runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Prehn (S), 2010-05-31:
Jeg synes simpelt hen, at Venstre skulle tage og sætte sig sammen og ligesom lægge en strategi for, hvad man vil bruge tiden her i salen på.
Da Venstres ordfører stod her på talerstolen og skulle angribe Socialdemokratiet, blev det sagt, at da Socialdemokratiet havde magten, var der ikke grænser for, hvor nidkære og stramme de var, og at de gjorde nøjagtig det samme osv.
Nu er det så et spørgsmål om, at det bliver et kæmpestort tagselvbord, at pengene bare vil blive brugt derudad, og at skatterne vil stige osv., hvis Socialdemokratiet kommer til.
Man skal ligesom definere, om det er det ene eller det andet, man vil beskylde Socialdemokratiet for.
Sagen er bare den, at vi er velfærdens parti.
Vi ønsker, at der skal være ordentlig kommunal velfærd, og vi synes frem for alt, at når det er sådan, at kommunerne er i en situation, hvor de risikerer at skulle gå på kompromis med serviceloven, svigte handicappede grupper, svigte udsatte børn osv., så skal vi finde pengene.
Det er der, vi synes pengene skal bruges.
I modsætning til, hvad indenrigsministeren og en masse ledende regeringspolitikere har sagt, har man faktisk i landets kommuner nedbragt det, man bruger på administration.
Man bruger mindre på administration, end man havde budgetteret med, og end man havde aftalt med regeringen.
Så man er jo virkelig ansvarlig.
Vi tror fra socialdemokratisk side på, at der skal ledes med tillid over for kommunerne, og der er regeringen mere på det hold, hvor man vil tvinge dem.
Erling Bonnesen (V), 2010-05-31:
Når man lytter til de socialdemokratiske svar, der er blevet givet her under den sidste debat, på, hvordan man vil styre kommunerne, kan de næsten sammenfattes på denne måde: Det bliver et rent tagselvbord.
Gør, som I vil.
Det er blevet sagt tydeligt, at der skal skaffes flere penge til veje.
Så forsøger man lidt på forskellige måder at sige, at skatterne skal holdes sådan nogenlunde i ro, men at det nok ikke lykkes, og at man så må finde ud af at skaffe pengene på anden måde.
Ikke et ord om ledelse i kommunerne, ikke et ord om budgetdisciplin.
Hver gang man kommer med en overskridelse, skal man prøve at se på, hvad forklaringen er på det, og så skriver man en check.
Det er jo sådan set i sidste ende konklusionen på det.
Så kommer spørgsmålet: Vil det ikke resultere i en megastor skatteregning til danskerne, bare ad anden vej, og er der overhovedet nogen grænse for, hvor stor den skatteregning så må blive?
Rasmus Prehn (S), 2010-05-31:
Udgangspunktet er, som jeg også nævnte før, at vi prøver at lave en aftale med kommunerne, hvor vi siger, at hvis der er nogle, der hæver skatten, er der også gerne nogle, der skulle sænke skatten.
Men hvis det så er sådan, at det samlede skattetryk stiger mere, end det skal, må vi prøve at kompensere på den statslige bundskat.
Mads Rørvig (V), 2010-05-31:
Altså, ordføreren bekræftede lige før, at en stigende skat i kommunerne skal kompenseres med en lavere bundskat generelt.
Vil ordføreren så ikke svare mig ganske kort på, om man skal regne med det eller med det, som Socialdemokraternes formand var ude at sige i Berlingske Tidende den 19. marts om, at kommunerne ikke kan hæve skatten, uden at andre kommuner sænker den?
Det kan jo godt være, at begge dele er sandt, eller er det det ene eller det andet?
Kan vi ikke få et klart svar på det?
Hvordan er det, man kompenserer, hvis en kommune vil sætte skatten op?
Line Barfod (EL), 2010-05-31:
Jeg kan forstå, at Dansk Folkeparti synes, at det er fuldstændig rimeligt, at man har lagt stemmer til den ene skattelettelse efter den anden til de rigeste, til bankdirektører og godsejere og mange andre, og at dem, der så skal betale regningen, er børnefamilierne og de arbejdsløse og så alle dem, der har hårdt brug for en god kommunal velfærd.
