runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Dohrmann (DF), 2010-03-26:
Dansk Folkeparti synes også, at det er godt, at vi tager fat på den her diskussion om strategier for bl.a. havmiljøet.
Vi vil gerne have den her gode miljøtilstand.
Både når vi taler til lands og til vands gælder det om, at vi har et så sundt miljø som overhovedet muligt.
Derfor vil vi selvfølgelig også gerne have, at vi opnår en god miljøtilstand i havet inden 2020, som man jo ligesom har lagt op til skal være køreplanen i det her forslag.
Det, der er vigtigt for os i Dansk Folkeparti, er selvfølgelig, at vi kommer videre bl.a. ad den vej, som også hedder nye teknologier; at vi ikke forringer havmiljøet; og at vi kan forebygge, kan man sige, uheld og den intensive udnyttelse af havet, som foregår derude, sådan at havmiljøet selvfølgelig bliver vinderen, også på den lange bane.
Vi vil selvfølgelig også gerne sørge for, at man retter op på de skader, der er sket indtil nu, og derfor er det vigtigt, at man jo har en strategi, som rækker ud over, kan man sige, en enkelt regeringsperiode, og derfor er det også godt nok, at man på europæisk plan sætter sig nogle gode mål.
Men vi skal også passe på med, at vi ikke gaber over en større opgave, end vi rent faktisk kan løse, og derfor må vi sige, at vi synes, at det her ambitionsniveau, som er lagt på nuværende tidspunkt, er et udtryk for, at man tager opgaven seriøst, og at man vil arbejde videre med den.
Set i det lys vil der selvfølgelig også kunne være nogle ting, som man kan gøre bedre, og det er der jo ikke nogen, der forhindrer én i at gøre, så derfor er det vigtigt for os, at vi i hvert fald holder fokus på det her område, og at vi ligesom ser på alle mulige andre ting, som kunne være med til at hjælpe havmiljøet.
Her tænker jeg på, at bl.a. »Grøn Vækst« har været et af elementerne, som vil gøre, at også havmiljøet vil få det bedre.
Men vi skal også have kigget på den internationale skibsfart.
Ikke kun i forhold til, hvad skibe udleder fra deres ballasttanke, men også den udledning, der sker igennem deres skorstene, er det vigtigt for os, at vi får taget hånd om.
Så man kan sige, at der er mange ting, der skal til, for at vi får en god økologisk tilstand, og vi er selvfølgelig parate til at trække i arbejdstøjet i Dansk Folkeparti, og vi synes, at vi har mange gode bud på, hvordan vi kommer videre på det her område.
Jørgen Poulsen (RV), 2010-03-26:
Jeg synes, der er en meget spændende nydannelse i det forslag, vi behandler her i dag, og det er i hvert fald et forslag, som vi fra Det Radikale Venstres side kan støtte.
Det at kæmpe for demokrati og udvikling af menneskerettighederne er efter vores mening en kerneopgave i dansk udviklingsbistand, og det er inden for rammerne af det, vi ser det her forslag.
Så er det jo rigtigt, at udviklingen af demokratisk kultur og styrkelse af flerpartisystemer i ulandene kan gøres på mange måder, og jeg kan i modsætning til Venstres ordfører sagtens forstå de ngo'er, universiteter og Dansk Røde Kors, som mener, at oprettelsen af det nye institut ikke er nødvendig, men at man kan opnå det samme ved at benytte eksisterende organisationer.
Men det er jeg ikke enig i, jeg tror ikke, de har ret.
Jeg mener, det giver et engagement og en forpligtelse på en helt anden meningsfuld måde, end hvis de kun var med på en sidevinkel.
Desuden synes jeg, det er værd at bemærke, at Institut for Flerpartisamarbejde jo faktisk kun er tænkt som et supplement til de mange andre tiltag og ikke som et alternativ eller en erstatning for det arbejde, der gøres af de eksisterende organisationer.
Der vil fortsat i udviklingsbistanden være støtte til opbygning af politiske og administrative institutioner og til udvikling af civilsamfundene.
Og så er der jo egentlig heller ikke noget i vejen for, at det nye institut også kan samarbejde med de institutioner og de organisationer, vi har i dag.
Det er så at sige en nichevirksomhed, hvor man inddrager den særlige viden, som parlamentarikerne og de politiske partier har i form af deres kendskab til de politiske processer, og så har det også en vis armslængde til den statslige udviklingsbistand.
