Mette Abildgaard (KF), 2016-04-15:
Tak for det.
Det her er udmøntningen af en politisk aftale, som vi støtter, og derfor stemmer vi også for lovforslaget.
Når det er sagt, er det et kompromis, vi har indgået, og derfor har jeg behov for at nævne, hvordan Det Konservative Folkeparti ser på den her sag.
Den 23. juli 2006 kunne man i Politiken læse om Nick og det lille barns grusomme skæbne.
Nick blev født med abstinenser, og da han for første gang så dagslys, var det med urolighed.
Han kunne ikke selv finde ud af at sutte eller synke, han fik sondemad for at kunne overleve – alt sammen fordi hans mor havde haft et massivt forbrug af alkohol under graviditeten.
Nick fik ved fødslen diagnosen føtalt alkoholsyndrom.
På det tidspunkt, i 2006, var han 12 år, normalt begavet, men hjerneskadet og psykisk meget skrøbelig.
Han er ikke velfungerende sammen med sine jævnaldrende klassekammerater.
For et par år siden kunne man igen læse om en anden grufuld skæbne, også i Politiken.
Denne gang hed drengen Jimmy.
Ligesom Nick viste Jimmy allerede ved fødslen tegn på medfødt alkoholskade, og diagnosen føtalt alkoholsyndrom blev stillet straks efter fødslen.
Jimmy havde en medført hjerneskade, og efter kun 24 timer udviklede Jimmy abstinenser, som han måtte i medicinsk behandling for.
Han viste sig at være både psykisk og fysisk skrøbelig.
Udviklingen blev hæmmet af flere af hjerneskadens konsekvenser.
Han udviste bl.a. en ekstrem sårbarhed over for lys, lyd og berøring.
Det er bare to af de skæbner, to af de børn, som fødes med det her alvorlige syndrom hvert evig eneste år, fordi deres mødre træffer et valg på deres vegne, som har så kæmpestore konsekvenser for deres liv og deres muligheder i livet.
I den her sag er Det Konservative Folkeparti enige med et flertal i Det Etiske Råd.
Det har ikke været berørt i dag, men der er et flertal i Det Etiske Råd, som anbefaler muligheden for at anvende tvang over for de her gravide misbrugere.
Jeg nævnte nogle af symptomerne tidligere.
Jeg bliver en lille smule provokeret af den her formulering om, at man tilbydes en frivillig kontrakt.
Prøv at forestille jer, at man i stedet for fødte et barn og påførte det misdannelser, hjerneskader – alle de ting, jeg har læst op her – efter fødslen.
Så ville der ikke gå ret lang tid, før de sociale myndigheder rykkede ud, og barnet ville blive tvangsfjernet og aldrig nogen sinde komme hjem til sine forældre igen.
Men fordi det nu foregår, mens barnet er inde i morens mave, tilbydes man en frivillig kontrakt, på trods af at det, barnet udsættes for, får kæmpestore konsekvenser for det i dets videre liv.
Vi i Det Konservative Folkeparti har meget svært ved at se, hvorfor det skal være okay at skade sit barn, bare fordi det ligger inde i maven på en og endnu ikke er kommet til verden.
Vi ønsker, at man skulle have nogle sikrede døgninstitutioner, hvor de her kvinder kunne komme hen, og så kunne de leve der.
De skal ikke låses inde på et værelse, men være på en institution, hvor man kan føre tilsyn med dem.
Nej, det vil da ikke være særlig attraktivt for de her kvinder.
Men måske vil de rent faktisk være glade for det, når de kommer ud på den anden side, fordi de er blevet afvænnet, og du vil sikre, at der ikke bliver født børn med de her massive skader, som påvirker dem resten af deres liv.
Jeg må bare sige, at jeg ikke er i tvivl om, hvis hensyn der skal tages mest højde for i den her sag: Det må til evig tid være barnets hensyn, vi skal tage højde for.
Man har heller ikke det frie valg til at slå børn eller gøre skade på dem, efter de er blevet født.
Jeg betvivler ikke, at alle I, mine gode kolleger her i Folketinget, ønsker, at der fødes færrest mulige børn med det her symptom.
Det er vi fuldstændig enige om.
Jeg mener bare, at vi mangler et redskab i værktøjskassen i den her sag, og det er at gøre brug af tvang.
Jeg mener ikke, at det hele kan være baseret på tilbud om frivillige tilbageholdelser.
Vi stemmer dog for det her lovforslag, og det gør vi, fordi det går i den rigtige retning.
Derfor stemmer vi for lovforslaget, men jeg må klart sige, at vi godt kunne ønske os, at muligheden for at anvende tvang var til stede.