Peter Skaarup (DF), 2012-02-24:
Som hr. Tom Behnke på vegne af De Konservative netop afsluttede sin tale, skal vi nemlig kvittere for en positiv modtagelse af forslaget – ikke sådan at forstå, at vi kan forvente, at der bliver trykket på de grønne knapper her om nogle uger, hvis vi krævede, at det her forslag kom til anden behandling, men der er fra talerstolen kommet tilslutning til, at man skal gøre noget i forhold til det her principielle uføre, vi har lige nu, hvor man altså ikke kan gøre tingene fuldt ud for f.eks. at kunne bekæmpe terrorvirksomhed, som vi jo alle sammen har en interesse i man fra myndighedernes side kan gøre.
Så det er positivt i sig selv.
Jeg vil da også kvittere for, at regeringen åbenbart har sat et arbejde i gang nu i Justitsministeriet og Kulturministeriet.
Jeg vil så sige, at det, man måske nogle gange kan være lidt skeptisk over for, er, at der går meget lang tid.
Der er selvfølgelig mange opgaver i et ministerium, det siger sig selv, men man må bare sige, at hvis vi havde sat et andet navn ind end PKK og Roj TV, f.eks. al-Qaeda, så tror jeg nok, at tingene var gået noget hurtigere.
Når jeg så mener, det er vigtigt, er det jo, fordi det handler om terrorisme i den her sag, og der kan også komme andre sager, hvor det tilsvarende vil handle om terrorisme.
Vi har jo en situation, hvor den pågældende organisation, som er involveret i den sag, der har været aktuel her, af samtlige organisationer, af alt, hvad der kan krybe og gå af enkeltlande i forhold til at diskutere terrorisme, betragtes som en terrororganisation.
Guerillaen fremstilles i virkeligheden i et meget positivt lys, og der er ikke kun tale om sympatitilkendegivelser ifølge dommen.
I betydeligt omfang er det så også sådan, at PKK har finansieret Roj TV fra 2006 til 2010.
Det konstateres også i dommen, at beslutninger om, hvad der sendes på Roj TV, træffes af et andet kurdisk medieselskab i Belgien, og at man i Danmark ikke har nogen ansvarlige, der har indflydelse på programmerne.
Man konstaterer i dommen, at personer med tæt forbindelse til PKK har bestemt, hvad Roj TV skal bringe om PKK.
Det viser nogle dokumenter, der er fundet i Belgien.
Så alt i alt er der efter vores opfattelse i Dansk Folkeparti, når der træffes en afgørelse ved en underret, rigtig god grund til at være opmærksom på det, når der så samtidig foregår det, at den pågældende tv-station, der viderebringer de her ting, får lov til at sende videre.
For ifølge dommen frifindes selskaberne i forbindelse med påstanden om frakendelse af retten til at sende tv; man mener ifølge dommen ikke, at der er hjemmel i straffeloven til at frakende juridiske personer, altså selskaber og foreninger m.v., rettigheder.
Og det er jo det, der efter Dansk Folkepartis mening gør det her spørgsmål aktuelt, og, som vi har nævnt under debatten, også gør, at en fremtrædende strafferetsekspert fra Københavns Universitet siger: Det her er uholdbart.
Det er man nødt til at tage stilling til, for det vil have en slagkraftig effekt, at man principielt kan ledsage en dom med, at man også kan stoppe mulighederne for at sende det fjernsyn, som altså forbryder sig mod loven.
I Dansk Folkeparti ser vi selvfølgelig frem til den udvalgsbehandling, der nu skal foregå, og vi vil stille en række spørgsmål under udvalgsbehandlingen.
Vi interesserer os selvfølgelig for, hvornår regeringen kommer med et udspil på det her område.
Jeg synes, det var lidt uklart, hvad regeringen egentlig har tænkt sig og hvornår, men ud over at være glade for, at regeringen arbejder videre med det, må vi så også følge meget tæt med i, hvor hurtigt arbejdet går.
