runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen J. Klint (S), 2011-05-19:
Tak for det.
Jeg tror ikke, at jeg her dagen før store bededag vil spilde Folketingets tid ved at gentage de faktuelle ting, som henholdsvis ministeren og Venstres ordfører er kommet med, men jeg vil i hvert fald kvittere positivt over for fru Liselott Blixt for at sætte fokus på et problem, som jo rammer rigtig mange mennesker i Danmark, og som også rammer på tværs af generationer, for man kan blive ramt af inkontinens uanset alder.
Det er en ubehagelig situation, og derfor er det også lidt pinligt, at vi som samfund ikke rigtig kan finde ud af at gøre noget ved det.
Og den pinlighed synes jeg da godt at vi kan være bekendt at udstille, vi kan godt en gang imellem indrømme, at vi ikke gør tingene godt nok, og at der er noget, vi overser.
Selv om det ikke er de store penge, vi taler om, kan vi ikke hele tiden bruge det som undskyldning, for det her handler måske også om, at man gør så meget andet, men så mister fokus på noget af det, som virkelig betyder noget i folks hverdag.
Det rammer jo alle uanset social status, så vi burde faktisk være sammen om det.
Jeg er meget enig med Venstres ordfører i, at den her sag egner sig bedst til, at vi går sammen i udvalget og skriver en beretning om, hvordan det så er, vi kommer videre, og at vi lige får undersøgt det med økonomien.
For er der plads nok i de kommunale budgetter til, at vi kan gøre nogle ting lige nu, eller er det noget, der skal gøres på et andet tidspunkt? Lidt i forhold til det sidste kan jeg ikke lade være med at sige, at når vi taler om inkontinens, kunne vi måske også godt tale om alle de andre voksne blebrugere, blebærere, i Danmark.
Jeg synes, det er utrolig pinligt, at man i mange kommuner nu ser sig nødsaget til at udskifte toiletbesøg og hjælp til ældre, der ikke selv kan klare toiletbesøg, med at give dem en ekstra ble på.
Vi har sågar set, at patienter, som er indlagt på danske sygehuse, ikke kan ledsages til et toilet, og så får de ble på.
Det vil jeg faktisk også kalde ufrivillig vandladning, men det er ikke noget, kirurgen kan operere for.
Det er noget, vi kan gøre noget ved i kraft af den måde, vi skattefinansierer vores velfærd på.
Så vi har mere end én slags ufrivillig vandladning, som vi skal have gjort folk raske for.
Men lad os tage snakken og få beretningen, og så må vi ordne storpolitikken i andre sager.
Det her er altså en vigtig sag for nogle, og jeg synes, det uværdigt, at mennesker, der kan være renlige, bliver blebrugere, uanset om det er af den ene eller den anden årsag.
Birgitte Josefsen (V), 2011-05-19:
Vi ved, at inkontinens – det, at man ikke kan holde på vandet – er et stort problem for ca. 400.000 danskere.
Det er et stort problem for den, der rammes, og det er en situation, der gør, at den inkontinente ofte føler sig usoigneret, har sociale, fysiske og psykiske gener, og derfor må det være særdeles ubehageligt ikke at kunne kontrollere sin vandladning og at have lidelsen.
Derfor er der selvfølgelig stort behov for at kunne hjælpe dem, der rammes, af med deres gener, og derfor er det også et område, som i høj grad bør have bevågenhed i forhold til hele forebyggelsesindsatsen.
Vi skal eksempelvis sikre, at den unge pige, der lige har født, får god rådgivning og vejledning om, hvor vigtigt det er et udføre bækkenbundsøvelser efter en fødsel.
Det er nok ikke lige det, den nybagte mor har som førsteprioritet, når hun står med sit nyfødte barn, men det er altså her afgørende, at der gives den rette rådgivning og vejledning, for netop her lægges kimen til at udvikle inkontinens for en stor procentdel af de 400.000.
På baggrund af den rapport, Sundhedsstyrelsen har udarbejdet i 2009, og som ministeren omtalte i sin tale, er der sat en række initiativer i gang på området, og det er derfor Venstres klare forventning, at der ude i almen praksis rådgives og vejledes og iværksættes behandling, såfremt der er behov herfor.
