runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Skipper (EL), 2012-01-18:
Så kan jeg jo godt se, at det, vi nu skal igennem, kommer til at tage lidt tid.
Jeg vil gerne henlede ministerens opmærksomhed på ministerens egen pressemeddelelse fra den 11. januar 2012, som netop omhandler den omtalte sag, som ministeren tager op i sit svar her, hvor ministeren i anledning af sagen mod Roj TV kommer med nogle generelle udtalelser om, hvordan vi skal bekæmpe terrorisme, nemlig at det skal gøres i samarbejde med Tyrkiet, og hvis der er huller i lovgivningen, skal de naturligvis lukkes.
På det pågældende tidspunkt er der mig bekendt endnu ikke nogen, der har anket sagen, men der var selvfølgelig stadig væk en ankefrist.
Der mener jeg jo sådan set, at ministeren har udtalt sig om den konkrete sag.
Men jeg vil så i stedet for spørge generelt: Er ministeren ikke enig i, at det er meget grundlæggende for vores pressefrihed og informationsfrihed, at man i lovgivningen ikke går ind og beslutter, hvornår en nyhedsdækning hælder for meget til den ene eller til den anden side?
Er det ikke grundlæggende, at pressen er fri for også lovgivningens indblanding i, hvornår noget er for ensidigt eller måske for nuanceret?
Morten Bødskov (S), 2012-01-18:
Jeg tror ikke, at fru Pernille Skipper bliver overrasket, når jeg læser følgende op igen, nemlig at det ikke vil være passende, hvis jeg som justitsminister går ind i drøftelse af konkrete sager, som er under behandling ved domstolene.
Det samme gælder, hvis der kommer spørgsmål, om end de er generelt formuleret, under verserende retssager.
Pernille Skipper (EL), 2012-01-18:
Nej, jeg er ikke overrasket, men en lille smule skuffet.
Jeg vil igen henlede justitsministerens opmærksomhed på hans egen pressemeddelelse, som altså var udtalelser i anledning af en konkret sag.
Så vil jeg så prøve igen: Mener ministeren så ikke, at der er forskel på ...
Nej, jeg vil stille spørgsmålet på en anden måde: Mener ministeren generelt ikke, at ministeren kan udtale sig om emner, som der er verserende retssager om?
Mener ministeren f.eks. ikke i dag, at vi kan diskutere lovgivning om simpel vold, fordi der måske verserer op til flere retssager?
Det er den ene del af det.
Så vil jeg gerne prøve at spørge ministeren generelt: Er ministeren ikke enig i, at vi skal forstå vores pressefrihed sådan, at vi fra lovgivningens side skal forsøge at undgå at gribe ind i pressefriheden?
Er det ikke sådan, at vi skal prøve at begrænse lovgivning, der griber ind i presse-, informations- og ytringsfrihed så meget som overhovedet muligt?
Morten Bødskov (S), 2012-01-18:
Svaret bliver desværre det samme.
Jeg går ud fra, at fru Pernille Skipper vil opleve det sådan.
Det er sådan, at spørgsmålet jo har afsæt i den konkrete og verserende sag, og derfor er synspunktet det samme.
Selv om spørgsmålet er generelt formuleret, mener jeg ikke, det er rigtigt af mig at gå ind i lige nøjagtig det her spørgsmål.
Jeg går ud fra, at spørgeren sigter til straffelovens § 114 e, der omhandler fremme af virksomheden fra enkeltpersoner, grupper eller sammenslutninger, der begår eller har til hensigt at begå terrorhandlinger.
Som det jo sikkert også er spørgeren bekendt, afsagde Københavns Byret den 10. januar dom i straffesagen mod Roj TV, og selskaberne bag tv-stationen blev dømt for at have fremmet PKK's virksomhed og dermed have overtrådt straffelovens § 114 e.
Som det også må være spørgeren bekendt, har retten herved bl.a. lagt vægt på, at Roj TV ensidigt har viderebragt PKK's budskaber.
Jeg går ud fra, at dette er baggrunden for spørgsmålet, men jeg hverken kan eller vil forholde mig til den konkrete sag.
Roj TV har således tilkendegivet, at dommen vil blive anket til Østre Landsret, og jeg har forstået, at anklagemyndigheden overvejer, om der skal ankes fra deres side.
