runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lone Loklindt (RV), 2011-11-18:
I Radikale Venstre er vi meget optaget af at undgå spild og få mest muligt ud af ressourcerne i vores samfund.
Effektivisering og digitalisering går hånd i hånd, og det står da også klart i regeringsgrundlaget, at det er regeringens mål, at al kommunikation mellem borgere og virksomheder og det offentlige skal foregå digitalt inden udgangen af 2015.
Den omstilling til mere digital forvaltning er jo allerede i fuld gang, ikke bare i kommunerne, men i det meste af samfundet.
Når vi gerne vil fremme den digitale omstilling, er det også nødvendigt, at vi fjerner de barrierer, som forhindrer en reel omstilling til digital kommunikation.
Friluftsrådet foreslår jo i sit høringssvar, at myndighederne skal informere om overgangen til digital annoncering, og det vil jeg da også gerne opfordre til.
I Radikale Venstre er vi nemlig også klar over, at der er en del borgere, ikke mindst blandt gruppen af ældre medborgere, som ikke har de nødvendige it-kompetencer eller adgang til internettet, eller som bare ikke er rigtig dus med en pc, og det skal jo ikke stå i vejen for udviklingen.
Derfor er det også vigtigt, at vi tager hånd om de it-svage borgere.
Netop derfor er det jo glædeligt, at vi nu i satspuljeforhandlingerne har fået afsat 28 mio. kr., hvilket hr. Dohrmann også var inde på, til indsatser for at støtte og uddanne de udsatte grupper, som ellers risikerer af blive hægtet af.
Århuskonventionen er en vigtig konvention, som blev vedtaget i slutningen af 1990'erne, og den siger bl.a., at det er den enkelte myndigheds ansvar at sikre passende, betimelig og effektiv offentliggørelse af beslutninger og forslag, så borgerne kan få den nødvendige indsigt i de forhold, der vedrører miljøet.
Og det mener vi sådan set også ligger i det her, eftersom det meste af samfundet er blevet så digitaliseret.
Så fra radikal side er der fuld opbakning til lovforslaget.
Simon Kollerup (S), 2011-11-18:
Lovforslaget indeholder tre elementer, der ligger regeringen og Socialdemokraterne meget på sinde, nemlig afbureaukratisering i kommuner, regioner og stat; øget digitalisering i den offentlige sektor; og frigørelse af midler til service i det offentlige.
Vi har de seneste 10 år været vidne til, at man i kommunerne og andre steder i det offentlige er blevet stadig mere tynget af flere bureaukratiske regler.
Nu starter vi på at rulle udviklingen den anden vej, og det gør vi med et forslag, der fjerner offentlige myndigheders forpligtelse til at annoncere ansøgninger, forslag, afgørelser, programmer osv. i dagblade og lokalaviser.
I fremtiden kan kommunerne nøjes med at annoncere på deres hjemmeside.
Det er et tiltag, der vurderes at frigøre 21,3 mio. kr. i kommunerne, og pengene kan i stedet bruges på service.
Det er en klageadgang, der er blevet benyttet meget få gange, og der vil stadig kunne klages, når miljøgodkendelsen er blevet givet.
Endelig gives der hjemmel til at arbejde med digital kommunikation mellem borgere og virksomheder på den ene side og det offentlige på den anden side inden for visse dele af jagt- og vildtforvaltningslovens område.
Det er en hjemmel, der vil blive benyttet, i takt med at der bliver indført digitale løsninger.
Det er også et forslag, der er helt i tråd med regeringens ønske om yderligere digitalisering i den offentlige sektor, og på sigt indebærer det også et besparelsespotentiale og dermed altså frigørelse af midler.
Med andre ord er det et lovforslag, der indeholder hele tre ting på en gang, som det engang hed i en reklame, nemlig afbureaukratisering, digitalisering og frigørelse af offentlige midler til offentlig service.
Det er tre ting, som Socialdemokraterne lægger meget vægt på, og Socialdemokraterne støtter dermed lovforslaget.
Henrik Høegh (V), 2011-11-18:
Tak for det.