Det er ligeledes vores forventning, at den praktiserende læge sikrer henvisning til en specialist for nærmere undersøgelse, når den praktiserende læge hverken kan færdiggøre undersøgelse eller iværksætte den fornødne behandling på det pågældende område.
Når en person med inkontinens er færdigundersøgt og færdigbehandlet, og det eventuelt viser sig, at lidelsen er varig, har vi også en klar forventning om, at alle 98 kommuner har sygeplejersker eller andet sundhedsfagligt personale til rådighed, der kan understøtte de behov, som den, der lider af inkontinens, må have efterfølgende; det kan være i forhold til at fremskaffe hjælpemidler, det kan være i forhold til fortsat at have den fornødne rådgivning og vejledning til sin rådighed, men også at der tilbydes både træning og motion, som kan minimere det pågældende problem.
Der er ingen tvivl om, at der er både menneskelige og samfundsøkonomiske gevinster ved at sikre det gode forløb for den inkontinente, og ikke mindst er det meget afgørende og vigtigt, at man har forebyggelsen i sigte og har den med i sin plan ude i kommunerne.
Vi har noteret os, at der er sat en række initiativer i gang, og at der er en positiv udvikling på området, og derfor vil vi foreslå, at vi tager en drøftelse af det her beslutningsforslag i udvalget med henblik på at nå frem til en enighed om en beretning, så vi sikrer, at der fortsat er fokus på området.
Per Clausen (EL), 2011-05-19:
Jeg skal også takke for, at vi har fået det her beslutningsforslag.
Jeg vil sige, at vi i Enhedslisten er positive over for indholdet i beslutningsforslaget.
Jeg synes måske, at der en enkelt ting i det, som er sagt i debatten af ministeren og de øvrige ordførere, som er lidt uklart for mig, for beslutningsforslaget går ud på, at man skal sikre, at børn, der er visiteret til at få en insulinpumpe, ikke skal vente.
Jeg gad i grunden godt se den udredning, der måtte nå frem til det resultat, at når et barn var visiteret til at få insulinpumpe, skulle barnet vente.
Altså, jeg mener sådan set, at man snakker lidt udenom, når man i forhold til det her beslutningsforslag anfører, at der er behov for en lang række undersøgelser, og at der er ting, der er uklare.
Jeg er helt med på, at der kan være diskussion om, hvorvidt en insulinpumpe er det rigtige i forhold til det konkrete barn, og hvad der skal bruges i den konkrete situation, og det tror jeg også ligger langt uden for mit kompetenceniveau og formentlig også Folketingets at tage stilling til.
Så jeg er helt med på, at der kan være grund til at afvente et udredningsarbejde osv.
Men hvis man vil argumentere for, at det er en god idé – eller at det kan være fornuftigt eller ræsonnabelt – at der, efter at et barn er visiteret til at få en insulinpumpe, er en ventetid, så kan jeg ikke forstå det.
Der kan være økonomiske grunde til det, der kan være ressourcemæssige grunde til, at det ikke kan være anderledes, men jeg tror ikke, at det bliver muligt at præsentere en udredning, der når frem til, at det sådan ud fra en lægefaglig eller anden begrundelse er fornuftigt.
Så derfor vil Enhedslisten sådan set ikke have noget imod at støtte beslutningsforslaget, som det foreligger, for det er jo beslutningsforslagets tekst, vi forholder os til, og ikke de udmærkede betragtninger, der er i bemærkningerne.
Men hvis vi kan lande det her på den måde, at vi i udvalget kan have en fornuftig snak om det og så måske lave en beretning, der på nogle områder er en lille smule mere præcis, end ministeren lagde op til, så ville det være helt tilfredsstillende for os.
Karen J. Klint (S), 2011-05-19:
Det er sådan set for at rette en misforståelse, for jeg forsøgte i hvert fald at understrege i min ordførertale, at børn faktisk ikke skal vente, når de er visiteret til et hjælpemiddel eller til et værktøj i forbindelse med sygdom – så skal de helst have det udleveret med det samme.
For det her findes jo, og der burde jo ligge nok på lager.
Så jeg synes faktisk ikke, at vi skal lovgive om, at børn skal vente enten 3 eller 6 måneder – de skal da have det med det samme.
