Lars-Emil Johansen (SIU), 2008-02-19:
Den foreliggende forespørgsel til statsministeren handler om såvel den overordnede politiske situation i Grønland som de særlige forhold på det socialpolitiske område.
Lad mig derfor starte med at slå fast, at det på det overordnede politiske område i Grønland ganske enkelt går bedre end nogen sinde før.
Det politiske liv blomstrer med en fri og åben debat i hele samfundet og med flere politiske partier, fagorganisationer, interesseorganisationer og frivillige hjælpeorganisationer end nogen sinde før.
Den grønlandske økonomi er i konstant fremgang, og bloktilskuddets andel af den samlede grønlandske økonomi har aldrig været mindre.
Der tegner sig en række spændende og nye erhvervsudviklingsmuligheder i fremtiden baseret på vore muligheder for vandenergi, vores tiltrækningskraft over for international turisme og de stadig nye fund af mineraler, der medfører, at der i disse år etableres minedrift flere og flere steder i landet.
Stadig flere af vores unge gennemfører såvel middellange som videregående uddannelser både i Grønland og i andre lande, og langt de fleste vender tilbage til os for at bruge deres viden i landets tjeneste.
Vores kulturelle liv har aldrig været rigere end med den blanding af inspiration fra vores egne rødder og de mange tendenser fra hele verden, der i dag udgør vores kulturs smeltedigel.
Og med de kultur- og sportsfaciliteter, der skyder op overalt, får både sportens og kulturens udøvere stadig bedre udfoldelsesmuligheder.
Men det er jo alt sammen sider af det nye Grønland, som tilsyneladende ikke interesserer de danske medier ret meget, ej heller de politiske kræfter, der står bag denne forespørgsel.
De hæfter sig i stedet ved de problemer, særlig på det sociale område, som vi også har i disse år, og som nu, primært takket være vores egen undersøgelse af området, træder frem i lyset med en helt anden tydelighed end under tidligere forhold.
En klog mand har engang sagt til mig, at det ikke er nogen skam at have problemer, men det er en skam ikke at gøre noget ved dem.
Mon ikke det er en sætning, som både det grønlandske og det danske samfund i disse dage, i disse tider kunne have godt af at lægge øre til, hvad angår den sociale sammenhængskraft i vore lande?
Hvad angår det grønlandske hjemmestyre, har vi fra starten været os bevidst, at vi arvede et system med en historie, der overalt i verden, hvor den udfoldede sig, medførte svære sociale problemer.
Historien handler om overgang fra koloni til selvstændighed; en proces, hvor vi som bekendt endnu ikke er nået til det sidste stadie.
Enhver, der vil bruge bare den mindste energi på at sætte sig ind i den proces på verdensplan, vil opdage, at følgevirkningerne hos de tidligere koloniserede mennesker og samfund er uhyggelig ens.
Man vil også opdage, at sådanne historiske følgevirkninger desværre ikke forsvinder ud i den blå luft, blot fordi der indføres et nyt og mere selvstyrende regime.
Fordi vi i Grønland har været os det bevidst fra starten, har vi også fra starten og konstant år for år ført flere og flere af de penge, vi havde til rådighed, over i de tiltag, vi har ment kunne afhjælpe denne nød.
Det gælder det sociale område, det gælder det sundhedsmæssige område, og det gælder det uddannelsesmæssige område så vel som en gennemgribende indsats for at skabe fritidsfaciliteter og sportsfaciliteter for ungdommen, således at denne kunne få sunde interesser.
Vi har da også i dag langt flere unge involveret i aktiv idræt end nogen sinde før.
Men som sagt har vores egne undersøgelser helt klart vist, at vi endnu ikke har formået at bekæmpe vores sociale arv tilstrækkelig effektivt, og at problemerne omkring børnenes forhold og specielt misbrugsproblemerne i vores land stadig er helt uacceptabelt store, uanset at vi allerede i dag bruger omkring to tredjedele - jeg gentager: omkring to tredjedele - af det samlede bloktilskud til indsats på området.
Det er efter min mening en situation, der er alt for alvorlig, til at der skal slås politisk plat på den.
Kampagnen hedder »Barnet i centrum - rum til familien« og er vores familiedirektorats oplysningskampagne om omsorgssvigt, der bl.a. tilbyder de enkelte kommuner kurser i forhold til deres arbejde med omsorgssvigtede børn og deres familier.
Her konkluderer rapporten efter den første rundrejse
jeg citerer: Igennem øvelsen opdagede de dialogens mulighed for at berige frem for at bekrige hinanden.
Det får igen den positive konsekvens, at fokus går væk fra fejlfinding og skyldkastning og kan holdes på barnets behov eller situation.
Citat slut.
Hvad vores problemer i Grønland på socialområdet angår, arbejder vi i den ånd, gerne med enhver, der kan hjælpe os med at berige vores politiske indsats i stedet for at bekrige vores politiske ledelse.
Da jeg ser det af hr. Henrik Høegh fremsatte forslag til vedtagelse som et klart signal i den retning, kan jeg oplyse, at jeg også støtter det.