Maja Panduro (S), 2012-08-20:
Mig bekendt var det vistnok Enhedslisten, der havde lidt svært ved at bide til bolle.
Nu siger man, at man ville have accepteret det udkast, der lå.
Det er muligt, men så kan man jo synes, det er lidt ærgerligt, at man ikke gjorde det.
Vi har så i stedet for lavet en anden aftale – en aftale, hvori der bruges allerflest penge på at give skattelettelser til lav- og mellemindkomstgrupperne.
Når vi har brug for så relativt mange penge, er det jo, fordi det at give skattelettelser ved at hæve bundfradraget er en relativt dyr måde at give skattelettelser på, fordi det jo berører rigtig mange.
Det er sådan set derfor, vi gerne vil gøre det.
På en eller anden måde kunne det være billigere at gøre det i toppen, sådan som den tidligere regering har været begejstret for at gøre, men det har vi ikke været så optaget af.
Må jeg bare nævne et enkelt tal, som jeg synes meget godt illustrerer fordelingsprofilen i vores skattepolitik, og som er noget af det, vi har været optaget af.
Hvad angår de her modelfamilier, som Skatteministeriet bruger, vil et topdirektørpar med to børn og en årsindkomst på 2,6 mio. kr. miste penge i den her nye aftale, og de fik altså over 100.000 kr. mere til rådighed med forårspakke 2.0, som den tidligere regering lavede.
112.200 kr. mere fik de til rådighed om året.
I forhold til dem har vi den helt almindelige LO-familie, som rent faktisk får mere ud af den her aftale, og vi har jo så, som jeg måske synes er det bedste eksempel, den enlige mor, for hvem vi tredobler hendes beskæftigelsesfradrag, så hun rent faktisk får mærkbart mere at rutte med.
Når man hører Enhedslisten, lyder det, som om man kun kan give skattelettelser til de allerrigeste.
Det, vi har prioriteret, er at give skattelettelser til nogle af dem, som går på arbejde hver dag, men søreme ikke tjener voldsomt meget ved det.
Dem synes vi egentlig gerne vi vil give en lille ekstra håndsrækning til.
Jeg har jo godt hørt, at Enhedslisten siger, at man kunne have lavet en aftale med dem.
Så synes jeg bare, at det er ærgerligt, at Enhedslisten ikke slog til.
Jeg har også godt set en aftaleskitse, et forhandlingsoplæg, som har floreret i dagspressen.
Faktum er jo bare, at der ikke var blevet hugget til.
På et eller andet tidspunkt bliver det jo for sent, på et eller andet tidspunkt må man jo lave en aftale, og det var så ikke muligt med Enhedslisten i hvert fald.
I den tid, hvor man forhandlede, lavede man en aftale med de borgerlige, som stort set svarede til det oplæg, som regeringen selv havde spillet ud med, som gav en større forbedring for den her enlige mor, end der var lagt op til i det udspil, som Enhedslisten siger at de er klar til at sige ja til, og som også giver et større finanspolitisk råderum til at forbedre velfærden end den aftale, som Enhedslisten siger at de var parat til at sige ja til.
Måske skal hr. Nikolaj Villumsen lige beslutte sig for, om han synes, jeg står på mål for aftalen eller ikke står på mål for aftalen.
Jeg står på mål for den aftale, vi har lavet.
Jeg synes faktisk også, det er mest ærligt som politiker at sige, at det så ikke er alle elementer, jeg synes er lige mega sjove, men når jeg er med i politik, er det for at gøre en forskel, og når jeg er socialdemokrat, er det for at være med til at tage ansvar.
Nogle gange ville det garanteret være rigtig meget sjovere og rigtig meget nemmere at stille sig ovre i hjørnet og sige, at man ikke gider være med, og have meget rene hænder, men så rykker man ikke noget.
Man kan have nogle meget smukke idealer, man kan have nogle meget hvide hænder, men man ændrer ingenting.
Jeg er så stolt over, at jeg har været med til at lave nogle måske nok små, set med hr. Nikolaj Villumsens øjne, men meget mærkbare forskelle for den her enlige mor, for den førtidspensionist, som kan blive flyttet fra gammel ordning til ny ordning, for den folkepensionist, som har mindst.
Det er jeg glad for og stolt over, og jeg synes faktisk, det er fair nok i en situation, hvor kassen er tom.
Vi har ikke nogen penge, kassen er tom, og vi bliver nødt til nu alle sammen at være med til at trække læsset og give den en ekstra skalle for at komme ud af det her.
Derfor har vi lavet en skatteaftale, hvor de rigeste bidrager, bl.a. ved at vi aftrapper deres børnecheck, noget, som Enhedslisten ifølge den der aftaleskitse, der lå, sjovt nok ikke ville være med til.
Samtidig siger vi, at man over hele linjen må gøre en indsats.
Det synes jeg egentlig er fair nok, især når det betyder, at vi får penge til at forbedre psykiatrien, at vi får penge til at løfte økonomien hos nogle af dem, der har det sværest, og at vi får penge til de velfærdsforbedringer, som vi alle sammen gerne vil have.