runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2014-11-04:
Altså at hr. Kristian Thulesen Dahls og Dansk Folkepartis holdning til dagpengesystemet skifter sådan fra dag til dag kan vi være enige om.
Nu er jeg ikke sådan en, der spiller eller sætter penge på ting, men jeg ville aldrig turde sætte penge på, hvad hr. Kristian Thulesen Dahls holdning til dagpengesystemet er i morgen eller i overmorgen – det kan vi være enige om.
Men det er jo også Socialdemokraterne og De Radikale, som sidder på magten.
De har et problem nu.
Lad os løse det problem nu.
Det er den ene ting.
Den anden ting er, at den her kommission jo er bundet på hænder og fødder, fordi man har sagt til de der mennesker, som sidder i den: I skal fastholde hr. Lars Løkke Rasmussens nedskæringer.
Alle kan jo tænke sig til, at hvis man skal fastholde hr. Lars Løkke Rasmussens nedskæringer, er det begrænset, hvor mange muligheder, hvor mange svar, den kommission kan komme frem til, for det er jo de der nedskæringer, der er årsagen til, at alle de der mange mennesker er faldet ud af dagpengesystemet.
Så jeg gentager mit spørgsmål: Hvorfor ikke få løst det dagpengeproblem nu?
Virkeligheden har ændret sig.
Det passede ikke, da hr. Lars Løkke Rasmussen sagde, at 2.000-4.000 mennesker ville falde ud af systemet.
Hvad Hr. Kristian Thulesen Dahl mener i morgen eller i overmorgen om dagpenge, ved jeg ikke, men lige nu har den ændret sig.
Hvorfor vente, hvorfor ikke løse problemet?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-11-04:
Dybest set
vil det forslag, som Enhedslisten har lagt frem, jo heller ikke løse den udfordring.
Derfor er opfordringen til vælgerne jo, at hvis man gerne vil have et nyt robust dagpengesystem, som har bred opbakning i Folketinget, så skal man stemme på de partier, som fra starten har sagt nej til den brutale indfasning, og som har gjort alt, hvad de kunne, for at sikre, at man hjalp de mennesker, som var ved at falde ud af dagpengesystemet, som vi jo har gjort i fællesskab.
Det er jo dem, man skal sætte sin lid til, og ikke Dansk Folkeparti, som har ment alt om dagpengene.
Anders Samuelsen (LA), 2014-11-04:
Jeg kunne jo starte med noget nyt og prøve at komme statsministeren til undsætning, for jeg tror nok, at statsministeren har fuldstændig ret i, at Norge ikke har anerkendt Palæstina.
Der er norske partier, der gerne vil have, at det skal ske, ligesom der er herhjemme.
Men det er altså ikke noget, som faktisk forholder sig på den måde.
For nogle af dem var jo i hvert fald fædre, eller måske var de fælles faddere, til den dagpengereform, der er.
Men det afgørende spørgsmål er jo i bund og grund ikke den del af det; det er, hvordan vi skaffer noget arbejde til de folk, som gerne vil i arbejde.
Det er det, vi burde være fokuserede på.
Og der kommer der jo hele tiden – nærmest dagligt – nye tal, som peger i retning af, at regeringen igen skal nedjustere væksten.
Så når nu vi ikke får den vækst, som har været forudsætningen for den politik, som man har lagt frem, hvad har regeringen så i skuffen af nye initiativer, som skal sikre, at væksten faktisk kommer op i gear?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-11-04:
Jeg mener sådan set ikke, jeg har en debat om, hvem der er mest brutal.
Jeg har talt om, at indfasningen af dagpengeforringelserne var meget brutal.
Den var den jo også, fordi der var 40.000 mennesker, som opbrugte deres dagpengeret og så stod uden noget.
Men det har jo aldrig været meningen, at 40.000 skulle opbruge deres dagpengeret, og derfor har vi sammen med de partier, som har villet være med, sikret, at der er et sikkerhedsnet under de mennesker, som opbruger deres dagpengeret.
Det kan godt være, at hr. Anders Samuelsen synes, at det er en ligegyldig diskussion.
Det synes regeringen ikke, og vi har i hvert fald gjort noget ved det.
Det har hr. Anders Samuelsens parti jo ikke ønsket at bidrage til.
I forhold til spørgsmålet om fremgang i dansk økonomi har vi jo allerede gjort rigtig meget for at sikre, at Danmark rent faktisk er på det rette spor.
