Lene Espersen (KF), 2008-04-09:
Med lovforslag nr. L 91 lægges der på tre punkter op til ændring af de gældende regler i lov om tv-overvågning og lov om behandling af personoplysninger.
For det første foreslås det, at der indføres en autorisationsordning for personer, som foretager installation af tv-overvågnings-anlæg, og at der skal ske løbende kontrol med, at installatørerne følger gældende lovgivning.
For det andet foreslås det, at ansatte og andre skal være berettiget til en godtgørelse, hvis der foretages tv-overvågning i strid med lovens bestemmelser.
Endelig foreslås det for det tredje, at der indføres en ordning, hvorefter privates og offentlige myndigheders tv-overvågning skal anmeldes til Datatilsynet.
De pågældende forslag svarer til de ændringsforslag, som Socialdemokraterne stillede under behandlingen af lovforslag nr. L 162 om ændring af tv-overvågnings-loven og persondataloven i foråret 2007.
Der er således tale om forslag, vi tidligere har drøftet her i Folketinget.
Regeringen har ikke ændret opfattelse i løbet af det lille år, der er gået, siden vi indgående drøftede de pågældende forslag her i Folketinget, og regeringen kan derfor ikke støtte det fremsatte lovforslag.
For så vidt angår det første forslag, som går ud på, at anlæg, som anvendes til tv-overvågning, kun må installeres af personer, som er autoriseret hertil, vil jeg henvise til, hvad jeg anførte under behandlingen af beslutningsforslag nr. B 101 sidste år.
Her fremhævede jeg, at regeringen naturligvis er enig i, at medarbejdere i virksomheder, der opsætter eller sælger tv-overvågnings-udstyr, bør vejledes grundigt om udstyrets lovlige anvendelse.
Som jeg også nævnte i den forbindelse, finder jeg det meget positivt, at sikkerhedsbranchen har indført en certificeringsordning for medlemsvirksomheder, som beskæftiger sig med installation af tv-overvågnings-udstyr.
Samtidig må det efter regeringens opfattelse nødvendigvis være sådan, at den, der ønsker at iværksætte en konkret overvågning, må sætte sig ind i og overholde de regler, som gælder på dette område.
Dette opnås efter regeringens opfattelse bedst ved bl.a. at oplyse om de regler, der gælder, således at både installatører og de, som ønsker at foretage overvågning, kan gøres bekendt med, hvilke krav der følger af lovgivningen.
Jeg kan i den forbindelse oplyse, at Justitsministeriet i samarbejde med Datatilsynet netop har udgivet en pjece, særlig med henblik på at informere om de regler som skal iagttages i forbindelse med tv-overvågning.
Regeringen finder på den anførte baggrund ikke, at der er anledning til at indføre den foreslåede autorisationsordning.
Dernæst stilles der som nævnt forslag om, at en lønmodtager skal have krav på godtgørelse, hvis arbejdsgiveren foretager tv-overvågning af lønmodtageren i strid med lovens bestemmelser.
Endvidere foreslås det, at den, som groft krænker en anden med tv-overvågning i strid med lovens bestemmelser, skal betale godtgørelse til den krænkede.
Det anføres, at bestemmelserne bl.a. foreslås indsat i lovgivningen for at forebygge misbrug og for at give den krænkede oprejsning.
Regeringen kan heller ikke støtte disse forslag.
Baggrunden herfor er, at et krav om godtgørelse allerede i dag kan gøres gældende efter den almindelige regel om godtgørelse i erstatningsansvarslovens § 26.
Denne bestemmelse foreskriver, at den, der er ansvarlig for en retsstridig krænkelse af en andens frihed, fred, ære eller person, skal betale forurettede godtgørelse for tort, og som jeg også redegjorde for under behandlingen af beslutningsforslag nr. B 101 sidste år, viser retspraksis, at uberettiget anvendelse af tv-overvågnings-optagelser efter konkret vurdering kan udløse godtgørelse for tort.
Jeg kan i den forbindelse nævne, at Sø- og Handelsretten i december 2007 afsagde en dom, som tilkendte en lønmodtager tortgodtgørelse efter erstatningsansvarslovens § 26 for uberettiget tv-overvågning.
Den pågældende afgørelse er bl.a. omtalt i den nævnte pjece om tv-overvågning på side 16. Det er således fortsat regeringens opfattelse, at dansk rets almindelige bestemmelser om godtgørelse for tort i erstatningsansvarslovens § 26 udgør et tilstrækkeligt værn for den, der anser sin personlige integritet krænket ved en dataansvarligs tilsidesættelse af de beskyttelseshensyn, der gælder efter lovgivningen på området.
I lovforslaget stilles der som sagt også forslag om, at persondataloven ændres, således at der skal ske anmeldelse til Datatilsynet, inden der foretages behandling af personoplysninger i forbindelse med tv-overvågning.
Som begrundelse herfor anfører forslagsstillerne bl.a., at det er ulogisk, at Datatilsynet, der skal føre tilsyn med tv-overvågning, ikke ved, hvor der sker overvågning, og at man med et anmeldelseskrav sikrer, at virksomhederne sætter sig ind i reglerne, inden de iværksætter tv-overvågning.
Regeringen deler ikke dette synspunkt.
Ligesom flertallet i tv-overvågnings-udvalget, der afgav betænkning i 2006, finder regeringen således, at det hverken bør påhvile private eller offentlige myndigheder at foretage anmeldelse om overvågning til Datatilsynet.
Det skyldes bl.a., at den behandling af personoplysninger, der sker ved tv-overvågning på frit tilgængelige steder, som udgangspunkt alene omfatter ikkefølsomme oplysninger.
Det vil sige, at der i langt de fleste tilfælde blot vil kunne iagttages og optages personer i helt dagligdags situationer.
Desuden vil jeg minde om, at Datatilsynet sidste år, da vi behandlede det samme spørgsmål, gav udtryk for, at det efter tilsynets vurdering ikke er vanskeligt at finde ud af, hvilke dataansvarlige der foretager tv-overvågning.
Så heller ikke hensynet til, at Datatilsynet rent faktisk har mulighed for at udøve sit tilsyn, kan efter regeringens opfattelse begrunde en pligt til anmeldelse.
I øvrigt vil jeg i den forbindelse gerne tilføje, at Datatilsynet med lovændringen sidste år fik udvidet sin inspektionskompetence på tv-overvågnings-området, således at den nu omfatter både privates og offentlige myndigheders behandling af personoplysninger i forbindelse med tv-overvågning, uanset hvordan overvågningen er indrettet rent teknisk.
Datatilsynet har således mulighed for af egen drift eller efter henvendelse fra en borger bl.a. at besigtige de relevante lokaler, drøfte de iværksatte sikkerhedsforanstaltninger og arbejdsrutiner samt mere generelt vejlede om reglerne på området.
Når der ikke er et krav om anmeldelse af alle tv-overvågninger til Datatilsynet, er det derfor ikke ensbetydende med, at tilsynet står uden kontrolmuligheder.
Tværtimod.
For at opsummere kan jeg sige, at regeringen finder, at borgernes retssikkerhed i forbindelse med tv-overvågning i dag tilgodeses på en både betryggende og hensigtsmæssig måde.
Der er gået mindre end et år, siden ændringen af tv-overvågnings-loven og persondataloven blev vedtaget efter et stort forarbejde i tv-overvågnings-udvalget.
Forslagsstillerne har efter regeringens opfattelse ikke peget på forhold, der gør, at der er grundlag for at ændre holdning til de spørgsmål, som lovforslaget rejser, og regeringen kan derfor som nævnt ikke støtte lovforslaget.