Frank Aaen (EL), 2009-03-10:
Det drejer sig om 65 mia. kr., som regeringen uden nogen form for garanti, sikkerhedsstillelse, vil udlåne til dansk erhvervsliv.
Man har så travlt, at man ikke engang vil afvente, at det bliver vedtaget i Folketinget.
Og jeg vil sige, at vi er lodret imod selve formålet med det her lovforslag, nemlig at låne penge ud til erhvervslivet på den her måde, hvor man bare drysser 65 mia. kr. ud, samtidig med at man siger til kommunerne … undskyld, måske kunne jeg få lidt mere ro i salen, kunne det være muligt?
Ikke alene er vi imod, at man på den måde drysser 65 mia. kr. ud til erhvervslivet uden sikkerhed for, at man får dem tilbage, og uden rente eller noget som helst, vi er også imod, at man samtidig siger til kommunerne, at de ikke må have lov til at bruge flere penge på at renovere skoler, de må ikke have lov til at bruge flere penge på at renovere andre offentlige bygninger; de skal bare holde op med at investere mere, for det er bedre for regeringen at give pengene til erhvervslivet, end det er at give pengene til kommunerne.
Det er det ene principielle i sagen.
Det andet principielle i sagen, som hr. Niels Helveg Petersen også var inde på, er jo, at man gør det i strid med grundloven.
Er det ikke en overtrædelse af grundloven at vedtage et lovforslag, som man allerede er begyndt at administrere efter?
For den lov, vi har på det her område, betyder, at virksomhederne skal indbetale skat til en bestemt frist, skal indbetale arbejdsmarkedsbidrag til en bestemt frist, skal indbetale moms til en bestemt frist, men ministeren har indrykket annoncer i samtlige landets aviser, der siger: Det behøver I ikke.
Hvornår har man sidst set en minister indrykke en annonce, der siger: I behøver ikke at overholde loven, for jeg synes, den skal laves om?
Men den er jo ikke lavet om, vil jeg sige til ministeren.
Der er indgået en aftale om, at den skal laves om.
Hvad nu, hvis der bliver valg i morgen?
Så bliver den ikke lavet om.
Kan man overhovedet lave en lovændring ved en politisk aftale?
Det er jo som i en bananrepublik.
Det er det, man gør i bananrepublikker, hvor man ikke har nogen grundlov, man efterlever, og hvor man ikke har nogen lovgivende forsamling.
Der laver man lovene om, når man synes det.
Men kan vi i Danmark lave en lov om, bare fordi vi synes det - bare fordi et flertal i Folketinget synes det og har mødtes i et lokale ude i byen et sted og sagt: Det laver vi om?
Kan man gøre det i Danmark, at man bare laver en lov om, fordi nogen synes det?
For det har vi jo spurgt om i udvalgsarbejdet.
Vi har spurgt: Vil man spørge Justitsministeriet, om det er i orden at lave en lov om uden at lave den om i Folketinget?
Hvorfor er det spørgsmål ikke blevet stillet til Justitsministeriet?
Hvorfor skal vi her andenbehandle et lovforslag, uden at det centrale spørgsmål fra Folketingets Skatteudvalg er blevet stillet?
Kan man lave en lov om i praksis, uden at det er vedtaget i Folketinget?
SF og Enhedslisten er jo enige om, at man kunne have gjort noget andet: investeret i kommunerne, sat gang i arbejdet med vedvarende energi og mange andre meget fine forslag.
Men det, der undrer mig, er, hvorfor SF går med til bankpakker uden betingelser om, hvad pengene skal bruges til, går med til den her likviditetsforøgelse, som man kalder det, uden krav til, hvad pengene skal bruges til, og så oven i købet ved at stemme for lovforslaget her jo blåstempler en overtrædelse af grundloven.
Altså, jeg kan ikke forstå, at man på den måde kan gå med regeringen og følge regeringens dagsorden, når vi i fællesskab er enige om, at der er brug for noget helt andet.
Det kunne jeg godt tænke mig at få en forklaring på: Hvorfor har man så travlt med bare at godkende regeringens dagsorden og lade være med at stå fast på de ting, som vi begge ved er dem, der skal til, hvis vi skal løse noget for dem, der er blevet arbejdsløse?