runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Vivi Kier (KF), 2010-03-16:
Nu blev det et lidt langt, kringlet spørgsmål, men jeg tror godt, at jeg forstod, hvad det var, ordføreren spurgte mig om.
Jeg må sige, at ender det med, at det her lovforslag bliver vedtaget, så er det klart, at homoseksuelle på lige fod med alle andre skal igennem den procedure, det er at blive godkendt som adoptivfamilie.
Det er jo soleklart.
I det øjeblik, der så står et barn, som man skal finde en familie til, så skal man jo også altid finde det bedst egnede par, men det er klart, at man er nødt til at kigge på det, hvis et donorland har sagt, at de ikke vil give barnet til et homoseksuelt par.
Så kan man jo ikke gå ind at placere det barn der, for så får man jo aldrig nogen aftaler i stand med de donorlande, man har aftaler med.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-03-16:
Jeg vil starte med at sige, at jeg er helt enig i, at vi skal finde den måde, hvorpå vi bedst varetager barnets tarv.
Det er lige præcis det, vi vil med det her forslag, nemlig at sørge for at vurdere, hvilke mennesker der vil være de allerallerbedste forældre, og det har ikke noget med seksualitet at gøre.
Jeg kan forstå, at De Konservative mener, at et barn har ret til en far og en mor – ret til en far og en mor.
Hvad med de mange børn, der bliver født af kvinder, der ikke har noget særligt kendskab til faren?
Hvad vil De Konservative gøre ved den situation?
Det er jo et brud på den ret til en far, som De Konservative taler om.
Hvad vil man gøre?
Og mener man, at det barn, der fødes i sådan en situation, har et dårligere liv end børn, der vokser op med både en far og en mor?
Vivi Kier (KF), 2010-03-16:
Jeg tror, at rigtig, rigtig mange mennesker, også dem, der sidder og lytter til den her debat i dag, har fulgt de der udsendelser – jeg tror nok, de hedder ... nej, der bliver jeg helt i tvivl – hvor vi ser alle de her voksne mennesker, som er ude at finde den ene af deres forældre, og det er jo lige nøjagtig den her situation, som fru Johanne Schmidt-Nielsen nævner højt. Med hensyn til situationen med en enlig mor, hvor barnet aldrig har haft kontakt til faren, tror jeg, at det barn har en god opvækst, men vi hører jo alle børn, når de er blevet voksne, sige, at de har manglet at kende deres rødder, at de har manglet at kende den anden part, og derfor bruger de som voksne rigtig meget energi på at prøve, om de kan finde den far – som det typisk er – de aldrig har set i deres barndom.
Så jo, det betyder noget både at have en mor og en far, og det betyder rigtig meget for det enkelte barn.
Selvfølgelig kan det have en god opvækst uden, men det har været noget, som har præget dennes opvækst, og som man har været meget bevidst om.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-03-16:
Altså, det er meget interessant, hvad der bliver sagt her.
Betyder det, den konservative ordfører her siger, at Det Konservative Folkepartis holdning er, at børn, der vokser op med én forælder – en mor eller en far – har en dårligere tilværelse, en dårligere opvækst end børn, der vokser op med både en far og en mor?
Er det det budskab, De Konservative vil sende til de tusindvis af børn, der vokser op med en enlig forælder, altså at det i den konservative verden forholder sig sådan, at en opvækst kun er god, hvis der både er en mand og en kvinde?
Kunne man ikke forestille sig, at der var situationer, hvor to personer af samme køn faktisk ville være bedre til at varetage et barns interesser end to personer af forskelligt køn?
Kunne man ikke, når man skal vælge de bedste af de bedste adoptivforældre – og det skal vi, når børn bliver adopteret, altså vælge de bedste af de bedste adoptivforældre – forestille sig, at der kunne være situationer, hvor to kvinder eller to mænd ud af ansøgerne var de allerallerbedste til at varetage barnets tarv?
Vivi Kier (KF), 2010-03-16:
Jeg har ikke på noget tidspunkt stået her og sagt, at et barn, der vokser op med en enlig mor eller en enlig far, og som ikke har kendskab til den anden forælder, har en dårlig opvækst.
Jeg nævner bare, at alle de børn, der er vokset op sådan, har haft brug for at kende den anden af deres forældre.
