runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hanne Agersnap (SF), 2011-04-05:
Det er jo fint, at der er et projekt i gang med e-handel, og det er jo fint, at der er projekter i gang på universiteterne, men der er jo en række områder, hvor man får tjekket forvaltningslove, revisionsbestemmelser og dataopbevaringsregler.
Altså, det må være en række forskellige forvaltningsenheder, der skal høste erfaringer, før vi får den nødvendige erfaring ind, der gør, at det bliver muligt for kommuner, regioner og andre hurtigt at gribe til de her metoder.
Charlotte Sahl-Madsen (KF), 2011-04-05:
Ja, og derfor er det også rigtig godt, at vi har fået det, der sådan lidt kækt i daglig tale kaldes Odensecasen, nemlig at Odense Kommune arbejder tæt sammen med Datatilsynet; IT- og Telestyrelsen er i øvrigt meget involveret i det projekt.
Og det gør, at vi kan blive meget konkrete med hensyn til netop at prøve at indikere, hvad det er for regler og love, der skal til, for at vi fremmer cloud computing uden at kompromittere sikkerheden for personfølsomme data.
Men jeg står altså stadig væk tilbage med spørgsmålet: Hvad er det for mål, hvad er det for eksempler på mål, som oppositionen vil opstille for udbredelsen af cloud computing?
Altså, det synes jeg stadig væk står uklart.
Yildiz Akdogan (S), 2011-04-05:
Tak for det.
Og tak for ministerens interessante svar.
Nu kritiserer ministeren det her for ikke at være specielt visionært og spørger, hvordan det i øvrigt skal måles og sådan noget.
Jeg vil bare lige pointere over for ministeren, at vores hensigt ikke er at lave nogle klare mål – det vil vi gerne have at man bl.a. laver i samarbejde med stat, regioner og kommuner, altså at det er dem, der ligesom kigger det lidt efter i sømmene, med hensyn til hvad der kan kræves af konkrete mål med fokus på, hvor man kan få en effektiviseringsgevinst.
Nu er det sådan, at cloud computing er noget, der er kommet for at blive, og trods usikkerhed om cloud computing har private virksomheder taget det til sig, og et af formålene med det her beslutningsforslag er jo, at vi gerne vil have, at det offentlige også skal være bannerfører på det her område.
René Christensen (DF), 2011-04-05:
Nu husker jeg også ganske udmærket, hvordan det foregik i forbindelse med Barnets Reform, og det er fuldstændig korrekt, men jeg husker også, at der blev udtrykt noget om én nem indgang for de børn og unge, som har nogle specielle udfordringer i deres liv.
Det er netop det, man får nu med den aftale, der er lavet, og derfor synes jeg egentlig, at ordføreren sådan skulle sige, at det godt kan være, at det ikke blev til en børneombudsmand, nu kommer det til at hedde noget andet.
Men det, der er kommet ud af det her – og det var sådan set også det, jeg gjorde opmærksom på i min ordførertale, hvor jeg egentlig roste, at man havde fremsat det her forslag – er, at selv om vi et eller andet sted står her og sådan siger, hvem der stemmer for og imod nogle forslag, så er vi endt med det, vi gerne ville, nemlig at få én adgang til hjælp for børnene. Vi har valgt fra politisk side at sige: Jamen lad os da tage fat i det, som vi kender i dag – det, som er kendt – og så få det ud over rampen forholdsvis hurtigt.
Jeg er sikker på, at når vi kigger tilbage på det her, når det har fået lov til at køre en periode – nu er det først fra 2012, det starter – så vil vi jo se, at det her er en succes.
Så kan det godt være, at udtrykket er blevet noget andet, det kan også være, at fødselshjælperne har været nogle andre, men, som ordføreren også sagde, drejer det her sig jo om det mest dyrebare, der er, nemlig børnene, og de får nu én adgang til råd og vejledning i forbindelse med deres situation.
Så det er jo en god dag i dag.
Mette Frederiksen (S), 2011-04-05:
Jeg synes, at det er helt oplagt at bygge videre på de erfaringer, man har gjort sig i Børns Vilkår, som jo i øvrigt laver et fantastisk godt stykke arbejde på børneområdet.
