runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Vestager (RV), 2012-10-23:
Det synes jeg er en meget nem måde at komme om ved det på i et samfund, som, hvad enten man ønsker det eller ej, bliver mere og mere kompliceret og kræver mere og mere komplicerede løsninger.
Vi eksporterer komplicerede løsninger til alverden.
Så jeg håber og har det fromme ønske, at ordføreren fortsat må forstå, at oplysning er en vigtig ting.
Fatma Øktem (V), 2012-10-23:
Jo, jeg er altid interesseret i mere viden og ny viden.
Men når det er sådan, at rigtig mange udtrykker bekymring for den måde, ministeriet har regnet sig frem til, hvor meget tid der skal bruges på det her, en 8-9 timer, mens erfaringerne viser, at det kan man faktisk gange med 8 eller helt op til 11, synes jeg, at det er meget at skulle pålægge virksomhederne det.
De virksomheder, der i sidste ende ikke har lyst til det og ikke vil arbejde med det, kan undslippe.
Så er det jo bare bureaukrati for bureaukratiets skyld, og det er derfor, jeg siger det.
Hans Vestager (RV), 2012-10-23:
Undskyld, at jeg var lidt langsom til at trykke på knappen.
Nu hører man ordet bureaukrati nævnt så mange gange, og det kan da godt være, at de folk, der har afgivet høringssvar, synes, at det er besværligt, men det er altid besværligt at blive oplyst om et eller andet.
Derudover synes jeg, det er et gode, at man skal oplyse om noget.
Det er også et gode at oplyse, at det her har jeg altså ikke lyst til, det gider jeg ikke.
Så må ens omgivelser forholde sig til det.
Jeg synes ikke, at man skal give sig til at beskrive oplysning som bureaukrati.
Det er i hvert fald ikke sådan, jeg opfatter Venstres tradition de steder, hvor jeg kommer, nemlig at man sådan lukker øjnene og siger, at alting er ligegyldigt.
Vi er da interesserede i ny viden hele tiden.
Er det ikke også ordførerens synspunkt?
Fatma Øktem (V), 2012-10-23:
Nej, det gør jeg ikke.
Det gør vi ikke i Venstre.
Vi tror ikke på, at det her kommer til at rykke.
Det her er bureaukrati for bureaukratiets skyld.
Jeg går stadig væk stærkt ind for, at det er frivillighedens vej, og at det er virksomhederne, der frivilligt skal arbejde med det her.
Men når man kan sætte et måltal på nul, forstår jeg ikke, hvor det her guldæg eller columbusæg, eller hvilket æg det så er, skulle komme fra.
Man kan jo sætte et måltal på nul, og så er det jo ikke andet end bureaukrati for bureaukratiets skyld.
Jeg deler fuldstændig de bekymringer, der er i høringssvarene.
Mai Henriksen (KF), 2012-10-23:
Jeg skal da gerne erkende, at jeg er en anelse skræmt ved at skulle stille spørgsmål, efter at alle de her kvinder er kommet på banen med meget skarpe stemmer.
Men jeg vil egentlig bare stille et helt enkelt spørgsmål, for hvis man kigger i høringssvarene, ser man, at de deler sig i to: Der er dem, som ikke ønsker de her økonomiske og administrative byrder, og så er der dem, som mener, at det slet, slet ikke er vidtgående nok, og at man overhovedet ikke kan skabe ligestilling ved at have et sådant måltal.
Men fælles for de her høringssvar er, at de rent faktisk udtrykker manglende tro på, at det vil have en effekt.
Så vil jeg egentlig bare helt enkelt spørge ordføreren: Tror ordføreren, at det her kommer til at rokke voldsomt ved ligestilling?
Tror ordføreren, at man om 3-4 år bare vil se, at ligestillingen er kørt derudaf, og at det her virkelig har været det columbusæg, som ministeren også har været ude at tale om?
Fatma Øktem (V), 2012-10-23:
Både fru Lykke Friis og jeg kvitterede for, at regeringen valgte at gå fra tanken om kvoter.
Vi var meget lettede over den danske model, som den blev fremlagt i maj måned.
Vi ved jo ikke, hvad der kommer til at ligge.
Vi har ikke siddet med og forhandlet og været med til at udarbejde de her lovforslag.
Med hensyn til om vi har andre områder, vil jeg sige, at vi kommer med et bud på, hvordan vi løser det her.
Det kan godt være, at regeringspartierne og Enhedslisten ikke vil anerkende, at frivillighedens vej er vejen frem, men det er faktisk det, vi tror på.
