Ole Birk Olesen (LA), 2015-12-16:
Altså, jeg vil bestemt gerne svare på spørgsmålet, men mit svar var jo, at jeg faktisk ikke kan sige det lige nu, fordi vi ikke har snakket om, om det lige præcis skal gå til det ene eller det andet.
Så jeg vil gerne svare, men kan ikke.
En garanti for, at pengene ikke går til at lette skatterne i samfundet, vil jeg bestemt ikke give, for det kan jeg sagtens forestille mig nogle af pengene kunne bruges til.
Under førstebehandlingen af regeringens forslag til finanslov glædede jeg mig over grundelementerne i finanslovsforslaget.
Jeg glædede mig især over omprioriteringsbidraget, som statsministeren har valgt at kalde »at lægge et udviklingspres på alle dele af den offentlige sektor«.
For også den offentlige sektor skal føle en tilskyndelse til at gøre tingene bedre og billigere, og vi har ikke rigtig andre og bedre værktøjer her i Folketinget end at bevilge lidt færre penge næste år, end vi gjorde sidste år.
Og det er det, som omprioriteringsbidraget er udtryk for.
Jeg glæder mig også over, at der blev afsat penge til målrettede erhvervsskattelettelser, bl.a. afskaffelse af NOx-afgiften, som så blev en meget kraftig sænkelse af NOx-afgiften, og også over tiltag inden for generationsskifte af familieejede virksomheder.
Og her nævnte jeg tre ting i min ordførertale ved førstebehandlingen.
Jeg nævnte, at vi skulle have stoppet grundskyldens himmelflugt; jeg nævnte, at bilerne i Danmark er for dyre på grund af verdensrekordhøj registreringsafgift; og jeg nævnte, at det offentlige tilskud til fri- og privatskoler er for lille, så det bliver unødigt svært at drive fri- og privatskoler eller at søge fri- og privatskoler.
Den glædelige meddelelse her i dag ved tredjebehandlingen er, at alle de tre områder, som jeg nævnte i min tale ved førstebehandlingen, er blevet imødekommet.
Det er sådan nu, at vi har fået fastfrosset grundskylden på 2015-niveau, så de urimeligheder, der allerede er opstået i ejendomsbeskatningen i Danmark, i det mindste ikke bliver større i 2016.
Vi har fået registreringsafgiftens øverste sats sænket fra 180 pct. til 150 pct., så det nu for første gang er sådan, at biler til almindelige familier i Danmark bliver billigere.
Og vi har fået hævet koblingsprocenten for fri- og privatskoler fra 71 til 73, så forældre, der sender deres børn i en fri- eller privatskole, ikke længere kun får 71 pct. af den offentlige omkostning ved at drive en folkeskole, men får 73 pct. Ingen af de her tre punkter er den endelige store utopi for Liberal Alliance.
Det er skridt i den rigtige retning.
Vi ønsker ikke blot at fastfryse grundskylden i 2016.
Vi ønsker at fastfryse den fra nu af og fremover.
Der er ingen grund til, at den skal stige, og allerhelst ser vi en omprioritering af ejendomsbeskatningen i Danmark, så ejere af enfamiliehuse kommer ned på samme beskatningsniveau, som ejere af ejerlejligheder har i dag.
Vi ønsker heller ikke at beskatte biler med 150 pct. i registreringsafgift, men vi har fået den ned fra 180 pct., og det er første skridt til en fuldstændig afskaffelse af registreringsafgiften, som er vores mål.
Der er ingen registreringsafgift i Tyskland, der er ingen registreringsafgift i Sverige, og det er begge velfungerende samfund.
Det er det, på trods af at de ikke har nogen registreringsafgift.
Vi fik koblingsprocenten op fra 71 til 73 for fri- og privatskoler.
Det er heller ikke vores endelige mål.
Vi synes, at den allerhelst skal være på 80 pct., fordi vi synes, at det er en rimelig procent i forhold til, hvad en offentlig skoleplads koster.
De her tiltag skal ses i sammenhæng med, at vi faktisk modsat venstrefløjen tager ordene om, at de bredeste skuldre skal bære de tungeste byrder, alvorligt.