Man har i høringssvarene også været inde på ledelsen og indretningen af instituttet, og det kan naturligvis gøres på mange måder.
Personligt havde jeg da gerne set, at instituttet var blevet forankret her under Folketinget og finansieret med penge fra Folketingets virksomhed.
Det har så ikke været muligt, men vi synes alt i alt i mit parti, at det er så vigtig en ting med det her institut, med det her flerpartisamarbejde, at vi gerne støtter forslaget i den form, det har.
Var det, fordi min tid var ude?
Men det var en god slutning.
Søren Pind (V), 2010-03-26:
Der har i sagens natur været enkelte kritiske spørgsmål.
Jeg har ikke opfattet dem som nødvendigvis et nej til lovforslaget, som det foreligger, og det er heller ikke det, jeg har forstået på de forudgående forhandlinger.
Og på den baggrund vil jeg gerne takke for den brede støtte til lovforslaget.
Med lovforslaget kan vi fremme den danske demokratibistand gennem udvikling af politiske partier og flerpartisystemer i verdens fattigste lande, noget, som i forhold til den allerede eksisterende indsats vil være en overbygning, og noget, som ligger i fin forlængelse af den nye strategi, som regeringen netop har præsenteret til offentlig høring.
Der er ikke nogen som helst tvivl i mit sind om, at politiske partier i udviklingslandene, demokratisk baserede politiske partier, har en særdeles stor effekt på den demokratiske udvikling i de respektive lande, og det skulle da være mærkeligt andet.
Sammenligner man bare med vores egen politiske historie, ved man, hvilke bidrag de politiske partier har givet, og hvilken indsats de har øvet i forhold til vores egen demokratiske udvikling.
Og så meget anderledes forestiller mig egentlig heller ikke at tingene er så mange andre steder.
Instituttet vil udgøre en merværdi for den samlede danske indsats ved inddragelse af Folketingets partier i demokratisamarbejdet, og det vil gøre det muligt, at Danmarks lange demokratiske tradition kan være med til at inspirere nye demokratier til at styrke uafhængige medier, tænketanke og politiske ikkestatslige organisationer i udviklingslandene.
Min egen erfaring fra et nyligt besøg i Zimbabwe er i hvert fald, at dette, at der udefra er både økonomisk og politisk støtte til partier i opposition til de siddende regimer, er et vigtigt bidrag til muligheden for, at lande, som ellers ville gå i en anden retning, udvikler sig demokratisk.
Det er mennesker, som hver eneste dag – nogle af dem i hvert fald – sætter livet på spil.
Det er mennesker, som i virkeligheden kæmper for den samme sag som os, og derfor er det sådan set for mig en glæde at konstatere, at der også i Folketinget er en bred opbakning til den indsats.
Eyvind Vesselbo (V), 2010-03-26:
Denne havstrategilov er en slags køreplan med baggrund i et EU-direktiv fra 2008.
Direktivet fra 2008 er en fælles køreplan for alle EU-landene, og formålet er at sikre en god miljøtilstand i havene rundt om Danmark inden 2020.
Som udgangspunkt skal der udarbejdes havstrategier for Nordsøen og for Østersøen, og formålet med direktivet er at fastholde og muliggøre en mere bæredygtig udnyttelse af havet og samtidig bevare og beskytte havmiljøet og forebygge en forringelse af det.
Derudover skal man sikre, at havets økosystemer kan modstå pres fra menneskelige aktiviteter og modstå negative forandringer.
Direktivet er en del af EU's samlede maritime politik og udgør hele den del, der er miljødelen i den maritime politik.
Målet er at få miljøpolitikken til at hænge sammen med udviklingen af de maritime erhverv.
Lovgrundlaget skal så findes i de relevante sektorlove, og det er egentlig det samme, som man gør i forbindelse med andre direktiver, nemlig som ved gennemførelsen af habitatdirektivet og fuglebeskyttelsesdirektivet.
Når nu lovforslaget er blevet vedtaget, forpligter det miljøministeren til, ud over at drøfte det med de andre statslige institutioner, som er berørt af det her, at udarbejde havstrategier, altså at finde frem til nogle strategier, som skal bestå af fem dele, nemlig basisanalyser, hvor man vurderer miljøtilstand og påvirkninger, samt de samfundsmæssige analyser og analyser af udnyttelsen af havområder.
