Marianne Jelved (RV), 2009-11-05:
Tak, hr. formand.
Humanitær opholdstilladelse er jo klart en undtagelsesbestemmelse, og det er en undtagelsesbestemmelse, som administreres af ministeren, som på baggrund af en konkret individuel vurdering af, om en person opfylder den praksis, der følges, kan bevilge eller give afslag på ansøgninger om humanitær opholdstilladelse.
For der er en praksis, og det er jo nødvendigt, at der er en praksis, for det er helt forskellige slags sager, det drejer sig om, og derfor må ministeren også have den bemyndigelse fra Folketinget via lovgivningen til at træffe den individuelle konkrete beslutning, når sagen er vurderet.
Den praksis rummer jo en række kriterier, og der er flere ordførere, der allerede har nævnt dem, så jeg nævner bare for en ordens skyld et par stykker af dem; der kan være helbredsbetingede humanitære opholdstilladelser, der kan være børnefamilier, hvor forældrene som følge af deres helbredstilstand kun meget vanskeligt kan tage vare på børnene, der er kriterier, der handler om varigheden af en ansøgers ophold her i landet, og der er familier med mindre børn, som kommer fra et land i krig, og der er andre kriterier.
Det er også muligt at bevilge humanitær opholdstilladelse ved hjælp af en række af de her forskellige kriterier, der spiller sammen, uden at de hver for sig er i stand til at udløse den endelige godkendelse.
Det er Det Radikale Venstre grundlæggende helt tryg ved.
Om der gives humanitær opholdstilladelse, beror jo på et skøn, og det skøn er ministeren bemyndiget til at foretage.
Hos os er det jo integrationsministeren, der gør det, og dermed også integrationsministeren, der vurderer eller skønner, om en afvist asylansøger opfylder de kriterier, og dermed også bevilger eller afviser humanitær opholdstilladelse.
Jeg håber, det fremgår meget klart, at vi i Det Radikale Venstre er tilfredse med og bakker op om den måde, systemet fungerer på i dag.
Borgerlige ministre har i øvrigt to gange siden 1999 ændret praksis.
Vi synes, det er meget, meget afgørende, at ministeren har muligheden for at ændre praksis i konkrete situationer, og det bliver selvfølgelig beskrevet og noteret, som al den slags skal, og kommer på hjemmesiden osv.
Det Radikale Venstre kan ikke stemme for det af Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti fremsatte forslag til vedtagelse.
Det kan vi ikke på baggrund af ét afsnit i den, og det er det afsnit, hvori følgende sætning fremgår: »at praksis på tilstrækkelig vis regulerer humanitær opholdstilladelse til afviste asylansøgere«.
Det kan man jo konstatere nu, men i det øjeblik Folketinget vedtager det forslag til vedtagelse, har man også samtidig tilkendegivet, at hvis der skal ske ændringer, så sker det af praksis, og så sker det her i Folketinget.
Det vil sige, at man fjerner en regulær bemyndigelse til ministeren, som Det Radikale Venstre er tilhænger af at ministeren har og at ministeren har ansvar for.
Det ansvar skal ikke lægges over i Folketinget, hvor det er en langt større, mere kompliceret og besværlig procedure, hvis man skal ændre ting.
Det har ikke været meningen fra starten af, at Folketinget skulle blandes ind i den slags ting; det er ministeren, der har ansvaret.
»Folketinget konstaterer, at praksis for meddelelser af humanitært ophold ikke har været ændret siden 1999, bortset fra en særlig praksis fastlagt i 2004 for afghanske statsborgere og en udvidelse af brugen af humanitært ophold for børnefamilier fastlagt i 2007.
Folketinget konstaterer, at det er integrationsministeren, der bestemmer, om afviste asylansøgere kan få humanitært ophold.«