Ministeren foreslår med L 13 en ændring af miljøbeskyttelsesloven, så det er muligt for den enkelte kommune selv at bestemme, om den udelukkende ønsker at annoncere ændringer digitalt.
Forslaget om effektivisering af kommunernes annoncering blev allerede fremsat under den forhenværende miljøminister, fru Karen Ellemann, og det er godt at se, at miljøministeren fortsætter lovgivningen, hvor den tidligere regering slap.
Forslaget vil virke omkostningsnedsættende samt bidrage til effektivisering, hvilket vi i Venstre selvfølgelig støtter.
Vi har et par spørgsmål, bl.a. om der er nogen ændring i forhold til orientering af enkeltberørte lodsejere, og vi har ligeledes et spørgsmål om, hvorfor det ikke er muligt at oprette en abonnementsordning.
Men det vil vi selvfølgelig tage under udvalgsarbejdet.
Venstre er overordentlig positiv over for forslaget om digital annoncering.
Henrik Høegh (V), 2011-11-18:
Det er lidt svært at få det til at hænge sammen med regeringsgrundlaget og dets krav og henstillinger til kommunerne om effektiviseringer i den offentlige sektor.
Så vil jeg spørge til datagrundlaget: Er det rigtigt, at 70 pct. af de her data alene er skøn, og at kommunerne slet ikke kan skelne mellem deres omkostninger til batteriindsamling og deres omkostninger til al den anden genbrugsaktivitet, de har?
Ida Auken (S), 2011-11-18:
Det her lever i første omgang op til et direktiv, som pålægger os at sørge for, at omkostningerne bliver dækket.
Det var sådan set også det, et enstemmigt Folketing gik meget op i, da vi vedtog den her lov.
Så er det klart, at vi da fremadrettet skal sikre, at vi gør det på den måde, som de bedste kommuner gør det på.
Og jeg vil ikke udelukke, at det dialogforum og det arbejde, Miljøstyrelsen har i gang nu, med at se på, hvordan de bedste kommuner gør det, får betydning for den sats, vi sætter, når den her gæld ligesom er betalt tilbage.
Men vi må som Folketing holde vores løfter, når vi laver en lov og vedtager, at det her ikke må komme til at koste kommunerne penge.
For jeg må igen sige, at det, at nogle private producenter får hjælp af nogle kommuner til at indsamle dem og leve op til deres forpligtelser, jo ikke skal gå ud over alle de andre ting, som kommunerne skal.
Kommunerne skal sørge for skoler og for ordentlige anlæg til alt muligt.
Det skal selvfølgelig ikke være det, det kommer til at gå ud over.
Simon Kollerup (S), 2011-11-18:
Det første drejer sig om at sikre hensigten med lov om miljøbeskyttelse og EU's batteridirektiv om, at producenterne skal betale indsamlingen af udtjente batterier.
Den andet handler om at mindske omkostningerne for havne uden eget deponeringsindlæg i forbindelse med at komme af med havbundsmateriale, som de skal deponere.
Hvad angår det første element, er det i dag sådan som følge af EU's batteridirektiv, at producenterne som en del af producentansvaret skal finansiere indsamlingen af udtjente batterier.
Det sker i Danmark ved, at kommunerne forestår indsamlingen, som så finansieres af en betalingssats pr. kg markedsførte batterier og akkumulatorer, og den sats betaler producenterne.
Betalingssatsen opkræves af staten, der kompenserer kommunerne over bloktilskuddet.
Det har dog vist sig, at satsen har været sat for lavt, og at ordningen derfor giver underskud, som den er i dag.
For at råde bod på dette og for at sikre kommunerne fuld omkostningsdækning hæves satsen i forslaget, så det sikres, at producenterne betaler for indsamlingen.
Socialdemokraterne finder det naturligt og fornuftigt, at producenterne betaler for indsamlingen af udtjente batterier, og vi finder det derfor også fuldstændig naturligt og fornuftigt, at betalingssatsen reguleres, så omkostningerne også bliver dækket.
Det blev i øvrigt også tilkendegivet i forhandlingerne om loven, at satsen skulle reguleres, såfremt ordningen ikke var i balance.
