runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-02-29:
Der er også elementer af finanspagten, som Danmark ikke er med i, fordi vi ikke er et euroland.
Det er den første del af det, og det kan være en af grundene til, at man kommer til to forskellige konklusioner.
Den anden, som sikkert også er en væsentlig grund, er, at Irland er ét land med deres forfatning, og Danmark er et andet land med vores forfatning.
Nu står vi i det danske Folketing, vi har vores danske jurister, som skal vurdere afgivelse af suverænitet set ud fra en dansk vinkel, og det er jo den diskussion, vi skal have.
Så lad os have den diskussion, men jeg tror ikke, det giver meget mening at inddrage Irland, eftersom det er noget helt andet, man bliver spurgt om i Irland.
Der er Irland jo et euroland.
Søren Espersen (DF), 2012-02-29:
Jeg erkender, at der er forskel på forfatningerne, og jeg erkender også, at der er væsensforskel på forholdene i det hele taget de to lande imellem.
Men det ændrer jo ikke ved, at selve det, om man afgiver suverænitet eller ej, i virkeligheden slet ikke har spor at gøre med, hvordan ens forfatninger er skruet sammen.
For vi har altså en grundlovsbestemmelse her, der siger, at vi skal have en folkeafstemning, hvis der afgives suverænitet.
Irerne har så besluttet, at de skal have en folkeafstemning, men det har ikke spor at gøre med, at irske jurister har vurderet, at det er en afgivelse af suverænitet, og at vore jurister har sagt, at det ikke er en afgivelse af suverænitet.
Det har ikke noget med vores forskellige forhold at gøre, for det bør man egentlig kunne se på fuldstændig neutralt som jurist, hvad enten man sidder i Irland eller i Danmark, eller man sidder i England eller i Frankrig.
Så kan man vurdere: Afgiver man her suverænitet som nationalstat – ja eller nej?
Og det undrer mig, og det kan ikke forklares med, at der er forskellige former for forfatninger og forskellige forhold, for den neutrale vurdering af, om det er afgivelse af suverænitet eller ej, er en juridisk, strengt neutral vurdering.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-02-29:
For det første understreger jeg, at både hr. Søren Espersen og jeg selv diskuterer en lille smule i blinde, al den stund ingen af os formentlig har haft adgang til de dokumenter, som udgør den her rapport, som beslutningen er truffet ud fra.
Men der er da en væsensforskel, for der er forskel på, om man er euroland og skal være med i det hele eller man ikke er euroland og vælger, hvilke dele man ønsker at være med i.
Så der er da forskel på de situationer.
Og selv om hr. Søren Espersen ikke vil acceptere, at der er forskel på forfatninger, så er selve spørgsmålet om suverænitetsafgivelse da også anderledes, alt efter om man er euroland og skal være med i hele pakken eller man er ikkeeuroland og selv kan vælge, hvad man gerne vil være med i.
Regeringen er helt overbevist om, at jo mere energieffektive vi kan blive, jo bedre vi kan blive til at genanvende materiale, jo bedre løsninger vi kan finde for vores vand, jo grønnere løsninger vi kan finde, jo mindre vi kan være afhængige af fossile brændstoffer, desto bedre vil Danmark klare sig.
Ud over at vi får bedre mulighed for at leve op til de klimamålsætninger, som vi også har del i, vil det også være en god forretning for Danmark.
Det er derfor, regeringen har den her målsætning og vil arbejde hen imod at nå den målsætning.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-02-29:
Men når regeringen siger, den er overbevist om det, hvad bygger man det så på?
De økonomiske vismænd tror åbenbart ikke på det her, for de skriver det fuldstændig modsatte af, hvad regeringen siger: »Det er vanskeligt på forhånd at pege på, hvilke teknologier som vil føre til vækst og øget konkurrenceevne i fremtiden.
Dette skyldes, at de virksomheder, som anvender teknologien eller lever af at udvikle den, må forventes at have mest viden om potentialet for de enkelte teknologier.
