runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Kristian Skibby (DF), 2015-02-19:
Det er altid lidt vanskeligt at komme som nr. 3 ordfører, fordi alle forklaringer på, hvad der egentlig ligger i lovforslaget, jo er blevet standardiseret og formelt fortalt vidt og bredt af både Socialdemokrater og Venstrefolk.
Jeg kan så glæde mig over, at efter valget kommer vi måske lidt længere op på listen; så er der fremskridt at spore, kan man sige.
Det her lovforslag er selvfølgelig ganske fornuftigt, set i forhold til at det også er med til at sikre, at dem, der har behov for og rimelighed i at få en klage behandlet, også kan få det fremadrettet, en del af den betænkelighed, der har været hos Dansk Folkeparti.
De ting skal vi selvfølgelig have undersøgt sådan rimelig sobert i det udvalgsarbejde, der måtte komme i gang nu efter det her.
Men altså grundlæggende synes Dansk Folkeparti jo også, at det er fornuftigt, at man får en balance i den adgang, der er til det, og at man også sikrer, at arbejdsgiverne eller butikkerne, ejerne af virksomhederne, selvfølgelig kan få en bøde.
Hvis de har overtrådt nogle regler og har nægtet et produktansvar eller et garantitilsagn i en eller anden tvist, skal de selvfølgelig også kunne straffes for det, men i forhold til den lovgivning, vi har i dag, hvor man risikerer op til 13.600 kr. plus selve produktet også i en eller anden tvist, er det jo forbundet med en stor usikkerhed for måske rigtig mange små og mindre butikker overhovedet at gå ud i at prøve at kræve sin egen ret.
Derfor har vi også oplevet nogle gange, at man måske som butik, som ejer, som sælger af et produkt simpelt hen vælger at lægge sig fladt ned fra starten, fordi man ikke synes, at man har haft en rimelig klageadgang til, hvordan man så skulle få behandlet sin del af sagen.
Så der er nogle fordele ved det lovforslag, som ligger her.
Vi synes egentlig, at det gennemgående tager hånd om nogle af de udfordringer, der har været, og vi kan jo også se, at langt, langt de fleste høringssvar faktisk er positive over for det.
Vi synes også, at der skal være en undergrænse, og der synes vi også, at de 1.000 kr. er en rimelig værdi.
Så ved jeg godt, at man nævner tøj og sko, og at det åbenbart er lidt billigere, 650 kr.
For det kan man da godt få et par gode sko, mener de fleste her i Folketinget.
Men vi indgår i udvalgsarbejdet, og vi håber selvfølgelig også på, at vi finder en løsning, så Dansk Folkeparti kan være en del af dem, der stemmer ja.
Anne Sina (S), 2015-02-19:
I Danmark kan vi som forbrugere føle os trygge, når vi handler, for vi ved nemlig, at skulle uheldet være ude, og skulle vi blive snydt, har vi et forbrugerklagesystem, der står klar til at hjælpe os.
I takt med at vores forbrugsmønstre udvikler sig, stiller det også nye krav til forbrugerklagesystemet, og derfor behandler vi i dag det her lovforslag, der skal sikre, at Forbrugerklagenævnet også fremover vil hjælpe, rådgive og beskytte forbrugerne bedst muligt.
At forbrugerbeskyttelsen er i top, er helt afgørende, når vi skal navigere rundt i den moderne forbrugsjungle.
Nethandel og handel på tværs af grænser har flyttet forbrugerne længere væk fra forhandlerne, og det stiller nye krav til vores klagesystem.
Derfor gennemfører vi nu en nødvendig modernisering af systemet, en modernisering, der først og fremmest sikrer, at de danske forbrugere også fremover har mulighed for at få behandlet deres klage hurtigt, effektivt og uden de store omkostninger.
Det bidrager til at skabe tillid, og det er i sidste ende til gavn for både forbrugerne og de erhvervsdrivende.
Herhjemme betyder direktivet, at Forbrugerklagenævnets sagsbehandling fremover bliver inddelt i to faser: en mediationsfase og en egentlig nævnsbehandling.
Mediationsfasen skal hjælpe forbrugeren og den erhvervsdrivende til sammen at komme frem til en løsning.
Det er sund fornuft at prøve at løse tvister gennem dialog og ved at snakke sig frem til en løsning, hvis det altså er muligt.
Det er til gavn for alle involverede parter, og det er især godt med en hurtig afklaring.
