runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Klaus Hækkerup (S), 2011-03-17:
Lad mig først sige om det med at hæve marginalskatten, at det nok er en sandhed med modifikationer, for vi foreslår jo, at beskæftigelsesfradraget øges, og at der indføres en millionærskat.
Og jeg tror, at hvis man sådan lige skal gå tættere på det, som forslaget egentlig indebærer, er det nok en forøgelse af marginalskatten for dem, der tjener mere end 1 mio. kr., og en sænkning af marginalskatten for dem, der vil blive omfattet af det forøgede beskæftigelsesfradrag.
Lad mig så sige til hr. Simon Emil Ammitzbøll, at det jo er et velovervejet forslag, fordi det er det, der giver det største arbejdsudbud.
Det synes jeg ærlig talt at Liberal Alliance også skulle lade indgå i sine overvejelser om den fremtidige skattepolitik.
Nu er kilden givet, så god fornøjelse med de økonomiske studier.
Pia Adelsteen (DF), 2011-03-17:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren, om det spørgsmål nogen sinde er blevet rejst i Rådet, og i bekræftende fald, om ministeren så kan fortælle noget om hvornår, specielt set i lyset af, at vi jo for så vidt alle sammen er enige om, at det er noget pjat med alt det her rejseri – og alle ulemperne har ministeren sådan set også opremset.
Men hvis det ikke er det rigtige tidspunkt nu, hvornår er det det så?
Også set i lyset af, at der kommer en traktatændring, synes jeg da, det var praktisk at rejse spørgsmålet.
Karsten Hønge (SF), 2011-03-17:
Skatteministeren sagde, at Danmark er virkeligt og ikke et eksperiment.
Og jeg vil bede skatteministeren om at sætte ord eller en betegnelse på det, der skete igennem 00'erne, hvor regeringen i kroner og øre låste boligskatterne, samtidig med at man lod nogle nye låneformer komme ud på markedet, som gjorde, at vi fik en boligboble.
Det har ikke kun ramt de enkelte familier, der nu ikke er i stand til at sælge deres bolig uden at komme til at sidde i gæld, det har også destabiliseret dansk økonomi.
Hvad vil ministeren kalde det?
Var det et eksperiment, man havde gang i der, eller hvad var det?
Morten Østergaard (RV), 2011-03-17:
Det Radikale Venstre skal have indflydelse på al den førte politik, som vi skal lægge stemmer til.
Det siger sig selv.
Men jeg vil gerne korrigere en misforståelse, som jeg glemte at korrigere under mit første svar, og som hr. Mads Rørvig gjorde sig skyldig i, nemlig den, at Det Radikale Venstre skulle være en del af genopretningspakken.
Nej, tværtimod forlangte vi, dengang vi gik til forhandlingerne, at der skulle laves reformer.
Vi forlangte, at man ikke bare skulle lave en genopretningspakke, hvor man skar ned og hævede skatterne osv., nej, man skulle sørge for at bringe orden i økonomien på lang sigt.
Og så blev vi smidt ud af forhandlingerne.
Så skulle man ikke være med.
Den dagsorden var upassende.
Det er jo først for nylig, at regeringen er begyndt at tale om de her reformer.
Og havde man lavet dem dengang, havde man jo undgået de besparelser, man har lavet på uddannelses- og forskningsområdet.
Så havde man undgået at sende regningen til børnefamilierne eller til de barnløse eller til dem med handicappede børn, som man har valgt at gøre i stedet for.
Så havde man måske også undgået det, som jeg går ud fra at hr. Mads Rørvig også ønsker, man havde nemlig været fri for at sætte skatten op med så mange milliarder, som man har måttet være nødt til at gøre for at få tingene til at hænge sammen.
Ikke desto mindre er virkeligheden den, at hvis vi sammenligner de sidste 10 års økonomiske politik med den politik, som SR-regeringen førte i 90'erne, kan der ikke drives en uafhængig økonom op her i landet, som ikke mener, at 90'ernes politik var mere ansvarlig end 00'ernes politik, bl.a. fordi man jo tillod en overophedning frem til 2007 og pøsede mere benzin på bålet, da vi var så langt nede.
Det var ved den lejlighed, den daværende statsminister, Anders Fogh Rasmussen, sagde: Økonomerne må skrive lærebøgerne om.
Det viste sig at være et falsum.
Og det har vist sig, at regeringen ikke har været i stand til at føre en ansvarlig økonomisk politik.
