Magni Arge (T), 2015-10-20:
Tak for det.
Tak for redegørelserne.
Jeg skal især kommentere det om det nordiske samarbejde og det arktiske samarbejde.
Fra færøsk side ser vi gerne et stærkt og veludviklet nordisk samarbejde, som vi også mener der er et godt potentiale til.
De nordiske lande har i stort omfang den samme kulturelle baggrund og i høj grad sammenfaldende værdier, som vi bygger på.
Og de nordiske lande er begavet med en stærk økonomi, den 12. stærkeste økonomi i verden, et højt velfærdsniveau, et højt uddannelsesniveau og et stort land- og havområde, som er rigt på ressourcer.
Og så har vi et brand, som nyder stor anseelse verden over.
Jo mere det nordiske samarbejde udbygges, des stærkere vil Norden stå økonomisk, politisk og kulturelt i det globale billede.
Af de velmente initiativer, som er listet op under Danmarks formandskab i Nordisk Ministerråd, værdsætter jeg især initiativer som Könbergrapporten på sundhedsområdet og det ambitiøse initiativ om fjernelse af grænsehindringer i Norden, så Norden bliver foregangsregion for et grænseløst samarbejde for at skabe arbejdspladser og vækst.
Men i lighed med andre talere savner jeg også et større engagement på de hårde politiske områder som økonomi, forsvar og forholdet til NATO og EU.
Desværre får Færøerne ikke samme fordel af de nordiske samarbejdsaftaler og konventioner som andre nordiske borgere, da vi kun er omfattet af aftalerne som en del af Danmark.
Vi er faktisk havnet i den lidt groteske situation, at andre nordiske borgere i visse sammenhænge har bedre beskyttede rettigheder i Danmark, end færinger har.
F.eks. får en færøsk førtidspensionist ikke automatisk overført sine rettigheder ved flytning fra Færøerne til Danmark, og en dagpengemodtager får heller ikke de samme rettigheder i Danmark som andre nordiske borgere, der er omfattet af konventionerne.
Yderligere er der flere uklarheder, når andre nordiske borgere flytter til Færøerne, fordi regler og ordninger i Færøerne og Danmark ikke altid er identiske.
Disse uklarheder og rettigheder får vi på plads, hvis Færøerne også inkluderes som en selvstændig del af de nordiske aftaler og konventioner.
Og netop det, at Færøerne skal blive et selvstændigt medlem af det nordiske samarbejde fremover med de pligter og fordele, der følger med, er der stor tilslutning til i den nye færøske regering.
Når nu reformarbejdet i Nordisk Ministerråd er i fuld gang, ville det være meget passende, om det danske formandskab tilføjede yderligere en anbefaling til de 39, som allerede er listet til reformarbejdet, nemlig at der gives Færøerne, Grønland og Åland mulighed for at deltage i det nordiske samarbejde på et selvstændigt grundlag.
Angående Arktis: Den færøske kontinentalsokkel strækker sig langt nord om polarcirklen.
Men Færøerne er også på anden vis uløseligt knyttet til Arktis, fordi forholdene i Arktis har så stor betydning for havmiljøet, som er vores eksistensgrundlag, og fordi vi geografisk udgør en indgangsport til det arktiske område.
Historisk kan færøske fiskere sammenlignes med de arktiske opdagelsesrejsende, fordi vi har været pionerer, hvad angår fiskeri, nord for Island, øst for Grønland, vest for Grønland, ved New Foundlands stræder, i Barentshavet og op til Svalbard.
Arktis har været og er stadig væk en stor del af vores erhvervsmæssige grundlag.
Den miljømæssige udvikling i det arktiske område er også af vital betydning for udviklingen af fiskebestande og betingelserne for lakseopdræt i vores egne farvande, som i høj grad påvirkes af temperaturen i havet og Golfstrømmens styrke. Mens vi bekymrer os om, hvad den smeltende is betyder for levedygtigheden af fiskebestande i det arktiske område og i det færøske havområde, ser vi alligevel også på mulighederne i en ændret trafikstruktur, når en voksende del af søtransporten mellem øst og vest går nord om Rusland og forbi Færøerne, enten på vejen ud eller på vejen hjem.
Det stiller krav til beredskab, som Aleqa Hammond lige har forklaret, men det giver vel også store muligheder for den veludbyggede maritime servicesektor til at markedsføre Færøerne som en maritim servicestation og tiltrække flere anløb i Færøernes havne.
Der er allerede taget flere initiativer, som skal medvirke til en betydelig vækst i indtægter for denne sektor samt medvirke til, at vi får en mere diversificeret indkomst fremover.
Bæredygtig udnyttelse af fiskebestande og havpattedyr er en nødvendighed for overlevelse i Nordatlanten og Arktis.
Vores prærier og jagtmarker er havet, fordi vi har så lidt landområde, hvor dyr kan græsse og marker kan høstes.
Det har ikke alle, som lever under andre og mere gunstige vilkår,
forstået.
