runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Corydon (S), 2011-11-30:
Den nuværende regerings brug af særlige rådgivere ligger inden for et sæt retningslinjer, der blev fastlagt ved regeringsdannelsen, et relativt stramt sæt af retningslinjer, som giver mulighed for, at medlemmerne af økonomiudvalget og koordinationsudvalget har to særlige rådgivere, og at den øvrige regering har adgang til én særlig rådgiver.
Det vil sige, at for mig at se foregår brugen af særlige rådgivere inden for et sæt af stramme og fornuftige retningslinjer, hvor de gennemsnitligt set er blevet billigere, end de hidtil har været, og det synes jeg er tilfredsstillende.
Nej, det er der sådan set ikke på nogen måde, og jeg synes ikke, dagen i dag egner sig til, at jeg kommer tilbage til debatten om skiftende borgerlige regeringers brug af særlige rådgivere og spindoktorer.
Vi ved begge to, spørgeren og jeg, at der har været vanskeligheder undervejs, som bl.a. har ført til, at man i hvert fald fra den nuværende regerings side indskærper værdier som sandhedspligt og andet for nyansatte særlige rådgivere.
Jeg har ikke lyst til at genåbne de debatter i dag, de kører jo derude i samfundet, jeg er sikker på, at de er spørgeren bekendt, og de har i hvert fald ført til, at den nuværende regering lægger sig meget på sinde, at der er grænser for, hvad særlige rådgivere skal beskæftige sig med, og at særlige rådgivere skal overholde meget faste regler i forhold til deres virke for regeringen.
Martin Geertsen (V), 2011-11-30:
Grunden til, at det her optager os en lille smule, og det går jeg ud fra heller ikke er en hemmelighed for ministeren eller overrasker ministeren, er selvfølgelig, at under den tidligere regering havde også fremtrædende socialdemokratiske politikere jo en stærkt kritisk holdning til det her spørgsmål og til den forrige regerings brug af særlige rådgivere.
Og derfor er det selvfølgelig interessant for os at få boret ud, hvordan det egentlig er, den nuværende regering håndterer spørgsmålet om særlige rådgivere.
Så det er den ene del.
Men den anden del synes jeg sådan set også er principielt vigtig, nemlig hvor det er, det her fører vores folkestyre hen.
Hvad er det, der har ændret sig siden VK-regeringens tid?
For det er jo rigtigt, som finansministeren siger, at der kan være noget med de gennemsnitlige lønninger, men rent faktisk er der jo ministre nu, som har to rådgivere.
Og der kunne jeg godt tænke mig at vide, hvad det er, der har ændret sig siden VK-regeringens tid, siden en del af ministrene nu skal have to særlige rådgivere.
Er det et eller andet ude i samfundet, der har gjort, at man er nødsaget til at have to rådgivere?
Er vi på vej hen imod de facto en statssekretærmodel, eller hvad er det for nogle udviklingstræk, som finansministeren ser der gør, at man har været nødsaget til at opnormere i forhold til ansættelse af særlige rådgivere?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-30:
Jamen jeg vil gerne gøre meget klart, at jeg ikke ser en udvikling hen imod en statssekretærmodel eller lignende tanker, som har været gjort gældende i den offentlige debat om hele det her spørgsmål på baggrund af de beslutninger, der er truffet i regeringen.
Altså, den praksis, der her udfolder sig, ligger fuldstændig inden for rammerne af den betænkning, som satte betingelserne for brugen af særlige rådgivere, og som blev udarbejdet under den tidligere regering.
Man har så i tilgift til den måde, den tidligere regering håndterede sagerne på, gjort gældende, at der er en forskel på ministre, der løfter en opgave i forbindelse med koordinationudvalget og økonomiudvalget, og ministre, der alene har ansvaret for deres ressortområde.
Og så har man lagt et loft over, hvor høje lønningerne må være, hvilket jeg synes er fremragende, og hvilket også ser ud til at have haft en effekt.
Martin Geertsen (V), 2011-11-30:
Så vil jeg godt prøve at spørge en lille smule mere specifikt ind til sagen: Hvad er det, der gør, at den her regerings udgifter til særlige rådgivere er op imod 50 pct. højere end den forrige regerings, altså VK-regeringens?
