Jørgen Poulsen (RV), 2011-05-17:
Jeg vil også gerne kvittere for en meget flot og meget grundig redegørelse for Europarådets arbejde.
Det er godt at se, at Danmark fortsat bakker op og både politisk og økonomisk støtter de mange initiativer, som Europarådet har taget på de tre kerneområder: Menneskerettigheder, demokrati og retssikkerhed.
Den danske støtte er meget vigtig præcis nu i en tid, hvor i hvert fald de fleste af de 47 medlemslande har ondt i økonomien, og hvor det med redegørelsens egne ord kan konstateres, at der kan spores en stigende bekymring over graden af racisme, intolerance og diskrimination i Europa.
Det gælder udviklingen af juridiske reformer på menneskerettighedsområdet, det gælder forbedring af domstolenes arbejde og træningsprogrammer for jurister, embedsmænd og journalister.
Det højner i virkeligheden Danmarks anseelse i Europa, og det højner faktisk også Europas anseelse i verden.
Det Radikale Venstre vil også godt kvittere for den danske opbakning til generalsekretærens reformprogram, som jo går ud på at effektivisere arbejdet og netop fokusere på rådets kerneområder.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at der har været ganske megen knopskydning i Europarådet.
Det er bare meget svært at gennemskue, om der også er den kvalitet i, at man har reduceret, som man har gjort, men foreløbig må vi tro på, at det er rigtig godt.
Det er også godt, at det er lykkedes for Menneskerettighedsdomstolen nu at få afviklet langt flere sager end nogen sinde før, men det er jo sørgeligt, at sagerne stadig væk stakker sig op.
Vi er oppe over 160.000 nu, og det må virkelig være uforståeligt for folk, som lytter til det her, at der ligger over 160.000 sager, som ikke er behandlet.
Vi kender alle sammen mekanismen i det her, men det er da et fremskridt, at man har kunnet behandle flere.
Det skyldes jo først og fremmest, at Rusland med denne protokol ikke længere stritter imod, at man så har kunnet effektivisere arbejdet.
Men jeg synes, det er en af de ting, som Danmark skal fortsætte med at støtte, men jeg mener også, at det er en af de ting, vi fortsat virkelig må gøre noget for.
Det er jo sørgeligt, at hele den fremgang, som har været i sagsbehandlingen, bliver mere end ædt op af nye sager, faktisk i øvrigt også fra Rusland.
Men det vil vi i hvert fald godt være med til at styrke, så det går godt.
Når det så gælder Danmark og domstolen, er det da også godt notere, at der ikke er afsagt nogen domme mod Danmark i det forløbne år.
Til gengæld har domstolen jo benyttet sig af retten til at iværksætte det, man kalder foreløbige foranstaltninger, og det indebærer jo, at Danmark har fået 368 asylsager overdraget.
Det gælder de her personer, som ellers skulle have været sendt tilbage til Grækenland til nogle helt utilstedelige og helt urimelige forhold.
Der lagde jeg også mærke til, at det jo ikke sådan var noget, som den danske regering råbte hurra for, og det synes jeg er lidt ærgerligt, for når vi nu står så fint på de her rettigheder, synes jeg ikke, vi skal slæbe på fødderne, når domstolen råber vagt i gevær.
Jeg synes også, at det er lidt ærgerligt, at den danske regering i mange sager faktisk kører helt ud til kanten af den europæiske menneskerettighedskonvention.
Det gælder f.eks. handicappedes og kronisk syge personers rettigheder i forbindelse med tildeling af statsborgerskab, og det gælder de nye regler for familiesammenføring, der lægger meget store hindringer i vejen for at gifte sig med en udlænding, og det gælder mildt sagt det diskriminerende pointsystem, hvor uddannelse i Danmark giver flere point end uddannelse i andre lande.
Det handler ikke om udlændinges rettigheder her i Danmark.
Det handler faktisk om mine og alle andre danskeres rettigheder som danskere.
Jeg føler mig ikke nær så overbevist som mange andre her om, at disse spørgsmål vil kunne holde til en afgørelse ved domstolen.
Så samtidig med at vi fra Radikale Venstre gerne vil rose regeringen for den vedvarende støtte til Europarådets virksomhed, vil vi også pege på, at det ikke er så rosenrødt, som redegørelsen giver udtryk for, med Danmarks syn på de her ting.
Der kommer signaler, som er meget, meget uheldige.
Der er en opfattelse af, eller man kan i hvert fald få den opfattelse, at Danmark går baglæns, når det gælder respekten for de europæiske menneskerettigheder.
Men jeg håber, at Danmark igen kan blive foregangsland på det her område.