runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jacob Jensen (V), 2015-02-26:
Tak til fru Anne Baastrup for også at korrekse mig, i forhold til at det ikke var så dyrt, som jeg måske først antog at det var.
Nu er vi dog nået halvvejs mod en finansiering, men spøg til side, det er alt sammen fint.
Jeg skal måske bare lige gøre fru Anne Baastrup opmærksom på, at der er lavet VVM-undersøgelse, også på tredje etape, så derfor er jeg ikke helt sikker på, at det er rigtigt, hvad fru Anne Baastrup siger.
Hvis man i forligskredsen valgte at forlænge anden etape med de her 600 m, så er miljøundersøgelserne sådan set allerede lavet.
Men jeg tror altså ikke, det betyder, at man så skulle starte en helt ny VVM-undersøgelse for at skulle udvide med 600 m, for den VVM-undersøgelse er jo lavet helt ud til Kalundborg, som jeg har forstået det.
Henning Hyllested (EL), 2015-02-26:
Ikke tid til det?
Jamen hvad er det, der haster?
Altså, trængslen på vejen her er jo ikke mere voldsom, end hvad man kan konstatere så mange andre steder i landet.
Det er jo vildt overdrevet, og det kan man jo se, hvis man går ind på Vejdirektoratets opgørelser over det.
Så hvad er det, der haster?
Hvis det er trængslen, men mener man gerne vil til livs, anerkender hr. Kim Christiansens så ikke, at det er et faktum, at motorveje og motorvejsudbygninger genererer mere biltrafik, og at det kun er en stakket frist, indtil det sander til igen, ligesom det har gjort på alle mulige andre motorveje, måske lige med undtagelse af dem i Nordjylland?
Kim Christiansen (DF), 2015-02-26:
Jeg anerkender, at der tit sker et trafikspring, når vi laver en ordentlig infrastruktur, og det synes jeg da er positivt, fordi det jo vidner om, at der sker en udvikling.
Og det kan vi da vel ikke være utilfredse med nogle af os.
Så i forhold til det andet: Når jeg siger, det haster, er det, fordi der er et kæmpe kapacitetsproblem på skovvejen det sidste stykke mod Kalundborg, og derfor har man en opgave.
Man skylder simpelt hen at give Kalundborg, som er et kæmpe område med store arbejdspladser, en ordentlig infrastruktur.
Mig bekendt er der ikke problemer i forhold til jernbanenettet, der er ikke kapacitetsproblemer p.t.
Og med hensyn til gods: Hvis der er nogle, der vil køre der, så er det ikke Dansk Folkeparti, der står i vejen for, at man flytter noget gods over på bane.
Jamen det er af den simple årsag, at det er der simpelt hen ikke tid til.
Der er jo ingen, der mere end Dansk Folkeparti forsøger at lave en vægtning af kollektiv trafik og landevejstrafik.
Det er jo derfor, vi bl.a. er med i Togfonden DK sammen med hr. Henning Hyllested og Enhedslisten og andre gode kræfter.
Vi interesserer os jo også en hel del for, at der er en velfungerende togdrift i Danmark – ellers havde vi ikke været med i aftalen om en togfond.
Men det ene udelukker bare ikke det andet.
Jeg kender jo hr. Henning Hyllesteds synspunkter, og jeg ved også, at hr. Henning Hyllested måske hellere havde set en firesporet cykelsti til Kalundborg; men nu bliver det altså en motorvej, og det er vi ganske godt tilfredse med.
Samtidig er vi jo så med til at elektrificere helt til Holbæk, så vi kan få nye hurtige eltog ind på strækningen om 8-10 år.
Så jeg mener, at Dansk Folkeparti har en meget fornuftig balance i forhold til at gøre det ene og det andet.
Jeg er meget enig i, at det jo selvfølgelig er penge, man tager fra resten af etapen, men jeg kan på den anden side heller ikke bruge penge her og nu, som jeg først får udbetalt i juni måned.
Så jeg er villig til, at vi kigger på, om vi kan finde en eller anden form for finansiering.
70 mio. kr. er jo trods alt også en slags penge, selv for en transportordfører, så jeg er villig til, at vi mødes i forligskredsen og ser på, om der er noget, vi kan fremrykke i den anden proces, og kan man finde de midler, er jeg meget positiv over for at gøre det.
