runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Liselott Blixt (DF), 2009-11-25:
Først og fremmest skal man tænke over, at Glostrup ikke er et hvilket som helst hospital.
Der er specialister i neurologi, netop det, det handler om.
Derfor er patienten også indlagt på den afdeling, når der sker nogle attakker, og ikke på Roskilde, som hun jo er tættest på.
Glostrup er jo et specialiseret sygehus på det område her, så det er jo ikke hvilke som helst læger, men speciallæger, der har med den her sygdom at gøre i forvejen.
Så det er jo ikke en hvilken som helst læge på en medicinsk afdeling.
Vedkommende skal selv betale en del af den her kørsel.
Er det ikke en skævvridning, at vi netop ude i lokalsamfundene øst for Storebælt kun har et sted, som hedder Rigshospitalet?
Ole Vagn Christensen (S), 2009-11-25:
Jeg vil følge den velkomst op.
Velkommen her til Folketinget og til den virkelige verden.
Så vil jeg ellers læse mit spørgsmål op: Hvilken forklaring kan ministeren give den undrende offentlighed nu, når der tales så meget om klima og miljø, på syltninger af Thisted Kommunes ansøgning om modernisering af sit kraft-varme-værk, en sag, der har som formål med Varmeplan Thy/Mors at udvide den miljøvenlige fjernvarme til nærliggende byer omkring Thisted?
Hvilken forklaring kan ministeren give den undrende offentlighed nu, når der tales så meget om klima og miljø, på syltninger af Thisted Kommunes ansøgning om modernisering af sit kraft-varme-værk, en sag, der har som formål med Varmeplan Thy/Mors at udvide den miljøvenlige fjernvarme til nærliggende byer omkring Thisted?
Siden 1991 har affaldsforbrænding været krumtappen i at forsyne Thisted Varmeværk med fjernvarme.
Siden december 2008 har Thisted Kommune på grund af sit nedslidte og umoderne kraftvarmeværk haft en ansøgning liggende i Energiministeriet/-styrelsen for at få opbygget et moderniseret anlæg for ved egen økonomi at udvide den miljøvenlige fjernvarme til en lang række nærliggende byer.
Et moderniseret anlæg vil kunne klare de stigende mængder affald samt en forbedret elproduktion.
Den 25. september oplyste ministeren i et svar til Energiudvalget, at Thisted Kraftvarmeværk ville have svar inden for en måned.
I dag skriver vi 25. november, altså 2 måneder efter.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-11-25:
Jeg er fuldstændig enig i, at Glostrup ikke er et hvilket som helst sted.
Det er et højt specialiseret, dygtigt hospital.
Så må vi ikke ud fra nogle geografiske betragtninger begynde fra politisk hold at sige, at de specialer skal foregå andre steder, for så udvander vi hele specialeplanlægningen, og dermed udvander vi den høje kvalitet.
Så spørger fru Liselott Blixt, om det ikke er udtryk for en skævhed.
Jeg anerkender, at folk, der bor langt væk fra de her specialiserede sygehuse, har længere afstande end dem, der bor tæt på.
Og lad mig være lidt fræk og sige det på en lidt provokerende måde: Hvis vi nu bare stabler en stak mursten og skriver sygehus på dem og tror, at alt, hvad der foregår derinde, er lige så godt som det, der foregår på Rigshospitalet, så er det ikke rigtigt.
Men den pågældende patient, som har problemer med at komme frem, står over for et andet problem.
Så må vi hjælpe den pågældende patient i den konkrete situation til at komme ind det bedste sted.
Men vedkommende skal ind det bedste sted.
Behandlingen skal ikke flytte derud.
Liselott Blixt (DF), 2009-11-25:
Jamen jeg forstår udmærket ministeren, og behandlingen med den her sygdomsbremsende medicin bliver også mere og mere effektiv.
Vi har interferoner, som vi bruger til sklerose som første behandling, og glatirameracetat, som vi også bruger.
Mange fortæller, at der bliver mere ro på sygdommen, og patienterne føler, at de fungerer bedre.
I dag er medicinen afprøvet.
Det her drejer sig blot om en infusion, som kunne gives på patientens eget hospital, eventuelt på Glostrup, hvor hun er vant til personalet.
Samtidig har vi jo i Danmark Sclerosebehandlingsregistret, hvortil oplysninger om præparat, attakker, sygdomsforværring og resultater ved en lægelig undersøgelse løbende rapporteres for hver enkelt patient.
