det er afgørende.
Kan man så være hundrede procent sikker på, at problemet kun er menneskeskabt?
Nej, det kan man jo ikke.
Per Clausen (EL), 2007-03-13:
Jeg vil bare være helt sikker på, at jeg forstod hr. Jørn Dohrmann rigtigt.
Er hr. Dohrmann enig i, at FN’s klimapanel og de videnskabsmænd, der står bag det, er 90 pct. sikre på, at en del af klimaforandringen er menneskeskabt, altså enige om, at der er 90 pct.s sikkerhed for det?
Det andet er: Når hr. Jørn Dohrmann giver udtryk for lidt tvivl om, hvorvidt det nu også er helt rigtigt, hvilke konsekvenser har det så for hr. Jørn Dohrmanns politiske synspunkter?
Hvilke initiativer undlader han at tage, fordi han tror, der alligevel er en lille smule usikkerhed omkring det?
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-13:
Til det sidste kan jeg svare nej.
Vi er ikke begyndt at bevæge os den modsatte vej.
Vi har lagt en energiplan frem, som er vores bud på, hvad vi mener kan realiseres.
Når jeg i dag i min ordførertale her udtrykte 50 pct.s reduktion af CO2udslippet i 2025, så hænger det sammen med, at vi mener, det er helt realistisk at forholde sig til, hvordan kombinationen kan se ud for at opnå den reduktion.
Vi tror måske lidt mere end mange andre, måske også mere end Enhedslisten, at man kan opnå rigtig meget på besparelsessiden.
Det ser vi frem til at vi kommer i gang med forhandlinger om, og vi er forhåbentlig enige om, at det afgørende er, at man får en meget betydelig reduktion af vores CO2-udslip.
Det er jo også det, der er anledningen til, at Enhedslisten har – regner jeg da med – rejst forespørgslen her i dag.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-13:
For Det Konservative Folkeparti er det vigtigt at slå fast, at de menneskeskabte klimaforandringer er et faktum, som bekymrer almindelige mennesker, og det bliver vi nødt til at reagere på og gøre noget ved.
For Det Konservative Folkeparti er det også vigtigt, at vi tager et fælles ansvar og finder løsninger på nationalt, EU- og globalt plan, som kan være med til at afhjælpe problemerne.
Vi mener, at en ambitiøs, langsigtet løsning er det, der skal til, og vi er ikke afvisende over for at indgå bindende aftaler på området.
Derfor har vort partis ministre, miljøministeren og transport- og energiministeren, i lang tid arbejdet på at finde løsninger, og de er nu kommet frem til et resultat, som gør en forskel.
Når man læser om konsekvenserne af den globale opvarmning, kan det lyde som dommedag, og det kan skabe en angst for, at vores civilisation er på vej til at udslette sig selv.
Det er ikke en frygt, vi deler i Det Konservative Folkeparti.
Indgreb for at redde klimaet behøver heller ikke at medføre, at vi sætter væksten i stå.
En rigtig indsats vil betyde, at vi kan bruge flere kræfter på miljørigtige løsninger, som kan danne grundlaget for vækst og beskæftigelse i fremtiden.
Socialdemokraterne påstår, at det er deres fortjeneste, at man nu har sat sig ambitiøse, bindende mål i EU, og at det kun er på grund af deres indsats, at vi i sidste øjeblik får reddet verden.
Det kan godt være, at det ser sådan ud set
ud fra Socialdemokratiets synsvinkel, men det må bygge på, at Socialdemokratiet ikke har opdaget, at regeringens politik er ændret for længe siden.
Det Konservative Folkeparti tilslutter sig kravet om hurtig handling.
Danmark arbejder aktivt for, at vi allerede nu kan sætte en 30 pct.s reduktion af klimagasserne inden 2020 som målet, og her er vi enige med Socialdemokratiet – troede vi.
Men ikke så såre er vi kommet på omgangshøjde, før Socialdemokratiet kan finde endnu højere mål at sætte og dermed kommer med et klart overbud.
Gevinsten i aftalen i EU er et klart eksempel på, hvordan et lille land er i stand til at påvirke den store sammenhæng.
Danmark er klart i førertrøjen, ikke mindst som følge af en konservativ indsats.
Det sætter sig nu spor i den politik, der bliver ført på EU-plan, og da global opvarmning jo er et grænseoverskridende spørgsmål, er den rigtige løsning netop at finde svar på problemerne i EU.
EU ligger nu i det absolutte førerfelt og kan vise, hvorledes det kan lade sig gøre at arbejde med disse problemer, og komme med en løsning, som forhåbentlig vil blive kopieret i USA og også vil præge diskussionen i hele verden.
Den fjerde FN-rapport er kun en smule mere markant end de tidligere, men forskellen er, at den med endnu større sikkerhed end tidligere siger, at der er sket klimaforandringer.
