Steen Gade (SF), 2013-02-21:
Den her debat kommer jo, efter vi har haft lidt tumult i forbindelse med debatter om Grønland, synes jeg.
Somme tider har man haft en mistanke om, at det handlede mere om, at der var nogle her i Danmark, der ville blande sig i Grønlands valgkamp.
Andre gange har det været en måske dårlig samvittighed over, at man ikke fik taget sig sammen i tide til at tage nogle af de her diskussioner.
Men ligegyldigt hvad der nu måtte ligge forude, synes jeg egentlig, at det er godt, at vi har debatten.
Så det var det første, jeg ville sige.
SF er stor tilhænger af selvstyreloven.
Jeg er jo så gammel, at jeg også kan huske hjemmestyreloven og det skridt fremad, den var.
Og den regering, vi har nu, synes jeg virkelig har formået at hæve, kan man sige, Grønlands stemme på en værdig måde, en stemme, der siger, at man vil tage ansvar for sin egen fremtid.
Det er jo det, der karakteriserer et folk: at det vil tage ansvaret for sin egen fremtid.
Vi har her i Syddanmark nok egentlig ikke helt forstået, at det kræver ligeværdighed.
Egentlig gik det vel først op for os, da Grønland blev interessant globalt med klimaændringerne og skibsruterne og nu med råstofferne.
Derfor skal vi også diskutere det mere ligeværdigt.
Målet om en selvbærende økonomi i Grønland deler vi i SF.
Det kræver råstofudnyttelse, og råstofudnyttelse kræver storskalaprojekter, og det kræver også arbejdskraft udefra, når man er et land af Grønlands størrelse; dermed være sagt, at jeg synes, at der er svaret godt på de spørgsmål om storskalaloven, som også ministre fra Grønland har beskrevet i artikler i Danmark.
Så er der den store diskussion om minedrift.
Her synes jeg egentlig vi somme tider mangler lidt klarhed i diskussionen.
Der er en diskussion om jernmalm og andre malmtyper, som ikke involverer uran og ikke involverer de andre strategiske mineraler.
Der må vi jo sige, at der har Grønland kompetencen fuldt ud – ingen diskussion, det er Grønlands kompetence.
Så kommer der et felt med de der jordmineraler, som man kan sige ligger og roder et eller andet sted, hvor der er noget sikkerhedspolitisk i det, men det er måske ikke totalt hardcore sikkerhedspolitik.
Der, hvor det er hardcore sikkerhedspolitik, er på uranområdet. Hvis vi fik den opdeling i diskussionen, synes jeg også, at vi kunne håndtere den bedre, end jeg synes vi har gjort indtil nu.
Det udsagn er der ingen eksperter der vil betvivle.
Den sikkerhed findes ikke.
Det er vi nødt til at tage højde for.
Det andet, jeg vil sige, er, at det, der måske kunne blive tale om, hvis man skulle eksportere fra Grønland, er det uran, der hedder yellowcake.
Det er det mindst regulerede af alle de her materialer overhovedet i verden, når man snakker om uran.
Det er kæmpe udfordringer, hvis det her skulle – hvad skal vi sige? – komme på dagsordenen.
Lad mig så sige, at hvis det kommer på dagsordenen, er det i hvert fald nogle kæmpe udfordringer, at der ikke findes hundrede procents sikkerhed, og at det, der kan komme på tale at eksportere, er det mindst regulerede af de radioaktive materialer, vi snakker om her. Så vil jeg sige, at den store sikkerhedspolitiske diskussion er knyttet til det, jeg har sagt her, men den er altså også knyttet til, at Danmark jo ændrer position i verden.
Vi har været førende i ikkespredningskampagner.
Vi har været førende i kampagner imod atombombesprængninger.
Vi har været førende i indsatsen mod spredning, og sidste år kom regeringen oven i købet med en forstærket indsats for ikkespredning.
Det stiller os da over for den opgave, at før vi begynder at kaste os ud i alle mulige diskussioner og fritte hinanden om alt muligt her, skal der være mere ro på – mere ro på – for det kræver grundige overvejelser.
Hvis vi skulle tage det skridt i rigsfællesskabet, ville det være en stor ændring af Danmarks sikkerhedspolitiske placering.
Og det vil på det praktiske plan også være en kæmpe opgave at lave et sikkerhedssystem, der er i nærheden af 99,5 pct. sikkert.