Der tænker jeg: Hvad er forskellen?
Det er klart, at vi har specialisterne på Rigshospitalet, og de tager sig af al den løbende data, der kommer ind.
Men når det drejer sig om en 22-årig, der prøver at tage en uddannelse, og som har svært ved at holde fri en gang hver fjerde uge for at skulle tage ind på Rigshospitalet og efterfølgende være træt og deslige, hvad kunne det gøre, at hun kom på sit eget sygehus, fik den infusion og kunne have sin normale hverdag?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-11-25:
Jeg tror, vi skal passe meget på med, at vi ikke fra politisk hold begynder at blande os i, hvad der er den rigtige faglige behandling.
Eksperterne findes ikke kun på Rigshospitalet, de findes jo altså også i Odense og i Århus og i Aalborg for den her diagnose, meget alvorlig dissemineret sklerose.
Hvis man har valgt at behandle med Tysabri eller et andet præparat, for hvilket det gælder, at der kan være alvorlige bivirkninger, er det ikke nok bare at have de eksperter til stede, der er eksperter i dissemineret sklerose, så skal vi også have de eksperter, der kan være eksperter i noget af det, som bivirkningerne kan handle om.
Derfor er det altså sådan, at man ikke bare kan tage noget meget speciel medicin, som man på forhånd ved kan have bivirkninger, og lade det fragte ud til et andet hospital og så lade det blive sprøjtet ind i patienterne der, for så er ressourcerne eller kapaciteten ikke nødvendigvis til stede til de bivirkninger, der kan opstå.
Så det her er noget, vi gør for patienternes skyld – for at sikre, at patienterne, når de nu desværre skal behandles for deres alvorlig sygdom, får den bedste behandling.
Selvfølgelig gør det mig da ondt at høre en sådan historie.
Jeg kan helt generelt sige, at jeg mener, at patienter skal lytte til deres læger og tage imod de tilbud, som vi giver i bedste mening.
Jeg forstår også godt fru Liselott Blixt, når hun siger, at nu skal vi ikke tale medicin, vi skal tale mennesker.
Men vi undgår altså ikke at komme til at tale om medicin.
Når man begynder at give Tysabri til folk med dissemineret sklerose, der er så alvorlig, er det, fordi man har prøvet noget andet først, og så er det, fordi man har vurderet den pågældende patient til at være så syg, at man skal prøve noget, for hvilket det gælder, at man godt er klar over, at der kan være alvorlige bivirkninger –
det gør man ikke for sjov.
Det er altså en meget specialiseret medicinsk behandling, og når vi taler om en meget specialiseret medicinsk behandling skal vi have samlet al erfaring.
Det gør vi på få steder, fordi så mange kloge mennesker kan vi ikke sprede ud på alle mulige forskellige former for matrikler.
Så det, jeg siger, med, at vi samler det på de fire steder, som jeg nævnte i det forrige spørgsmål, er forudsætningen for, at de mennesker, der desværre skal behandles med Tysabri, får behandling af de bedste læger, vi har på området.
Ellers bliver det bare en adresse, man går hen til, hvor eksperterne ikke er til stede.
Liselott Blixt (DF), 2009-11-25:
Nu taler jeg ikke om bestemte lægemidler, for det her kunne lige så godt gælde en anden sygdom eller et andet lægemiddel.
Mange gange skal vi også kigge på det individuelt.
Jeg har talt med en kvinde, Kassandra på 22 år.
Hun har sklerose og har haft det i 2½ år.
Hun er en af de patienter, der ville ønske, at hun kunne blive behandlet med den nye medicin.
Men den tilbydes kun på Rigshospitalet.
Hun er vant til Roskilde, og hun er vant til at komme på Glostrup sygehus, hvor hun har været de sidste 2½ år, når hun har fået forværring i sin sygdom.
Hun er blevet tilbudt den nye behandling, fordi hun får mange attakker.
Det er en meget kraftig multipel sklerosesygdom, som hun har fået.
Hun er blevet tilbudt behandlingen, men som hun siger: Tanken om at skulle skifte sygehus gjorde, at jeg endte med at sige nej, selv om jeg har ventet længe.
Det skræmmer hende at skulle starte forfra, for den gode kontakt til de mennesker, der behandler hende, er altafgørende for, at hun i dag kan føle sig i trygge hænder.