Jeg synes, at det ville være helt naturligt, at BørneTelefonen, dens telefonnumre, og hele dens funktion bygges ind i forbindelse med en børneombudsmand.
Når jeg siger det, er det jo ikke mindst, fordi Børns Vilkår er en af de stærkeste fortalere for, at der bliver etableret en børneombudsmandsinstitution i Danmark.
Jeg skal gerne indrømme, at jeg ikke er sikker på, at vi havde fundet på at fremsætte det her beslutningsforslag, hvis det ikke var, fordi børneorganisationerne for år tilbage, da vi forhandlede Barnets Reform, i fællesskab kom med et meget stærkt ønske om, at Folketinget skulle oprette en børneombudsmandsinstitution.
Det gør altid indtryk på mig, når organisationer med vidt forskellig sigte og vidt forskellig forankring går sammen om at stå bag et ønske.
Og nu er vi altså i den situation, at alle børneorganisationerne inklusive Børns Vilkår har et stærkt ønske om, at der bliver etableret en børneombudsmandsinstitution.
Karsten Nonbo (V), 2011-04-05:
Det her beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti har jeg jo selvfølgelig meget forståelse for, men jeg kan lige så godt sige med det samme, at på Venstres vegne vil jeg afvise det.
Det er altid problematisk at komme efter en velforberedt justitsminister.
Der er jo ikke meget nyt at tilføre, når først justitsministeren har fortalt det hele.
Det det er jo desværre mange gange Venstreordførerens lod.
Men da jeg kan mærke, at der er en konflikt, vil jeg alligevel prøve at være en slags mægler og komme med et løsningsforslag, som jeg synes at vi alle sammen burde kunne gå ind for, og som Dansk Folkeparti jo egentlig også allerede har været med til – måske uden at vide det – at lancere, nemlig foreslå det, vi f.eks. gør med spiritusbilister.
Efter at vi har forhøjet strafferammen til 1½ år, kan vi sende spiritusbilister direkte til afsoning, vi kan varetægtsfængsle dem og sende dem direkte til afsoning, fordi vi så kan finde promillen i mellemtiden.
Det er jo rigtigt, hvad fru Karen Hækkerup siger, at hvis vi skal til at lægge ny afsoningstid oven i den afsoningstid, der er i forvejen, får vi en større strafmasse.
Min filosofi har altid været, at vi somme tider kunne klare os med en mindre strafmasse, hvis vi sagde, som fru Birthe Rønn Hornbech sagde i sine yngre dage, nemlig at straffen hedder sjing, sjang, sjask, altså man røg direkte ind med det samme, blev varetægtsfængslet, selvfølgelig hvis reglerne for varetægtsfængsling var opfyldt.
Så tror jeg på, at man i sidste ende godt kan cutte af frem for at lægge til, fordi hvis de mærker straffen med det samme, er det rigtig, rigtig godt.
Vi har jo også sammen med Dansk Folkeparti indført den regel, som også er blevet nævnt af både hr. Peter Skaarup og hr. Lars Barfoed, nemlig at nu kan vi lukke ned for honningkrukken fra den dag, hvor de bliver væk, hvis vi har nogle, der bliver væk, og det er også ganske godt.
Jeg kan huske fra mine unge dage i politiet – og det ligger langt tilbage, for ellers ville det i dag være det, man kalder tjenesteforsømmelse – at når vi havde en, der skulle ind og afsone i 30 dage, begyndte vi at lede efter ham, men vi startede ikke med at lede hos ham selv, og når så han fandt ud af, at han var ønsket, gemte han sig i ½ år.
Men den går jo ikke nu om dage.
Der skal vi jo selvfølgelig, når folk er savnet, ud og hente dem.
Men mit forslag skal gå på, om vi ikke sammen skulle se på muligheden for hurtigere og bedre varetægtsfængsling.
Selvfølgelig skal der være en særlig bestyrket mistanke, som der jo skal, når vi snakker varetægtsfængsling efter retshåndhævelse.