De må dermed bedst kunne vurdere, hvilke teknologier der bør satses på.«
Når de økonomiske vismænd, som jeg tror de fleste af os vil anerkende er den øverste sagkundskab, når det handler om økonomi og samfundsforhold, vurderer, at det er det stik modsatte, gør det så indtryk på statsministeren?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-02-29:
Det gør da bestemt indtryk, når vismændene skriver deres rapport og også debatterer de her ting.
Jeg synes også, at man, hver eneste gang man investerer i et forskningsområde, eller hvad det kan være, skal spørge om, hvorvidt det på lang sigt har et afkast.
Men hvis jeg bare må give et eksempel på, at jeg sådan set mener, det kan betale sig at investere i et område, vil jeg sige, at det jo ikke er nogen tilfældighed, at Danmark er førende, når det handler om vind. Det er jo, fordi vi på et tidligt tidspunkt – altså helt tilbage i 1990'erne – begyndte at investere i det her område, og det har så betydet, at vi har fået nogle virksomheder, som er førende også på globalt plan, når det handler om vind. Derfor mener jeg, at der da er en direkte forbindelse mellem det, at vi investerer i et område, og at det så også på et tidspunkt bliver et område, som vi kan leve af, og som skaber arbejdspladser.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-02-29:
Jeg giver statsministeren ret i, at vi jo har virksomheder, som er førende på det her område, men det er jo, fordi vi fokuserer på det, vi kan se.
Vi fokuserer på, at vi har brugt nogle penge her og der er kommet nogle virksomheder.
Men det indebærer jo også, at vi ikke fokuserer på det, som vi ikke kan se.
Havde vi ikke brugt penge på de virksomheder, kunne de penge være blevet brugt på noget andet, som muligvis kunne have skabt en højere vækst.
Det er jo ligesom det, de økonomiske vismænd er inde på: Det har regeringen og politikerne ikke nogen mulighed for at vurdere; det er virksomhederne bedst til.
De økonomiske vismænd skriver videre: »De seneste år har der været en tendens til øremærkning af forskningsmidlerne, som særligt tilgodeser energiforskning og markedsmodning af energiteknologier.
Denne tendens fortsætter i regeringsgrundlaget fra oktober 2011 og i regeringens energiudspil »Vores Energi«.
Analyser peger imidlertid på, at energiforskning ikke har et højere samfundsøkonomisk afkast end anden forskning, snarere tværtimod.
Der er ingen miljøpolitisk grund til, at miljøteknologiske løsninger skal være udviklet i Danmark, ligesom det ikke er givet, at Danmark på sigt vil have komparative fordele i at producere grønne teknologier.
Selvom det skulle være tilfældet, begrunder det ikke særskilt forsknings- og erhvervsstøtte på området, da private aktører selv må formodes at kunne se fordelene, hvis de er der.
« Det, de siger, er altså, at de går stik imod det, som regeringen har lagt frem.
Det er rigtigt, at putter man nogle penge i noget, er det klart, at der sker noget, men havde man ikke gjort det, var der jo altså også sket noget, og det kan vi ikke se.
De økonomiske vismænd siger altså, at det her ikke er til Danmarks fordel, og konsekvensen er jo så et tab af arbejdspladser.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-02-29:
Jeg har stor respekt for vismændene, og vi har igennem mange år i Danmark forsøgt at forske bredt, men også satse på nogle områder.
Og vind er et af dem; vi har satset på vind – både med hensyn til at der skulle være en efterspørgsel, nogle rammebetingelser og forskning på det her område.
Jeg har svært ved at se, at der ikke skulle være nogen forbindelse til, at Danmark nu også har virksomheder, som er førende på det her felt.
Jeg synes selvfølgelig, man skal have den her slags diskussioner – kan det betale sig at investere i et bestemt forskningsområde, og har vi afkast, der kan begrunde det?
Jeg synes, det er en meget væsentlig diskussion.
Men ud fra en diskussion at konkludere at vi aldrig nogen sinde mere skal forske i energi og grøn teknologi, synes jeg er et meget stort spring, og der er regeringen ikke.
