Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-01-28:
Det bliver jo lidt en repetition; det er en ny vinkel på det samme spørgsmål.
Nu ved jeg ikke helt præcis, hvad der hentydes til med det citat, der er trukket frem, for hvad jeg har sagt til citat, er jo, kan man sige, alene spørgsmålet om, hvorvidt det er nu, vi skal skrue yderligere op for de kommunale investeringer.
Det er ikke det samme, som at det ikke kan blive tid for det.
Hvis det bliver tid for det, er det jo i øvrigt så et åbent spørgsmål, hvordan man bedst gør det, for det er jo ikke en hvilken som helst form for offentlig investering, som er den mest velegnede som konjunkturværktøj.
Derfor synes jeg også, det kan blive for firkantet, hvis man siger, at vi så bare øger de kommunale anlægsbudgetter, for hvis det f.eks. sætter sig i, at det er større projekter, der så prioriteres, projekter, som har en lang indfasning, så har det jo ikke den samme beskæftigelsesmæssige effekt, som hvis det er nogle mere kortsigtede, målrettede øvelser i forhold til renoveringsopgaver, som ikke kræver lokalplaner, projektering og andet.
Så der er jo også nuancer bag det her spørgsmål.
Men altså helt grundlæggende må jeg jo sige, at regeringen meget klart har meldt ud, at vi dag for dag vurderer den her situation.
Vi har planlagt møder med de regionale beskæftigelsesråd, arbejdsgiversiden og arbejdstagersiden, for at få et tættere indtryk af, hvad det er for nogle knapper, der klogest drejes på for at styre os bedst muligt igennem den her situation, hvor man er nødt til at have øje for, at denne krise ikke kun udfordrer den danske bygge- og anlægssektor - det er til at få øje på, at den er ramt først - men jo ikke mindst også udfordrer hele eksporterhvervet.
Derfor løser vi ikke krisen alene ved fremrykning af offentlige investeringer, og hvis vi doserer dem forkert timingsmæssigt, risikerer vi i virkeligheden, at det, der ser ud, som om vi løser ét problem, i virkeligheden forværrer et andet, nemlig hele den danske eksportsektors konkurrencemuligheder i et internationalt marked, der i øjeblikket har pil nedad.
Så konklusionen er: Vi har øje for det her, vi overvåger det dag for dag, vi har handlet ad flere omgange - som jeg godt kan repetere - og vi har også modet og viljen og betalingsevnen til at handle fremadrettet.
Jeg tror da, at Stoltenberg, Merkel, Obama og Gordon Brown gør, hvad de synes er rigtigt i deres respektive lande, givet de forudsætninger, der er i deres lande, som er forskellige.
Og til det med at være ydmyg hører jo så også det at være ærlig, så vi giver jo den danske befolkning et uærligt billede, hvis ikke vi også tager højde for de forskelle, der er i de lande.
Det er rigtigt, at der f.eks. er lavet flere krisepakker i UK end i Danmark, men det skyldes jo altså også, at situationen er langt mere alvorlig i UK end i Danmark, bare for at nævne et eksempel, og så kan det jo ikke blive et succesparameter at lave kreditpakker, og at fordi man laver tre kreditpakker i England og vi foreløbig kun har lavet to i Danmark, må vi hellere skynde os at lave en tredje.
Det burde snarere være et udtryk for, at vi skulle glæde os over, at vi i svære tider sådan set har et mindre ringe udgangspunkt, et gunstigere udgangspunkt.
Jeg betragter bestemt spørgsmålet om fremrykningen af offentlige investeringer som et højaktuelt spørgsmål og ikke som nogen hypotese, ikke som noget, vi aldrig skal ind i, men jeg forbeholder mig altså retten til at handle på det tidspunkt, hvor det har den størst mulige effekt.
Det kunne man bruge en hel forespørgselsdebat på at folde ud.
Men jeg vil bare gerne betrygge spørgerne med, at vi kerer os om det her, og at vi betragter en fremrykning af offentlige investeringer som et muligt værktøj - det indgår som et tema også i de aktuelle infrastrukturinvesteringer.
Og mon ikke man også vil se et konkret resultat folde sig ud allerede der i løbet af et døgns tid.