runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Louise Schack Elholm (V), 2011-04-26:
Det er rigtigt, at man prøver at gøre Ankestyrelsens hjemmeside mere børnevenlig, og det skal jo netop ske, for at børn i højere grad kan se, hvad siden kan bruges side til, nemlig at hjælpe dem på vej.
Men dermed har vi jo samtidig BørneTelefonen, hvor børnene kan blive guidet videre, og det vil sige, at børnene ikke behøver at skulle finde rundt i systemet, for man kan jo ikke forvente, at børn kan finde ud af, om de skal henvende sig til Ombudsmanden eller Ankestyrelsen, eller hvem de skal henvende sig til.
Derfor er det rigtig godt at bygge videre på BørneTelefonen, som 80 pct. af alle børn kender, og jeg synes, det er rigtig, rigtig positivt, og derfra kan man så hjælpe dem videre i systemet til der, hvor de nu skal hen.
Jeg mener sådan set, at vi gør rigtig mange gode ting på det her børneområde, som jeg også har nævnt i min tale.
F.eks. har vi udvidet BørneTelefonen, vi har Barnets Reform, anbringelsesreformen og forældreansvarsloven.
Der er rigtig, rigtig mange gode tiltag, så jeg synes, vi gør rigtig meget for at hjælpe børnene, men vi skal selvfølgelig hele tiden være opmærksomme på, om vi kan gøre noget mere, det skal vi hele tiden have fokus på.
Så jeg synes, vi gør rigtig mange gode ting her, og det vil jeg gerne lægge fokus på.
Per Clausen (EL), 2011-04-26:
Nu behøver man jo ikke at drive den her debat så meget længere, for realiteten er jo, at de fleste børn ikke bliver kriminelle.
Der kan man jo drage den konklusion, at de fleste forældre, det omkringliggende samfund, og hvad der findes af netværk osv., giver børn et godt alternativ til at blive kriminelle.
Det synes jeg da at vi skal være rigtig glade for.
Men der var en enkelt ting, som hr. René Christensen sagde, som jeg alligevel undrede mig en lille smule over.
Det var, at hr. René Christensen beskrev det, som om alternativet til at sænke den kriminelle lavalder til 14 år var, at det ikke fik nogen konsekvenser for børn at begå kriminalitet.
Så vidt jeg ved, er det og har det været sådan, at det fik og får konsekvenser for børn at begå kriminalitet.
Hr. René Christensen nævnte selv, at en tvangsfjernelse fra forældrene kunne være en ubehagelig ting, en traumatiserende ting.
Pointen er vel, at man også i dag har mulighed for at lade det få konsekvenser for børn, hvis de begår kriminalitet, og også når de er under 14 år og tidligere under 15 år, men at man måske har nogle bedre muligheder for at følge op med nogle sociale initiativer, så længe sagen ligger i det sociale system og ikke i straffesystemet.
René Christensen (DF), 2011-04-26:
Det, jeg sagde, var sådan en anekdote, som jeg havde om, hvordan de unge opfatter det, og at det mere er udtrykket den kriminelle lavalder, som sender nogle signaler til nogle unge.
Og jeg er meget enig med ordføreren i, at de unge, vi her taler om, ikke er flertallet, men at det er fåtallet, som kommer ud på den her kriminelle løbebane.
Som jeg også sagde, er det, vi taler om her, jo ikke, at man kommer til at stjæle en cykel eller andet.
Det er også forkert, men det er jo ikke det, man kommer i fængsel for i Danmark.
Når man kommer op på at få en fængselsstraf i Danmark, og når man er voksen, eller i det her tilfælde kan man være 14 år gammel, har man lavet en kriminel handling, som er voldsom over for andre mennesker, eller hvad man nu har foretaget sig.
Så jeg er enig i, at der måske ikke altid har været en straf i det, men det er jo også det, der har været det problematiske i forhold til de unge, for hvad var det, de fik?
Og man kan sige, at der er nogle, der blev hjulpet igennem, men der var også nogle, der opfattede det som en belønning for at have været ude på en kriminel løbebane, for nu fik de nogle ekstra ting set i forhold til, hvad andre fik.
Vivi Kier (KF), 2011-04-26:
De fleste mennesker kan godt lide at få ros.
Kritik opfattes af nogle som noget negativt, men kritik kan sagtens være noget positivt og kan bruges fremadrettet.
FN's Børnekomité har givet både ros og kritik.