Hvad er det, der er årsagen til, at det er nødvendigt?
Så vil jeg også godt spørge finansministeren, om han, bare for at tage et eksempel, er enig med beskæftigelsesministeren, som i 2002 udtalte, at det var velkendt, at Anders Fogh var inspireret af Englands premierministers, Tony Blairs, udstrakte brug af spindoktorer, som ikke blot var dyre i drift, men som også var med til at undergrave demokratiet.
Kan finansministeren prøve at tolke den melding og det udsagn ind i realiteternes verden, som jo nu er, at regeringen bruger 50 pct. flere offentlige midler, end den forrige regering gjorde?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-30:
Jeg tror ikke, det er mig, og jeg tror ikke, det er i dag, at jeg skal stå og kommentere den tidligere regerings spindoktorers virke i forhold til demokratiet og eventuelt undergravende aktivitet i den sammenhæng, det tilkommer ikke mig overhovedet.
Jeg kan bare sige, at den praksis, vi betjener os af i den nuværende regering, ligger inden for rammerne af den betænkning, der regulerer forholdet, at vi har interesseret os for lønniveauet, som vi anså det for nødvendigt at lægge et loft over, og som vi altså også ser ud til rent faktisk at have sænket, og at udgangspunktet for finansieringen af de her forhold jo er de gældende budgetter for ministerierne.
Så jeg synes, det foregår inden for en fuldstændig ansvarlig ramme.
Vi har så haft den saglige vurdering, at der var særlige behov i forhold til ministre, der løftede et tværgående ansvar ved deres deltagelse i økonomiudvalget og koordinationsudvalget, det har vi tillagt en særlig betydning, og derfor har vi handlet, som vi har gjort.
Martin Geertsen (V), 2011-11-30:
Men finansministeren har jo sådan set stadig væk ikke svaret på, hvad det er, der gør, at det har været nødvendigt for den her regering at lade udgifterne til særlige rådgivere stige med op imod 50 pct., når man ihukommer, hvor aggressiv den forrige opposition var i forhold til VK-regeringen, og jeg citerer bare en enkelt gang til, nemlig hr. Rasmus Prehn: »Ud fra en demokratisk betragtning, kan det aldrig være rimeligt, at Anders Fogh og regeringen bruger skatteydernes penge til at tviste pressen ...
Det er udemokratisk, og det bør stoppes!«
Jeg vil godt bede finansministeren endnu en gang prøve at tolke sådan et udsagn ind i, at den her regering har ladet udgifterne til særlige rådgivere stige med 50 pct.
Hvor efterlader det sådan et udsagn, som hr. Rasmus Prehn kommer med her, eller hvor efterlader det den nuværende regerings stigning i udgifter til særlige rådgivere med op imod 50 pct.?
Der må være noget her, der ikke hænger sammen for finansministeren, eller hvad?
Peter Christensen (V), 2011-11-30:
Det undrer mig jo ikke, at finansministeren siger, at det er et langt, sejt træk, når man ser på, hvad der er gjort indtil nu.
Altså, når den samlede effekt af finansloven er, at man varigt taber 4.000 job, må jeg sige, at man starter med at bakke, før man går fremad.
Men det kunne være interessant at høre om finansministeren mener, at der er noget af det, man har aftalt, der strukturelt forbedrer vores konkurrenceevne.
Måske bare et enkelt eksempel?
Jacob Jensen (V), 2011-11-30:
Mener ministeren, at der er et loft for, hvor store omkostninger der kan pålægges erhvervslivet, uden at det får konsekvenser for investeringslysten i Danmark og dermed den finanspolitiske holdbarhed?
Mener ministeren, at der er et loft for, hvor store omkostninger der kan pålægges erhvervslivet, uden at det får konsekvenser for investeringslysten i Danmark og dermed den finanspolitiske holdbarhed?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-30:
Det der med et nettotab må stå for spørgerens egen regning.
Vi står i øjeblikket i en alvorlig økonomisk krise, hvor vi har det problem, at der ikke er tilstrækkelig efterspørgsel i økonomien, til at de mennesker, der gerne vil have arbejde, kan få et arbejde.
Det koster os penge i arbejdsløshedsunderstøttelse og i manglende skatteindtægter.