Det ser jeg som et bedre princip end det princip, som Dansk Folkeparti kommer med her i dag, og som vi er nødt til at afvise.
Men vi er stadig væk på linje i forbindelse med retspolitikken, føler jeg.
Vi vil det samme, bare med en mere ikke retfærdig, men konsekvent løsning.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-04-05:
Jeg vil gerne lægge ud med at ønske tillykke med den sejr, det jo faktisk er, at vi har fået det børnepolitiske højere op på den politiske dagsorden.
Derom er der ingen tvivl.
Vi står jo her og diskuterer det, og der er lavet en aftale mellem regeringen, Dansk Folkeparti og Liberal Alliance, der forbedrer børns muligheder.
Dermed har vi fået børnene højere op på den politiske dagsorden.
Jeg mener sådan set, at det afgørende er den ene, klare indgang, og det er det, vi gør med BørneTelefonen, som 82 pct. af målgruppen kender i forvejen.
Vi gør en masse for at styrke kendskabet yderligere, og vi sørger for, at BørneTelefonen også får et større ansvar for at koordinere bagudrettet, så det er BørneTelefonen, der hjælper med koordinationsarbejdet for barnet, i stedet for at det er barnet, der skal sidde med de her koordineringsproblemer, som det jo er rigtigt at der måske har været for mange af.
Så jeg synes sådan set, at vi opfylder de målsætninger, som fru Mette Frederiksen ønsker vi skal opfylde.
Og så har jeg det bare sådan, som jeg også nogle gange har det i andre debatter, at vi også skal passe på, det ikke bliver en strid om ord.
Altså, hvad for et ord vil vi helst kalde det?
Det, der er det vigtigste, er vel det her med, at børnene får den ene indgang, og at vi dermed styrker børnenes muligheder og rettigheder.
Det er vel det interessante i det her.
Men hvis fru Mette Frederiksen kan konkretisere, hvad det er for rettigheder, man mener ikke er på plads, kan vi jo altid tage en diskussion om det fremadrettet.
Per Ørum Jørgensen (KD), 2011-04-05:
Tak for det.
Indledningsvis vil jeg gerne takke forslagsstillerne for at have bragt det her forslag frem i Folketinget.
Det er en sag, som vi fra Kristendemokraternes side har været optaget af i mange år, og derfor vil jeg indledningsvis også sige, at vi kan støtte det her beslutningsforslag.
Nu har den her debat jo handlet meget om BørneTelefonen, og jeg synes da, der er grund til at rose regeringen, Dansk Folkeparti og Liberal Alliance for at have taget det her initiativ, det manglede vel egentlig også bare, at det kom, men jeg synes ikke, det skal overskygge, at der fortsat er et klart behov for en børneombudsmandsfunktion i Danmark.
Meget af debatten har også handlet om, om vi nu matcher Norge, om børn i Norge har en bedre sikring af deres rettigheder i forhold til danske børn.
Hvis vi ser på, hvordan det har været, kan vi jo af de eksisterende tilbud se, at der er alt for mange, der simpelt hen går forgæves; de ved ikke, hvor de skal henvende sig.
Det Sociale Nævn, Ankestyrelsen, statsforvaltningen eller Folketingets Ombudsmand er ikke tilgængelige for børn og unge.
Det er så godt, at der kommer forbedringer af det.
Jeg nævnte Ombudsmanden, og han behandlede fem sager fra klagere på under 18 år i 2007.
Det er et eksempel på, at det nuværende system ikke tilgodeser det behov, som børnene har.
Når vi skal sammenligne med Norge, er det vel også relevant at kigge på det faktum, at man faktisk i Norge har implementeret FN’s børnekonvention i den norske lovgivning.
Og det gør en forskel, selv om ministeren prøver at ignorere den forskel, det gør.
Det gør en forskel i forhold til varetagelse af børns rettigheder, at den internationale konvention reelt er implementeret i lovgivningen, og at man ikke bare har tiltrådt den.
Det vil jeg anbefale at vi faktisk også gør her i Danmark.
