runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-03-12:
Hvilke muligheder der måtte være, er som bekendt under juridisk undersøgelse i øjeblikket.
Jeg tror, jeg deler alle andres afstandtagen fra det, Hizb-ut-Tahrir står for.
Men der skal være et solidt juridisk grundlag for i givet fald at skride til et forbud mod en organisation, og det er så det, regeringen på ansvarlig måde prøver at få analyseret yderligere.
Måtte jeg så lige sige til fru Margrethe Vestager, at det er en misforståelse, hvis jeg har efterladt det indtryk, at de stramme familiesammenføringsregler alene er et spørgsmål om at begrænse antallet.
Det er det bestemt ikke, der er meget mere i det.
Der er i høj grad noget værdipolitisk i det, nemlig at beskytte unge piger med indvandrerbaggrund mod ikke bare tvangsægteskaber, men også mod arrangerede ægteskaber.
Fordi vi ønsker simpelt hen at ændre ægteskabsmønsteret, så unge piger med indvandrerbaggrund i højere grad finder deres ægtefæller her i landet.
Vi tror, det er en stor, stor fordel for integrationen, og vi kan se, at 24-års-reglen virker i den retning, vi kan se, at 24-års-reglen virker som en beskyttelse af de unge piger mod at blive arrangeret eller tvunget ud i noget, de ikke bryder sig om.
Så 24-års-reglen er vigtig, både fordi den beskytter pigerne - især, og fordi den fører til, at det begrænser det antal, der kommer hertil.
Så begge dele er vigtige.
Karen Jespersen (V), 2008-03-12:
Jeg er meget glad for, at jeg kan stå her i dag og sige, at det nu er sådan, at det bliver stoppet, at daginstitutionerne skal holde lukket på dage, hvor forældre har behov for at få børnene passet, altså på dage, hvor der er et stort fremmøde.
Det er det, man også kunne kalde de løsrevne lukkedage på ganske almindelige hverdage.
Man kunne så spørge, hvor mange det drejer sig om.
Vi har jo en undersøgelse, som FTF har lavet, der viser, at 27 pct. af daginstitutionerne har sådan nogle løsrevne lukkedage, og det er jo dem, vi skal have gjort noget ved.
Jeg tror ikke, at der er mange, der forestiller sig, at man f.eks. skal betale for, at der er åbent mellem jul og nytår, hvor der er ganske få børn, eller fredagen efter Kristi himmelfartsdag.
Hvis vi prøver at vurdere, hvor mange dage det handler om, når det er 27 pct. af daginstitutionerne, og når vi ligesom laver nogle beregninger ud fra det antal lukkedage, der er, så tyder det på, at de har 2-3 af de her løsrevne lukkedage om året, og det svarer til omkring 50 mio. kr., der er sat af på finansloven.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-03-12:
Jeg er ked af, at hr. Bjarne Laustsen hele tiden blander det sammen med snyd.
Jeg har ønsket en begrænsning af den periode, man kan få supplerende dagpenge, ikke at udelukke supplerende dagpenge, for selvfølgelig kommer fiskeindustrien ud for, at der ikke kommer landinger på grund af storm.
Det anerkender vi jo også fuldt ud, for man kan jo nu få supplerende dagpenge i over et halvt år.
Jeg vil også gerne sige til hr. Bjarne Laustsen, at når man taler om en uge med supplerende dagpenge, så er det jo kun de uger, hvor der både udbetales løn og supplerende dagpenge.
Så hvis vi tænker os 1 uge, hvor man får løn i 3 dage fra arbejdsgiveren og supplerende dagpenge i 2 dage, så bruger man 1 uge.
Hvis man er fuldtidsledig den næste uge, er der jo ikke her tale om supplerende dagpenge, for der er ingen udbetaling af løn.
Så jeg gætter på - og det tror jeg også jeg kan sige - at 30 uger vil være rigeligt for fiskeindustrien.
