Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2014-01-28:
Altså, det ligger mig sådan set lidt fjernt at forsvare De Radikale for tiden, men nu var jeg jo med i diskussionen i 2010, da VKO lavede den her lovændring om repatriering, så jeg kan jo huske, hvad fru Marianne Jelved var utilfreds med dengang.
Det, som fru Marianne Jelved var utilfreds med, og det, som De Radikale var utilfredse med, var jo, at VKO ændrede reglerne, således at den største del af de penge, man fik, fik man, når fristen for, at man kunne fortryde, var udløbet.
Altså, størstedelen af pengene til en flygtning, der repatrierer, forsøger at vende tilbage til hjemlandet, blev pludselig givet, efter at fristen, hvor man kunne fortryde og vende tilbage til Danmark, var udløbet.
Det var det, der var årsagen til, at De Radikale var imod, og Enhedslisten var i øvrigt også imod.
Det er sådan set det, som det her lovforslag ændrer på.
Og derfor ville jeg, hvis jeg var radikal – det er jeg bestemt ikke – synes, at det var rigtig fornuftigt nu at stemme for det her lovforslag; og det synes jeg også for Enhedslistens vedkommende.
Som sagt betyder det her lovforslag, at en større del af hjælpen til etablering i hjemlandet, nemlig 40 pct., fremover udbetales i forbindelse med udrejsen fra Danmark.
Og det betyder altså, at etableringshjælpen i højere grad vil leve op til sit navn og blive en egentlig etableringshjælp – hvor man kan sige, at tankegangen bag den gamle udbetalingsmodel, som VKO stod for, jo har været, at pengene først og fremmest blev sådan en bliv væk-bonus eller -præmie: Hvis man blev væk så længe, at man ikke kunne fortryde, så kom pengene.
Det er jo lidt underligt, fordi pengene sådan set havde til formål, at man skulle forsøge at etablere sig i hjemlandet, se, om man kunne få et liv til at fungere.
Jeg synes, det er meget glædeligt, at hjælpen med det her lovforslag i højere grad kommer til at leve op til sit navn og gøre gavn for de udlændinge, som træffer den meget vidtrækkende beslutning, det jo er at vende tilbage til et hjemland, f.eks. fordi der er kommet fred, fordi situationen i hjemlandet har ændret sig, og man nu ønsker at forsøge at vende tilbage, men man har ikke noget hus, man har ikke noget netværk osv.
Det er ikke en helt let beslutning.
Samtidig tager lovforslaget jo højde for, at det er blevet dyrere at leve i lande som Tyrkiet og på Balkan, og konsekvensen er altså, at reintegrationsbistanden til udlændinge, der repatrierer, som det hedder, til de her lande, bliver sat i vejret.
Det synes jeg også er positivt.
For mig er det ikke et selvstændigt mål, at så mange flygtninge som overhovedet muligt forlader Danmark.
Altså, hvis mennesker er i den ulykkelige situation, at de er tvunget på flugt og er kommet til Danmark, hvor de er blevet anerkendt som flygtninge og har fået opholdstilladelse her, så ønsker jeg jo tværtimod, at de bliver integreret i det danske samfund, altså at det kommer til at fungere, og at de børn, de får, som jo så er danske, kommer til at føle sig hjemme i Danmark, altså at integrationen fungerer.
Det kunne vi gøre meget bedre, end vi gør.
Så for mig er det altså ikke et selvstændigt mål at få folk til at smutte igen, men jeg synes, det er vigtigt, at der er en reel mulighed for de flygtninge, som efter en årrække i Danmark er i en situation, hvor de har lyst til frivilligt at vende tilbage, f.eks. fordi der er kommet fred i det land, de er flygtet fra, altså at de får en reel mulighed for at gøre det.
Og den mulighed bliver væsentlig bedre med det her lovforslag, netop fordi en større del af hjælpen ligger, når man tager sted, altså når man skal etablere sig i det land, man vender tilbage til, og ikke udbetales som sådan en bonus, hvis man er blevet væk så længe, at man ikke kan fortryde og komme tilbage til Danmark.
Så vi støtter forslaget.