Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-04-12:
Først og fremmest vil jeg gerne takke for regeringens redegørelse.
Jeg har læst den med stor interesse, og jeg glæder mig over Europarådets virke, når jeg læser den.
Jeg deler regeringens vurdering af vigtigheden af rådet, og jeg deler regeringens bekymring for menneskerettighedssituationen i bl.a. Rusland, Ukraine og Aserbajdsjan.
Beretningen vidner jo om Europarådets helt særlige rolle som vogter over den europæiske menneskerettighedskonvention og de helt centrale frihedsog retsstatsprincipper.
Den rolle skal vi holde fast i, den skal vi nære, og den skal vi styrke.
I Alternativet ser vi Europarådet som en vigtig diplomatisk aktør.
Europa, Danmark, ja, faktisk hele verden, har brug for inkluderende fællesskaber, der med afsæt i stærke principper, konventioner og rettigheder insisterer på dialog.
Europarådet er for mig at se
Viljen til diplomatisk dialog kan man ikke altid tage for givet.
Ser man på den globale stabilitet lige nu, tegner der sig en meget bekymrende kontur: Polariseringen mellem USA og Rusland vokser, ikke mindst på grund af krigen i Syrien.
Her er Europarådets insisteren på dialog, selv med et land som Rusland, et vigtigt modspil til farlige og fastlåste alliancedannelser, der kan få alvorlige konsekvenser for vores globale sikkerhed.
Rådets dialog med Rusland giver Europa en særlig rolle at spille.
Naturligvis skal man ikke overvurdere Europarådets effekt, men man skal bestemt heller ikke undervurdere rådets arbejde, især ikke de principper, som arbejdet bygger på.
Det forløbne år, som det også bemærkes i beretningen, har været præget af flygtninge- og migrantkrisen.
Det er en udvikling, der i den grad er blevet en europæisk krise, en ulykkelig udvikling, der har sat spørgsmålstegn ved vores egen evne til at samarbejde i Europa og vores vilje til at overholde vores internationale forpligtelser.
Som det fremgår af beretningen, står Europa over for store udfordringer, når det kommer til håndtering af flygtninge og migranter, men også når det kommer til integration og inklusion af nye borgere i vores samfund.
Europarådets analyser er jeg meget enig i.
Netop nu er det afgørende, at vi står fast på og værner om de fælleseuropæiske principper og idealer.
Som det fremgår af redegørelsen, er Europarådet afhængigt af, at medlemsstaterne overholder rådets principper om at fremme menneskerettigheder, demokrati og retsstatsprincipper.
Derfor savner jeg måske lidt, at redegørelsen også kommer ind på Danmarks, ja, faktisk hele Europas udfordring med at overholde disse principper.
Jeg så gerne, at man i redegørelsen havde kastet et kritisk blik på vores, altså Danmarks, efterlevelse af rådets henstillinger og principper.
Hvad kan vi i Danmark gøre bedre?
Desuden mener jeg, det vil være en god idé, at vi herhjemme mere proaktivt diskuterer, hvordan vi arbejder med rådets principper og anbefalinger i forhold til håndteringen af flygtninge og asylansøgere og i forhold til det mere langsigtede arbejde med racismebekæmpelse, social inklusion og integration.
Jeg synes, det er på tide, at vi i højere grad lukker vores internationale samarbejde inden for i vores nationale politiske drøftelser og prioriteringer.
Det er vigtigt, at vi værner om Europarådets rolle som standardsætter, så vi har noget at holde udviklingen op imod, når krisen kradser og politiske beslutninger træffes med rigtig høj hastighed.
Europarådet skal være et værn mod en politisk glidebane, der kan underminere vores standarder og internationale forpligtelser, også når det kommer til udviklingen i Danmark.