Jan E. Jørgensen (V), 2012-11-13:
Venstre nægter at bidrage til tab af arbejdspladser midt i en krisetid, vi nægter at bidrage til stigende forbrugerpriser og faldende prisgennemsigtighed, og vi nægter at bidrage til, at danske trykkerier og gratisaviser må dreje nøglen om for sidste gang.
Derfor er vi modstandere af regeringens reklameafgift.
Det er en gennemført dårlig idé.
Det er en dårlig idé for den grafiske branche, en dårlig idé for forbrugerne og en dårlig idé for mindre virksomheder.
Ifølge tal fra den grafiske branche forventes afgiften at koste op mod 500 arbejdspladser.
For forbrugerne vil afgiften medføre prisstigninger.
Spørgsmålet er kun hvor store.
I Østrig, hvor man i 2000 indførte en tilsvarende reklameafgift, steg fødevarepriserne med hele 3,7 pct.
Afgiften virkede nemlig og førte til et fald i antal og omfang af tilbudsaviserne.
Færre tilbudsaviser er lig med færre tilbud er lig med højere priser.
Det er ikke nogen overraskelse.
Det overraskende bestod i, at prisstigningerne blev så voldsomme.
Hvis priserne stiger tilsvarende i Danmark, kan en gennemsnitsfamilie se frem til stigende priser bare på fødevarer på ca. 1.500 kr. til 2.000 kr. om året.
Hvis vi vender os mod erhvervslivet, indeholder bemærkningerne den ret overraskende konklusion, at der slet ikke vil være negative konsekvenser for erhvervslivet.
Virksomhedernes totale omkostninger til husstandsomdelte reklamer vil nemlig ikke stige, for de vil jo bare producere færre reklamer og dermed vil, som det hedder på skatteministerielt, mængdeændringen kompensere for afgiften.
Hokuspokus, alle er glade.
Sig mig engang: Hvor dumme tror regeringen vi er?
Hvis ministeriets Erasmus Montanus-logik havde det mindste med virkeligheden at gøre, er det da bare med at komme i gang og sætte erhvervslivets afgifter i vejret.
Det betyder jo ingenting.
En fordobling af prisen på benzin vil da ikke have økonomiske konsekvenser for erhvervslivet, for så vil de jo bare køre halvt så meget i bil.
Skatteministeriet anvender en arrogant argumentation, som totalt ignorerer, at markedsføring giver kunder i butikken.
Så har jeg i øvrigt slet ikke talt om de virksomheder, der lever af at producere tilbudsaviserne.
Vil de slet ikke mærke noget til, at mængden af tilbudsaviser falder med 15 pct.?
Betyder færre tryksager på et trykkeri intet for økonomien?
Og hvad med de gratisaviser, der ikke slipper for at blive belagt med afgift?
Det er en avis som f.eks. Ørestad Avis, der kun kommer en gang om måneden og derfor er belagt med en afgift.
Og vil det for blade som idényt og Hus & Have avisen slet ikke få økonomiske konsekvenser, at der skal betales en afgift?
Spørgsmålet er: Hvad er det så, der får regeringen til at indføre afgiften?
Jeg kan forstå ved at læse bemærkningerne, at reklameafgiften skulle have et miljømæssigt sigte.
Den skal reducere mængden af papiraffald, som det fremhæves i lovforslaget.
Det er naturligvis et ædelt formål at ville reducere forureningen.
Desværre er lovforslaget så inkonsekvent, at det skriger til himlen.
Et husstandsomdelt julekatalog fra Illum er ifølge forslaget affald, og dermed skal der betales afgift, hvorimod en husstandsomdelt valgavis fra Socialistisk Folkeparti åbenbart ikke er det.
Nu må jeg altså skuffe skatteministeren, for hjemme hos os smider vi altså de reklamer, som vi får fra SF, ud, selv hvis Holger med eller uden en kone skulle være på forsiden.
Vi gemmer dem ikke.
Vi smider dem ud.
Hvis man derimod henter sit julekatalog henne i selve butikken, skal der ikke betales afgift.
Det skal der heller ikke, hvis kataloget deles ud sammen med Politiken.
Altså, jeg kan ikke forstå logikken.
Hvorfor har man sat kriteriet for den her afgift på distributionsformen og ikke på papiret og tryksværten?
Det er da det, der forurener.
Med lovforslaget kan to fuldstændig identiske tryksager fås med og uden afgift.
Det er komplet ulogisk.
Der er dog et lillebitte lys i mørket.
Hvis man får sin tilbudsavis med et miljømærke på, så siger skatteministeren: Dav, jeg hedder Holger K., og jeg har et godt tilbud til dig; halv pris, 2 kr. pr. kg i stedet for 4 kr. Miljømærket skal så bare være en blomst fra EU, som ingen trykkerier i dag kan levere.
Svanen fra Norden kan ikke bruges til noget.
Svanemærket findes, det erkender man i Skatteministeriet, men uden nogen form for forklaring vurderes det, at Blomsten er anvendelig i forhold til en differentiering af afgiften i modsætning til et nordisk miljømærke.
Det er ingen skam at indrømme, at man har begået en fejl.
Derfor håber jeg inderligt på vegne af bl.a. danske forbrugere, danske trykkeriarbejdere og dansk detailhandel, at regeringen vil trække lovforslaget tilbage.
Vi har fået en ny minister.
Det kunne være en god første handling, for lovforslaget er en gennemført dårlig idé.
I Venstre stemmer vi derfor imod.