Og så skal der være en beskrivelse af, hvad man kunne kalde en god miljøtilstand for hvert område, fastsættelse af miljømål tilknyttet indikatorer, overvågningsprogrammer og indsatsprogrammer. Alt det her kender vi jo i forvejen fra det, der sker på landjorden, nemlig vandrammedirektivet i miljømålsloven, som vi er i gang med i øjeblikket.
Nu skal der ske det samme på havområdet.
Der ligger også en tidsmæssig plan fra 2012 til 2015, hvor de her ting skal være på plads.
Herefter kan man så begynde på den indsats, der skal laves på det område.
Det vil sige, at det her egentlig kun er en lov, som fortæller, at de her ting skal foregå.
Indtil strategierne er færdige, kender man ikke så meget til indholdet af lovene, men det er rammerne, der her bliver vedtaget.
Da det her kan være med til at sikre, at miljøet ikke lider overlast i vores havområder, synes vi i Venstre, at en rigtig god måde at starte det arbejde på er at få den her lov, så derfor støtter vi forslaget.
Benny Engelbrecht (S), 2010-03-26:
Vi har jo tidligere fået lagt en række strategier, som har haft større eller mindre held.
Vi havde også en strategi, der handlede om, at vi skulle opnå nogle målsætninger for biodiversitet her i 2010, som jo absolut ikke er opfyldt.
Så vi er meget optaget af, hvordan vi kan sikre, at dette ikke bare bliver ved ordene, men at vi rent faktisk også får det udmøntet.
Altså, strategien skal være på plads i 2012, men der ligger ikke nogen krav i forhold til sektorloven.
Eyvind Vesselbo (V), 2010-03-26:
Nu var det, jeg sagde, at det her jo ligesom er rammen om den strategi, der skal laves.
Jeg synes, det er en meget relevant kommentar, som fru Ida Auken kommer med her, nemlig at man selvfølgelig ikke bare skal koncentrere sig om, at havet skal have nogle gode og rimelige vilkår i de beskyttede områder.
Man skal selvfølgelig også være opmærksom på de ting, der sker uden for de områder.
Når de her strategier så skal udmøntes i en bestemt indsats, og det står der her de skal, er det jo nogle forhandlinger, der skal foregå mellem Folketingets partier.
Der kunne man i drøftelserne sagtens tage den ting ind, som fru Ida Auken nævner her.
Ida Auken (SF), 2010-03-26:
Så jeg kan forvente, at Venstres ordfører bakker op om SF's ordfører, når vi stiller forslag om at sige, at det indtil 2015 og 2016 ikke er nok bare at tage de naturbeskyttede områder med, men at der allerede nu, når vi går i gang, skal ses på hele havet, sådan som direktivet pålægger det?
Eyvind Vesselbo (V), 2010-03-26:
Jeg sagde, at jeg syntes, det var en meget, meget relevant kommentar og en relevant indfaldsvinkel til de strategier, der skal laves.
Det, jeg gav tilsagn om, var selvfølgelig, at vi i forbindelse med udarbejdelsen af de her strategier drøfter, hvordan vi kan gribe den ting an, som fru Ida Auken nævner her.
Så det er da et klart tilsagn.
Ida Auken (SF), 2010-03-26:
Det er jo sådan, at direktivet forpligter os til at beskytte hele havet, og i bemærkningerne, afsnit 2.1.7, kan vi læse, at regeringen sådan set kun planlægger at lave indsatsprogrammer for de internationale naturbeskyttelsesområder, dvs. for Natura 2000-områderne, altså ikke for hele havet, men kun de her små områder.
Hvordan vil Venstres ordfører sikre, at det faktisk kommer hele havet til gode, at man nøjes med at beskytte små områder?
Hvordan vil man f.eks. sørge for, at torsken er i en god miljøtilstand?
Lars Barfoed (KF), 2010-03-26:
Jeg må sige, at jeg var lige ved at hoppe en ekstra gang på talerstolen af forbavselse, da jeg hørte hr. Kamal Qureshi nu sige – jeg mener at erindre, at hr. Kamal Qureshi er lægeuddannet – at der godt kan komme et barn ud af et forhold mellem to kvinder.
Jeg må sige, at det blev jeg stærkt forbavset over at høre.
Jeg stod selvfølgelig lige og tænkte, for jeg ved jo, at hr. Kamal Qureshi er læge, at der så må være noget om det.