Vi er helt overbevist om, at det her er et felt, hvor vi skal blive endnu dygtigere i Danmark, ikke bare for at være dygtigere, men også for at kunne omsætte det til vækst og arbejdspladser.
For det første vil jeg godt understrege, at jeg ikke på noget tidspunkt har sagt, at det her skyldes mine bedrifter eller Danmarks bedrifter.
Jeg har sagt, at EU har truffet beslutninger, som i størrelse og konsekvens kan måle sig med nogle af de største i vores historie, og det vil jeg gerne fastholde, for EU stod over for den udfordring, at man kunne se, at et land havde det meget, meget vanskeligt.
Der kunne man have valgt at give op, gøre ingenting og acceptere, at det land kom ud i yderligere vanskeligheder med de følger, som det ville have for euroen og for os alle sammen.
Der er det min pointe, at de europæiske lande har påtaget sig et enormt ansvar, og det er primært eurolandene, der har påtaget sig et enormt ansvar, for det er jo dem, der betaler til den her lånemekanisme, og det viser en solidaritet, som sådan set viser noget nyt om EU, som kan måle sig med nogle af de sværeste og største beslutninger i Europas historie.
Det er rigtigt, at der har været andre tidspunkter i Europas historie, hvor landene har taget ansvar for hinanden, og som jeg har fuld respekt for, men det her er også et sådant tidspunkt.
Der har været en tendens til at kigge på Europa, også udefra, og negligere det, europæerne har gjort i de sidste 2 måneder, og nærmest sige, at der ingenting er gjort fra europæisk side.
Der er det min pointe, at der er taget enormt store beslutninger i Europa, som viser, at vi også er i stand til at være solidariske med hinanden.
Søren Espersen (DF), 2012-02-29:
Jamen det har jeg forståelse for.
Jeg synes selvfølgelig også, at vi har et ansvar for at træffe beslutninger, det er slet ikke det, jeg vil forsøge at løbe fra.
Det er bare, fordi det netop er så stor en sag, som det er.
Når vi nu er ved grundloven, er der jo den procedure i grundloven, at hvis der er noget, der bliver besluttet, som er en afgivelse af selvstændighed, så er det noget, befolkningen skal spørges om, og det er så det andet ben i det her.
Nu har vi lige ved det spørgsmål, som fru Pia Kjærsgaard rejste, fået at vide, at irerne stemmer og skal stemme.
Det har de besluttet sig til, fordi deres jurister, altså den irske regerings jurister, har skønnet, at det her nok havde at gøre med afgivelse af suverænitet.
Det er jo interessant, at irske jurister og danske jurister vurderer så væsensforskelligt, man må gå ud fra, at de også har forstand på tingene derovre.
Hvordan vil statsministeren forklare det forhold?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-02-29:
Tak for lykønskningen med, at jeg skal til et hyggeligt møde.
Det håber jeg da også det bliver, men selvfølgelig altid med vigtige beslutninger.
Jeg har ikke henvist til den her begivenhed som en af de vigtigste i vores historie.
Jeg har henvist til de beslutninger, som er truffet over de sidste 2 måneder, og som vi i Europa har truffet over de sidste måneder, som nogle af de vigtigste i vores historie, fordi vi har vist, at vi er i stand til, når et land har en krise, at opføre os solidarisk over for hinanden.
Det synes jeg er vigtigt, og jeg synes, det siger noget om, hvad EU er for noget.
I forhold til om den måde, vi diskuterer finanspagten på, er fair, skal jeg bare henvise til vores alle sammens grundlov, for i grundloven er det beskrevet, hvad vi skal gøre i den her slags tilfælde.
Hvis der afgives suverænitet, er der en procedure for det, og hvis der ikke gør, er der en procedure for det.
Og proceduren er, at vi her i Folketinget, os, der er valgt til at repræsentere borgerne, må påtage os et ansvar.
Skal vi gøre det under livlig debat med hinanden, hvor vi får alting på bordet?
