Lene Espersen (KF), 2013-04-16:
Vi behandler i dag forsvarsministerens forslag til ændring af forsvarsloven.
Lad mig gøre Det Konservative Folkepartis holdning klar fra starten: Vi kan ikke støtte lovforslaget, som det foreligger nu, og vi vil, hvis det gennemføres uden om forsvarsforligskredsen og uden markante ændringer, fremsætte ændringsforslag til loven, så snart der er et politisk flertal for det, og rulle lovgivningen tilbage, så forsvarschefens virke bliver lovbestemt igen og underlagt demokratisk kontrol.
Det er altid meget uskønt med bemyndigelser, og det er særlig uskønt med store bemyndigelser.
Vi kan ikke acceptere den vidtgående bemyndigelse, der etableres i lovforslagets § 11, til, at ministeren administrativt kan fastlægge forsvarschefens ansvar og placering.
Dette ansvar og forsvarschefens virke skal være stadfæstet ved lov, således at der er en tilstrækkelig demokratisk kontrol hermed fra Folketingets side.
Jeg synes faktisk, det er uhørt, at forsvarsministeren med dette forsøger at genindføre en slags enevælde i forsvaret, hvor ministeren uden om Folketinget og befolkningen kan lave afgørende ændringer i forsvarets øverste ledelse.
Og et eller andet sted synes jeg faktisk også, det er lidt sørgeligt, for det viser, at vi har en forsvarsminister uden noget forsvarspolitisk kompas.
Hvis forsvarsministeren havde det, stod vi og behandlede et lovforslag, der handlede om model C, som flere af ordførerne sådan lidt krampagtigt har forsøgt at tale det op til.
Men allerbedst: Vi kunne måske også forhandle om, hvad vi kunne blive enige om.
I stedet for står vi med et sølle lovforslag, der bare bemyndiger ministeren til at gøre det, ministeren synes er rigtigt.
Der er i hobevis af kritiske høringssvar, og svarene fra ministeren til de kritiske høringssvar er, at der er behov for forandring.
Hvilken forandring?
Det er hemmeligt, Folketinget må ikke vide det, derfor en bemyndigelse til ministeren.
Som det fremgår af den offentlige debat, vil en sammensmeltning af forsvarsstaben og departementet betyde, at Folketinget ikke længere får aktindsigt i den militærfaglige rådgivning.
Det bekræftes sådan set også af det meget uldne svar, man har givet i den kommenterede høringsoversigt til Dansk Journalistforbunds kritik.
Ydermere vil jeg også sige, at hvis man læser høringssvarene, ser man, at det er ganske klart, at vi faktisk ikke kan være sikre på, at vi får rene militærfaglige råd, hvis den model, som regeringsordførerne i dag har argumenteret for, er den, man så også gennemfører.
Det vil nemlig være en politisk renset udgave af det.
Det er hverken befolkningen, forsvaret eller Folketinget som demokratisk kontrol tjent med.
Det ses ud af høringssvarene med al tydelighed, at kritikken hagler ned.
Høringssvaret fra Hovedorganisationen af Officerer i Danmark skriver det jo krystalklart, nemlig at man stækker forsvarschefens helhedsansvar og dermed i sidste ende kan øge risikoen for vores udsendte – risikoen for vores udsendte – samtidig med at en eventuel ændring af forsvarschefens virke efter Hovedorganisationen af Officerer i Danmarks opfattelse altså skal fastsættes ved lov.
Samme høringssvar kommer fra Hærens Konstabel- og Korporalforening, der ligeledes udtrykker dyb bekymring for at fjerne ansvaret og kontrollen fra Folketinget ved en bemyndigelse og samtidig den samme bekymring for, at der vil ske en svækkelse af den militærfaglige rådgivning, og at det kan koste på soldaternes sikkerhed.
Derudover peger DIIS på den samme bekymring og på, at man faktisk inden for den nuværende lovhjemmel sagtens kan lave tilpasninger.
Jeg kan ikke genfinde et eneste høringssvar, hvor der tales om, at det styrker den demokratiske kontrol, at man erstatter noget, man har vedtaget ved lov, med en bemyndigelse til ministeren til at gøre, som ministeren ønsker det.
Endelig indeholder lovforslaget også en tilpasning af forsvarets uddannelser.
Også her kan man se af høringssvarene, at der er ret mange, der mener, at det slet ikke hører hjemme i dette lovforslag, men i et lovforslag om personelloven.
Jeg synes ikke, der er kommet noget særlig overbevisende svar fra ministeren på, hvorfor man ikke har fastholdt, at uddannelse ligger i personelloven.
Man efterlades måske endda lidt med det indtryk, at uddannelse er indskrevet for at fjerne fokus fra det, der er det virkelige problem med lovforslaget, nemlig den uforståelige, vidtgående bemyndigelsesbestemmelse, som ministeren giver sig selv i § 11.
Men jeg vil dog sige, at det med uddannelse er vigtigt, og derfor er vi sådan set til sinds at støtte de ændringer, der vedrører uddannelse, hvis de kan udskilles til et separat lovforslag.
For soldaterne skal ikke straffes, og de uddannelsessøgende skal ikke straffes, fordi der er en stor del af lovforslaget, vi er imod.
Men vi er stærke modstandere af lovforslaget, og vi håber, det vil være muligt at få ministeren i tale og få sikret en reel demokratisk kontrol.