Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-01-22:
Blødererstatningsfondens eksistens vidner om et sort kapitel i dansk patientsikkerheds historie.
Årsagen til fondens oprettelse skal nemlig findes tilbage i 1980'erne, hvor 91 blødere blev smittet med hiv-virus og hepatitis gennem deres blødermedicin, faktorpræparatet.
Blødererstatningsfondens eksistens er desværre også en historie om manglende politisk vilje, for på trods af dokumentation og opråb fra læger om smitterisiko var den daværende indenrigsminister, fru Britta Schall Holberg, igennem længere tid afvisende over for at tilbyde de danske blødere varmebehandlet faktormedicin, hvilket ellers kunne have sikret bløderne mod risici for smitte med hiv og hepatitis.
Først da medierne begyndte at fokusere massivt på sagen, kom der politisk vilje til at screene blodet.
Skandalen blev ikke mindre af, at en bløder blev smittet efter den 1. januar 1986, hvor regeringen ellers havde indvilliget i, at al blødermedicin skulle være screenet og varmebehandlet for at beskytte bløderne mod hiv-smitte.
Problemet var blot, at Seruminstituttet og Nordisk Gentofte, som var leverandør af medicinen, havde indgået en aftale om at opbruge de gamle lagre af medicin, som ikke var varmebehandlet, men den stiltiende aftale fik hverken blødere eller læger noget at vide om.
På den baggrund anlagde Bløderforeningen sag mod Nordisk Gentofte, Statens Serum Institut, Sundhedsstyrelsen og Indenrigsministeriet, men i sidste ende tabte Bløderforeningen dog sagen.
Heldigvis vedtog Folketinget i 1995 at oprette Blødererstatningsfonden og at beklage over for bløderne.
En stor del af partierne, herunder Socialdemokraterne, ville egentlig gerne have sagt uforbeholdent undskyld til de berørte blødere, men dette satte Venstre sig desværre imod, hvorfor det blot blev en beklagelse fra Folketingets side.
Blødererstatningsfonden var sat til at udløbe i 2010, men på grund af medicinske fremskridt og ny viden på området er der heldigvis stadig 27 af de oprindelige 91 smittede blødere, der har overlevet med deres sygdomme.
De 27 overlevende smittede blødere lever under hårde vilkår, og på trods af en gennemsnitsalder på under 45 år er langt størstedelen af dem i dag på førtidspension.
En af årsagerne er, at de både er smittet med hiv, aids og hepatitis og samtidig har en behandlingskrævende blødersygdom, og derfor er mange af dem svære at medicinere i en sådan grad, at de kan få en ordentlig hverdag.
Yderligere bærer de smittede blødere på en tung psykosocial ballast.
Da de blev smittet tilbage i 1980’erne, fik de at vide, at de formentlig ikke ville blive gamle, da man dengang ikke havde den samme medicin og viden til rådighed, som man har i dag, men den nye, effektive medicin har heldigvis givet dem en langt bedre udsigt til at overleve, hvilket selvfølgelig har været en hård omstilling for mange af de hiv-smittede blødere.
– Som en af dem udtrykte det: I mange år blev mit liv lagt an på at vænne sig til snart at dø, og nu skal man til at leve, i visse sammenhænge er livet sværere end døden, når man er vokset op hånd i hånd med døden.
Derfor var det jo dybt tragisk, at regeringen og Dansk Folkeparti ville fjerne Blødererstatningsfonden fra finansloven for 2009; dermed ville de fjerne støtten til de 27 overlevende af de smittede blødere, som ellers kan søge tilskud hos fonden til at gøre deres hverdag lidt nemmere.
En hverdag er jo ikke altid lige nem, når man udelukkende har en førtidspension til rådighed.
Vores daværende sundhedsordfører, hr. Jens Peter Vernersen, og finansordfører, hr. Morten Bødskov, kæmpede en lang og brav kamp med både sundhedsministeren og finansministeren for at gå imod dette.
Blødererstatningsfonden viser samtidig, at det offentlige tager ansvar for sine fejltrin.
Det giver patienterne tillid til systemet, når det offentlige tager ansvar for sine fejl, en tillid, som de borgerlige partier altså ikke ville sikre i første omgang i 1980’erne, og som de stadig så stort på, siden de ville afskaffe den med finansloven for 2009.
Men fordi vi i oppositionen råbte højt om, at Blødererstatningsfonden skulle afskaffes, ja, så blev det forslag heldigvis taget af finansloven igen.
Hos Socialdemokraterne sætter vi patientsikkerhed og patienternes tillid til det offentlige sundhedsvæsen højt, og derfor er vi selvfølgelig glade for, at regeringen nu er kommet på bedre tanker.
Vi mener, at det er vigtigt, at Blødererstatningsfonden bevares, lige så længe som der er behov for den.
Det må være vores ansvar at sikre de smittede, som jo netop er ofre for vores svigt, de bedst mulige levevilkår i dag.