runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Vivi Kier (KF), 2009-01-29:
Allerførst må jeg lige korrigere, hvis jeg ikke har sagt det tydeligt nok: Jeg sagde ikke noget om, at jeg gerne ville stemme for forslaget til vedtagelse.
Det, jeg sagde - og som jeg hørte ordføreren udtrykke ønske om - var, at jeg også gerne ville have et notat om, hvordan selvmordsraten for ældre har set ud i de sidste 10 år.
Jeg vil også meget gerne understøtte, at vi får lavet en undersøgelse, forskning, af, hvad det er, der gør, at de ældre begår selvmord: Er det, fordi de lige bliver alene, når en ægtefælle dør?
Eller er der nogle andre grunde til, at man kommer ud i det her?
Ensomhed er jo en oplagt grund, men vi ved ikke, om det er den.
Jeg siger så, at jeg samtidig gerne vil have et notat, som viser de sidste 10 års udvikling inden for den her aldersgruppe.
Dennis Flydtkjær (DF), 2009-01-29:
Tak for svaret.
Jeg kan kun sige, at jeg er enig i, at vi selvfølgelig skal prøve på at få de boliger gjort bedre.
Men ellers kunne jeg godt tænke mig at spørge om noget andet.
Der var jo egentlig mange gode intentioner i ordførertalen, om, at det ene og det andet skulle gøres bedre, og at kommunerne skulle have flere penge.
Men så kunne jeg godt tænke mig at spørge: Hvordan ville man finde de penge?
Skal vi så bare have skattestigninger?
Eller hvordan skal vi finde de penge?
Hvor skal der skæres ned?
Vi har jo ikke uanede midler, for hvis vi havde det - det er vi jo alle sammen enige om - kunne vi jo hurtigt løse alle problemerne.
Men vi har jo kun én pose penge at bruge af.
Så jeg kunne godt tænke mig at vide: Hvordan ville ordføreren prioritere det?
Hvis man ville bruge pengene på det, som jeg synes lyder som nogle gode tanker, hvor skulle vi så finde pengene henne, hvis det var?
Altså, er det skattestigninger, vi skal ud i, eller hvordan?
Lise von Seelen (S), 2009-01-29:
Ja, det viser jo, hvor forsigtig man skal være med at glæde sig i den her sal, for jeg har jo totalt misforstået ordførerens pointe i hendes ordførertale.
For der er jo meget, meget langt fra at ønske sig et notat fra ministeren til faktisk at have et oprigtigt ønske om, at man nu vil trække i arbejdstøjet og få set på det her, sådan at vi kan lave den forandring.
Ordføreren fik ikke lejlighed til at svare på, om ordføreren vil være med til at afmontere den bureaukratiske jungle på frit valg-ordningen, sådan at vi kan få skabt muligheden for et optimalt frit valg for borgerne.
Men vi skal have det her forenklet, for der går så mange penge til at fodre den her papirtiger, og de penge tages ét sted fra, og det er fra omsorgen til de ældre eller fra aktiviteter til de ældre.
Det har de pinedød ikke fortjent.
Vivi Kier (KF), 2009-01-29:
Et eller andet sted er jeg nødt til at smile lidt, for jeg må sige, at i de små 2 timer, vi har stået her i salen og debatteret det her emne, har fru Astrid Krag brugt rigtig, rigtig mange penge.
Løsningen på alting for Socialistisk Folkeparti er åbenbart, at vi er nødt til at give nogle flere penge, vi skal sende nogle flere penge, vi skal gøre nogle flere ting.
Vi skal som folketingspolitikere jo selvfølgelig lytte til de signaler, der sendes, men jeg er altså nødt til at sige, at når man indgår en aftale, også en økonomisk aftale, så forventer man jo, at begge parter holder den.
Er der så nogle ting, der ikke holder, og som man gerne vil have lavet om, så er det jo det, man gør, når man aftaler økonomi med hinanden hvert år.
