Rune Lund (EL), 2007-05-08:
Vi står jo her i Folketinget i dag og diskuterer en redegørelse fra Europarådet om, hvad der er sket det seneste år.
I Enhedslisten er vi meget begejstrede for, at vi igen i år har mulighed for at diskutere Europarådet, fordi Europarådet faktisk er et fantastisk internationalt samarbejde.
Det skyldes mange ting, men det skyldes ikke mindst, at det er et samarbejde, som omfatter 47 lande i Europa – der er ét land, der ikke er med, og det er Hviderusland, på grund af det manglende demokrati der.
Det er vigtigt, at vi har sådan et alteuropæisk samarbejde.
Det er vigtigt, vi har et europæisk samarbejde, som også rækker ud over de 27 lande, som er med i EU.
Det er nemlig et samarbejde, hvor man har en masse lande, der arbejder sammen i Europa, de 47 lande, men det er også et samarbejde, hvori man faktisk har valgt at arbejde på en mere demokratisk måde end den måde, man har valgt at samarbejde på i EU.
Det er ganske enkelt en anden model for at samarbejde, man tænker simpelt hen internationalt samarbejde på en anden måde.
I modsætning til EU, hvor vi ser et arbejde hen imod en statsbygning, hvor vi ser en centraliseret struktur, hvor det er en one size fits alltankegang, der præger de institutioner, der er i EU, er det i Europarådet et mellemstatsligt samarbejde, hvor man samarbejder konventionsbaseret.
Men det er jo ikke derfor et samarbejde, som er et slattent samarbejde.
Menneskerettighedsområdet, som er Europarådets vigtigste område – det er kernen i Europarådet – er jo et område, som også er tilknyttet Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, og det er jo en domstol, som kan afsige bindende domme.
Det er en model for internationalt samarbejde, som Enhedslisten synes er rigtig god, og det er en model, som vi faktisk kunne tænke os kunne blive udvidet til andre områder.
Vi er faktisk uenige med regeringen i, at man skal snævre arbejdet ind i Europarådet, sådan at det kun handler om menneskerettigheder.
Og et af de emner ud over menneskerettigheder, som er meget vigtigt, er lige præcis miljøområdet.
Miljøområdet er jo virkelig kommet på dagsordenen i forbindelse med de globale klimaforandringer, vi ser.
Det er jo sådan, at hvis ikke vi gør noget, vil vi, hvis vi skal tro på de rapporter, som kommer fra FN’s klimapanel, i løbet af en kort årrække, faktisk i 2035, opleve temperaturstigninger på et par grader, og der vil samtidig være mere end 50 pct.s sandsynlighed for, at temperaturen kan stige op til fem grader.
Det svarer altså til en temperaturstigning som den, vi har haft fra den sidste istid og frem til i dag.
Det er et meget alvorligt område, og derfor skal der også være nogle stærke internationale aftaler, som kan imødegå det her.
Europarådet kunne faktisk, hvis man brugte præcis den samme model, som vi kender fra menneskerettighedsområdet og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, hvor Europarådet er den suverænt vigtigste institution på europæisk plan, arbejde med miljø på samme måde, sådan at man altså lavede et konventionsbaseret samarbejde på miljøområdet i Europarådet og tilknyttede en miljødomstol, som havde præcis de samme kompetencer, som Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol har.
Vi synes også, man kunne kigge på et andet område, hvor der virkelig er udfordringer, hvad angår den globalisering, der er i dag, og hvor man også med fordel kunne inddrage alle europæiske lande og de 47 lande, der er i Europarådet, nemlig selskabsskatteområdet.
Vi er sikre på, at man kunne finde ud af noget der og lave en lignende model, netop fordi det også er en af de helt store udfordringer, der er i forbindelse med den globalisering, vi ser i øjeblikket, som ikke er en social globalisering, men en globalisering på pengenes og de store selskabers betingelser.
Jeg vil gøre lidt ud af det, som der ikke står så meget om i redegørelsen, endog en meget, meget stor sag, som har fyldt utrolig meget i Europarådets arbejde de sidste par år, men som jo også fik som resultat, at der den 27. juni 2006 blev vedtaget en resolution, nemlig om CIA-fly og CIA-fængsler.
Der må man jo bare konstatere, at der ikke rigtig står helt så meget om CIA-flyene i den redegørelse, der er kommet fra regeringens side, der står lige præcis ti linjer på side 6.
Der står sådan lidt lirumlarum frem og tilbage.
Der står simpelt hen ikke noget særligt om den sag, som de sidste par år har været den suverænt vigtigste sag for Europarådets arbejde, nemlig arbejdet med at afdække CIA-flyenes hemmelige aktiviteter, hvor fanger bliver transporteret til tortur og mishandling under afhøring, og det er USA’s efterretningstjeneste, der står bag.
Det er en aktivitet, som er blevet udført i samarbejde med flere europæiske regeringer og med flere europæiske regeringers vidende, og Europarådet har faktisk gjort et helt fabelagtig stort stykke arbejde for at komme til bunds i de her sager.
Der er nogle af ordførerne her, der heroppefra Folketingets talerstol har sagt, at det bare er løse rygter og at der ikke er noget at komme efter, men man må bare sige, at der eksisterer en lang række konkrete eksempler, som vi kender, og det er veldokumenteret, at de her aktiviteter har fundet sted.