Hvis det ikke kan lade sig gøre at nå til enighed, vil sagen gå videre til nævnsbehandlingen, ligesom den gør i dag.
Samtidig betyder lovforslaget, at klageadgangen i Forbrugerklagenævnet bliver udvidet med 45 brancher.
Det vil også betyde, at vi kommer til at se en stigning i antallet af sager, der tages op, og derfor er det altså også nødvendigt, at vi har et forbrugerklagesystem, der er gearet til at behandle og håndtere mange flere sager.
Formålet med ændringen er at opnå en rimelig balance mellem de omkostninger, der er forbundet med behandlingen af en sag ved Forbrugerklagenævnet, og de udgifter, den tabende part skal betale.
Det er vores opfattelse, at de fastsatte gebyrer er rimelige og overkommelige for både forbrugerne og de erhvervsdrivende.
Et andet element i lovforslaget, der gør livet lidt nemmere for forbrugeren fremover, er kravet om, at de erhvervsdrivende har oplysningspligt.
Det indebærer, at de erhvervsdrivende lettilgængeligt og i et forståeligt sprog skal oplyse forbrugerne om deres klagemuligheder.
Og det tror jeg vil betyde rigtig meget for de forbrugere, der ellers har svært ved at finde rundt i regler og klagemuligheder.
Kort sagt fremtidssikrer vi med det her lovforslag vores forbrugerklagesystem.
Vi giver forbrugerne bedre og hurtigere klageadgang til flere brancher, og systemet bliver moderniseret, så det også fortsat kan levere en effektiv sagsbehandling.
Vi støtter derfor lovforslaget.
Jan E. Jørgensen (V), 2015-02-19:
Tak, og tak til ministeren for fødselsdagsgaven her på min 50-årsdag, det er dejligt at få lov til at være ordfører på sådan et rigtig godt lovforslag som det, vi skal behandle i dag, og i øvrigt også tak for et godt og tillidsfuldt samarbejde i ministeriet, da vi skulle få aftalen om lovforslaget på plads.
Lovforslaget handler jo kort sagt om, at vi vil gøre det nemmere, billigere og hurtigere for forbrugerne at klage over varer, som de har købt hos erhvervsdrivende, og forslaget går i al sin enkelhed ud på, at klagesagsbehandlingen i det offentlige klagesystem for fremtiden skal opdeles i to faser.
Opdelingen af sagsbehandlingen i to faser skal bidrage til, at der kan ske en hurtigere og en mere fleksibel behandling af forbrugerklagesagerne.
Forbrugerklager vil for fremtiden først blive behandlet i en mediationsfase, hvor forbrugeren betaler 100 kr. og man så får hjælp fra Konkurrence- og Forbrugerstyrelsen til at finde en løsning, som parterne kan acceptere, og jeg skal sige, at jeg sagde »en mediationsfase« og ikke »en meditationsfase«, for det er noget ganske andet.
Hvis det ikke lykkes, så kan forbrugeren vælge at gå videre til anden fase i Forbrugerklagenævnet, hvor der foregår en egentlig behandling af klagen.
Det vil så komme til at koste forbrugeren et gebyr på 400 kr., men det er altså et beløb, som tilbagebetales, hvis der indgås forlig til forbrugerens fordel, eller hvis forbrugeren vinder sagen.
Jeg skal ikke gå i detaljer, men vil blot slutte mit indlæg af med at sige, at Venstre er meget positivt stemt over for denne modernisering af det offentlige forbrugerklagesystem, og derfor var vi med til at indgå aftalen med regeringen sammen med vores venner i Det Konservative Folkeparti.
Venstre stemmer for lovforslaget.
Brian Mikkelsen (KF), 2015-02-19:
Det Konservative Folkeparti er altid for afbureaukratisering, altid for, at det skal være lettere at drive virksomhed i Danmark.
Vi har et ganske fornuftigt system i Danmark, og det er rigtigt, som den socialdemokratiske ordfører var inde på, at det er nemt at etablere virksomhed i Danmark og også nemt at være virksomhed i Danmark.
Men vi hører stadig væk fra så godt som alle danske virksomheder, når man er ude at snakke med dem og spørger, hvad der vil gøre, at de kan udvikle sig mere, at de kan innovere mere, at de kan investere mere, at så skal man fjerne noget af bureaukratiet.
Derfor er det også ærgerligt, at regeringen har fjernet de måltal, som den tidligere regering satte for, hvor meget bureaukrati vi skulle fjerne, ligesom for at presse igennem, at det skulle være lettere at være virksomhed.