Så at stå og sige, at jeg har sagt, at de har en dårlig tilværelse, må stå for fru Johanne Schmidt-Nielsens egen regning.
Det har jeg aldrig på noget tidspunkt sagt.
Når det gælder adoptivforældre, kan jeg jo kun gentage, hvad jeg har sagt rigtig mange gange heroppefra: Det er altid vigtigt, at barnet får de bedst egnede adoptivforældre.
Men det er altså lidt hypotetisk at stå og spørge til, om de bedste adoptivforældre f.eks. ikke er et homoseksuelt par, når vi kan se, at alle de donorlande, vi har aftaler med, ikke ønsker at afgive et barn til homoseksuelle forældre.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-03-16:
Nu synes jeg, der går lige vel meget ideologi i diskussionen her.
Altså, pointen er jo sådan set bare, at vi prøver at forholde os til det samfund, vi lever i, hvor det ikke længere er sådan, at der kun findes far-mor-børn-ikkeskilte familier.
Dem er der masser af, og heldigvis for det, for jeg er sikker på, at de fleste af dem giver deres børn en tryg opvækst.
Men der er jo også en lang række andre familietyper.
Spørgsmålet er så, når det handler om fremmedadoption – som altså ikke handler om adoption af børn fra fremmede lande, som det har lydt i diskussionen her i dag, men børn af andre end en selv – om det så også skal kunne lade sig gøre at blive bedømt som adoptivforældre.
I virkeligheden er det jo bare en praktisk foranstaltning, der gør, at der vil være flere potentielt gode forældre til børnene.
Og hvis der er flere forældre at vælge imellem til børnene, er der jo alt anden lige en større chance for at vælge nogle gode forældre.
Sådan må det vel være.
Vivi Kier (KF), 2010-03-16:
Jamen jeg kan godt høre, hvad det er, jeg bliver spurgt om, og igen må jeg jo gentage, at der desværre allerede står rigtig, rigtig mange par på venteliste.
Og hvis det her lovforslag bliver vedtaget, vil homoseksuelle jo også blive bedømt på deres forældreevner og stå der på en liste, men jeg mener bare, at vi giver dem falske forhåbninger.
Siden 2003 og 2004, hvor Sverige og Norge indførte den her lov, har vi jo endnu ikke set, at et eneste donorland har afgivet et barn til homoseksuelle par.
Jeg mener, det er at give falske forhåbninger.
Vi har masser af par, der står på venteliste til at få et barn; vi har altså ikke et tilsvarende antal børn, som står og venter på en adoptivfamilie.
Jeg skal prøve at svare kort.
Det første spørgsmål handlede om, at det måske ikke lige var en slægtning, men det var nære venner, nogle, som havde fulgt barnet i dets opvækst, der skulle adoptere.
For mig ligner det tilfælde det, der hedder slægtsanbringelse, familieanbringelse.
Hvis nu det var mig, der var alvorligt syg og ikke magtede mit barn, og jeg havde nogle, som gerne ville tage sig af mit barn, og som jeg følte mig tryg ved, og som barnet følte sig tryg ved, så ville det ligne den model, som jeg gerne vil høre om ministeren kan belyse: Kunne der være et eller andet, man kunne gå ind at gøre her?
Så jo, det mener jeg er meget ens.
Jeg skelner mellem familieadoption og fremmedadoption, og når det gælder fremmedadoption, er jeg nødt til at sige, at jeg endnu ikke har set, at man har fået en adoption igennem fra nogen af de lande, som har tilladt homoseksuelle at adoptere, fordi alle de her lande, vi har aftaler med, ikke ønsker at bortadoptere børn til homoseksuelle par.
Jeg kan godt se, at den røde lampe lyser, men til slut vil jeg sige, at det altid skal være det bedste par – selvfølgelig skal det være det.
Mogens Jensen (S), 2010-03-16:
Jeg vil godt starte der, hvor ordføreren sluttede, nemlig med Emils sag.
Nu kender vi sagen, hvor det jo altså er morens bror og hans samlever, som har taget sig af Emil.