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2012-10-23:
Nej, det tænkte jeg nok.
Det er da ret exceptionelt, at man ikke anerkender ligestilling som et politikområde på højde med andre politikområder.
Man ville aldrig lave miljøpolitik eller klimapolitik uden at sætte mål, for så ved man, at man ikke kommer nogen vegne.
Det stod vel ret klart i august, at der var tale om et lovforslag?
Fatma Øktem (V), 2012-10-23:
Ikke lige sådan på stående fod, nej.
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2012-10-23:
Kan Venstres ordfører give mig eksempler på andre politikområder, hvor man gerne vil have mere af noget, men nægter at sætte mål for det?
Fatma Øktem (V), 2012-10-23:
Jeg synes, jeg har nævnt, at de virksomheder, der virkelig har en interesse i at gøre noget på området, også har muligheden uden den her lovgivning.
Carlsberg er atter et eksempel.
De satte deres måltal selv, de satte et tidsperspektiv uden den her lovgivning.
Når det så er sagt, kan det undre mig, at ordføreren ikke har lyttet, for jeg havde noget andet med i min ordførertale.
I dag er det jo sådan, også med den her lovgivning, at hvis ikke man vil, så ændrer det ikke noget.
Den tidligere erhvervs- og vækstminister har gentagne gange – jeg har det på skrift – udtalt, at man i princippet kan have et måltal, der hedder nul.
Så hvad er det lige, det skal ændre for de virksomheder, der ikke vil, hvis de kan have et måltal, der hedder nul, og kan redegøre for, at de egentlig ikke ønsker at gøre noget på området?
Så der rykker det jo ikke.
Jeg tror på, i Venstre tror vi på, at de virksomheder, der gerne vil og melder sig til det, også er dem, der er med til at bane vejen.
Det håber vi selvfølgelig på kan være med til at trække flere virksomheder med.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2012-10-23:
Man kan ikke se andet i den evaluering af charteret, end at ufattelig få danske virksomheder har tilmeldt sig og er indgået i evalueringen.
Og man kan se i lovforslagets bemærkninger her, at det på 3 år er under ½ procentpoints stigning i andelen af kvinder, der er tale om i det her land.
Jeg synes, det er et mærkeligt bagudskuende, reaktionært synspunkt, at frivillighed rykker noget – det er på 20. år, vi har den her diskussion – når vi kan se, at der ikke reelt sker en markant stigning i antallet af kvinder på lederposter, når vi sammenholder med, at både de økonomiske og de juridiske fakulteter på landets universiteter sprøjter kvinder ud i hobetal, og at der inden for de sidste år har siddet flere danske kvinder i udenlandske virksomheders bestyrelser, end der har i danske virksomheders bestyrelser.
Jeg har stadig væk ikke fået nogen dokumentation fra Venstres ordfører for, at man kommer nogen vegne ad frivillighedens vej, fordi der er 35 eller 50 virksomheder i »Charter for kvinder i ledelse«, der har indrapporteret noget.
Men jeg giver ordføreren en chance mere: Hvor er eksemplet på, at frivillighed rykker på det her område?
Fatma Øktem (V), 2012-10-23:
Tro skal der til.
Og frivillighedens vej tror jeg på.
Om der er nogle eksempler?
Altså, vi har jo lige modtaget evalueringen af »Charter for flere kvinder i ledelse«, og af de virksomheder, der frivilligt har tilmeldt sig det her charter, kan vi se, at 97 pct. selv har sat måltal, selv har lagt en strategi, og mange af dem har endda en tidshorisont.
Det har de gjort uden en lovgivning.
Så ja, jeg tror på, at vi skal sætte fokus på det og lægge det ud til det frivillige.
Der er rigtig mange, der nævner i høringssvaret, at det her er bureaukrati for bureaukratiets skyld.
Nu kan jeg ikke lige finde i høringssvarene, hvem det er.
Men i høringssvarene kan man finde en stor bekymring for, om det her kommer til at virke.
Rasmus Horn Langhoff (S), 2012-10-23:
Hver eneste gang man vil et eller andet, hver eneste gang man foreslår et eller andet, hver eneste gang der kommer en eller en form for politisk tilkendegivelse, er det , som om man bliver skudt i skoene, at det er tvang, at det er frygteligt: Nej, hvor er det forfærdeligt, og vi må for guds skyld ikke noget overhovedet, det hele skal bare ligesom komme af sig selv.