Men jeg opfordrer til et bredt samarbejde, også efter et valg, så hr. Mads Rørvig og andre kan deltage i arbejdet med at genoprette dansk økonomi efter 10 år med en borgerlig regering.
Mads Rørvig (V), 2011-03-17:
Det synes jeg lyder lidt mærkeligt.
Mener hr. Morten Østergaard, at den offentlige gæld ville have været mindre, hvis der havde været en regering ledet af Socialdemokraterne og SF i samme periode?
Mener hr. Morten Østergaard virkelig, at Danmark ville have været bedre rustet til krisen, hvis vi havde haft et alternativt flertal?
Vi kan bare konstatere, at i løbet af de sidste 8-9 år har vi set S og SF stå og komme med en masse forslag fra Folketingets talerstol, men forslag, der i hvert fald ikke er kommet, er forslag om at bringe den offentlige gæld yderligere ned.
Det er snarere tværtimod sådan, at man har ønsket at bruge flere penge på den offentlige sektor.
Men jeg fik ikke besvaret mit spørgsmål om, hvor det er, grænsen skal gå.
Hvor er det, man vil stille krav?
Hvor er det, man vil gøre sin indflydelse gældende?
Vil man holde Socialdemokraterne og SF fast på deres gamle synspunkt om, at de vil hæve boligskatterne?
Hvor er det, man vil gøre sin radikale indflydelse gældende, hvis flertallet engang skulle skifte?
Morten Østergaard (RV), 2011-03-17:
Nu var det lige ved at løbe af med hr. Mads Rørvig, hvad angår det med veto mod en multimedieskat.
Det er jo som bekendt regeringen, der har indført den, så det finder vi nok en løsning på.
Jeg vil gerne henvise til det her forslag til vedtagelse.
Det er ikke første gang, vi har den her formulering med, men det er første gang, det bliver lagt frem så bredt i det nuværende Folketing af et så stort mindretal, som har udsigt til at kunne blive et flertal.
Det drejer sig nemlig om det, som S, SF, Radikale Venstre, Enhedslisten og så i øvrigt hr. Christian H. Hansen uden for grupperne fremsatte den 24. februar 2011, nemlig en forpligtelse af hinanden på, at der skal skabes langsigtet holdbarhed og troværdighed i dansk økonomi og råderum til en fortsat offentlig realvækst gennem klare prioriteringer og reformer, bl.a. så flere bliver længere på arbejdsmarkedet.
Det er jo da en meget klar forpligtelse.
Man har i regeringspartierne og deres støttepartier endnu ikke kunnet blive enige om at lægge noget tilsvarende frem, hverken i forbindelse med den debat, der var der, eller den debat, der er i dag.
Tværtimod kommer man i dag med noget, hvor man til lejligheden har opfundet et nyt økonomisk begreb om, at der er kortsigtet økonomisk holdbarhed.
Det er der så heller ikke, for der er et kæmpeunderskud på budgetterne.
Så jeg vil altså sige til hr. Mads Rørvig, at vi støtter en ny regering, bl.a. på grund af den økonomiske politik, der har været ført af den her regering, og som har bragt os til det her punkt med store offentlige underskud, med en overophedning, som gjorde, at krisen har ramt os hårdere end mange andre lande.
Og det er en af grundene til, at vi trænger til en ny regering.
Mads Rørvig (V), 2011-03-17:
Tak for det.
Jeg vil gerne starte med at kvittere for De Radikales udmeldinger og kvittere for, at De Radikale indgår i et reformsamarbejde, også sammen med regeringen.
De Radikale var en del af genopretningspakken, hvor De Radikale hjalp med at få gennemført en dagpengereform.
Man har meldt ud, at man er villig til at kigge på en efterlønsreform, som regeringen også har meldt ud om, og det synes jeg er rigtig klogt.
Man kan så undre sig over det realpolitiske paradoks, at jo flere stemmer, det lykkes De Radikale at få ved et folketingsvalg, jo sværere får man ved at gennemføre sin egen politik, fordi man jo altså har bundet sig op på støtte til Socialdemokratiet og SF.
Derfor er jeg lidt nysgerrig, med hensyn til hvor ultimativ man i øjeblikket vil være over for et eventuelt alternativt flertal med hensyn til at stille krav.
Vil man stå fast på, at dagpengeperioden ikke skal rulles tilbage?
Vil man nedlægge veto mod, at der bliver indført en millionærskat?
Hvor går grænsen?
vil jeg spørge hr. Morten Østergaard om.