Jacob Jensen (V), 2015-02-26:
Jeg vil gerne kvittere over for Dansk Folkepartis ordfører for den melding om at kigge på den her helt specifikke problemstilling, der bliver rejst i høringssvarene fra lokalområdet, med hensyn til trafiksikkerheden i forbindelse med afslutningen på den planlagte anden etape.
Jeg har så spurgt transportministeren for sådan ligesom at få en fornemmelse af størrelsesordenen.
Har det tilsagn eller den melding, som jeg hører fra Dansk Folkeparti, også noget at gøre med, at man kan sige, at hvis man forlængede etapen med de her 600 m, er det jo ikke spildte penge, fordi vi håber alle sammen – det har vi ligesom politisk taget stilling til – at der forhåbentlig om føje år kommer en motorvej helt til Kalundborg?
Så man kan sige, at det jo sådan set er penge, som alligevel skal anvendes, måske bare på et lidt senere tidspunkt, og så kunne vi få fremrykket det, også med hensyn til at vi får en mere sikker afvikling af trafikken lige præcis på det her specifikke område.
Thyra Frank (LA), 2015-02-27:
Som det er fremgået af de foregående ordføreres taler, er hensigten med dette lovforslag at forpligte kommunerne til at iværksætte tilbud om anonym, ambulant behandling til personer, der har et stofmisbrug, men ikke andre sociale problemer, og som ellers ikke kan forventes at ville have opsøgt behandlingssystemet.
Formålet er således at forebygge, at denne gruppe af borgere på sigt udvikler sociale problemer ud over stofmisbruget.
Liberal Alliance kan selvfølgelig støtte forslaget, og jeg skal samtidig hilse fra De Konservative meddele, at de også støtter L 132 og ser frem til det videre arbejde.
Hans Andersen (V), 2015-02-27:
Da Venstres socialordfører, fru Karen Ellemann, ikke kan være til stede i dag, skal jeg på hendes vegne fremføre følgende: Ingen kvinder skal leve i frygt for vold fra deres partner, og alle kvinder bør kunne få hjælp til en tilværelse uden vold.
Den nuværende ordning indbefatter rådgivning kun til kvinder med børn, og i Venstre finder vi det grundlæggende rigtigt, at også kvinder uden børn, der opholder sig på et krisecenter, skal kunne modtage hjælp efter opholdet til et liv uden vold, især når vi kan se, at kvinder uden børn på krisecentre i lige så høj grad har været udsat for vold som kvinder med børn.
Derfor støtter Venstre forslaget om at styrke indsatsen for kvinder på krisecentre.
Vi kan imidlertid være bekymrede i forhold til krisecentrenes orienteringspligt til kommunerne.
Hvis en kvinde flytter fra krisecenteret eller ønsker at være anonym, må teknikaliteter vedrørende orienteringspligten til kommunerne og spørgsmålet om, hvilken kommune kvinden måtte være tilknyttet, ikke stå i vejen for den nødvendige hjælp til et liv uden vold.
Venstre vil i udvalgsbehandlingen søge disse udfordringer afklaret.
Alt i alt ser Venstre frem til at kunne stemme for dette lovforslag, L 138, efter en konstruktiv udvalgsbehandling.
Tak for ordet.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2015-02-27:
Vi står lige og snakker om, at det er et af de her forslag, hvor det faktisk er absurd, at det ikke allerede er sådan.
Altså, hvordan det egentlig nogen sinde er kommet til, at der er en distinktion mellem den rådgivning, man får, om man har børn eller ikke har børn.
Nu gør vi det så.
Det er så meget godt.
Så vil jeg bare, i stedet for at gentage, hvad Venstres ordfører har sagt, for jeg tror at vi er meget enige om det her, sige, at det godt kan lade sig gøre at være anonym, dvs. at kommunen så bliver vidende om, at der er en borger, men ikke hvem det er.
Nu vil jeg ikke stille spørgsmål til Venstres ordfører, for jeg går ud fra, at talen var holdt på vegne af en anden ordfører, og så plejer det ikke at være kutyme, men jeg vil bare sådan afklare, at det godt kan lade sig gøre at være anonym og alligevel tilkendegive, hvilken kommune man kommer fra og dermed få den rådgivning, man skal have.