Hvis nu det havde været morens bedste ven og hans samlever, som havde været ude i den samme situation, at de var blevet bedt om at tage sig af Emil, fra han var 2 år gammel – der var ikke noget slægtskab, det var bare bedste ven til moren, som moren havde tillid til – ville det så ikke være lige så rimeligt, at morens bedste ven og vedkommendes partner fik lov til at adoptere Emil, når nu det var morens ønske, og når de har haft med Emil at gøre, siden han var 2 år gammel?
Så vil jeg gerne spørge, om det ikke er sådan, at børn fra andre lande, der bliver adopteret til Danmark, har en far og mor i det land, de kommer fra.
Handler det så ikke om at finde det bedste par i Danmark til at tage sig af dem, og hvis det er et homoseksuelt par, er det så ikke rimeligt, at det bliver dem?
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-03-16:
Så jeg kan forstå på ordføreren, at det budskab, Dansk Folkeparti gerne vil sende til de mange tusindvis af børn, der vokser op i Danmark uden både en far og en mor, er, at de som udgangspunkt har en dårligere opvækst end børn, der vokser op med både en far og en mor.
Det er et særligt signal at sende, synes jeg.
Der kom ikke et svar på det spørgsmål, som hr. Mogens Jensen, Socialdemokraternes ordfører, stillede, i forbindelse med at det, når man vælger adoptivforældre, altså når man skal udvælge, hvilke forældre der skal adoptere, jo må handle om at finde de bedste, dem, der vil være allerallerbedst til at varetage det pågældende barns tarv.
Kunne Dansk Folkepartis ordfører ikke forestille sig en situation, hvor det ud af den gruppe af voksne par, af voksne mennesker, der ønsker at adoptere, faktisk var et par bestående af to mænd eller to kvinder, der var mest kvalificeret?
Altså, kunne man ikke sagtens forestille sig den situation?
Og er målet, når vi skal vælge adoptivforældre, ikke lige præcis at finde de forældre, der er bedst kvalificeret?
René Christensen (DF), 2010-03-16:
Vi skal altid vælge de forældre, der er bedst kvalificeret.
Selvfølgelig skal vi det, og det er der også mulighed for at gøre med ganske almindelige par med mænd og kvinder.
Jeg har givet udtryk for flere gange, at det her ikke er for at afhjælpe, at vi ikke har forældrepar nok.
I forhold til det med enlige forældre kunne jeg vende det om.
Nu kan ordføreren ikke svare, men prøv at spørge børn, hvis forældre er blevet skilt: Ønskede du, at dine forældre skulle blive skilt?
Var du glad, da dine forældre blev skilt?
Er du glad for, at du ikke bor sammen med din far?
Er du glad for, at du ikke bor sammen med din mor?
De fleste børn ville ønske, at deres forældre stadig væk var sammen.
Jeg ved, at det er fuldstændig gammeldags, og at Enhedslisten synes, det er ganske forfærdeligt.
Det, at en mand og en kvinde bor sammen med deres børn og tager på ferietur med deres børn og alt det her, er gammeldags og virker ikke mere.
Jeg kan forstå, at man har den holdning i Enhedslisten, men det har vi ikke.
Vi vil gerne have, at de her børn er glade børn og har et forhold til både deres mor og far.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-16:
Ja, det er jo interessant.
Det synes de ikke er en god idé.
Men det behøver jo ikke at være sandheden, der kommer frem på den måde, vel?
Det, jeg synes er interessant ved DF, er jo, at DF mener, at der er en ganske bestemt måde, man skal leve på, for at det er i orden.
Alt andet er ikke i orden.
Altså, livet leves jo.
Og det vil sige, at nogle forældre er så heldige, at de kan blive sammen hele livet.
Det kommer der somme tider nogle gode ægteskaber ud af, og jeg skulle hilse og sige, at det kommer der også somme tider nogle særdeles dårlige ægteskaber ud af; det kommer der somme tider nogle lykkelig børn ud af, og det kommer der somme tider nogle rigtig ulykkelige børn ud af.
Sådan er livet jo.
Jeg synes, Dansk Folkeparti gør sig til dommer over mennesker.
Man skal selvfølgelig finde de mest egnede.
Hvem mener Dansk Folkeparti er de mest egnede forældre?
René Christensen (DF), 2010-03-16:
Hvis der nu var blevet lyttet til, hvad jeg egentlig startede med at sige i min ordførertale, ville man have hørt, at jeg faktisk sagde, at folk må leve, som de vil.