Det tænkte jeg, men så fik jeg jo forklaringen, og det var så, at der kunne ske en kunstig insemination af den ene kvinde i et sådant forhold, og så kommer der et barn ud af det.
Jeg ved ikke, om man kan orientere nogen fortroligt om noget her fra talerstolen, men jeg vil bare under fire øjne sige til hr. Kamal Qureshi, at den kunstige insemination altså stammer fra en mand, altså bare for at vi har det på det rene.
Så jeg er stadig ikke overbevist om, at der kan komme et barn ud af et forhold mellem to kvinder.
Må jeg så om det her med forståelsen af ægteskabsbegrebet, hvor hr. Kamal Qureshi siger, at det er en mærkelig indsnævring af forståelsen, sige, at jeg jo ikke mener, at den linje, som jeg står for, i forhold til hvordan vi skal forstå begrebet ægteskab, er en indsnævring.
Jeg mener jo, at det er andre, der vil udvide forståelsen af det begreb, hvor jeg synes, det af mange grunde er fornuftigt, praktisk og rigtigt, at der er forskellige begreber for forskellige former for alliancer.
Og helt grundlæggende har jeg svært ved at forstå, at man er så optaget af det, at man absolut skal få homoseksuelle forhold passet ind i ægteskabsbegrebet.
Det er, som om man vil undgå at vise, at der her er tale om alliancer, partnerskaber, mellem to af samme køn, og at det så nærmest skal skjules, ved at det bliver lagt ind under ægteskabsbegrebet.
Det er, som om andre ikke må se, hvad det er for et forhold.
Jeg kan ikke se, at der er noget som helst problem i det.
Hvis vi alle sammen mener – og det går jeg ud fra at vi gør – at der skal være respekt for og anerkendelse af et forhold, uanset om det er et forhold mellem to af samme køn eller to af forskelligt køn, så kan jeg slet ikke se, at nogen af os med det udgangspunkt kan have noget problem i, at der er forskellige betegnelser for de to forskellige former for partnerskaber.
Kamal Qureshi (SF), 2010-03-26:
Jamen jeg skal da afsløre for ministeren, at jeg da også har læst den del af bøgerne, der handler om, hvor nogle sædceller kommer fra, og jeg vil da også afsløre for ministeren, at hvert femte barn, der bliver født i Danmark, faktisk har fået medicinsk hjælp til at komme til verden.
For også i de forhold, hvor der er en mand og en kvinde, har man mange gange brug for en ekstra person udefra, der leverer sædceller eller æg, eller hvad det nu er, der skal til, for at det par kan få børn; og det kan man tilsvarende, når det er to af samme køn.
Men nu sagde ministeren også noget om traditioner og andet.
Altså, der er jo mange ting, man kan skubbe ind under traditioner og sige: Sådan har vi gjort det, og derfor skal vi ikke gøre noget andet.
Det var lidt det samme argument, man havde, i forhold til at man ikke ønskede at åbne op for, at der skulle ansættes kvindelige præster.
Det er også den samme diskussion, man havde på et tidspunkt, med hensyn til at det ikke skulle være tilladt for kvinder at få kunstig insemination, da vi havde den diskussion i 2006.
Og det var reelt de samme argumenter, der blev brugt imod registreret partnerskab i 1989 fra selv samme parti.
Så man kan jo sige, at argumentet om, at tingene skal bevares, som de er, jo falder til jorden, i det øjeblik man så har taget det næste skridt.
For nu står den konservative justitsminister jo sådan set og taler for, at registreret partnerskab er noget godt, fordi tiden har rykket sig og tingene har bevæget sig.
Så hvis argumentet om, at det her tilskriver traditionerne, og at sådan har vi altid gjort det, skulle tages for gode varer, ville vi jo ikke engang stå der, hvor De Konservative rent faktisk har rykket sig til i dag.
Vi ville stå et helt andet sted, fordi De Konservative jo hver gang har blokeret for de ændringer, der er sket på det her område.
Lars Barfoed (KF), 2010-03-26:
Vi Konservative har jo det ordsprog, at man skal forandre for at bevare, og i det ligger jo, at vi skal bevare de værdier, der er i vores samfund, men også, at vi hele tiden skal forandre samfundet.
Ofte er forandringer nødvendige netop for at bevare nogle værdier.