Det vil ganske enkelt ikke være passende, hvis jeg som justitsminister går ind i en drøftelse af konkrete sager, som er under behandling ved domstolene.
Det samme gælder spørgsmål, om end de er generelt formuleret, som bliver rejst under verserende retssager.
Martin Henriksen (DF), 2012-01-18:
Hvis bare ministeren ville svare på spørgsmålet, ville det være alle tiders.
Det fremgår bl.a. også i en artikel fra Berlingske Tidende den 13. januar, at de her lempelser vil betyde en stigning fra ca. 3.500 til ca. 6.700 ansøgninger om året på familiesammenføringsområdet.
Er det tal, som justitsministeren kan nikke genkendende til?
Er det det, som regeringen forventer, eller hvad er det reelt, regeringen forventer?
Man kunne også stille spørgsmålet: Forventer justitsministeren overhovedet, at der kommer en stigning på familiesammenføringsområdet, eller forventer man, at det vil ligge på det niveau, det ligger på nu?
Det er vel meget logisk og nærliggende at få den tanke, at når man lemper reglerne, man sænker kravene, vil det også være muligt for flere at komme ind, fordi flere kan leve op til kravene.
Så man kan også stille spørgsmålet på en anden måde: Forventer justitsministeren overhovedet, at der kommer en stigning?
Bjarne Corydon (S), 2012-01-18:
Nu er der én årsag til, at jeg sover godt om natten, og den er, at jeg har fire meget livlige børn, som holder mig så godt og vel vågen om dagen.
Spørgeren henviser til Venstres økonomiske politik.
Og det er lidt svært for mig at tage de her debatter, i hvert fald så alle parter bidrager til dem, for det kan være vanskeligt for mig at finde ud af, hvad Venstres økonomiske politik egentlig går ud på i øjeblikket.
Altså, det er klart, at man er imod de beslutninger, jeg lægger op til at træffe, i hvert fald dele af dem, nogle gange, men hvad man selv vil, forekommer mig fuldstændig uklart.
I forhold til det her med de gængse regnemetoder og begreber, så tager vi bare lige det citat, spørgeren selv bringer på bane en gang til
: »Det, man ifølge min opfattelse kan med 18 milliarder i Danmark, er, at man kan afbøde de værste fald, og det giver stadig mening at gøre...«.
Det er ikke noget, der er læst op fra Socialdemokratiets partiprogram eller fra en publikation fra min side, men noget, der er sagt af en professor i nationaløkonomi, som spørgeren selv har valgt at bringe ind i debatten her i Folketingets spørgetid.
Og så spørger jeg bare stille og roligt tilbage, og det ville da være respektfuldt at give bare en lille indikation: Ønsker man ikke fra Venstres side at være med til at afbøde de værste fald?
Peter Christensen (V), 2012-01-18:
Jeg synes sådan set, at selv om formen for vores debat her er, at jeg stiller spørgsmål til finansministeren, vil jeg meget gerne svare, for når finansministeren spørger, hvad der egentlig er Venstres økonomiske politik, så tror jeg, at det for landets skyld er en god måde at bruge tiden på, at jeg svarer frem for at lytte til finansministerens svar.
Hvad er det, vi kan påvirke som danske politikere?
Er det, hvordan det går på markederne rundtomkring os?
Nej, det er f.eks. det danske privatforbrug.
Hvad gør regeringen så for at stimulere det?
Ingenting, tværtimod lægger man nye skatter og afgifter ud til danskerne for 5 mia. kr.; det ville vi ikke have gjort.
Det, der stimulerer, og det anerkender jeg fuldt ud, er udbetalingen af efterlønsbidraget.
Det er så en beslutning, som Socialdemokratiet var imod.
Så hvad er forskellen?
Den er, at vi vil skabe tryghed for danskerne, så de får ro til også at bruge nogle af de penge, de har, så vi kan få et stærkere privatforbrug, som kan trække noget beskæftigelse med sig, og vi vil ikke lægge op til højere skatter og afgifter.
Bjarne Corydon (S), 2012-01-18:
Det var nu nok selvforskyldt i det her tilfælde, når jeg ligefrem opfordrer spørgeren til at gøre rede for det, og det er jo fint nok, at man bliver grebet af sin egen politik, for sådan skulle det jo også gerne være.
Jeg har egentlig også grundlæggende respekt for, at spørgeren så kaster sig ind i en debat om den økonomiske politik.
