Lene Espersen (KF), 2008-05-09:
Det fremgår af beslutningsforslagets bemærkninger, at forslagsstillerne ønsker at sikre sig, at Folketinget får et solidt grundlag for en stillingtagen til kriminalisering af sexkunder, og der henvises bl.a. til udviklingen i den retlige regulering af prostitution i andre lande, herunder Sverige og Finland.
Vi har således for nogle år siden behandlet et privat lovforslag om kriminalisering af prostitutionskøbere og i 2006-07 et forslag til folketingsbeslutning om kriminalisering af køb af sex hos prostituerede, der er ofre for trafficking, altså menneskehandel.
Regeringen kunne ikke støtte disse to tidligere forslag, som begge blev forkastet i Folketinget, og regeringen kan på det foreliggende grundlag heller ikke støtte det beslutningsforslag, som nu er fremsat.
Jeg vil gerne understrege, at regeringen er helt enig i, at vi i videst muligt omfang skal forsøge at komme prostitutionen til livs, men når det er sagt, er det fortsat regeringens opfattelse, at en generel kriminalisering af prostitutionskunder ikke er vejen frem.
På et enkelt særligt område kan det være velbegrundet at kriminalisere køb af sex hos prostituerede.
Jeg tænker her navnlig på den gældende bestemmelse i straffelovens § 223a om køb af sex hos en prostitueret under 18 år.
Er den prostituerede under 15 år, vil forholdet også være omfattet af straffelovens § 222 om samleje m.v. med en mindreårig. Prostitution vil imidlertid ofte være udtryk for og kan også være årsag til sociale problemer, og efter regeringens opfattelse bør kampen mod prostitution derfor først og fremmest føres gennem en stærk social indsats.
Jeg vil her navnlig fremhæve regeringens handlingsplan »Et andet liv« fra 2005, hvor regeringen efter aftale med satspuljepartierne har igangsat en sammenhængende og en omfattende indsats, som skal give prostituerede i Danmark en reel mulighed for at vælge et liv uden prostitution.
Der er for perioden 2005-2008 afsat i alt 45 mio. kr. til denne indsats, og efter 2008 bliver bevillingen permanent.
Handlingsplanen indeholder en bred social indsats mod prostitution, som bl.a. omfatter en massiv opsøgende indsats, telefonrådgivning, psykologhjælp, efteruddannelse af personale, der arbejder med udsatte unge, som er i fare for at vælge prostitutionsvejen samt rådgivning og vejledning rundtomkring i kommunerne.
Der er også afsat penge til at få en sammenhængende viden om området og hvilke tendenser, der gør sig gældende i miljøet.
Der er også oprettet et nationalt center, Kompetencecenter Prostitution, som bl.a. skal medvirke til at forbedre prostitueredes livsvilkår og muligheder for at komme ud af prostitution samt forebygge, at udsatte unge kommer ud i prostitution.
Jeg kan også nævne regeringens seneste handlingsplan vedrørende indsatser mod menneskehandel, »Handlingsplan til bekæmpelse af handel med mennesker«, der gælder for 2007-2010.
Det overordnede mål med handlingsplanen er at øge bevidstheden i befolkningen om menneskehandel, at etablere en øget national og international indsats, at ofrene i Danmark får støtte og hjælp, og at bagmændene straffes.
Hvis vi vender os specifikt mod den politi- og strafferetlige indsats mod prostitution, bør den efter regeringens opfattelse fokusere på de bagmænd, der ud fra et ønske om økonomisk vinding rekrutterer og udnytter kvinder til prostitution.
Det gælder ikke mindst i de tilfælde, hvor der er tale om decideret menneskehandel, som regeringen lægger stor vægt på at bekæmpe med alle relevante midler.
Der er her tale om forhold, der er strafbare, navnlig efter straffelovens § 228 om rufferi og § 262a om menneskehandel.
Jeg kan i den forbindelse også nævne, at regeringen helt tilbage i 2003 tog initiativ til en ændring af retsplejelovens regler om indgreb i meddelelseshemmeligheden, således at telefonaflytning m.v. kan anvendes i rufferisager.
Formålet hermed var at give bedre mulighed for at bekæmpe de ofte meget organiserede netværk, der står bag prostitutionsmiljøet i Danmark.
Indsatsen mod prostitutionens bagmænd har i de seneste år været prioriteret indsatsområde for politiet.