Vi kan tage det svenske eksempel.
Den 18. december 2001 skete der det, at to egyptiske asylansøgere i Sverige blev hentet på et asylcenter af det svenske sikkerhedspoliti, SÄPO, og blev kørt til Bromma Lufthavn, hvor de blev overgivet til personale fra CIA.
CIA-folkene var maskerede, de gav egypterne bind for øjne og mund og fangedragter på og gav dem en bedøvende stikpille.
Herefter blev de båret op i et fly af typen Gulfstream, som i parentes bemærket havde registreringsnummeret N 379 P – det er et af de kendte CIA-fly – og der var tale om et fly, som er ejet af det selskab, som hedder Premier Executive Transport Service, som også er et af de kendte CIA-selskaber.
De to fanger blev fløjet til Kairo og sat i egyptisk fængsel, og så blev de udsat for alvorlig tortur, herunder elektriske chok.
Der er også andre eksempler.
Et af de mere kendte er eksemplet med den tyske statsborger Khaled Al-Masri, som var så uheldig at blive forvekslet med en person, som CIA eftersøgte, en Al-Qaeda-person, som hedder Khalid AlMasri, altså Khalid med i i stedet for e. Vores uheldige turist ville i december 2003 gerne på ferie i Kroatien.
Han kom ikke rigtig på ferie, det blev i hvert fald en lidt anden ferie, kan man roligt sige, for han blev stoppet ved den makedonske grænse og tilbageholdt, kidnappet af agenter fra CIA.
Han bliver så af CIA fløjet til et fængsel nær Kabul i et civilt fly, og her bliver han holdt i fangenskab i 5 måneder helt hen til maj 2004, og imens bliver han udsat for tortur og overgreb.
Man finder så ud af, at Khaled AlMasri er Khaled og ikke Khalid Al-Masri, og derfor løslader man ham.
Så ups, efter 5 måneders tortur og mishandling opdager man søreme, at det var den forkerte person, man havde fat i, og så bliver han løsladt.
Al-Masri-sagen er bl.a. en af de sager, som er veldokumenteret, og som har været med til at kaste lys over de her meget lyssky aktiviteter.
Det er da også derfor, en samlet opposition i Folketinget bestående af Enhedslisten, SF, Socialdemokraterne, Det Radikale Venstre og de tre medlemmer af Den Nordatlantiske Gruppe har fremsat et forslag her i Folketinget om, at CIA-flyene skal undersøges også i Danmark, Grønland og på Færøerne, og at deres aktiviteter skal undersøges.
En sådan undersøgelse kan vi ikke få igennem, fordi regeringen og Dansk Folkeparti er imod.
Det viser så noget om, hvilken interesse man har i at bekæmpe krænkelser af menneskerettighederne.
Hensynet til den meget, meget nære allierede USA står altså over hensynet til at kæmpe for menneskerettighederne.
Det er ellers stik imod den resolution, som blev vedtaget i Europarådet den 27. juni 2006, som netop opfordrer til, at der laves undersøgelser i de enkelte lande, men endnu en gang har vi et eksempel på, at den danske regering ikke vil samarbejde konstruktivt med Europarådet.
Jeg synes, at de sølle ti linjer, som CIA-flyene fylder i den redegørelse, der er kommet fra regeringen, er ekstremt pinligt i den sammenhæng.
Jeg har brugt det meste af min tid på at snakke om CIA-fly, og jeg synes, at det mangler katastrofalt i den redegørelse, som regeringen har fremlagt.
Der er også mange andre vigtige emner.
Der er hele diskussionen om EU’s Agentur for Grundlæggende Rettigheder, som er blevet oprettet her i år.
Det er et stort problem, at man på den måde i EU begynder at kopiere institutioner, som allerede eksisterer i Europa.
Så kan man sige: Hvad er nu det for noget; hvorfor går Enhedslisten lige pludselig imod, at EU begynder at arbejde med menneskerettigheder?
Er Enhedslisten nu imod menneskerettigheder
Men problemet er, at når man laver den slags parallelstruktur, kører man Europarådet ud på et sidespor.
Man duplikerer, man kopierer Europarådets arbejde, og det, der i virkeligheden opstår, er en institutionel kamp, hvor en institution i EU kommer til at gå ud over kampen for menneskerettigheder på det aleuropæiske plan.
Samtidig ser vi også, hvordan man udsulter Europarådet, som man ikke er villig til at give flere ressourcer – noget, man burde gøre – mens man godt kan bevilge ressourcer til sådan et agentur i EU.
Den bliver sådan, at man laver en institution i EU, som vil svække det aleuropæiske samarbejde om at bekæmpe bruddene på menneskerettighederne, hvor der er nogle meget massive problemer.
Jeg kan ikke nå mere; jeg kan se, at formanden rejser sig op.
Men jeg synes, at det var vigtigt at få fokus på, at CIA-flyene totalt mangler i regeringens redegørelse, og vi fra Enhedslistens side synes, det er en ringe redegørelse.
Vi synes ikke, den giver et godt billede af, hvad der er foregået i Europa.