Når nu man synes, at det er så vigtigt, at kommunerne overholder finansministerens diktat om, hvad der må bruges af penge, kan ordføreren så ikke bare forklare mig, hvorfor Dansk Folkeparti ikke synes, at det er mindst lige så vigtigt, at man overholder loven?
Mener Dansk Folkeparti ikke, at det er vigtigt, at et barn, der har været udsat for overgreb, får den nødvendige hjælp, eller at en handicappet, der har brug for hjælp 24 timer i døgnet, får den hjælp?
Mads Rørvig (V), 2010-05-31:
Hvordan harmonerer det så med, at fru Helle Thorning-Schmidt siger i Berlingske Tidende den 19. marts, at kommunerne ikke kan hæve skatten, uden at andre kommuner sætter skatten ned?
Hvad er det, der gælder?
Er det det, der står i »Fair Forandring«, eller er det det, som Socialdemokraternes formand siden hen har givet udtryk for?
Rasmus Prehn (S), 2010-05-31:
Det, som Venstres fru Anne-Mette Winther Christiansen refererer her, er jo noget, der er blevet sagt af mange.
Det er jo et udgangspunkt, der har været for rigtig mange i dansk politik.
Vi må have et system, hvor man ikke bare over natten kan sætte skatten op, så folk kommer til at betale mere i skat.
Hvis det er sådan, at skatten sættes op i kommunerne, skal borgerne kompenseres, ved at statsskatten sættes ned.
Det er altså ikke to skatter, der ryger op på samme tid.
Det er en skat, der bliver sat ned, nemlig den statslige bundskat.
Det er så vores opgave ad anden vej at finde finansieringen til det, det koster, og der er det så, at vi har lagt vores forslag og løsning frem, nemlig »Fair Forandring« og »En Fair Løsning«.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2010-05-31:
Det var jo en lang tale, hvor jeg fik bekræftet, at man kun sætter skatten op to steder.
Man siger ja til, at kommunerne sætter skatten op, og så siger man ja til, at man inden for statsskatten lige laver noget, der hedder en cigaretafgift, så man via den får lavet endnu en skat til borgerne.
Så det er to gange skattestigninger.
Det var altså lige det, jeg hørte der blev sagt.
Derfor bliver jeg nødt til at spørge igen: Hvem er det, der har sagt det?
Eller skal hjælpe ordføreren?
Når fru Helle Thorning-Schmidt siger, at kommuneskatterne under et holdes i ro, og at eventuelt stigende kommuneskatter skal kompenseres ved tilsvarende nedsættelser af den statslige bundskat, hvordan kan man så bagefter stå bag den »En Fair Løsning«, som man har lavet?
Rasmus Prehn (S), 2010-05-31:
Det er jo en formulering, som går igen i regeringens politik, men som også ligger til grund for vores »Fair Forandring«, hvor vi siger, at vi vil tilføre kommunerne penge ad andre veje, nemlig via realistiske aftaler, end den, at man skal hæve skatterne, for at borgerne kan regne med, at det, de betaler i skat, er uforandret.
Hvis det så er sådan, at man af helt specielle årsager i en kommune er nødt til at hæve skatten for at få enderne til at nå sammen, skal borgerne kompenseres via den statslige bundskat.
Der skal vi jo så som samfund finde ud af, hvordan vi så betaler den regning.
Der ligger regeringen op til, at den betales via et straffesystem, hvor kommunen bliver straffet for at have sat den her skat op.
Der mener vi, at det kan lade sig gøre ad anden vej, nemlig ved at lave en ordentlig fordelingspolitik herinde på Christiansborg og sikre kommunerne penge til det her samt sikre, at den statslige bundskat tilsvarende bliver sænket, så der sker en kompensation.
Det er et spørgsmål om at prioritere, hvordan man vil løse det her.
Vi mener, at der skal være råd til velfærd.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2010-05-31:
Kan ordføreren ikke lige prøve at hjælpe mig med at forstå det her?
Hvem har sagt det?
Og hvad betyder det egentligt?
Rasmus Prehn (S), 2010-05-31:
Jeg er sådan set ked af, at Det Konservative Folkepartis ordfører, som også er borgmester i Vallensbæk, står og får skabt et billede af, at man ude i kommunerne sådan set slet ikke er optaget af økonomien, at man bare siger: Hovsa, der kom vi lige til at overtræde aftalen.
Og så kommer man bagefter og beder om godt vejr.
Det er jo ingenlunde det, der er tilfældet.
