Christian Juhl (EL), 2015-04-28:
Tak for det.
Hele den borgerlige præmis er forkert.
95 pct. af alle arbejdsløse, også dem på kontanthjælp, altså de jobparate, søger aktivt arbejde.
Det viser en undersøgelse fra Danmarks Statistik, endda fra sidste år.
Problemet er altså ikke mangel på motivation, som nogle antyder, men mangel på arbejdspladser.
Det kan altid betale sig at arbejde.
En nettogevinst på 1.000 kr. om måneden ved lønarbejde har stor værdi, fordi den forøger købekraften med 6½ pct. eller 33 kr. om dagen til grønsager og børnenes fritidsaktiviteter.
For her er der ikke råd til sko til 2.000 kr. eller jakkesæt til 5.000 kr. I øvrigt undrer det mig, at enhver beregning af, hvad der kan betale sig, altid skal foretages ud fra den laveste overenskomstmæssige løn.
Hvem i alverden siger, at en arbejdsløs skal gå fra arbejdsløshed og ud til den laveste overenskomstmæssige løn?
Det har jeg personligt aldrig gjort, selv om jeg har været arbejdsløs en hel del gange.
Jeg har altid fået en del mere, for den erfaring, man trods alt har, giver jo da altid noget ekstra.
En løngevinst på 1.000 kr. er meget mere værd end beløbet, for hertil kommer jo via overenskomsten pension, den sjette ferieuge, betalt uddannelse, løn under barsel osv. – en forøgelse af værdien på mindst 25 pct., som skal lægges oveni, og som alle økonomer glemmer at lægge oveni.
Man kan vel ikke forvente, at arbejdsløse altid går ud efter et stykke arbejde på ikkeoverenskomstdækkede arbejdspladser.
Det ville jeg i hvert fald ikke gøre, hvis det var mig.
Venstres kontanthjælp vil kun gøre folk fattigere, og børnefamilierne bliver hårdt ramt af et kontanthjælpsloft.
Når kontanthjælpen reduceres med mange tusind kroner, så er det de 36.500 børn af forældre over 30 år, som bliver fattige og ikke kommer til fødselsdage og idrætsklubber.
Er det dem, vi hjælper eller straffer?
Det siger jo næsten sig selv.
Venstre vil ikke sætte tal på kontanthjælpsloftet, men det vil deres venner, som betaler valgkampen, nemlig Dansk Arbejdsgiverforening.
De vil sænke ydelserne for førtidspensionister og folk på sygedagpenge med 4.500 kr. om måneden.
Helt absurd tror Dansk Arbejdsgiverforening, at folk rejser sig fra en rullestol, og at arbejdsgivere står i kø for at tilbyde dem arbejde, hvis det sker.
Intet kunne være mere menneskefjendsk eller urealistisk.
Rådighedsreglerne i sig selv gør, at vi skal tage arbejde.
Ellers mister vi ydelsen.
Og jeg blev ret ophidset over at høre Ole Birk Olesen fra Liberal Alliances beskrivelse af arbejdsløse.
Med en erfaring på mere end 20 år blandt arbejdsløse er det en vildt, vildt verdensfjern beskrivelse, man hører fra Liberal Alliance.
Den må have stået i en eller anden gammel støvet bog på et universitet.
Andet kan ikke lade sig gøre, hvis man vil snakke om de her ting.
Tro det eller ej, men almindelige arbejdere kan finde arbejdsglæde, selv ved ufaglært arbejde, glæde ved at have gode kollegaer og glæde ved at kunne forsørge sig selv.
Vi hader som arbejdere at være afhængige af offentlige kasser, utidig kontrol, mistænkeliggørelse og dyneløfteri.
Det er en del af vores dna som arbejdere.
Men det er også en del af vores dna, at vi ikke vil finde os i at blive mistænkeliggjort som dovne, som nogle, der ikke gider arbejde.
Jeg vil personligt, og det er noget af mit dna, ikke tage ethvert stykke arbejde på enhver betingelse.
Der skal være en overenskomst, og sikkerhed og sundhed skal være i orden.
Ellers bør vi ikke tage arbejdet.
Venstres kampagne handler om noget helt andet, nemlig at dagpengene skal forringes, så arbejdsløse er mere sultne efter ethvert job på enhver betingelse.
Når der så står mange udenlandske arbejdere på den ene side og mange arbejdsløse danskere på den anden side af fabrikken, ja, så kan man presse lønnen i virksomhederne.
Og det er jo egentlig målet med kampagnen.
Det bør vendes på hovedet.
Arbejdsgiverne må oppe sig, være attraktive for de arbejdsløse.
Arbejdsløse er til rådighed for arbejdsmarkedet.
Tiden er inde til, at vi siger til arbejdsmarkedet og især arbejdsgiverne: Se så at blive til rådighed for de arbejdsløse.
Det er blevet alt, alt for let bare at kræve ind, bare at stå og råbe ovre i hjørnet sammen med de borgerlige.
Dansk Byggeri fortsatte i dag.
Lige for nogle timer siden forlangte de, at bygningsarbejdere skal stå til rådighed i hele Danmark.
Det betyder, at en bygningsarbejder hjemme fra Silkeborg skal kunne rejse til Rødby hver eneste dag til et midlertidigt job.
Han har en syg kone – han var i fjernsynet og fortalte om det.
Hvem skal passe hans børn?
Skal de sælge huset, eller hvad skal der ske?
Hvor er grænsen for anstændighed?
Jeg synes, det sidste er, at arbejdsgiverne, når de har ledige job, som mindstemål må lægge dem ud, så alle ledige kan se jobbene – på Jobnet, i annoncer, i a-kasser og jobcentre, og ikke kun hos bureauer og agenter i udlandet.
Og så er problemet jo altså stadig væk, at der mangler job til de arbejdsløse, og det er det, vi må koncentrere kræfterne om i stedet for den her pseudodebat.