Det er jo klart, at når det gælder privatforbruget, betyder udbetalingen af efterlønsbidraget jo langt, langt mere end de skatter og afgifter, der er hævet.
Det tror jeg også at spørgeren er fuldstændig enig med mig i.
På det punkt er nettoeffekten formentlig positiv.
Ellers synes jeg, at summen af det svar, jeg får tilbage, er, at Venstres økonomiske politik går ud på at være imod min økonomiske politik, men hvad Venstre selv ønsker at gennemføre på et hvilket som helst område – ud over den tryghed, der består i, at ingenting sker – står stadig væk en lille smule uklart.
Det tror jeg ikke er spørgerens ansvar.
Det tror jeg hænger sammen med, at man simpelt hen ikke endnu har ønsket at udvikle politikken og lægge den frem til fri og åben debat her i Folketingssalen og i alle mulige andre fora.
Det tror jeg at man kommer til i løbet af de kommende år, hvis man vil tages alvorligt som et ansvarligt oppositionsparti.
Peter Christensen (V), 2012-01-18:
Hvis det eneste alternativ er at lade skatterne være i ro, vil jeg klart foretrække det, for når man kigger på, hvad effekten egentlig har været af kickstarten og de mange penge til den sammenholdt med de store skatte- og afgiftsstigninger, regeringen lægger op til, ville danskerne faktisk være bedre tjent med, at politikere ikke gjorde noget.
Jeg tror, at hvis man spørger danskerne, om de gerne vil have en situation, hvor vi ikke var ramt af en international krise – altså, hvis danske politikere kunne gøre noget for at få den til at forsvinde – ville de sige ja.
Men hvis de så bagefter finder ud af, at Socialdemokratiets og regeringens svar egentlig bare er at hæve skatter og afgifter, tror jeg, at danskerne hellere ville acceptere krisen.
Nu skal jeg jo slutte af med et spørgsmål: Er Socialdemokratiet og regeringen ikke enig i, at den langsigtede effekt af den første og eneste finanslov, som regeringen har lavet indtil nu, er strukturelt at trække 4.000 personer ud af arbejdsmarkedet?
Bjarne Corydon (S), 2012-01-18:
Jeg vil gerne takke spørgeren for en god eftermiddag.
Jeg synes, at det har været en udmærket debat om den økonomiske politik.
Jeg synes, at der er sat to streger under det facit, at Venstres økonomiske politik går ud på at være imod min økonomiske politik.
Det kan man sikkert klare sig med en tid endnu.
Jeg tror bare, at det vil være sådan, at man også i Venstre vil ende med at få øjnene op for, at i den nuværende økonomiske situation kræver ethvert nyt initiativ konkret finansiering, der til tider vil være kontroversiel.
Det har de skatter og afgifter, som vi har hævet, jo været, men de har jo også et formål i den anden ende, nemlig bedre kræftbehandling, flere praktikpladser, og hvad vi ellers har på listen af udgifter.
Jeg tror også, at Venstre vil være nødt til at vende tilbage til en anerkendelse af, at i dybe økonomiske kriser med stor arbejdsløshed blandt mennesker, som faktisk gerne vil arbejde, må man gøre, hvad man kan, for at skaffe de arbejdspladser ved at skubbe så meget til efterspørgslen, som det kan lade sig gøre inden for de økonomiske rammer, som man har.
Det synes jeg er et sundt, moderat synspunkt.
Det er gengivet af en førende økonomisk professor i Danmark og ikke i mit partiprogram.
Venstre burde også være at finde blandt de partier, der bakker op om det.
Martin Henriksen (DF), 2012-01-18:
Hvor stor en stigning i indvandringen via familiesammenføringsreglerne forventer ministeren som konsekvens af regeringens udlændingepolitiske lempelser?
Tak, formand.
Hvor stor en stigning i indvandringen via familiesammenføringsreglerne forventer ministeren som konsekvens af regeringens udlændingepolitiske lempelser?
Morten Bødskov (S), 2012-01-18:
Tak for spørgsmålet.
Hvis man lyttede til det foregående spørgsmål, hørte man om opgavernes art på én bane, men også når det handler om integrations- og udlændingeområdet, er der behov for at få ryddet op.
Integrationen er grundlæggende slået fejl.