Det betyder jo, at der nu er behov for at fortsætte den førte politik og sikre, at vi følger op med konkrete initiativer, som gør, at vi kan leve op til de målsætninger, vi har sat os.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-03-13:
Først om FN’s klimarapport: Det er altså sådan, at FN’s klimarapport er udtryk for enighed blandt alle de forskere og lande, der har været involveret, så det er ikke sådan, at der er 10 pct., der er uenige
De er alle sammen enige, og bagefter vil jeg gerne vise hr. Dohrmann, hvor det står i rapporten.
Så om elprisen: Hr. Dohrmann siger, at det jo er sådan, at skatter og afgifter stiger.
Jeg troede, der var skattestop her i landet, så afgifterne kan da ikke være steget de seneste 6 år.
Afgifterne er ikke steget, og der er ikke kommet mere vedvarende energi, så hvad er hr. Dohrmanns forklaring på, at elprisen alligevel er blevet højere i den periode?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-13:
Jeg kan først og fremmest bekræfte, at Det Konservative Folkeparti har arbejdet for en ambitiøs klimapolitik gennem meget lang tid, og jeg kan bekræfte, at de konservative ministre også har haft en ambitiøs målsætning.
Der står 21 pct. i Kyotoaftalen, og så er det jo naturligt at pege på, at de 30 pct. er det, som Danmark vil arbejde for.
Men det skal naturligvis være bindende mål, ellers giver det ingen ændring.
Prøv at tænke på, at i EU har vi Polen med store kulressourcer og Frankrig med store mængder atomenergi.
Det skal alt sammen ind under den samme hat, og derfor må det være bindende mål, for ellers opnår man ikke noget med sådan en aftale.
Derfor er aftalen skruet sådan sammen, som den er, og jeg synes, det er en flot aftale, som bringer EU i førertrøjen.
Per Clausen (EL), 2007-03-13:
Det var egentlig en bemærkning, som hr. Johs. Poulsen kom med, som jeg gerne vil have uddybet lidt.
Det lød, som om hr. Johs. Poulsen men te, at regeringen var kommet langt nok, og at det, man bød på nu, var godt nok, hvis man bare kunne stole på, at regeringen ville holde fast ved det.
Jeg vil bare spørge hr. Johs. Poulsen, om jeg skal opfatte det på den måde, at Det Radikale Venstre mener, det er en tilfredsstillende ambition at have 30 pct. vedvarende energi i 2025.
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-13:
Nej, så har jeg ikke udtrykt mig klart nok.
Men selvfølgelig er jeg af den opfattelse, at hvis regeringen med det, den har udtrykt inden for den sidste måneds tid, er på en ny kurs, som vi kan stole på, så er det selvfølgelig meget mere værd end det, vi har oplevet i de tidligere år.
Derfor kan man sige, at det jo er første skridt med hensyn til at komme i den rigtige retning.
Jeg synes egentlig, jeg har udtrykt en hel del gange her, at det jo under de videre forhandlinger, som så ligger i maj, om en energihandlingsplan vil vise sig, hvor konkret og hvor fast man er i kødet med hensyn til også at turde at sætte handling bag nogle af de smukke ord, som vi har hørt.
Man skal anerkende fremskridt, og det hørte jeg også hr. Per Clausen tidligere gjorde over for miljøministeren.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-03-13:
Hr. Christian Wedell-Neergaard sagde, at det ikke er gået op for Socialdemokraterne, at det er længe siden, regeringen havde skiftet politik.
Nu går jeg ud fra, at hr. Wedell-Neergaard som konservativ er interesseret i historie, også samtidshistorie, og kan hr. Wedell-Neergaard så bekræfte, at det faktisk kun er en måneds tid siden, regeringen skiftede politik angående klimamålet i EU og gik fra at sige 20 pct. som forpligtende CO2-reduktion til at sige 30 pct.?
Og kan hr. Wedell-Neergaard også bekræfte, at det er under et halvt år siden, at regeringen var imod bindende mål for vedvarende energi?
Jeg skælder ikke regeringen ud for at skifte kurs på området, for det synes jeg er fortrinligt.
Men det er vel også relevant med bare lidt historisk sandfærdighed.
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-13:
Jeg har svært ved at se, at det skulle være specielt populistisk at henvise til, at lakmusprøven må være, når vi skal lave en energiaftale, hvor de næste forhandlinger jo nu på regeringens foranledning er udsat til maj.
Jeg har svært ved at se, at der er noget populistisk i det.
Det er jo en helt reel lakmusprøve på, hvad regeringen vil, og om man der er i stand til at leve op til noget af det, man nu forsøger at sende af nye signaler.
