Per Clausen (EL), 2009-02-20:
Da Enhedslisten udarbejdede det her beslutningsforslag, var vores udgangspunkt, at vi ikke var så imponerede af det grønne trafikudspil, som regeringen kom med, og vi overvejede naturligvis, om der ville være grund til at revidere vores beslutningsforslag, i hvert fald på bemærkningssiden, eller måske endda trække det tilbage nu, hvor der var lavet en rigtig grøn aftale.
Men det er måske også et udtryk for, at man er blevet god til det med retorikken; nu mangler man bare at lære det med handlingerne.
For hvad er pointen i Enhedslistens beslutningsforslag?
Den er et forsøg på at få rejst en diskussion af, at politik handler om at vælge, at politik handler om at prioritere.
Og hvis man nu skulle lave en trafikaftale, der havde sagt, at det, der skulle opfyldes med den trafikaftale, var, at den levede op til et mål, som vi havde om CO2-reduktion, eller at den aftale havde det formål at give en langtidsholdbar løsning på trængselsproblemerne, eller at den trafikaftale havde den målsætning, at vi skulle sikre en lige udvikling i de forskellige dele af Danmark, så ville man ud fra det kunne være gået i gang med at diskutere, hvor der var brug for at bygge flere motorveje, hvor der var brug for at forbedre den kollektive trafik, og hvor der var brug for at bygge almindelige veje, fordi der måske ikke var underlag for at finde løsninger i hvert fald på det skinnebårne område.
Det er Enhedslistens opfattelse, at hvis man havde haft det udgangspunkt, hvor man havde inddraget alle de her tre ting, så ville det have været helt naturligt, at man var startet med at sige: Der er ikke brug for at bygge flere motorveje.
Der kan være brug for at vedligeholde motorveje, der kan sågar være brug for at lave bedre veje nogle steder i landet, men der er ikke brug for at bygge flere motorveje, for hvis vi kigger på udviklingen i de områder, som er meget trafikerede i Danmark, kender vi jo udviklingen.
Vi ved, at først bygger man en firesporet motorvej, så bliver den fyldt op, og så laver man en sekssporet motorvej på noget af området, og lynhurtigt bliver der brug for at udvide disse seks spor, og så fortsætter man med otte og ti spor.
Den udvikling er ikke nogen parodi.
Den findes allerede antydningsvis i Danmark og kan med stor fordel studeres, hvis man vil se, hvor galt det kan gå, i flere amerikanske storbyer, hvor bilerne stadig væk kører uendelig langsomt.
Så efter vores opfattelse er motorvejsprojektet ikke nogen løsning på trængselsproblemerne.
Man sikrer sig, at flere og flere mennesker kører i biler, og trængselsproblemerne bliver i virkeligheden større og større.
Hvis man i stedet for spurgte, hvordan man kunne løse den her udfordring på den mest fornuftige og mest hensigtsmæssige måde de steder, hvor der er opstået et trængselsproblem, ville en af konklusionerne f.eks. være, at man i København ikke diskuterede, om der var brug for en letbane ude ved Ring III, men hvor mange andre steder man ved indfaldsvejene fra omegnskommunerne skulle benytte sig af letbaner som et alternativ til biltrafik.
Det ville være en visionær politik.
Man kan jo se ganske mange steder i den trafikplan, der ligger, at der er planer om at lave VVM-undersøgelser, forundersøgelser osv. af vejprojekter.
Umiddelbart ser det ikke ud til, at der er råd til dem alle, og det er jeg sådan set glad for; det er jo lidt underligt, at vi i Enhedslisten nærmest skal være imod, at der bliver afsat flere penge til et område, for så bliver de bare brugt til noget grimt, men sådan er det jo her.
Men alligevel skaber det jo overalt den idé, at her skal vi nok gå efter en vejløsning.
Lad mig bare nævne et enkelt eksempel til udbygning.
Der er ingen tvivl om, at der er brug for at forbedre jernbaneforbindelsen fra Odense til Århus.
Der er heller ingen tvivl om, at der for hver dag, der går, uden at man gør det, vil komme et stigende pres på vejene.
Og der må vi jo bare konstatere, hvis vi ser på den trafikaftale, der er lavet nu, at forbedringer af motorvejene i Østjylland og på Fyn altså kommer, før man gennemfører de nødvendige forbedringer af togdækningen.
Og så er man jo i hvert fald - efter Enhedslistens opfattelse - sikker på at stå i den situation, at man kommer til at bruge flere og flere penge på veje, og at den grønne prioritering, der er i planen, i realitetens verden ikke bliver overholdt.
Vi har jo diskuteret det der med, hvornår det kommer til at tage en time at køre med tog fra Odense til Århus, og ifølge transportministeren er det jo fremskyndet til at være en gang efter 2021; efter min opfattelse er der nu sikkerhed for, at det ikke sker før 2021 - men det kan selvfølgelig godt være, at det kunne lykkes at få det til at blive endnu senere.
Så pointen i det her forslag er altså, at Enhedslisten ikke har tænkt sig at foreslå alle veje afviklet, vi har såmænd ikke engang tænkt os at foreslå, at man skal holde op med at lave veje eller vedligeholde veje.
Vi har bare sagt, at det efter vores bedste overbevisning er sådan, at det i forbindelse med en politik, der tager udgangspunkt i at ville løse miljøproblemerne, reducere CO2-udslippet og give holdbare løsninger på trængselsproblemerne i de områder, hvor der i dag er reelle trængselsproblemer, og hvor de ikke bare er opfundet af borgmestre, der har en evig trang til at få flere motorveje til deres by eller endda få en motorvej til deres by, er langt bedre at løse de trængselsproblemer, der er, ved hjælp af kollektiv trafik.
På den måde kan vi sikre os, at vi også leverer en CO2-reduktion fra transportsektoren.