Bjarne Laustsen (S), 2008-03-12:
Jo, men sandheden er jo, at på den liste, der er udarbejdet, er det sådan, at en lang række kommuner, der befinder sig i Nordjylland, i øvrigt også sammen med Bornholm, er de områder, der har det største forbrug og det største træk af supplerende dagpenge.
Det, der er spørgsmålet, er, om ministeren mener, at der regulært er tale om snyd og misbrug fra både arbejdsgivere og lønmodtagere, eller om ministeren anerkender, at der er særlige behov i f.eks. fiskeindustrien.
Jeg husker fra diskussionen i 2003, at ministeren godt ville anerkende, at der var et problem, og man ville forsøge at undtage fiskeindustrien.
Hvis det er sådan, at man ikke har et fleksibelt dagpengesystem, hvor det er muligt at arbejde på deltid og måske også få supplerende dagpenge i perioder, jamen så flytter de virksomheder.
Hvis man ikke kan få sine supplerende dagpenge, hvor skal man så tage hen fra Læsø?
Ja, så kan det jo betyde, at man skal gå hjemme og være fuldtidsledig, og så må vi have polsk arbejdskraft ind til resten.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-03-12:
Jeg vil gerne gentage, at jobplanens aftale om justering af supplerende dagpenge ikke går på at afskaffe muligheden for supplerende dagpenge, men alene på en begrænsning af perioden med ret til supplerende dagpenge.
Det vil således stadig være muligt at modtage supplerende dagpenge, blot i en begrænset periode i forhold til tidligere, nemlig i 30 uger inden for en referenceperiode på 104 uger.
Justeringen af de supplerende dagpenge sigter mod, at det ikke skal være muligt permanent at indrette sig med deltidsarbejde og supplerende dagpenge.
Vi ved, at nogle grupper på arbejdsmarkedet, f.eks. vikarer og tjenere, der arbejder på deltid uden opsigelsesvarsel, i princippet ubegrænset kan indrette sig med supplerende dagpenge ved siden af deres deltidsarbejde frem for at tage fuldtidsarbejde. Så vil jeg for Nordjyllands vedkommende glæde mig over, at det jo ikke er det hårdest ramte område med hensyn til ledighed.
Ledigheden er jo nu - i modsætning til de mange diskussioner, jeg gennem årene har haft med hr. Bjarne Laustsen - større f.eks. i København, end den er i Nordjylland.
Bjarne Laustsen (S), 2008-03-12:
Jeg hørte ikke et eneste ord, som handlede om det spørgsmål, der var stillet til ministeren.
Det handlede om, at der er lavet en liste over, hvilke kommuner der bliver hårdest ramt, altså hvem der har flest på deltid, og det gælder en lang række af de nordjyske kommuner.
Helt tilfældigt ligger Læsø i mit valgområde, og det er den, der har den højeste procent.
Det, jeg selvfølgelig gerne ville have hørt om, var, om ministeren ville anerkende, at der var nogle specielle problemer, f.eks. i fiskeindustrien eller andre steder i udkantsområderne, der også har været ramt af en meget høj arbejdsløshed.
Men ministeren siger ingenting om det her, så jeg må gå ud fra, at når han ikke vil sige noget konkret om det, er det, fordi han mener, at de, både lønmodtagere og arbejdsgivere, der har snydt mest, så kommer fra Nordjylland.
Eller er der behov for at kigge på, at man her har et specielt arbejdsmarked, hvor vind, vejr og fiskekvoter og alle mulige andre ting kan spille ind?
Jeg vil bare sige, at det, ministeren har gang i her, er ren gift for fiskeindustrien.
Man kan jo se i udkantsområderne, specielt på Læsø, at der har man ikke andre muligheder at gå hen.
