Michael Aastrup Jensen (V), 2011-05-27:
Som både ministeren og hr. Søren Espersen har været inde på, er det jo lidt en gentagelse af den debat, vi havde sidste år.
Derfor vil jeg gerne starte med at sige det, som jeg også sagde på talerstolen sidste år, nemlig at Danmark styrer suverænt Danmarks udenrigspolitik, og det gør vi ud fra det simple rationale, der ligger i: Hvad tjener danske interesser bedst?
Nu kunne jeg så bruge tid på at forklare, hvordan vores politik hjælper os, men lad mig i stedet forklare, hvordan vores politik i dette tilfælde også hjælper Tibet.
Vi har nemlig altid sat en ære i at hjælpe tibetanerne i deres kamp for selvstyre og retten til at dyrke egen kultur og eget sprog – en kamp, der bestemt ikke burde være urealistisk, da målet om selvstyre jo faktisk ligger inden for Kinas forfatning.
Det er et realistisk mål fremsat af tibetanerne selv, som vi sammen kæmper frem imod med realistiske midler.
Der er dog tydeligvis nogen herhjemme, som gang på gang mener, at vi fra dansk side ikke gør nok, eller at vi gør det forkert.
Ellers ville vi jo ikke stå her og gentage os selv og forklare rationalet bag vores politik år efter år.
Men jeg forklarer det gerne igen.
De, som ønsker en tilbagekaldelse af verbalnoten, har misforstået, hvordan dansk udenrigspolitik og diplomati som helhed og Kina og den tibetanske sag som enkeltsager fungerer.
Tibetanernes sag bæres frem af og har vokset sig stor på grund af dens ikkevoldelige image – et image, der i høj grad bygger på Dalai Lamas ønske om ikkevold og fredelig dialog som de vigtigste midler til at fremme deres sag og udfordre Kinas undertrykkende politik.
Nogle mener så åbenbart, at den danske verbalnote er udtryk for, at også Danmark bliver undertrykt.
Intet kunne dog være mere forkert.
Danmarks politik er på linje med den Kinapolitik, der føres i EU og i USA, og denne politik gør, at vi sammen netop kan arbejde for at ændre Kinas undertrykkende adfærd og skubbe landet i den retning, hvor menneskerettigheder bliver respekteret.
Men vi skal være mange til at skubbe, og den eneste rigtige måde at skubbe på er dialog.
Dialog kan kun forekomme, hvis modparten, dvs. Kina, også lytter, og Kina lytter helt sikkert ikke, hvis vi truer, bander og svovler, smækker med døren og bryder med den Kinapolitik, vi har haft indtil nu.
For der er nemlig intet i verbalnoten, som forhindrer Danmark i at støtte Tibet i deres ønske om selvstyre med kulturel og religiøs frihed og respekt for menneskerettighederne inden for rammerne af etkinapolitikken, faktisk tværtimod.
Verbalnoten åbner op for, at vi bevarer dialogen, som Dalai Lama selv ønsker det, og på fredelig vis kan være med til at lægge pres på Kina.
Der er intet kontroversielt ved Danmarks internationalt anerkendte etkinapolitik, men omvendt er det den bedste måde at fremme tibetanernes ønsker på, på tibetanernes præmisser, dvs. fredeligt.
På baggrund af dette vil jeg slå fast, at vi fra Venstres side ikke har nogen planer om at støtte tilbagekaldelsen af den danske verbalnote af 2009.
På den baggrund vil jeg gerne på vegne af Venstre, Socialdemokraterne, Socialistisk Folkeparti, Det Konservative Folkeparti, Det Radikale Venstre og Liberal Alliance fremsætte følgende forslag til vedtagelse:
Forslag til vedtagelse »Folketinget udtrykker sin fortsatte bekymring over for menneskerettighedssituationen i Kina og over forholdene i Tibet og opfordrer regeringen til fortsat at arbejde for forbedringer og for at beskytte det tibetanske folks unikke kulturelle og religiøse traditioner. Folketinget tillægger det strategiske partnerskab med Kina stor betydning, herunder et tæt samarbejde og ligeværdig dialog baseret på gensidig respekt.
Som udgangspunkt for partnerskabet bekræfter Folketinget sin fortsatte tilslutning til etkinapolitikken, og at Danmark som følge heraf – i overensstemmelse med EU-linjen – opfatter Tibet som en del af Folkerepublikken Kina.
Folketinget opfordrer til, at dialogen mellem repræsentanter for Dalai Lama og det eksil-tibetanske samfund og den kinesiske regering genoptages og føres igennem til et resultat, der sikrer tibetanerne reelt selvstyre inden for rammerne af den kinesiske forfatning med kulturel og religiøs frihed og respekt for menneskerettighederne.
Folketinget noterer sig, at Dalai Lamas repræsentanter ikke har stillet krav om uafhængighed.«