Ledigheden er lavere, end den har været i mange år, hvis man ellers ser bort fra de få år, der var under overophedningen.
Siden starten af sidste år er 36.000 flere kommet i beskæftigelse, eksporten er steget, boligmarkedet har det langt bedre, og forbrugernes tillid er større.
Vores økonomi er grundlæggende i fremgang.
Det er rigtigt, at vi gerne ville have haft, at væksten skulle komme hurtigere og bedre, men der kan ikke sættes spørgsmålstegn ved, at det går bedre i dansk økonomi nu, end det gjorde for 3 år siden.
Og det hænger naturligvis sammen med alt det, vi har gjort: to vækstpakker, skattereform, flere forskellige reformer, som har sikret, at der nu er kommet ikke bare styr på økonomien, men også forudsætningerne for, at vi kan få reel fremgang i dansk økonomi.
Jamen det er jo rigtigt nok, at væksten har vist sig at være svagere, end der var blevet skønnet i august.
Den afmatning, der har været i udlandet, har selvfølgelig smittet af på Danmark.
Økonomi- og indenrigsministeren har jo også allerede været ude at sige det – at vi sandsynligvis kommer til at nedjustere vækstskønnet i prognosen til december.
Det ændrer nu ikke ved, at både Nationalbanken, Det Økonomiske Råd og nu også Kommissionens prognose i dag vurderer, at vi næste år får en vækst, og at fremgangen fortsætter og tager til.
Så siger hr. Anders Samuelsen, at alt det, der skal ske, snart skal ske.
Nej, der er 36.000 mennesker, der er kommet i beskæftigelse siden starten af sidste år.
Det er ikke noget, der snart skal ske for dem; det er noget, der er sket.
36.000 mennesker, som er kommet i beskæftigelse, er da ikke en ligegyldig ting i forhold til at få Danmark på ret køl.
Et boligmarked, der er ved at bedre sig, er noget, rigtige familier kan mærke ude i hverdagen.
En ledighed, der er lavere end i mange år, er noget, rigtige mennesker kan mærke, fordi de får et arbejde.
Så jeg forstår ikke hr. Anders Samuelsens sortsyn i forhold til ikke at anerkende, at naturligvis går det bedre i Danmark nu, end det gjorde for 3 år siden.
Det gør det på grund af regeringens politik.
Går det så stærkt, som vi godt kunne ønske os?
Nej, det gør det ikke.
Men det ændrer jo ikke ved, at for de mennesker, der har fået arbejde, er både de og vi i en langt bedre situation nu, end vi var før.
Anders Samuelsen (LA), 2014-11-04:
Jeg behøver ikke at opfinde noget sortsyn, og jeg har heller ikke noget behov for at have et sortsyn.
Jeg forholder mig bare til tallene, som gang på gang viser, at regeringen altid skal nedjustere, og det virker jo altså ikke fremmende for troværdigheden, at man den ene gang efter den anden, det ene kvartal efter det andet, må ud at sige: Nej, det går ikke helt, som vi havde håbet på.
Så siger statsministeren: Jamen vi har skabt mange nye job.
Jo, men det har man jo bl.a. gjort ved at køre med nogle kolossale underskud.
Det er jo også en måde skabe job på – det er da selvfølgelig rigtigt nok – men det er jo ikke en holdbar måde at skabe job på.
Hvorfor er det, man ikke vil gå ind i den tankegang og prøve at komme med nogle konstruktive bud?
Det kan ikke være rigtigt, at man går til valg på ingenting og bare viderefører det, man har besluttet.
Der må da være nye ting i skuffen.
Eller er der overhovedet ikke noget nyt?
Er den hellige grav vel forvaret, har man styr på det?
Det er, som om regeringens motto er: Her går det godt – lige om lidt.
For hver eneste gang regeringen er kommet med prognoser for, hvordan det vil gå med landets økonomi, så har man været nødt til at nedjustere.
I 2012 forventede man 1 pct. vækst; vi fik minusvækst.
I 2014 har man forventet 1,5 pct. vækst, og den seneste redegørelse fra vismændene peger i retning af 0,5 pct. vækst.
Og pludselig skal det så åbenbart springe til 2 pct. vækst næste år.
Det er jo ikke realistisk, og det tror jeg også godt statsministeren ved.
Det er derfor, det er relevant at diskutere, hvad der er af nye initiativer.
Regeringen vil vel ikke bare, som statsministeren sagde lidt tidligere i dag, gå til valg på at blive genvalgt.
Den har vel også en politik, den går til valg på – fornyede initiativer.