Men prøv at høre en gang: Der er bare lige det ved ligestilling, at det altså ikke kommer af sig selv.
Så hvis vi vil noget på det område, kræver det altså politikere, som gerne vil handle.
Jeg tror, det ville blive frygtelig kedeligt, hvis mænd og kvinder skulle være ens.
Det ville være en kedeligere verden at leve i; det er ikke det, jeg ønsker.
Det, jeg ønsker, er, at mænd og kvinder har lige gode muligheder også på arbejdsmarkedet, også i familien – altså lige gode muligheder for at kunne kombinere et aktivt arbejdsliv med et aktivt familieliv.
Det er det, det handler om.
Det er derfor, jeg vil gøre op med det kønsopdelte arbejdsmarked.
Det er ikke, for at verden skal blive tidligere; det er for at give mænd og kvinder lige gode muligheder for at kunne begge dele.
Merete Riisager (LA), 2012-10-23:
Se, det med de lige gode muligheder kan vi jo hurtigt blive enige om, men når der går inflation i ordet tvang, er det jo, fordi det er et af regeringens mest foretrukne værktøjer.
Det er jo ikke noget, vi finder på.
Det er, fordi regeringen fremturer med at hive ordet tvang op af posen hele tiden i stedet for at have en lille smule tillid til, at også borgerne kan tage initiativ.
Så jeg bliver også nødt til at spørge igen: Når nu vi er enige om, at det handler om bedre muligheder, hvorfor skal vi så gå ind med sådan et værktøj?
Og når nu ordføreren ønsker mangfoldighed, hvorfor vil han så ikke give plads til, at kvinder kan vælge noget forskelligt i deres liv, og at ikke alle kvinder har lyst til at vælge at sidde i en ledelse eller en bestyrelse?
Rasmus Horn Langhoff (S), 2012-10-23:
Jeg mener, at det vil give mest mening, hvis vi implementerer det her, følger op på det og så kigger på det om, lad os sige en 3-4 år.
Der kigger vi på det, og så må vil vi evaluere ud fra det, om det har været godt nok.
Til det med at sætte et færdigt mål vil jeg sige, at der sådan set kan være mange ting, der spiller ind der.
Det mener jeg ikke vil være gavnligt at gøre.
Det har jeg ikke noget behov for at gøre, jeg har ikke behov for at sætte et konkret mål for, hvad tallet så skal være på, og hvad deadline er. Jeg vil have, at det her skal rykke sig.
Og jeg ville slet ikke synes, at det var interessant at bruge tid på, hvis ikke jeg troede på, at det her kunne få tingene til at rykke sig.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2012-10-23:
Det svar er jeg er faktisk meget glad for, altså at Socialdemokraternes ordfører i dag siger, at man i Socialdemokraterne mener, at målet er en fordeling på omkring 60-40.
Det er væsentlig mere, end jeg har kunnet få ligestillingsministeren til at sige, så det er jeg rigtig glad for.
Men jeg vil også gerne have svar på det andet spørgsmål, nemlig hvornår det mål skal være nået.
Altså, er man fra Socialdemokraternes side villig til at vente 5 år, 10 år, 15 år, før det mål nået?
Altså, hvis der går 15 år, eller hvis der går 10 år og man stadig væk ikke er kommet dertil, kunne det være, at man skulle se på nogle andre redskaber.
Altså, hvornår skal målet være nået?
Rasmus Horn Langhoff (S), 2012-10-23:
Det er to forskellige spørgsmål.
For hvornår har den her lov været en succes?
Det kan jeg ikke sætte tal på, men jeg vil have, at det skal rykke sig.
Det er også derfor, at det giver god mening at følge med og evaluere og sikre, at det her kommer til at rykke sig.
Hvor hurtigt det sker, og hvor meget det sker, kan jeg ikke sige, men jeg tror på, at det kommer til at ske.
Og det skal rykke sig.
Den anden del af spørgsmålet drejer sig om, hvornår Socialdemokratiet læner sig tilbage.
Det gør vi aldrig.
Men hvornår tænker vi ligesom: Nu ser det sådan set fornuftigt ud.
Jamen jeg vil sige, at det gør vi, når fordelingen ligger på 60-40, altså når det underrepræsenterede køn har en andel på omkring 40 pct., vil jeg sige, at det synes jeg faktisk er rigtig fornuftigt.
Og så vil jeg betragte det, som om man nu kan tale om, at der faktisk er ligestilling i de øverste ledelseslag.