Hvis bare det var så ønskeligt, som ministeren siger, i stedet for al den snak om snyd og misbrug, som ministeren jo selv har lagt frem i dag, hvor ministeren startede med at sige til det første spørgsmål, at der fandt misbrug sted fra både arbejdsgivere og lønmodtagere.
Vi kan så se, at der er nogle, der gør det; de ernærer sig ved at skrabe så mange timer sammen som muligt, og de vil gerne have fuldtidsarbejde, men de kan bare ikke få det på grund af de erhverv, der er i de nordlige egne.
Det hænger så sammen med en lang række historiske forhold og kendsgerninger, sådan er det bare.
Det er det, ministeren slår i stykker.
Det er som at få et blåt øje med en knyttet næve for de folk, der forsøger at skaffe sig nogle timer og bliver begrænset i det nu.
Så kan det være, at de helt mister deres dagpenge, hvis de trods alt skal hjælpe fiskeindustrien bare nogle få timer.
Fire dage om året med storm og fire gange dårlige kvoter, så kan man ikke bruge de supplerende dagpenge mere på øen.
Sådan er det bare.
Det er det, ministeren har gang i.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-03-12:
Formålet med ændringerne i reglerne for supplerende dagpenge er at sikre, at supplerende dagpenge opfylder formålet om at være en midlertidig ydelse, som det enkelte medlem kan modtage i forbindelse med kortvarig delvis ledighed eller som indgang til arbejdsmarkedet på fuld tid.
Ændringerne betyder for det første, at arbejdsgivere og arbejdstagere ikke længere permanent kan indrette sig på muligheden for deltidsbeskæftigelse med supplerende dagpenge.
En analyse af supplerende dagpenge viser bl.a., at hver femte på supplerende dagpenge efter eget udsagn ikke ønsker andet end deltidsarbejde, og samtidig søger kun hver tredje modtager af supplerende dagpenge aktivt arbejde.
Det er ikke en holdbar situation, især ikke i en tid med mangel på arbejdskraft.
For det andet styrker ændringerne i reglerne for supplerende dagpenge incitamenterne til at overgå fra deltid til fuldtid og muliggør stadig en periode, hvor deltid kan fungere som introduktion til arbejdsmarkedet.
I den forbindelse skal jeg bemærke, at regeringen, Kommunernes Landsforening og Danske Regioner i trepartsaftalen har forpligtet sig til at arbejde for, at de deltidsansatte, der ønsker det, får mulighed for at arbejde på fuld tid eller i flere timer end nu, og der er siden indgået udmøntningsaftaler på disse områder.
Jeg redegjorde jo i mit oprindelige svar til hr. Damsbo-Andersen netop for, at det blev taget op i trepartsdrøftelserne i juni måned, hvor vi jo med de offentlige arbejdsgivere har aftalt, at man nu skal arbejde for, at man får tilbudt de medarbejdere, som måtte ønske fuldtidsbeskæftigelse, fuldtidsjob, når de er der.
Og det er jo her, jeg glæder mig over, at jeg allerede i dag kan vise de første aftaler, der er indgået, nemlig i Region Midtjylland, som har aftalt med Dansk Sygeplejeråd, at sygeplejersker nu får ret til at arbejde på fuld tid, og det skal bare være med en måneds varsel, at man siger: Jeg vil gerne have fuldtidsarbejde.
Det er jo lige præcis det, jeg rigtig, rigtig gerne vil have i en situation, hvor der er mangel på arbejdskraft, og det ved vi jo der er inden for sundhedsvæsenet og på sygeplejerskeområdet.
Der er det jo den helt rigtige udvikling, der er kommet i gang.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2008-03-12:
Jeg synes, at det er lidt uheldigt at bruge ord som uheldig alliance og misbrug om både arbejdsgivere og arbejdstagere, hvis tingene ikke er dokumenterede, og uanset hvad tror jeg, at begge parter, hvis de lytter til, hvad vi snakker om her, føler, at de måske med urette er blevet beskyldt for et eller andet, hvis det ikke kan dokumenteres.