Og anonymiteten er, i forlængelse af det forslag, vi behandlede forud for det her, også i det her tilfælde indimellem rigtig vigtig for kvinderne.
For os er det vigtigt, at kommunerne får den her oplysningspligt, og når det er vigtigt, er det selvfølgelig, fordi at hvis kommunerne ikke har viden om, at der er en borger, de skal hjælpe, så er det svært for kommunerne at hjælpe den pågældende.
Så bliver det jo en gætteleg.
Så sådan helt lavpraktisk er det afgørende, at kommunen får besked om, at der er en kvinde, og at hun har behov for at få en rådgivning, sådan at de ved, at det er nu, de skal rykke ud, og at det skal foregå så tidligt som muligt.
I lovteksten skelnes mellem indledende og koordinerende rådgivning.
Det betyder bare i al sin enkelhed, at kvinden så hurtigt som muligt skal have den samtale med en medarbejder fra kommunen, som kan rådgive om alt fra boligforhold, økonomi, arbejdsmarked, skole, daginstitution og sundhedsvæsen, og den koordinerende rådgivning, altså det, man kan kalde substansrådgivning, skal senest sættes i værk, når kvinden begynder at gøre klar til at flytte ud fra krisecenteret.
Så det er det, der menes med forskellen på de ord.
Ja, og det er sådan set grundessensen i forslaget, så man kan sige, at det er et lille forslag, men for de kvinder, det drejer sig om, betyder det selvfølgelig ufattelig meget, at vi sætter ind med et tættere sikkerhedsnet omkring dem, når de kommer i den situation, at de har været udsat for vold.
Det er måske for de kvinder, det drejer sig om, den største krise, de nogen sinde kommer igennem i deres liv, og der er det selvfølgelig altafgørende, at vi tætner sikkerhedsnettet omkring dem i videst mulig udstrækning.
Så Socialdemokratiet kan selvfølgelig støtte forslaget.
Pernille Skipper (EL), 2015-02-27:
Enhedslisten støtter naturligvis også det her forslag, som udvider gruppen af voldsramte kvinder, der kan få hjælp og rådgivning, som de har behov for.
Jeg vil nævne nogle problematikker, som vi bør diskutere videre efter det her lovforslag, for jeg tror også, at alle kan være enige om, at problemerne ikke er løst med det her lovforslag.
En af de ting, der er problematiske, er, at i dag, hvor kvinder med børn kan få rådgivning – jeg er for øvrigt enig i, at det er lidt småtosset, at man tidligere har lavet den skillelinje – virker det ikke altid i praksis.
Der er egentlig ikke rådgivning til de kvinder, der burde få det.
Det problem løser vi selvfølgelig ikke ved bare at skrive i loven, at der nu er flere, der bør have den rådgivning.
Det mener vi i Enhedslisten at man bør overveje.
Der kan altså også være situationer, hvor en rådgivning med en positiv effekt måske kunne varetages af en tredjepart, som har et forudgående kendskab til den voldsramte kvinde.
Det kunne også være krisecentrene.
Selv om vi har stor forståelse for ministeriets argument om, at den kommunale sagsbehandler kan give en helhedsorienteret hjælp – og vi er meget enige i, at det vejer tungt – er der altså også situationer, hvor f.eks. en stor sagsbelastning blandt socialrådgiverne i kommunen vil tale imod det, hvis der f.eks. samtidig er en person, som har været inde over kvindens problemstilling, og som har hjulpet hende i den forbindelse.
Så får jeg lyst til at påpege, at behovet for rådgivning hos voldsramte kvinder jo fortsætter, i lang tid efter en kvinde er flyttet fra et krisecenter og har etableret sig i et nyt hjem.
Det er her, altså når man skal stå på helt egne ben og har været igennem noget meget, meget voldsomt, at der virkelig er en risiko for, at man falder tilbage i et voldeligt parforhold, en voldelig relation.
Derfor bør voldsramte kvinder altså have ret til et efterværn, sådan at de ikke står helt alene tilbage, når den akutte krise har lagt sig.