Hvad er kravene til Socialdemokratiet og SF?
Morten Østergaard (RV), 2011-03-17:
Jeg må starte med at vende tilbage til det, som jeg sagde i mit afsluttende svar til hr. Simon Emil Ammitzbøll, nemlig at det forslag til vedtagelse, vi fremsatte i Folketinget i forbindelse med den vækstdebat, vi havde, jo meget klart er en bekræftelse af, at der på tværs af oppositionen er enighed om, at for at der bliver langsigtet holdbarhed i og troværdighed om dansk økonomi, er vi nødt til at lave klare prioriteringer og reformer, så flere bliver længere på arbejdsmarkedet.
Det er jo da i hvert fald til at tage og føle på for både vælgerne og kollegerne her i Folketinget.
Det, der er interessant ved hr. Bent Bøgsteds udmelding, er jo, at regeringen har fremlagt en reform, som den mener gør det nødvendige, og som indeholder en udfasning af efterlønnen.
Det er hr. Bent Bøgsted lodret imod
, men fordi man kan finde en uenighed mellem Det Radikale Venstre og S og SF, mener hr. Bent Bøgsted ikke, at vi kan pege på fru Helle Thorning-Schmidt som statsminister.
Jeg skal bare forstå: Betyder det, at det, hr. Bent Bøgsted i dag meddeler, er, at Dansk Folkeparti trækker deres støtte til den nuværende statsminister?
Det ville være en ægte nyhed, og det trænger vi måske til efter så mange timers debat.
Men konsekvensen af synspunktet om, at man kun kan pege på nogle, man er hundrede procent enig med, er jo da, at hr. Bent Bøgsted og Dansk Folkeparti er nødt til at trække tæppet væk under den nuværende statsminister, fordi de under ingen omstændigheder vil lægge stemmer til den plan om udfasning af efterlønnen, som statsministeren drager rundt med for tiden.
Bent Bøgsted (DF), 2011-03-17:
Jo, jo, men så vil jeg alligevel sige, at fru Margrethe Vestager også slår fast, at det ikke kan nytte noget, at en S-ledet regering først tager hånd om at styrke dansk økonomi, når det måtte passe fagbevægelsen at indgå en aftale.
Så er vi igen tilbage ved det der med, at befolkningen overhovedet ikke ved, hvad det er, de køber.
Der er ingen, der ved noget om den, og vi kan ikke få noget at vide om den.
Hr. Morten Østergaard lader, som om han ved det, og så ved han det egentlig ikke alligevel.
Så i sidste ende bliver han rigtig ked af det, for han støtter egentlig en regering, han ikke er enig med.
Det er en S-SF regering, som egentlig helst vil være fri for De Radikale.
For hvis nu der skulle ske det, at S og SF fik flertal alene, så ville hr. Morten Østergaard overhovedet ikke have nogen indflydelse på noget som helst.
Morten Østergaard (RV), 2011-03-17:
Sådan som jeg har forstået regeringen, er den enig med Det Radikale Venstre i, at efterlønnen burde udfases.
Sådan som jeg har forstået hr. Bent Bøgsted, har man nærmest det modsatte synspunkt i Dansk Folkeparti.
Det er bare for at sige, at der vist også er uenigheder i egen lejr.
Sådan er det jo, fordi de politiske partier er forskellige.
Men det, fru Margrethe Vestager gav udtryk for i Børsen den dag, var det helt naturlige og fornuftige princip, at pengene skal være der, før de kan bruges, forstået på den måde at en trepartsaftale, som S og SF lægger op til og som skal tilvejebringe en forbedring af den offentlige økonomi med 15 mia. kr., naturligvis må være indgået, før man kan begynde at bruge af pengene.
Det tror jeg alle vil være enige i.
Bent Bøgsted (DF), 2011-03-17:
Jeg synes jo egentlig, at det ville være interessant, hvis hr. Morten Østergaard kunne forklare lidt om den sammenhæng, der er imellem De Radikales politik og så politikken hos den statsministerkandidat, man nu engang støtter, dvs. politikken hos de partier, man støtter skal i regering.
For jeg ser, at fru Margrethe Vestager har sagt til Børsen den 3. marts, at hun blankt afviser at være med i det spil, der er med LO.
De Radikale vil ikke lægge stemmer til noget, der er aftalt med LO.
Det er det, der står: »De Radikale afviser ganske enkelt at lægge stemmer til LO’s varme drøm: En rød regerings vækstplan, hvor der øses milliardbeløb af sted til offentlige investeringer.