Der siger vi så, at de investeringer, som vi under alle omstændigheder skal have foretaget i det her samfund, bør vi foretage nu, hvor der er ledige hænder, frem for senere, hvor vi gerne skulle være inde i en mere normal stabil situation og i et opsving, der kan trække sig selv.
Det er ikke noget, man siger for at blive populær; det er noget, man siger, fordi man har den opfattelse, at ledighed er roden til alt ondt, både i den enkeltes tilværelse og for økonomien.
Det, der står tilbage på baggrund af et spørgsmål som det, spørgeren stiller, er jo en politik, hvor man jo simpelt hen agter at lade stå fuldstændig til i forhold til den krise, vi har i øjeblikket, og se på, at arbejdsløsheden stiger, uden at foretage sig noget som helst for at bremse den udvikling.
Det synes jeg er direkte uansvarligt.
Joachim B. Olsen (LA), 2011-11-30:
Der er bestemt ikke tale om nogen politik, hvor man agter at lade stå til.
Det er i hvert fald ikke noget, der er repræsentativt for den politik, vi står for.
Det svar synes jeg var lidt interessant, for finansministeren siger, at nu laver man den her kickstart, og så håber man på, at der kommer gang i økonomien senere.
I sidste uge stillede finansministeren et spørgsmål vedrørende den reformplan, vi har lagt frem, og finansministeren sagde, at det er rigtigt nok, at det kan give de her job, hvis vi er ude af krisen til den tid.
Så det vil sige, at det er fuldstændig samme forudsætninger, vi står og taler ud fra her.
Det her giver et nettotab, medmindre krisen er overstået frem mod 2020.
Er vi enige om, at det er fuldstændig samme forudsætninger, der er lagt ind i begge planer?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-30:
Nej, jeg tror, at der er brug for lige at få lidt styr på de grundlæggende begreber her.
Jeg står for en økonomisk politik, som kommer hele vejen rundt, hvor man anerkender, at økonomien og udviklingen af væksten påvirkes både af efterspørgslen og af udbuddet af arbejdskraft.
Derfor prøver jeg at påvirke begge parametre.
Jeg prøver at sørge for, at i en situation, hvor vi er ramt af en voldsom efterspørgselskrise, som kommer i kraft af de begivenheder, der har fundet sted globalt og i Europa, fremmer vi investeringer for at skaffe job og beskæftigelse i den nuværende situation.
Jeg prøver samtidig at føre en politik, der sikrer, at vi øger arbejdsudbuddet, sådan at vi på sigt bliver flere, der arbejder mere, betaler mere i skat og styrker de offentlige finanser ad den vej.
Spørgeren står så for en politik, hvor man udelukkende ser på ét parameter.
Det tror jeg ikke er klogt.
Joachim B. Olsen (LA), 2011-11-30:
Det er jo klart, og det er rigtigt, at det er en meget anerkendt politik, for politikere kan godt lide den, fordi politikerne kan gå ud og sige, at man bruger en masse penge for lige nu at sætte gang i beskæftigelse, og så virker det, som om man er meget handlekraftig.
Det kan folk godt lide, fordi folk kan se, at der bliver skabt nogle job.
Men man kan jo ikke se de job, der går tabt, og finansministerens svar er, at det her giver et nettotab.
Man putter en masse penge ind i en sektor, en byggesektor, som i forvejen har haft et kæmpestort boom – der har været en helt unaturlig aktivitet inden for den her sektor, og nu putter man nogle flere penge ind i den sektor – men det giver på sigt et nettotab, så hvorfor er det så en god idé?
I sidste uge stod vi her.
Vi diskuterede den plan, som Liberal Alliance havde lagt frem, som er gennemregnet af uafhængige økonomer.
Finansministeren refererede til, at økonomerne sagde, at det selvfølgelig alt andet lige var en forudsætning, at man var kommet ud af krisen.
Men under de forudsætninger kunne de stå ved, at vores plan skaffede 210.000 arbejdspladser, hvis man lavede de reformer, som også går ud på at øge arbejdsudbuddet meget mere markant, end regeringen ønsker, og på, at man sænker skattetrykket i Danmark.
ville det give 210.000 arbejdspladser.