Jeg mener jo, at ægteskabet er en meget værdifuld ting i vores samfund, og at det er basis for familien i vores samfund og dermed en basis for udviklingen af samfundet og det fællesskab, som samfundet i høj grad er bygget op på; det basale fællesskab i samfundet er jo familien.
Men vi skal hele tiden forandre – naturligvis – og derfor har vi jo også forandret lovgivningen, sådan at vi, efterhånden som der er blevet behov for det, har gjort plads til registreret partnerskab, som så er et partnerskab mellem to personer af samme køn.
Og vi har, som jeg gennemgik i mit indlæg, jo på stort set alle områder, hvor det er fornuftigt, indført den ordning, at retsvirkningerne i de to forhold er de samme.
Og der er hele tiden behov for forandringer i et samfund.
Kamal Qureshi (SF), 2010-03-26:
Nu vil jeg også tage hele begrebet ægteskab op, for ministeren siger også, at han, sådan som jeg husker ministeren nævne det, synes, at den store forskel ligger i, at der jo kan komme børn ud af det ene forhold, og at der ikke kan komme det ud af det andet forhold.
Altså, et forhold mellem en mand og en kvinde kan der komme børn ud af, og det kan der ikke mellem eksempelvis to kvinder eller to af det samme køn.
Det kan man hvert fald sige er faktuelt forkert, for vi har jo i Folketinget vedtaget lov om, at to kvinder, der bor sammen, eller for den sags skyld enlige kvinder faktisk kan få kunstig insemination og derved få et barn.
Så det er i hvert fald faktuelt forkert, at de ikke kan det; de kan sådan set godt få børn.
Derved kan der komme et barn ud af et forhold mellem to kvinder, lige så vel som der kan det i det andet tilfælde.
Men jeg kunne egentlig også godt tænke mig lige at spørge ministeren, om det ikke er en mærkværdig indsnævring af den ægteskabelige relation, at man sådan set siger til alle de mange mennesker, der også i deres mere voksne liv indgår forhold, og som ingen intentioner har om at få børn, at der ligesom skal være det element involveret, for at man indgår ægteskab.
Altså, et ægteskab indgås jo ud fra mange forskellige forudsætninger, på mange forskellige grundlag og med mange forskellige udgangspunkter for, hvorfor man gerne vil leve sammen med et andet menneske i et tæt ægteskabeligt forhold.
Men at begynde at gå ind og definere det for andre mennesker synes jeg da er mærkeligt for en regering, der bryster sig af og i ordet i hvert fald kalder sig selv for en liberal regering.
Lars Barfoed (KF), 2010-03-26:
Når jeg siger, at det er, som om man vil skjule, at der er tale om et forhold mellem to personer af samme køn, når man absolut vil have, at det skal have den samme betegnelse, så siger jeg udtrykkeligt, at det er
som om, for at illustrere, at det kan virke sådan.
Men det er jo lige så meget for at sige, at for mig at se skal vi have lige stor respekt og anerkendelse, uanset om det er den ene eller anden form for partnerskab.
Derfor kan jeg ikke se, at der er noget problem i, at vi stadig væk har to forskellige betegnelser.
Med hensyn til det her med plejerargumentet er jeg sådan set enig i, at man ikke kan sige, at bare fordi vi plejer, skal vi blive ved med at have det på den måde.
Det er jo derfor, at jeg før gjorde lidt ud af at sige, at vi Konservative taler om at forandre for at bevare, fordi det skal forandres hele tiden.
Men vi skal også bevare de værdier, der er, og jeg synes, at det er en værdi, at vi har et begreb, der hedder ægteskab, som er en betegnelse for et forhold mellem en mand og en kvinde.
Det er ikke en værdi, nødvendigvis fordi det plejer at være sådan, men jeg synes, at det er en selvstændig værdi, at der er en betegnelse for det forhold – så ved man, hvad det er – og så er der en betegnelse for nogle andre forhold, som er forhold mellem to personer af samme køn, og det kalder vi registreret partnerskab.
Det synes jeg er noget, der bidrager til, at vi har et nuanceret sprog, hvor vi adresserer hver ting på sin måde.
Det synes jeg i sig selv er en værdi, og det vil jeg gerne fastholde.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-26:
Jeg må indrømme, at jeg synes, det er en rimelig primitiv måde at gøre det på, fordi jeg overhovedet ikke kan se nogen som helst begrundelse i det, ministeren siger.
Det er rigtigt, at jeg accepterer, at han synes, at et ægteskab skal man forstå entydigt som et forhold mellem en han og en hun.