Når vi så støtter afbureaukratisering, gør vi det selvfølgelig kun, hvis det er en reel afbureaukratisering.
Hvis man går ind og ser på regeringens forslag her, støtter vi selvfølgelig implementeringen af EU's regnskabsdirektiv, men vi støtter ikke den del af det, som overimplementerer, og som, hvis man snakker med erhvervslivet, i værste fald godt kan betyde, at det bliver vanskeligere at være virksomhed.
Hvis man fjerner og udvander årsregnskaberne så meget, at man ikke kan have en dialog med bankerne, at man ikke kan have en dialog med sine samhandelspartnere, så vil det jo være en udfordring, og så gør man måske livet sværere og vanskeligere for de små virksomheder, som vi godt vil gøre noget godt for.
Så derfor skal min første konklusion være, at vi synes, det er en rigtig god idé, hvis der kan være en høring i Erhvervsudvalget så snart som muligt for ligesom at få belyst konsekvenserne af forslaget her.
For vi er jo helt enige i intentionen om, at det skal være lettere at være SMV i Danmark; det skal være lettere både at etablere og drive små virksomheder.
Men når vi ser på de reaktioner, der har været, så ser det i hvert fald ud til, at for meget store dele af hele SMV-segmentet kan det blive vanskeligere at drive virksomhed.
Det vil være vanskeligere at kunne etablere partnerskaber; det vil være vanskeligere at kunne få finansiering til udvikling af virksomheden, hvis man ikke har et solidt og validt årsregnskab at kunne argumentere og forhandle med.
Så derfor er vores svar her umiddelbart skeptisk, men vi vil gerne i dialog med regeringen om det.
Og vi opfordrer til, at vi i Erhvervsudvalget finder frem til at få en høring om tingene, så vi kan få belyst konsekvenserne af forslaget.
Joachim B. Olsen (LA), 2015-02-19:
Det her lovforslag har tre formål: lettelse af administrative byrder, implementering af EU's regnskabsdirektiv og international tilpasning af loven om regnskaber.
Det vurderes, at det her lovforslag vil lette administrative byrder på erhvervslivet for 300 mio. kr.
Høringssvarene giver lidt udtryk for, at man måske er lidt skeptisk over for det her tal, altså om det måske er fugle på taget, men intentionen er i hvert fald god, og den del er vi sådan set også glad for.
Til gengæld lægges der op til en overimplementering af EU-direktivet med hensyn til CSR-reguleringen.
Det er vi til gengæld meget skeptiske over for; vi er i det hele taget skeptiske over for overimplementering af EU-direktiver, og det er normalt en skepsis, vi deler med vores borgerlige venner.
Så derfor synes vi også, at det ville være en god idé, hvis det her lovforslag blev delt.
Det håber vi regeringen vil være positiv over for.
Og hvis det kan lade sig gøre, kan regeringen i hvert fald regne med vores støtte til den del, der handler om lettelse af administrative byrder.
Det lyder godt.
Det kan vi i hvert fald bakke op om.
Det var bare det.
Jeg vil blot spørge, når nu Enhedslisten er glad for den del, der handler om implementering af CSR, men mere skeptisk, som jeg forstod det, over for den del, der handler om administrative lettelser og årsregnskabsloven: Hvis det var muligt at kunne få delt det her lovforslag, ville det så være noget, som Enhedslisten var med på?
Liselott Blixt (DF), 2015-02-19:
Jeg kunne jo remse det samme op, som de to forrige ordførere, for der er jo ikke så meget i lovforslaget, som lige springer i øjnene.
Der er nogle præciseringer.
Men noget af det, som springer i øjnene, er nok det samme, som Venstres ordfører var inde på, og det er netop ophævelsen af betegnelsen embedslæger.
Vi er jo vant til ude i kommunerne, og hvor det nu ellers er, embedslægerne kommer på tilsyn, at så ved vi, hvad det er, vi taler om, og vi ved, hvad det er, vi har med at gøre.
Så tænkte jeg på: Er det bedre, vi siger, at nu er det Sundhedsstyrelsen, der kommer på tilsyn?
For det må det jo så være, når betegnelsen bliver ophævet.
For mit vedkommende vil jeg sige, at det altså klinger lidt mere hult end det andet.
Vi har desværre de sidste mange år set, at tilsynet har svigtet.