Vi vil på ingen måde bestemme, hvordan folk skal leve.
Det skal vi ikke, og det vil vi ikke.
Men vi kan jo godt være med til så at spørge, om man, når man har valgt at leve et bestemt liv, så også skal have lov til at påvirke andre med det liv.
Det vil sige, at man kan leve, som man vil, men det her kan jo flytte sig.
Hvad man synes, der er acceptabelt, kan jo hele tiden flytte sig, og så kan man trække børn ind i den måde, man nu ønsker at leve på.
Vi siger bare: Voksne mennesker må leve, som de vil.
Om de vil leve heteroseksuelt eller homoseksuelt, må de selv om.
Men når det gælder det med at få et barn udefra, som ikke selv har truffet det valg at komme ind i det forhold, mener vi ikke, at vi skal træffe det valg for det barn.
Det mener vi ikke vi skal udsætte det barn for.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-16:
Det ville være rart, hvis Dansk Folkeparti havde den samme opfattelse, når det gælder asylbørn, men det er så en anden diskussion.
Altså, om det der meget omhyggelige med, at børn skal ind i en idealfamilie, vil jeg sige, at de jo ikke findes.
Jeg synes, at Dansk Folkeparti opbygger en idealfamilie, som ikke eksisterer.
Men så til det konkrete: Vil Dansk Folkeparti stille et ændringsforslag, der gør, at situationen Emil kan løses?
René Christensen (DF), 2010-03-16:
Der er det jo ikke et homoseksuelt par, der ønsker sig et barn; der er det et barn, som ønsker sig nogle forældre, som barnet har relationer til.
Og jeg synes, det er en helt anden situation at bringe ind i denne sag.
Det er en rigtig god sag at putte ind i det.
Man kan sige, at hvis der er flertal for det her, kommer det jo igennem.
Hvis der ikke er flertal for det, vil vi meget gerne samarbejde om at lave et ændringsforslag om det, så man kigger på de her særlige tilfælde som eksempelvis sagen med Emil, for her gælder det barnets tarv.
Så synes jeg, det er flot at høre, at familien bare er død.
Det accepterer vi ikke.
Vi accepterer ikke, at man siger, at kernefamilien med en mor og en far bare ikke duer, at den er gammeldags, og at vi bare skal acceptere, at det er sådan, at den ikke findes mere.
Det accepterer vi ikke.
Vi vil rigtig gerne hjælpe familierne igennem, sådan at de kan forblive familier med en mor og en far og beholde deres børn derhjemme.
Det er langt det bedste for alle parter.
Vivi Kier (KF), 2010-03-16:
Børn har ret til voksne, men voksne har ikke ret til at få børn.
Det skal være mine indledende ord til den her debat i dag om homoseksuelles ret til at kunne adoptere børn.
Lovforslaget i dag udspringer jo af sidste års debat i anledning af beslutningsforslaget om samme emne - et forslag, der fik et flertal her i salen, og som følge heraf står vi nu med et forslag, der skal sikre homoseksuelle ret til at kunne adoptere børn.
Jeg vil gerne slå fast med det samme: Homoseksuelle kan være lige så kærlige, omsorgsfulde og ansvarlige forældre som alle andre.
Ja, de kan også være lige så forfærdelige forældre som alle andre.
Men når jeg og hele den konservative folketingsgruppe stemmer imod det her lovforslag, skal det ses i et helt andet lys.
Jeg mener, at et barn har ret til en mor og en far.
Jeg ved godt, at mange par bliver skilt, men alligevel har barnet jo både sin mor og sin far.
Det er altså også et faktum, at der desværre er mange ægtepar, som ikke er i stand til at få børn.
Derfor har vi ventelister med par, der står i kø for at kunne adoptere et barn.
Den her lov vil derfor være symbolpolitik, for indtil nu har ingen af de lande, der har givet mulighed for homoseksuelles ret til adoption, gennemført en sådan adoption.
Mange donorlande ønsker ikke at bortadoptere til homoseksuelle par, og derfor vil sådan en lovgivning her være med til at skabe falske forventninger, forhåbninger, som aldrig vil kunne indfries.
For mig er det en værdi af betydning, at det kræver en mor og en far at få et barn.
Derfor er det mit udgangspunkt, at et barn har ret til en mor og en far.