Jeg synes så ikke nødvendigvis, at ministeren her i salen skal sige, hvem det er.
Det kan jo gøres på et andet tidspunkt, det må vi kigge på.
Men i det hele taget synes jeg ikke, at ord er nok, det er ikke nok med hensigtserklæringer i det her.
Nu er der handlet med hensyn til dagpengemodtagerne, som kan modtage supplerende dagpenge.
Jeg synes, at det ville være rigtig godt også at se nogle konkrete forslag til, hvad arbejdsgiverne skal gøre, hvordan man får dem til at sørge for, at der er flere fuldtidsstillinger til de stakkels dagpengemodtagere, som ønsker at få en fuldtidsstilling.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-03-12:
Jeg tror det ville være en uskik her i salen, hvis vi skulle fremlægge navne på medarbejdere, der har misbrugt dagpengesystemet - og ligeså fremlægge navne på virksomheder, der har rettet henvendelse, fordi de føler, at det er forkert, at deres medarbejdere bliver anvist fuldtidsarbejde, når det er der.
Jeg tror, vi skal lade den del være ude af diskussionen.
Bjarne Laustsen (S), 2008-03-12:
Ministeren sagde tidligere, at der fandt et misbrug sted fra både arbejdsgiver- og lønmodtagerside.
Det kan vi jo efterfølgende læse i Folketingets forhandlinger.
Så er det jo bare, jeg spørger: Hvad er det for nogle arbejdsgivere, der har et misbrug her?
Og så brugte man det eksempel, at der var arbejdsgivere, der klagede over, at deres medarbejdere blev fuldtidsansat.
De har jo vidst det, for de har skrevet under på en frigørelsesattest og alt muligt andet.
Jeg vil bare gerne have eksemplet - eller er det bare en fantasiforestilling, der foregår oppe i ministerens hoved?
Jeg synes, at man skulle fremlægge dokumentation for sine påstande, hvis man har den.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-03-12:
Da vi i forbindelse med velfærdsaftalen i sommeren 2006 besluttede at styrke og forbedre voksenlærlingeordningen for beskæftigede, var der i forligskredsen enighed om at yde tilskud til arbejdsgivernes ansættelse af voksenlærlinge inden for en ramme, der afsættes på de årlige finanslove.
Jeg må sige, at voksenlærlingeordningen jo har været en umådelig succes.
I 2003 var der 6.080 på helårsbasis, der var i voksenlærlingeordningen, og i 2007 er det tal steget til 10.099.
Stigningen er kommet fra personer, der kommer fra beskæftigelse, hvorimod tallet for dem, der kommer i voksenlærlingeordningen fra ledighed, stort set har været uændret.
Men vi står altså her med en gedigen succes på det her område.
Tilgangen har så vist sig at overstige de forventninger, som vi havde dengang, i sommeren 2006, og som jeg redegjorde for i mit brev til forligskredsen i begyndelsen af februar, er det derfor i overensstemmelse med den politiske aftale, at vi var nødt til at stoppe tilgangen til ordningen pr. februar 2008, fordi bevillingen da var brugt.
I den nye aftale om jobplanen, hvor Socialdemokratiet jo desværre ikke er med, er der nu opnået enighed om at udvide ordningen med yderligere 1.000 ekstra voksenlærlinge i 2008 og 500 ekstra voksenlærlinge i 2009.
Partierne bag jobplanen har i den forbindelse fastholdt forudsætningen om, at tilskud til voksenlærlinge fra beskæftigelse skal ske inden for en økonomisk ramme.
Det vil derfor fortsat kunne blive aktuelt at stoppe ordningen, såfremt tilgangen i resten af året ikke kan holdes inden for den nu afsatte ramme.
Thomas Jensen (S), 2008-03-12:
Hvorfor vil regeringen kun åbne for 1.000 nye voksenlærlingepladser i 2008?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-03-12:
Vi giver mulighed for, at man i nogle perioder kan arbejde lidt mere, for at man så i andre perioder kan vælge at gå på deltidsbeskæftigelse.