Som led i denne indsats udsendte rigspolitiet i slutningen af 2006 en strategi for en styrket politimæssig indsats mod bagmændene.
Strategien har bl.a. som målsætning at sikre, at der overalt i landet gennemføres en ensartet og intensiveret politimæssig indsats mod strafbare forhold i forbindelse med prostitution.
Regeringens handlingsplan til bekæmpelse af menneskehandel, som jeg nævnte tidligere, har også som et væsentligt element i indsatsen mod menneskehandel, at den efterforskningsmæssige indsats styrkes, og at bagmændene bag menneskehandel bliver straffet.
Ved vurderingen af et forslag om at kriminalisere køb af sex hos prostituerede er det også væsentligt at være opmærksom på, hvilke konsekvenser dette f.eks. vil kunne få for prostitutionsmiljøet.
Rigspolitiet har i den forbindelse tidligere givet udtryk for, at et eventuelt forbud mod køb af prostitutionsydelser må forventes at føre til ændringer i den måde, som prostitutionsydelser udbydes og udføres på.
Ændringerne vil kunne indebære forhold, der efter omstændighederne må anses for mere risikobetonede for de prostituerede og med vanskeligere efterforskningsmuligheder for politiet.
En kriminalisering af kunderne vil også medføre en risiko for, at prostitution i videre omfang kommer til at foregå i det skjulte, og det kan i givet fald betyde, at det bliver sværere for de sociale myndigheder og andre at komme i kontakt med de prostituerede, herunder de mest udsatte, som har mest brug for hjælp.
I beslutningsforslagets bemærkninger nævnes også udviklingen i andre lande, når det gælder bl.a. kriminalisering af køb af prostitutionsydelser.
Jeg kan i den forbindelse nævne, at siden køb af sex hos prostituerede er blevet kriminaliseret i Sverige i 1999, har der været udarbejdet flere rapporter om prostitutionens omfang.
Den seneste fra 2007 er udarbejdet af den svenske socialstyrelse.
Rapporterne viser bl.a., at selv om sexhandelen nærmest forsvandt fra gadeplan i bl.a. Stockholm, efter at forbuddet trådte i kraft, er den senere vendt tilbage, således at den nu er oppe på et niveau svarende til to tredjedele af niveauet forud for forbuddets indførelse.
Det er også anført, at det er vanskeligt at få et klart billede af omfanget af prostitutionen andre steder, f.eks. på restauranter, hoteller og massageklinikker, den - i gåseøjne - skjulte prostitution.
Samtidig peges der på, at forbuddet har ført til, at prostitutionen i større omfang formidles via internettet, og at kunderne træffer aftaler om tid og sted over mobiltelefoner i stedet for på gaden.
Erfaringerne fra Sverige er således langtfra entydige, og den svenske regering har derfor netop besluttet at iværksætte en nærmere undersøgelse af, hvordan forbuddet fungerer i praksis, og hvilken effekt det har haft for omfanget af prostitution og menneskehandel i Sverige.
Også i Norge, hvor jeg kan forstå at et lignende forbud mod køb af sex hos prostituerede er på vej, vil man foretage en nærmere evaluering af effekten af et sådant forbud.
Som anført i beslutningsforslagets bemærkninger er der i Finland i 2006 indført en bestemmelse om, at køb af seksuelle ydelser hos en person, der har været udsat for menneskehandel, er strafbart.
Som jeg tidligere har givet udtryk for, da vi her i Folketinget behandlede beslutningsforslaget om at indføre en lignende bestemmelse, er der en række særlige problemer forbundet med en sådan bestemmelse.
Først og fremmest er der det helt grundlæggende spørgsmål om, hvordan man i praksis skal kunne fastslå, at en kunde har haft det fornødne forsæt, med hensyn til at en prostitueret har været udsat for menneskehandel.
Sammenfattende vil jeg fremhæve, at regeringen har taget en lang række forskellige målrettede initiativer i indsatsen mod prostitution.
Regeringen vil naturligvis være meget opmærksom på erfaringerne fra andre lande, herunder navnlig den kommende undersøgelse af de svenske erfaringer med et forbud mod køb af seksuelle ydelser hos prostituerede.
Og af de grunde, jeg har anført ovenfor, er der imidlertid efter regeringens opfattelse på det foreliggende grundlag ikke behov for en kommission som beskrevet i beslutningsforslaget.