Situationen er jo her, at kommunerne, allerede da man indgik aftalen, gjorde opmærksom på, at på det specialiserede socialområde risikerede de ikke at have penge nok, og at det ville blive svært at få enderne til at nå sammen med de store udfordringer, der er på det specialiserede område.
Så har man lavet aftalen og gjort alt, hvad man kunne, for at få det til at hænge sammen, men man har altså stået i en situation, hvor spørgsmålet var: Skal vi hjælpe den her udsatte dreng, skal vi hjælpe den her udsatte pige, skal vi hjælpe den her handicapgruppe, eller skal vi gøre noget andet?
Og der har man, som vi har hørt Venstres ordfører gentage igen og igen, naturligvis valgt at overholde serviceloven, naturligvis har man valgt at tænke på almindelig anstændighed.
Det har så betydet, at enderne ikke kunne nå sammen, som man allerede havde advaret om.
Jamen så kom man til at bryde aftalen, og det er derfor, der skal mere realistiske aftaler til.
Der skal en velfærdsvenlig regering til, der kan lave velfærdsvenlige aftaler med kommunerne.
Henrik Rasmussen (KF), 2010-05-31:
Jo, realistiske aftaler, men nu er det jo ikke første gang, man opdager, at en aftale mellem regeringen og KL er smuttet
Hvor er grænsen så for Socialdemokratiet for, hvornår det er en god aftale, og hvornår det ikke er?
Vi er vel enige om, at den aftale, der er lavet mellem regeringen og KL, er indgået af to parter og ikke kun af én part, og det vil sige, at der er to parter, der har sat sig ned og været enige om, at det her er en realistisk ramme.
Det må vi da i hvert fald tro på.
Når så den ene part bryder rammen væsentligt, med 5 mia. kr., vil jeg gerne spørge Socialdemokratiet, hvordan man så vil gå ud og finde de 5 mia. kr., hvis man bare kunne gå ud og sige: Undskyld, men der skete altså nogle uforudsete ting?
Hvor skal pengene så komme fra i den situation, og hvor langt kan kommunerne så strække sig for at sige undskyld bagefter?
Rasmus Prehn (S), 2010-05-31:
Det er jo også princippet i den aftale, der er nu, altså at man skal prøve at finde balancen.
Så er det, at man kan komme i den situation, hvor det kan blive svært for kommunerne at overholde den her aftale.
Det er jo så det, der tilsyneladende er sket, for der er faktisk flere kommuner, der har sat skatten op, end kommuner, der har sat skatten ned.
Og så skal man finde ud af: Hvad gør man så?
Der vil regeringen lave et helt usædvanlig nidkært straffesystem, og der siger vi så fra Socialdemokraternes side: Skal vi ikke lige prøve at kigge på, hvad der egentlig var årsagen til, at kommunerne er blevet bragt ud i den her situation?
Var det, at de med vilje, med fuldt overlæg, brød aftalen?
Eller var det sådan set, fordi det var svært at få enderne til at nå sammen?
Vi tror på det sidste, altså at det var svært at få enderne til at nå sammen, og derfor laver vi en mere realistisk aftale, der sikrer, at kommunerne får bedre økonomi.
Så der er mange bolde i luften, men jeg er sikker på, at også hr. Mads Rørvig er med på den her.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-05-31:
Men det skal ikke være noget, der skal bruges som et argument for, at man ikke skal kunne have en større troværdighed til de aftaler, som man indgår.
Kommunernes Landsforening er aftalepart i de her aftaler, og derfor synes vi jo ikke, at det giver nogen mening, hvis man bare laver aftalerne en gang imellem, en gang om året, for så har man et eller andet skriftligt at kigge på, når man har god tid og kan nyde sit otium.
Der er det bedre at sige, at de økonomiaftaler selvfølgelig skal vurderes og bruges med respekt, og man skal gøre, hvad man kan for at overholde en sådan aftale.
Det tal, som jeg nævnte, er det samlede tal.
Og om opgaven så er gået fra et amt til en region eller fra et amt til en kommune, gør jo ingen forskel på antallet af ansatte; det er jo da noget mærkeligt noget at bringe ind i debatten.
Eksempelvis har vi omkring 3.000 flere læger ansat.
Jeg tror, at der var ansat omkring 10.000 læger i Danmark i 2001.
Nu er der så 13.000 plus et eller andet.