Hvad angår det andet element i loven, er det i dag sådan, at havne kun må deponere opgravet havbundsmateriale på offentlige deponeringsanlæg, selv om et privat anlæg måtte ligge nærmere.
Lovforslaget vil gøre det muligt at deponere havbundsmateriale på privatejede deponeringsanlæg, og dermed spares udgifter til at transportere havbundsmateriale unødigt rundt.
Lovforslaget sikrer en effektiv og miljøforsvarlig deponering for alle havne, hvilket Socialdemokraterne kun kan støtte.
Socialdemokraterne kan således meddele sin opbakning til begge elementer i dette lovforslag.
Henrik Høegh (V), 2011-11-18:
Jeg vil gerne spørge, hvorledes ministeren mener at det her lovforslag motiverer kommunerne til videndeling, når det faktisk lægger op til, at man siger til de mest ineffektive kommuner: Der er søreme ærgerligt; I får selvfølgelig dækket de omkostninger, I har haft.
Hvordan virker det på kommunernes motivation til at leve op til Miljøstyrelsens opfordringer om at bruge den mest effektive og billigste måde at indsamle dem på, hvis vi bare siger, at det var da ærgerligt, og at de mest ineffektive selvfølgelig får dækket deres omkostninger?
Benedikte Kiær (KF), 2011-11-18:
Dette lovforslag lægger op til to ændringer af lov om miljøbeskyttelse.
Den ene ændring er, at lovforslaget skal sikre, at det fremover bliver muligt for et privatejet deponeringsanlæg for havbundsmaterialer at modtage andre havnes havbundsmaterialer på anlægget.
Vi er helt med på den her ændring og synes, det er rigtig fornuftigt.
Derimod har vi fra konservativ side nogle bemærkninger til den anden del af lovforslaget, som drejer sig om betalingssatsen for bærbare batterier og akkumulatorer.
Som det fremgår af forslaget, skal der ske en stigning i taksten fra 2,7 kr. pr. kg til 6 kr. pr. kg.
Læser man i nogle af høringssvarene, vil man se, at der er en række kritikpunkter af forhøjelsen af denne sats.
Der er kritik af, at stigningen i taksten baserer sig på usikre skøn; der er en kritik af kommunernes indsamling, der går ud på, at den er for ineffektiv, for forskelligartet; og der rejses også en kritik, der går ud på, at Danmark dermed bliver det dyreste land i Europa, når det drejer sig om indsamling af batterier.
Noget af det, der bliver fremhævet som en konsekvens af den her kritik, er, at prisen så bliver højere for den enkelte forbruger, når nu taksten stiger.
Derved bliver det i høringssvarene fremhævet, at det vil kunne lede til øget grænsehandel, eller/og at man som forbruger vil købe nogle billigere batterier, som holder i kortere tid, og derved bliver der skabt mere affald, hvilket jo egentlig er uhensigtsmæssigt i forhold til intentionen i lovgivningen om miljøbeskyttelse.
På den baggrund finder vi fra konservativ side, at det er meget vigtigt, at vi går lidt dybere ned i det her og ser, om det er muligt at kigge på noget af det, som man faktisk kigger på i øjeblikket, nemlig hvorvidt man kan gøre det her mere effektivt, sådan at satsen ikke stiger så meget, som der er lagt op til i lovforslaget.
Det vil være hensigtsmæssigt i forhold til de utilsigtede konsekvenser, det kunne få, hvis stigningen bliver for stor, men derudover vil man også kunne undgå igen at skulle til at kigge på, hvad det er for en takst, man så skal ende med, og man vil derved også kunne motivere kommunerne til at have en mere effektiv ordning.
Vi vil meget gerne se på det i den fortsatte udvalgsbehandling, og netop på det her punkt er vi samlet set forbeholdne i forhold til vores stillingtagen til lovforslaget, til det har været igennem behandling i udvalget.
Villum Christensen (LA), 2011-11-18:
I Liberal Alliance er vi af den opfattelse, at afgifterne i dette land har nået for højt et niveau.
Det giver ikke mening, at man i en åben økonomi til stadighed lader afgifterne stige.