Lad mig så sige til, at hr. Christian WedellNeergaard spørger, hvorfor vi dog ikke kan stemme for det forslag til vedtagelse, som regeringspartierne og Dansk Folkeparti har lagt frem: Ja, vi foreslog jo en, som vi sendte i går.
Det kunne man med lige så stor ret spørge om, for en del af det handler jo egentlig først og fremmest om at leve op til noget af det, vi egentlig allerede har aftalt.
Selv det kan man åbenbart ikke i dag få regeringen til at bide til bolle på.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-13:
Jeg synes, hr. Johs. Poulsens svar er polemisk og populistisk, og jeg synes, man skulle tage højde for, at der her står, at vi vil fastlægge mål om anvendelse af mindst 30 pct. vedvarende energi i 2025 med hensyn til energibesparelse, en fordobling af forsknings- og udviklingsindsatsen og en indsats omkring andengenerations biobrændsel.
Det er altså helt konkrete mål, som er skrevet ned.
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-13:
Jeg tror egentlig, at jeg også indledningsvis udtrykte, at når man ikke kan se den her diskussion fuldstændig isoleret fra det, der er sendt af signaler fra regeringen inden for den sidste måned, så hænger det jo sammen med, at der i al fald er nogle af os, som godt ved, at det for nogle i regeringen – jeg tror ikke, det gælder for den konservative ordfører – og i nogle af regeringspartierne er mere vigtigt, hvad man tror er den herskende stemning i befolkningen og i fokusgrupperne med hensyn til, hvilke signaler man sender, end hvad man rent faktisk mener er det rigtige at gøre.
Derfor er vi selvfølgelig lidt bekymrede for, om man skulle komme i den situation om et halvt år eller trekvart år, at folkestemningen muligvis ikke er nøjagtig den samme som nu, og at det så også kunne give anledning til, at man pludselig kan ændre opfattelse igen.
Men jo tiere det er sagt fra den her talerstol, at man er ambitiøs på området, også fra hr. Christian WedellNeergaards side,
jo mere tror vi naturligvis på, at man kan stole på noget af det.
Jeg tror, jeg understregede, og det er jo svaret, at lakmusprøven vil være, når vi skal lave aftalen.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-13:
Vissevasse.
Hver gang jeg henviser til SR-regeringens mangler, så siger hr. Johs. Poulsen: Skulle vi ikke tage lige at diskutere det, det drejer sig om?
Jeg vil opfordre hr. Johs. Poulsen til at nærme sig nutiden og slippe for den der historiske udredning og for gammel strøm i ledningerne.
Nu gør regeringen en indsats, fastlægger en forskningsindsats, som oven i købet fordobles, og som bringer flere forskningsmidler ind på det her område, end SR-regeringen nogen sinde havde afsat, altså en højere ambition, end vi nogen sinde har set på det her område.
Er det ikke sådan, at hr. Johs. Poulsen skal se at komme ned på jorden og tage stilling til det, der rent faktisk sker?
Jørn Dohrmann (DF), 2007-03-13:
Vi kan konstatere, at De Radikale jo ikke vil fortælle, hvad det her kommer til at koste den enkelte forbruger, og de vil ikke fortælle, hvor meget man skal afsætte i statsbudgettet for at efterleve de her, man kan kalde det visioner, som man så selv vil bryste sig af er skabt, før den her regering kom til og har arbejdet, selvfølgelig med støtte fra Dansk Folkeparti.
Det, vi bare er nødt til at forholde os til, er jo, at når De Radikale sådan set siger, at de gerne vil en hel masse på området her, så vil vi hellere måle dem på, hvad de rent faktisk har været med til at gennemføre, og hvad de rent faktisk så også siger at det her kommer til at koste den enkelte forbruger.
Så jeg er nødt til bare at spørge: Er det sådan, at det kan ende med, at De Radikale egentlig stemmer for forslaget til vedtagelse, for jeg kunne høre på de tidligere spørgsmål, at man egentlig var meget stolt af det forslag, som regeringen og Dansk Folkeparti har lagt frem her.
Kan vi risikere, at selv De Radikale støtter forslaget, som det er lagt frem?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-13:
Fordi man dermed fastsætter et mål, som er så højt, og som har så vidtgående konsekvenser, at det i hvert fald ikke er muligt på kort tid at se, hvilke enorme initiativer der skal til for at leve op til det, og derfor må det afvises.
Det tjener jo alene til at vise, at regeringens mål ikke er særlig ambitiøst, det lever kun lige op til målsætningen.
Og det er jeg naturligvis modstander af, fordi jeg ved, hvad der skal til, jeg ved, hvor betydelig en opgave det vil være at nå de mål, vi nu har sat os, og jeg siger jo også, at vi er klar til at lave om på det, hvis der kommer teknologiske løsninger eller ny viden, som gør, at vi kan gå videre.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-03-13:
Nu spurgte jeg sådan set ikke om, hvad hr. Wedell-Neergaard eller andre konservative gerne vil have.