Og så må vi finde ud af at få det skattefinansieret.
Lone Dybkjær (RV), 2011-05-19:
Da jeg har siddet i Europaudvalgsmøde, vil jeg ikke tage et langt indlæg, alene af den grund at jeg desværre ikke har været i stand til at høre alle de ting, der er blevet sagt, på forhånd.
Og der er jo ikke nogen grund til at gentage det hele.
I lyset af det, jeg hørte i den sidste ordførertale, synes jeg, at der er rigtig meget, der er i gang.
Derfor kunne det måske være fornuftigt at benytte det her forslag til, at vi samlede op på tingene i form af en beretning.
Det Radikale Venstre har en overordnet, grundlæggende holdning til forslaget, men vi synes, at det kunne være nyttigt at samle det op i en beretning, så vi ikke kom og skulle stemme direkte om det på nuværende tidspunkt, for det føler vi trods alt at der er for lidt tid til at få gennemarbejdet det til.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2011-05-19:
Det her forslag omhandler jo screening og behandling af flygtningefamilier, og det skal ske 6 måneder efter deres ankomst.
Jeg vil sige, at jeg nok er lidt mere positiv over for det her forslag fra Enhedslisten.
Vi ved jo, at flygtningefamilier, asylansøgere ofte har ting med i bagagen, som er traumatiserende, og som gør, at de havner i en højrisikogruppe, hvad angår kriminalitetsrisiko.
Jeg synes, vi godt kunne trænge til mere systematik på det her område.
Vi har allerede, når det gælder børn og unge, jo erklæret os enige i, at det faktisk er nødvendigt med en systematisk indsats, hvor man undersøger børn og unges kriminalitet meget grundigt med hensyn til misbrug, med hensyn til psykiske lidelser osv., og jeg tror også, at det vil være fornuftigt med en mere systematisk tilgang på lige præcis det her område.
Derfor har vi faktisk også i vores 2020-plan et forslag med, som godt nok angår asylansøgere, og som angår torturofre, hvor vi foreslår, at der skal være en systematisk screening og selvfølgelig efterfølgende behandling.
Derfor synes jeg, at jeg vil erklære mig åben i forhold til at diskutere med Enhedslisten, hvordan vi kan indrette sådan en model, og så vil jeg sige, at vi jo heller ikke er begejstret for den finansiering, Enhedslisten kommer med her, men vi har et forslag, som er finansieret, i vores 2020-plan, og måske kan vi gå i dialog om, hvordan den ordning så skal være indrettet, for vi mener faktisk, at det er ret vigtigt at sætte ind mod det her.
Så synes jeg også, at det kunne være fornuftigt at snakke om en evaluering, såfremt det her kunne blive sat i gang.
Vi bliver nødt til at måle succesen af en sådan ordning, fordi det er vigtigt at undersøge, om de udvalgte familier dels får en forbedret livskvalitet og dels forhåbentlig også får en mindre kriminalitetsrisiko, så såfremt man sætter en sådan ordning i gang, er det i hvert fald vigtigt med lige præcis den del, så man kan se, om det er noget, der skal rulles ud over det ganske land.
Men jeg synes, det er et meget spændende forslag, og jeg synes også, det er et meget vigtigt forslag.
Ligesom fru Karen Klint håber jeg, at vi kan lave en form for beretning over, hvordan vi så kan lave en model, som vi forhåbentlig så vil kunne gennemføre efter et valg, hvis vi nu vinder, for jeg kan næsten fornemme, at der ikke er flertal for det her blandt regeringspartierne.
Der er jo nævnt mange gode ting her i dag fra talerstolen, mange gode projekter osv., og det synes jeg bestemt også man skal fortsætte med.
Jeg ser ikke det her som værende i modstrid med nogle af de projekter, nok snarere som et supplement, som kan kvalificere det andet arbejde.
Så det ene udelukker jo ikke det andet.
Liselott Blixt (DF), 2011-05-19:
Det skønnes, at 25-30 pct. af de flygtninge, der kommer til Danmark, er traumatiserede som følge af at have oplevet voldsomme begivenheder i deres hjemland og under flugten, herunder krig, etnisk udrensning, koncentrationslejrophold, fængsling og tortur.