Så hun har sagt nej, hun har takket nej til den behandling, selv om det var den, hun gerne ville have, og selv om det er kommet så vidt, at hun mange gange må sidde i kørestol.
Hun er 22 år.
Hun har også problemer med at skulle tage transporten til Rigshospitalet, for hun er ikke en af de ressourcestærke, så hun har valgt at sige nej og tage de attakker, der bliver.
Kan ministeren ikke se, at det er ødelæggende for så ung og sårbar en pige, at hun vælger at takke nej til den behandling, på grund af at den kun tilbydes på Rigshospitalet?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-11-25:
Jeg erkender, at vi med det her spørgsmål kommer til at tale meget om det, som vi talte om før, men tingene hænger jo sammen.
Når det ikke er alle neurologiske sygehusafdelinger i landet, der tilbyder behandling med lægemidlet Tysabri, er det for at sikre, at de enkelte afdelinger modtager tilstrækkeligt med patienter til at kunne opbygge erfaringer med behandlingen og erfaringer med bivirkningerne.
Men det betyder ikke, at behandlingstilbuddet ikke er landsdækkende, så jeg er derfor ikke helt enig i den præmis, der ligger i fru Liselott Blixts spørgsmål.
Når Sundhedsstyrelsen definerer behandlingen med Tysabri som en udlægningsfunktion, er det, fordi der fortsat er en række uafklarede forhold ved behandlingen, ikke mindst, som vi også var inde på i det forrige spørgsmål, i forhold til dets bivirkninger.
Siden der i 2006 blev givet markedsføringstilladelse til Tysabri i EU, er der internationalt blevet observeret 27 tilfælde af den meget alvorlige og livsfarlige hjernebetændelse PML.
Vi har heldigvis, som jeg sagde før, endnu ikke konstateret nogen tilfælde af PML hos danske patienter som følge af Tysabri.
De fleste tilfælde af PML er rapporteret efter 2 års behandling med Tysabri, og derfor er det næste halve til hele år afgørende for vurderingen af risikoen for PML ved behandling med Tysabri.
Sundhedsstyrelsen står over for meget snart at skulle genvurdere organiseringen af behandlingen med Tysabri.
Genvurderingen vil afvente et ekspertmøde i EU, som jeg før fik nævnt vil komme til at foregå i starten af december.
Der vil man have fokus på Tysabri i relation til PML.
Herefter vil EU’s komité for humanmedicinske lægemidler i midten af december i år udtale sig i sagen med henblik på en forventelig ændring af markedsføringstilladelsen for Tysabri i en mere restriktiv retning, der meget vel kan komme til at ligge meget tæt på den danske retningslinje, f.eks. med hensyn til antallet af behandlingssteder.
Ole Vagn Christensen (S), 2009-11-25:
Jeg er fuldstændig klar over, at ministeren er ny i gerningen, og derfor kunne jeg ikke drømme om at kaste mig ind i en substansdiskussion, men derimod ind i en anskuelsesundervisning: Den 12. december fremsender man en ansøgning.
Man får så hen ad vejen et svar om, at svaret vil foreligge i løbet af efteråret.
Er vi i efteråret, eller er vi i vinteren?
Det næste, der sker, er, at en deputation får foretræde i Folketinget, og der får de et svar, der siger, at der i løbet af en måned vil foreligge et svar.
Og hvad er det så, vi hører her i den der redegørelse?
Jeg er fuldstændig klar over, at det her svar var udarbejdet.
Det var derfor, jeg fastholdt, at jeg ikke synes, at vi skal optage de kommende uger med det her spørgsmål.
Men jeg håber, at ministeren har fået noget anskuelighedsundervisning i, hvordan man behandler den virkelige verden fra ministres eller embedsmændenes side, som servicerer, og jeg håber, at det kan give anledning til, at ministeren overvejer, om det virkelig kan være rimeligt, at en effektivisering og udbygning af varmeplanen i Thy/Mors-området nu har været afventet i 12 måneder.
Der er jo ikke tale om, at ministeren skal komme med penge, medmindre ministeren har lavet en aftale – men det er jo i så fald miljøministeren – om, at det her affald fra Thy skal transporteres andre steder hen.
Jeg vil bare sige til ministeren, at jeg sådan set bare har ønsket at få anskueliggjort, at jeg da indimellem synes, at der er nogle urimelige vilkår både for folketingsmedlemmer og for ministeren.