Danmark er blevet et splittet land, og mistænkeliggørelse og eksklusion har ført til parallelsamfund og boligområder, som er sat tilbage.
Til sidst havde den tidligere regering vist kun ét svar på den fejlslagne integration, og det var så en række meningsløse og urimelige stramninger af udlændingepolitikken.
Den daværende 24-års-regel blev erstattet af et pointsystem, der grundlæggende gjorde det sværere for alle over 24 år at komme her til landet.
Jeg kan kun forstå det på én måde.
Kan vi ikke klare integrationsudfordringen, kan vi i det mindste lukke for grænserne.
Sådan må den gamle regering og dens støtteparti have tænkt, og sådan var det i hvert fald, at den gamle regering og dens støtteparti gjorde.
Så derfor vil jeg gerne til spørgeren, hr. Martin Henriksen, sige følgende: Den nye regerings udlændingepolitik på familiesammenføringsområdet indeholder grundlæggende to elementer.
Det ved hr. Martin Henriksen ganske udmærket godt.
Vi har efterhånden diskuteret det et par gange.
For det første gennemfører vi en robust og retfærdig udlændingepolitik.
Det er altså en politik, som hr. Martin Henriksens eget parti i allerhøjeste grad stod bag, men som altså nu gør hr. Martin Henriksen meget bekymret.
Det må hr. Martin Henriksen så selv finde ud af at forklare sig ud af.
For det andet gennemfører vi en udlændingepolitik, der sætter fokus og effektivt fokus på målrettet integration.
Vi erstatter meningsløse stramninger med et klart fokus på en vellykket integration, som forhåbentlig skal gøre, at Danmark bliver et mere samlet land frem for det splittede land ikke mindst på det her område, som den nye regering har fået ansvaret for.
Pernille Skipper (EL), 2012-01-18:
Det bliver et langt års tid, hvis ikke vi kan diskutere ytringsfrihed eller pressefrihed eller informationsfrihed, indtil den pågældende sag er afsluttet ved landsretten.
Hvis den så endda skal til Højesteret eller til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, går der jo flere år, før vi kan diskutere ytringsfrihed, pressefrihed eller informationsfrihed i Folketingssalen igen.
Det synes jeg er en skam, vil jeg sige.
Men jeg prøver igen: Kan ministeren i det mindste ikke medgive, at nyhedsdækning for mange mennesker kan forekomme ensidig?
Kan ministeren i det mindste ikke medgive, at nok langt de fleste danskere har siddet og harceleret ved middagsbordet over, at Jyllands-Posten, Information eller et andet medie har været for ensidig i deres dækning af komplicerede konflikter eller uenigheder?
Morten Bødskov (S), 2012-01-18:
Jamen konsekvensen af de ændringer, som regeringen gennemfører på ægtefællesammenføringsområdet, vil være, at den som sagt i det store og hele vil se ud, som den så ud i slutningen af 2010, altså på ægtefællesammenføringsområdet.
Nu er der sendt et lovforslag i høring.
Det bliver fremsat for Folketinget, og der vil selvfølgelig på vanlig vis være en gennemgang af konsekvenserne både på det her område og på en række andre områder som følge af lovforslaget.
Det er vanlig procedure i Folketinget, at når et lovforslag bliver fremsat, vil man lægge vægt på det.
Det er bare værd at understrege, at det er det, vi taler om, og at det jo også er det, der har fået andre til at gå til debatten meget konstruktivt.
Jeg forstår godt, at Dansk Folkeparti er lidt mugne nu, fordi vi jo nu gør op med noget og foreslår nogle ændringer, der er blevet heftigt diskuteret internt i borgerlige rækker, mødte stor modstand i Venstres folketingsgruppe, mødte stor modstand i erhvervslivet, og som Liberal Alliance nu har tilkendegivet at de er klar til at se på.
For så vidt angår de andre ændringer, som regeringen vil gennemføre på udlændingeområdet, har De Konservative også sagt, at der er de klar til at se på visse dele af dem.
Men Dansk Folkeparti står lidt tilbage, og det er helt fint, og hvorfor?
Jo, det handler jo om de her helt urimelige stramninger, Dansk Folkeparti fik indført i forbindelse med en finanslovforhandling, hvor de skulle være et plaster på et sår, det sår, der blev skabt, da Dansk Folkeparti skulle sige ja til kæmpe besparelser på velfærdsområdet.