Her bliver mange bække jo altså også til en stor å; vi er nu oppe på over 80 mia. kr. i disse grønne afgifter.
Det vil vi være meget opmærksomme på, også når det gælder de små afgiftsområder som i dette tilfælde.
Der kan jo laves rigtig mange regnestykker for det her, når man skal vurdere de faktiske omkostninger.
Og selvfølgelig er der store forskelle på indsamlingsmetoderne, organiseringen og dermed effektiviteten, som det allerede er blevet nævnt, i disse ordninger.
Men en stigning på langt over 100 pct. er altså stærke sager.
Forleden så vi en minister komme med en femdobling af NOx-afgiften, altså en stigning på 500 pct.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge: Har vi nogen sinde oplevet, at afgiften sættes ned, fordi man er blevet mere rationel og har fundet nye teknologier, der reducerer de miljømæssige omkostninger?
Nej, jeg kan næsten ikke komme på det.
Det går én vej, og det er op, op, op, og det, der er lidt bekymrende i den her sag, er, at det jo er på baggrund af en forholdsvis ensidig beslutning.
Altså, kommuner, der mener, at de har for mange omkostninger, så de skal have flere penge i kassen, kan nu selv beslutte, hvor stor en del de vil have ind på det her område.
Og folk har fra talerstolen her allerede været inde på, at der selvfølgelig er ret store forskelle i de enkelte kommuner.
Dybest set
kan man jo beslutte i en kommune at have en mand på en genbrugsstation, der ene og alene skal tage sig af batterier og ikke noget andet, og så kan man kontere den omkostning, som så vil flyde videre i systemet.
Vi synes, det er vigtigt, at man sammen med parterne bliver enige om, hvordan det her skal organiseres, og hvordan der skal tælles.
Når vi alligevel ikke sådan umiddelbart stemmer imod forslaget, er det, fordi forslaget her også har en anden del, som ser meget fornuftig ud.
Vi finder det naturligvis positivt og langt mere fleksibelt, at kravet om deponeringsanlæg for havbundsmaterialer undtages fra den her bestemmelse om, at det skal være offentligt.
Men indtil videre vil vi være forbeholdne med hensyn til vores indstilling i lighed med det, vi hørte fra Venstre.
Per Clausen (EL), 2011-11-18:
Det er jo rigtigt, som det er blevet sagt i debatten, at en stigning fra 2,70 kr. til 6,00 kr. i forhold til det her med batteriindsamling lyder voldsomt.
Men man kunne jo godt stille sig selv det spørgsmål, om det, der er voldsomt, ikke er, at vi tilsyneladende i flere år har haft en solid underbetaling på det her område.
For hvis der ikke bliver betalt for den her forurening, hvem er det så, der betaler for at indsamle batterierne?
Det er kommunerne, og vi har jo sådan set her indført et grundprincip om, at indsamling af affald som det her er noget, der skal hvile i sig selv.
Så derfor er der hos Enhedslisten ikke nogen tvivl om, at vi støtter forslaget.
Så er der blevet sagt, at man kan være i tvivl om, hvorvidt kommunerne gør det her effektivt nok.
Det er jeg helt åben over for at man kan være i tvivl om, og jeg synes også, det på den baggrund er rigtig godt, at det ser ud til, at Miljøstyrelsen er gået i gang med at arbejde med sagen for selvfølgelig at sikre, at omkostningerne ved at indsamle det her affald bliver så små som overhovedet muligt.
Jeg har da også forstået, at det er sådan, at man vil tilpasse prisen, når man har fået et klarere indtryk af, hvordan udviklingen er.
Men pointen er jo, at når man i nogle år har betalt for lidt for et produkt, som sådan set skal hvile i sig selv, så kommer man i en periode til at betale lidt mere.
Det er ikke mere mærkeligt, end hvis vandforsyningen har været så dum, at de har opkrævet for få penge for vandet i et år, så kommer forbrugeren jo til at betale for det næste år.
Så det er jo sådan, det er,
og det er ærgerligt, at man kom så skidt fra start med, at man altså lagde prisen for lavt.
