runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ulla Sandbæk (ALT), 2016-02-10:
Mange tak.
Men så kan ordføreren jo altså også bekræfte, at der faktisk er grund til denne forespørgsel, fordi der er tale om to studerende.
Jacob Mark (SF), 2016-02-10:
Det kan jo godt bekræfte med det forbehold, at jeg ikke er lige så meget inde i den personsag, som fru Ulla Sandbæk er.
Jeg synes også, det er en forfærdelig situation, og det er netop derfor, jeg også sagde til hr. Martin Henriksen, at vi skal have lavet de her regler om eller i hvert fald kigget på dem, så mennesker i fremtiden ikke kommer i samme uheldige og ulykkelige situation.
Altså, jeg var egentlig også meget enig med fru Johanne Schmidt-Nielsen, der sagde, at det her jo ikke kun er noget, vi skal lave om, fordi man har set, at nogle superstudenter er blevet smidt ud.
Vi skal lave det om både for de svage og for de stærke, fordi de her regler tilsyneladende har været for firkantede.
Ulla Sandbæk (ALT), 2016-02-10:
Kan ordføreren bekræfte, at der ikke bare var tale om én studerende, som nu har fået arbejde i Danmark, men om to studerende, hvoraf den sidste kommer fra Nepal?
Hans hjem ligger i ruiner, han har intet at vende tilbage til.
Han har oven i købet en 3-årig søn, som lider af en laktoseallergi.
Den kan han ikke flytte tilbage til Nepal med, om der så fandtes et hus eller en familie eller nogen som helst chance for et arbejde i Nepal.
Så der er et meget, meget akut problem for studerende nr. 2, som i øjeblikket opholder sig i Portugal og venter på, at han kan få sin sag genoptaget.
Det er bl.a., fordi den sag jo skal genoptages, at jeg har bedt om en hasteforespørgsel, så der her kan gives nogle retningslinjer for, hvordan han måske kunne have fået en anden afgørelse end at være blevet udvist.
Jacob Mark (SF), 2016-02-10:
Det, som jeg har sagt, er, at vi har haft nogle regler, kan vi se, der har været så firkantede, at de skaber nogle situationer, som åbenlyst ikke er godt for Danmark, fordi vi smider nogle udenlandske studerende ud, som vil det danske samfund.
Så præcis hvordan reglerne skal se ud, har jeg simpelt hen ikke kompetence til at sige.
Men det, som jeg har hørt i debatten, og som jeg sådan set umiddelbart er meget enig i, er, at når man nu laver en overtrædelse, der tydeligvis ikke er særlig stor, og man betaler sin bøde, og alle kan se, at det her jo ikke var i en ond mening, giver det jo nok ikke mening at udvise vedkommende med det samme.
Så at give lige muligheder for, at man undersøger sagen, kunne være vores udgangspunkt i sådan en diskussion.
Martin Henriksen (DF), 2016-02-10:
Jeg har et andet spørgsmål.
Jeg synes, at hr. Simon Emil Ammitzbøll havde lidt svært ved at svare på det, måske hr. Jacob Mark kan svare på det.
Jeg kan forstå, at SF også er tilhænger af, at der er nogle regler på det her område.
Man mener så godt, at man kan overtræde reglerne i nogle bestemte tilfælde, og at det kun er ved grove overtrædelser af reglerne, at man skal inddrage opholdstilladelser.
Hvor grov mener SF en overtrædelse af reglerne skal være, før man så inddrager opholdstilladelsen?
Og kan hr. Jacob Mark ikke se, at man her lægger op til at pålægge regeringen at gennemføre nogle lempelser på det her område – så kan man så mene, om der skal være lempelser eller ej – hvor ikke engang hr. Jacob Mark har overblik over, hvad det konkret indebærer, og bør man ikke have det som politiker?
Jacob Mark (SF), 2016-02-10:
Problemet er jo netop ikke løst.
Jeg synes, at det er fantastisk, at vedkommende er kommet tilbage og kan komme ind under en anden paragraf, men det udstiller jo netop behovet for, at man kigger de her regler efter i sømmene.
Det har jeg også hørt regeringen vil, for så skulle vedkommende jo ikke have været ud fra starten
Det er jo spild af det menneskes liv, og det er synd for det menneske, at han har skullet igennem det her, og nu viser det sig, at han alligevel kommer tilbage.
Det viser da netop, at der er brug for, at vi kigger det igennem, så andre mennesker ikke kommer ud for de samme problemer som ham.
