Finn Sørensen (EL), 2013-02-21:
Tak for en god debat, indtil nu i hvert fald.
Det er jo godt, at vi har kunnet afvikle den her debat i en noget mere fremkommelig tone end sidst, vi var samlet for at drøfte grønlandske forhold.
Jeg tror også, det er meget gavnligt for vores forhold til Grønland og Færøerne og for hele rigsfællesskabet, for jeg tror, at der er store dele af befolkningen i de egne af rigsfællesskabet, der er lidt trætte af den måde, vi indtil nu har diskuteret det her spørgsmål på, i hvert fald i de seneste måneder.
Sådan lidt ydmyghed er nok også meget godt at huske på her i det danske Folketing.
For sagen er jo, at Danmark intet var, absolut intet, i arktiske sammenhænge, hvis vi ikke i sin tid havde koloniseret Grønland.
Så lad os nu glæde os over, at vi i 2009 kom så langt, at vi fik en selvstyrelov, som giver Grønland mulighed for selvstændighed i det tempo, som de nu mener det skal foregå i.
Ja, vi er da efter noget besvær landet på at bekræfte noget, som vi havde i forvejen, nemlig en enighed om at respektere selvstyreaftalen, og det er glædeligt, at alle partier i Folketinget er enige om det, selv om det ikke blev enstemmigt vedtaget i sin tid, da vi vedtog den.
Det er trods alt, synes jeg, et fremskridt på baggrund af de udmeldinger, som især Venstres formand var ude med, hvor han krævede en timeout i behandlingen af udlændingeloven.
Derfor er jeg meget glad for, at Venstres ordfører i dag undlod at gentage sin partiformands krav om en timeout.
Jeg må da opfatte det på den måde, at Venstre ikke længere har sådan et krav, og så håber jeg jo ikke, at vi i morgen skal læse i aviserne, at Venstres formand har et andet synspunkt.
Jeg vil også gerne kvittere for Venstres konstruktive forslag om, at vi afholder en årlig forespørgselsdebat om, hvordan vi har det med hinanden i rigsfællesskabet.
Det burde vi nok have fundet på for længe siden, for det vil jo være at vise de to andre dele af rigsfællesskabet respekt med en sådan årlig debat.
Så måske kunne vi udvikle det til, at det bliver en årlig redegørelse, hvor baggrunden for debatten er en grundig rapport fra regeringen.
Under alle omstændigheder vil jeg sige tak til Venstre for at være kommet med det forslag, som jo også ser ud til at nyde fremme her i salen i dag.
Så har vi haft en lidt pudsig debat om uran, for jeg kan stadig væk ikke finde ud af, hvad Socialdemokraterne og regeringen egentlig mener, og hvor de er på vej hen.
Den 26. januar mente den socialdemokratiske og den radikale ordfører pludselig uden nogen anledning, i hvert fald så vidt jeg kunne se, at det var meget nødvendigt at melde ud, at hvis Grønland valgte at ophæve nultolerancen og begyndte at eksportere uran, så var der ikke nogen problemer i det, så længe de internationale konventioner om det spørgsmål blev overholdt.
Nu var jeg tilfældigvis i Grønland på det tidspunkt, og jeg tror, at jeg opfattede det helt rigtigt, nemlig at de to partiers udmelding vakte stor undren i den grønlandske befolkning af den simple grund, at det grønlandske Landsting jo ikke havde taget skridt til at ændre den gældende politik.
Som jeg hørte udmeldingerne, så gjorde man, dvs. den socialdemokratiske ordfører og den radikale ordfører, den 26. januar 2013 op med mange års dansk politik i forhold til udvinding og eksport af uran, især eksport af uran; man gjorde op med mange års modstand mod atomkraft og atomvåben, for det er jo det, uran bliver brugt til.
Vi har i mange år været enige om, at udvinding af uran er ekstremt farligt for mennesker og miljø, og at atomkraftværker er nøjagtig lige så farlige, hvilket befolkningerne omkring Tjernobyl og Fukushima jo kan tale med om.
Og her er det ikke særlig beroligende, at den socialdemokratiske ordfører henviser til, at man jo ikke vil gøre op med nultolerancepolitikken her i Danmark.
Det er jo ret uinteressant, i betragtning af at vi ikke har noget uran i den danske undergrund, men kun helt uskyldsrent og aldeles miljøvenligt kridt og ler.
Bortset fra det synes jeg, det er positivt, at den grønlandske og den danske regering har taget skridt til et tættere samarbejde mellem Danmark og Grønland om de mange spørgsmål, der er af fælles interesse, også i forhold til investeringer i råstoffer.
Der er ingen tvivl om – det må der ikke herske – at det er Grønlands kompetence at afgøre, hvem der skal gives tilladelse til med hensyn til efterforskning og udvinding af råstoffer.
Men alle, også den grønlandske regering, erkender, at for visse af disse råstoffers vedkommende – og der er jeg nok enig i at det især er uran, vi taler om – er der tale om udenrigsog sikkerhedspolitiske spørgsmål, og derfor skal disse spørgsmål selvfølgelig tackles i fællesskab.
Herudover ser jeg da frem til, at vi kan afvikle resten af den debat, der er opstået på baggrund af storskalaloven, i god ro og orden.
Og som før sagt: Her har Enhedslisten jo indtil videre kun et problem, og det er at sikre, at der ikke sker en begrænsning af de grønlandske fagforeningers forhandlingsret, og at internationale konventioner om arbejder- og menneskerettigheder vil blive overholdt.
Tak for ordet.