Bertel Haarder (V), 2010-04-16:
Lad mig starte med at slå fast, at der vil være en række fordele ved at tillade kommunerne at anvende elektroniske afstemningsmaskiner på valgdagen: Resultatet vil i givet fald kunne foreligge hurtigere end i dag; kommunerne slipper for at rekruttere valgstyrere og tilforordnede til stemmeoptællingen på valgaftenen; valghandlingen kan også gøres mere tilgængelig for handicappede; forekomsten af andre ugyldige stemmer end dem, der er blanke, kan elimineres; og sidst, men ikke mindst, kan man også fremme vælgerens tryghed ved valghandlingen, hvis vælgeren får en papirkvittering for resultatet af sin stemmeafgivning, som vælgeren så skal lægge ned i en stemmekasse, før stemmen elektronisk registreres.
Så vidt, så godt.
Men der er også en række dels principielle, dels tekniske og sikkerhedsmæssige udfordringer, som vi må have tænkt grundigt igennem, før der kan blive tale om at tillade elektronisk stemmeafgivning.
Lad os tage de principielle udfordringer først.
Vi har en hundredårig, gennemprøvet tradition for, hvordan stemmeafgivning og stemmeoptælling foregår på landets afstemningssteder.
Vi har folkelig kontrol med stemmeoptællingen.
Kort sagt har vi et valgsystem, som vælgerne har tillid til, og et sådant valgsystem kan man ikke uden videre erstatte med et helt nyt.
Tør vi sætte specialistkontrollen med stemmemaskinerne i stedet?
For det bliver jo i sidste instans konsekvensen af at indføre elektronisk stemmeafgivning på afstemningsstedet.
Forslagsstillerne mener, at den folkelige kontrol sikres, hvis vælgeren får en printet kvittering for resultatet af sin stemmeafgivning.
Og en sådan kvittering er, som jeg også nævnte, en vigtig faktor, hvis man vil fremme vælgerens tryghed, men samtidig mister vi jo altså den folkelige kontrol med selve optællingen af de elektronisk afgivne stemmer.
Hvordan sikrer vi vælgernes tillid til, at den elektroniske optælling på valgnatten eller valgaftenen er foretaget korrekt?
Den bekymring, jeg her giver udtryk for, hænger sammen med de tekniske og sikkerhedsmæssige udfordringer, vi står over for, hvis vi går over til elektronisk afstemning.
Vi har en række eksempler fra udlandet, f.eks. Holland, Californien og Florida, hvor der har været alvorlige problemer med elektronisk stemmeafgivning, enten fordi stemmemaskinerne ikke fungerede, som de skulle, eller fordi det efterfølgende har vist sig, at hackere kunne gå ind og manipulere med valgresultatet.
Der har i flere lande været problemer med sikkerheden, og man har ikke på tilstrækkelig måde kunnet sikre den folkelige kontrol og opbakning.
Vi må have fuld sikkerhed for, at et elektronisk stemmeafgivningssystem er driftssikkert, sikrer nøjagtig optælling, sikrer stemmehemmeligheden, giver beskyttelse mod manipulation og i øvrigt opfylder datalovens sikkerhedsbestemmelser.
En sådan sikkerhed har vi ikke i dag.
Ved det forsøg, der blev gennemført med elektronisk stemmeafgivning på afstemningsstedet ved ungevalget i Århus i november sidste år, fik enkelte vælgere f.eks. en fejlmelding på skærmen om, at deres stemme ikke var registreret.
De kunne ikke stemme igen, da systemet viste, at stemmen alligevel var registreret.
Sådan noget må ikke kunne ske, for så skal vælgeren jo til at stole på valgstyreren, som siger, at den er registreret, selv om der står noget andet på skærmen.
Ved det finske valg, ved det finske forsøg med elektronisk stemmeafgivning i 2008, manglede der 232 stemmer i den elektroniske optælling, og valget måtte gå om i de pågældende tre kommuner.
Finland har siden opgivet elektronisk stemmeafgivning på afstemningsstederne, fordi man fandt, at fordelene ved elektronisk afstemning på afstemningsstederne var for ringe i forhold til den traditionelle form for afstemning.
Kommunerne skal jo desuden sørge for at have en plan B for det tilfælde, at noget alligevel går galt.
F.eks. kunne man forestille sig, at kommunerne skal være gearede til at kunne fortsætte afstemningen med papirstemmesedler og blyant, hvis noget går galt undervejs; jeg synes, at jeg her kommer i tanker om en geografiprøve i folkeskolen for et par år siden.
Og før vi får en sådan sikkerhed, bør vi ikke give kommunerne grønt lys til at indføre elektronisk stemmeafgivning.
At give vælgerne mulighed for i en overgangsperiode at stemme på en papirstemmeseddel er heller ikke tilstrækkeligt, for hvordan sikrer vi tilliden til, at den del af valgresultatet, der stammer fra de elektroniske stemmer, er optalt korrekt?
Det er jo ikke nok, at ens egen stemme er optalt korrekt; det skal de andres jo også være.
Hvis vi skal betræde vejen frem mod elektronisk stemmeafgivning, må det kræve, at vi forinden på udvalgte afstemningssteder har haft kontrollerede forsøg, hvor der er gennemført både elektroniske og manuelle optællinger af stemmerne, og at vi efter forsøgsperioden har haft en grundig evaluering af disse forsøg.
Jeg vil også anbefale, at vi afventer udfaldet af det projekt om e-valg, som Teknologirådet netop har sat i gang.
Projektet skal belyse, om og i givet fald hvordan man kan tilrettelægge og understøtte digitale valg i Danmark.
Der vil være udgifter forbundet med at anskaffe og vedligeholde stemmemaskinerne og yde den nødvendige tekniske støtte både før og under valget.
Vil vi det?
Jeg vil kort sagt anbefale, at vi i Folketinget bruger det foreliggende beslutningsforslag som anledning til en debat – en debat om, hvorvidt vi overhovedet skal forlade papirmæssigt baserede valgordninger, og i givet fald under hvilke forudsætninger vi eventuelt skulle tillade forsøg med elektronisk understøttede valg på afstemningsstederne.
Det er ikke tilrådeligt her og nu at gå over til elektronisk understøttede valghandlinger.
Det er sagen for vigtig til, og det er erfaringerne fra andre lande for dårlige til.