Selvfølgelig skal vi det, vi har netop haft en debat i Europaudvalget og i Det Udenrigspolitiske Nævn her til morgen, og vi fortsætter debatten i dag og i nogle måneder frem, når vi skal diskutere det her yderligere.
Vi skal have masser af debat, men det er vores ansvar at træffe den beslutning, og det er også foreskrevet i grundloven.
Jeg takker for spørgsmålet og for interessen for hele det her felt.
Ordføreren har også sendt et brev til mig, og jeg vil meget gerne svare på det.
Der kan også komme yderligere samtaler om det, hvis det er nødvendigt.
Jeg havde lejlighed til kort at drøfte det her spørgsmål med præsident Barack Obama, og jeg nævnte også vores ønske om at kunne bruge Thulebasen til civile formål.
Han var interesseret i det her spørgsmål, og det er noget, vi taler videre om.
Gitte Lillelund Bech (V), 2012-02-29:
Det vil så indebære et gebyr på 160 kr., som skal lægges oveni.
Sent mandag aften, altså efter at statsministeren havde været på besøg i USA, fik vi en melding om, at regeringen ikke ønskede at opretholde det her forslag.
Jeg ved jo også, at der er en række kongresmedlemmer, der har skrevet til præsident Obama og påpeget, at det her kunne blive et stort problem, fordi det kunne koste amerikanske arbejdspladser.
Så jeg vil meget kort høre statsministeren, om den her problematik blev bragt op over for statsministeren under besøget i USA.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-02-29:
Med hensyn til det her forslag om at ligestille europæiske magasiner med amerikanske magasiner er det jo rigtigt, at der i gennemgangen af lovforslaget har vist sig nogle utilsigtede konsekvenser, i form af at der ville blive et meget højt gebyr for magasiner fra tredjelande.
Det er en problemstilling, som har optaget os herhjemme, og som siden hen også har optaget amerikanerne på et meget højt niveau.
Og det betyder også, at præsidenten rejste spørgsmålet over for mig i marginen af mødet og nævnte den her sag.
Gitte Lillelund Bech (V), 2012-02-29:
Skal jeg forstå statsministerens svar sådan, at det her faktisk er en sag, som har optaget regeringen meget?
Er det sådan, at både statsministeren og resten af regeringen, som jo er et kollektiv, har været meget optaget af den her gebyrsag?
Er det sådan, jeg skal forstå svaret fra statsministeren?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-02-29:
Der er mange sager, der optager regeringen; der er mange sager, der optager mig, og de optager mig alle sammen meget.
Det her er én sag, hvor der har været nogle utilsigtede konsekvenser, som vi så har valgt at reagere på ved at udskyde lovforslaget, indtil vi kunne finde en løsning med hensyn til de utilsigtede konsekvenser.
Og det gælder jo ikke kun amerikanerne, det gælder i det hele taget, at magasiner fra tredjelande ville blive ramt af de her utilsigtede konsekvenser, og det har vi så valgt at tage konsekvensen af og har udskudt lovforslaget.
Gitte Lillelund Bech (V), 2012-02-29:
Så tror jeg sådan set, at jeg vil opfordre statsministeren til at tage en snak med sin skatteminister, for det er sådan, at regeringen jo er et kollegium, og skatteministeren har ikke været optaget af det her gebyr.
Vi kan fremvise flere svar fra skatteministeren om det her spørgsmål, hvor han siger, at gebyret ikke vedrører lovforslaget og i øvrigt ikke er skatteministerens ansvar.
Men jeg går ud fra, at statsministeren vil give mig ret i, at regeringen er et kollegium, og det vil sige, at hvis der fremsættes et lovforslag, er det, uanset om det bliver fremsat af én minister, sådan set et ansvar for hele regeringen.
Det er også et ansvar for den pågældende minister, som har fremsat lovforslaget, at det kan have utilsigtede konsekvenser for andre ministres områder.