Det er sådan nogle tal, som man kan få, hvis man gider læse dem.
Så der er selvfølgelig kommet flere ansatte til, og de skal selvfølgelig også have løn.
Sådan bevæger tingene sig, og derfor synes jeg sådan set, at der er ganske sund fornuft i den måde, det foregår på.
Ordføreren siger, at det ikke hænger sammen.
Man siger til Berlingske Tidende, at kommunerne skal hæfte solidarisk – det er hvert fald det, fru Helle Thorning-Schmidt har udtalt – men samtidig kan vi høre selv samme partis politikere sidde her i dag og sige: Vi skal bare give carte blanche til kommunerne, for hvis de har et behov, skal det også dækkes.
Det hænger jo ikke sammen.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-05-31:
Jamen det var sådan set godt, at vi lige fik det her ridset op til sidst, altså at hr. Skibby ridsede op, hvordan en kommunalbestyrelse i virkeligheden fungerer, også der i Jylland, hvor ordføreren nu kommer fra.
Så kan jeg jo godt forstå, at ordføreren bliver mere og mere skinger i sin stemme i forhold til alle de spørgsmål, der bliver stillet her.
For det ene øjeblik siger han, at byrådene er åh så dygtige og virkelig har styr på at lave deres budgetter, og det næste øjeblik, at der i hvert fald skal sættes ind med alle mulige skrappe krav, for ellers er der ikke styr på noget som helst.
Det hænger jo overhovedet ikke sammen.
Men hvis ikke jeg tager meget fejl, og hvis jeg begynder at tælle op, kan jeg se, at der heller aldrig nogen sinde har været så mange opgaver, der skulle løses, som der er nu.
Så der er jo en naturlig sammenhæng.
Det kan man jo hverken klandre kommuner eller stat for, eller kan man det?
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-05-31:
Jeg synes jo, at spørgsmålet giver et rigtig godt billede af, hvad der optager Socialdemokraterne.
Det er det der med, hvad der er sket i den enkelte kommune: Hvad sker der dér, og hvad sker der dér?
Nu blev Odder Kommune nævnt, men det kunne også have været andre kommuner.
Det er jo faktisk det, som vi skal overlade til de enkelte byråd rundtomkring.
Vi har aldrig haft så mange offentligt ansatte, som vi har nu.
Der er over 30.000 flere, end da regeringen trådte til i 2001.
Det betyder selvfølgelig også, at hvis vi har kommuner, hvor vi kan se at børnetallet falder, giver det ikke nogen mening, at man bliver ved med at have lige så mange lærere ansat, hvis man så samtidig kan se, at der i samme kommune er flere, som har behov for pleje og omsorg, fordi de gennemsnitligt er blevet ældre.
Så kan det være, at det nogle år senere er omvendt; det er demografien, der spiller ind.
Derfor er det selvfølgelig en mulighed for kommunerne, at man prioriterer om inden for de rammer, der er.
Og det gør man i byrådene; byrådene laver prognoser.
Jeg sidder selv i et byråd, så jeg ved, hvordan det fungerer.
Man laver prognoser over, hvad forventningen til antallet af nyfødte børn i kommunen er i de kommende år, hvad alderssammensætningen er, hvor mange ældre der er på over 65 år, hvor mange vi har i de forskellige skoleårgange, og hvordan det ser ud med tilgangen til vores børnehaver
, osv.
Det er nogle ting, som udgør ganske elementært lokalpolitisk arbejde, og det indgår selvfølgelig, når kommunerne laver deres budgetter.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-05-31:
Så synes jeg bare, det er meget flot, at Dansk Folkepartis ordfører nu står på talerstolen og lover, at man kan beholde det samme antal ansatte i kommunerne næste år, som man har i år, eller i de kommende år, hvor man skal leve op til det her krav om nulvækst, som Dansk Folkeparti altså bakker op om.
Hvis man anerkender, at der er stigende udgifter på det specialiserede socialområde, hvis man anerkender, at demografien kan betyde, at man får stigende udgifter på f.eks. ældreområdet, hvis man anerkender, at skattegrundlaget kan ændre sig, så synes jeg, det er meget, meget flot, at Dansk Folkepartis ordfører står på talerstolen og lover, at man kan opretholde det samme antal ansatte i kommunerne, som man har i år.
Nu ved jeg jo, at ordføreren er bekendt med situationen i flere af de østjyske kommuner.
