Astrid Krag (SF), 2011-05-26:
Vi har efterhånden haft en del debat om ændringsforslaget.
Derfor skal jeg prøve at gøre det relativt kort, men måske også prøve at opklare noget af den forvirring, jeg godt kan forstå man kan føle, hvis man sidder og følger den her debat ude bag skærmene.
Når man læser betænkningen til lovforslaget, kan man også læse, at betænkningen er afgivet med protest fra et stort mindretal i udvalget bestående af Socialdemokraterne SF, Det Radikale Venstre og Enhedslisten.
Vores protest falder af den grund, at integrationsministeren på et meget sent tidspunkt og efter afslutningen af høringsrunden i forbindelse med lovforslaget stillede et ændringsforslag, som, og det er vel også efterhånden kommet frem, berører en meget principiel problemstilling vedrørende ulovlig forskelsbehandling.
Ministeren har sagt, ordføreren fra Venstre har sagt, og ordføreren fra Dansk Folkeparti har sagt, at det her jo er et spørgsmål om, hvordan man har det med positiv og negativ særbehandling, og at det er her, der ligger en eller anden manglende stringens i argumentationen.
Derfor må jeg også bare igen slå fast, som jeg også har gjort tidligere fra talerstolen: Det er ikke det, vi anfægter.
Forskelsbehandling kan sagtens finde sted uden at være ulovlig, men det er diskriminatorisk, hvis den ikke er objektiv, hvis den ikke er rimelig begrundet, og hvis den ikke varetager et anerkendelsesværdigt formål.
Det er lige præcis de her elementer, vi har behov for at få belyst bedre, ikke mindst set i lyset af det brev fra Institut for Menneskerettigheder, hvori de meget tydeligt siger, at de ikke vurderer, at de foreslåede kriterier er inden for skiven, når vi snakker om vores forpligtelser.
De vurderer ikke, at kriterierne er egnede til at trække linjer mellem personer, der har eller ikke har særlige forudsætninger for at opnå kendskab til det danske sprog.
De vurderer ikke, at de her kriterier skaber nogen saglig forbindelse mellem statsborgeres forudsætninger for at få kendskab til danske samfundsforhold, og vurderer jo, at det her kan blive et stort problem for Danmark, skulle det komme for kompetente domstole.
Jeg tager ikke ordet for at få en ophidset og generel debat om Danmarks udlændingepolitik i det hele taget.
Det har jeg godt bidt mærke i at regeringspartierne og støttepartiet ønsker at gøre det her til.
De ønsker at gøre det her til en generel diskussion, der handler om 1990'erne, der handler om den nuværende udlændingepolitik.
Det her er for mig faktisk en ret seriøs og konkret diskussion om et ændringsforslag, som en minister har stillet sent i processen uden mulighed for at få inddraget høringsparter og uden mulighed for at få en ordentlig vurdering af det.
Under det samråd, vi så havde om ændringsforslaget i tirsdags, kom det frem, sådan fremstod det i hvert fald i tirsdags, at den vejledning, man har støbt i Justitsministeriet, ikke er vildt solid.
Jeg kan så forstå, at der er kommet nye oplysninger frem fra ministeren fra talerstolen i dag om, at der har været mere korrespondance end den telefonsamtale, vi ellers er blevet oplyst om.
Der har faktisk været sendt adskillige forslag frem og tilbage mellem Integrationsministeriet og Justitsministeriet.
Det synes jeg er meget interessant.
Det må vi jo så efter vedtagelsen af det her ændringsforslag få klarhed over.
Men i forhold til at vi i tirsdags hørte justitsministeren bekræfte, at det var henvisningen til lignende undtagelser i Holland og Tyskland, der gjorde, at Justitsministeriet ikke kunne anfægte integrationsministerens antagelser om, at der ikke var tale om et konventionsstridigt lovforslag her, ja, så synes jeg bare, at jeg står tilbage med en klar oplevelse af, at hvis man har respekt for lovgivningsarbejdet, hvis man har en bekymring for kvaliteten i lovgivningen, for lovmæssigheden i det, så bør man altså lige trykke på pauseknappen her og give juristerne i Justitsministeriet et ordentligt grundlag at vurdere det her ud fra og høre høringsparterne om det.
Det synes jeg vi skylder vores demokrati.
Jeg forventer sådan set ikke, at vi kommer meget længere med det her.
Debatten i dag
har indtil videre vist en meget lille vilje til faktisk at lytte til de bekymringer, der bliver ytret.
Jeg synes ellers, at det er nogle meget konkrete og meget reelle og meget lidt polemiske bekymringer.
Jeg forventer ikke, at vi kommer så meget længere, men jeg bliver nødt til at sige, at det bekymrer mig, at man på den her måde haster noget igennem, som berører en så principiel problemstilling, og at man angiveligt ikke er interesseret i at tage den reelle diskussion, men polemiserer og breder diskussionen ud, snakker om 1990'erne og snakker om alle mulige andre lovkomplekser, der ikke har noget med det her at gøre.
Det her er et konkret ændringsforslag til et konkret lovforslag, som jeg synes vi bliver nødt til at tage mere alvorligt, end vi har gjort indtil videre i processen.
Derfor afgav vi betænkning under protest.