Med de ord er det her jo selvfølgelig et vigtigt skridt, og som flere har påpeget, er det en lille smule forunderligt, at det tidligere har været sådan, at kvinder, der ikke havde et barn med sig på et krisecenter, ikke kunne få en rådgivning, så det her er vigtigt.
Vi vil i Enhedslisten gerne stille nogle spørgsmål til ministeren om, hvordan vi i praksis kan forbedre den rådgivning, der allerede er der, og forsøge at starte den debat, men vi støtter selvfølgelig lovforslaget.
Trine Mach (SF), 2015-02-27:
Da SF's ordfører ikke kan være her i dag, vil jeg hermed læse hendes tale op.
Vold mod kvinder er et stort problem, og det er vigtigt, at flere kvinder får mod og styrke til at sige fra og forlade voldelige forhold.
Her spiller krisecentrene en meget vigtig rolle.
Kvinder, der tager på krisecentre har ofte mange svære oplevelser i bagagen.
Mange har været udsat for traumatiske oplevelser med både fysisk og psykisk vold.
Det er vigtigt, at der er et sted, hvor man kan komme og få ro og stabilitet, men det er også vigtigt, at man får hjælp til, hvordan man kommer videre med sit liv.
Med forslaget får alle kvinder på krisecentrene ret til en indledende rådgivning vedrørende bolig, økonomi, arbejdsmarked, skole, daginstitution, sundhedsvæsen osv., og man får også en koordinerende rådgivning, når man begynder at være klar til at flytte ud fra krisecentrene.
Det er en virkelig vigtig indsats, for
får man ikke hjælp til at bygge noget nyt op, kan det være svært ikke at ende der, hvor man kom fra, før man tog på krisecenter.
Et andet element i lovforslaget er at sikre, at kommunerne får besked, når kvinderne flytter ud at krisecenteret igen for at bygge en ny hverdag op.
Det er vigtigt, for det giver kommunerne meget bedre mulighed for at støtte både kvinderne og deres eventuelle børn.
Det skønnes, at der er omkring 29.000 kvinder, der årligt udsættes for fysisk partnervold, hvor tallet for mænd er 10.000, og det er vigtigt, at der også sikres ordentlig støtte til denne anselige gruppe af voldsramte mænd, og det er bestemt en sag, vi også gerne vil prioritere.
Men dette forslag, vi står med her, handler om kvinderne på landets kvindekrisecentre, og fra SF's side støtter vi det med glæde, fordi det i den grad er en håndsrækning, som disse meget udsatte kvinder har brug for.
Thyra Frank (LA), 2015-02-27:
Lovforslaget fremsættes som led i udmøntningen af satspuljeaftalen for 2015.
Der er blandt satspuljepartierne enighed om at afsætte midler til udvidelse og styrkelse af rådgivningsordningen i serviceloven, således at denne ikke kun omfatter kvinder med børn, men også kvinder uden børn.
Samtidig er der enighed om at indføre en orienteringspligt for boformerne kvindekrisecentre, forsorgshjem og herberger, hvor der selvfølgelig skal sikres anonymitet.
Pernille Skipper (EL), 2015-02-27:
Vi må dog sige fra Enhedslistens side, at vi kunne have ønsket os, at det lidt mindre var en discountudgave – kan man måske kalde det – af det, der er behov for.
For det første er vi enige med flere af høringsparterne i, at målgruppen er for snæver, at man altså udelukker personer, der f.eks. er ramt af arbejdsløshed.
Det synes vi lyder mærkeligt, og der skulle det nok være mere op til en konkret vurdering i de enkelte tilfælde, om det er det her tilbud, man har behov for.
Målgruppen burde altså udvides for også at kunne tilpasse tilbuddet og behovet for anonymitet til andre.
For det andet kan kravet om kommunal visitation afskære nogle fra at henvende sig, som der også er flere høringsparter, der har påpeget, hvis anonymiteten er meget vigtigt for dem.
Flere høringsparter, f.eks. Socialpædagogerne, Dansk Sygeplejeråd og Dansk Socialrådgiverforening – man må sige, at det er nogle af dem, der ved noget om området – er kritiske over for, at det er kommunen, der skal visitere til behandlingen.