Hvordan kan De Radikale så sige, at de støtter en regering, de er totalt uenige med?
Alt det, som hr. Morten Østergaard har sagt, og som han mener er radikal politik, er egentlig det, regeringen og Liberal Alliance kommer med.
Det hænger ikke sammen, må jeg sige til Morten Østergaard.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-03-17:
Jeg synes, det var et rigtig godt råd, som hr. Morten Østergaard der tydeligt gav til sine kammerater i rød blok, Socialdemokraterne, SF og Enhedslisten, som vel for ingen af disse partiers vedkommende lever op til netop det råd, og det er jo bare ærgerligt.
Jeg er glad for, at Det Radikale Venstre er optaget af marginalskattesænkninger – jeg er ked af, at S og SF ikke er optaget af det, men vil det modsatte.
Så siger hr. Morten Østergaard, at der er mange ting, man kan gøre for at øge arbejdstiden – der er jo mange elementer, man kan bruge til at gøre mange ting, hvis det endelig skal være.
Men der er vel ingen tvivl om, at det er korrekt, når vismændene påpeger, at det mest effektive er nedsættelse af marginalskatten på arbejdsindkomster.
Er Det Radikale Venstre enig med vismændene i det synspunkt, eller er Det Radikale Venstre uenig?
Morten Østergaard (RV), 2011-03-17:
Jamen man kan da øge arbejdstiden på mange forskellige måder, og man kan også gøre det helt uden lovgivning, nemlig gennem overenskomstaftaler.
Men det er rigtigt, at hvis man sænker skatten på arbejde, vil folk også have en øget tilskyndelse til at arbejde, og derfor vil det øge arbejdsudbuddet.
Derfor indgår det også som et centralt element i Det Radikale Venstres genopretningsplan, at vi løbende lemper skatten på arbejde til fordel andre beskatningskilder.
Vi har nemlig den intention, at vi ikke lægger noget frem, som ikke ville kunne gennemføres, hvis vi selv havde 90 mandater.
Vi er klar over, at der ikke er udsigt til, at vi får det sådan lige med det første, men ikke desto mindre lægger vi det bånd på os selv, at vi aldrig lægger noget frem, som ikke ville kunne gennemføres, hvis vi selv havde 90 mandater.
Det synes jeg også at andre partier skulle overveje at lægge til grund for deres politik.
Frank Aaen (EL), 2011-03-17:
Det der med cirkus i det danske Folketing kan jeg da kun skrive under på.
Vi kan bare se på den debat, der lige har været her i 4 timer, og som man jo godt kan give den betegnelse, men så er der meget politik, der er cirkus.
Altså, når der nu i øjeblikket gennemføres forhandlinger om traktatændringer, når stop for det her vanvittige cirkus kræver en traktatændring, og når traktatændringer oven i købet ønskes af Frankrig og vi skal sige ja til deres ønske, hvis traktaten skal ændres, er der så noget bedre tidspunkt at foreslå, at en del af ændringen skal være, at det her tossede rejsecirkus bliver ophævet?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-03-17:
Jeg er sådan set enig med hr. Morten Østergaard i, at man både skal sørge for at sikre en senere tilbagetrækningsalder, og at man skal sikre, at danskerne i gennemsnit arbejder mere.
Derfor synes jeg også, det er fornuftigt, når overvismanden, som hr. Morten Østergaard refererede, siger, at man skal kombinere disse to elementer.
Det er faktisk det, der er hele baggrunden for, at jeg og Liberal Alliance har rejst dagens debat.
For hvordan gør man så de to ting?
Det med senere tilbagetrækning sker gennem en efterlønsreform, mens det med at få danskerne til at arbejde noget mere sker – hvis man bliver i vismandshjørnet – ved at sænke marginalbeskatningen.
Er hr. Morten Østergaard ikke enig med mig i det?
Helle Sjelle (KF), 2011-03-17:
Jeg synes faktisk, at det, som Socialdemokratiet og SF har gang i på det her område, er alt andet end ansvarligt, for det er, som andre også har været inde på, simpelt hen fugle på taget.
Det er jo så ukonkret, som det overhovedet kan være.
Der er ingen, der aner, om man vil lave et kasseeftersyn, hvor man lige pludselig finder ud af, at der mangler flere milliarder i kassen, end man egentlig forventede eller regnede med, og derfor brandskatter folk.