Hvorfor er forudsætningerne for regeringens plan anderledes?
Hvis den her kickstart ikke skal give et nettotab af arbejdspladser, kræver det, at der kommer gang i væksten.
Det er jo fuldstændig identiske forudsætninger.
Vil finansministeren ikke erkende det?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-30:
Nej, det vil finansministeren absolut ikke på nogen måde, for pointen er jo netop, at man her har en regering, som gør noget for at sætte gang i væksten, hvorimod spørgeren står for en økonomisk plan, der netop bygger på, at man intet gør for at sætte gang i væksten – ikke det mindste.
Man lukker øjnene og håber, at det går.
Peter Christensen (V), 2011-11-30:
Mener ministeren, at regeringen med sine foreløbige udspil har levet op til sin målsætning fra regeringsgrundlaget om at styrke den danske konkurrenceevne?
Tak for det.
Mener ministeren, at regeringen med sit foreløbige udspil har levet op til målsætningen fra regeringsgrundlaget om at styrke den danske konkurrenceevne?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-30:
Det er min opfattelse, at det er et meget langt og sejt træk at styrke den danske konkurrenceevne.
Før vi er nået i mål med det, må vi gennemføre hele det regeringsprogram, vi har lagt op til.
Jamen mit korte svar indikerer sådan set blot en opfølgning på den diskussion, vi lige har haft, nemlig at regeringen og jeg naturligvis også er opmærksomme på, at omkostningerne spiller en rolle.
Det er klart.
Det er bare ikke det eneste parameter, når vi snakker om konkurrenceevne, vækst og udvikling, og derfor er tingene jo mere sammensatte, end spørgeren umiddelbart giver udtryk for.
Det afgørende er jo ikke alene, hvor mange penge man kræver ind, og hvor man kræver dem ind henne,
det er også, hvad man bruger dem på.
Der er forskellige elementer – heldigvis – i regeringens finanslovforslag, som giver mulighed for at øge væksten og beskæftigelsen, bl.a. et forslag om skattekreditter til innovative vækstvirksomheder, som jeg tror vil være spørgeren bekendt, eftersom også den tidligere regering støttede det forslag, og det skal jo finansieres.
Så det er en diskussion, der er mere sammensat, end at man blot kan sige, at man, hvis man sænker skatter og afgifter, får mere konkurrenceevne, og at man, hvis man hæver skatter og afgifter, så får mindre konkurrenceevne.
Det er mere sammensat end det, og det er i hvert fald efter min opfattelse helt sikkert, at det på det niveau, som regeringen her opererer på, er lykkedes at sammensætte en pakke, som giver mulighed for at investere i noget, der er fremtid i, uden at vi lægger en urimelig belastning på de virksomheder, det rammer.
Jacob Jensen (V), 2011-11-30:
Jo, men det er jo selvfølgelig interessant nok, at finansministeren ikke vil forholde sig til, hvor der er et loft
Jeg er glad for, at finansministeren mener, at der er et loft, altså et maksimum for, hvor mange skatter og afgifter man kan pålægge virksomhederne, uden at det får en betydning for den finanspolitiske holdbarhed i Danmark.
Jeg savner så bare svaret på, hvad finansministeren mener om det, og om han kan komme det lidt tættere, hvorhenne vi er i forhold til det loft.
For vi har jo i forvejen et af verdens højeste skattetryk, hvis ikke det højeste, og så er det bare, det undrer mig, at regeringen så mener, at når vi i forvejen har verdens højeste skattetryk, er løsningen at gøre det endnu større, ikke mindst taget i betragtning af, at virksomhederne derude netop siger: Vi skal den anden vej for at gøre os konkurrencedygtige.
Det er bare det forhold, jeg gerne vil have finansministeren til at forholde sig til.
Bjarne Corydon (S), 2011-11-30:
Det mener jeg naturligvis.
En kickstart har jo til formål at fremrykke offentlige investeringer, så man sikrer, at man holder hånden under beskæftigelsen i en situation, hvor man er ramt af en efterspørgselskrise, der gør, at beskæftigelsen dybest set er lavere, end den burde være, hvis man ser på, hvor mange mennesker der står til rådighed for arbejdsmarkedet.
