Frank Aaen (EL), 2010-05-21:
Den her debat slår nye rekorder i hykleri.
V og K og endda Dansk Folkeparti har holdt pæne taler om, hvad det er, de synes der skal til, og hvor godt det skal gå i verden.
Vi skal speede op for indsatsen, sagde Venstres ordfører, hr. Karsten Lauritzen.
Speede op, mens alle ved, at der lige her, hvor vi kan se ud ad vinduet, i øjeblikket forhandles om, hvordan der kan skæres ned.
VKO-ordførerne har været så pressede i den her debat, at de har måttet påstå, at de ikke ved, hvad der foregår her, hvor vi kan kigge hen.
Jeg må bare sige: Læs aviserne.
Alle og enhver kan læse, hvad der foregår, og derfor kan man ikke bare snige sig udenom.
Venstres ordfører måtte have lidt bistandshjælp undervejs i debatten, hvor udviklingsministeren måtte op med en seddel, hvor der stod: Argumentér for, at de andre lande kun giver 0,5, og at de skal op på 0,7.
Og straks blev argumentet ført i marken.
Det var pænt gjort af udviklingsministeren, men det var jo ikke just noget, der styrkede argumentationen.
At der er andre lande, der giver mindre end Danmark, er jo ikke et argument for, at vi skal skære ned.
Når der så henvises til de andre lande, må man jo sige, at de lande, der henvises til, f.eks. i Europa, der betaler mindre end os og betaler for lidt, faktisk har større økonomiske problemer, end Danmark har.
Så også på den måde er det en lidt ejendommelig form for argumentation.
Mantraet er gentaget igen og igen.
Alle skal holde for, siger regeringen.
Men de rigeste beholder altså deres store skattelettelser.
Den største del af regningen sendes til dem, der har mindst at leve for, pensionister, kontanthjælpsmodtagere, arbejdsløse.
Så på den måde er der en fin sammenhæng.
Man praler med, at vi giver mere end 0,7 pct. i bistandshjælp.
Jamen det er, fordi man er så kreativ i Finansministeriet.
Af de penge, vi giver, går 1,2 mia. kr. til klimaindsats.
Det er vigtigt, men det giver jo ikke udvikling i udviklingslandene.
Det skulle være ved siden af ulandsbistanden, når man giver til en klimaindsats.
Og det går jo helt galt, når en del af klimaindsatsen er at give 35 mio. kr. til at holde klimatopmødet i København.
Hvad har det med ulandsbistand at gøre?
700 mio. kr. er gældseftergivelse.
Det er penge, som for længst er forsvundet ud i den blå luft, og så en gang imellem siger man: Jamen så skylder I os ikke de penge mere.
Og så bliver det også trukket fra i ulandsbistanden.
Så sent som i går vedtog et flertal i Folketinget, at 75 mio. kr. fra ulandsbistanden skal gå til Folketingets partiers samarbejde med deres søsterpartier i udviklingslandene.
Altså, det er så kreativt, at hvis man modregner alt det kreative, er vi nede på 0,71 pct. i udviklingsbistand.
Når der så skæres ned, som man forhandler om i øjeblikket, kommer Danmark reelt under 0,7.
Det er realiteten bag alle de fine tal.
Nej, det gør vi ikke.
Det går endda endnu langsommere på grund af krisen.
Vi er også blevet opmærksomme på, at de multinationale selskaber ikke betaler skat i ulandene, som de skal.
De snyder for mere end den samlede verdens udviklingsbistand.
Hvis det var sådan, at man beskattede de multinationale selskaber, som de burde blive beskattet, skulle de ryste op med 160 mia. kr. til udviklingslandene.
Så de multinationale selskaber stjæler mere fra udviklingslandene, end hele verden giver i udviklingsbistand.
Så er der jo også flere og flere, der erkender, at den liberalisering af verdenshandelen, der er sket gennem årene, har medført enorm skade på ulandenes økonomi.
Jeg siger de her ting, fordi det også er forkert at reducere spørgsmålet om at nå 2015-målene til kun at være udviklingsbistand fra de rige lande.
Der er meget andet, der er brug for at blive lavet om i den internationale økonomi, at blive lavet om i de multinationale selskabers måde at opføre sig på, for at verden kan nå tættere på 2015-målene.