Det letteste i den her verden er at sætte sig tilbage og sige: Det er simpelt hen så frygteligt og synd, og vi skal bare sende nogle flere penge til kommunerne, til busserne, til alle steder.
Jeg mener altså, at hvis det hele ikke skal gå rabundus i det her land, er man altså også nødt til at overholde de aftaler, man indgår med hinanden.
Derfor er jeg rigtig, rigtig lykkelig for, at det ikke er Socialistisk Folkeparti, der sidder på finansministerposten.
Astrid Krag (SF), 2009-01-29:
Til det kan man jo bare sige, at regionerne har meddelt regeringen, at der mangler penge, såfremt busdriften skal kunne opretholdes.
Så der mener jeg ikke, at regeringen kan undsige sig sit ansvar.
Vi kan også se, at man f.eks. i Fredericia Kommune er blevet nødt til at overtage driften af to buslinjer.
Regionerne har valgt at nedlægge dem, for det var ikke rentabelt nok, og så må man i kommunalbestyrelsen gå ind og overtage driften af dem.
Det er ikke noget, der hjælper på den kommunale økonomi, og jeg mener faktisk, at regeringen og regeringspartierne sidder med et ansvar der.
Derfor er mit spørgsmål også: Når nu ordføreren er enig med mig i, at det betyder noget for ældres livskvalitet, og at det betyder noget for muligheden for et aktivt og sundt liv, at der er busser, hvad vil ordføreren så være med til at gøre?
Er det ikke noget, er det at give regionerne de penge, der skal til, for at vi kan have et ordentligt busnet til glæde for de ældre borgere, eller kunne det være at kigge på en idé, som er kommet fra Ældre Sagen, der går ud på, at vi giver tilskud til forskellige former for alternativ kollektiv trafik som telebusser, flekstrafik eller noget helt tredje?
Vil ordføreren være med til at gøre ingenting, give en nødpakke til de nødlidende busser eller måske være med til at kigge på den vifte af forslag, der er kommet fra Ældre Sagen?
Vivi Kier (KF), 2009-01-29:
Jeg helt enig i, at det betyder noget, at man har adgang til kollektiv transport.
Alle mennesker har da ikke en bil, og alle ældre er heller ikke i stand til at cykle.
Selvfølgelig betyder det noget.
Men så vender vi igen tilbage til: Hvor meget skal vi detailstyre herindefra?
Igen vil jeg sige, at der sidder nogle, som er ansvarlige for busdriften - man laver nogle aftaler.
Jeg synes, at vi indimellem skal passe lidt på.
Jeg hørte godt fru Astrid Krags indlæg, og et eller andet sted sad jeg og tænkte: Gad vide, om kommunalbestyrelserne overhovedet må planlægge og gøre noget.
Jeg lytter, og jeg hører også, hvad der sker.
Man indgår i forhandlinger med Kommunernes Landsforening, med regionerne, og hvem der ellerssidder med ansvaret.
Jo, det betyder noget, men nu skal vi altså lade de mennesker, der har de valgte ansvarsområder, påtage sig det ansvar.
Astrid Krag (SF), 2009-01-29:
Det er godt at høre, at man hos De Konservative vil kigge på plejeboliggarantien, for jeg er meget enig i, at den måde, den er strikket sammen på i dag, er problematisk.
Jeg vil egentlig spørge ind til et helt andet emne, nemlig spørgsmålet om kollektiv transport og den nedlæggelse af busruter, vi har set rundtomkring i landet.
længst muligt i eget hjem skal have en meget konkret betydning, så er kollektiv trafik altså helt afgørende for, at man kan føre et aktivt ældreliv.
Er ordføreren ikke også enig i, at værdien af landets ældrecentre bliver væsentlig forringet, hvis ikke de ældre er i stand til at komme frem til de centre og de tilbud, der er der?
Vivi Kier (KF), 2009-01-29:
Jamen igen, det er vigtigt, at også ældre mennesker, der har brug for en særlig boligtype, får den stillet til rådighed.