Så der er ingen tvivl om, at trods de gode initiativer, vi har set fra regeringens side på det her felt, er der fortsat behov for en børneombudsmandsfunktion i Danmark, og jeg mener grundlæggende, at et samfund netop skal måles på, hvordan respekten for mennesker sikres – og her tænker jeg i særdeleshed på vore børn.
I dag er det vanskeligt at komme igennem, og vi vil derfor meget gerne støtte det her forslag og håber på, at der på et tidspunkt kan komme et flertal for det, så man den vej rundt kan styrke børns rettigheder i Danmark.
Vivi Kier (KF), 2011-04-05:
Jamen det er jo glædeligt at høre, at ordføreren også synes, at det nye initiativ, hvor vi skaber én indgang for børn, er et godt skridt på vejen.
Så kan jeg jo godt høre, at ordføreren også siger, at børnene ikke ved, hvor de skal henvende sig.
Og det er jo lige nøjagtig derfor, vi nu prøver at styrke den her BørneTelefon og signalere til børn, at det her er indgangsvejen, hvorfra de kan komme videre.
Vil ordføreren give mig ret i det?
Jamen det glæder mig rigtig meget.
Ombudsmanden henviser til relevante myndigheder, til relevante personer, som børnene skal gå hen til, og det, vi har gjort med den ene indgang, er faktisk lige nøjagtig at sikre os, at børnene bliver guidet igennem til lige dér, hvor de skal hen.
Derfor synes jeg, det er lidt trist, at man hænger fast i begrebet børneombudsmand, men ikke så meget i indholdet, og for mig er indholdet langt vigtigere.
Det har vi med den ene indgang, og det har hverken den norske eller den svenske model med deres børneombudsmand.
Jeg vil bare gerne have, at ordføreren præciserer og bekræfter mig i, at det er korrekt, at børneombudsmændene i Norge og Sverige ikke selv kan behandle enkeltsager; at de er nødt til at henvise til relevante myndigheder.
Per Ørum Jørgensen (KD), 2011-04-05:
Det er i hvert fald sådan i Norge, ved jeg, at børneombudsmanden selv kan tage initiativ til at rejse nogle sager.
Og når børneombudsmanden i Norge stiller sig på barnets side og henviser til de relevante myndigheder, har man faktisk også løst det, der har været problemet.
For det er klart, at når vi i Danmark har haft det på en sådan måde, at der kun er blevet rejst fem sager om de her ting, viser det jo, at det ikke har været tilgængeligt med de muligheder.
Det kan en børneombudsmand jo så hjælpe med, men dermed ikke være sagt, at det nye initiativ er et dårligt initiativ; det er sådan set positivt.
Så havde jeg faktisk også en væsentlig pointe i min tale, som jeg også synes at den konservative ordfører bør bide mærke i, nemlig at man i Norge jo har besluttet at implementere FN's børnekonvention i norsk lovgivning.
René Christensen (DF), 2011-04-05:
Ja, det er bare en kort bemærkning til fru Mette Frederiksen.
Hvorfor mener fru Mette Frederiksen ikke, at det er oplagt at arbejde ud fra det fundament, som er til stede, når nu 82 pct. i dag kender BørneTelefonen?
Hvorfor skal det altid være sådan i Folketinget, at når man skal noget, skal man lave noget nyt, for så kan det jo blive ens eget.
Det her er jo også en manifestation af, at nu kommer man fra et vist sted i Folketinget med et forslag om en ombudsmand og nu skal man gøre det, for så er det ens institution.
Nu har vi faktisk et fundament i dag, der hedder BørneTelefonen, og som er kendt af 82 pct. af børnene.
Synes ordføreren så ikke, at det er oplagt og det rigtige at gøre og sige, at så bygger vi ud fra der, hvor der faktisk er et rigtig godt fundament i dag, så vi får udbygget det, sådan at børnene får den her ene indgang, som vi jo faktisk er fuldstændig enige om i hele salen at der skal være.
Nu bruger man bare et fundament, der er bygget i forvejen.
Per Ørum Jørgensen (KD), 2011-04-05:
Det ville jo være forkert at sige, at det ikke er en forbedring af tingenes tilstand, men jeg må også bare sige, at når der, som jeg nævnte, var fem klager i 2007 til den nuværende ombudsmand i Danmark, viser det jo også, at børnene har været forsømt på det her punkt.
