Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-05-20:
Så må vi lige have mikrofonen lidt ned igen, så den passer i højden.
Tak til regeringen for redegørelsen.
Jeg har læst den med stor interesse og noteret mig fremskridt, men bestemt også fortsatte grundlæggende udfordringer ved vores samarbejde i rigsfællesskabet.
Rigsfællesskabet står ved en skillevej.
Vi ser et behov for, at vi mere aktivt arbejder med en fornyelse af det.
Hvis vi reelt ønsker at støtte Færøerne og Grønland i en kurs mod selvstændighed, bør vi gøre mere for at hjælpe en bæredygtig udvikling på vej.
Ønsker befolkningerne selvstændighed, skal vi gøre meget mere for at støtte dem i det arbejde.
Vi ønsker som regeringen en bæredygtig udvikling i Grønland og på Færøerne.
Vi mener dog, at vi kan gøre langt mere for at støtte særlig Grønland, hvor behovet er særlig stort.
Vi bør sikre danske investeringer, der hjælper Grønland på en kurs, der på sigt styrker mulighederne for en selvstændig og bæredygtig økonomi.
Jeg mener desuden, at vi bør fremme den bæredygtige udvikling ved at få nedsat et udvalg under Arktisk Råd, et udvalg, der arbejder med investeringer og puljer til vedvarende energiudvikling særlig i Grønland.
Vi er glade for, at regeringen ser positivt på Færøerne og Grønlands arbejde med at udarbejde forfatninger, men det skal understøttes af en langt mere målrettet proces for at skabe reel selvbestemmelse og selvstændighed.
Forfatninger skal lede til en ny politisk virkelighed, der kan skabe behov for en nyfortolkning og nyudvikling af vores samarbejde i rigsfællesskabet.
Mere langsigtet bør vi diskutere, hvordan vi kan sikre et tæt og ligeværdigt samarbejde mellem Grønland, Færøerne og Danmark.
Man kunne på sigt overveje mulighederne for en free association-model som erstatning for eksempelvis selvstyreloven.
En sådan aftale kunne være med til at sikre rammerne for, hvordan vi kan skabe et ligeværdigt samarbejde på selvstændighedens præmisser.
Men den skal naturligvis udformes efter de konkrete behov og interesser i hvert land. Vores rigsfællesskab er ikke blot et økonomisk-politisk samarbejde, det er også en konstruktion, der er vokset ud af en lang og kompleks kolonihistorie.
Jeg mener, at der er behov for, at vi tager et opgør med den historie, så vi undgår, at den bliver tabuiseret, særlig her i Danmark.
For det er helt tydeligt, at der er behov for at adressere fortidens fejl.
Her burde Danmark sige undskyld.
Vi er derfor meget glade for, at Grønland arbejder på en forsoningskommission, og vi synes, at en lignende dansk proces ville være helt på sin plads.
Vi bør helt grundlæggende skille os af med den formynderiske tilgang, vi har til samarbejdet med Grønland og Færøerne.
Det gælder også arbejdet her i Folketinget.
Vi skal gøre alt for, at de nordatlantiske medlemmer bliver fuldt og helt involveret, særlig, selvfølgelig, når det gælder beslutninger, der har stor betydning for Grønland og Færøerne.
Og det er bestemt at foretrække, hvis de nationale parlamenter har behandlet og taget stilling til en sag, der vedrører dem, før vi gør det her i Folketinget.
Det bør være et grundkrav.
Som en del af nytænkningen af rigsfællesskabet er det påtrængende at se på, hvordan Grønland og Færøerne kan føre en mere selvstændig udenrigspolitik.
Den nuværende konstruktion sikrer ikke i tilstrækkelig grad landene en selvstændig stemme.
F.eks. i forhold til en mere omfattende Arktispolitik mener vi de bør have en selvstændig stemme og rolle.
Vi må ikke bruge rigsfællesskabet som løftestang for at sikre danske interesser på bekostning af det grønlandske og færøske folks ønsker.
Spørgsmålet om klimaforandringerne særlig i Grønland berøres stort set ikke i redegørelsen, og det ærgrer mig, for det er jo klart, at Grønland er direkte påvirket af klimaforandringerne allerede med stor betydning for borgerne.
Vi har de seneste år set eksempler på, at smeltevand fra indlandsisen skyller veje væk, og en landingsbane i Grønlands allervigtigste trafikknudepunkt, den internationale lufthavn, skal repareres for et stort millionbeløb, simpelt hen fordi jorden under den er ved at tø op.
Det kan lamme det grønlandske samfund og ønsket om en bæredygtig udvikling.
Helt grundlæggende er det jo klart, at vil man hjælpe Grønland, så går det ikke, at man slækker på ambitionerne i forhold til en global klimaindsats.
Det gælder bestemt også i forhold til Danmarks egen linje, både nationalt og i et globalt samarbejde.
Jeg så gerne, at vi helt konkret styrkede forskningen i klimaforandringerne og aktivt støttede bæredygtige udviklingsprojekter såsom social og miljømæssig bæredygtig minedrift og udviklingen af vedvarende energikilder.
Ligesom vi skal styrke forskningen i fiskebestand og klimaforandringer, skal vi også sikre os, at vi bevarer og styrker den mere bløde forskning i oprindelige folks sprog, kultur og historie.
Derfor ærgrer det mig også, at regeringens nedskæringer på længerevarende uddannelser og forskning har betydet, at Københavns Universitet har lukket eskimologistudiet ned frem til 2017.
Heldigvis åbner det igen, men fortsætter vi med den slags tiltag, så betyder det, at vi klipper et vigtigt bånd mellem fortid og fremtid over.