Disse mennesker har det utrolig svært og er svære at behandle.
Derfor har der også været en del projekter, som skulle finde den rigtige måde at behandle disse familier på.
Allerede i dag er der en masse projekter i gang, og der er også meget, der har været afprøvet.
Her vil jeg da også rose mange af de kommuner, som faktisk har afprøvet mange ting.
Jeg er fuldt ud klar over problemet med familier, som er traumatiserede.
Vi har selv flere af de familier i vores kommune, og vi har afprøvet en del netop for at se, hvordan vi kan hjælpe den enkelte familie.
Vi har netop sat en masse projekter i gang for at hjælpe børnene i familien, så vi kan få brudt den negative sociale arv.
Lige p.t. ser det ud til at fungere, så lillebrødrene ikke begår de samme ting som storebrødrene.
Noget af det mest positive, som vi ser, og som de har gavn af mange steder, er rollemodeller – både ungerollemodeller og forældrerollemodeller, som selv har en anden kulturbaggrund og derfor kan forklare mange af disse familier, hvordan man klarer sig bedst i det danske samfund.
Problemet med disse mennesker er netop, at de på grund af deres traumer har svært ved at tillære sig det danske sprog og har svært ved at læse og forstå.
Det indbefatter mange ting såsom, hvorfor man holder forældremøde, hvordan man skifter læge, hvad en forening er osv.
Af nogle af de andre projekter, der har været gennemført, kan nævnes Center for Udsatte Flygtninge, der gennemførte et 2-årigt udviklingsprojekt i samarbejde med tre kommuner: Favrskov, Odsherred og Køge.
Formålet var at udvikle og afprøve modeller for helhedsorienterede rehabiliteringsforløb med et beskæftigelsesrettet sigte.
Tanken var, at kommunernes eksisterende praksis skulle kvalificeres og styrkes, så man bedre kunne løse de ofte meget komplekse sager og derved hjælpe den enkelte traumatiserede flygtning.
Sprogcentrene har også kørt projekter i Vejle, Svendborg, København, Roskilde, Herning, Viborg, Holstebro og Aarhus.
Indsatserne omfatter bl.a. afdækning af ressourcer, kompetencer og faseopdelt brobygningsforløb mellem sprog/rehabiliteringstilbud og arbejdsmarked, tilpasset danskundervisning, mentorordninger og udvikling af informationsmateriale til virksomheder.
Der er også gennemført projekter med særlig fokus på den samlede familie.
Projektet skulle opsamle viden og erfaring med omkring 30-40 forløb, og deltagerantallet var mellem 350 og 600 personer.
Så jeg mener, der har været mange projekter.
Det her er bare en lille del af dem.
Jeg synes, at man kunne få større gavn af at samle den viden, der er opsamlet under de her projekter, og derved få den omsat i stedet for at sætte endnu flere projekter i gang.
Dansk Folkeparti kan ikke støtte forslaget.
Karsten Lauritzen (V), 2011-05-19:
Jeg vil indledningsvis gøre det fuldstændig krystalklart, at vi i Venstre selvfølgelig ser med stor alvor på torturofre, og at det derfor er vigtigt, at der er mulighed for behandling af traumatiserede flygtninge og torturofre.
Det er netop også derfor, at vi allerede i 2001 skærpede indsatsen, sådan at behandlingen af traumatiserede flygtninge blev gjort mere tilgængelig, som ministeren også har redegjort for her fra talerstolen for et kort øjeblik siden, og siden har man jo løbende udviklet og forbedret mulighederne for traumebehandling.
Vi har derfor allerede en lang række åbne tilbud om behandling af traumatiserede flygtninge, når en læge altså har vurderet, at der foreligger traumer hos den pågældende flygtning.
Det er også sådan, at man har igangsat en ordning i samarbejde med Røde Kors i forhold til screening af alle nytilkomne asylansøgere.
Det vil sige, at før folk bliver anerkendt som flygtninge, foregår der en screeningsproces.
Man sætter gang i de relevante ting for at forhindre, at traumerne udvikler sig yderligere, og for at sikre en effektiv integration, når det muligt.