Det aflyser ikke diskussionen om, hvorvidt der er behov for en børneombudsmand eller ej, fordi en børneombudsmand selvfølgelig i højere grad vil styrke børns rettigheder, end man ser ske nu.
Men det er et positivt initiativ, og det skal man have ros for.
Charlotte Sahl-Madsen (KF), 2011-04-05:
Jo, det synes jeg bestemt, og lige netop det har jeg i min tale givet rigtig mange eksempler på.
Så forstår jeg simpelt hen ikke fru Yildiz Akdogans kommentar om, at man alligevel ikke mener, at der skal fastsættes mål.
Punkt 3 i beslutningsforslaget indledes med: » Der skal sættes et klart mål for udbredelsen og effektiviseringsgevinsterne …«.
Altså, det må vi da læse, som om man fra oppositionens side ønsker et klart mål, hvilket jeg synes virker besynderligt i et så umodent marked som det her.
Det betyder ikke, at der ikke skal gøres en masse indsatser, og det var dem, jeg listede op gennem hele min tale.
Peter Skaarup (DF), 2011-04-05:
Jeg vil ud over at sige tak for de oplysninger, der er kommet frem, spørge justitsministeren, om ikke justitsministeren kan se det problem, politiet har, hvor de jo bruger meget, meget store ressourcer på at køre ud og finde de pågældende, der ikke møder op til afsoning, og om ikke det er et argument for at skride hårdere ind i forbindelse med de her udeblivelser.
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål, som jeg vil stille, er: Hvis man ser på, hvad der skete, sidst man indførte nogle stramninger på det her område, og kigger på tallene for, hvad der skete efter det – det var i 2005 med en lov, der fik virkning i 2006, og hvor man indførte regler om, at en person, der uden lovlig grund udebliver fra afsoning af frihedsstraf, automatisk fratages muligheden for at få sædvanlig udgang i de første 3 måneder af afsoningsperioden – det var justitsministeren også inde på – så kan man se, at alt tyder på, at der på baggrund af de stramninger, der blev vedtaget, skete en nedgang i antallet af personer, der ikke mødte op til afsoning. Med det vil jeg spørge justitsministeren, om ikke det netop er et argument for omsider at få kigget på det her igen, for alt tyder på, at hvis man laver nogle nye stramninger på det her område, kan man dermed decimere politiets arbejde med at finde de pågældende.
Lars Barfoed (KF), 2011-04-05:
Vi er jo fuldstændig enige om, at det – ud over alle de andre kedelige konsekvenser, det har, at man udebliver fra afsoning – er stærkt problematisk og belastende, at politiet skal bruge ressourcer på de sager.
Det er jo ikke rimeligt.
Omvendt må man også sige, hvis man skal se på politiets ressourceforbrug, at hvis vi nu kriminaliserer det, således at vi lægger en straf oven i den straf, der er dømt i forvejen, og altså strafsanktionerer det her, så vil det jo også belaste politiet ressourcemæssigt at skulle håndtere de sager, hvor de altså skal i gang med en egentlig sag, hvor de skal bevise, at den pågældende er udeblevet bevidst, og sikre sig, at der er et tilstrækkeligt grundlag for at godtgøre, at vedkommende skal straffes.
Det tror jeg også vil belaste politiet i ganske betydelig grad.
Jo, jeg synes da bestemt, at erfaringer med stramninger er noget, man skal tage ind i den samlede overvejelse af, hvad der skal til, og hvis det var sådan, at en strafsanktionering med nogen stor sandsynlighed kunne føre til – på trods af de ressourcer, vi så skulle bruge på det – at vi markant nedbringer antallet af personer, der udebliver, så ville det da være værd at overveje.
Men det er altså det, som en grundig udredning er nået frem til ikke vil være tilfældet.
Tværtimod tyder erfaringerne fra Norge på det modsatte, og derfor er det, at arbejdsgruppen anbefaler nogle andre tiltag for at imødegå udeblivelserne.