Bl.a. siger komiteen, at de kan være bekymret for, at vi anbringer så mange børn.
Til det vil jeg sige både ja og nej.
Oppositionen her i Folketingssalen synes nærmest, vi anbringer for få børn.
For mig er det ikke så vigtigt, hvor mange børn vi anbringer, men at de børn, der skal anbringes, også bliver anbragt.
Noget andet, som FN's Børnekomité nævner, er en børneombudsmand, som de peger på som den ene instans.
På det her område har vi allerede handlet.
Vi har faktisk udbygget BørneTelefonen via Børns Vilkår, vi har nu skabt den ene indgang for børn, som gør, at børn får en håndholdt indsats og kan blive guidet igennem vores system.
Jeg synes, det er en rigtig, rigtig fin og hurtig reaktion, vi har haft på det.
Så er der det manglende kendskab til FN’s børnekonvention og børns rettigheder.
Ja, det er væsentligt, at vi gør noget ved det, og der er jo faktisk en stor kampagne på vej.
Vel var der kritik og anbefalinger fra komiteen, men der var også ros, og især var der ros for Barnets Reform – en ros, der glæder mig rigtig meget, fordi Barnets Reform netop er med til at sætte fokus på den tidlige indsats, den hurtige indsats.
Det er en reform, som også roses af Børnerådet.
Vi har også hørt, at ministeren her i løbet af foråret vil holde et opfølgende fællesmøde mellem alle organisationerne og ministeriet med baggrund i de anbefalinger, der er kommet fra FN's komité.
Jo, konstruktiv kritik er brugbar, og derfor bliver arbejdet med og for at sikre alle børn en tryg og en god opvækst til stadighed et indsatsområde.
FN's Børnekomité vender tilbage i 2016 for igen at sende os til eksamen i børns vilkår og rettigheder.
Og selvfølgelig skal vi lytte til kritik.
Men uanset hvor mange gode tiltag, vi søsætter, tror jeg, der altid vil være områder, som vi lige kan gøre lidt bedre eller styrke lidt mere, når det gælder børns vilkår.
Konkret er der her og nu én indgang på vej og en snarlig kampagne for at gøre børn bekendt med konventionen.
Senere følger så ministerens fællesmøde, og der må vi jo så se, om der kan komme nogle fælles tiltag til nye ideer.
Alt i alt er det et område, som altid skal have vores bevågenhed og fokus, og jeg hilser altid konstruktiv kritik velkommen.
Özlem Sara Cekic (SF), 2011-04-26:
Mange børn har det godt i Danmark.
De er sunde og raske, og udsigterne til et voksenliv uden problemer er ret store.
Så er der også børn i Danmark, som har en helt anden hverdag.
De er alene, de er triste, syge og fattige.
De har hverken forældre eller stabile voksne omkring sig.
Der er børn i dagens rige Danmark, hvis forældre ikke har råd til at købe lægeordineret medicin, når børnene har halsbetændelse.
Det er børn, som må undvære at være en del af et fællesskab, fordi de vokser op i fattigdom, som er skabt af regeringen.
Regeringen har med sin lovgivning produceret fattige.
Det er børn, der mister venner og omgangskreds, når familien mister sin bolig.
Der er børn i det glade Danmark, som er ensomme, når de bliver udsat for seksuelt misbrug og ingen griber ind.
Disse børn vokser op i et samfund, som ikke vil investere i dem.
Desværre har regeringen hverken valgt at prioritere den optimale psykiatriske behandling eller støtte til forældrene til de sindslidende børn.
Og regeringen har ikke givet ret til efterværn, når den unges anbringelse ophører.
Derfor er udsigterne til et rimeligt voksenliv for disse børn ikke særlig gode.
Børnene er tit alene med deres problemer og har hverken en stemme eller en stærk institution, der varetager deres interesser.
Vi ved, at mange af disse børn ender i kriminalitet og misbrug som unge og voksne.
Vi ved, at mange af de børn ender med ikke at få nogen uddannelse eller job.
Og vi ved, at mange af disse børn desværre selv ender med at udsætte deres egne børn for omsorgssvigt, ligesom de selv blev udsat for det.
Selv om der også er ros for nogle af de tiltag, vi har sat i værk i Danmark for at sikre børns rettigheder, kommer afrapporteringen fra FN’s Børnekomité også med ris.
Vi er i SF dybt bekymrede, fordi regeringen har valgt at straffe børn frem for at hjælpe dem.
