Leif Mikkelsen (LA), 2013-04-09:
Tak for det.
Jeg skal måske indledningsvis sige, at vi ikke går ind for 16-åriges valgret, og vi går heller ikke ind for forbud mod anvendelse af solarier.
Så får vi måske ikke de spørgsmål.
Det kender vi fra det politiske liv, fra foreningslivet, fra arbejdspladsen, i bestyrelser og i råd, kommissioner og udvalg.
Demokrati er på den baggrund blevet en livsform og ikke kun en styreform.
Og med vores foreningsfrihed og ytringsfrihed har alle mulighed for at deltage i opgaven, men frimodigheden til at tage del i det repræsentative demokrati skal opøves.«
Der vil jeg gerne starte: »skal opøves«.
Det er måske meget bredere og mere vigtigt at diskutere end lige spørgsmålet om, om vi formår at få så mange unge som muligt til at stemme til et kommunal- eller et folketingsvalg.
For i det at opøve demokrati er de nære partnere familien, det er skolen, og det er foreningslivet.
Det er sådan set der, man først får berøring med de her spørgsmål, og hvor man oplever, at man enten bliver valgt til noget, eller at man skal stå til ansvar for at pege på nogen, man gerne vil have til at udføre en opgave.
Det er jo i det foreningsliv, som leves i idrætsforeninger og ungdomsforeninger osv., vi alle sammen – hvis vi tænker os om – første gang støder på den udfordring: det at opleve, at ens stemme betyder noget, eller at man skal beslutte sig for at bruge sin stemme, og at man dermed oplever, at dem, man så har stemt på, repræsenterer en i foreningen, og måske tilrettelægger den fest eller den aktivitet, man kan deltage i.
Det vil sige, at det sker på det helt nære område.
Og det er jo familiens ansvar, at vi husker at diskutere derhjemme, at det er helt naturligt at snakke om demokrati, at det er naturligt at snakke om politisk indflydelse, når vi når dertil – altså at snakke om demokrati, tage del i det, være en del af det og dermed opøve det at leve som demokrater og dermed ikke bare udøve demokratisk indflydelse, men også gøre brug af demokratiet og stille sig til rådighed for at kunne udøve det repræsentative demokrati.
Det er sådan set utrolig vigtigt, og det er en særlig udbredt form i Foreningsdanmark, som vi kender det.
Og det vil sige, at alle stort set har mulighed for at komme i berøring med den del af det, og at det ikke er sådan, at første gang man støder på at skulle stemme eller udøve demokrati, er den dag, man skal til at stemme til et kommunalvalg eller et folketingsvalg.
Derfor har den række af ungdomsorganisationer, som er organiseret i DUF, og idrættens organisationer faktisk en utrolig vigtig rolle at spille i det, Mejdahl skriver om, at demokratiet skal opøves og hverken dikteres eller besluttes eller bestemmes, men opøves.
Man skal altså træne i den her sag, fordi det er så vigtigt for vores livsform, altså den måde, vi er sammen på som mennesker.
Det er faktisk det, der har ført til vores demokratiske fællesskaber og det, der har ført til vores foreningsdannelser og dermed skaber den kulturelle sammenhængskraft, som sådan set er produktet af det demokrati.
Så kan man så tænke ved sig selv, at det burde føre til, at der også er et levende demokrati den dag, man så skal forholde sig til, om man skal være medlem af et politisk parti, og om man skal bruge sin stemme.
Og der kan man sige, at der er det jo ikke gået for godt.
Det er jo ikke gået for godt.
Partiernes medlemstal er jo ikke en stigende.
Der er blevet færre og færre medlemmer.
Så det repræsentative demokrati lider sådan set skade, fordi der er færre og færre, der bestemmer, hvem de mange kan stemme på den dag, der skal vælges til råd osv.
Og det er sådan set negativt.
Det kunne ellers godt blive en reklameudsendelse for de politiske partier om, at man sådan set kan få meget stor indflydelse, for når medlemstallet falder, får dem, der melder sig, jo større indflydelse.
Det er faktisk dem, der præcis bestemmer, hvem vi har at vælge imellem.
Men det er sådan set beklageligt, at medlemstallet i vores politiske partier falder, for så bliver berøringen og dermed kontakten simpelt hen mindre.
Så der er mange aktører på det her område, og der ligger en ordentlig betænkning her, som sikkert desværre bliver læst af alt for få.
Der er gode anbefalinger, som vi bestemt kan støtte op bag, og man kan håbe, at en række af dem bliver ført ud i livet og bliver brugt og debatteret.
Men jeg vil bare minde om, at det allervigtigste sådan set er, at vi taler om det mennesker imellem, og at vi gør vores unge mennesker klart, at de her demokratiske fællesskaber sådan set er præcis lige så vigtige som noget andet.
Og så skal vi i den politiske verden måske også holde op med at sige , at det er ligegyldigt, hvem der sidder i byrådet, og om de er blå eller røde.
De fører den samme politik, for det hele bestemmes alligevel inde på Christiansborg.
Det er rigtig godt lige præcis i år at få snakket om, at sådan er det rent faktisk ikke.
Man kan bare tage den helt aktuelle lockout af folkeskolens lærere, som er bestemt af KL.
KL består af kommunerne i Danmark.
Det er de byrådsmedlemmer, vi har valgt sidste gang for 3½ år siden.
Nu skal vi vælge nogle nye, så det er sådan set helt afgørende.
De har indflydelse på de nære ting.
De har indflydelse på vores dagligdag, de har indflydelse på vores uddannelse, og unge mennesker skal skrive sig bag øret, at det sådan set er vigtigt.
Der er det, man får indflydelse på, hvordan hele vores samfund udvikler sig.
Så det er vores alle sammens forpligtelse, at den her diskussion kunne blive brugt i det her valgår til at få flere til at se sammenhængen mellem, at vi har et demokrati i Danmark, og at det skal holdes levende og opøves, som Mejdahl siger.
Så det kunne godt blive en god dag, hvis det her når uden for murene.