Det er jo lige præcis det, som den her aftale rummer mulighed for, sådan at den enkelte statsansatte over en periode kan vurdere, om vedkommende vil give den en skalle i en periode for at hellige sig noget andet i en anden periode.
Jeg vil da så lige i parentes sige til fru Line Barfod: Det er altså en aftale, der er indgået med de ansattes organisationer og arbejdsgiverne, i det her tilfælde staten.
Det her er altså ikke noget, staten har dikteret.
Line Barfod (EL), 2008-03-12:
Med det antal mennesker, vi har i dag i den erhvervsdygtige alder, og det antal job, vi har i dag, så kunne vi alle sammen gå ned på 30 timer, hvis vi fordelte arbejdet, så vi alle sammen tog del i det.
Så der er muligheder for at tænke anderledes og stadig væk gå op og ned inden for de 30-37 timer.
Jeg tror ikke, at arbejde er af det onde.
Jeg tror, det er rigtig godt for folk at være med i et arbejdsfællesskab, hvis de vel at mærke får lov til at gøre deres arbejde godt.
Men vi ved, at rigtig mange af de statsansatte har job, hvor de ikke kan nå at gøre deres arbejde ordentligt og derfor oplever, at det er enormt stressende; at de skal bruge en masse tid på bureaukrati og kontrol og dokumentation osv.
Derfor øger det at skulle arbejde flere timer end de 37 risikoen for, at de får stress og bliver nedslidt.
Det er der, jeg spørger til, om regeringen ikke kunne overveje at begynde at se tingene i sammenhæng i stedet for at se hver kasse adskilt for sig, hver opgave adskilt for sig, altså se på hele arbejdslivet, som man skal kunne holde til, i stedet for kun at se på, hvor meget vi kan få folk til at arbejde her og nu.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-03-12:
Når jeg taler om misbrug, dækker det ikke det forhold, at man benytter de supplerende dagpenge, men at man indretter sig permanent på kombinationen af deltidsbeskæftigelse og supplerende dagpenge.
Der må jeg sige, at der er det min opfattelse, at der finder en uhellig alliance sted i en række situationer, hvor arbejdsgiveren finder det bekvemt at have en stab af deltidsansatte, der modtager supplerende dagpenge, og hvor også nogle lønmodtagere finder det bekvemt at have en deltidsbeskæftigelse og så modtage dagpenge op til 37 timer.
Nu har vi så begrænset den periode, hvor man kan modtage supplerende dagpenge, til 30 uger.
Jeg tror, at det også for fiskeindustrien, med den måde man tilrettelægger produktionen på i dag, hvor man i langt højere grad kan indfryse osv. og planlægge produktionen i fiskevirksomhederne, vil være anderledes end for 15-20 år siden, hvor man løbende skulle behandle fiskene.
Nu ved jeg ikke rigtig, om fru Line Barfod hørte efter, hvad jeg svarede i første omgang, for der svarede jeg jo rent faktisk på det, fru Line Barfod spørger om, nemlig om det, der sker her, giver øget stress.
Der vil jeg så bare gentage, at ingen forskning viser, at lange arbejdstider i sig selv fører til helbredsskadelig stress.
Der er således intet, der tyder på, at det i sig selv skulle være mere skadeligt at arbejde 42 timer om ugen frem for 37 timer om ugen.
Så kan jeg forstå, at fru Line Barfod lægger den præmis ind, at arbejde er sådan lidt af det onde, og at det derfor skal begrænses på en eller anden måde.
Men skulle vi nu ikke lade det være op til folk selv inden for de trods alt snævre grænser, der er, at bestemme, om de i en periode af deres liv gerne vil arbejde noget mere og så i en anden periode arbejde noget mindre.