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-02-10:
Jeg forstår godt bekymringen fra spørgerens side, men vi vil gerne lige holde begge muligheder lidt åbne i de forhandlinger, der skal være.
For det, vi ikke ønsker, er, at man nu på baggrund af en sag får lavet nogle regler, som er alt for lempelige, og hvor man heller ikke holder fast på, hvad hovedsigtet er.
Det hørte jeg egentlig også spørgeren selv var inde på i sin ordførertale.
Altså, et eller andet sted er der jo en grænse.
Og så er jeg da helt sikker på, at vi har så dygtige ministre, at hvis der kommer sådan en særlig klageadgang, kan de håndtere det.
Jeg er i hvert fald meget sikker på, at den nuværende minister ikke sådan med rund hånd vil uddele den ene tilladelse efter den anden.
Men vi kan bare se, i dag hvor muligheden ikke er her, at hvis der ikke havde været de enkeltsager, stod vi jo ikke her i dag.
Det er jo stadig væk på baggrund af enkeltsager.
Nu bliver der så en forespørgselsdebat her.
Der må vi stole på, at vores politikere, ministre og det embedsværk, vi har, kan håndtere den her slags ting.
Men jeg forstår godt den afvejning, der skal ske i sådan en sammenhæng.
Mattias Tesfaye (S), 2016-02-10:
Jeg har ikke flere spørgsmål.
Inger Støjberg (V), 2016-02-10:
Det ser jeg faktisk ikke nogen mulighed for, som regelsættet er i dag.
Hvis vi skal ind og ændre nogle ting, er det regelsættet.
Man kan ikke ændre på praksis, som jeg ser det.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2016-02-10:
Først og fremmest vil jeg gerne udtrykke ros for, at regeringen gerne vil prøve at finde den balance.
Det tror jeg sådan set vi alle sammen gerne vil.
Det vil Liberal Alliance i hvert fald gerne være med til.
Jeg har så et spørgsmål i forhold til det her.
Der opstår den her slags sager, og uden at vi overhovedet skal tale om de to konkrete sager, som er blevet omtalt i dag, så vil der jo sandsynligvis opstå flere af den slags sager, indtil vi bliver enige.
Er der overhovedet mulighed for at kunne lave en eller anden form for ventil eller kattelem eller noget som helst, indtil man bliver enige om et nyt regelsæt.
Ser ministeren en mulighed for det?
Inger Støjberg (V), 2016-02-10:
Ja, det handler jo om at finde en balance i, hvordan man skal fordele goderne her i Folketingssalen, og sådan er det præcis også, når det handler om, hvordan vi skal sikre, at de, der kan og vil, kan komme til Danmark, og de, der ikke vil, ikke skal være her.
Jeg synes jo i virkeligheden også, at det er det, hele debatten her i dag har handlet om.
Jeg tror måske nogle gange, at de her sager umiddelbart kan virke meget simple, hvis man sætter enkeltsager op over for hinanden, nemlig sagen om den udenlandske studerende, der klarer sig godt, og som virkelig kan og vil, og sagen om den udlænding, der måske er kriminel, men som får lov til at blive i Danmark, fordi vi ikke kan sende vedkommende ud.
Det er noget af det, der kan få sindene i kog, og det kan jeg sådan set godt forstå.
Når det handler om udenlandske studerende, handler det jo netop om at finde balancen.
Når man er her for studere, er det primært for at studere, og så er det ikke for at arbejde.
Det handler jo også om at passe rigtig godt på vores arbejdsmarked og om at sikre, at vi ikke kommer til at opleve løndumping.
Det var i virkeligheden den diskussion, der tidligere førte til ændringerne på det her område.
Så det handler om at finde en balance, og når jeg lytter til partierne her i Folketingssalen i dag, hører jeg også, at man er villig til at prøve at finde den balance sammen med regeringen.
Det takker jeg selvfølgelig mange gange for.
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-02-10:
Som jeg hører hele den her debat, tror jeg, at vi i langt overvejende grad alle sammen er enige om, at vi godt vil kigge på det her.
Udfordringen bliver selvfølgelig, når vi skal sætte os i et lokale og se på, hvor balancen lige præcis skal være.
Ulla Sandbæk (ALT), 2016-02-10:
Det er ikke meningen, at det skal laves om til, at man kan arbejde ubegrænset.
Meningen er, at man, hvis man studerer, ikke skal udvises.
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-02-10:
Det er vel også derfor, at vi nu skal prøve at sætte os ned og se, om vi kan finde en mere smidig tilgang til det her.