Og der synes jeg så, at vi i hvert fald i første omgang skulle se, om ikke det fører til en nedgang.
De anbefalinger, som arbejdsgruppen er kommet frem med, agter jeg at iværksætte umiddelbart, og det er for mig at se foranstaltninger, der kan sættes i værk uden lovgivning, så det forventer jeg kan ske meget hurtigt.
For så vidt angår antallet af personer, der vil blive berørt af en stramning af de sociale ydelser, kan jeg ikke give noget tal her og nu, men det kunne jeg da forsøge at fremskaffe i forbindelse med udvalgsbehandlingen.
Karen Hækkerup (S), 2011-04-05:
Tak til ministeren for besvarelsen på beslutningsforslaget.
Jeg synes egentlig, det er en meget spændende debat, men jeg synes på en eller anden måde, at den foregår på en falsk præmis: Hvad gør vi egentligt, hvis Dansk Folkeparti får magt, som de har agt, nemlig at man rent faktisk skulle lægge den her tid oven i den straf, som de dømte modtager?
Hvad gør vi så, for hvor skal vi sende de dømte hen?
Min store anke er, at vi i dagens Danmark har overfyldte fængsler.
Vi har lige fået en rapport, der viser, at vi mangler 220 fængselspladser.
Vi har tilsigelsesstop, der betyder, at selv folk, der har modtaget en dom for at have begået kriminalitet, ikke skal ind og afsone den.
De bliver ikke indkaldt i resten af 2011.
De får udskudt deres afsoning.
Lars Barfoed (KF), 2011-04-05:
Nu er jeg slet ikke forberedt på alle de statistikker, der her efterlyses, men det er jo noget, man kan få arbejdet på i udvalget, nemlig hvor mange personer det ville dreje sig om, og hvor mange ekstra dages ophold på et år det ville betyde for Kriminalforsorgen.
Men det ville naturligvis være en belastning for Kriminalforsorgen, som i forvejen er under et stærkt kapacitetspres, det er jeg enig i.
Nu er det ikke sådan, at der ikke er folk, der kommer i fængsel i resten af 2011.
Sådan kunne man næsten forstå det, fru Karen Hækkerup sagde, men så galt er det dog ikke.
Men vi gennemfører nu en række tiltag, der skal imødegå det kapacitetspres, der er.
Det er gode og fornuftige tiltag.
Jeg tror, det er i morgen, at vi får lejlighed til at drøfte det nærmere, når vi har en forespørgselsdebat om det.
Det er da rigtigt, at det jo ville tælle i den forkerte retning, når vi skal se på kapaciteten, hvis man giver de pågældende en endnu længere straf.
Jeg vil så sige, at hvis det så kunne have en effekt på antallet af udeblivelser, måtte vi jo finde en løsning på det.
Men når det nu i hvert fald tilsyneladende ikke er sådan, at der vil være nogen mærkbar effekt, er det jeg siger, at så er der ingen grund til at gøre det.
Lad os i stedet for prøve at gennemføre de ting, som arbejdsgruppen har peget på.
Peter Skaarup (DF), 2011-04-05:
Det første spørgsmål, jeg vil stille, går på, om justitsministeren så meget hurtigt vil sætte de initiativer i gang, der blev anbefalet af arbejdsgruppen.
Og kræver det i givet fald lovgivning, eller hvordan skal vi følge op på det?
For hvis det gør det, er det set med vores øjne vigtigt, at det sker hurtigt.
Det andet spørgsmål, jeg vil stille, går på det med fratagelsen af mulig social bistand, hvis man ikke møder op til afsoning, altså fra det tidspunkt, hvor man ikke møder op, og frem til at sagen bliver afklaret.
Jeg går ud fra, det er det, som man i givet fald vil indføre.
Men spørgsmålet går så på: Hvis vi taler om den gruppe af kriminelle, vi kender, hvor mange forventer justitsministeren der vil være berørt af det, hvis man stopper for bistand i den periode?
Jeg tænker f.eks. på, at hvis det nu er en rockerkriminel, er vedkommende måske ikke økonomisk særlig berørt af at miste bistanden.