Jeg mener, at det her er et samspil med kommunerne, med Kommunernes Landsforening, om, hvordan de ønsker det.
Det kan godt være, at fru Marianne Jelved synes, at plejeboliggarantien ikke er noget som helst værd, men jeg er vidende om, at der faktisk er mange kommuner, som arbejder ud fra det her, som lægger en plan og ser, hvordan de kan nå derhen.
Så det er en udfordring, som vi i fællesskab skal påtage os, og som vi ikke blot skal diktere herindefra.
De specifikke ting om boligtiltag og måden, man helt nøjagtig kan gøre det på, tager jeg op med vores boligordfører.
Marianne Jelved (RV), 2009-01-29:
Plejehjemsgarantien er jo ikke det papir værd, den er skrevet på, så længe vi har de vilkår.
Jeg står her med et eksempel fra den 23. januar 2009, altså i år, der handler om tomme plejehjemsboliger i Århus.
Så der står tomme boliger, og der er mangel på plejehjemsboliger, fordi tingene ikke hænger sammen.
Hvad vil Det Konservative Folkeparti gøre ved det?
Vivi Kier (KF), 2009-01-29:
Jeg må medgive, at vi, som det er blevet sagt mange gange i dag, faktisk har en enestående boligstandard i Danmark, men det er jo ikke ensbetydende med, at alt er tiptop i orden.
Vi har også en udfordring på det her område, og derfor har man også lavet en plejeboliggaranti og alle mulige andre ting.
Til det specifikke spørgsmål, som fru Marianne Jelved stiller, vil jeg sige, at det hører under vores boligordfører.
Jeg er ikke inde i hver enkelt del af boligudspillet, og jeg synes, at det blev et meget konkret spørgsmål, som jeg tager med tilbage til vores boligordfører.
Marianne Jelved (RV), 2009-01-29:
Jeg vender tilbage til boligerne.
Jeg tror, at hvis man virkelig skal gøre noget, der ændrer situationen bl.a. for dem, der er mest sårbare, og som måske hører til den gruppe, som tyer til selvmord, så skal man gøre noget ved boligsituationen.
Jeg anerkender, at der sker rigtig mange ting, og at der er sat penge af osv., det behøver vi ikke diskutere, det er faktuelt.
Men vi mangler stadig væk boliger, og jeg har fra kommunalbestyrelsesmedlemmer gentagne gange fået forespørgsler på, om vi ikke kan lempe på rammebetingelserne i almenboligloven, som jo er grundlaget for ældreboligerne, om vi ikke kan hjælpe kommunerne med at give dem lånemuligheder på grundkapitalen, for at de kan løfte den her opgave inden for de rammer, kommunerne har.
Vil Det Konservative Folkeparti være med til at se på det her?
Vivi Kier (KF), 2009-01-29:
Man får ikke altid så meget svartid, som man gerne ville, så jeg starter lige med at svare på det sidste først.
Fra konservativ side skal der ikke herske nogen tvivl om, at vi enormt gerne vil være med til at afbureaukratisere og forenkle.
Vi bliver så skudt i skoene: Jamen det siger I bare hele tiden, og der sker ikke noget.
Men jeg ved, at der har været et arbejde i gang, som inden ret lang tid lander som et forslag til, hvor man kunne gøre det.
Kommunerne derude er blevet spurgt, hvor de vil pege på det; man har samlet det i en helhed.
Jeg skal også medgive, at i det år, jeg har siddet i Folketinget, har jeg jo oplevet utallige gange, hvor diverse ministre bliver kaldt i samråd, og hvor man beder om en specifik viden om noget, som så gør, at man må tilbage i kommunerne og spørge.
Men vi er meget indstillet på forenkling og så lidt bureaukrati som overhovedet muligt, og det varer ikke ret længe, før der kommer et konkret bud på, hvor vi gør det.