Vi har alle vores holdninger til, hvad der står i medierne, og jeg tror, at mange politikere har oplevet nogle gange at blive lidt forundret over udlægningen af egne synspunkter ved debatter, man har været involveret i.
Jeg har stor respekt for fru Pernille Skipper og spørgsmålet som sådan, og selv om spørgsmålene her er generelt formuleret, finder jeg det ikke rigtigt, at jeg som justitsminister begynder at bevæge mig ud i fortolkninger endsige analyser af forhold om ensidighed.
Thor Möger Pedersen (SF), 2012-01-18:
Tak, formand, og tak for spørgsmålet.
Hvis topskattegrænsen forhøjes, vil personer, som ligger mellem den gamle grænse og den nye topskattegrænse, få et større incitament til at arbejde, idet de vil få en marginalskat, som er lavere.
Det er derfor langt fra sikkert, at der vil komme effekter på beskæftigelsen her og nu.
Det vil afhænge af, om arbejdsmarkedet er klar til at absorbere det øgede arbejdsudbud.
Derudover afhænger en forøgelse af arbejdsudbuddet af, hvor de generelle lønninger for smede og elektrikere ligger på indkomstskalaen.
Hvis de generelle lønninger for disse faggrupper ligger et stykke under topskattegrænsen, vil en forhøjelse af topskattegrænsen ikke øge det økonomiske incitament til at øge arbejdsudbuddet.
Det er svært helt at konkludere, hvad der sker for arbejdsudbuddet for specifikke grupper på kort sigt.
Det er vigtigt for regeringen at sætte gang i offentlige investeringer, som man ved kan være med til at sætte gang i efterspørgslen efter arbejdskraft på kort sigt, men vi har en mere langsigtet udfordring med at øge arbejdsudbuddet i Danmark.
Derfor er det et mål med regeringens skattereform, at det i højere grad end i dag skal kunne betale sig at arbejde, og regeringens skattereform skal sikre, at hårdtarbejdende lønmodtagere med jævne lønninger ikke bliver overset igen.
Ole Birk Olesen (LA), 2012-01-18:
Nu talte vi så om elektrikere og smede, fordi det er Dansk Metal, der har været ude med det her, men jeg vil gerne spørge yderligere, om ministeren er enig med Liberal Alliance i, at en yderligere forhøjelse af topskattegrænsen end den, som ville berøre smede og elektrikere, ville medføre, at også ingeniører og læger og andre i højere indkomstgrupper end smede og elektrikere ville have lyst til at arbejde mere.
Thor Möger Pedersen (SF), 2012-01-18:
Jeg mener, at et centralt og vigtigt formål med en skattereform skal være at øge arbejdsudbuddet, og der er en mængde stilleskruer, som man kan bringe i spil.
Spørgeren og jeg har haft fornøjelsen af et længere seminar, hvor vi har undersøgt kompleksiteten i skattesystemet, og det synes jeg er relevant at sætte fokus på netop i besvarelsen af det her spørgsmål, ud fra den logik, at i stedet for at fokusere på enkeltelementer på nuværende tidspunkt mener jeg, det er det korrekte og rigtige at se skatteomlægninger i sin helhed, også i forhold til at vurdere arbejdsudbuddet.
For man kan godt opstille en række hypoteser, men hvis ikke de ses i sammenhæng, tror jeg, det bliver en lidt pseudopræget debat.
Det er derfor, vi ønsker at være ambitiøse i forhold til at sænke skatten på løn.
Samtidig, og det er jo her, hvor dilemmaerne begynder at komme ind, og hvor det også bliver kompliceret, ønsker vi, at en skattereform skal have en rimelig social balance, og vi vil insistere på, at en skattereform er finansieret krone for krone.
Derfor tror jeg, man skal passe på med at gisne om de her enkeltelementer, netop fordi f.eks. hensynet til social balance vejer tungt for regeringen.
Vi insisterer på, at den skal være fuldt finansieret, krone for krone, fordi det er det eneste ansvarlige i en krisetid.
Så jeg synes, det er svært at besvare spørgerens spørgsmål præcist uden at indgå i hypoteser omkring en kommende skattereform.
Ole Birk Olesen (LA), 2012-01-18:
Det er jo et interessant udtryk, det her med den sociale balance, det har ministeren også berørt i dag i en kronik i Berlingske.
