Lene Espersen (KF), 2012-06-06:
I dag andenbehandler vi L 145, og selv om vi er kommet vidt omkring, synes jeg, vi skal tilbage på sporet og diskutere det, som vi behandler her i salen i dag, nemlig først og fremmest en række ændringsforslag til L 145.
Under behandlingen af L 145 – og det er også baggrunden for, at Det Konservative Folkeparti har stillet en række ændringsforslag – er det blevet mere og mere tydeligt, at dette lovforslag har uoverskuelige konsekvenser for lodsejerne, det har negative konsekvenser for flora og fauna, og det medfører efter Det Konservative Folkepartis opfattelse en uholdbar indskrænkning af den private ejendomsret.
Vi har under udvalgsbehandlingen særlig lagt vægt på de to høringssvar, der er kommet fra Advokatrådet og Advokatsamfundet.
Det andet høringssvar, der blev afgivet den 3. maj, medførte således også, at fødevareministeren valgte – helt utraditionelt – at offentliggøre en sammenfatning af kammeradvokatens vurdering af lovforslaget, og det var naturligvis, fordi såvel Advokatrådet som Det Konservative Folkeparti ikke mener, at man har redegjort grundigt nok for de yderligere indskrænkninger, der finder sted i anvendelsesmulighederne for jordbrugerne, både vedrørende randzonerne og de øvrige arealer, som bliver påvirket af L 145.
Jeg vil blot fremhæve et eksempel på det, og det er jo, at L 145 indeholder to grundlæggende forslag: Dels et forslag om at give offentligheden adgang til private arealer, dels et forslag om at lave et forbud mod dyrkning af energiafgrøder.
Kammeradvokaten lægger i sin besvarelse vægt på, at grunden til, at det ikke gør noget, at man laver et dyrkningsforbud,
er, at kammeradvokaten ikke mener, at man kan vandløbsvedligeholde godt nok, hvis der er flerårige energiafgrøder.
Det hviler altså på en misforståelse, for der er masser af energiafgrøder, man kan plante, som helt klart giver masser af mulighed for at lave vandløbsvedligeholdelse.
Derfor er der altså nogle juridiske uklarheder, der står hen i det uvisse, og derfor må jeg også sige, at det har været afgørende for os, at der blev stillet nogle ændringsforslag, så vi i hvert fald forsøger at holde ministeren og regeringspartierne op på noget af det, de har sagt undervejs i debatten.
Det ene ændringsforslag, vi skal stemme om i dag, er et ændringsforslag, der sådan set tager udgangspunkt i det, der har været ministerens argumentation for at fremsætte L 145.
Fødevareministeren har i det offentlige rum sagt – også forud for fremsættelsen af L 145 – at grunden til, at offentligheden skal have adgang, er, at lodsejerne modtager penge fra det offentlige.
Nu kan man så sige, at man har gjort det omvendt i forbindelse med fremsættelsen af lovforslaget: Først laver man en indskrænkning i ejendomsretten i form af offentlighedens adgang, og efterfølgende kan man søge kompensation.
Så det er ikke et normalt tilbud, det er nok nærmere et siciliansk tilbud, der foreligger fra fødevareministeren: Først laver vi indskrænkningen, og så kan man pænt bede om penge efterfølgende.
Men jeg vil sige, at jeg gerne vil tage ministeren på ordet, og derfor har vi stillet et ændringsforslag, der medfører, at hvis man siger nej tak til kompensationen, får man ikke den indskrænkning af den private ejendomsret, der ligger i både dyrkningsforbuddet og offentlighedens adgang.
Det andet ændringsforslag, som Det Konservative Folkeparti har stillet her i dag, vedrører den rådighedsindskrænkning, der sker for den enkelte lodsejer, i og med at offentligheden får yderligere adgang.
Vi har under behandlingen af dette lovforslag dyrket meget, at der i forbindelse med det oprindelige randzoneforslag blev sat en øvre grænse, et loft på 5 pct., som var det maksimale areal, en lodsejer kunne få sin råderet indskrænket med.
Derfor vil jeg også gerne spørge fødevareministeren – og opfordre fødevareministeren til at komme på talerstolen og svare – om ikke det gør indtryk, at der har været alle disse mange henvendelser fra lodsejere og alle disse bekymringer også af juridisk karakter, og opfordre til, at man genovervejer, om det er klogt at skride til tredjebehandling af det her lovforslag, eller om det bedste ikke er at placere det i Landbrugs- og Naturkommissionen, så det bliver grundigt udboret, hvad konsekvenserne af forslaget er.
Men vi håber selvfølgelig på, at der i Folketinget vil være en opbakning til, at man laver den beskyttelse af den enkelte lodsejer og viser den respekt for den private ejendomsret, som vi mener er helt afgørende.