Så kan man selvfølgelig spørge, om det er den ene eller den anden instans, der har været grundlag for det
Jeg håber, at vi nu her i et samråd, vi har i næste uge, kommer det lidt nærmere i forhold til en af de nyeste sager, hvor vi har set, at der ikke har fungeret et tilsyn over for en psykiater.
Men der har jo været mange andre sager, som også jeg har været ordfører på, og der har faktisk været nogle sager, hvor det er embedsfolkene, embedslægerne, som har anmeldt det, men hvor det er Sundhedsstyrelsen, der ikke er skredet ind.
Det første, jeg tænkte på, da jeg så det, var det her med at klippe en hæl og hugge en tå, for det synes jeg ligesom at regeringen har gjort med hele embedslægeinstitutionen i de sidste par år.
Man har lukket, man har københavneriseret det, lagt det i København, så alle de her arbejdspladser røg væk fra vores områder, der netop har brug for de her arbejdspladser – netop også noget, man prøver at have fokus på.
Og hvis vi nu gør det endnu mere, hvad ender det så med?
Så jeg har utrolig mange spørgsmål, og et eller andet sted vil det være synd for resten af forslaget, at det er det, der udgør problemet i forslaget.
Så jeg vil glæde mig til den videre behandling og så håbe på, at vi får svar på mange af de spørgsmål, vi har.
Flemming Møller Mortensen (S), 2015-02-19:
Det her lovforslag drejer sig jo overordnet og samlet set om at lave nogle justeringer og nogle ændringer for at sikre mere klare og entydige muligheder i forhold til at administrere nogle af tingene, både for borgernes skyld, og for så vidt angår sundhedsinstitutionernes, kommunernes og regionernes almindelige hverdagsdrift af sundhedsvæsenet.
Det er jo rigtigt, som min gode kollega fru Sophie Løhde fra Venstre siger, at der ligesom er fire hovedtemaer i det her område.
Der er det om aftaleindgåelsen i forhold til regionerne, og der er det om befordringsordningen i forhold til både kommuner og regioner.
Det tredje er offentliggørelse af påbud, hvor Sundhedsstyrelsen har været ude at kigge nogle efter, og her har Sundhedsstyrelsen fremover muligheden for at sige, at de institutioner også skal sørge for at gøre det synligt på de platforme, de måtte have som institutioner.
Og så er der som det fjerde og sidste det, som fru Sophie Løhde også gav mange ord med på vejen, og det er det om embedslægeinstitutionen, som jo egentlig fortsætter sine tre steder, men hvor titlen, betegnelsen, embedslæge skal ophæves for at give Sundhedsstyrelsen en mulighed for på en eller anden måde at tilrettelægge og udføre sine myndighedsopgaver så hensigtsmæssigt som overhovedet muligt.
Den sidste del er jo iværksat, også som tidligere omtalt, efter at der har været episoder i forhold til Sundhedsstyrelsens tilsynsdel, som har påkaldt sig rigtig megen opmærksomhed fra sundhedsministerens side, fra offentlighedens og mediernes side, og hvor der også er blevet lavet en kulegravning med hjælp udefra af det, der hedder EPSO, som er et europæisk tilsynsorgan, som er kommet med nogle anbefalinger til, hvad vi bør gøre i Danmark, og som Sundhedsministeriet, sundhedsministeren jo allerede har effektueret i samarbejde med Sundhedsstyrelsen.
Der er næsten ikke noget, der er væsentligere end patientsikkerhed, når man taler om sundhedsvæsenet og sundhed i Danmark, og der synes jeg lige nøjagtig at det at skabe mere klarhed og entydighed også er med til at sikre den balance.
Socialdemokraterne støtter det her kompleks af lovændringer på de fire lovområder.
Henrik Sass Larsen (S), 2015-02-19:
Jeg vil først sige, at jeg faktisk ikke mener, at det skal stå uimodsagt, at vi ved at gennemføre direktivet, som vi gør i Danmark, laver en meget, meget billig adgang for forbrugerne til at kunne klage.
Så det her er ikke kostprisen, det er jo langt, langt under kostprisen.
Så det er billigt.
Så kan man køre det videre op, hvis man vil have en principiel sag.
Her risikerer man at skulle betale 400 kr., som man så får tilbage igen, skulle man få ret.
Det er ikke dyrt.
Det er generøst og ordentligt og en rigtig måde at indrette det på, sådan at man sikrer forbrugerne, synes jeg.