Jeg har et lille hæfte med om, hvordan vi har fået vores udvikling til at forløbe oppe i Thy siden 1991, og hvordan vi gerne vil have til den at forløbe videre.
Det er min slutbemærkning.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-11-25:
Jamen jeg kan gentage, at regeringen selvfølgelig overholder konventionerne, herunder børnekonventionen.
Hvis spørgeren mener, at vi ikke gør det, så må man jo dokumentere, at konventionerne er blevet overtrådt.
Lykke Friis (V), 2009-11-25:
Tak for bemærkningerne og også tak for denne, hvad skal vi sige, lektion fra den virkelige verden, som spørgeren så har valgt at betegne det.
Så må jeg selvfølgelig også have med, at jeg håber, at sagen kan blive afsluttet så hurtigt, som man overhovedet vil være i stand til det.
Ole Vagn Christensen (S), 2009-11-25:
Tilbage i februar 2009 lovede miljøministeren KL guld og grønne skove med hensyn til at få vendt den katastrofale udvikling i behandlingstiden for miljøgodkendelser.
Af Jyllands-Posten den 6. november i år fremgår det, at man kun er kommet halvvejs.
Jeg har derfor behov for at vide, hvad status er i dag, og hvad den dybere årsag er.
Er der en dybere årsag til, at man ikke handler hurtigere?
Liselott Blixt (DF), 2009-11-25:
Det glæder mig, at jeg nu kan starte på det andet spørgsmål, så jeg kan komme ind på nogle af de ting, som ministeren har været inde på.
Mit spørgsmål lyder: Hvad er ministerens holdning til, at ikke alle neurologiske centre kan tilbyde speciel medicinsk behandling af sklerosepatienter, så man derved ødelægger unge patienters mulighed for at arbejde og uddanne sig?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-11-25:
Det er bare noget, man siger, noget, man har læst i avisen.
Altså, jeg er jo nødt til at have noget dokumentation for at vide, hvad retsgrundlaget er, hvad det er for nogle sager, og om det overhovedet er nogle, der hører under mit område, for ellers kan jeg ikke undersøge, hvem det er.
Man skriver i spørgsmålet flygtningebørn, og dertil er at sige, at flygtninge får asyl og kommer ud med det samme for at blive integreret.
Så hvad er det for nogle, man taler om?
Det må man jo specificere nærmere, ellers har mit embedsværk jo ikke skygge af mulighed for at undersøge, hvad det er vi taler om.
Yildiz Akdogan (S), 2009-11-25:
Jeg refererer til Red Barnet, som er en ganske lovlig, officiel institution, så det kunne være, at ministeren måske skulle tage en snak med Red Barnets generalsekretær og høre, hvordan den virkelige situation er.
I Red Barnets kommentarer er de faktisk også kommet med løsningsforslag, bl.a. at man i stedet for at sende de her børn i fængsel prøver at inddrage Røde Kors, som både har erfaring med og viden om, hvordan man kan tackle situationer med flygtede børn.
Andre lande har ikke sat børn i fængsel, f.eks. Rumænien, Ungarn og Italien.
De har jo også oplevet en stigning i antallet af flygtningebørn, men de har som sagt ikke sendt de her børn i fængsel, netop fordi de overholder børnekonventionen.
Så jeg vil egentlig gerne høre ministeren, om hun i det mindste vil lade sig inspirere af Red Barnets forslag om at lade Røde Kors træde til i stedet for at lade de her børn blive sendt i fængsel, og jeg håber, at ministeren vil uddybe sit svar.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-11-25:
Jeg må først bede om noget dokumentation.
Hvem er det?
Hvad er det for nogle, der skulle sidde i Vestre Fængsel?
Hvorfor sidder de der, og er det nogle, der hører under mit system?
Yildiz Akdogan (S), 2009-11-25:
Jeg kan høre, at ministeren ikke er særlig villig til at uddybe sit svar, men så vil jeg gerne referere til artikel 22 i børnekonventionen.
Den siger: »Statens forpligtelse til at sørge for særlig beskyttelse af børn, som er flygtninge, eller som søger om flygtningestatus, og til at samarbejde med ansvarlige organisationer om beskyttelse og hjælp af flygtningebørn.«
Det betyder altså, at lande, der har underskrevet konventionen, forpligter sig til at beskytte børn og hjælpe de her flygtningebørn.