Ministeriet har, som det også er blevet nævnt her tidligere fra talerstolen, imødekommet den kritik ved at påpege, at der skal være adgang til at kontakte kommunen og blive visiteret uden at opgive navn og cpr-nummer, og ved, at den afklarende samtale skal foregå i diskrete omgivelser, som det hedder.
Jeg er ikke sikker på, at det er godt nok for personer, som er meget bange for at blive identificeret, og som frygter for de sociale konsekvenser i omgangskredsen og på arbejdet, hvis nogen skulle opdage, at de har et misbrug.
Som der er flere, der har påpeget, er det her jo et tilbud, som retter sig mod personer, som i øvrigt er velfungerende, og derfor er anonymiteten meget, meget vigtig for dem.
Men selv hvis det er rigtigt, at der ikke nogen, der vil blive afskrækket fra at deltage på grund af visitationen, har jeg alligevel lidt svært ved at forstå, hvorfor man ikke kan henvende sig direkte til det pågældende tilbud.
Hvis man havde begge muligheder, at man altså både kunne henvende sig til kommunen og til det pågældende tilbud, ville det muligvis samle flere personer, der har brug for behandling, op.
Sluttelig vil jeg også nævne et andet kritikpunkt, der har været, nemlig at behandlingstilbuddet er snævert, fordi det kun kan indebære gruppeterapi og en enkelt individuel samtale som afslutning på et forløb.
Jeg må sige, at det godt nok er detailregulering, så det vil noget, at det skal være gruppeterapi, der skal være behandlingen.
Der kan altså være behov for andet, og det er ikke alle, der responderer lige godt på den form for behandling.
Selv om man kan opremse rigtig mange gode elementer ved det, og selv om, som det også er blevet nævnt her, der har været succes med det i projektet »Anonym stofmisbrugsbehandling«, er det altså ikke alle, der kan indgå i de samme behandlingsformer, og ikke alle, der har behov for de samme behandlingsformer.
Det synes vi er en lille smule for snævert.
Vi er lidt triste over, at det som sagt er en discountudgave, men vi er positive over for, at det er det første lille skridt, og derfor vil vi selvfølgelig støtte lovforslaget.
Lotte Rod (RV), 2015-02-27:
Jeg har det i virkeligheden lidt ligesom min socialdemokratiske kollega, nemlig at det her er en af de ting, der er så oplagt, at man undrer sig over, at det ikke har været sådan hele tiden.
For jeg synes jo, at vi som politikere må gøre os umage med at hjælpe de kvinder, som er ramt af vold, til at kunne skabe en ny tilværelse fri for vold.
Og med det her lovforslag udvider vi og styrker den nuværende familierådgivningsordning, sådan at også kvinder, der ikke har børn, har mulighed for at få del i den på krisecentrene.
Derudover skal kvindekrisecentrene og forsorgshjemmene orientere kommunen i forbindelse med optagelse og udskrivning.
Og det skal de, for at kommunen hurtigst muligt kan hjælpe med at skabe et trygt og godt og nyt liv for de her kvinder.
Så i virkeligheden tænker jeg egentlig bare, at jeg har lyst til som radikal ordfører at sige tak til satspuljekredsen, fordi vi kunne blive enige om det her.
Vi støtter gerne forslaget.
Trine Mach (SF), 2015-02-27:
Da SF's ordfører ikke kan være her i dag, har jeg lovet at læse hendes tale op.
For en del år tilbage havde SF et beslutningsforslag, som gav anledning til, at forsøgene med anonym stofbehandling blev igangsat.
Resultaterne har været så gode, at det nu giver mening at udbrede dem til hele landet.
Forslaget retter sig mod en voksende gruppe af misbrugere med et skjult misbrug af hash, kokain, ecstasy eller amfetamin – en tilsyneladende velfungerende gruppe af mennesker med arbejde og familier.
Mange af disse misbrugere går ikke i behandling, for de oplever ikke sig selv som rigtige stofmisbrugere.
Dertil kommer, at de pågældende ikke ønsker at være en sag i en kommune.
Selv mennesker, som åbent har erkendt, at de har et misbrug, undlader at søge behandling, når de bliver gjort opmærksom på, at de kommunale forvaltninger vil få indsigt i deres misbrugsproblemer.
Nogle mangler tillid til, at tavshedspligten overholdes i den kommunale forvaltning.