Flemming Møller Mortensen (S), 2009-01-30:
Tak for det.
Det her er jo et fuldstændigt kernefelt i forhold til sundhedspolitik.
Jeg vil gerne spørge fru Liselott Blixt: Er det faktum, at 25 pct. af 9.-klasserne her i Danmark er overvægtige, ikke er et vink med den helt store vognstang om, at debatten i Folketingssalen om, hvorvidt slik er sundt eller ikke sundt, på en eller anden måde kan virke en lille smule afsporet?
Hvad er det, 9.-klasserne er blevet overvægtige af?
Er det bare, fordi de spiser for meget mad, eller er det et spørgsmål om, at de måske spiser for meget af det usunde?
Naturligvis er det her lidt et angreb på fru Liselott Blixts udsagn om, at det kan være svært at afgøre, om slik er sundt eller usundt.
Jeg vil gerne i samme ombæring sige, at det i høj grad var Dansk Folkeparti, der sammen med V og K fik igennem, at afgiften på sodavand skulle nedsættes, og det kan jo i og for sig godt bringes op i den sammenhæng også.
Flemming Møller Mortensen (S), 2009-01-30:
Generelt fremhæver jeg personligt Sverige som et rigtig spændende land at se på med danske øjne.
For når det svenske parlament laver en lov, får de den også forklaret for befolkningen, og så følger den svenske befolkning altså de retningslinjer, der er lagt, og de love, der er vedtaget.
Jeg siger ikke, at det forholder sig modsat i Danmark, men vi ligger langt fra at have den adfærd, som svenskerne har, i forhold til at forstå lovene og overholde dem.
Liselott Blixt (DF), 2009-01-30:
Jeg var også lidt mere interesseret i, om det kunne være, der var andre parametre, man skulle kigge på, for, hvad det er, der gør, at de i Sverige lever 3 år længere.
Det har måske ikke decideret noget at gøre med de her ting, som man går ind og rører ved med det her forslag.
Liselott Blixt (DF), 2009-01-30:
Jamen jeg mener, at vi kigger alt for unuanceret på, hvad det er, vi spiser, og hvordan vi bevæger os.
Som jeg tidligere sagde her i salen, ved vi fra undersøgelser, at det er vores bevægemønstre, der har ændret sig meget, og det er selvfølgelig også, hvad vi så putter i munden.
Igen: Jo flere forbud man sætter ind, jo flere er der, der tager fat i de ting og gør det alligevel, fordi det bliver mere spændende.
Vi kan se det med rygningen; nu er vi begyndt at få en stigning i antallet af unge, der ryger, og de må ikke engang købe cigaretterne mere.
Jeg har et kort spørgsmål angående nogle af de ting, man vil øge afgiften på.
Vi sammenligner vores levetid med svenskernes, og når vi ser på slikket ovre i Sverige, kan vi se, at det er betydelig billigere end i Danmark.
Er det en af de ting, man skal måle sig op imod, og skal man sige, at det måske er den vej, vi skal gå?
Jeg kunne have håbet, at vi kunne have haft lavet den aftale for et halvt år siden.
Der stod vi klar alle sammen, så der er løbet meget vand i åen.
Men vi ser selvfølgelig gerne, at alle tilsætningsstoffer bliver forbudt, også sådan at vi kan byde de vandpiber, vi ved bliver brugt dagligt af de unge, netop fordi tobakken er tilsat en masse sødemidler.
Vivi Kier (KF), 2009-01-30:
Som ved de sidste ordførerrunder på de her fire beslutningsforslag, som ligger meget i forlængelse af hinanden, og som jeg skal beklage at vi ikke har behandlet under en samlet hat, kan jeg gentage mig selv igen og igen og sige, at fra konservativ side glæder vi os over, at SF er enig med regeringen i det grundlag, der ligger i, at vi har nedsat Forebyggelseskommissionen, som skal komme med en række anbefalinger til, hvordan vi får os alle sammen til at blive lidt mere sunde, hvordan vi kan komme vores ulighed i sundhed til livs.