Jeg mener derimod ikke, at voksne har ret til at få børn.
Efterhånden er det blevet lidt sådan, at børn er blevet en vare, som alle mener de har ret til at få.
Det mener jeg ikke vi skal støtte, lige så lidt som jeg og mit parti tidligere har gået ind for, at enlige har ret til at adoptere og blive kunstigt befrugtet.
I denne sag som i så mange andre sager er hovedfokus for mig barnets tarv.
Det skal altid være barnets tarv, der vægter højest.
Jeg mener derfor, at barnets ret til en mor og en far skal vægte langt højere end homoseksuelles ønske om at kunne få et barn.
Så vil jeg godt slutte med at sige, at Emil jo er blevet hovedtemaet i denne debat i dag.
Jeg har også modtaget brevet om Emil, og jeg vil meget gerne være med til, at vi prøver at bede ministeren, om vi kan få belyst de muligheder, der kan være for, at vi kan løse den helt særlige problematik, jeg ser i forhold til slægtsanbringelser, for her ser jeg, at det er noget med barnets tarv, som det tilsyneladende har været svært at imødekomme i den nuværende lovgivning.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-03-16:
Der er jo flere ting i det her.
For det første ved vi, at Sydafrika er villige til at afgive børn, det har de vedtaget i deres lovgivning; vi ved, at Belgien har modtaget et barn fra USA; vi ved, at der i Storbritannien har været en lang række indenlandske adoptioner – og det er altså også fremmedadoption, hvis det er indenlandske børn – så det passer jo ikke, for at sige det, som det er, at det ikke skulle kunne være en mulighed.
Så er det efterhånden gået op for mig, hvad jeg tror pointen i virkeligheden er.
Det er åbenbart synd for de par, som ville blive skubbet ud, fordi de er dårligere, hvis der var flere potentielle forældrepar, der kunne adoptere.
Det er dem, det er synd for, det er slet ikke barnet.
Sådan lyder det.
Men så er det jo deres, forældrenes tarv, og slet ikke barnets tarv, De Konservative kerer sig om.
Vivi Kier (KF), 2010-03-16:
Jeg kunne jo så lige så smilende sige, at jeg tror, at hr. Simon Emil Ammitzbøll kerer sig om de homoseksuelles tarv og ret til at få et barn.
Jeg har meget fokus på barnets tarv, og jeg ville jo egentlig gerne læse min tale op en gang til og sige, at det altså betyder noget at have en mor og en far, og det er udgangspunktet for mig.
Det er derfor, jeg siger nej til det lovforslag, som vi står med i dag.
René Christensen (DF), 2010-03-16:
Det var et rigtig godt svar.
Nu blev Afrika lige nævnt, men det fremmede barn kan også være lige herhennefra.
I forhold til det med at komme til en familie med en mor og en far eller komme til en familie med to af samme køn vil jeg godt spørge: Mener ordføreren, at det er et tilvalg, at man kommer til en familie med to af samme køn, eller at det er et fravalg at komme til en familie med to af samme køn?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-03-16:
Bliver de vurderet til at være egnede, kan de stille sig op i køen for at blive forældre til et barn.
Der må man jo gå ud fra, at de bedst egnede er dem, der bliver valgt.
Jeg mener, at det her spørgsmål ligesom fru Vivi Kiers spørgsmål tidligere igen afslører, at det egentlig ikke er barnets tarv, der står i fokus.
Det er det heteroseksuelle pars tarv, der kom længere ned i køen, der står i fokus.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-16:
Det er jo, fordi jeg kender hr. Simon Emil Ammitzbølls retoriske evner og intelligens i øvrigt.
Jeg vil gerne spørge hr. Simon Emil Ammitzbøll i lyset af det sidste spørgsmål: Hvilke ufødte børn vælger deres egne forældre?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-03-16:
Det er jo et meget nemt spørgsmål at svare på, fordi det er der jo af gode grunde ingen, der gør.
Man kan jo også sige, at især hvad sædceller angår, er det virkelig tilfældigt, hvilke af dem der måtte blive til et barn, og hvor de så måtte komme, kan jo også på nogle måder bero på et tilfælde, uden at jeg skal bevæge mig alt for langt ud.