Det er jo et meget velkendt økonomisk redskab, som tidligere i danmarkshistorien har været anvendt med stor succes, senest da Folketingets formand havde ansvaret for den økonomiske politik i starten af 1990'erne.
Jeg tror, det er meget bredt anerkendt, at det er fornuftigt at agere sådan.
Det er så klart, at når man fremrykker investeringerne, skal man senere investere mindre, end man ellers ville have gjort.
Det skulle jo så gerne være i en situation, hvor man er kommet over en periode med krise og manglende efterspørgsel.
Det er jo sådan, man justerer den økonomiske politik.
Det tror jeg at langt de fleste partier anerkender, muligvis ikke spørgerens parti, men det gør mit parti og regeringen i hvert fald.
Jacob Jensen (V), 2011-11-30:
Vi lytter selvfølgelig til de virksomheder, for hvem det er helt afgørende, at omkostningsniveauet ikke bliver skruet i vejret.
Det er derfor, det undrer mig.
Jeg er enig med finansministeren i, at det her er en sammensat diskussion af flere ting.
Skat er selvfølgelig ikke det eneste, men det er et vigtigt parameter.
Omkostningsniveauet, herunder skatter og afgifter, er et vigtig parameter.
Det er måske nogle gange afgørende for, om man ønsker at kunne investere i Danmark, eller om man lægger sine investeringer i udlandet – eller slet ikke investerer.
Det kan jo også være en mulighed.
Det er derfor, jeg undrer mig over, at finansministeren bare siger, at jamen vi har godt nok verdens højeste skattetryk, men lad os nu gøre det endnu højere.
Vi tager det lige nøk for nøk, og så går det nok alt sammen alligevel.
Mit spørgsmål skal bare igen lyde: Hvornår er nok nok, når vi taler om skatter og afgifter?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-30:
Jeg vil i mit stille sind betragte det som en af dagens store gevinster, at jeg har udløst en refleksion hos spørgeren og dermed hos et medlem af Venstre.
Det placerer spørgeren som en af mine ynglingsvenstremænd i hvert fald for i dag.
Og jeg håber også, at det er en stemning, man vil tage med sig ind i de energiforhandlinger, der pågår.
For jeg synes, at det er modent og ansvarlig, når man hører en stærk erhvervsorganisation som Dansk Industri reagere på det udspil, regeringen kommer med, og som medfører visse omkostninger for visse virksomheder på den lange bane, men som også sikrer os nogle nye muligheder industripolitisk og i forhold til, at vi kan have rimelige energiomkostninger på lang sigt, hvor vi har udsigt til, at der bliver mangel på fossile brændsler.
Man reagerer altså med at sige, at det er et skridt i den rigtige retning, og det vil vi godt tage medansvar for.
Gid den refleksion, der nu breder sig i brystkassen på spørgeren, også breder sig til resten af Venstre i løbet af resten af dagen og resten af året.
Joachim B. Olsen (LA), 2011-11-30:
Mener ministeren, i lyset af besvarelsen af Finansudvalgets spørgsmål nr. 34 af 1. november 2011, at investeringerne i regeringens såkaldte kickstart af dansk økonomi står i rimeligt forhold til udbyttet, når planen først og fremmest vil have en negativ effekt på beskæftigelsen frem mod 2020?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-30:
Jeg prøver jo så blot pædagogisk, som jeg er, at formidle en refleksion hos spørgeren, der går i retning af, at problemstillingen måske er lidt mere sammensat, end man i Venstre lige i øjeblikket har besluttet sig for at den er, nu, hvor man er i opposition og har den luksus at kunne stille kritiske spørgsmål uden at rigtig selv at fremlægge forslag.
Altså, giver det f.eks. ikke anledning til refleksion hos spørgeren, når det energiudspil, der er fremlagt af regeringen, og som har mødt kritik, bl.a. fra Venstre, bliver rost af Dansk Industri, som peger på, at det rigtigt skruet sammen kan give anledning til en positiv udvikling for dansk erhvervsliv?
Giver det ikke anledning til refleksion hos spørgeren, at man ved at handle offensivt, når det gælder grøn energi og vedvarende energi, kan komme foran med nye løsninger, og at man også i forhold til en fremtid med stigende energipriser kan positionere Danmark stærkt ved at tænke langt?