Jeg mener bestemt, at når de anbefalinger ligger fra kommissionen, skal vi ind og have politiske forhandlinger, sætte vores politiske aftryk, og SF har jo meget tydeligt i de her fire beslutningsforslag sagt, hvor det er, de mener, der skal sættes ind, og er jo i hvert fald villig til at være med til at sætte nogle tydelige målsætninger, og jeg håber da helt klart, at det bliver en ambitiøs forebyggelsesplan, som vi ender med at få lavet med et bredt politisk flertal.
At vi ikke kan tilslutte os de enkelte beslutningsforslag, er igen med den begrundelse, at vi skylder at se kommissionens arbejde og derudfra tage forhandlingerne om, hvor vi konkret skal sætte ind.
Per Clausen (EL), 2009-01-30:
Skal vi så bare konstatere i al stilfærdighed, at fru Liselott Blixt gerne kritiserer SF for at lave aftaler med regeringen, der forhindrer, at der kommer forbud, og når så flertallet er på plads, henviser fru Liselott Blixt til noget arbejde, der foregår?
Men har fru Liselott Blixt fantasi til at forestille sig, at det ikke ender med et forbud meget hurtigt, når vi nu ved, at der et flertal i Folketinget for at vedtage det?
Liselott Blixt (DF), 2009-01-30:
Nu vil jeg sige, at vi har gang i arbejdet med tilsætningsstofferne, så indtil videre forholder jeg mig til det arbejde, der pågår i øjeblikket.
Per Clausen (EL), 2009-01-30:
Fru Liselott Blixt påpegede jo rigtig nok, at SF åbenbart har ændret holdning til et forbud mod tilsætningsstoffer i tobak.
Men det er jo dejligt, fordi så er der et flertal i Folketinget for at gennemføre det forbud.
Jeg vil gerne spørge fru Liselott Blixt, om hun ikke er enig med mig i, at vi skal tage SF på ordet og lave en beretning i Sundhedsudvalget, der pålægger regeringen at gennemføre et sådant forbud.
Liselott Blixt (DF), 2009-01-30:
Med hensyn til, hvad vi mener om Forebyggelseskommissionen, om den har skabt debat, kan man jo kun sige, at det har den jo, for det er poppet op hveranden måned, men det har været de samme emner hver gang.
Det har været forhøjede sukkerpriser og tobak og alkohol.
Det er faktisk det eneste, vi har hørt fra den kommission i en alt for unuanceret debat, hvor man bare går ud og siger: Nu vil vi hæve de her priser.
Vi ved, hvem det vil gå ud over, og vi ved, at de, der bruger de her ting, lavtlønsgrupper, førtidspensionister, psykisk syge, hjemløse, er dem, der bliver ramt på pengepungen.
De vil stadig væk gå ud og bruge pengene på det samme, men så vil de spare på de sunde fødevarer, og det vil vi prøve at undgå.
Flemming Møller Mortensen (S), 2009-01-30:
Én ting er, at de ikke må købe cigaretterne, men et andet spørgsmål er, om de stadig væk ryger dem.
Jeg vil gerne spørge fru Liselott Blixt, hvordan Dansk Folkepartis holdning er til Forebyggelseskommissionen, her forud for at de skal komme med deres rapport.
Jeg vil gerne have, at fru Liselott Blixt måske giver lidt udtryk for, hvordan Dansk Folkepartis holdning og reaktioner har været efter de udmeldinger, som netop er kommet fra Forebyggelseskommissionen forud for rapporten.
Det, ministeren lige før sagde, var jo, at det har været en del af kommissionens arbejde netop at være debatskabende i den offentlige diskussion.