Er der ikke nye initiativer på vej, som skal sikre nye danske arbejdspladser, endnu bedre konkurrenceevne og etablering af arbejdspladser, sådan at de mennesker, som både statsministeren og jeg bekymrer os om, og som hænger på kanten af arbejdsmarkedet, faktisk får en reel mulighed for at komme ind og blive en aktiv del af fællesskabet?
Har regeringen virkelig ikke noget nyt i skuffen?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-11-04:
Altså, hr. Anders Samuelsen taler meget om valg.
Vi er altså ikke i valgkamp nu.
Vi gennemfører vores politik – den seneste vækstpakke er ikke engang gennemført endnu – men vi har gennemført to vækstpakker, som sikrer, at vi får en bedre konkurrenceevne; vi har ændret på energiafgifterne, så vi sikrer, at virksomhederne kan klare sig bedre i Danmark.
Og den gode nyhed, vil jeg sige til hr. Anders Samuelsen, er, at det begynder at virke.
Hvorfor er hr. Anders Samuelsen ligeglad med, at 36.000 siden starten af 2013 er kommet i beskæftigelse?
Hvorfor er det ligegyldigt?
Så er jeg klar over, at der er en politisk-ideologisk forskel mellem regeringens holdninger og Liberal Alliances holdninger i forhold til at holde hånden under beskæftigelsen.
Der vil jeg godt melde klart ud, at regeringen meget bevidst er gået lige til grænsen, har holdt hånden under beskæftigelsen, fordi vi endnu ikke har en økonomi, som kan bære sig selv.
Så vi vil meget gerne stå på mål for, at vi har skubbet på væksten og holdt hånden under beskæftigelsen.
Lene Espersen (KF), 2014-11-04:
Jeg vil sige til ministeren, at hvis nyheden er den, at man har droppet dimensioneringsplanerne og vælger at sige, at man tager et år, hvor det diskuteres med universiteterne, hvordan det gøres bedst, så er det da dagens gode nyhed, for det eneste, jeg har hørt ministeren sige, er, at man udskyder implementeringen i et år, og det er jo noget helt andet.
Vi fejrer reformationen, der er vist også kæmpet for at afsætte penge til det.
Hans Tausen gennemførte reformationen i Viborg, og efterfølgende valgte han at undervise i hebraisk på Københavns Universitet i 1536.
Der står hans lærestol i dag.
Den bliver afskaffet med regeringens plan.
Det kan simpelt hen ikke være rigtigt.
Jeg må bare opfordre statsministeren til i stedet for at komme med en plan, hvor man lukker uddannelser, hvor der er nul arbejdsløshed, at lade universiteterne gøre det selv, sådan som Aalborg Universitet lægger op til.
De ved jo, hvor skoen trykker, og de ved, hvor folk kan komme i arbejde, frem for at det er regeringen, der gennemfører en slagtning af nogle humanistiske uddannelser, som samfundet rent faktisk har brug for.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-11-04:
Jeg vil anbefale, at man diskuterer det med uddannelsesministeren, fordi det er det rigtige sted at tage de her drøftelser.
Der er jo ikke noget værre for de unge, end at de står der med en kandidateksamen og de så først der finder ud af, at de ikke kan bruge den til særlig meget.
Derfor er der rigtig god grund til dimensionering.
Nu tager vi lidt ekstra tid til at diskutere det med dem, som skal føre det ud i livet, og jeg vil anbefale, at man på de konkrete ting i forhold til konkrete linjer tager drøftelsen med den relevante minister.
Lene Espersen (KF), 2014-11-04:
For Nordjyllands vedkommende – og der kan statsministeren jo spørge sin egen partifælle, borgmesteren i Aalborg – er der ingen tvivl om, at det vil være dybt skadeligt, hvis det er sådan noget som sprogfagene, der bliver skåret væk.
Der er nul arbejdsløshed.
Det er nemt at uddanne i tysk, og vi ved, at vi snart løber tør for gymnasielærere.
Hvorfor i alverden nedlægger man så sprogområdet, så man skal konkurrere med resten af landet om at få de få, der bliver uddannet, f.eks. få lokket dem i Aarhus eller København til Brønderslev eller Fjerritslev.
Det tror jeg bliver meget, meget vanskeligt.
I det hele taget er pointen jo, hvorfor man ikke lader universiteterne gøre det selv.
Jeg kan sige, at Aalborg Universitet faktisk har valgt at sige, at de hellere selv vil stå for den dimensionering.