Med hensyn til spørgsmålet om, hvor langt Justitsministeriet er kommet med det her, bliver jeg svar skyldig lige i talende stund.
Mette Bock (LA), 2015-02-19:
Tak for det.
Så skal jeg se, om jeg kan tale pænt.
Der er jo ingen vej udenom: vi skal have revideret den gældende lovgivning som følge af EU-direktivet, men når man reviderer en lovgivning, skal man jo også passe på, at man ikke kaster noget væk, som i forvejen faktisk fungerer godt.
Med hensyn til den første del om tvungen mediation kan det sådan set virke, som det er nogle rigtig gode intentioner, der ligger bag det.
Vi ved jo også, at rigtig mange af de klagesager, som kører for øjeblikket, i forvejen ender med et forlig.
Men hvem er det, som skal foretage den her mediation?
Hvad er det for klager, vi kan forestille os opstå i kølvandet på det?
Hvordan forestiller man sig i praksis det skal foregå?
Hvor mange medarbejdere kan vi forestille os skal arbejde med de her ting?
Det er der givet nogle bud på, men vi kan godt forholde os skeptisk til, om det er bud, som kommer til at holde i virkelighedens verden.
Dernæst har vi også en skepsis, i forhold til hvordan de allerede etablerede branchespecifikke ankenævns vilkår kommer til at være fremover.
Vi ønsker selvfølgelig, at retsstillingen skal stå klart både for forbrugere og for erhvervslivet, men vi er faktisk nervøse for, at de allerede etablerede ankenævn bliver nødt til at nedlægge sig selv, måske af omkostningsmæssige årsager.
Vi mener også, at nedlæggelsen af de branchespecifikke ankenævn ikke nødvendigvis er en fordel for forbrugeren, og at der kan ske en skævvridning mellem klager ved henholdsvis Forbrugerklagenævnet og de private ankenævn.
Endvidere er vi også skeptiske i forhold til de øgede omkostninger og økonomiske byrder, det vil udløse i forhold til de erhvervsdrivende. Men vi går ind i diskussionen med åbent sind.
Vi må se, hvad der kommer ud af det i den sidste ende, men der er altså en række punkter, som vi fra Liberal Alliances side forholder os skeptisk til.
Henning Hyllested (EL), 2015-02-19:
Jo, men, minister, meningen med direktivet er jo netop, at folk, såkaldt almindelige folk, skal have en billig klagemulighed
Der står jo direkte i ADR-direktivet, i præamblen til ADR-direktivet, at det skal være gratis, eller at der i hvert fald skal være en symbolsk betaling for at kunne klage.
Det er jo sådan, at der, da vi behandlede L 54 i forrige samling, den 29. januar 2014 blev afgivet et svar til Retsudvalget, og det var fra Justitsministeriet: Hvis der ikke inden udgangen af 2014 er oprettet et privat branchenævn på området, som opfylder kravene i ADR-direktivet, vil Justitsministeriet tage initiativ til, at der, inden fristen for implementeringen af direktivet udløber, på anden vis etableres adgang til at indbringe klager over afgifter for overtrædelse af vilkårene for privat parkering på offentligt tilgængelige parkeringspladser for et klagenævn, som opfylder kravene i direktivet.
Der vil jeg bare gerne høre, hvad status på det her er, også fordi det, hvis det skal ind under det offentlige forbrugerklagesystem, jo så virkelig kan vælte det hele.
Men man kan også anskue det på den måde, at det egentlig ikke opfylder det, der blev lovet dengang, fordi de parkeringsafgifter, der i dag gives for ulovlig parkering, jo ligger under den bagatelgrænse, som er indeholdt i lovforslaget her.
Henrik Sass Larsen (S), 2015-02-19:
Jeg synes, man skal forholde sig til, at det jo som udgangspunkt for forbrugeren må koste 100 kr.
Det må koste 100 kr., og i en sådan mediation vil en medarbejder typisk over for klageren og over for den pågældende virksomhed sige: Den her sag vil efter al sandsynlighed ende med følgende afgørelse.
Det er udgangspunktet for det, og så kan man selvfølgelig, hvis det er principielt, tage sagen videre til nævn eller andet, men meningen skulle gerne være, at langt hovedparten af sagerne stopper der.
På den måde har forbrugeren jo en fin, fin retssikkerhed, for har man først haft én forbruger igennem med en sag om det pågældende tv-apparat, som åbenbart ikke virker, ja, så kan alle de andre jo egentlig også regne med at få den samme udmærkede behandling i forhold til det.