Karsten Hønge (SF), 2011-03-17:
Nej altså, den del af det tror jeg da fru Helle Sjelle har læst rigtigt i dagspressen, nemlig at man ikke nødvendigvis er enige om alle værktøjerne.
Men hvordan kan man få sig selv til at sige, at fagbevægelsen er på vild flugt væk fra planen, når det ene debatindlæg efter det andet understøtter, at de netop vil spille positivt med på at give planen konkret indhold og kød?
Helle Sjelle (KF), 2011-03-17:
Jamen jeg har også fulgt med i pressen og må bare konstatere, at der jo altså ikke er enighed om, hvordan og hvorledes man vil sørge for, at folk kommer til at arbejde 12 minutter mere.
Man er faktisk slet ikke enige om, om det i det hele taget er en god idé, at folk arbejder 12 minutter mere.
Morten Østergaard (RV), 2011-03-17:
Vi er enige med vismændene i, at det er fornuftigt at sænke skatten på arbejde, fordi det øger arbejdsudbuddet.
Derfor indgår det i vores skatteplan, som er fuldt finansieret, bl.a. fordi vi har lyttet til et andet af vismændenes gode råd, nemlig at stoppe den løbende udhuling af beskatningen af boliger i Danmark.
Vi foreslår altså, at man adresserer den problemstilling ved at ændre i rentefradraget.
Det er bare for at tage et eksempel på et område, hvor jeg ved at Liberal Alliance ikke er så optaget af at lytte til økonomerne.
Så vil jeg også sige, at da vi her i Folketingssalen for et par uger siden, den 24. februar, havde en debat om vækst, fremsatte alle oppositionens partier – S, SF, Det Radikale Venstre og Enhedslisten samt hr. Christian H. Hansen uden for grupperne – et forslag til vedtagelse.
I den sidste linje står, at vi er enige om, »at der skal skabes en langsigtet holdbarhed og troværdighed i dansk økonomi og råderum til fortsat offentlig realvækst gennem klare prioriteringer og reformer, bl.a. så flere bliver længere på arbejdsmarkedet.«
Der er altså en klar forpligtelse også for oppositionen til at lave reformer, så flere bliver længere på arbejdsmarkedet.
Det synes jeg man skal tage ad notam, og man burde i virkeligheden fra regeringens side kvittere for det.
Ulla Tørnæs (V), 2011-03-17:
Jeg fik ikke helt fat i, hvad det egentlig var sådan mere præcist, hr. Morten Østergaard svarede hr. Bent Bøgsted på spørgsmålet om sammenhængen imellem S-SF's såkaldte plan, »En fair løsning«, og Det Radikale Venstres genopretningsplan.
Jeg fik ikke helt lige fat i, hvor der er ligheder, som kan favne.
Sådan som jeg læser de to planer, er der tværtimod meget store forskelligheder, så hvis hr. Morten Østergaard vil være så venlig lige at præcisere, hvad det er, der samler i den sammenhæng.
Så kunne jeg også godt tænke mig at spørge hr. Morten Østergaard: Hvad er det, der betrygger hr. Morten Østergaard og Det Radikale Venstre ved S-SF's såkaldte plan, »En fair løsning«, og de manglende svar, som vi har oplevet her i dag på, hvad det egentlig er, man skal drøfte med arbejdsmarkedets parter, og hvordan det er, man kan bidrage med 15 mia. kr. gennem et øget arbejdsudbud?
Ved hr. Morten Østergaard noget, som vi andre ikke ved?
For hr. Morten Østergaard er jo tilsyneladende meget tryg ved den plan, i og med at hr. Morten Østergaard mener, at der er en sammenhæng mellem den såkaldte plan, »En fair løsning«, og Det Radikale Venstres genopretningsplan?
Morten Østergaard (RV), 2011-03-17:
Ved hr. Morten Østergaard noget, vi andre ikke ved?
Man kan man vel i virkeligheden ikke helt på forhånd afvise, at man kan finde et område, men der er sikkert også noget, fru Ulla Tørnæs ved, som jeg ikke ved.
Men i forhold til svaret til hr. Bent Bøgsted er det sådan, som jeg også sagde i mit ordførerindlæg, at Det Radikale Venstres synspunkt er, at hverken debatten her eller det næste folketingsvalg handler om den blå eller den røde plan, som man ellers kunne få indtryk af.