De kan se, at der bliver uddannet for mange sociologer og for mange socialrådgivere, og derfor har Aalborg Universitet faktisk valgt at sige: Kan vi ikke gør det i stedet for?
Jeg forstår ikke, at regeringen vil ind at diktere, præcis hvad det er for uddannelser, der skal lukkes ned, særlig når det er på områder, hvor der slet ikke er nogen arbejdsløshed.
Et andet eksempel, jeg gerne vil spørge ind til hos ministeren, er på det område, som jeg ved også ministerens hjerte banker for, nemlig det internationale.
På Københavns Universitet har man på Institut for Tværkulturelle og Regionale Studier jo både Asien og Mellemøsten.
Mener statsministeren virkelig, at det er rigtigt, at man skærer ned på de områder, hvor der er behov for at have eksperter lige her og nu, hvor Mellemøsten er i brand?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-11-04:
Uddannelses- og forskningsministerens tanker og planer om dimensionering er jo noget, der efterhånden er godt gennemarbejdet.
Og det, der jo er grundlaget for dimensioneringen – det er også noget af det, der er gået lidt tabt i den store debat, der har været – er, at der er for mange dimittender, der ikke kan få et job.
Derfor skal vi fremadrettet fokusere vores uddannelser, sådan at vi uddanner de unge ikke til arbejdsløshed, men inden for områder, hvor de har mulighed for at få et job efter endt uddannelse.
Og det tror jeg egentlig der er rigtig mange der er enige med ministeren og regeringen i er en god idé.
Hvorfor skal de unge efter endt uddannelse først dér opdage, at der rent faktisk ikke er job til dem?
Derfor er vi gået i gang med den her dimensioneringsplan.
Den skal selvfølgelig tilrettelægges ud fra regionale behov og ud fra de videregående uddannelsers synspunkter, og derfor er ministeren også gået ind i en grundig dialog med dem og har nu besluttet at udskyde dimensioneringsplanen et år, sådan at man kan få bedre muligheder for at drøfte det her med uddannelsesinstitutionerne og selvfølgelig også de berørte regioner.
Lene Espersen (KF), 2014-11-04:
Jeg vil meget gerne spørge statsministeren om regeringens dimensioneringsplan.
Et eksempel er Mors, hvor den praktiserende læge har 4.500 patienter, fordi det simpelt hen er meget, meget vanskeligt at få praktiserende læger til at bosætte sig så højt oppe nordpå.
Det er en udfordring, som vi ser på med meget stor alvor, og hvorom man kan sige, at det jo ville have været oplagt i en dimensioneringsplan at sige, at der i hvert fald skulle flere lægestuderende til Aalborg, for det ville faktisk betyde, at det var muligt at rekruttere de praktiserende læger efterfølgende.
Men fred være med det.
I regeringens dimensioneringsplan vælger man at sige, at de i Nordjylland, på trods af at Nordjylland har 12 pct. af de studerende, skal stå for 23 pct. af dimensioneringsnedskæringen.
Og det betyder, at på de humanistiske fakulteter vil sprogfagene forsvinde.
Det er en meget stor udfordring, og derfor spørger jeg også statsministeren, om statsministeren fortsat mener, det er klogt, at man kører med en model, hvor man centralt fra bestemmer, hvad det er for fag, der skal skæres væk, fordi det så betyder, at der ikke længere bliver uddannet gymnasielærere i Nordjylland.
Jeg kan sige til statsministeren, at ud af samtlige gymnasielærere i Nordjylland, der er over 60 år gamle, har 71 pct. en humanistisk baggrund.
Og det er altså folk, der snart går på pension.
Karsten Lauritzen (V), 2014-11-05:
Nu kan jeg forstå, at ministeren ikke vil indrømme, at den stramning, som statsministeren og måske også ministerens kollegaer har oversolgt i forhold til at sige, at det rammer størstedelen, er en tilståelsessag.
Jeg vil sige til ministeren, at hvis ministeren gjorde det, vil vi godt garantere, at vi vil rose ministeren, men det kan som den tidligere ros bringe ministeren i nogle problemer, så det forstår vi godt hun ikke kan.
Kunne ministeren sige noget afslutningsvis omkring det?
Martin Geertsen (V), 2014-11-05:
Det respekterer jeg jo fuldt ud.
Det, jeg ville sige til det her, er, at når ministeren siger, at man godt kan diskutere, hvor meget man så skal sætte i gang i forhold til integrationsprogrammer, er problemet, at det kan man efter justitsministerens to radikale kolleger ikke diskutere.