Men det kan vi jo godt gøre, uden at vi generelt får nogle store lempelser på det her område, for det er vi sådan set ikke med på.
Jeg er helt med på, at det her er et godt eksempel på, at det er en enkeltsag, der er med til at rejse en diskussion.
Det har jeg også forståelse for.
Så er det bare, synes jeg, meget, meget vigtigt, at vi som folkevalgte her i Tinget tager det ned og kigger på, om vi generelt kan se på nogle regler, så vi ikke får sådan en lovgivning på baggrund af enkeltsager.
Ulla Sandbæk (ALT), 2016-02-10:
Mange tak.
Er ordføreren ikke enig i, at det netop er de her to enkeltsager, som har gjort os opmærksomme på, at der er noget, som bør laves om i lovgivningen?
Det er jo derfor, at fru Johanne Schmidt-Nielsen stillede et spørgsmål til ministeren.
Vi var ikke opmærksomme på det her, og vi kunne have risikeret, at folk kom hertil, betalte 400.000 kr. for deres studier og efterfølgende blev udvist på grund af en teknikalitet.
Det er vel ikke særlig hensigtsmæssigt i forhold til at tiltrække andre studerende, at de kan risikere at blive behandlet sådan.
Karin Nødgaard (DF), 2016-02-10:
Jeg havde faktisk også noteret ordet klokkeklart på mit papir her, for det har jeg faktisk hørt at ministeren har brugt adskillige gange de seneste par uger, i forbindelse med at der igen har været nogle frygtelige historier om nogle børn, som har været misbrugt, og som ikke har fået den rette omsorg og det rette tilsyn.
Vi har også siddet og lavet meget af den.
Det drejer sig om, hvordan vi får kommunerne til at overholde den lovgivning, vi nu engang har lavet.
Hvis kommunerne ikke gør det, vil ministeren så forholde sig til hele det spørgsmål, der drejer sig om sanktioner?
Hvad kan vi gøre for at indskærpe over for kommunerne, at de skal overholde den, hvad kan vi gøre med sanktioner?
Det er jo således, at vi f.eks. kan tage hyrdebreve i brug og sende ud.
Ministeren kunne formulere et hyrdebrev til kommunerne og sikre, at der sker noget på det her område.
Jeg synes, det her er så alvorligt et område, også fordi vi kan høre, at der i rigtig, rigtig mange sager ikke bliver afholdt børnesamtaler, og børnene bliver ikke inddraget.
Det skal der ikke altid være.
Der er så mange ting, der egentlig halter.
Vi har hørt om sager, også fra medierne, om, at der er akter, der enten ikke er lavet eller er forsvundet osv.
Jeg synes, der er så mange ting, man kan tage fat på, ud over at vi nu sidder og siger til hinanden, at lovgivningen er, som den skal være.
Men vi har stadig et ansvar herindefra, og især har ministeren et ansvar for at sikre, at lovgivningen bliver overholdt.
Karen Ellemann (V), 2016-02-10:
Tak for det.
Det gælder selvfølgelig også de regler, der siger, at kommunerne mindst to gange om året skal tale med barnet på anbringelsesstedet som led i det personrettede tilsyn.
Det siger sig selv, at det er af helt afgørende betydning for netop at kunne følge med i, hvordan barnet har det, at man også taler med barnet.
Det er lige præcis et af de punkter, hvor jeg faktisk tror at kommunerne er på rette vej.
Man kan selvfølgelig også spørge, om vi så er fuldstændig i mål endnu.
Noget tyder på, at vi ikke er helt i mål endnu, men lovgivningen er klokkeklar, og lovgivningen skal kommunerne overholde.
Karin Nødgaard (DF), 2016-02-10:
Hvordan forholder regeringen sig til, at en sag om omsorgssvigt og misbrug af anbragte børn kan erklæres forældet og dermed forhindre de berørte børn i at modtage erstatning fra en kommune, der ikke har levet op til sit ansvar?
Hvordan forholder regeringen sig til, at en sag om omsorgssvigt og misbrug af anbragte børn kan erklæres forældet og dermed forhindre de berørte børn i at modtage erstatning fra en kommune, der ikke har levet op til sit ansvar?
Søren Pind (V), 2016-02-10:
Jeg opfatter det som en opfordring, som jeg vil gøre mit bedste for at imødekomme.
Pernille Skipper (EL), 2016-02-10:
Det takker jeg for.