Vi har gjort overvismand Hans Jørgen Whitta-Jacobsens ord til vores, og jeg citerer igen fra DR Nyheder den 7. januar 2011: »Det er meget mere relevant at lægge de to planer sammen end at betragte dem som alternativer ... Selv en ekstremt vidtgående efterlønsreform er ikke nok, så hvorfor ikke supplere den, så langt man nu kan komme, med mere arbejdstid«.
Det er det, der er mit synspunkt.
Vi er nødt til i fællesskab og gerne så bredt som muligt at finde mindst 90 mandater for rent faktisk at gennemføre noget politik.
Regeringen har jo ikke flertal for sin plan, og S og SF har ikke flertal for deres plan.
Der skal findes en fælles løsning, som kan gennemføres i Folketinget.
I 1998, da Nyrup lavede sin efterlønsreform, var det med et bredt flertal.
I 2006, da man indgik velfærdsaftalen, var det med et bredt flertal.
Jeg tør godt love, at hvis der skal ske noget, der for alvor batter noget i samfundsøkonomien, vil det præcis som i 1998 og i 2006 kræve, at et bredt flertal sætter sig sammen og er i arbejdstøjet.
Jeg er bange for, at det ikke kan ske på den her side af et valg og med den nuværende statsminister.
Inger Støjberg (V), 2011-03-17:
Jeg håber da, at hr. Klaus Hækkerup er klar over, hvad det er, han selv siger, for ellers kan jeg sige det helt ordret.
Hr. Klaus Hækkerup sagde, at hvis man flytter alle fra efterløn over i arbejdsløshed, så koster det rigtig mange penge.
Ja, det kan jeg da kun bekræfte over for hr. Klaus Hækkerup at det gør.
Men forudsætningen er jo sådan set den – man kan jo bare tage og kigge ud ad vinduet – at vi står over for nogle kolossale demografiske udfordringer i det her land, og det gør man i øvrigt også i resten af Europa.
Det er jo altså årsagen til, at det er tvingende nødvendigt at komme med en tilbagetrækningsreform som den, vi kommer med; en fuldstændig afbalanceret tilbagetrækningsreform, der gør, at man har god tid til at forberede sig på det, og er man nedslidt, er der lagt op til en seniorførtidspension.
Det forventer vi at ca. 20 pct. af dem, der ellers ville være gået på efterløn, skal have.
Det er selvfølgelig klart, at hvis man er for syg eller for nedslidt til at være på arbejdsmarkedet, skal man ikke være der, og det er sådan set ligegyldigt, om man er 45, om man er 55, eller om man er 60 år.
Man skal selvfølgelig ikke være på arbejdsmarkedet, hvis man er for syg til at være der.
Derfor har vi lagt en fuldstændig afbalanceret tilbagetrækningsreform frem, der sikrer dansk økonomi på sigt, og som jo netop også imødekommer den demografiske udfordring, som vi lige så vel som resten af Europa står med.
Klaus Hækkerup (S), 2011-03-17:
Hvis man flytter alle dem, der er på efterløn over i arbejdsløshedsunderstøttelse, er der tale om en merudgift.
Det første punkt har jeg jo fået skriftligt bekræftet fra Finansministeriet, så det er overordentlig interessant, hvis et andet af regeringens medlemmer har en anden vurdering af det, og så vil jeg da meget gerne høre om det.
Men den efterlønsreform er ikke noget, der substantielt og væsentligt bidrager til forbedring af den danske økonomi.
Inger Støjberg (V), 2011-03-17:
Jeg tror da nok, at hr. Klaus Hækkerup har så meget forstand på økonomi, at hr. Klaus Hækkerup også godt er klar over, at med den genopretningsaftale, som vi gennemførte lige før sommerferien sidste år, samlede vi den regning op, som der lå, for netop at sikre, at op imod 80.000 danskere er sluppet for at få en fyreseddel i hånden på grund af den internationale finanskrise.
Det er klart, at de initiativer, vi har taget, tillagt den lave rente i den grad har sikret, at vi er sluppet bedre igennem den internationale finanskrise.
Lige så klart er det også, at det har en pris, og det er den regning, vi har betalt.
Så kan man bare begræde, at S og SF sad med korslagte arme og ikke ville være med til at tage ansvar for det, lige så vel som at S og SF ikke ville være med til at tage ansvar nu i forbindelse med en tilbagetrækningsreform – må man forstå – netop for at sikre den langsigtede holdbarhed.
Men hvis der er nogen, der retter økonomien op i det her land også efter en international finanskrise, er det den borgerlige regering, og det ved hr. Klaus Hækkerup godt.