De er bange for, at informationer om dybt personlige forhold havner det forkerte sted, og frygter reaktionen fra omgivelserne.
Men det kan også handle om, at den konkrete misbruger bestrider en måske højt placeret stilling i netop den kommune, som skal stå for behandlingen eller betalingen for denne.
Uanset begrundelse kan man konstatere, at der er mennesker, som gerne vil være stoffri, men som ikke beder om hjælp i det offentlige system, fordi de ikke kan blive behandlet anonymt, og de får derfor ikke den hjælp, de har brug for.
Vi er glade for, at det i forslaget slås fast, at det også skal være muligt at blive visiteret til tilbud uden for ens egen kommune, ligesom det er fornuftigt, at visitationen ikke nødvendigvis skal ske på kommunen, men også skal ske direkte på tilbuddet, hvis kommunalbestyrelsen beslutter det.
Vi mener desuden, at det er godt, at det understreges, at tilbuddet skal placeres adskilt fra andre misbrugsbehandlingstilbud.
Forslaget vil forhåbentlig medføre, at flere misbrugere får mulighed for at komme i behandling og får hjælp til at komme ud af deres misbrug, inden der er risiko for, at deres liv med familie, uddannelse, sociale relationer og arbejde i øvrigt bryder sammen.
Derfor støtter SF med glæde lovforslaget.
Thyra Frank (LA), 2015-02-27:
Da Liberal Alliances kommunalordfører, hr. Ole Birk Olesen, ikke kan være til stede i dag, vil jeg læse denne ordførertale op på hans vegne: Dette lovforslag vil videreføre digitaliseringen af den skriftlige kommunikation mellem borgere og myndigheder, så den også omfatter bl.a. anmodning om sygedagpenge, personligt tillæg og helbredstillæg, samtykke til udstedelse af børneattester, indgivelse af klager på sundhedsområdet, indgivelse af klager fra flypassagerer, ansøgning om chaufføruddannelsesbeviser og flere andre ting.
Det bakker Liberal Alliance op om.
Digitaliseringen giver både borgere og myndigheder adgang til nemmere kommunikation med hinanden.
Det sparer tid hos borgere og myndigheder, at man kan skrive til hinanden, uden at borgerne skal have fat i formularer på papir, og uden at de skal printe, kopiere, købe frimærker og gå til postkassen, og uden at myndighederne skal arkivere papirer og manuelt skrive oplysninger ind fra papirer til digital registrering.
Og sådan er det heller ikke i dag, hvor borgere skal udfylde deres ansøgninger på papir.
Det skal altid være muligt for folk, som har særlige problemer med de nye systemer, at blive vejledt, enten telefonisk eller ved fremmøde, eller helt at blive fritaget for at bruge dem.
Men problemerne skal ikke afholde os fra at gennemføre en forandring, som vi ved vil være til det bedre, især når begyndervanskelighederne er overstået.
Liberal Alliance kan stemme for lovforslaget.
Lotte Rod (RV), 2015-02-27:
Nogle mennesker med et tilsyneladende ret almindeligt liv med familie, uddannelse og job kæmper med et stofmisbrug, og uden hjælp risikerer det at ødelægge deres liv.
Måske ved alle i familien det ikke, arbejdsgiver og kollegaer skal i hvert fald ikke finde ud af det, og derfor er det for de her mennesker helt afgørende, at de kan være anonyme, for at de overhovedet søger hjælp.
Mange af dem er simpelt hen bange for, at deres hverdag vil smuldre, hvis deres stofmisbrug bliver kendt af naboer, kollegaer eller måske af en arbejdsgiver.
Med det her forslag bliver det derfor muligt at få en afklarende samtale og komme i behandling uden at skulle opgive sit navn eller sit cpr-nummer.
Og som den socialdemokratiske ordfører var inde på, er det heller ikke svært at forestille sig, hvor vigtigt det er, at der faktisk er fuldstændig diskret adgang.
Nu bliver det en mulighed i hele landet, og det giver håb for, at vi kommer til at lykkes med en tidlig behandling og dermed lykkes med at undgå nogle af de sociale problemer, som ellers kan følge af et stofmisbrug.
Så Radikale Venstre vil gerne støtte forslaget.