Grunden til, at justitsministeren og ikke sundhedsministeren er her nu, er, at spørgsmålet oprindelig er stillet til Justitsministeriet, fordi det handlede om afkriminalisering af narkotika mere specifikt, og det er så det, man har haft svært ved at finde ud af hvor skulle ligge henne – i Justitsministeriet eller i Sundhedsministeriet.
Jeg er bare glad for, at ministrene så kommer og besvarer spørgsmålet, og at vi er enige om, at det her ikke gentager sig.
Jeg håber selvfølgelig også, at justitsministeren og sundhedsministeren med den her historie i baghovedet vil være ekstra åbne for dialogmuligheder omkring den her særlige samling hos FN, for det vil jo immer væk være noget svært, eller det vil haste en smule, hvis Folketinget skal have mulighed for at få indflydelse.
Jeg tror, jeg havde håbet, vi kunne få en snak om god regeringsførelse ud af det, men jeg tager beklagelsen til mig.
Det, der er oven i situationen, er ikke kun, at det er irriterende, fordi vi skal gå og vente, for det er samtidig et samrådsspørgsmål, som indholdsmæssigt handler om en meget, meget vigtig FN-konference, som skal afholdes fra den 19. til 21. april i år, og allerede den 14. marts er der en session i Wien, som er afgørende for forhandlingerne, og det vil sige, at det er, omtrent to uger efter vi kan få et samråd.
Og i går og i forgårs var der parlamentarisk forsamling som en optakt til den her særlige FN-samling om narkotikapolitik.
Det vil sige, alle de her ting, som er foregået fra den 19. januar, da man startede forberedelserne, og kommer til at fortsætte frem til den 19. april, er ting, som Folketinget ikke får nogen indflydelse på, fordi vi har gået og ventet på et samråd, hvor vi gerne ville have haft en snak om, hvad vi skulle mene.
Søren Pind (V), 2016-02-10:
Nej, som sagt beklager jeg dybt, hvad der er foregået, og jeg vil gøre mit yderste for, at det ikke gentager sig.
Pernille Skipper (EL), 2016-02-10:
Det er rigtigt, spørgsmålet er berammet nu, og jeg er ked af, at vi står hernede og diskuterer proces.
Men jeg synes nu alligevel, at der er god grund til det, for den 4. januar stiller vi et samrådsspørgsmål til justitsministeren og hører ikke fra Justitsministeriet, før vi så den 20. januar omdirigerer spørgsmålet til både sundheds- og ældreministeren og justitsministeren.
Og i onsdags stiller vi et mundtligt § 20-spørgsmål til justitsministeren.
Det ene er så trukket, det var enslydende med samrådsspørgsmålet, det andet er det, vi står midt i besvarelsen af nu.
Og efter at Justitsministeriet fik et spørgsmål, der betød, at man skulle stille her i salen i dag, kom der et forslag til en dato.
Og forslaget til datoen var så knap en måned senere endnu, og det betyder, at det kommer til at tage 2 måneder, fra vi stiller et spørgsmål, til det er berammet til gennemførelse – og heldigvis passede kalenderne sammen.
Er det god regeringsførelse? må man spørge.
Er det sådan, vi kan forvente Justitsministeriet fremover vil behandle samrådsspørgsmål?
Søren Pind (V), 2016-02-10:
Langt størstedelen af den materielle lovgivning på området ligger i Sundhedsministeriet, og det er jo det, der har været årsagen til, at det har været vanskeligt at finde en passende afgrænsning.
Jeg kan blot sige, at jeg som justitsminister beklager, at det ikke har været muligt at vende tilbage til Folketinget i ordentlig tid, for det har det ikke.
Og det er bestemt ikke min ambition, at det skal gentage sig, for som fru Pernille Skipper også siger det, er der parlamentarikere og også visse organer, for hvem det er vigtigt, at man kan deltage i den form for arbejde.
Derfor ser jeg også frem til, at man på samrådet får de svar, som man efterlyser.
Det er afskyvækkende, når børn bliver udsat for misbrug eller omsorgssvigt, uanset om det er forældrene, eventuelle plejeforældre eller det offentlige, der har svigtet.
Denne regering har fra starten haft et tydeligt fokus på sager om overgreb mod børn.
Jeg har allerede hævet straffene for sådanne overgreb med 1 år, og i morgen forventes Folketinget at vedtage regeringens forslag om udvidelse af videoafhøringsordningen, så børn behandles så skånsomt som muligt i retssystemet.