Det næste spørgsmål skal være: Når nu Dansk Folkeparti ikke virker, som om de går ind for, at der skal laves strukturelle forandringer, og hvis ikke vi nu skal begynde at kigge på strukturelle forandringer strukturelle forandringer kan eksempelvis være en afgiftsstigning på det her område - hvor er det så, at Dansk Folkeparti vil anvise, at vi skal høste gevinsten for den enkelte danskers liv, både et sundere, et længere og et sjovere liv?
Birgitte Josefsen (V), 2009-01-30:
Jo, det er jeg enig i.
Men de spørgsmål bør indgå i den videre drøftelse.
Per Clausen (EL), 2009-01-30:
Jeg skal, umiddelbart efter at forhandlingen er slut her i Folketingssalen,
bede om at få sundhedsministerens dokumentation for hans interessante påstand om, at højere afgifter på spiritus og tobak skulle føre til en eksplosion i forbruget af tobak og spiritus.
Jeg synes, det bliver meget spændende at se dokumentationen for det.
Så ville jeg bare spørge ministeren, om jeg skal forstå hans udtalelse, som om det vil være uklogt i dag at lægge sig fast på en anden differentiering af afgifterne end den, vi har i dag - for vi har jo en differentiering i dag - og om han også mener, at det er uklogt i dag at sige, at der ikke skal ske nogen forandringer.
For så er vi jo enige om, at vi har en statsminister, som er temmelig uklog.
Liselott Blixt (DF), 2009-01-30:
Der har ordføreren ikke ret, for mit næste spørgsmål er angående de forpligtende mål, og der tager jeg igen udgangspunkt i Lolland Kommune, hvor de fleste borgere er på overførselsindkomst.
Hvad så, hvis den kommune ikke kan leve op til de her forpligtende mål, som vi nu har fastsat?
Hvad skal der så ske i den kommune?
Per Clausen (EL), 2009-01-30:
Jeg forstår godt sundhedsministerens grundsynspunkt, nemlig at Sundhedsstyrelsen altid har ret, medmindre statsministeren har sagt noget andet.
Jeg forstår godt, at det er sundhedsministerens udgangspunkt.
Det hænger ikke ret godt sammen.
Jeg er helt enig i, at sundhedsministeren under tiden optræder i en revyforestilling, helt uden han har planlagt det, men det er sådan set ikke min skyld.
Vivi Kier (KF), 2009-01-30:
Det er et ganske enkelt spørgsmål.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at hr. Karl H. Bornhøft jo har stået og talt meget varmt for sine forslag, og jeg står et øjeblik og bliver helt i tvivl om, om hr. Karl H. Bornhøft nu er vidende om, hvad der står i regeringsgrundlaget, og hvorfor man har nedsat en Forebyggelseskommission.
Der står: Der nedsættes en Forebyggelseskommission med henblik på at lancere en national handlingsplan for forebyggelse med klare mål for indsatsen.
Så igen må jeg kvittere og sige, at jeg er rigtig glad for, at Socialistisk Folkeparti er enige i regeringsgrundlaget.
Karl H. Bornhøft (SF), 2009-01-30:
Jeg håber, at alle, der har læst forslagene igennem, har lagt mærke til én bestemt ting, nemlig at vi slet ikke opererer med begrebet straf over for kommunerne.
Og det er indiskutabelt, at når vi skal lave nogle nationale mål og der skal følges op på dem og det skal ske også i de enkelte kommuner, er den enkelte kommunes befolkningssammensætning naturligvis udgangspunktet for, hvad den enkelte kommune kan bidrage med.
Det er en del af en nogenlunde rigtig virkelighedsopfattelse, at man tør tage det udgangspunkt.
Jeg vil starte med at sige, at der jo ikke er noget ondt i, at vi kan være enige om nogle ting.
Jeg synes indimellem, at det sådan set er en befrielse, for det her Ting bruger så ekstremt meget tid på at finde ud af, hvad man er uenig om, så derfor synes jeg, det er fint, at der er nogle ting, vi også er enige om.