Så til spørgsmålet: Kan man tolke det at sende dem i fængsel som en overholdelse af den her konvention?
Det vil jeg egentlig meget gerne have ministerens kommentar til.
Forbud mod tortur, grusom eller nedværdigende behandling, dødsstraf og livsvarigt fængsel.
Barnets ret til juridisk bistand og en menneskeværdig behandling under fængsling.
Frihedsberøvede børn skal ikke sidde sammen med indespærrede voksne, og de skal have ret til at opretholde forbindelse med deres familie.« Vi hører jo så netop fra generalsekretæren for Red Barnet, at der er nogle børn, der havner i Vestre Fængsel.
Så vil jeg gerne spørge ministeren: Overholder vi FN's børnekonvention, når de her to artikler og virkeligheden viser noget andet?
Jeg vil sige, at det var et meget, meget kort, næsten lidt pinligt, svar, for så må alle andre jo lyve.
Når man hører, hvad generalsekretæren for Red Barnet siger, så er det, at vi f.eks. bare allerede i dag har 272 børn, der er flygtet ind over grænsen.
Der er i år ca. 14 børn, der er blevet sendt i varetægtsfængsel mellem 20 og 62 dage, alene fordi de var i besiddelse af falske papirer.
Nogle bliver frihedsberøvet til afsoning i nogle surrogatfængsler, altså lukkede institutioner, hvor unge kriminelle anbringes, i stedet for i et egentligt fængsel.
Men der er faktisk også andre børn, der havner i ganske almindelige fængsler såsom Vestre Fængsel.
Derfor overrasker det mig, når ministeren bare svarer meget kort og uden at begrunde sit svar og siger, at man overholder FN's børnekonvention.
Mener ministeren, at fængsling er en retfærdig måde at behandle de her børn på?
Jeg vil egentlig gerne have et lidt mere uddybende svar fra ministeren.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-11-25:
Det er rigtigt.
Jeg kan svare klart: Ja, Danmark overholder konventionerne.
Yildiz Akdogan (S), 2009-11-25:
Spørgsmålet lyder: Mener ministeren, at Danmark overholder FN's børnekonvention, når uledsagede flygtningebørn havner i fængsler, jf. artikel i Politiken af 20. november 2009, »Politi er begyndt at fængsle flygtningebørn«, og har ministeren en handlingsplan for, hvad hun vil gøre, så traumatiserede børn ikke bliver yderligere traumatiseret?
Inger Støjberg (V), 2009-11-25:
Nu sagde fru Pernille Frahm, at det åbenbart kun var SF's skyld.
Nej, jeg synes ikke, at fru Pernille Frahm sådan egenhændigt skal påtage sig skylden for alt, hvad der sker i det danske samfund.
Men det er da klart, at når man er med til at indgå et forlig, har man jo så også en andel af, nu brugte fru Pernille Frahm ordet skylden, men jeg vil hellere sige ansvaret for, at tingene nu er blevet prioriteret, som de er.
Sådan er det jo, må jeg sige til fru Pernille Frahm.
Sådan er det at være en del af et forlig, og det tror jeg man må leve med, også selv om man er fra Socialistisk Folkeparti.
Der sker prioriteringer i politik, og sådan er det jo.
Men når fru Pernille Frahm nu siger, at det jo er helt elendigt, og at regeringen ingenting vil, taler fru Pernille Frahm jo altså uden at vide, hvad det egentlig er, der vil blive fremlagt om ikke særlig lang tid.
Og det er jo sådan lidt underligt at skulle stå og svare på den påstand, at der så nu ikke sker noget, når fru Pernille Frahm ikke ved, hvad det er, der skal ske.
Pernille Frahm (SF), 2009-11-25:
Det glæder jeg mig meget til, og jeg glæder mig også meget til at høre, om ministeren vil svare på spørgsmålet, hvor der står: Hvilke selvstændige initiativer har regeringen tænkt sig at tage?
For nu hører jeg endnu en gang, at forliget om satspuljen skal bruges som argument for, at man så ikke behøver at gøre mere, og at hvis ikke man kan tage flere penge fra satspuljen, altså fra de dårligst stillede i det her samfund, til en strategi for bekæmpelse af vold mod kvinder, hvis ikke man kan hente pengene der, er der åbenbart ikke nogen penge at hente.
