Pia Adelsteen (DF), 2014-05-13:
Når vi nærmer os det her tidspunkt, begynder man at stå på spring for at komme på talerstolen.
Forespørgslen fra Enhedslisten vil jeg godt starte med at sige tak for.
Jeg synes, det er rigtig godt, vi får diskuteret noget bankunion.
Ordlyden er jo, hvilke konsekvenser en dansk indtrædelse i bankunionen vil få for samfundsøkonomien – det er egentlig det, man beder ministeren om at redegøre for – og om det er et tilstrækkeligt værn mod fremtidige bankkrak.
Altså, med hensyn til det sidste tror jeg, at uanset hvor store fonde man laver, vil det aldrig være et tilstrækkeligt værn; banker er store – så skal man sætte nogle andre regler op.
Jeg tror aldrig, der er nogen, der får så mange penge, at man kan lave et tilstrækkeligt værn mod fremtidige bankkrak.
Det er sådan en lidt personlig holdning.
Men vi har jo ikke sådan ligefrem fået en redegørelse for, hvilke konsekvenser det vil have for den danske økonomi, og det skyldes nok, at man er i gang med at lave den her analyse.
Må jeg ikke bare sige, at for mig at se har bankunionen ikke rigtig noget med euroen at gøre.
Jeg nævnte i debatten ved det tidligere punkt på dagsordenen, at den for mig at se er etableret, fordi bl.a. Tyskland har følt sig tvunget til at støtte de svage eurolande.
Og det er simpelt hen på grund af frygt for, at deres økonomiske problemer ville gøre, at de ville forlade eurosamarbejdet.
Og i samme øjeblik man har valgt at støtte de svage sydeuropæiske lande, vil man også ind og have lidt styring på den økonomi, der er der.
Det ser man jo i forhold til det, der bliver pålagt sydeuropæiske lande i form af reformer osv., men også i forhold til bankerne, fordi de selvfølgelig udgør en risiko i forhold til statsfinanser.
Det ved vi også at Danske Bank gør i Danmark.
Men Danmark er altså ikke et euroland, og vi er altså ikke tvunget til at støtte svage eurolande.
Vi kan gøre det frivilligt; vi gav bl.a. Irland et lån, men det kan vi jo bare vælge at gøre, hvis vi mener, at vi er nogenlunde sikre på at få pengene tilbage.
Det har vi til hver en tid mulighed for.
Derfor synes jeg, at en bankunion er unødvendig, i hvert fald set med danske briller.
For det er jo sådan, at fremover skal vi støtte banker i de andre lande, som deltager i bankunionen, og det betyder så også, at de bankkunder, som der er i stort set alle lande – eller skatteyderne, i hvert fald i et vist omfang – kommer til at betale for banker, der går ned i andre lande.
Og det vil sige, at danske bankkunder – og måske skatteydere via skattebetaling – kommer til at betale, hvis der er banker i andre EU-lande, der går nedenom og hjem.
Og det er ikke det eneste.
Den Europæiske Centralbank bliver så sådan en overmyndighed, som fremover skal kunne beslutte, om en dansk bank eller et dansk realkreditinstitut skal kunne lukkes.
Og det gør man selvfølgelig, efter at man har ført tilsyn med det.
Men så vidt jeg husker, står der også i aftalen om afviklingsmekanismen, at man i Danmark jo bare kan vælge at trække sig ud af aftalen.
Men så giver det jo ikke rigtig mening at gå med, og det tror jeg heller ikke at de partier, der er tilhængere af bankunionen, ønsker.
Men man vil altså et eller andet sted sige ja til, at det er Den Europæiske Centralbank, der beslutter at lukke en dansk bank.
Og der må jeg bare sige, at når man så ser på det, der også ligger i bankunionen, nemlig tingene omkring selve tilsynsmyndigheden, så har jeg haft meget svært ved at se, hvori forskellen består fra det europæiske finanstilsyn til det danske finanstilsyn.
Det er ikke andet, end at det er en højere myndighed, og så er det danske finanstilsyn sådan set det europæiske finanstilsyns forlængede arm.
Til gengæld får det europæiske finanstilsyn nogle bemyndigelser.
De kan nemlig intervenere, hvis der er udsigt til, at reglerne i kapitalkravsdirektivet brydes.
De skal altså ikke være brudt, der skal bare være udsigt til det.
Hvem der skal vurdere det, står hen i det uvisse.
Men det må jo så være myndigheden.
De kan også afskedige ledelsen og udpege en ny ledelse, før virksomheden – altså banken – ser ud til at fejle.
Det undrer mig også.
Og så kan myndigheden indkalde aktionærerne og foreslå reformer og kapitaludvidelser.
Og det er da altid noget, at de bare skal foreslå det; om det så er et diktat, ved jeg heller ikke.
Så ligger der det i det, at de danske banker jo ligesom har betalt til en bankpakke – og nu er jeg godt klar over, at de nok kommer til at overføre det beløb til en europæisk bankpakke, men alt andet lige må vi sige, at vi har sørget for situationen herhjemme, og selvfølgelig skal vi ikke være med i en bankunion.
På vegne af Dansk Folkeparti vil jeg fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse »Folketinget opfordrer regeringen til, at den danske befolkning ved en vejledende folkeafstemning får mulighed for at tage stilling til, om Danmark skal være en del af EU's Bankunion.
Folketinget konstaterer, at en folkeafstemning om Danmarks medlemskab af EU's Bankunion sikrer en bred folkelig og demokratisk debat om emnet og ligeledes sikrer folkelig legitimitet til deltagelse i Bankunionen, såfremt vælgerne skulle stemme for dansk tilslutning.«