Det er i hvert fald ikke det samme svar, vi har fået fra skatteministeren, og jeg vil jo selvfølgelig, afhængig af hvad statsministeren svarer på mit spørgsmål her, prøve at høre skatteministeren, hvordan han ser på kollegiedelen, for statsministerens svar stemmer ikke overens med den måde, Skatteudvalget er blevet behandlet på, eller med de svar, skatteministeren har givet os, og som jo er blevet givet under ministeransvar.
Så jeg skal bare høre, om statsministeren ikke er enig i, at regeringen er et kollegium, og at skatteministeren ikke kan henvise gebyrdelen til, at det ikke er hans ansvar, fordi det ligger under en anden ressortminister.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-02-29:
Jeg vil svare, som jeg gjorde før: Vi har behandlet sagen.
Der er sådan set en god rimelighed i, at man vil sidestille europæiske magasiner med tredjelandes magasiner.
Der har så under behandlingen af lovforslaget vist sig at være nogle utilsigtede konsekvenser, og det problem vil vi gerne have lov til at løse, og der er også nogle internationale aftaler, som gør, at det er vanskeligt.
Søren Espersen (DF), 2012-02-29:
Tak, og tak til statsministeren.
Statsministeren sagde, at det møde, hun skal til nede i Europa her i weekenden, ikke er et krisemøde.
Det er jo dejligt, og det er vist første gang i lang tid, at det ikke har været det.
Jeg mener, det er 10-12 krisemøder, man har haft, så jeg vil ønske statsministeren en rigtig god tur, det kan blive helt hyggeligt dernede for en gangs skyld.
Statsministeren sagde også til hr. Claus Hjort Frederiksen, at den her begivenhed bl.a. var en af de allerstørste begivenheder i 50 år.
Netop derfor synes jeg, det er så væsentligt, at den danske befolkning bliver hørt.
Altså, hvis det virkelig er en begivenhed på det niveau, synes jeg, det er væsentligt, at den danske befolkning bliver spurgt.
For det, man skal tage stilling til, og det, man har taget stilling til, er jo en dramatisk begivenhed, en dramatisk beslutning, der binder danske generationer fremover.
Jeg ved fra de møder, jeg har været til rundtomkring i landet i den seneste tid, at der har været to ting, som almindelige borgere ville spørge om og ville tale om på de møder.
Det har været betalingsringen, og det har været finanspagten.
Den er nu væk, herligt, væk med den, men så står der altså nu tilbage finanspagten.
Der synes jeg på en eller anden måde at jeg vil bede statsministeren forholde sig til, om det er fair, at en sag, som i den grad optager den danske befolkning, og som engagerer danske vælgere, bare er en sag, man skøjter hen over ved en hurtig beslutning.
Vi ved jo alle sammen, hvordan de tre behandlinger her i Folketinget går.
Der kommer debat her, ja, men en folkelig debat har der ikke været.
Er det fair over for den danske befolkning?
Jørn Dohrmann (DF), 2012-02-29:
Jamen vi anerkender gerne i Dansk Folkeparti, at vi nu har fået, hvad skal man sige, diskuteret problemet lidt her, men med hensyn til det grundlæggende tror jeg også at ministeren må give mig ret i, at vi trænger til ligesom at få løst det problem, der ligger bag rottespærren.
En ting er, at der står i en bekendtgørelse, at nu skal der sættes en rottespærre op i et område, men hvis det er sådan, at kommunen så ikke føler, at de skal løse det andet problem med, at hele kloaksystemet er gennemhullet af rotter, så tror jeg bare, at der nok skal være en snu rotte, der finder uden om spærren og så ind i de huller, der stadig væk eksisterer.
Der vil jeg bare spørge ministeren: Hvordan har man tænkt sig at løse det her lille problem med kloaksystemet, der ikke fungerer, når man kun har taget initiativ til at sætte en rottespærre op, som ikke løser det bagvedliggende problem?
Frygter ministeren ikke, at regeringens plan om installering af rottespærrer i kloakkerne ved offentlige institutioner blot vil flytte flere rotter andre steder hen i kloaknettet og dermed i realiteten bare flytte problemet et andet sted hen i stedet for at løse det?
