Margrethe Vestager (RV), 2013-04-09:
Jeg vil først og fremmest gerne sige mange tak for forespørgslen.
Jeg synes, at det er en af de meget afgørende debatter, vi har her i Folketingssalen i dag, fordi den handler om noget grundlæggende, nemlig at vi i Danmark har et velfungerende demokrati.
Vi har selvfølgelig en forpligtelse til at værne om det, men vi har også en forpligtelse til at udvikle vores demokrati.
Det er et samfundsansvar, og det er en opgave, som vi alle har et medansvar for at løse, for det giver jo et eller andet sted sig selv, at vi har et fælles ansvar for, at vores demokratiske traditioner lever videre blandt nye vælgere.
Derfor er det på sin plads at overveje, hvad vi kan gøre for at sikre det.
Noget af det fine ved Valgretskommissionens betænkning er jo, at den ikke kun konstaterer problemerne; den giver også anbefalinger til, hvad der kan gøres ved dem.
F.eks. fremgår det af Valgretskommissionens betænkning, at omkring halvdelen af de unge har undladt at stemme ved nogle valg, og Valgretskommissionen peger på, at valgdeltagelse i høj grad er en vane.
Derfor er det vigtigt, at vi så tidligt som muligt får unge i gang med at stemme.
Nu kan vi jo selvfølgelig ikke holde valg i utide – det giver sig selv alene af den grund, at det er i utide – men når vi afholder valg, kan vi gøre os umage for at gøre det til en åben og inddragende handling.
En af Valgretskommissionens konkrete anbefalinger er, at kommunerne holder brevafstemning på de steder, som er lette at komme til for vælgerne.
Det kan være på en uddannelsesinstitution, på en teknisk skole, på et gymnasium, og det kan være på hovedbanegården, sådan som Københavns Kommune gjorde ved sidste folketingsvalg – altså et sted, som er let tilgængeligt.
Den anbefaling sendte jeg for nylig videre i et brev til alle landets borgmestre, og opfordringen til kommunerne er at iværksætte initiativer, som kan fremme valgdeltagelsen ved kommunalvalget i år.
I brevet har jeg også opfordret kommunerne til at deltage i et forskningsprojekt, som gennemføres af forskere ved Københavns Universitet.
Det, de vil, er at bygge videre og tage nogle af diskussionerne fra Valgretskommissionen et skridt videre for at finde ud af, hvad der virker bedst, når det kommer til at få unge til at stemme.
Det, vi gerne vil, er at skrive til førstegangsvælgerne med en opfordring til at stemme.
Vi laver et materiale – det er ministeriet, der står for at udforme det, men med bistand fra folk, som har forstand på ordentlig kommunikation og budskaberne – og sender det til forskellige grupper af førstegangsvælgere og følger så selvfølgelig med i, om det gør en forskel, for så kan vi se: Hvad betyder det egentlig?
Skal man appellere?
Virker det overhovedet at blive inddraget den måde, eller skal vi gøre noget helt andet?
Et andet konkret initiativ fra regeringens side er, at vi med et lovforslag, som Folketinget vedtog i december, har sørget for en tiltrængt modernisering af brevstemmereglerne.
Det betyder, at kommunerne nu har tydelige rammer for, hvordan de kan tilrettelægge, at borgerne kan brevstemme.
For selv om det måske kan lyde tankevækkende – for mig var det i hvert fald overraskende – så er det også en social handling at stemme: Man vil gerne stemme sammen med andre.
Og et eller andet sted forstår jeg det sådan set godt, for en ting er, at man kommer hjem fra sin uddannelsesinstitution og skal finde sit valgkort, og så skal man gå hen på en folkeskole, hvor man måske har haft et ønske om faktisk aldrig at sætte sin ben igen.
Så giver det mere mening, at man gør det på den tekniske skole, hvor man går, fordi man så kan gøre det sammen med andre, med dem, man er i netværk med, og dermed jo også gøre det til den store begivenhed, det er at få stemt.
Dermed kan man også være et eksempel for hinanden.
Det sidste initiativ, som jeg vil nævne, er, at vi er i fuld gang med en undersøgelse af det lokale demokrati.
Ved strukturreformen, kommunalreformen, blev antallet af kommunalbestyrelsesmedlemmer mere eller mindre halveret, og vi synes, det er vigtigt at få taget bestik af, hvad det så har gjort ved demokratiet.
Hvad har det gjort ved oplevelsen af at kunne inddrages i det lokale demokrati?
Marianne Thyrring er sat i spidsen for projektet, og hun er i gang med sin rundtur til udvalgte kommuner for at se på tilstanden for det lokale demokrati.
Hvad er borgernes oplevelse af det?
Hvad gør kommunerne for at inddrage borgerne, når nu kommunerne er blevet så meget større, end de var?
Også her er det oplagt at sætte fokus på unges adgang til det lokale demokrati.
Fra min plads på sidelinjen lyder det, som om der er mange gode erfaringer og spændende ideer allerede.
F.eks. har man i Syddjurs Kommune demokrati på skoleskemaet i en uge fra 7. klasse til og med afgangsårene på ungdomsuddannelserne.
Derefter skal 200 elever på en såkaldt demokraticamp, hvor de skal deltage i demokratiske eller politiske debatter med både lokale og nationale politikere, kendte meningsdannere, forskellige oplægsholdere.
Og projektet skal munde ud i, at Syddjurs Kommune får et demokratiråd med 12 medlemmer, der vælges hvert andet år.
Pointen med at fortælle om det eksempel er jo, at det gør det meget tydeligt, at det at inddrage unge i vores demokrati i højere grad ikke kun er en opgave for Folketinget.
Det er også en opgave for politikere i kommuner og i regioner, men måske peger det også på vores politiske partier på den måde, at vi i partierne kan gøre mere for at åbne demokratiet for unge.
Og på baggrund af Valgretskommissionens anbefalinger vil jeg derfor også opfordre os som politiske partier til at overveje, hvad vi kan gøre.
F.eks. når det handler om at opstille unge, udvikle politik.
Hvordan kan vi gøre en særlig indsats for, at flere unge bliver medlemmer og er aktive?
Når alt det er sagt om de unge, er der en debat, der følger med.
Og den går på, at der også er andre grupper, som jeg synes gør krav på vores opmærksomhed.
F.eks. stemmer borgere med anden etnisk oprindelse end dansk og borgere, som modtager kontanthjælp, ikke i nær samme omfang som andre.
Det er en afgørende opgave at sørge for, at vi ikke opgiver nogen grupper af vælgere, når det kommer til demokrati, men tværtimod lytter og viser, at vi gerne vil høre alles stemme.
Derfor vil jeg også opfordre partierne til at overveje at afholde vælgermøder andre steder end de måske mest gængse.
Der er masser af temaer at drøfte, og på den måde kan man måske inddrage mennesker, som normalt ikke ville bruge en aften på at tage hen til det syv- eller nikantede panelmøde på det lokale bibliotek, men som måske alligevel gerne først vil låne øre og siden også stemme til politikere, som har noget på hjerte, hvis man er villig til at være der, hvor vælgerne er.
Jeg håber, at debatten i dag kan blive et startskud til det videre arbejde.
Det, som vi gerne vil fra regeringens side, er at få afstemningen og debatten derhen, hvor folk faktisk er: på uddannelsesinstitutionerne, på bibliotekerne, i sportshallerne.
For en ting er opgaven med at værne.
Vi har også opgaven med at udvikle vores demokrati.