Magni Arge (T), 2016-04-01:
Jeg er enig i, at det er nødvendigt at iværksætte tiltag, der kan bekæmpe og neutralisere Daesh og den ondskab, der er bygget ind i deres virke.
Det handler
både om at hjælpe Irak og Syrien med at genetablere kontrol over deres lande og bekæmpe terrorismen, som Daesh i øvrigt står for rundtomkring i verden.
Jeg vil derfor gerne udtrykke min respekt for, at Danmark i fællesskab med den internationale koalition vil yde en indsats på syrisk grund til at forsvare Irak mod angreb fra Daesh med baggrund i og respekt for folkeretten.
Jeg har imidlertid nogle betænkeligheder vedrørende Færøernes inddragelse i denne nye eller intensiverede danske krigsindsats i Syrien og Irak.
For det første har Færøerne ikke noget militær og har derfor aldrig ført nogen krig.
Derfor er det svært for mig som demokrat og færing at påtage mig ansvaret for at sende Danmarks døtre og sønner i krig.
Det er en beslutning, som Danmarks folkevalgte bør tage.
For det andet finder jeg, at det er forkert, at Danmark erklærer krig i Færøernes navn, uden at Færøerne overhovedet er blevet spurgt, om vi bifalder det.
I min optik må det selvfølgelig være det færøske parlament, der skal beslutte, om der skal føres krig i Færøernes navn.
Det færøske parlament har gentagne gange siden 1940 og frem til 1980'erne besluttet at holde Færøerne uden for væbnede konflikter, frabedt sig militære baser og erklæret Færøerne atomvåbenfri zone.
Denne holdning blev imidlertid opblødt, i forbindelse med at den udenrigspolitiske lov blev vedtaget i 2005.
Den regulerer, hvordan Færøerne kan agere i udenrigspolitiske sammenhænge.
I Fámjinserklæringen har Danmark og Færøerne stipuleret, hvordan Danmark skal orientere og på ægte vis inddrage Færøerne i sikkerheds- og udenrigspolitiske beslutninger.
Ifølge Udenrigsministeriet har denne sag generel betydning for hele riget, men ingen særlig betydning for Færøerne.
Jeg er ikke sikker på, at jeg er helt enig i det, for med denne tolkning kan Danmark omgå Fámjinserklæringen og erklære krig også i Færøernes navn uden overhovedet at have orienteret eller spurgt om Færøernes holdning til sagen.
For nogle få dage siden besluttede regeringen også, at alle offentlige danske flagstænger skal hejse det færøske flag den 29. juli.
Det betyder så, at Danmark den 29. juli i år fører krig i Færøernes navn i Syrien, og i Damaskus vil syrerne se det færøske flag vejre over den danske ambassade, som repræsenterer den krigsførende nation.
Helt ærligt, jeg synes, at i respekt for den færøske selvbestemmelsesret skulle Danmark selvfølgelig have konsulteret Færøerne på behørig vis, før man erklærede krig i Færøernes navn.
Det er blot endnu en bekræftelse på, at det udenrigspolitiske oplæg mellem Færøerne og Danmark er en rodebutik, der skader forholdet mellem Danmark og Færøerne.
Jeg kan sige, at jeg ikke tror, at Færøerne er bange for at yde en indsats, hvor det er nødvendigt.
Jeg er slet ikke tvivl om, at vi vil samarbejde i regi af NATO og den nye nordiske forsvarspolitiske aftale, og i øvrigt mener jeg, at vi skal bekæmpe terror.
I gammel tid, om jeg så må sige, under anden verdenskrig, holdt Færøerne forsyningslinjer med fisk åbne til Storbritannien til trods for en voldsom tysk offensiv og med svære tab til følge.
Det var måske nogle af de største civile tab i et vestligt land, forholdsvis.
Men det var en civil indsats og ikke en militær indsats.
Vi har ganske enkelt ikke noget militær.
Vi har kun ildsjæle, der kæmper for Færøernes fremtid.
Derfor er det ikke rimeligt, at Danmark indleder en krig i Færøernes navn, uden at Færøerne er blevet hørt.
Men vælger Danmark at gå i krig i eget navn alene, er det en sag alene for danskerne at beslutte.
Jeg så gerne, at vi fik revideret den udenrigspolitiske lov og fik en klokkeklar aftale på plads angående udenrigs- og sikkerhedspolitik, så der ikke hersker nogen tvivl om, at man kun kan føre krig i Færøernes navn, hvis det færøske parlament har givet samtykke til, at sådan skal det være.