Så vil jeg i øvrigt takke for ordførerens bemærkning om retoriske evner og intelligens, da jeg valgte at tolke det, som at det var for det positive, de var kendt.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-03-16:
Min gode kollega fra Dansk Folkeparti, hr. René Christensen, stillede lige før et spørgsmål til hr. Simon Emil Ammitzbøll om, hvorvidt det var et tilvalg eller et fravalg for barnet, at man kun har forældre af samme køn.
Vil hr. Simon Emil Ammitzbøll svare på, om det er et tilvalg eller et fravalg for barnet?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-03-16:
Det spørgsmål svarer jo nærmest til at spørge, om solen er sort eller hvid, for der er hverken tale om et tilvalg eller et fravalg.
Altså, sådan et spørgsmål kan man jo ikke svare på.
Så vil jeg godt have lov til at tage afstand fra ordet kun, at man kun fik et forældrepar med to af samme køn.
Det er i hvert fald ikke et udtryk for et synspunkt, vi har i Liberal Alliance.
Der mener vi, at et forældrepar med forældre af samme køn kan være fuldt ud lige så gode, lige så kærlige, lige så omsorgsfulde forældre for barnet, og det er sådan set det vigtigste for os og ikke en eller anden familieideologi.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-03-16:
Når hr. Simon Emil Ammitzbøll så siger, at ordføreren sådan set ikke kan svare klart på, om det er et tilvalg eller et fravalg for barnet, så forstår jeg det udmærket godt, fordi barnet jo ikke vælger selv.
Jeg vil bare gerne have lov til at få bekræftet af hr. Simon Emil Ammitzbøll, at det, der er vigtigt for Liberal Alliance i den her sag, ikke er barnets tarv, men det er homoseksuelles såkaldte ret til at stifte en familie.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-03-16:
Ud over ordet burde er svaret på spørgsmålet: Jo.
Jeg tror heller ikke, at det vil være nogen overraskelse for spørgeren eller andre her i salen, at fra Liberal Alliances side går vi meget ind for, at de valg, man træffer selv, også har konsekvenser for ens eget liv.
Men vi vil gerne holde fast i, at barnet fra Afrika, Sydamerika eller Asien heller ikke vælger at komme til Nordeuropa, Sydeuropa eller Nordamerika.
Det er et valg, der bliver truffet for barnet.
Det, vi siger, er, at man skal have mulighed for at søge og blive godkendt som adoptionsfamilie.
Kan man blive godkendt, kan man få lov til at adoptere, men man har ikke ret til et barn.
René Christensen (DF), 2010-03-16:
Jeg har kun et spørgsmål, og det er til det sidste om selv at måtte bestemme over sit liv, at gøre med sit liv, hvad man vil.
Vil ordføreren ikke give mig ret i, at det er nogle andre, der træffer et afgørende valg for det barn om, at det barn skal vokse op i en homoseksuel familie?
Barnet træffer altså ikke et valg om at vokse op i en homoseksuel familie, hvor det ene køn mangler, det, der ellers burde have været ifølge den udmærkede ordførertale, der blev holdt om, hvordan man ellers laver børn sådan fra naturens hånd.
Her har man så truffet det valg for det barn, at det barn skal leve i en familie, hvor det ene køn mangler.
Barnet har altså ikke selv truffet det valg.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-16:
Jeg tror, de homoseksuelle kan leve med, at de får nogle falske forhåbninger.
Det tror jeg ikke fru Vivi Kier sådan skal tage sig af specielt af.
Jeg er enig i, at det ikke er nogen ret at få et barn.
Men Det Konservative Folkeparti accepterer jo, at der er donorbørn, anonyme eller ikkeanonyme.
Med andre ord får almindelige ægtepar et barn, selv om de ikke selv er i stand til det.
Det, jeg så bare vil spørge om, er, om det ikke er i modstrid med, hvad man i øvrigt siger, eller om det er naturligt for et ægtepar at have ret til at få et barn.
Vivi Kier (KF), 2010-03-16:
Jeg må igen sige, at jeg synes, at et barn har ret til en mor og en far.
Og så ved vi jo godt, at der også er par bestående af en af hvert sit køn, som egentlig ad naturens vej burde kunne få børn, men som heller ikke kan få børn og derfor kan få hjælp til at få et barn.
Der ser vi jo igen på, at barnet her som udgangspunkt får en mor og en far.