Michael Aastrup Jensen (V), 2011-11-30:
Jeg må indrømme, at jeg synes, det er sørgeligt.
Jeg synes, det er sørgeligt, at justitsministeren kalder det symbolpolitik.
Jeg synes, det er sørgeligt, at justitsministeren nu vil fortælle de forskellige borgere i Randers og andre steder, som er blevet overfaldet af 14-årige, at det bare er symbolpolitik, det her handler om.
Det må jeg indrømme at jeg synes er dybt sørgeligt.
Jeg troede, at justitsministeren var justitsminister for hele landet, inklusive for alle borgere, og derfor havde et ansvar for at sikre, at borgerne kan gå i sikkerhed rundtomkring i byerne, og at det ikke bare er en teoretisk snak, som man ønsker at tage herinde på Christiansborg.
Jeg må indrømme, at jeg faktisk er lidt chokeret.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi holder fast i, at vi altså, efter vi har sænket den kriminelle lavalder, har haft 130 14-årige, der har fået en dom.
Det er 130, som, når den kriminelle lavalder nu bliver sat op, ikke vil kunne få en dom.
Det er altså ikke noget, man bare kan kaste væk og sige, at det er en eller anden teoretisk diskussion.
Derfor må jeg indrømme, at jeg synes, det er sørgeligt, at justitsministeren ikke tager det mere alvorligt end som så.
Jeg må bare indrømme, at jeg da håber på, at der er et andet flertal, når det kommer til den konkrete afstemning herinde i Folketingssalen, men jeg kan selvfølgelig have mine tvivl om, hvorvidt der er det, når jeg i dag hører justitsministeren.
Jacob Jensen (V), 2011-11-30:
Tak for det meget præcise svar, men jeg havde håbet på en uddybning.
For når man ser på regeringens politik – det, som der er lagt frem i finanslovforslaget, og det, som der nu er varslet med energiudspillet – er det jo ikke sådan, at man kan forstå, at det så faktisk vurderes, at man er i nærheden af det loft.
Så mit spørgsmål kan måske formuleres lidt anderledes:
Når finansministeren mener, at der er et loft, hvor er det loft så?
Hvor meget ekstra kan man ifølge regeringen pålægge af skatter og afgifter og andre omkostninger på erhvervslivet, uden at det får en betydning for investeringslysten og dermed for den finanspolitiske holdbarhed i Danmark?
Morten Bødskov (S), 2011-11-30:
Der er ingen grund til, at spørgeren skal gå sørgmodigt herfra på grund af spørgsmålet her i salen i dag.
Tværtimod er der med den politiaftale, som regeringen har indgået også med spørgerens parti, lagt grundlaget for, at vi kan sikre en bredere indsats til at løse de her problemer.
Det at tro, at et enkelt tiltag er det, der løser det, er måske det, der er årsagen til, at det enkelte tiltag ikke rigtig har haft nogen effekt.
Derfor er det, at regeringens tilgang er bredere.
Derfor er det, at regeringens tilgang er, at det er der, hvor problemerne er, at man skal sætte ind.
Hvordan skal man sætte ind?
Det fremgår bl.a. af den politiaftale, vi har lavet.
Politiet skal være synligt til stede i de områder, hvor de her unge vælger at husere.
Vi husker alle sammen diskussionen om politiets synlighed i lokalsamfundene, og i den aftale, regeringen har lavet, fremgår det meget klart, at det er et ønske.
Det er et tættere samarbejde med kommunerne.
Det er et tættere samarbejde med de organisationer og frivillige kræfter, som ved, hvor skoen trykker i de her lokalsamfund.
Det er den indsats, vi skal have i gang for at sikre, at vi i tide får fat om de her unge.
Og begår de kriminalitet af den art, der her omtales, får det også konsekvenser.
Det er fuldstændig det samme, som var gældende, før den tidligere regering valgte at nedsætte den kriminelle lavalder.
Hans Christian Schmidt (V), 2011-11-30:
Jeg har sådan set ikke flere spørgsmål og kommentarer, for jeg kan forstå på ministeren, at det er rigtigt, at det er et løftebrud, men at man bare har lidt svært ved at indrømme det.