Jeg spurgte sådan set bare om de almindelige kendsgerninger.
Når hr. Wedell-Neergaard siger, at det er længe siden, regeringen har skiftet holdning, er det så ikke stadig væk korrekt, at regeringen for et halvt år siden ikke gik ind for bindende mål for vedvarende energi i EU, og at regeringen for en måned siden stadig væk ikke gik ind for, at EU skulle forpligte sig til, at udslippet af drivhusgasser skal ned med 30 pct. i 2020?
Det vil tjene hr. Wedell-Neergaards eftermæle, hvis han siger, at jeg har ret, for det er sådan set dokumenterbart, hvad jeg står og siger.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-13:
Jeg vil bare sige, at det for Det Konservative Folkeparti hele tiden har været vigtigt at være i førertrøjen, og derfor var det også vigtigt at fastslå, at vi skulle have 30 pct. og ikke de 21 pct.
Det vil vi naturligvis fortsat arbejde for, og sker der ændringer, teknologisk eller på anden vis, så må vi arbejde for det.
Det er jo en ganske almindelig politisk proces, hvor det har været nødvendigt eller muligt at sætte endnu mere ambitiøse mål, og jeg er da fuldstændig opmærksom på, at der gradvis sker skift, efterhånden som mulighederne viser sig, og dem vil vi også rette os efter i fremtiden.
Per Clausen (EL), 2007-03-13:
Det, jeg bare ikke helt forstår, er, hvordan hr. Christian Wedell-Neergaard med så stor skråsikkerhed kan sige, at det er overbud, når vi har siddet i en fremtidsgruppe og arbejdet med energipolitik, hvor der ikke var politikere, der sagde, at de forslag, der kom fra eksperterne, var overbud, selv om de jo sådan set meget godt matchede Socialdemokraternes.
Vi har deltaget i konferencer med Ingeniørforeningen osv., hvor de samme ting kom frem, og alligevel holder hr. Christian Wedell-Neergaard fast i, at der er tale om overbud, hvis man siger 50 pct. i 2025.
Hvorfor er der tale om overbud, når de her mennesker, der arbejder med det grundigt og seriøst, siger, at det er der ikke tale om, der er tale om mål, der kan realiseres?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-13:
Grunden til bemærkningen om overbud er, at det er helt urimeligt i dag at fremstille en uenighed, for der er fastsat meget ambitiøse mål, som det vil koste meget stor energi at leve op til, og vi har jo også forsøgt at spørge Socialdemokratiet, hvilke instrumenter man ville tage i anvendelse for at nå disse mål.
Når man så er på vej mod at nå disse ambitiøse mål, kan man jo i fællesskab sætte sig nye mål, det er der intet, der forhindrer.
Men at fastsætte et mål på 40-50 pct. i 2025 er at skyde over målet.
Vi har sagt, at man gradvis skal øge det mål, og jeg kunne forestille mig, at man i 2050 måske kunne nå halvdelen, men det er også med en væsentlig længere tidshorisont og derfor jo en ganske anden sag.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-03-13:
Jeg vil da godt spørge den radikale ordfører: Hvordan giver det sig udslag, at Danmark nu skulle være et af de dårligste lande, hvis det, som De Radikale lægger frem her, skal stå til troende?
Vi ved, at Danmark er blandt de mest energieffektive i verden, og alligevel får man sådan en påstand fra De Radikale om, at vi ikke rigtig har gjort noget her fra dansk side.
Jeg vil bare spørge: Hvor mange penge har De Radikale afsat på deres finanslov til f.eks. alle de her ting, som hører under vedvarende energi og vindmøller og transportsektoren og alle de andre sektorer?
Hvor mange milliarder har Det Radikale Venstre afsat på deres finanslov til det her, så det virkelig kan batte noget?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-03-14:
Jeg har sagt heroppefra, at vi er positive over for det.
Vi har støttet direktivet, og så er vi selvfølgelig også positive over for implementeringen af lovgivningen.
Det er jo ikke ensbetydende med, at der ikke er nogle ting, hvor man kan sige, at her mener man at det burde være anderledes, for det, jeg snakker om, er bl.a. undtagelserne.
Jeg har også sagt, at det kan være, at der er hårdtslående argumenter for de undtagelser, vi føler os bare ikke overbevist om, at de argumenter er der på nuværende tidspunkt.
Og hvis vi ikke bliver overbevist i processen, vil det jo være naturligt at stille ændringsforslag.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-14:
Det er naturligvis et partsindlæg, når det kommer fra en af de andre ordførere, men det var sådan, som jeg opfattede situationen.
Jeg vil godt spørge: Hvis SF stiller en række ændringsforslag, vil så det betyde, at SF ender med at stemme imod lovforslaget, eller vil man ende med at stemme for?