Altså, det vil sige, at justitsministeren forsøger at lave udlændingepolitiske stramninger ifølge regeringen selv, og så kommer de to radikale kolleger og siger, at det godt kan være, justitsministeren har lavet stramninger, men de kører fuldt integrationsprogram.
Kan man ikke sige, at regeringen her har bragt sig selv i lidt af et udlændingepolitisk krydsfelt?
Mette Frederiksen (S), 2014-11-05:
Man kan sige, at det, der er tanken med integrationsprogrammet, som jo har fungeret i en årrække, også er at sikre, at der er et meningsfuldt indhold i hverdagen, når man bor og færdes i det danske samfund; det vil vores flygtninge jo gøre, også selv om de kun skal være her midlertidigt.
Men det vil selvfølgelig være naturligt, når man tilrettelægger indsatsen ude i kommunerne, at man har det midlertidige for øje, også hvad angår indholdet af integrationsprogrammet.
Det går jeg også ud fra at man allerede gør sig overvejelser omkring.
Karsten Lauritzen (V), 2014-11-05:
Tak til ministeren for svaret.
Vi er enige om, hvad 100 pct. er.
Det kan jeg bekræfte.
Det skal vi ikke diskutere.
Jeg vil også godt kvittere for ministerens svar, for som jeg hørte ministeren – nu må ministeren ikke opfatte, som at jeg lægger ordene i ministerens mund – er det svært at sige, hvor mange der præcis vil være omfattet.
Det ved vi først, når der har udviklet sig en praksis; det ved vi først, når der er gået et stykke tid.
Og det vil jo sige, at vi i virkeligheden ikke ved, hvilken effekt det indgreb, som statsministeren siger er en meget kraftig stramning, vil få, før efter vi har set realitetsbehandlingerne af ansøgningerne.
Er det det, justitsministeren siger?
Martin Geertsen (V), 2014-11-05:
Jeg vil bare starte med at sige, at jeg tror ikke, ministeren gør sig nogen tanker om, hvilke kæmpemæssige problemer hun har skaffet hr. Karsten Lauritzen og mig internt i Venstre ved at rose os på den måde, hun gjorde før.
Det er helt forfærdeligt.
To af justitsministerens kolleger, økonomi- og indenrigsministeren og integrationsministeren, har jo med meget, meget stor tydelighed her på det seneste sagt, at også de asylansøgere, der kommer her til landet og får et ophold på i første omgang op til 1 år, skal have den fulde integrationspakke i lighed med personligt forfulgte.
Og jeg ved, det ikke er ministerens ressort, men jeg kunne godt tænke mig måske lidt frækt at spørge ministeren, om ikke det er at opfatte som den rene tilståelsessag i den forstand, at når man vil lave fuldt integrationsprogram for nogle, som man i virkeligheden forudsætter hjemsendt allerede efter 1 år, så udhuler man i virkeligheden det, regeringen påstår er en udlændingepolitisk stramning.
Mette Frederiksen (S), 2014-11-05:
Det, ministeren siger, er, at i dag er der ikke mulighed for kun at give et midlertidigt opholdsgrundlag til den gruppe af syrere, vi taler om her, og i øvrigt andre asylansøgere.
Det ønsker vi kan ske fremadrettet.
Men det er jo sådan på asylområdet, at der foregår en behandling af den enkelte asylansøgers forhold.
Meget store grupper af de asylansøgere, der er kommet hertil i 2014, har ikke fået færdiggjort deres asylsag.
Derfor kan jeg jo af gode grunde, og det gælder for alle andre også, ikke kende udfaldet.
Er det sådan, at man kan sige noget om det, hvis jeg går tilbage til Justitsministeriet og spørger: På baggrund af det, der er foregået indtil nu, kan man så sige noget om det?
Det kan godt være.
Jeg har ikke behov for at forholde mig til nogen tilståelsessager på det her område.
Der er jo, synes jeg, en balance, som skal findes, i forhold til den aktuelle situation, vi står i.
Jeg synes, det er klogt, og jeg synes også, det er forsvarligt, både i forhold til internationale forpligtelser og den humanitære katastrofe, Mellemøsten befinder sig i, at vi i højere grad end i dag tænker det at være flygtning som noget, der pågår midlertidigt.
For mig er det sådan set det, der er det væsentlige at få placeret.