Men tingene kan godt være en succes, før man når slutmålet.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2012-10-23:
Jeg kunne godt tænke mig at høre, hvornår Socialdemokraterne mener, at man har opnået succes.
Altså, hvordan skal vi måle effekten af det her lovforslag?
Hvilken procentdel af kvinder, hvilken kønsfordeling skal vi være nået op på, før man fra Socialdemokraternes side mener, at der er ligestilling i toppen af erhvervslivet?
Og hvornår skal det mål være nået?
Rasmus Horn Langhoff (S), 2012-10-23:
Det er svært at blive klog på højrefløjen i dansk politik.
Den ene dag er forslaget her bare en videreførelse af det, regeringen selv gjorde, det er bare en videreførelse af "Charter for flere kvinder i ledelse".
Den næste dag er det en fuldstændig urimelig byrde, og det nytter ikke noget, og det er helt forfærdeligt, og det ene, og det andet.
Altså, jeg tror ligesom, at højrefløjen har behov for at sætte sig sammen og blive enig om, hvad det er, der er galt med det her forslag, for man skyder i lidt forskellige retninger, og det kan godt forvirre en ordfører som jeg, at man er så uenige om, hvad det er, der er galt med det her.
Jeg mener, at det er fuldstændig afgørende, at det her bliver en indsats, som sker på flere forskellige niveauer.
Vi får ikke ligestilling ved kun at kigge på bestyrelsesniveauerne.
Der skal sådan set mange forskellige initiativer i gang.
Det er bl.a. også derfor, at jeg er så glad for, at der står i regeringsgrundlaget, at vi også vil sikre forældreorlov til fædre.
For jeg tror, at det kan være med til ikke bare at give fædre nogle rettigheder og sikre barnet noget fartid, som også er godt for børn, men også til at give kvinder en stærkere tilknytning til arbejdsmarkedet.
Alle de forskellige indsatser hænger sammen.
Derfor er det jo ikke noget, der står alene, der er også mange andre tiltag, som hænger sammen med det her.
Pia Adelsteen (DF), 2012-10-23:
Nu ved jeg godt, hvad der står i lovforslaget.
Men ordføreren svarer overhovedet ikke på mit spørgsmål, overhovedet ikke.
Hvorfor ikke starte i børnehaverne?
Lad os gøre noget dér, hvor børnene kan se, at det rykker, sådan at de bliver åbne for at vælge anderledes, end deres forældre måske lige har gjort.
Hvorfor vil man ikke starte der?
Jeg er jo godt klar over, at det ikke kun er bestyrelsesposter, men også hele ledelsesgangen og fødekæden, det drejer sig om.
Altså, det her forslag er jo for en stor dels vedkommende en fortsættelse af den politik, der har været ført de sidste 10 år – dengang var det bare på frivillighedens basis.
Men svar på spørgsmålet, vil jeg sige til ordføreren.
Så har jeg et yderligere spørgsmål: Hvor er det helt præcis, mulighederne er forskellige for kvinder og mænd?
Hvor er det, mulighederne er forskellige?
Rasmus Horn Langhoff (S), 2012-10-23:
Jamen det står da Dansk Folkeparti frit for at mene, at det er en fuldstændig ligegyldig floskel, når man siger, at man gerne vil give folk fuldstændig lige gode muligheder for at deltage aktivt i samfundet, uanset om man er mand eller kvinde.
Det mener jeg sådan set ikke det er.
Jeg mener, at det er pinedød nødvendigt, at vi både sikrer ligestilling og sikrer vores konkurrencedygtighed i fremtiden.
Så det må stå for Dansk Folkepartis regning.
Det handler sådan set om bl.a. at få sikret fødekæden op igennem virksomhederne, sådan så vi ikke kun i bestyrelserne, ikke kun på direktionsgangene, men også i ledelseslagene under sikrer, at man har en ligestillingspolitik.
For et af de problemer, vi kan se, en af de årsager til, at der ikke er særlig mange kvinder på bestyrelsesgangene, er jo, at der heller ikke er særlig mange kvinder i laget nedenunder.
Pia Adelsteen (DF), 2012-10-23:
Jeg ved næsten ikke, hvor jeg skal begynde.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge om dette: Når man nu, som ordføreren er det, er så interesseret i, at der kommer flere kvinder, at vi får mangfoldighed, at vi bruger alle talenter – der er alle de her gode floskler, som man bruger – hvordan kan det så være, at man ikke starter i bunden?