Med hensyn til det med havbundsmaterialet vil jeg sige, at der jo der igen er sådan nogle formuleringer, som selvfølgelig godt kan gøre, at man kan blive lidt mistænksom, nemlig tanken om, at man i stedet for at opbevare det, man hiver op fra havbunden, og som jo ofte kan være stærkt forurenet, på offentligt ejede områder skal opbevare det privat.
Men når man læser videre i teksten, kan man jo se, at en af forklaringerne er, at vi i virkeligheden har nogle offentligt ejede havne, som bare sådan rent juridisk ikke er offentligt ejet, fordi de er sendt ud i noget med selskab, og der er jo ingen grund til, at de skal transportere det, som de får gravet op fra havbunden, langt væk for at finde et sted, hvor der er et offentligt ejet område, hvor det kan ligge.
Det er jo hverken miljømæssigt eller økonomisk særlig fornuftigt.
Så jeg vil sige, at vi kan støtte det lovforslag, der ligger her, og vi kan støtte begge de dele, der er i det.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2011-11-18:
Dette forslag fra regeringen lægger op til to ændringer i miljøbeskyttelsesloven.
Det drejer sig om betalingssatsen, som producenter og importører betaler for kommunernes indsamling af bærbare batterier, og kravet om ejerskab til nye anlæg af deponering af havbundsmateriale.
Formålet er at sikre fuld omkostningsdækning for kommunerne og en effektiv miljøforsvarlig deponering.
Det har vist sig, at den eksisterende ordning giver underskud, endda et meget stort underskud.
Da loven blev vedtaget i 2008, blev det forudsat, at ordningen skulle være i balance i forhold til de samlede omkostninger i kommunerne.
Når underskuddet er nedbragt, vil satsen skulle reguleres ved en ny lovændring, således at der fremadrettet bliver balance mellem indtægter og omkostninger.
Lone Loklindt (RV), 2011-11-18:
Lovforslaget består, som vi har hørt, af to dele, og begge ændringer handler om miljøbeskyttelse.
I den første del vedrørende batteriindsamling er det et spørgsmål om at sætte prisen, så ordningen kan komme til at balancere.
Den nye pris skal udligne underskuddet fra de første 3 år og skabe balance inden udgangen af 2015.
Hele ideen med indsamlingsordningen er jo at få indsamlet og genanvendt, hvis ikke alle så flest mulige af de udtjente batterier og akkumulatorer.
Derfor skal det være muligt for slutbrugerne at komme af med de udtjente batterier, uden at det koster penge, og det skal være på en enkel måde.
Derfor er det også et grundlæggende princip, at det er producenter og importører, der skal finansiere den nettoomkostning, som indsamling, behandling og genvinding koster.
Allerede i 2010 var det samlede underskud på 15 mio. kr., så man kan sige, at det sådan set er et spørgsmål om rettidig omhu, forsigtighedsprincippet, i forhold til økonomien, at der nu skal gøres noget for at rette op på det, så der bliver balance i ordningen.
Som hr. Henrik Høegh var inde på, er der nogle kommuner, der er mere effektive end andre, og det er da også noget, vi fra radikal side lægger vægt på, altså at der bliver en videndeling om de mest effektive metoder.
Men vi lægger også vægt på, at der faktisk står, at omkring februar, hvor indberetningen sluttede, var der 120 producenter og importører, som ikke havde indberettet deres tal, og da det jo er en solidarisk ordning, ser vi faktisk frem til, at både SKAT og Miljøstyrelsen følger op på det her og får de sidste med.
Så er der det med, at prisen stiger, og om den stiger for meget.
Der kan man jo sige til det, at formålet nu er at få skabt balance – ikke sådan langt ude i fremtiden, men på den ret korte bane – og der er jo også lagt op til,
at hvis det viser sig, at ordningen pludselig kommer til ikke bare at balancere, men give overskud, så kan man igen sænke prisen.
Så Radikale Venstre er helt indforstået med, at det umiddelbart er et højt beløb, men at vi vil kigge på det igen senere.
Den anden del af lovforslaget vedrører deponering af havbundsmateriale, og det ventes jo også at give nogle økonomiske besparelser for de mindre, offentlige havne og lystbådehavne i form af færre udgifter til transport, og uden at det får negative miljømæssige konsekvenser.