Tak for det.
Jeg vil spørge ministeren: Frygter ministeren ikke, at regeringens plan om installering af rottespærrer i kloakkerne ved offentlige institutioner blot vil flytte flere rotter andre steder hen i kloaknettet og dermed i realiteten bare flytte problemet et andet sted hen i stedet for at løse det?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2012-02-29:
Det er måske dér, man kan sige at jeg er meget uenig med statsministeren, for ved at udtale, at de beslutninger, statsministeren har været med til at træffe de sidste 2 måneder, skulle være så historiske, er der jo en devaluering af almindelig sprogbrug.
For det, statsministeren har været med til, har jo sådan set været at træffe nogle beslutninger om at genoprette tilliden til EU-landene i lyset af gældskrisen i de sydeuropæiske lande.
Det tåler vel næppe sammenligning med de andre store beslutninger om dannelsen af EU, etableringen af euroen og det indre marked osv.
Man kan vel derfor sige, at det, statsministeren har været med til, sådan set har været at sikre, at landene fremover overholder de forpligtelser, de allerede har indgået, og det er vel en naturlig følge af stabilitets- og vækstpagten.
Så jeg vil bare igen spørge statsministeren, om det ikke giver anledning til refleksion, at man nævner det som den måske største politiske beslutning i de sidste 50 år.
Vi andre, som sådan sidder og kigger lidt på Europas historie, kan godt komme i tanke om andre begivenheder, som måske har en større og mere langtrækkende betydning.
Ida Auken (S), 2012-02-29:
Det korte svar er: Nej, det frygter jeg ikke.
For det første kan jeg ikke se, hvad der er at frygte, hvis vi med rottespærrerne alene flytter problemet.
Jeg vil altså hellere have problemer med rotter i kloaknettet end i vores børns børnehaver, på plejehjemmene, på vuggestuerne eller på hospitalerne.
Jeg forstår det sådan, at hr. Jørn Dohrmann ikke er enig i, at vi skal gøre en ekstra indsats for at beskytte disse udsatte brugere, og til det må jeg bare sige, at rotterne altså er alvorlige smittebærere, og at det er helt afgørende, at vi gør alt, hvad vi kan, for at holde dem væk fra vores børn, fra de ældre og fra de syge.
For det andet forholder det sig altså ikke sådan, at vi med rottespærrer blot flytter problemet et andet sted hen.
Rottebestanden er jo ikke konstant, så når vi afskærer dem fra områder, begrænser vi sådan set deres muligheder for at finde føde og for at formere sig, og vi får altså færre rotter ud af det.
Det er min klare opfattelse, at det er den bedste måde at begrænse rotternes udbredelse på, altså netop ved at vedligeholde og forny kloakker og stikledninger, men også ved at sikre de allermest udsatte borgere og holde rotterne væk fra nogle områder.
Problemet er altså, at selv nye og intakte kloakrør af og til ikke kan modstå rotteangreb.
Så på den baggrund har jeg foreslået, at der i den kommende bekendtgørelse om bekæmpelse af rotter bliver indsat en bestemmelse, der pålægger kommunerne at opsætte rottespærrer.
Jeg har valgt, at kravet i første omgang skal gælde for stikledninger, der fører ind til skoler, til plejehjem, daginstitutioner og hospitaler, hvor vi har de mest udsatte brugere.
Herudover har jeg valgt, at kravet skal gælde i forbindelse med byggemodning af arealer.
Det er min forventning, at rottespærrerne også med stor fordel kan blive benyttet andre steder.
Det vil således give god mening, hvis f.eks. fødevarevirksomheder også etablerer rottespærrer i deres stikledninger, og det står jo virksomhederne frit for.
Jeg regner med, at vi med erfaringerne med rottespærrer i de kommunale institutioner vil kunne udbrede anvendelsen af rottespærrer yderligere til f.eks. fødevarevirksomheder og andre steder, hvor det måtte være relevant.