Så det er jo det, der vil blive virkelighed for langt de fleste.
Og så kan der være nogle principielle sager, og jeg skal ikke gøre mig klog på, hvor vanskeligt noget af det kan blive en gang imellem.
Men jeg synes også, at ordføreren skal tænke over, hvordan det ville være, hvis det sådan blev helt omkostningsfrit bare at klage løs derudad.
Man må da sige, at det alligevel er en sjat, hvis det lige pludselig koster mere end 10.000 kr. at føre sager, og der synes jeg da, at det, at man risikerer at skulle betale 400 kr., skulle man ikke selv få ret, er drønende billigt frem for at skulle alliere sig med en advokat, eller hvad man nu ellers skulle finde på i forhold til at få ført sin sag.
Så jeg synes faktisk, det er et ret generøst og ordentligt system, vi her lægger op til, og som i høj grad beskytter forbrugeren.
Så er der spørgsmålet om, om folk bare klager derude.
Nej, det gør de ikke, men det er der nogle der gør.
Og jeg har ikke tænkt mig at ville være med til at finansiere dem, som bare klager, fordi de har lyst til at klage.
Jeg synes også, at der skal være en konsekvens, og at der skal være en mening med det.
Og det, at der er en eller anden egenbetaling, er med til at sætte en meget, meget sund grænse, synes jeg, for, hvor mange der klager.
Henning Hyllested (EL), 2015-02-19:
Det er ikke mit indtryk, og jeg synes jo også, at man i virkeligheden håndterer det ret godt i det eksisterende klagesystem, i og med at man faktisk forliger i 50 pct. af alle sagerne.
Det synes jeg er et meget godt udtryk for, at man faktisk har styr på det.
Jeg er ikke så sikker som erhvervsministeren på, at det for folk bare handler om at få det hurtigt og smidigt igennem.
Jo, det vil man selvfølgelig gerne have, men jeg tror da mest, at folk er optaget af rent faktisk at få ret – uanset om de har ret eller ej.
Det synes jeg da er en væsentlig prisforhøjelse at lægge ind på det – hvis man gerne vil klage over et apparat og så ender med ikke at få ret.
Så jeg synes ikke, det er helt så bagatelagtigt, som jeg synes erhvervsministeren forsøger at gøre det til.
Brian Mikkelsen (KF), 2015-02-19:
Der har været og der er brug for en modernisering og en slags afbureaukratisering af det offentlige forbrugerklagesystem.
Sagen er den, at det har været for dyrt og ude af proportion for nogle erhvervsdrivende, og at det måske har været uden omkostninger for folk bare sådan at indgive en random klage, uden at det ville have nogen konsekvenser, fordi man bare lige kunne klage også i forhold til relativt små beløb.
Så har der været ting i det her forløb, som vi ikke har været tilfredse med fra konservativ side, f.eks. nogle af de omkostninger, som erhvervslivet får pålagt efter det her lovforslag.
Men alt i alt betyder det, at det bliver lidt billigere for erhvervslivet.
Der kommer ikke bare tilfældige klager ind, fordi der er en beløbsgrænse for, hvad man kan klage over, og gebyret for virksomhederne vil også falde.
Så Det Konservative Folkeparti kan støtte forslaget.
Liselott Blixt (DF), 2015-02-19:
Jamen jeg tror ikke, at Enhedslisten vil synes, det er en fejl, når man ser på, hvad det i fremtiden vil betyde for kræfttilfældene.
Samtidig vil jeg sige, at det er den nuværende regering, der med støtte fra Enhedslisten har lavet den reguleringsmekanisme, der gør, at det koster mere.
Så det er fejlagtigt at sige, at det var den forrige regering.
Stine Brix (EL), 2015-02-19:
Jamen det var jo en del af den aftale tilbage fra 2008.
Men på det tidspunkt besluttede et flertal bestående af de borgerlige partier alligevel, at de mennesker, der har udgifter til medicin, bare skal betale.
Det er jo meget, meget beklageligt.
Her retter vi en lille smule op på det for dem, der har de allerstørste udgifter til medicin.
Det synes jeg er godt, og jeg vil meget, meget gerne se på, om man kan rette mere op.
Jeg synes, det er rigtig vigtigt, at brugerbetaling ikke forhindrer, at man kan få den behandling, man har behov for.