Og så er det åbenbart også SF's ansvar og SF's skyld, at der nu er blevet skåret ned på beløbet.
Vi kan konstatere, at man tidligere havde et beløb på omkring de 64 mio. kr., nu har vi et beløb på omkring de 35 mio. kr. til det.
Og regeringen har ikke tænkt sig, ligestillingsministeren har ikke tænkt sig selv at tage initiativer.
Der er ikke nogen penge, ligestillingsministeren selv må ud at finde til strategier for det her, og det er, på trods af at vi ved, at det her område koster det danske samfund kassen.
Og det må jo være et sprog, som vi kan tale sammen på, ministeren og jeg.
Det koster rigtig meget for det danske samfund, men det koster åbenbart ikke nok, til at ministeren synes, at det er værd at investere selvstændige penge og selvstændige initiativer i, eller hvad?
Inger Støjberg (V), 2009-11-25:
Regeringen er i fuld gang med at lægge sidste hånd på denne strategi, som fortsætter den indsats, som regeringen har stået for i form af bl.a. to omfattende handlingsplaner siden 2002 på det her område.
Jeg kan på nuværende tidspunkt ikke gå i nærmere detaljer om strategiens indhold, men to af overskrifterne vil være forankringen af indsatsen i de eksisterende systemer og en styrket forebyggelse af vold i familien.
Jeg vil naturligvis gerne fremsende et eksemplar af den nationale strategi til spørgeren, når strategien er lanceret.
Pernille Frahm (SF), 2009-11-25:
Ja, og spørgsmålet lyder sådan her: Hvilke aktuelle planer har ministeren om at tage selvstændige initiativer, der kan gøre en positiv forskel for familier, der har vold i hjemmet tæt inde på livet, og til bekæmpelse af vold mod kvinder?
Hvilke aktuelle planer har ministeren om at tage selvstændige initiativer, der kan gøre en positiv forskel for familier, der har vold i hjemmet tæt inde på livet, og til bekæmpelse af vold mod kvinder?
Inger Støjberg (V), 2009-11-25:
Nu lagde jeg jo mærke til, at fru Pernille Frahm mødte frem i salen i god tid og dermed også overværede den diskussion, jeg havde med fru Pernille Vigsø Bagge.
Der fremgik det jo tydeligt, at jeg om ikke så forfærdelig mange måneder fremlægger en handlingsplan for bekæmpelse af vold mod kvinder i nære relationer, og derfor er det jo helt underligt at skulle høre på, at regeringen slet ingenting vil.
Tværtimod vil regeringen rigtig meget på det område, for det er et alvorligt område, og det er da et område, vi kan være fælles om.
Derfor er det da meget mærkeligt, at fru Pernille Frahm møder frem, får man næsten lyst til at sige, med den indstilling her i dag, at alt bare er skidt, og så oven i købet en måned efter at fru Pernille Frahm selv har været med til at skrive under på et satspuljeforlig.
Det er da en mærkværdig måde at føre politik på her i Folketinget, og jeg ved ikke, om det er sådan en ny måde, man tænker at føre politik på fra Socialistisk Folkepartis side: På den ene side går man ind til forhandlingsbordet og får noget med derfra, som vi alle sammen er enige om er det rigtige, og en måned efter trækker man en eller anden minister ned i salen og siger: Nå, o.k., I ville så ikke noget på det her område.
Pernille Frahm (SF), 2009-11-25:
Satspuljen er jo en pulje, der er opstået, fordi man tog nogle penge fra satsreguleringen af en række sociale overførselsmidler, og de penge skulle bruges inden for det område.
Det vil sige, at de mennesker, der fik taget nogle penge fra deres overførsler, på en anden måde skulle have glæde af de penge.
Jeg forstår det sådan nu, at de mennesker, der har fået taget nogle penge fra deres overførselsindkomster, nu skal være med til at finansiere alt, hvad regeringen vil lave omkring f.eks. bekæmpelse af vold mod kvinder, og at der ikke er nogen initiativer fra regeringens side ud over det.
Der er ikke nogen ideer, ud over hvad man kan tage fra satspuljen, man har ikke selv tænkt sig at sende penge, man har ikke selv tænkt sig at komme med initiativer – eller hvad?
Jeg hører ikke andet, end at regeringen synes, at hvis vi vil bekæmpe vold mod kvinder, skulle vi have brugt satspuljepengene til det.