Rapporten peger også på en anden gruppe børn, nemlig børn med minoritetsbaggrund, der i dag bliver udsat for diskrimination, og som ikke har gode muligheder for modersmålsundervisning.
De børn har brug for at vide, at de er en del af Danmark, og at Danmark er en del af dem.
Jeg er glad for, at FN’s Børnekomité har valgt at kigge Danmark efter i sømmene.
Derfor opfordrer jeg også ministeren til at investere i disse børn og at tænke visionært frem for at bruge anledningen til at lave yderligere forringelser.
Det skal være barnets tarv og ikke økonomien i kommunerne, der skal afgøre, om voldsramte eller seksuelt misbrugte børn skal have hjælp.
Derfor mener vi i SF, at der skal kigges på en anden finansieringsmodel for anbringelserne.
Jeg synes, at det er rigtig stort, når man kan indrømme fejl og lære af sine fejl.
Derfor håber jeg også, at afrapporteringen fra FN's Børnekomité giver anledning til, at vi i fællesskab gør en forskel af hensyn til børnene.
Det har børnene krav på.
René Christensen (DF), 2011-04-26:
Alt det første, ordføreren sagde, var jeg meget enig i.
Et eller andet sted er jeg også næsten enig i det, som ordføreren siger til sidst, men måske med nogle andre krøller på.
Det, vi siger, er, at den kriminelle lavalder som instrument, som billede på, hvornår noget er kriminelt, og hvornår noget ikke er kriminelt, ikke burde være der.
Der er utrolig meget forskel på børn, og det ved ordføreren også.
Der er også nogle børn, som kan være højt oppe i alderen, som ikke har en fornemmelse af, hvad der er rigtigt og forkert.
Derfor mener vi i Dansk Folkeparti, at udtrykket den kriminelle lavalder ikke burde være til stede. Der burde man have mulighed for at straffe og hjælpe ud fra det enkelte barn eller den enkelte unge, som er kommet ud på en kriminel løbebane.
Mette Frederiksen (S), 2011-04-26:
Undskyld mig, men jeg synes, der manglede lidt logik.
For hvorfor har vi så en myndighedsalder i Danmark?
Altså, vi har jo en række regler og en bagvedliggende lovgivning, der regulerer, hvad børn og unge kan, fordi vi ikke forventer, at børn og unge kan overskue konsekvenserne af deres handlinger på samme måde som voksne.
På en række områder, bl.a. når det gælder stemmeretten, lægger vi jo til grund, at unge under 18 år i dag ikke på samme måde som voksne over 18 år kan tage stilling, når det handler om eksempelvis at gå hen og stemme til et folketingsvalg.
Hvorfor skal vi have den form for regler, hvis Dansk Folkeparti, når det handler om kriminalitet, mener, at man kan sidestille børn med voksne?
Kunne det ikke være, at logikken bag en kriminel lavalder hænger sammen med nøjagtig de andre forhold, nemlig at vi ikke kan tillade os at forvente, at en dreng på 12 år kan overskue konsekvenserne af sine handlinger på samme måde, som en voksen mand kan det?
Og er det derfor ikke ødelæggende for vores mulighed som samfund for at passe på vores børn, hvis man fjerner den kriminelle lavalder?
For så ligger det jo implicit i lovgivningen, at vi forventer det samme af børn som af voksne.
Det har vi aldrig nogen sinde gjort i Danmark.
René Christensen (DF), 2011-04-26:
Det er fuldstændig korrekt forstået, at Dansk Folkeparti gerne havde set, at lavalderen var kommet længere ned.
Det er også fuldstændig korrekt forstået, at Dansk Folkeparti faktisk gerne så, at den kriminelle lavalder slet ikke var til stede.
Det er fuldstændig korrekt forstået.
Vi mener simpelt hen, at det sender nogle ganske forkerte signaler.
Så kan man spørge: Hvad er det så, man gerne vil?
Vil Dansk Folkeparti så gerne sætte børn i fængsel?
Nej, det er jo ikke det, Dansk Folkeparti gerne vil.
Dansk Folkeparti vil gerne lave forebyggelse, som jeg er helt overbevist om at resten af Folketinget også vil.
Vi går også gang på gang ind og laver aftaler, hvor der bliver afsat endog store midler til forebyggelse.
Det er ligesom et hjul, der kører rundt og rundt, vi bliver dygtigere og dygtigere, vi får flere og flere analyser tilbage om, hvad det er, vi fremadrettet kan gøre for at hjælpe de her børn og deres familier.