Det er jo det, der er mulighed for.
For når fru Line Barfod taler om at indrette sig på et helt arbejdsliv, så går jeg ud fra, at det betyder, at man i nogle perioder arbejder lidt mere og i andre lidt mindre, for i nogle perioder har man måske brug for at være mere hjemme.
Derfor betyder det jo, at den her aftale ligefrem fremmer det, som fru Line Barfod vil, ved at man i nogle perioder kan arbejde lidt mere, og så kunne man jo i en anden periode vælge at være deltidsbeskæftiget.
Line Barfod (EL), 2008-03-12:
Jeg synes ikke rigtig, at ministeren svarede på mit spørgsmål, om ikke man skal begynde at se på arbejdslivet i hele sin længde og se på, at vi skal have folk til at kunne holde til et helt arbejdsliv i stedet for kun at se på, hvor meget arbejdstid vi kan få ud af dem her og nu.
Det må da være bedre, hvis vi kan sikre nogle arbejdsvilkår, så folk kan holde til det og kan blive ved, også efter at de er blevet 60 år - eller efter 65 år på nedsat tid på det tidspunkt - fordi de stadig væk har kræfterne til det, frem for at vi siger: Her og nu skal vi have dem til at arbejde så meget som muligt.
Så kunne man jo samtidig sætte tempoet lidt ned og se, om man kunne få nogle af dem ind, også på de statslige arbejdspladser, som ikke er i stand til at yde de 120 pct., der kræves i øjeblikket, men som måske kunne klare at yde 50 pct. eller 80 pct.
Det ville jo være langt bedre, frem for at de er sat helt uden for og slet ikke kan yde noget.
For er det ikke en anden vej at gå end bare at hæve arbejdstiden?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-03-12:
Jeg tror, det er meget vigtigt, at vi prøver at tilpasse arbejdsmarkedet, så det er den enkeltes muligheder og ønsker, der i højere grad styrer tingene end rigoristiske regler.
Det betyder, at man altså frivilligt kan indgå en aftale med arbejdsgiveren, og aftalen kan opsiges med 3 måneders varsel til udgangen af en måned, medmindre andet aftales, at man f.eks. aftaler et kortere varsel.
Så den ansatte har altså mulighed for at vende tilbage til sin oprindelige arbejdstid.
Det giver jo altså de ansatte, der gerne i en periode vil gøre en ekstra indsats, mulighed for at gøre det, og det synes jeg er en rigtig god udvikling.
Line Barfod (EL), 2008-03-12:
Det er derfor, vi gerne skulle ændre arbejdsmarkedet, så alle har mulighed for at være med, frem for at nogle er sat uden for.
Men i forhold til dem, der så er statsansatte, er jeg enig med ministeren i, at vi jo har brug for at have arbejdskraft også i fremtiden.
Ministeren har jo lige lavet en jobplan, hvor man prøver at få folk til at blive længere på arbejdsmarkedet.
Jeg kan bare ikke forstå, hvordan man så i den samme regering kan indgå en overenskomst om, at folk skal arbejde mere med risiko for, at de så bliver nedslidt tidligere og derfor ikke kan blive så længe.
Hvis man ser på et helt arbejdsliv i stedet for kun at se på her og nu, så må det da være bedre at sørge for, at folk har en arbejdstid og et arbejdstempo, der gør, at de kan holde til hele arbejdslivet, også blive lidt længere, end folk gør i dag, frem for at sige: Vi skal udnytte folk mest muligt lige nu og have dem til at arbejde endnu mere, end de gør i øjeblikket.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-03-12:
Regeringen har udpeget psykisk arbejdsmiljø som et af fire prioriterede arbejdsmiljøområder frem til og med 2010.
Jeg er derfor meget optaget af, at også statslige arbejdspladser skal have et godt psykisk arbejdsmiljø.
Overenskomsten med de statsansatte giver mulighed for, at ansatte indgår en aftale med arbejdsgiveren om, at de kan arbejde op til 42 timer om ugen.