Der er der jo rigtig mange, som er ude i store sparerunder allerede nu.
Kan Odder Kommune også regne med det, som Dansk Folkepartis ordfører står her og lover om, at man ikke behøver at fyre flere medarbejdere til næste år?
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-05-31:
Det er jo en kompetence, der ligger ude hos byrådene.
Det er dem, der vedtager deres egne driftsbudgetter.
Det er de enkelte byråd, der selv vedtager deres anlægsbudgetter.
De ved, hvad præmisserne er.
De ved, hvilken aftale de har indgået via KL.
De ved, hvad for nogle rammer der ligger til grund for kommunens budgetter.
Derfor tror jeg også på, at kommunerne kan påtage sig den opgave og løse den ganske fornuftigt.
Men der er bare en forudsætning for det.
Hvis vi kan se, at langt de fleste af de budgetaftaler, der er blevet gennemført de senere år, ikke er blevet overholdt, så synes jeg, så tror vi – hvis vi skal prøve at give de her budgetaftaler en chance for også at blive ved med at være der fremover – at der skal være en større snert af træfsikkerhed.
Og det er bl.a. derfor, at vi har de lovforslag på, som vi har i dag.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-05-31:
I forlængelse af det skal jeg bare bede ordføreren om at bekræfte, at et af de områder, hvor kommunerne jo har overskredet budgetterne, netop er det specialiserede socialområde.
Ud af den overskridelse, der er på 4,3 mia. kr., er 3 mia. kr. fra det specialiserede socialområde.
Det skal jeg bare bede ordføreren om at bekræfte.
Ordføreren stod før på talerstolen og gentog det, som finansministeren har sagt flere gange, nemlig at nulvækst vil betyde, at man kan have det samme antal ansatte i kommunerne, som man har i år, og at det vil man kunne fortsætte med næste år.
Vil det så også gælde, hvis der nu f.eks. i en kommune er stigende udgifter på det specialiserede socialområde?
Hvordan skal man så kunne leve op til det, som hr. Hans Kristian Skibby står og lover her på Folketingets talerstol, nemlig at man kan have det samme antal ansatte, som man har i år?
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-05-31:
Nej, det er jeg ikke, vil jeg sige til hr. Rasmus Prehn, for jeg har faktisk stor tillid til vores byrådskolleger rundt omkring i hele Danmark, uanset hvilken partifarve de i øvrigt har.
Vi har mange socialdemokratiske borgmestre, som også gør det rigtig, rigtig godt.
Jeg tror faktisk på, at de har styr på de her ting, og jeg tror også på, at de vil prioritere de her ting fuldstændig, som de skal.
Altså, vi har hørt eksemplet et par gange i dag: Ja, men så er der et barn, der ikke bliver fjernet fra et misbrugshjem, selv om man har vurderet, at det skal det.
Selvfølgelig vil man håndtere de sager, sådan som de rettelig skal og bør.
Det er en del af det, der ligger i opgaven for kommunerne, og det har jeg fuld tiltro til at de gør.
Skulle der så være et sted, hvor de ikke har gjort det, skal man selvfølgelig gå ind og kigge på den måde, som det er blevet gjort på i de enkelte sager.
Sådan ser vi jo somme tider, at enkelte socialsager popper op i Danmark.
Rasmus Prehn (S), 2010-05-31:
Det viser jo bare, hvor stor en ansvarlighed der er i landets kommuner.
Man vil gøre alt, hvad man kan, for at overholde det her.
Man vil gerne være med til at lave nye budgetstyringsmekanismer osv.; man vil meget gerne gøre sig umage med det her; man gør alt, hvad man kan.
Men der er områder, hvor det er meget svært at forudse, hvad for nogle udgifter der kommer.
Kommunernes Landsforening har så lagt op til at lave sådan noget, de kalder 8 gyldne regler.
Det var noget, der blev lavet under den tidligere formand for Kommunernes Landsforening, Erik Fabrin.
Er Dansk Folkepartis ordfører ikke bange for, at man risikerer at komme i en situation, hvor økonomien kommer til at fylde mere end hensynet til barnets tarv?
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-05-31:
Jeg må altså indrømme, at det er nogle mærkelige spørgsmål, der kommer fra hr. Rasmus Prehn, men det er jo så ikke første gang.