Jeg er også meget enig i, at det er meget, meget få sager, hvori nogen kommer ud i en meget voldsom kriminalitet fra den ene dag til den anden.
Der er altid en historie, som ligger bag, og derfor er det utrolig vigtigt hele tiden at have det forebyggende arbejde, det er noget, vi skal have fokus på, vi skal udvikle det konstant, og det gør Dansk Folkeparti også.
Vi så jo gerne, at der ikke var nogen kriminel lavalder, så man ikke sendte det her signal.
På et eller andet tidspunkt slår det hårdere end på andre tidspunkter.
Det er billigere at begå kriminalitet, hvis man er under 14 år, end hvis man er over 14 år.
Det er sådan, det bliver opfattet.
Der så vi hellere, at man sagde, at sådan skal det ikke være.
Der dømmer man eller kommer med tiltag eller hjælper – man kan bruge det udtryk, man vil – i forhold til, hvor den unge er henne, også i forhold til hvad den unge er klar over.
Der kan være meget forskel.
En 13-årig kan vide nøjagtigt, hvad han eller hun gør, og en 16-årig ved måske ikke, hvad vedkommende gør.
Mette Frederiksen (S), 2011-04-26:
Jeg synes måske, ligegyldigt hvilke omgivelser der måtte være omkring børnene, at man skal lade være med at kalde dem det.
Man skal ikke forsvare det, men jeg mener, at vi voksne har et enormt ansvar for at forklare, hvorfor den unge havner i kriminalitet.
Jeg tror ikke ret meget på tilfældigheder her, kun for nogle ganske få.
Nu kan jeg forstå, at ordføreren fra Dansk Folkeparti nærmest er glad for, at man har sænket den kriminelle lavalder.
Jeg har også forstået på Dansk Folkeparti ved tidligere lejligheder, at man gerne vil have den endnu længere ned, så den også gælder de 12-årige og de 13-årige.
Så kunne jeg tænke mig at spørge ordføreren: Hvorfor så overhovedet have en lavalder?
Skal den helt væk?
Skal vi ligesom – heldigvis – få andre lande sætte 10-årige bag tremmer i Danmark?
Kan det være, fordi FN's Børnekomite vurderer, at det kan være skadeligt for børn at blive sammenlignet med voksne, når det gælder kriminalitet, og kunne det være, fordi FN's Børnekomite har en primær interesse, nemlig at beskytte børn, og det gør man meget, meget vanskeligt ved at sætte dem i fængsel?
René Christensen (DF), 2011-04-26:
Det er jo ikke sådan, at der kun står straf tilbage.
Der er jo sat massivt ind med forebyggelse, og der er med Barnets Reform sat endnu mere ind på forebyggelse.
Vi bruger vel noget, der ligner 15 mia. kr. om året på at anbringe børn uden for hjemmet, altså på en tidlig anbringelse af børn, som har problemer med deres forældre.
Det vil sige, at der bliver sat massivt ind for at forebygge.
Så er der nogle få uheldige elementer, som når derud, hvor de bliver til skade for det omkringliggende samfund.
Det, jeg siger, er, at vi jo ikke skal tage fejl af det her med de her børn og unge, som foretager de her voldsomme kriminelle handlinger, for der er jo også nogle ofre i den anden ende.
Så kan vi spørge: Hvor mange skal der være af dem?
Det kan jo være spørgsmålet.
Hvor mange skal hele tiden betale prisen for, at den enkelte er så utilpasset, at man ikke kan færdes i samfundet?
Per Clausen (EL), 2011-04-26:
Jeg tror, at hr. René Christensen vil være enig med mig i, at hvis man kigger på de børn, der kommer ud i kriminalitet, vil man se, at de sjældent er kommet det, fordi de har fået mere end andre børn.
Det kan godt være, at de konkret har fået noget hjælp, men det er næppe en rigtig beskrivelse af deres liv, at de har fået mere end andre børn.
Jeg synes måske også, at det er lidt problematisk, når hr. René Christensens bedste argument for at hæve den kriminelle lavalder bygger på det, han selv kalder en anekdote.
Jeg ved jo selv, hvilken konkret sag der førte til, at muligheden for at reducere straffen for børn og unge blev fjernet.
Det var jo en konkret sag med et meget modbydeligt og bestialsk mord, men som også, når man gik ned i sagen, afslørede et afgrundsdybt svigt over for den unge fra både familiens og samfundets side.
