Lene Espersen (KF), 2010-05-18:
Jeg vil gerne starte med at takke for en, synes jeg, rigtig god debat.
Jeg er sådan set meget enig i den bemærkning, som hr. Mogens Lykketoft indledte med, nemlig at Mellemøsten jo på mange måder er alle konflikters moder – det har jeg sådan set også selv sagt i offentligheden – og derfor er det jo en sag, som man kan bruge utrolig meget tid på for ligesom at få forklaret ens holdninger til de mange spørgsmål, der rejser sig, når man begynder at drøfte mellemøstproblematikken.
Men jeg synes faktisk, at vi har haft en god debat i dag og en debat, som jeg synes på mange måder har kørt i det konstruktive forhandlingsspor, som også er det, der foregår uden for Folketingssalen her, foregår ude i virkeligheden og foregår nede i Mellemøsten, hvor tingene lige så langsomt begynder at rulle hen i retning af, at der kan opstartes direkte forhandlinger.
Mange af ordførerne har jo i dag været inde på det – jeg tror, hr. Niels Helveg Petersen brugte udtrykket, at høgene ligesom nærer hinanden og suger kraft af hinanden til at fortsætte en destruktiv og ukonstruktiv tilgang til det.
Jeg vil sige, efter at have været der selv, at det, at man på den ene side blandt de palæstinensiske autoriteter har et ledelsesteam bestående af premierminister Fayyad og præsident Abbas, der vil en aftale, og som vil det modsatte af Hamas, og på den anden side har en meget stærk israelsk regering, der kan være med til at berolige den israelske befolkning om, at man ikke giver køb på noget, der så skaber problemer for dem på længere sigt, sådan set efter min opfattelse lidt er et dreamteam med hensyn til at håbe på, at der kan komme en løsning.
Jeg tror, at i den situation, som begge parter står i, er der kun én vej frem, og det er at starte forhandlingerne, når man har fået skabt en eller anden form for fælles grundlag for, hvordan man så skal tackle de problemstillinger, der er.
Men jeg tror så til gengæld også, at når man kommer ind i det spor, er det meget vigtigt, at det internationale samfund i form af Kvartetten, EU, USA, bliver ved med at lægge et meget målrettet pres på begge parter for at blive ved forhandlingsbordet.
For jeg vil sige, at man ikke skal have beskæftiget sig med mellemøstkonflikten i mange dage, før man opdager, at de emner, der er til diskussion, er de emner, der har været til diskussion i årtier; det er spørgsmålet om grænsedragning, det er spørgsmålet om flygtningestatus, det er spørgsmålet om Jerusalem, det er spørgsmålet om adgang til vand, og det er spørgsmålet om sikkerhed for fremtiden.
Og det er sådan set alt sammen emner, hvor der er lavet ganske gode og ganske velfunderede og afbalancerede løsninger.
Så det, der sådan set primært mangler, er tilstrækkeligt med tillid til hinanden og så en politisk vilje til at ville turde løfte den aftale den sidste del af vejen i hus.
Det håber jeg meget på vil komme til at ske, og det får vi jo lejlighed til at følge i Det Udenrigspolitiske Nævn over de næste mange måneder.
Men jeg må sige, at med de samtaler, jeg har haft, både med FN's generalsekretær Ban Ki-moon, med EU's høje repræsentant Catherine Ashton, men ikke mindst med parterne selv og ikke mindst med senator Mitchell, tror jeg altså man skal folde hænderne og bede til, at det, som alle fornemmer, altså at der måske er en chance for, at der sker noget denne gang, må vi så sætte vores lid til, og som sagt må vi lægge pres på, for at der ikke sker bevidste eller ubevidste provokationer fra nogen af siderne, der gør, at forhandlingerne endnu en gang bliver afsporet.
I debatten i dag var der ikke så mange spørgsmål direkte henvendt til mig; det var mere partierne, der selv kom med deres bud på, hvordan man får bragt processen videre.
Men der var dog én ting, der i hvert fald fyldte lidt undervejs i debatten i dag, og det var Israels optagelse i OECD.
Jeg vil gerne sige, at Danmark på linje med de øvrige EU-lande har støttet, at Israel optages i OECD, såfremt Israel opfyldte optagelseskravene.
Medlemskab af OECD er jo baseret på en invitation, og det forudsætter, at man lever op til OECD's grundprincipper om markedsøkonomi, et pluralistisk demokrati og en lang række andre standarder på OECD's arbejdsområder.
Situationen er den og vurderingen har været den, at Israel har foretaget de nødvendige tilpasninger for at leve op til OECD's optagelseskrav, og derfor er man i OECD-regi her den 10. maj i år nået til enighed om Israels optagelse.
Der bliver så afholdt et OECD-ministermøde ultimo maj om sagen.
Så jeg vil sige, at man har været optaget af, hvad der var status i den sag, og det er blot for at sige, at det er den måde, hvorpå sagen har kørt, og det er det, der har været EU's linje i den.
Jeg vil sige, at fra dansk side har der været et enkelt område, som vi har været meget optaget af, og det har været intellektuelle ejendomsrettigheder; det har været et kernepunkt for Danmark under forhandlingerne, og det har noget at gøre med, at det faktisk er et af de områder, hvor vi på erhvervssiden har et rigtig godt samarbejde med Israel, men hvor vi altså har ønsket at sikre de intellektuelle ejendomsrettigheder, og det er der blevet fundet en løsning på.
Så jeg vil sige med hensyn til den del af debatten her i dag, at det altså kører i den proces, jeg her har redegjort for.
Så vil jeg afslutningsvis sige, at jeg synes, det har været en god debat i dag.
På trods af at vi nok hver især har forskellige elementer, vi betoner, og at nogle måske har mere sympati for den ene side end for den anden side, så synes jeg faktisk, der er blevet lagt et meget konstruktivt spor i debatten her i dag, også for den videre drøftelse, vi skal have i Folketinget.
Og jeg håber på, at der også fortsat vil være en bred opbakning til det, jeg i hvert fald har i sinde at gøre til min linje i det videre forløb, nemlig at sørge for en tæt EU-koordination, sørge for, at EU og Kvartetten spiller tæt sammen, og at vi gør og siger de samme ting, så det, der er vores hovedprioriteter – og vi har jo i dag nævnt adgangen til Gaza, bedre forhold på Vestbredden og god opbyggelse af institutioner i det palæstinensiske område – er fælles prioriteringer, så vi også har en mulighed for at komme igennem med dem og få indfriet vores krav.