Vi går ind for, at folk skal beskattes med en fast procent, og det vil sige, at jo mere de tjener, jo mere skal de betale i skat.
Vores foreløbige mål er, at der skal være en skat på 40 pct., og det skal man betale, uanset om man tjener 200.000 kr., eller 1 mio kr. eller 2 mio. kr. om året.
Det vil sige, at vi har et meget kraftigt element af, at de bredeste skuldre skal bære de tungeste byrder.
Men de her skatter, som vi har fået sat ned, har jo intet med indkomst at gøre.
Det er jo ikke sådan, at folk, der har brug for en bil, nødvendigvis har en højere indkomst end folk, der ikke har brug for en bil.
Det er ikke sådan, at hvis man bor inde i København K og har sit daglige arbejde i København K og derfor ikke har brug for en bil, at man så nødvendigvis har en lav indkomst.
Man har bare ikke brug for en bil, og derfor kan man slippe for at betale 180 pct. i afgift på bilen.
Og det er ikke sådan, at fordi man bor i Jylland med 50 km til sin arbejdsplads og har behov for at købe en Opel Astra, eller hvad det måtte være, så har man nødvendigvis en høj indkomst, og man kan sagtens betale 180 pct. i afgift.
Det er en fuldstændig arbitrær beskatning af folk baseret på deres livsstil og baseret på det sted i landet, de tilfældigvis bor.
Det har intet med de bredeste skuldre at gøre.
Men beskatningen af huset til 1,5 mio. kr. i København er på fire gange så meget som beskatningen af huset til 1,5 mio. kr. i Tønder.
Heller ikke der er det de bredeste skuldre, der er afgørende for, hvor meget man betaler i skat.
Det er bare et ønske om at beskatte huse rigtig hårdt.
Det tager vi et opgør med her.
Endelig er det heller ikke sådan, at fordi man har et bestemt ønske om en bestemt skole til sine børn, så har man flere penge at gøre godt med, end hvis man som undertegnede kan nøjes med den lokale kommuneskole til sine børn.
I Vanløse, hvor jeg bor, bor mange forskellige forældre.
Nogle sender deres børn i kommuneskole.
Det har jeg og min kone gjort.
Andre sender deres børn i privatskole.
Det er ikke sådan, at vi, der har børnene i kommuneskole, har flere penge end dem, der sender deres børn i privatskole.
Der er ingen sammenhæng mellem de ting.
Derfor giver det heller ikke mening, at de, der sender deres børn i privatskole, skal betale så meget ekstra for at få lov til at vælge en skoleløsning, der ikke er den offentlige, blot fordi de er anderledes end de andre familier, som kan nøjes med kommuneskolen.
Når man hører folk på venstrefløjen, så hører man nogle gange – jo mere man kommer ud på venstrefløjen, jo mere hører man det – at samfundsstrukturerne i Danmark favoriserer en småborgerlig levevis.
Endnu længere ude på venstrefløjen, i nogle afarter af venstrefløjen, taler man om, at der er en heteronormativ favorisering af familierne og deres levevis i Danmark.
De, der betaler de højeste skatter i Danmark, er dem, der lever de mest forekommende liv.
Altså, den mest almindelige livsform i Danmark er den hårdest beskattede.
Det er nemlig det der med, at når man gerne vil have villa, Volvo og vovhund, så betaler man virkelig meget ekstra i skat i forhold til, hvis man ikke vil have de ting.
Vi har nu gjort noget ved villaen.
Vi har gjort noget ved Volvoen, og på et tidspunkt kan det også være, selv om jeg ikke lige kan forestille mig løsningen, at vi kan gøre det billigere at have vovhund.
Hvis det kan lade sig gøre det, er vi i hvert fald åbne over for det.
Men det er blot for at sige, at beskatningen af den almindelige livsform i Danmark er gået for vidt.
Der er en overbeskatning af den almindelige livsform i Danmark, og det vil vi gerne gøre noget ved.
Og det tager vi et lille spadestik til her i den her finanslovsaftale.