Jeg vil så sige i den her sammenhæng, at jeg faktisk har læst regeringsprogrammet igennem, og det har jeg gjort rigtig mange gange, så det behøver De Konservative slet ikke at tvivle på.
Jeg synes så bare ikke, at det er helt så ambitiøst, som jeg ønsker det, og det er måske derfor, vi så også repræsenterer forskellige partier.
Så vil jeg sige, at jeg da fuldstændig under den konservative ordfører at glæde sig over, at SF forhåbentlig aldrig får et fuldstændigt flertal i dette land, og jeg vil da så modsat også glæde mig over, at det gør De Konservative forhåbentlig heller ikke, og det er egentlig det, der er det gode ved det danske demokrati.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-01-30:
Jeg har mine egne holdninger til det her, og jeg vil melde dem offentligt ud, når Forebyggelseskommissionen har talt.
Men jeg synes også, at der er ved at brede sig en kedelig tendens til, at jo højere man bliver placeret i det politiske system - læs: statsministerposten - jo mindre må man sige.
Statsministeren har lige så vel som alle mulige andre politikere lov til at kommer med politiske tilkendegivelser.
Alt andet ville være fuldstændig kedeligt og ikke særlig ønskeligt.
Dermed er intet skudt ned og intet sagt om, at det går vi videre med.
For jeg ved udmærket godt, at hvis jeg kom til at sige et eller andet positivt om en ting, ville hr. Per Clausen sige, at nu var det så regeringens politik, og så ville der komme alle mulige polemiske bemærkninger om, at det da også var dumt og ulighedsskabende.
Og hvis jeg sagde noget, der skød det ned, ville man bare høre nøjagtig de samme polemiske indlæg med modsat fortegn.
Derfor venter jeg og kommer med det samlet.
Flemming Møller Mortensen (S), 2009-01-30:
Det sidste har jeg fuld forståelse for, og det er også Socialdemokraternes overordnede holdning.
Men vi kan jo ikke løsrive det.
Vi står jo her i dag for at diskutere sundhed og sundhedspolitik, og derfor er det selvfølgelig også legalt at sende pejlinger ud efter en overordnet holdning, som ikke nødvendigvis bare skal afspejle, at det eksempelvis også er et partis skattepolitik.
Men jeg vil godt anholde fru Birgitte Josefsen en lille bitte smule på det med, at uddannelse også har vist sig at give længere liv.
Så det kan også godt være, at det er en økonomisk faktor, vi skal ind og have fat på, når vi kigger på, at sundheden faktisk er alt for ringe for visse grupper i vores samfund, og at det ikke kun er et spørgsmål om uddannelse.
Det et ikke sådan, at jeg her underkender, at uddannelse er væsentlig, det er den jo for hele vores vækststrategi for samfundet, men det handler naturligvis både om det økonomiske og det uddannelsesmæssige, når vi taler sundhed.
Er sundhedsordføreren for Venstre ikke enig heri?
Birgitte Josefsen (V), 2009-01-30:
Vi ved i hvert fald trods alt, at viden har en stor betydning, for vi kan jo se, at det at have en uddannelse gør, at man også har mere fokus på sundheden, end hvis man ikke har en uddannelse.
Derfor har viden faktisk en betydning.
Men jeg er enig med spørgeren i, at det ikke er det eneste, vi skal lægge til grund for den indsats, vi skal fokusere på fremadrettet.
Vi vil overhovedet ikke diskutere moms og afgiftssatser i dag.
Det hører altså til i de politiske forhandlinger, som skal pågå, når Skattekommissionen har fremlagt sit udspil og Forebyggelseskommissionen er kommet med sit udspil.
Flemming Møller Mortensen (S), 2009-01-30:
Det, de jo siger med al tydelighed i dag, er, at viden ikke er det eneste, der giver en adfærdsforandring.
Vi Socialdemokrater er nået dertil nu, hvor vi siger, at vi godt ved, at det ikke er tilstrækkeligt med viden og informationskampagner.