Så kan man jo altid diskutere, hvor meget vi så skal sætte i gang som samfund derudover, og der er det helt rigtigt, at det ligger uden for min ressort, for jeg har ansvaret for folk, når de kommer til landet, og når de får behandlet deres udlændingesag.
Integrationsspørgsmål må man tage op med min kollega på feltet.
Ja, det vil jeg meget gerne, for det giver mig jo anledning til igen at understrege, at tallet med hensyn til de 77 kontra de 23 er et øjebliksbillede, og der er ikke nogen, ej heller i det danske Folketing, der ved, hvordan situationen er, når vi kommer et halvt år frem.
Er det nogle andre mennesker, der vil flygte til Danmark?
Hvor stort vil antallet være?
Med hvilken baggrund kommer de hertil?
Flygtningestrømme kan ændre sig, men det ændrer jo ikke på, at det, der er udgangspunktet for hele asyldiskussionen, er, at vi har en rigtig, rigtig svær situation i Mellemøsten.
Nu har vi lige diskuteret Islamisk Stat med terrorbriller, men man skal huske på, at når der er Islamisk Stat lige nu i Irak og Syrien, så kaster det jo flygtningestrømme af sig.
Man kan jo ikke, i mine øjne, indtage det synspunkt, ej heller i Folketingssalen, at det er mærkeligt, at mennesker flygter fra Islamisk Stat.
De er rædselsfulde, og de spreder krig og terror omkring sig, så mange mennesker er sendt på flugt, nogle kommer til Danmark.
Hvem det præcis er og fordelingen af individuelt forfulgte og ikke individuelt forfulgte er noget, vi må følge nøje, og så må vi tage bestik af situationen.
Martin Geertsen (V), 2014-11-05:
Jeg kan i hvert fald ikke huske, at vi tidligere har haft en indrømmelse fra en socialdemokratisk justitsminister på lige præcis det her punkt, altså at økonomiske vilkår – sammen med en masse andre forhold – har en betydning for, hvor asylansøgerne søger hen qua den information, de har fået fra menneskesmuglerne.
Jeg tror faktisk, det er nogenlunde første gang, at vi har fået en socialdemokratisk justitsminister til at indrømme lige præcis det.
Og det er klart, at den fremadrettede diskussion jo så vil gå på, hvorfor vi ikke kan ændre på nogle af de økonomiske vilkår, således at man også der kan regulere tilstrømningen til Danmark.
Er ministeren enig med sin forgænger i, at der sker asylshopping i Europa?
Jeg må lige have den tår vand, som jeg egentlig havde påtænkt at jeg ville tage, mens ministeren kom med et fyldestgørende svar.
Så vil jeg udbygge spørgsmålet en lille smule.
Det var den tidligere justitsminister, fru Karen Hækkerup, der som bevæggrund for at tage de udlændingepolitiske initiativer, regeringen her på det seneste har taget, havde at modvirke asylshopping.
Jeg synes, vi kan bruge den her korte meningsudveksling til lige at få sat nogle definitioner på plads, sådan at vi forstår hinanden.
Jeg tror, vi er enige om, at vand løber, som vand løber.
Jeg kan forstå, at regeringen indimellem har forfægtet det synspunkt, at det selvfølgelig har en betydning for tilstrømningen til Danmark, hvilke asylregler vi har her i landet.
Det, jeg godt kunne tænke mig at spørge ministeren lidt mere ind til, er – vi har jo drøftet det før, men nu får vi lejlighed til at gøre det igen – om økonomiske vilkår, altså om de økonomiske vilkår, som man giver udlændinge, der kommer her til landet, har en betydning.
Min påstand vil jo være, at når man som menneskesmugler ude i verden skal vurdere danske forhold, så ser man på asylreglerne, men man ser også på, hvilken økonomisk attraktionsværdi der så er i at komme til Danmark.
Jeg har diskuteret det med nogle socialdemokratiske ordførere, som siger, at man overhovedet ikke kan anskue verden sådan.
Men det, der undrer mig, er, hvis markedet ikke lige præcis skulle virke på det her punkt, altså at økonomiske incitamenter ikke skulle virke lige præcis på det her punkt.
Så kan vi have en eller anden mere overordnet politisk diskussion om, hvorvidt man synes, at starthjælpen til eksempel havde et rimeligt niveau, og der kan vi være politisk uenige om det.
Men det, jeg spørger til, er, om ministeren er enig i, at økonomiske vilkår her i landet også har en attraktionsværdi i forhold til, hvor mange mennesker der søger her til landet som asylansøgere.