Jeg synes lige så godt, at man kan forstå ægteskab som et forhold mellem to mennesker, der forpligter sig over for hinanden.
Det er for mig det vigtige ved et ægteskab.
Det er ikke, om det er en han og hun.
Det, der er afgørende, er, at der er to mennesker, der forpligter sig over for hinanden.
Det er efter min opfattelse familieskab med alt, hvad det indebærer på godt og måske også på ondt i nogle tilfælde.
Så det er den ene side.
Jeg synes bare ikke, at der er nogen argumenter.
Jeg kan godt forstå, hvad ministeren siger.
Jeg kender udmærket det der forandre for at bevare-slogan.
Det har Konservative jo haft i mange år.
Så det er ikke det.
Kernen er, at jeg ikke synes, der er nogen argumenter ud over et eller andet med plejer.
Så er der spørgsmålet om det med pater est og mater est og sådan noget, som ministeren ikke kom ind på, men det var måske, fordi jeg sagde de afgørende ord.
Lars Barfoed (KF), 2010-03-26:
Nogle gange bliver der stillet så mange spørgsmål, så man ikke har tid til at svare på dem alle sammen.
Jeg synes, at det er at forvride virkeligheden at etablere og konstituere sådan en mater est-regel, fordi den anden kvinde i et lesbisk forhold jo ikke er mor til det barn.
Der er en far et sted.
Nogle gange er faren mere kendt end andre gange.
Det vedkender jeg.
Både når børnene er kommet til på den traditionelle måde og på en kunstig måde, kan der være mere eller mindre forvirring om, hvem faren er.
Ofte kan man dog få undersøgt, hvem faren er, hvis der er tvivl.
Derfor synes jeg, at vi må holde fast i, uanset at hr. Kamal Qureshi og jeg havde en lille diskussion om det, at et barn kommer til verden på baggrund af bidrag, havde jeg nær sagt, både fra manden og kvinden.
Derfor er det naturligt, at der er en pater est-regel i forbindelse med ægteskabsreglerne, men jeg synes ikke, at det er rigtigt at konstituere en såkaldt mater est-regel, fordi den simpelt hen er i strid med den måde, hvorpå børn bliver til.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-26:
Lampen skal vel ikke lyse rødt lige med det samme.
Ministeren siger, at det er, som om vi vil skjule noget, ved at man skal kalde det ægteskab.
Kan vi ikke bare sige, at vi er uenige?
Vi vil ikke skjule noget som helst.
Vi mener bare, at det ene familieskab kan være lige så godt som det andet familieskab, og det vil sige, at vi synes, at et ægteskab kan omfatte to mænd, to kvinder eller en mand og kvinde.
Så enkelt er det.
Det er vi så uenige om, men det er da ikke, fordi vi vil skjule noget.
Det er, fordi vi synes, det ene kan være lige så godt som det andet, og derfor vil vi ikke diskriminere.
Så det er den ene side af det.
Men det, jeg egentlig vil sige noget om, er barnets retsstilling.
Barnets retsstilling er sådan set ganske klar i forbindelse med det her forslag.
Der er mater est-reglen.
Hvis der så er en far, der vil gøre krav på faderskabet – hvis der er en mand, og det ikke er sket ved kunstig befrugtning – så må han jo gøre det, nøjagtig ligesom fædre i dag må gøre, hvis der er en pater.
Det er der jo nogle, der gør, og der er nogle, der af forskellige grunde ikke gør det; det skal jeg ikke blande mig i.
Men sådan er det, og der er ingen forskel i forhold til det her.
Lars Barfoed (KF), 2010-03-26:
Tak for det.
Vi vil i hvert fald under udvalgsbehandlingen helt sikkert kunne lægge en liste frem, for der er jo tale om en liste, som også anvendes i mange andre sammenhænge, når vi definerer de forbrydelser, som vi regner for de alvorlige forbrydelser.
Det, man vel skal være opmærksom på, er, at sådan en liste formentlig aldrig bliver fuldstændig statisk, fordi kriminaliteten udvikler sig, og derfor kan der jo være behov for justeringer i sådan en liste.
Men vi vil helt sikkert under udvalgsbehandlingen kunne fremlægge en liste, sådan som den nogenlunde vil se ud, i forbindelse med at vi indgår – og det er sådan, jeg forstår spørgsmålet – aftale med USA.