De 42 timer er en øvre grænse for, hvor lang arbejdstid en statsansat kan aftale med sin arbejdsgiver, så det er den ene ting, en øvre grænse.
Den anden ting er, at der skal være tale om en frivillig ordning, og det betyder, at ingen ansatte forpligtes til at have en arbejdstid, der er på mere end 37 timer om ugen.
Jeg vil så tilføje, at der ikke er nogen forskning, der viser, at lange arbejdstider i sig selv fører til helbredsskadelig stress.
Der er således intet, der tyder på, at det i sig selv skulle være mere skadeligt at arbejde 42 timer om ugen end at arbejde 37 timer om ugen.
Tværtimod hører man om, og jeg tror også, der kan laves undersøgelser, der viser, at det ikke at have et arbejde kan være stressfremkaldende.
Det er vigtigt at slå fast, at arbejdsgiveren uanset arbejdstidens længde har pligt til at sørge for, at arbejdsforholdene er sikkerhedsog sundhedsmæssigt fuldt forsvarlige.
Muligheden for at indgå aftaler om højere arbejdstid øger den enkelte statsansattes indflydelse på sine arbejdsvilkår og giver samtidig bedre mulighed for at sikre, at vi også i staten har tilstrækkelig med arbejdskraft i en tid med rekordlav ledighed.
Line Barfod (EL), 2008-03-12:
Hvordan mener ministeren at det hænger sammen, at regeringen på den ene side siger, at der skal gøres en indsats for at forbedre det psykiske arbejdsmiljø og nedbringe stress, og på den anden side indgår en overenskomst med de statsansatte, der indfører plustid, hvor de ansatte skal arbejde mere?
Thomas Jensen (S), 2008-03-12:
Jeg vil høre, om ministeren kan svare på, hvorfor man lige er endt på tallet 1.000; hvorfor lige 1.000 ekstra voksenlærlingepladser her i 2008?
Hvem er det, ministeren har lyttet til, når han er endt på tallet 1.000?
I Socialdemokratiet er vi selvfølgelig bevidste om, at voksenlærlingeordningen er en rigtig, rigtig god ordning; det var derfor, vi indførte den tilbage i 1997, og vi indførte den med stor succes fra starten af.
Vi ved nemlig, at der løbende skal en opkvalificering til, for at man, skal vi sige, hele tiden har de lønmodtagere, der kan modsvare den efterspørgsel, der er hos virksomhederne til at lave en konkurrencedygtig produktion.
Da vi i januar hørte, at voksenlærlingepladserne var opbrugt for 2008, og at ministeren havde stoppet ordningen, foreslog vi fra Socialdemokratiets side, at der skulle indføres 2.500 nye voksenlærlingepladser.
Så jeg vil gerne lige høre, om det er for at imødekomme Socialdemokraterne, at du er kommet næsten halvvejs deropad ved at tilbyde 1.000 ekstra pladser i år, eller hvem er det, ministeren har lyttet til.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-03-12:
Jeg tror, hr. Bjarne Laustsen har en selektiv hørelse, for jeg har ikke talt om snyd.
Hvad enten det er lønmodtagere eller arbejdsgivere, så har man indrettet sig efter reglerne.
Og når man følger reglerne, er det selvfølgelig ikke snyd.
Af tallene kan vi jo se, at nogle lønmodtagere, der modtager supplerende dagpenge, direkte spurgt ikke ønsker højere arbejdstid.
Og vi kan se, at to ud af tre slet ikke søger fuldtidsjob.
Det er jo lidt en indikation på, at man så har indrettet sig med det her på permanent basis.
Jeg vil bare bede om, at hr. Bjarne Laustsen ikke siger, at der er nogle, der snyder.
For det, man har gjort, er, at man har indrettet sig efter reglerne - og det er reglerne, der har været forkerte.