Lars Dohn (EL), 2012-03-23:
Jeg ville så gerne have, at vi havde haft den situation, at det var de der rigtig gode beskrivelser af den gode skole og det om inklusion, som er i regeringsgrundlaget, vi nu skulle til at udmønte.
Men vi er altså nødt til at tage udgangspunkt i, hvad det er, der foreslås, for det at inkludere er jo principielt rigtigt, men hvis forudsætningerne ikke er til stede, er inklusion hverken pænt eller rart for de elever, det drejer sig om, så bliver det meget hurtigt til en spareøvelse.
Nu har vi så hørt den ene ordfører efter den anden forsikre os om, at det her ikke bliver nogen sparemanøvre, men vi er jo altså i en situation, hvor der fyres lærere i bundter, samtidig med at der bliver god brug for dem om nogle år, og der lukkes den ene skole efter den anden.
Så jeg synes ikke, at situationen ude i vores kommuner peger i retning af, at man kan være tryg ved det.
Det er også sådan, at de rammer, som der ligger for det her forslag, ikke er til stede.
Jeg ved, at ministeren har interesseret sig for Knæk Kurven-projektet i Herning, som er blevet landskendt, og ministeren har også besøgt Herning i den anledning.
Hvis man nu havde været ude med et storstilet program og nationalt havde kørt igennem med at stille forudsætningerne til rådighed, f.eks. a la Knæk Kurven-projektet i Herning, havde situationen været en ganske anden.
Nu gennemtvinger man så en inklusionsproces, som har alt for mange risikomomenter i retning af ikke at ville kunne lykkes.
Det er jo de der rammebetingelser, som er afgørende for skolens udvikling.
Noget af det seneste, vi har set, er nye tal, der viser et stigende antal lærere, der vælter, fordi opgaven er rigtig vanskelig.
Og der skal ikke være ret mange lærere forsamlet, før temaet netop er det der med de høje klassekvotienter og inklusion og det, at man ikke er i stand til at foretage inklusion.
Når det gælder det økonomiske, er det sådan, at den økonomiaftale, som ligger til grund for det – det er jo en VKO-aftale, man bygger det her på – anlægger en meget stram økonomi for kommunerne, så derfor er det, vi ser, meget uheldigt.
Det formuleres i bemærkningerne til lovforslaget, at det kan forventes, at kommunerne prioriterer frigivne ressourcer fra specialundervisningsområdet til øget inklusion i folkeskolen, men det har vi jo absolut ingen sikkerhed for.
Det tror jeg er vigtigt at få fastslået.
Og ellers vil jeg gerne have ministerens forsikring for, at det er sådan, det kommer til gå.
Jeg synes, erfaringen med det sidste budgetår her viser, at det bare ikke er sådan.
Så der er altså alt for løse økonomiske aspekter i forbindelse med lovforslaget, til at Enhedslisten kan støtte forslaget.
Vi ved, at det er sådan, at danske lærere er alvorligt bagud i efteruddannelse.
Vi ved fra TALIS-undersøgelsen i 2008, at vi nærmer os en bundplacering på det område.
Det er så grundlæggende rammer som indeklima og pladsforhold, der ikke er i orden i den danske folkeskole.
Samtidig er det sådan, at 25 pct. af lærerne skulle inkludere nye elever i klasserne, og i 54 pct. af tilfældene modtog skolerne ikke ekstra ressourcer.
Så det vil sige, at man har sagt til læreren: Påtag dig opgaven, men du bliver ikke rustet til det, du får ikke det, du har brug for.
Inklusion under de rette forudsætninger kan vi støtte, men ikke i den ramme, den er i her.