I kender selv reaktionerne på grindedrab, som egentlig er en meget beskeden udnyttelse af en veletableret bestand af grindehvaler.
Ca. 900.000 hvaler er estimeret at være i området rundt omkring Færøerne, og vi fanger i snit måske 800 om året til lokalt forbrug.
Den såkaldte civiliserede verden har i høj grad også forværret overlevelsesforholdene for de arktiske folk, som bl.a. har levet af sælfangst og de produkter, som kunne produceres på den baggrund.
Én ting er, at det har sat den traditionelle fangerkultur under voldsomt pres.
En anden er, at den eksploderende bestand af sæler tynder voldsomt ud i fiskebestandene, som ellers ville være livgivende for de arktiske samfund og verdens befolkning i øvrigt.
Her har de store civiliserede lande virkelig brug for en dyb indsigt i de arktiske forhold, så de tager stilling til hval- og sælfangst ud fra de levevilkår, folkene i nord har, hellere end at tage hensyn til holdninger hos byboere, som danner deres holdninger til naturens gang i beskyttede cafémiljøer.
Jeg finder det fascinerende, at så mange af verdens lande ser på udviklingen i Arktis med så stort et engagement, da det har betydning for at forstå, hvad der egentlig sker i kølvandet på de ændrede vejrforhold, hvorfor de sker, og hvilke konsekvenser de har andre steder på kloden, og så kan vi reflektere over, hvad vi kan gøre for at afbøde de negative konsekvenser.
Det berørte mig imidlertid dybt personligt, da formanden for Inuit Circumpolar Council, Okalik Eegeesiak, indtrængende bad de høje herrer og kvinder om at respektere det oprindelige folk i Arktis.
Hun talte for at stadfæste Inuitternes Arktis som en nation i folkeretlig forstand og bad de mange interessenter om ikke at glemme det arktiske folk og deres levevilkår i alle deres projekter.
De udfordringer, som folkene i Arktis står over for, har mange ligheder med de udfordringer, vi møder på Færøerne, såsom konsekvenserne af ændrede vejrforhold, at sikre en kontinuerlig befolkningstilvækst og en bæredygtig økonomi.
Derfor har vi stor nytte af at deltage aktivt i det arktiske samarbejde om forskning og bæredygtig udvikling, og vi kan konkret bidrage med vores mange erfaringer, hvad angår f.eks. fiskeri, sejlads, administration af naturens ressourcer, kompetenceudvikling og forskning.
Færøerne har derfor en klar interesse i at deltage aktivt i Arktisk Råd.
Som det er nu, er Danmark – eller kongeriget Danmark på vegne af Grønland og Færøerne – medlem af Arktisk Råd.
Det kan man godt undre sig over, for dem, som lever og dør med forholdene oppe nordpå, er Grønland, som er placeret nærmest ved Nordpolen, og Færøerne, som ligger ved den arktiske port.
Danmark ligger som bekendt betydelig længere sydpå og er derfor ikke på samme vis direkte berørt af forholdene i Arktis.
Man kan derfor med rette spørge, hvorfor Grønland og Færøerne ikke har selvstændigt medlemskab af Arktisk Råd.
Selvfølgelig har medlemskabet stor geopolitisk betydning for Danmark, men den geopolitiske høst hentes for en del på bekostning af grønlandske og færøske interesser.
Skal Grønland eller Færøerne forsvare deres egne interesser, skal det ske igennem Danmark, som jo har afleveret sin primære udenrigspolitiske loyalitet til EU, og det har vi for nylig haft meget dårlige erfaringer med på Færøerne.
De såkaldte udenrigspolitiske bemyndigelseslove er også indrettet så klodset, at de ikke rummer modsatrettede interesser mellem Grønland og Færøerne.
Opstår den situation, og det gjorde den forleden i NEAFC-samarbejdet om fiskeri i internationalt farvand, så blokerer vi hinandens muligheder for at gøre vore synspunkter gældende.
Det vil i længden ikke fungere, og det er kun et spørgsmål om tid, før modsatrettede interesser i Færøerne og Grønland vil skabe betydelige spændinger i kongeriget Danmark, for så vidt angår Grønland og Færøerne.
Jeg anbefaler derfor, at Grønland og Færøerne får selvstændigt medlemskab af Arktisk Råd, gerne bistået af Danmark.
Objektivt set vil EU så varetage Danmarks interesser igennem sin observatørstatus, men jeg kan dårligt forestille mig andet, end at Grønland og Færøerne så vidt muligt vil kalibrere deres synspunkter i forhold til den danske regering og trække på de kompetencer, som regeringen eventuelt kan stille til rådighed.
Og efter at jeg har hørt Martin Lidegaards tale i aften, kunne jeg nok også have modereret mit manus i forhold til hans udmærkede forslag om en fælles arktisk strategi, hvor man så kunne opnå fælles fodslag mellem Danmark, Færøerne og Grønland, men stadig væk med basis i, at Færøerne og Grønland har hver deres selvstændige medlemmer i Arktisk Råd.