Pernille Skipper (EL), 2014-05-02:
I straffeloven er der en paragraf, der hedder § 81, hvor man opregner en hel række af omstændigheder, som generelt betyder, at hvis det nævnte er sket, så skal straffen være lidt højere; man kalder det sådan generelle skærpende omstændigheder.
Det betyder, at når dommere sidder og kigger på en sag, så kigger de ned på den her liste, og så står der, at det skal være en skærpende omstændighed, hvis en strafbar handling er begået af flere i forening.
Altså, hvis man kigger på, hvad straffen skal være for vold, så skal den være lidt højere, hvis man har været flere om det. Baggrunden for det er jo, at vi i Danmark straffer for det, man kalder forsættet, altså de onde tanker eller det onde formål, der ligger bag en handling.
Des mere kynisk planlagt en handling er, des hårdere straffer vi, fordi vi moralsk mener, at det er mere groft, hvis man har handlet meget bevidst eller været meget kynisk i sin udførelse af en handling.
Som forslagsstillerne også gennemgår i bemærkningerne til det her beslutningsforslag, er der groft sagt to slags vold, når der er flere i forening, der begår vold.
Enten er der tale om sådan en sirligt planlagt afstraffelse, eller også er der tale om sådan et helt kynisk tilfældigt overfald, som begås sådan for morskabens skyld efter en eller anden mærkelig tankegang.
De to situationer er bestemt mere strafværdige, end når en person f.eks. bliver fuld på et værtshus og bliver sur og så kommer op at slås i et værtshusslagsmål.
Det er der ikke nogen tvivl om.
Så langt er Enhedslisten også enig med forslagsstillerne: Vold begået af flere i forening skal føre til højere straf.
Og sådan er det også i dag.
Så er det jo lidt, som om forslagsstillerne pludselig er blevet opmærksomme på, at det, de foreslog i pressen – da der var en journalist, der kom med en mikrofon og sagde: Hvad vil man gøre ved den her skrækkelige sag? – allerede eksisterer; det var vist ikke så godt.
Og så finder man på, at så kan man ligesom lave et eller andet på en lidt anderledes måde.
Det skal ske, ved at man skriver i straffeloven, at straffen kan stige indtil det halve, hvis handlinger er begået af flere i forening.
Ud af det kan man efter min mening udlede, at enten så vil forslagsstillerne hellere have, at det er Folketinget og ikke domstolene, der skal agere dømmende magt – det vil jeg ikke sådan være helt overrasket over, når man kigger på, hvad det er for nogle partier, der har fremsat det her forslag, det sker i ny og næ – eller også ønsker forslagsstillerne sådan helt principielt, at den skærpende omstændighed vedrørende en handling begået af flere i forening er et vigtigere kriterium for strafudmåling end de øvrige skærpende og formildende omstændigheder, der er fastsat i straffeloven.
Så kommer det naturlige spørgsmål jo så: Hvilken af de øvrige omstændigheder, der er opregnet i § 81, er så næstvigtigst?
Og hvilke af de formildende omstændigheder er vigtigst og næstvigtigst?
Det holder ikke, at man sådan graduerer skærpende og formildende omstændigheder; det er op til domstolene.
Det er en uskik, at folketingsmedlemmer ikke kan respektere, at udmålingen af straffe er noget, domstolene skal foretage.
Jeg må sige, at jeg har forslagsstillerne mistænkt for at være kommet til at sige noget i pressen, som man så senere skulle sno sig ud af ved det her beslutningsforslag.
Enhedslisten kan ikke støtte forslaget.
Vi mener, at det er op til domstolene at udmåle domme i Danmark.