Vi ser derfor ikke det behov for den foreslåede ordning, som forslagsstillerne gør, og vi kan heller ikke se, at der på nogen måde skulle foreligge oplysninger, som med al rimelighed kan sandsynliggøre, at ordningen vil have den effekt, som forslagsstillerne ønsker.
Vi er opmærksomme på, at traumatiserede flygtninge har svært ved at integrere sig, men vi mener ikke, at løsningen er den, som forslagsstillerne her kommer med.
Jeg bemærker her, at forslagsstillerne altså ønsker, at indsatsen skal målrettes på baggrund af en formodning om tortur, uden at det dog er konkretiseret, hvad den her formodning skal gå på.
Jeg kan også godt frygte, at det, beslutningsforslaget er udtryk for, er sådan meget en offerindfaldsvinkel, nemlig at alle flygtninge er ofre, og at vi skal putte dem i et behandlingssystem for at få dem integreret og helbredt for deres traumer.
Det er ikke nødvendigvis at blive behandlet som ofre.
Så på den baggrund må jeg sige, at vi i Venstre ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Man anviser to finansieringskilder, hvoraf den ene tilbageruller skattelettelserne til de rigeste, hvis jeg husker forslaget korrekt.
Vi er heller ikke enige i den anden finansieringskilde, nemlig at det stille og roligt over tid finansierer sig selv.
Det er ikke en finansieringskilde, som vi i det her tilfælde synes er legitim at bruge, og derfor skal jeg på Venstres folketingsgruppes vegne sige, at vi ikke kan støtte beslutningsforslaget
Per Clausen (EL), 2011-05-19:
Jeg skal beklage, hvis jeg kom til at udtrykke mig på en så generaliserende måde, at det rammer alle ordførere.
I virkeligheden var det ministeren, jeg refererede til, som jo havde gang i de udredninger, der skulle gennemføres, før man kunne tage stilling til det her, og det mener jeg er unødvendigt.
Jeg er enig med den socialdemokratiske ordfører.
Og jeg er også enig med den socialdemokratiske ordfører i, at det næppe kan være nødvendigt at vedtage et beslutningsforslag for at opnå det, vi gerne vil opnå her.
Jeg er sikker på, at det kan klares i forbindelse med udvalgsarbejdet, enten ved at vi laver en beretning, eller ved at vi kalder sundhedsministeren i et samråd.
Så svarer han sikkert fornuftigt på det, og så er vi kommet så langt, at vi kan gå glade hjem også den dag, og så er der 2 dage, vi har opnået at gå herfra med en lille smule glæde i sindet.
Og det er jo meget godt klaret med den nuværende regering.
Kamal Qureshi (SF), 2011-05-19:
Nu spurgte jeg sådan set fru Marlene Harpsøe om, hvad man vil gøre med den langt overvejende del af dem, der begår de her hadforbrydelser, som jo er danske statsborgere, og som man ikke kan smide ud.
Altså, Dansk Folkepartis universalmiddel til at løse problemet er jo at smide folk ud.
Det kan godt være, at det kunne være interessant at eksperimentere med den idé, men hvor er det så, man skal smide de folk hen, som er danske statsborgere, og som begår de her forbrydelser?
Hvad gør vi ved dem?
Det er korrekt, at der skal være plads til folk i det danske samfund – derom er Dansk Folkeparti og jeg og SF fuldstændig enige – men jeg synes, det er underligt at høre, for pointen er bare, at det ikke lige er det, som Dansk Folkeparti sædvanligvis plejer at mene.
Men det er fint nok.
Der er ikke nogen grund til at være uenig de steder, hvor vi ikke er uenige.
Men det, jeg godt vil høre, er: Hvis vi nu tog det her med it-systemet ud og siger, at nu efter regeringen og Dansk Folkeparti i 10 år har siddet med magten, bliver der så indført et it-system, som kan lave den her registrering i 2012, det vil sige ca. 11 år efter, at Dansk Folkeparti og regeringen fik magten – hvis vi nu piller det ud, kan Dansk Folkeparti så støtte alt det andet, der ligger i forslaget?
Marlene Harpsøe (DF), 2011-05-19:
Hr. Kamal Qureshi spørger om, hvad man i Dansk Folkeparti vil gøre i forhold til de personer, som er danske statsborgere, og som begår hadforbrydelser.