Så jeg vil godt spørge hr. René Christensen, om han ikke alligevel selv synes, at det er lidt problematisk, at det sådan er en blanding af anekdoter og enkeltsager, der fører til, at man nedsætter den kriminelle lavalder og fjerner en mulighed for at give en lavere straf til børn og unge.
Louise Schack Elholm (V), 2011-04-26:
Jeg mener bestemt, der var noget fremadrettet.
F.eks. er den her udvidelse af BørneTelefonen jo sket efter den 24. januar, og det synes jeg i den grad sikrer børnene bedre vilkår, for her fokuserer vi på, at der er én indgang for børnene.
Det synes jeg er utrolig positivt, for børnene skal være sikre på, hvor de skal henvende sig, og så er det jo kun naturligt at bygge oven på BørneTelefonen, som 80 pct. af alle børn i 3.-10. klasse kender.
Mette Frederiksen (S), 2011-04-26:
Det, jeg spørger ordføreren om, er, om ordføreren ikke vil bekræfte, at man, samtidig med at man sænkede den kriminelle lavalder, også fjernede den strafreduktion, der tidligere har været gældende for unge i straffelovgivningen.
Vil ordføreren ikke godt bekræfte det?
Når jeg spørger til det, er det, fordi mange har været bekymrede over lige præcis den ændring, for tidligere var det sådan, at man kunne tage særlige hensyn, når det gjaldt et ungt menneske, og det kan man ikke på samme måde i dag, når man strafudmåler.
Når det har været vigtigt tidligere, er det jo, fordi vi udmærket godt ved, at en ung dreng på 14 år ikke er voksen, han er ikke engang myndig, og derfor vil han selvfølgelig ikke i alle tilfælde være i stand til at overskue konsekvenserne af sine handlinger.
Så må jeg bare til sidst konstatere, at i det forslag til vedtagelse, som ordføreren læste op, var der stort set ikke noget som helst fremadrettet.
Man lægger et forslag til vedtagelse frem for Folketinget i dag, der peger bagud.
Det eneste, der peger fremad, er et møde.
Det synes jeg måske er en lidt lunken omgang på baggrund af anbefalingerne fra FN's Børnekomité.
Der er ingen tvivl om, at Barnets Reform er et skridt i den rigtige retning, når det handler om udsatte børns rettigheder og muligheder for at kunne navigere trods dårlige opvækstbetingelser.
Det er omvendt, synes jeg, lige så klart, at Barnets Reform ingenlunde kan stå alene.
Vi sagde, allerede dengang reformen blev aftalt og sat i værk med et meget bredt flertal her i Folketinget, at de økonomiske konditioner på anbringelsesområdet på mange måder arbejder imod intentionerne i Barnets Reform.
Vi kan jo se, at antallet af børn, der anbringes uden for hjemmet, falder drastisk, både igennem et kalenderår og over årene.
Hvis det var sådan, at det faldende antal af anbragte børn var et resultat af en stærkere og mere forebyggende indsats, var der jo grund til at glæde sig.
Det tror jeg desværre ikke er tilfældet.
Jeg tror, at det, der mange steder sker lige nu, er, at børnene hjemtages på et både ufagligt og et usagligt grundlag.
Barnets Reform er et skridt i den rigtige retning, men Barnets Reform kan ikke løse nogle af de grundlæggende problemer, der er, bl.a. som følge af kommunalreformen.
Så skal jeg måske lige til sidst sige, at der ikke er vedtaget én indgang for børnene.
Jeg forstår, at der er et politisk flertal, der ved en lukket aftale i et ministerium har tilført nogle flere penge til Børns Vilkår og BørneTelefonen.
Der er ikke vedtaget noget her i Folketinget.
Vivi Kier (KF), 2011-04-26:
Tak for en god tale.
Der var rigtig mange ting i den, jeg gerne vil spørge ind til.
Jeg har to spørgsmål.
Jeg har prøvet at sidde her og rode lidt rundt i, hvad jeg gerne vil sige noget til.
Allerførst vil jeg gerne sige noget til ordførerens snak om, at børn i Danmark har dårlige opvækstvilkår.
Jeg tror, vi er enige om, at vi rigtig gerne vil gøre noget for de udsatte børn, og jeg vil bare gerne have ordføreren til at bekræfte, at Barnets Reform jo netop skulle være med til den tidlige indsats.