Jeg har ikke nærmere kendskab til den konkrete sag, som har affødt spørgsmålet.
Som jeg har forstået det, verserer der i øjeblikket et civilt søgsmål mod Slagelse Kommune ved domstolene, og som jeg kan forstå det fra dagspressen, har kommunen gjort gældende, at der er indtrådt forældelse.
Det er imidlertid min opfattelse, at det ikke kan udelukkes, at der kan være særlige forhold, der gør sig gældende i forhold til forældelse i sager mellem børn, der har været udsat for misbrug, og offentlige myndigheder.
Jeg har derfor anmodet mine embedsmænd om at se nærmere på forældelsesspørgsmålet og bl.a. drøfte det med relevante organisationer.
Jeg vil så vende tilbage til Folketinget, når vi har analyseret problemstillingen, og jeg kan sige til spørgeren, at jeg forventer, at vi kan vende tilbage til det inden sommerferien.
Karin Nødgaard (DF), 2016-02-10:
Jeg synes, det er rigtig positivt, at der allerede er ved at blive kigget på det.
Når jeg stiller et spørgsmål til justitsministeren – jeg er jo socialordfører – er det, fordi jeg ved, at området med forældelse og erstatning ligger hos justitsministeren.
Det her drejer sig ikke om at tage udgangspunkt i en konkret sag.
Det drejer sig sådan set om problemstillingen med, at noget kan blive forældet.
Jeg kan godt forstå, at man på andre områder og måske også som jurist kan sige: Sådan er det, og nu, hvor vi er nået de 3 år, så er det kørt.
Når jeg sidder som socialordfører og tænker på det, så tænker jeg, at kommunen jo bare burde lægge sig fladt ned og udbetale noget erstatning og en erstatning, der er til at mærke og føle.
Det kan f.eks. hjælpe i forhold til psykologbehandling, i forhold til nogle ændrede vilkår for uddannelse, som man kan forlænge.
Det kan være rigtig, rigtig mange ting.
Hvad der egentlig bekymrer mig, er, at man som kommune faktisk går ind og siger, at man vil rejse en retssag.
Så skal man vente på, om den kan køre i forhold til forældelsesspørgsmålet.
Hvis det så er, at det ikke er tilfældet, har man jo en stor problemstilling.
Det, jeg egentlig har behov for også at høre nu, er, hvad ministeren tænker, når ministeren siger »rimelig tid«.
For mig kan »rimelig tid« være et, for ministeren kan det være noget andet, for hele retssystemet kan det være noget tredje.
Men hvad er det, ministeren har tænkt sig i forhold til det med »rimelig tid« og også med de »særlige forhold«?
For for mig drejer det her sig virkelig om særlige forhold, når vi taler om børn og unge, der har været udsat for noget af det mest grufulde, man overhovedet kan forestille sig – både hvis de har været anbragt, men det kan selvfølgelig også være sket i den biologiske familie, af stedforældre osv.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2016-02-10:
Er ministeren enig med den svenske regering i, at udlændinge, som kommer til landet, skal indrette sig efter de love og regler, som gælder her, og at de derfor bl.a. også skal overholde de regler, der gælder i Danmark, for så vidt angår tiggeri?
Er ministeren enig med den svenske regering i, at udlændinge, som kommer til landet, skal indrette sig efter de love og regler, som gælder her, og at de derfor bl.a. også skal overholde de regler, der gælder i Danmark, for så vidt angår tiggeri?
Skriftlig begrundelse
Der henvises til artiklen »NY RAPPORT: Svensk rapport: Giv ikke penge til tiggere« i BT den 2. februar 2016.
Søren Pind (V), 2016-02-10:
Når det kommer til spørgsmål om satspuljemidler og finansiering, må man tage en samtale med min fantastiske kollega på et givet tidspunkt.
For mig er det lidt et ovenfra og ned-hensyn, der angives, men nogle gange kan der jo også for særlig sårbare mennesker være behov for, at der bliver trukket en grænse, så folk f.eks. ikke bliver ved og ved med at køre en sag, som ikke kan afsluttes.
Der har tidligere været fremført nogle synspunkter i den retning, så mennesker på en anden måde end den, vi står og taler om, kan få fred.
Så meget desto vigtigere er det, at vi gør os umage med det, vi kigger på, og får undersøgt, hvad der egentlig er bag de her ting.
Mange af de her forældelsesting har jo været drøftet meget, meget grundigt igennem tiderne, men heldigvis flytter det politiske sig, så derfor synes jeg, det er fornuftigt at kigge på det igen.