Hvorfor starter man ikke med at sørge for, at de børn, der er i børnehaver, vuggestuer osv., bliver påvirket på en måde, så der er lige mange mænd og kvinder, som bliver børnehavepædagoger?
Hvorfor starter man ikke dernede?
Det ville da være – hvad kan man sige? – forbilledligt.
Hvordan kan det være, at man starter på det øverste ledelsesniveau?
Hvis man synes, at det er så godt, at der er nogenlunde lige mange af hvert køn i ledelser, må det jo også gælde i andre situationer, at der bør være nogenlunde lige mange af hvert køn.
Ordføreren sagde det selv.
Ordføreren var helt indstillet på at gå ind og gøre noget ved det kønsopdelte arbejdsmarked – det kan man så være uenig eller enig i – og hvorfor så ikke starte der?
Rasmus Horn Langhoff (S), 2012-10-23:
Det skal altid være den bedste, der bliver udvalgt til en bestyrelsespost – altså ikke kun den bedste mand, men den bedste, uanset om vedkommende er mand eller kvinde.
Som jeg gjorde opmærksom på i min ordførertale, kan vi se, at kvinderne klarer sig rigtig godt, at de nu får de lange uddannelser, men alligevel kan vi se en meget, meget skæv fordeling i, hvem der så ender med at komme til tops i dansk erhvervsliv.
Det handler ikke kun om rekruttering – det handler også om andre ting, bl.a. forældreorlov og den måde, man fordeler den på – men det handler også om rekruttering.
Vi er overbeviste om, og jeg er overbevist om, at det her ikke kun vil være til gavn for ligestillingen, men også vil være til gavn for virksomhederne.
Vi lever i en globaliseret verden.
Vi skal konkurrere med vækstøkonomier, som bare buldrer derudad.
Jeg mener ikke, at vi har råd til kun at bruge den ene halvdel af den danske talentmasse; vi er nødt til at have hele talentmassen i spil, også kvinderne.
Mai Henriksen (KF), 2012-10-23:
Man kan sige, at det, der jo er essensen i det her, er hele nervøsiteten for at blive valgt på baggrund af køn frem for at blive valgt på baggrund af kompetencer.
Vi har jo diskuteret det rigtig meget, da det handlede om kvoter, men hele essensen er jo altså, at diskussionen fortsætter nu, hvor det handler om måltal.
Jeg har et andet spørgsmål til ordføreren.
Ministeriet estimerer, at det her vil medføre en række udgifter for virksomhederne.
Jeg vil bare spørge: Er det ikke regeringens plan at skabe arbejdspladser og skabe vækst frem for at skabe bureaukrati, rapportering og rigide regler?
For jeg tror, at der står en række dagpengemodtagere, som rigtig godt kunne tænke sig, at virksomhederne fremover koncentrerer sig om at tjene penge frem for at rapportere om måltal, hvor man bare kan skrive et stort, fedt, rundt nul.
Rasmus Horn Langhoff (S), 2012-10-23:
Jeg håber, at ordføreren fra Det Konservative Folkeparti hørte min tale eller i det mindste har læst lovforslaget.
Det er jo ikke det, der er tilfældet; det, der er tilfældet, er, at vi får de 1.100 største virksomheder til at lave en politik på området, hvor de tænker lidt over, hvem de rekrutterer, at de rekrutterer lidt bredere, end de almindeligvis er vant til, og også at de begynder at kigge lidt på den anden halvdel af befolkningen, nemlig kvinderne.
Det her lovforslag handler om, at de skal lave en ligestillingspolitik og få styr på fødekæden op igennem virksomheden, som jo skal sikre, at der både er talentfulde mænd og kvinder, og den politik skal de redegøre for.
Hvad de sætter af måltal, må de sådan set selv bestemme, og om de så kan leve op til dem eller ikke kan leve op til dem, er heller ikke noget, vi ønsker at genere dem med.
Mai Henriksen (KF), 2012-10-23:
»Bland jer uden om, hvem vi ansætter.
Det er beskeden til regeringen fra en af landets største virksomheder, som gerne havde undgået den nye lovgivning.
»Jeg skal passe lidt på, når jeg udtaler mig om det her.
For man kommer let til at lyde som en gammel sur mand.
Men lovforslaget har den klare ulempe, at det sætter kvinderne i en svær situationen.
De kan blive mødt med mistanken om, at de bare fik jobbet eller bestyrelsesposten, fordi virksomheden skulle leve op til regeringens ønsker««.
Det siger altså bestyrelsesformanden for DSV.