Nu vil jeg prøve at komme med et citat fra hr. Rasmus Prehns egen partifælle, nemlig Jan Trøjborg, der er formand for Kommunernes Landsforening.
På forsiden af den nyeste udgave af NYT fra KL's bestyrelse står der et Jan Trøjborg-citat: »Jeg er ikke i tvivl om, at kommunerne samlet set må styrke budgetstyringen, så der bliver bedre sammenhæng mellem budgetter og regnskaber.«
Det er en anerkendelse fra formanden for Kommunernes Landsforening, som én gang om året gennemfører forhandlinger med regeringen om det kommende års budget i kommunerne – hvad er der plads til, hvad er der råd til osv. –
så man kender den samlede ramme og de arbejdsbetingelser, der vil være.
Når det er ordene fra formanden for KL, er det jo ganske morsomt, at vi så kan se, at vi ud af de sidste 15 år kun kan finde 3 år eller deromkring, tror jeg, hvor man fra kommunernes side har kunnet overholde den aftale.
Det synes jeg da at vi er nødt til at forholde os til som ansvarlige partier.
Line Barfod (EL), 2010-05-31:
Jeg er enig med Dansk Folkepartis ordfører i, at det er svært at se Dansk Folkepartis troværdighed i forhold til de her aftaler og i forhold til på den ene side at sige, at kommunerne skal skære og skære, og på den anden side at sige, at der ikke er nogen, de må skære på.
Når nu Dansk Folkeparti har tænkt sig at lægge stemmer til det her forslag om, at kommunerne skal straffes endnu hårdere, hvis de ikke lever op til finansministerens diktat for, hvad der må bruges af penge, vil jeg gerne høre, hvad det så er helt konkret, som Dansk Folkeparti mener at der skal skæres på ude i kommunerne.
Når ordføreren siger, at det ikke er de socialt udsatte børn, og at det ikke er de handicappede, er det så hjemmehjælpen til ældre, eller er det folkeskolen, hvor langt de fleste kommuner i forvejen ikke kan overholde minimumstimetallet?
Eller hvor er det helt konkret, at Dansk Folkeparti ønsker at kommunerne skal skære ned for at overholde regeringens og Dansk Folkepartis diktat?
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-05-31:
Det her spørgsmål er jo ikke noget nyt.
Det plejer vi at få fra Enhedslistens side ved alle festlige lejligheder her i Folketinget, men det er jo sådan, at vi faktisk har en lang række kommuner, hvor vi har folkevalgte til at sidde.
Vi har godt og vel – tror jeg – 2.500 byrådsmedlemmer rundtomkring i Danmark.
Det er selvfølgelig en opgave, som de sidder med.
De har en pose penge, de har en række kommunale opgaver, og de sidder så en gang om året og laver deres budgetter ud fra en betragtning om, hvordan det går med udviklingen i deres kommune: Kommer der flere ældre, kommer der flere børnefamilier, er der behov for flere penge på hjemmehjælpsiden, skal der bruges flere penge på eksempelvis at lave specialklasser for børn, som har behov for det osv.?
Det ligger ude omkring decentralt i kommunerne, og det skal det blive ved med.
Derfor giver det ikke nogen mening, at jeg skal stå og sige, at kommune 1 skal spare der og kommune 2 skal spare der.
Det giver ikke nogen mening, det vil vi slet ikke.
Der siger vi, at det selvfølgelig er en opgave, som dem, der sidder i byrådene, har, og jeg har faktisk også stor tiltro til, at kommunalbestyrelserne og byrådene er deres opgave voksen.
Morten Bødskov (S), 2010-05-31:
Det må man jo sige stemmer meget dårligt overens med det, som ordføreren her står og siger, når han siger, at det er rigtigt nok, at kommunerne skal spare som følge af nulvæksten, men det må de finde ud af ude i kommunerne.
Når finansordføreren, hr. Kristian Thulesen Dahl, siger, at nulvækst er o.k., men at det skal være, uden at kernevelfærden rammes, kunne ordføreren ikke prøve at forklare, hvad det er for en sikkerhed, Dansk Folkeparti har for, at den nulvækst, som jo altså i 2013 skal give 13,5 mia. kr. på de offentlige budgetter, kan gennemføres – det er vel i cirka halvdelen af kommunerne – uden at den rammer kernevelfærden?
Hvilken garanti har man for det fra Dansk Folkepartis side?