Astrid Krag (S), 2013-04-17:
Når jeg taler om den borgerlige regerings løfter om at gøre op med patienter på gangene, taler jeg ikke om det i det perspektiv, der ligger i forlængelse af Erik Juhl-udvalget og supersygehusene.
Så taler jeg om det i det perspektiv, at daværende sundhedsminister Jacob Axel Nielsen, der godt nok ikke var fra spørgerens parti, men fra Det Konservative Folkeparti, udtalte, at inden der blev trykket på valgknappen næste gang, og det blev der som bekendt i 2011, var man kommet i mål med det her løfte om, at der ikke er patienter på gangene.
Det kan vi jo konstatere at man ikke gjorde, for ellers ville vi ikke have den diskussion igen i dag.
Derfor må jeg bare sige, at jeg synes, at spørgeren har en dårlig sag der.
Vi har jo forgæves forsøgt at få at vide, hvordan man fra Venstre side vil finansiere de mange løfter på sundhedsområdet.
Det er altid godt at have store ambitioner på vegne af vores fælles sundhedsvæsen.
Det er jeg rigtig glad for at også den nuværende opposition har.
Men man bliver også nødt til at kunne pege på, hvordan man vil finansiere det.
Jeg vil gerne prøve at sige det helt klart igen: Den nuværende regering prioriterer sundhed også i en tid, hvor midlerne er knappe, og også i en tid, hvor der er økonomisk krise.
Jeg vil bare sige, at den her tilgang, som Venstre har lagt for dagen, nemlig at man forud for et valg på baggrund af meningsmålinger skal begynde at forhandle et regeringsgrundlag på plads, så det er det, vælgerne kan tage stilling til, altså er meget pudsig.
Hvis det er den måde, man har tænkt sig at gå til det til næste valg, vil jeg da se frem til at se, hvad man forhandler på plads fra Venstres side.
Hvis vi tager gårsdagens eksempel med diskussionen om patienter på gangene på sygehusene, må det bare siges, at der fra den tidligere regering i valgkampen i 2007 var et helt klart løfte, som man sågar skrev ind i sit eget regeringsgrundlag efterfølgende, om, at inden man nåede næste valg, skulle der ikke være patienter på gangene.
Det kræver jo bare en tur ud for at se det danske sundhedsvæsen for at se, at det ikke er lykkedes for den tidligere regering. Mit budskab er det klare, at jeg tror, at vi må gå en anden vej rundt end den, der er forsøgt.
Det kan godt være, at spørgeren mener, at det kunne have været nået ad den klassiske vej, hvis der ellers havde været vilje til det, og spørgeren kan så svare på, hvorfor man ikke ville det fra borgerlig side, da man havde magten.
Jeg tror sådan set, at det vigtige er, at vi får skruet op for den nødvendige omstilling i vores sundhedsvæsen, der gør, at der ikke ligger patienter på gangene, så de op mod 20 pct. af patienterne, der i dag ligger i en seng på sygehuset og ikke burde være der, kan være hjemme hos sig selv eller få et kommunalt tilbud.
Det er jo løsningen på det problem, vi også diskuterede i valgkampen.
Prosit, hr. formand.
Forårsforkølelserne kan få fat på selv de mest hårdføre, kan vi høre.
Vi havde også lidt af den her diskussion i går i et samråd om senge på gangene på de medicinske afdelinger – nemlig diskussionen om, hvad det var for en økonomisk virkelighed, den nuværende regering måtte forholde sig til, efter vi kom til magten.
Derfor ved spørgeren jo også godt, at den nuværende regering lavede et kasseeftersyn og kunne konstatere, at der altså var et større underskud, end vi havde regnet med.
Oven i det står vi midt i en økonomisk krise, det tror jeg at spørgeren vil give mig ret i, der gør, at vi bliver nødt til at sikre, at vi får sundhed for de sundhedskroner, vi bruger.
Det er rigtigt: Jeg tror, der var mere at rutte med, da spørgerens parti havde regeringsmagten, der blev lavet vigtige løft af sundhedsområdet, f.eks. hele kræftområdet, og der blev gjort noget ved ventelisterne.
Alle de ting er gode.
Men samtidig blev der også i den tid, hvor midlerne var mere rigelige end i dag, hvis man nu skal sige det på lidt forsigtigt jysk, foretaget nogle prioriteringer, som jeg ikke er enig i, og som den nuværende regering ikke er enig i.
Man valgte f.eks. at bruge sundhedskroner på at overbetale privathospitaler for at skabe et privat marked for sundhed som et selvstændigt mål.
Man valgte at bruge penge på skattefritagelse for private sundhedsforsikringer.
Den slags prioriteringer var jeg ikke enig i dengang, og dem er jeg heller ikke enig i i dag.
Derfor står vi jo også i en situation, hvor regeringen – på trods af krise, på trods af kasseeftersyn, der altså viste en dansk økonomi, der havde det værre, end man havde antaget – prioriterer sundhed.
Men det er klart, at en del af den øvelse handler om at sørge for, at vi faktisk også får sundhed for de kroner, vi bruger på sundhedsområdet.
Det kan jeg sige meget klart: Sådan kommer vi til at blive ved med at gå til det her område.