Hvad dækker det her med den sociale balance egentlig over?
Jeg kan forstå på ministeren, at det ikke handler om den såkaldte Ginikoefficient.
Det kan man vel så også gøre, hvis det er ved sænkelse af topskatten, at Ginikoefficienten bliver ændret.
Det berører vel så heller ikke nødvendigvis den sociale balance, som ministeren bekymrer sig for, og som regeringen bekymrer sig for.
Thor Möger Pedersen (SF), 2012-01-18:
Social balance betyder for regeringen, når vi taler om en skattereform, at de hårdtarbejdende lønmodtagere, de industriansatte, HK'erne, rengøringsassistenterne, ikke skal glemmes.
Rent faktisk mener vi, at det skal være de hårdtarbejdende lønmodtagere, dem, der også tager det hårde slid, nogle gange til den lave løn, der skal sættes i fokus i forbindelse med en skattereform.
Derfor har jeg også sagt meget tydeligt i dag, at en skattereform er en reform for dem i beskæftigelse.
Det kommer så også helt naturligt, synes jeg, af, at ambitionen er at sænke skatten på løn.
Regeringen er samtidig optaget af at sikre job til de arbejdsløse, det tror jeg er det vigtigste for arbejdsløse, og vi har med vores finanslovforslag også sikret, at vi tager et vigtigt skridt i kampen mod fattigdom ved at afskaffe de meget lave ydelser, der har holdt folk i permanent fattigdom.
Men det korte af det lange er, at skattereformens sociale balance handler om at sætte de hårdtarbejdende lønmodtagere i centrum.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-01-18:
Er det ministerens opfattelse, at en lempelse af topskatten vil have positive beskæftigelseseffekter?
nr. S 1614
Leif Mikkelsen (LA), 2012-01-18:
Mener ministeren, at den geografiske tildeling af de 170 studiepladser til maskinmesteruddannelserne, hvor 125 af studiepladserne tilfalder Aarhus og København, mens kun en håndfuld tilfalder SIMAC i Svendborg, er udtryk for en generel holdning i regeringen om at mindske aktiviteten i udkantsområderne?
Tak for det.
Mener ministeren, at den geografiske tildeling af de 170 studiepladser til maskinmesteruddannelserne, hvor 125 af studiepladserne tilfalder Aarhus og København, mens kun en håndfuld tilfalder SIMAC i Svendborg, er udtryk for en generel holdning i regeringen om at mindske aktiviteten i udkantsområderne?
Carsten Hansen (S), 2012-01-18:
Tak, og tak til hr. Leif Mikkelsen for spørgsmålet, for det giver mig anledning til at forklare regeringens politik på området.
Først vil jeg godt sige, at jeg synes, det er meget positivt, at vi har fået skabt 170 ekstra studiepladser på maskinmesteruddannelsen.
Jeg har fra uddannelsesministeren fået oplyst, at de 170 nye studiepladser dækker genoprettelsen af de 95 pladser, der ellers var blevet nedlagt af den tidligere regering.
Og derudover opretter regeringen så nu 75 helt nye pladser, og de fordeles efter efterspørgslen i 2011.
For maskinmesterskolerne i de mindre byer betyder det, at de får stort set det antal pladser, som de hver især havde til ansøgere i 2011.
Det vil altså sige, at der er status quo der.
Ud af de 75 pladser får skolerne i København og Aarhus derimod ikke tildelt lige så mange pladser, som de har modtaget ansøgninger til i 2011.
Der er altså tale om en opprioritering af maskinmesteruddannelsen i større og i mindre byer, men som i særlig grad kommer landdistrikterne til gode i forhold til antallet af ansøgere.
Det er på ingen måde regeringens politik at mindske aktiviteten i landdistrikterne.
Placeringen af de 170 studiepladser er netop baseret på den konkrete efterspørgsel, og man må jo sige, at den altså er større i Aarhus og i København, end den er i Svendborg – ærgerligt nok, for jeg så gerne, at der blev optaget flere i Svendborg.
Men jeg vil gerne understrege, at regeringen prioriterer uddannelsesmuligheder for folk, der bor i landdistrikterne, og min egen rolle som landdistriktsminister er jo at sikre, at regeringen til stadighed har fokus på landdistrikterne, og der tror jeg vi har en fælles interesse, hr. Leif Mikkelsen og jeg, også på uddannelsesområdet.