Karin Nødgaard (DF), 2016-02-10:
Vi kan jo ikke afgøre, om et ungt menneske, når det når 21 år, er 5, 10, 15 eller 20 år om at komme frem til, om man har mod og kræfter til at rejse en sag.
Det var den ene del af det.
Den anden del er: Vi har jo i fællesskab lavet en satspuljeaftale, der udløber ved årets udgang, om støtte til de her børn og unge til at rejse deres sager.
Har regeringen drøftet, hvordan man fremover skal sikre, at der er midler, så det ikke er midlerne, der kommer til at spænde ben for, at folk kan rejse en sag?
Søren Pind (V), 2016-02-10:
På lange stræk kan jeg bare sige at jeg deler den afmagt, som kommer til udtryk her fra spørgerens side.
Det, vi så må se på i den her forbindelse, er, om vi kan gøre noget ved det, og hvad det i givet fald kan være.
Jeg er glad for, at Dansk Folkeparti følger det her område nøje.
Jeg ser også frem til at komme i samråd om det.
Det gør jeg som regel i Folketinget, men i den her sag finder jeg det faktisk endnu vigtigere, for jeg tror, at det er noget, som vil nyde bred støtte i Folketinget.
Karin Nødgaard (DF), 2016-02-10:
Jeg er i hvert fald tilfreds med, at ministeren har sat nogle ting i værk.
Vi vil i Dansk Folkeparti følge det meget nøje, og vi vil også få et samråd på et senere tidspunkt med både justitsministeren og socialog indenrigsministeren på det her område, fordi vi synes, det er så vigtigt at have fokus på, hvordan vi kan gøre det her bedst muligt fremover.
Det er sådan, at Børns Vilkår i medierne har sagt, at de er i gang med at kigge på måske 24-25 sager, som alle faktisk kan blive erklæret forældede.
Det vil sige, at de børn og unge, som langt om længe er kommet til en erkendelse af, at de vil rejse en sag, kan støde panden mod en mur på det her område.
Den anden dag fik jeg en henvendelse fra en ung kvinde, der sagde, at hun var blevet misbrugt gennem 15 år af sin stedfar.
Hun anmeldte det til politiet, stedfaren erkendte, hvad han havde gjort, men sagen er forældet.
Der sker intet.
For mig virker det her som en krænkelse af enhver retssikkerhed.
Søren Pind (V), 2016-02-10:
En af grundene til, at noget af det allerførste, jeg foretog mig som justitsminister, var at iværksætte bl.a. et lovforslag om at hæve straffen for pædofili og i det hele taget også voldtægt og andre forbrydelser af den pågældende karakter, er, at jeg synes, at de er rædselsfulde.
Derfor så meget desto vigtigere synes jeg det er, at vi får kigget på det her.
Jeg forstår godt de hensyn, som spørgeren fremfører her.
Jeg synes dog imidlertid, at det ville være at forbipassere en række hensyn, hvis det bare var sådan, at man sagde, at nu vil jeg gå ud og forhøre mig hos de relevante organisationer, men forud for det skal jeg sige hvordan og hvorledes.
Det, der så derimod har ligget mig på sinde, og det tror jeg også ordføreren er bekendt med, er, at et arbejde af den karakter, som er afsluttet og kommer til Folketingets kendskab før sommerferien, ikke er et ønske om at begrave noget.
Så jeg håber derfor, at spørgeren vil stille sig tilfreds med det.
Ja, 2016 – trods alt.
Men det skal nu ikke hindre mig i at beklage, at det samrådsspørgsmål bliver besvaret sent, og at det har taget så lang tid at beramme.
Jeg kan sige, at det nu er berammet, og det er det til den 24. februar i Retsudvalget, hvor spørgsmålet vil blive besvaret i fællesskab af mig selv og min kollega sundhedsministeren.
Pernille Skipper (EL), 2016-02-10:
Jeg skal lige finde spørgsmålet.
Undskyld.
Er det efter justitsministerens opfattelse god regeringsførelse, at ministeren endnu ikke efter 4 uger har svaret på eller fastsat en dato for besvarelsen af Retsudvalgets samrådsspørgsmål U om UNGASS, selv om både Justitsministeriet og Sundheds- og Ældreministeriet ifølge Justitsministeriet har haft kendskab til og drøftet, hvem der er den rette minister til at besvare spørgsmålet, siden det blev stillet den 4. januar 2015?
Nej, 2016.