Nu er det jo sådan, at vi har et retssystem i Danmark, der gør, at hvis man f.eks. begår et voldeligt overfald som led i hadkriminalitet, bliver man forhåbentlig smidt i fængsel – altså, det er der, hvor vi vil smide dem hen.
Som hr. Kamal Qureshi så rigtigt siger, kan man jo ikke smide danske statsborgere til udlandet, det kan man ikke.
Man kan jo ikke udvise danske statsborgere – jo, til Danmark.
Martin Henriksen (DF), 2011-05-19:
Baggrunden for, at vi fra Dansk Folkepartis side har rejst den her forespørgselsdebat, er, at vi ønsker at diskutere det stigende pres fra visse muslimske miljøer på religionsfriheden i Danmark især over for jøder, kristne og ikketroende, og det gælder sådan set både danskere og indvandrere.
Vi har før, nemlig i 2009, rejst en forespørgselsdebat om den stigende antisemitisme i visse muslimske miljøer, og den endte ud med, at Folketinget fordømte det og pålagde regeringen at udarbejde en handlingsplan, hvor der kom nogle flere punkter til, bl.a. om bekæmpelse af antisemitisme og intolerance, at jødernes historie skal formidles også til nye medborgere, så man sikrer, at de også har viden om, at det er en bestemt historie, der ligger bag, og at antisemitisme er noget, der skal bekæmpes.
Her ønsker vi at udvide debatten, så den også handler om de kristne og ikketroende, ateister og konvertitter, som i bestemte områder oplever at blive udsat for f.eks. chikane.
Vi håber, at vi kan få en god debat ud af det.
Marlene Harpsøe (DF), 2011-05-19:
Det er jeg da glad for at hr. Kamal Qureshi nu indrømmer, for hr. Kamal Qureshi sagde jo faktisk tidligere, at det var regeringen og Dansk Folkeparti, som samlet ikke havde gjort nok, og at vi jo havde haft magten i så og så mange år.
Vi har netop sikret, at der er en meget konsekvent indsats, også over for hadforbrydelser, og at der også bliver det fremover.
Som jeg også har sagt under debatten i dag, vil Dansk Folkeparti, når den her registreringsordning har kørt i et par år, tage initiativ til, at vi får sikret, at der bliver lavet en handlingsplan på området, altså når vi ved noget mere om de her hadforbrydelser, for det er det næste skridt.
Så i Dansk Folkeparti har vi gjort en stor indsats, og vi er slet ikke færdige.
Kamal Qureshi (SF), 2011-05-19:
Jeg vil sige, at man skulle have hørt meget dårligt efter, hvis man tolker det, at jeg siger, at regeringspartierne og Dansk Folkeparti har haft magten de sidste 10 år og ikke har gjort nok, som et udtryk for, at jeg så siger, at alle Folketingets partier ikke har taget det her alvorligt nok.
Det er jo ikke alle Folketings partier, der har siddet i regeringen, trods alt.
Så det er absolut ikke min hensigt at sige, at alle Folketingets partier ikke tager det her alvorligt nok.
Marlene Harpsøe (DF), 2011-05-19:
Det er åbenbart kun Socialistisk Folkeparti herinde, som tager hadforbrydelser alvorligt.
Det er jo det, man hører fra ordførerens side, og jeg må indrømme, at jeg synes, det er en smule pinligt, hvis ikke meget pinligt, nu, hvor vi bl.a. i Dansk Folkeparti har gjort en enormt stor indsats på det her område, bl.a. for netop at sikre, at hadforbrydelserne bliver registreret i politiets it-system.
Er hr. Kamal Qureshi ikke enig i, at nu, hvor Socialistisk Folkeparti netop sidder i den forligskreds bag politiet, som altså også sikrer det her nye it-system, og at anmeldelserne bliver registreret, kunne man selvfølgelig også der have gjort en indsats?
Men jeg har ikke hørt et ord til de møder; jeg har ikke hørt et ord om, at Socialistisk Folkeparti tager det her alvorligt i forbindelse med de møder, der har været i politiforligskredsen.
Det er da pinligt.