Per Clausen (EL), 2014-10-30:
Her er tale om et lovforslag, der, hvis det lykkes, vil revolutionere den udvikling, dansk landbrug er i, til, at vi yderligere får sat fart i en centralisering, så det, man indtil nu har beskrevet som en naturlov, nemlig at småt blev til stort, i fremtiden bliver til meget større.
Samtidig vil der jo også ske det, at det, man indtil nu kaldte selveje, vil være noget, man kan kigge på på udvalgte gårde.
Det vil måske endda være sådan, at der bliver en særlig ordning, så man kan støtte det, fordi det skal bevares af historiske grunde.
Men det forudsætter selvfølgelig, at det her lovforslag i praksis får nogen som helst betydning, og der er det afgørende jo ikke, om unge landmænd mangler penge til investeringer, for det gør de; der er det afgørende, om nogle af de store kapitalkoncentrationer ønsker at gå ind og investere her, fordi de vurderer, at de kan tjene penge.
Det sidste er nok ret tvivlsomt.
Men hvis det skete, ville det betyde, at selvejet ville være en historisk reminiscens i det danske landbrug.
Og der synes jeg jo, at dem, som går ind for det her, skulle svinge lidt med fanen, for jeg går jo ud fra, at man fremsætter det her lovforslag, fordi man tror, at det vil have en effekt.
Det er også en lille smule bemærkelsesværdigt, fordi det i hvert fald er en forandring og revolution, der gennemføres uden den store jubel.
Jeg kan bemærke i høringssvarene, at Finansrådet synes, det er en rigtig god idé, at man får yderligere mulighed for at investere sine penge.
Man kan også konstatere, at der er en usædvanlig stor enighed blandt frie bønder, LandboUngdom, Landbrug & Fødevarer, Økologisk Landsforening om, at det her i hvert fald ikke er en løsning, og at det i øvrigt vil give en række vanskeligheder og problemer fremadrettet, i forhold til at landmændene får mulighed for at bevare kontrollen med de gårde, som de i dag ejer.
Det er jo også lidt spændende, synes jeg, at man i bemærkningerne kan læse, at en af grundene til at indføre det her, er, at man mangler noget mere professionel ledelse ude i landbruget.
Så fik de da den, Landbrug & Fødevarer og Bæredygtigt Landbrug.
Altså, det er det, der skal til.
Vi skal have nogle professionelle ud at lede den danske landbrugsproduktion.
Det skulle så komme fra finanssektoren, kan jeg forstå, som jo har udmærket sig ved en enestående grad af professionalisme i de senere år – i hvert fald når det handler om at sikre sin egen overlevelse.
Sagen er jo, at det er rigtigt, at dansk landbrug befinder sig i en grundlæggende krise, som kalder på, at vi gennemfører omfattende forandringer.
Det er der sådan set ingen tvivl om.
Og det er også meget sandsynligt, at vi som led i den forandringsproces, som dansk landbrug bør gå i gang med, også får brug for nogle ejerformer, som gør, at landmænd, unge landmænd er i stand til at drive en gård, uden at de skal optage meget omfattende lån – det kan sagtens være.
Den gamle diskussion om en jordbrugerfond, som jo også bliver hevet frem i Natur- og Landbrugskommissionens beretning, er jo et af elementerne til, hvordan man kan sikre, at der faktisk investeres nogle penge i det her område, sådan at man sikrer, at unge landmænd kan komme til at drive landbrug.
Det er jo et spørgsmål, om den eneste løsning til at skaffe kapital til et område er at sikre, at vi forsøger at kaste os ud i konkurrencen om at tiltrække den storkapital, som altid går det sted hen, hvor der er flest penge at tjene, eller om vi også indimellem skal gå andre veje.
En anden diskussion, som det jo også kunne være reelt at rejse, er, om udviklingen indtil nu har været sådan, at det er fuldstændig sikkert og overbevisende, at større og større brug er vejen frem, sådan at den ultimative lykke indtræffer, når én pensionskasse ejer det landbrug, der er i Danmark.
Nej, det tror jeg sådan set ikke; og der er heller ikke belæg for, at den økonomiske indtjening sådan følger det der med: jo større, jo bedre.
Jeg tror sådan set, at en kerne i en omlægning af dansk landbrug, som også ville indeholde enkelte elementer af revolution, selv om det måske i virkeligheden er knap så meget, som det her ville gøre, hvis det ellers virkede, er spørgsmålet om for alvor at få taget fat på den omlægning af dansk fødevareproduktion og landbrugsproduktion, hvor man sørger for at maksimere værdien af det, man producerer, og dermed går ind i at gennemføre en omstilling, hvor der kommer langt mere vægt på en landbrugsproduktion, som er i balance med natur og miljø, som også er i balance med nogle ordentlige krav til dyrevelfærd, og som derudfra får det gjort til et konkurrenceparameter for dansk landbrug.
Det tror jeg sådan set ville være en langt mere gunstig løsning.
Det ville være det, der for alvor kunne gavne mulighederne på lang sigt.
Når man siger, at det ikke vil gavne på lang sigt, kunne man selvfølgelig håbe på, at kapitalfondene, fordi de ville have den størst mulige profit, ville kræve disse omlægninger.
Jeg tror desværre bare, at man må konstatere, at kapitalfonde og andre, som investerer her, har et forholdsvis kortsigtet ønske om at tjene penge, og at vi derfor ikke kan forvente langsigtede overvejelser.
Så Enhedslisten vil i lighed med en lang række organisationer som Bæredygtigt Landbrug, Landbrug & Fødevarer, LandboUngdom og Økologisk Landsforening afvise det her lovforslag.