Der vil vi under udvalgsbehandlingen spørge, om vi kan forvente et resultat inden sommer, sådan at Folketinget kan diskutere den her sag færdig, inden Folketinget går på sommerferie.
Det synes vi ikke er for meget forlangt, for det er vigtigt, at vi får den afklaring, som vi også i Dansk Folkeparti ønsker.
Det, der også er vigtigt – og det var noget af det, som Enhedslistens ordfører, som Dansk Folkeparti så i øvrigt ikke er enig med i forhold til de her ting, var inde på – er, at der kommer en afklaring.
Har man mulighed for at sende, så skal man også have mulighed for at sende, har man ikke mulighed for at sende, jamen så har man altså ikke muligheden for at sende.
Som det er i dag, er der jo mange kurdere i Danmark, der står i en meget usikker situation.
De vil gerne have mulighed for at kunne se noget tv på deres sprog, men det kan de så ikke, formentlig fordi der er den her uafklarede situation.
Og der kunne det jo være rigtig godt at se det ud fra en synsvinkel, som vi har i Danmark, nemlig at vi er bekymrede for den undertrykkelse, der foregår i Tyrkiet, af kurdere, hvor mange journalister, mange kurdere sidder politisk fængslet, at der ad den vej kan gives en god støtte til kurdere, der altså kæmper for deres frihedsrettigheder.
Og der kunne det være ønskeligt, at man havde mulighed for at sende, ikke fra en kanal, der fremmer terrorisme, selvfølgelig, men en anden kanal, at have andre muligheder, der gør, at man kan komme ud med sine budskaber.
Så altså helt grundlæggende er det af de her årsager utrolig vigtigt at få en afklaring, ikke mindst fordi den her sag har trukket så voldsomt lang tid ud.
Jeg behøver ikke at minde Folketinget om, at både i Justitsministeriet og ved domstolene har den her sag trukket og trukket, og nu trækker den så yderligere ud, fordi der skal yderligere undersøgelser til.
Det er der ikke nogen der kan være tjent med, og der må vi altså erkende, at der kan Danmark gå hen og få massiv kritik fra udlandet fra forskellige fronter, fordi der ikke kommer nogen afklaring.
Jeg synes egentlig, det var meget sigende, hvad der skete efter domsafsigelsen ved byretten, det, der foregik fra regeringens side.
Der skete jo det, at der først kom en pressemeddelelse fra Justitsministeriet, hvori man ikke havde nogen kommentarer, man kunne ikke sige noget, fordi det jo var en konkret sag ved byretten.
Så gik der et døgns tid, og så kom der lige pludselig en meget, meget fyldig kommentar, en ny pressemeddelelse, hvori der var flere ministre, der var indblandet, altså kulturministeren og justitsministeren.
Det virkede mærkeligt.
Ministeren vil måske sige, at det ikke var en kommentar til den konkrete sag, men det var i øvrigt en gennemgang af bl.a. det her spørgsmål omkring rettighedsfrakendelse, og det var noget, der medførte en del diskussion, at der altså kom to forskellige versioner ud om, hvad det var, regeringen mente og ville.
Det kunne være affødt af, at nogle ordførere, bl.a. socialdemokraternes ordfører, mente, at det var vigtigt at tage utraditionelle redskaber i brug, og at der skulle ske noget nu og her, at regeringens ministre følte sig kaldet til at komme ud med en anden melding, end man kom med i første omgang.
Det er uklart for mig, hvad der egentlig var årsagen til det, men det viser, at der er en usikkerhed, en dårlig håndtering af det her fra regeringens side, og det er vigtigt, at det ikke fortsætter.
Derfor vil vi i Dansk Folkeparti holde meget nøje øje med, at den her sag bliver fulgt til dørs, og at den ikke trækker unødigt ud, som den har gjort igennem rigtig mange år til stor ærgrelse og irritation også uden for landets grænser.