Jeg har bare et enkelt spørgsmål: Hvorfor ønsker regeringen at stille kvinderne i en så diskriminerende og så fordomsfuld situation?
Rasmus Horn Langhoff (S), 2012-10-23:
Jeg tror ikke, der er noget i kvinders dna, der gør, at de er mindre ambitiøse, eller at der skulle være noget i mænds dna, der gør, at de ikke kan tage sig af børn eller ikke kan indkøbe bleer eller ikke kan deltage aktivt i familielivet.
Men vi kan se, at der er en meget, meget skæv fordeling i forhold til, hvem det er, der gør karriere, og hvem det er, der ender med at tage sig af familielivet.
Jeg mener, man skal være blind for de strukturer, der er i samfundet, eller også skal bare være ligeglad med dem, hvis ikke man tør gå ind og tage den her debat, hvis ikke man tør gå ind og blande sig i nogle af de ting, som vi ser på det kønsopdelte arbejdsmarked.
Så jeg vil blande mig, jeg tør godt blande mig.
Det har vi en lang tradition for i Danmark: at deltage i ligestillingsdiskussionen og ikke bare se det som et udtryk for, at sådan er det, og sådan har altid været, og det må vi for guds skyld ikke gøre noget ved.
Verden ændrer sig heldigvis, og som oftest også til det bedre.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2012-10-23:
Vi har i hvert fald fået et svar, der lyder, at tro, håb og frivillighed er Venstres svar på den her udfordring.
Men jeg kan samtidig høre, at Venstres ligestillingsordfører anerkender, at der er for få kvinder på ledende poster.
Det er sådan med den frivillighed, at under Schlüterregeringen i 1985 blev der vedtaget en lov i Folketinget om, at offentlige råd, nævn og udvalg skulle have udpeget både mænd og kvinder.
Den lovgivning blev skærpet, da Venstre havde ligestillingsministerposten under fru Karen Jespersen for nogle få år siden.
Det er jo klart noget, der er sket i en klar erkendelse af, at frivillighedens vej ikke nytter, heller ikke engang i det offentlige system.
Derfor er jeg, når nu Venstre forlader sig på tro, håb og frivillighed, nødt til at høre, om man overhovedet har nogen eksempler på, at der er noget, der har rykket sig ad frivillighedens vej eller gennem håbet eller gennem tro.
Fatma Øktem (V), 2012-10-23:
Jeg tror bestemt ikke, at jeg er uenig med min kollega fru Lykke Friis.
Det skal lige siges, at vi næsten i et år har vidst, at der skulle komme noget på det her område – siden regeringsgrundlaget blev skrevet og man blev bekendt med det.
Efterfølgende fik vi i maj måned fremlagt en A4-side med fakta, men ikke noget om, hvordan man ville implementere det.
Det er jo først for ikke så længe siden, at vi har fået det her fremlagt. Med hensyn til linjen vil jeg sige, at jeg også har kvitteret over for ministeren og regeringen for at være gået fra kvoter og være kommet tættere på frivillighedens vej, men lovgivningen har vi sådan set kun kendt til i kort tid.
Så jeg vil sige, at fru Lykke Friis har rost linjen, ja, og det har jeg sådan set også, men lovgivning i form af noget, der er fremlagt, har vi jo ikke set før for cirka en måned siden.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2012-10-23:
Ja, eller i hvert fald er det sådan for nogles vedkommende i Venstre, for jeg kan forstå, at fru Lykke Friis i august måned bakkede op om den linje, der er lagt her.
Så hvad er det for en debat i Venstre?
Den tidligere ligestillingsminister fra Venstre, fru Lykke Friis, opfatter det her som liggende i fuldstændig forlængelse af de initiativer, hun så som mulige.
Hvad er det så, der er sket siden august måned?
Er det, fordi det ikke er Venstre selv, der er underskriver på det her, eller hvorfor er det, at man lige pludselig vælger at sige, at det her bakker man ikke op om?
Jeg vil bare sige, at vi er blevet tudet ørerne fulde af, at Venstre ville alt muligt med hensyn til kønsopdelt lønstatistik, men det første, man så gjorde, da man fik magten i 2001, var at skrinlægge det.
På barselområdet vil Venstre ingenting, og på det her område siger den tidligere ligestillingsminister ét i august måned, og nu står Venstres ordfører så på talerstolen og siger noget fuldstændig andet.
Altså, undskyld forvirringen, men jeg tror sådan set, man selv har bidraget til den.