Den er jo først lige trådt i kraft den 1. januar, men jeg hører faktisk ude fra kommunerne, at den her lov betyder noget, og at der sker noget.
Så det punkt har vi taget fat i.
Det andet, jeg også gerne lige ville have ordføreren til at bekræfte, er, at jeg er med på, at FN's Børnekomite har snakket om den her ene instans, og jeg kan jo høre i teksten til forslaget til vedtagelse fra ordføreren, at man gerne vil have en børneombudsmand.
Jeg vil blot have ordføreren til at bekræfte, at vi jo netop lige nu har vedtaget den ene indgang, som bliver BørneTelefonen, hvor børnene døgnet rundt hver eneste dag hele ugen igennem kan ringe, og hvor de bliver guidet håndholdt igennem.
Vi har jo lige nøjagtig taget fat om den kritik.
Kan ordføreren bekræfte det?
Mette Frederiksen (S), 2011-04-26:
Jeg synes, vi bevæger os ret langt væk fra FN’s Børnekomités anbefalinger og kritikpunkter i forbindelse med den førte børnepolitik i Danmark.
Men nuvel, vi kan også her sagtens tage en mere grundlæggende økonomisk diskussion.
Jeg synes, det er en lidt grov påstand, Venstre i dag fremfører, om, at den eneste grund til, at der foretages besparelser i landets kommuner, er, at landets kommunalpolitikere ikke kan finde ud af styre økonomien.
Hvis det var på den måde, kunne man jo give folk et kursus.
Mit indtryk er, at vores kommunalpolitikere, uanset politisk farve, er meget, meget dygtige politikere, der har styr på økonomien, men som også ofte arbejder under nogle meget svære betingelser.
Jeg tror ikke, der er ret mange kommunalpolitikere i Danmark, der synes, det er sjovt at indføre lukkedage.
Jeg tror ikke, der er ret mange, der synes, det er sjovt at skære ned på hverken specialundervisningen eller på anbringelsesområdet eller for den sags skyld at indføre normeringer, der er så ringe, at vi faktisk hverken over for børn, forældre eller personale kan være det bekendt.
Louise Schack Elholm (V), 2011-04-26:
En usandhed bliver sjældent rigtig af at blive gentaget.
Hvad angår kommunale besparelser, så har kommunerne jo nulvækst, som ordføreren også ganske rigtigt sagde efterfølgende.
Nulvækst betyder jo ikke nødvendigvis besparelser.
Hvis kommunerne gennemfører besparelser, er årsagen jo, at de ikke kan finde ud af at styre økonomien, og man må jo så sige, at det er meget beklageligt, hvis kommunerne ikke kan styre økonomien.
Vi prøver på at hjælpe dem ved at give dem nogle værktøjer.
Så kunne man jo eventuelt tage en debat op om, hvordan man får pengene til at række lidt længere, så man undgår at gennemføre besparelser på de nære velfærdsområder.
Og det må være, fordi kommunerne ikke kan styre økonomien, for de har jo de samme penge som sidste år, men folk oplever, at der bliver gennemført nedskæringer i kommunerne.
Der bør kommunerne tage deres ansvar på sig, og Socialdemokraterne bør tale med deres borgmestre om den her problemstilling.
Mette Frederiksen (S), 2011-04-26:
Vi står jo i den situation lige nu, at der er skabt et meget stort underskud på statens finanser, vi har et eksisterende politisk flertal, der ønsker at dække det hul, bl.a. ved at gennemføre omfattende besparelser ude i kommunerne ved den anmeldte nulvækst.
Jeg er ikke et sekund i tvivl om, hvem det er, der rammes hårdest af den nulvækst, der ruller ind over kommunerne.
Vi hører jo om normeringer på børneområdet, som jeg faktisk ikke synes vi kan være bekendt; vi hører om store besparelser både på anbringelsesområdet og på området for børn med særlige behov.
Derfor er noget af det mest afgørende, vi lægger til grund for vores økonomiske plan, at der fastholdes et uændret serviceniveau i kommunerne, sådan at der ikke skal spares på børneområdet.
Det er korrekt, at vi tilvejebringer midlerne til at sikre et uændret serviceniveau i kommunerne ved at bede alle danskere – ikke kun dem, der har børn, men alle, der er i den erhvervsdygtige alder – om at arbejde lidt mere, i stedet for eksempelvis at lade børnene i børnehaverne betale for en økonomisk krise, der ikke mindst skyldes ufinansierede skattelettelser.