Line Barfod (EL), 2010-05-06:
Ministeren slog jo meget på forskellighed i sin totale afvisning af, at der overhovedet var noget problem.
For mig handler forskellighed om, at der er et forskelligt indhold i de fritidstilbud, som vi giver vores børn, at der er mulighed for, at fritidshjem og SFO'er kan være indrettet forskelligt, at man kan lægge vægt på noget forskelligt, at nogle af dem ligger på skoler, og at nogle af dem ligger andre steder – i København er der jo også nogle rent fysiske årsager, for det er tit svært at finde et egnet lokale lige ved siden af en skole – at man har muligheden og retten til at lave forskellige tilbud, efter hvad man ønsker lokalt.
Men jeg har meget, meget svært ved at se, at den højt besungne frihed skulle have noget som helst at gøre med retten til at betale dobbelt så meget.
Det er for mig meget svært at se, at det skulle være en speciel frihed at få lov til at betale dobbelt så meget, når det, man får, er det samme eller mindre, end man ville få i et fritidshjem.
Når der er kommet så mange SFO'er over hele landet, er det jo i høj grad, fordi de er billigere og kommunerne skal spare og har skullet spare i mange år.
De mennesker, der er ansat i SFO'erne, gør en kæmpe indsats, og masser af SFO'er er rigtig gode steder for børnene, men bl.a. fordi der ikke er loft over forældrebetalingen, er det altså for kommunerne en økonomisk fordel at have SFO'er i stedet for fritidshjem, og derfor kunne vi også se efter kommunalreformen, da man lagde kommunerne sammen, at de kommuner, der havde fritidshjem inden, nu er i gang med at lave SFO'er i stedet, fordi kommunerne i den grad mangler penge.
Jeg synes altså, det er et kæmpe problem, når vi kunne se i undersøgelsen fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, at det er hver tredje 6-10-årig, der ikke er i noget fritidstilbud efter skole.
Så gammel er man altså heller ikke, når man er 6, 7, 8 år, at det nødvendigvis er særlig godt at gå alene hjemme i flere timer, indtil ens forældre kommer hjem fra arbejde.
Og hverdagen i dag er altså anderledes, end den var, i hvert fald da jeg var barn.
Det er ikke sådan, at der, når man kommer hjem, er en masse andre børn ude på vejen, man kan lege med; og i øvrigt er der så mange biler på vejen, så det nok ikke er nogen god idé at gå ud på vejen og lege.
Så der er mange børn, der er henvist til at sidde derhjemme og se fjernsyn eller spille computerspil, indtil deres forældre kommer hjem fra arbejde, og det er altså ikke den bedste måde at give vores børn fritidstilbud på
og slet ikke, hvis vi gerne vil have, at vores børn skal være rigtig gode til at være sammen med andre børn og skal have alle de mange tilbud, der er i en god SFO og et godt fritidshjem: om at komme ud og se forskellige steder, om at komme ud og være sammen med andre børn, komme til sport og alle mulige andre ting, som er vigtige, især hvis vi også gerne vil have, at de skal have et godt helbred og ikke bare skal sidde foran fjernsynet eller computeren.
Så friheden er der for dem, der har råd til at vælge, om de vil have, at barnet skal være derhjemme eller ej, hvor der er tale om et rent valg, fordi der er en anden mulighed for voksenkontakt for barnet, men det er jo ikke en frihed for de mange familier, der simpelt hen ikke har råd til den høje betaling for SFO'en, og hvor det er ren og skær bitter økonomisk nød, der gør, at deres barn må gå lige hjem efter skole og ikke kan være sammen med andre børn og lege henne på SFO'en eller fritidshjemmet.
Når der på landsbasis er en forskel på betalingen for fritidshjem og SFO, hvor fritidshjem koster 1.099 kr. i gennemsnit, og SFO'en koster 1.511 kr., så er det altså nogle penge, der kan mærkes for de familier, der ikke har særlig meget.
Og når man, som fru Pernille Vigsø Bagge gjorde opmærksom på, får et svar fra ministeren, der viser, at i 16 kommuner skal forældrene betale mere end 55 pct. af udgifterne, så er det altså et skråplan, vi er kommet ud på.
Og jeg håber altså meget, at Dansk Folkeparti er til at snakke med, før vi når op på 100 pct. forældrebetaling, for det er et stort problem for rigtig mange familier, og det bliver vi nødt til at gøre noget ved.
Så vi vil blive ved med at prøve at rejse det her spørgsmål og prøve at få flertal for, at vi får SFO'erne ind under dagtilbudsloven og får sikret, at der kommer et loft over forældrebetalingen.
Og så må vi jo prøve at se, om vi kan få ministrene til at regne på, hvad det koster.
Jeg har ikke indtil nu kunnet få noget bud, fordi man også har svært ved at finde ud af, hvor mange børn der ville komme i SFO'en, når forældrebetalingen kommer ned på et beløb, der er til at betale for forældrene, men det må vi jo regne på, og så må vi se, om vi skal lave en plan for det, som fru Pernille Vigsø Bagge var inde på, hvor vi laver en langsom nedtrapning, eller hvordan vi kan få det her igennem.
Det er jo det, der er det afgørende spørgsmål i den her tid, og det får vi taget stilling til ved det kommende valg.