Fra radikal side er det vigtigt at understrege, at vurderingen jo er, at der kun er en meget lille miljømæssig risiko forbundet med anlæg for deponering af havbundsmateriale.
Og man vil jo fortsat skulle have en miljøgodkendelse efter de gældende bestemmelser.
Vi ser frem til udvalgsbehandlingen, men er meget positivt indstillet.
Astrid Krag (S), 2011-11-21:
Der er ikke mere at foretage i dette møde.
Folketingets næste møde afholdes i morgen, tirsdag den 22. november 2011, kl. 13.00.
Mødet er hævet.
Bjarne Corydon (S), 2011-11-21:
Lovforslag nr. L 26
Christine Antorini (S), 2011-11-21:
Lovforslag nr. L 25
Pia Adelsteen (DF), 2011-11-22:
Men når man laver et styrket samarbejde, fordi man har en fælles valuta, hvordan kan man så stå og sige med bevidstheden om, at vi i Danmark har sagt nej til euroen, at vi i øvrigt skal være med i det der styrkede samarbejde, fordi det jo er forfærdeligt, hvis vi ikke sidder med ved bordet.
Det er næsten den sætning, jeg hader allermest, nemlig når en minister siger, at så sidder han eller hun ikke med ved bordet.
Jeg har ikke særlig ondt af dem, skulle jeg hilse og sige, og jeg kan ikke lide det.
Vi ved jo godt, at vi i de 10 år, euroen har eksisteret, hvor vi har haft vækst- og stabilitetspagten, er og har været afhængige af hinandens økonomier, vi er også afhængige af, hvad der sker i USA.
Men hvordan kan det være, at man sidder og siger, at man respekterer et euroforbehold, for det påstår man jo hårdnakket, men at man går med i alle de her ting.
Er det, fordi det er så vigtigt, eller fordi – det tror jeg – man inderst inde gerne vil have euroen?
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2011-11-22:
Det er nok heller ikke alene op til mig.
Det står helt klart i regeringsgrundlaget, og vi får ikke en afstemning om euroen i denne regeringsperiode, men derfor synes jeg da, at det er oplagt at tage den her debat.
Nej, det kan vi ikke, fordi dansk økonomi er integreret i europæisk økonomi, og derfor er vi nødt til også at holde fast i at få så meget indflydelse som muligt.
Jeg er helt på det rene med, at i eurogruppen sidder vi ikke med, og der får vi ikke indflydelse, men det er i dansk interesse – ud fra et radikalt synspunkt – for dansk økonomis vedkommende, at der bliver truffet ansvarlige beslutninger i eurogruppen for at stabilisere europæisk økonomi.
Merete Riisager (LA), 2011-11-22:
Men hvis vi i Danmark er fuldstændig i stand til at føre en ansvarlig økonomisk politik, hvorfor er det så nødvendigt at pantsætte det ansvar så tæt ind i eurosamarbejdet som overhovedet muligt?
For Liberal Alliance er det ikke voldsomt ansvarligt at bruge flere penge, end man har, og få flere skatter og afgifter i en tid, hvor vores konkurrenceevne er meget presset.
Så må jeg også lige konstatere, at ordføreren mener, at vi har en mulighed for at sidde med ved bordet.
Som ordføreren vist også godt er klar over, bliver de rigtige beslutninger i EU i øjeblikket taget, når de små lande er gået hjem for at sove.
Vi har ingen indflydelse, vi skal bare gøre, som der bliver sagt.
Vil ordføreren forsøge at påvirke regeringen, så vi kommer helt ind i euroklubben?
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2011-11-22:
Danmark er i gang med at tage ansvar for sin egen økonomi.
Jeg synes, at den finanslov, der blev fremlagt søndag eftermiddag, er et af beviserne på det.
Vi fejer for egen dør.
Det er det, det handler om nu, men vi er dybt afhængige økonomisk af det europæiske samarbejde.
En meget stor del af vores eksport foregår i EU, og derfor er vi også afhængige af, hvilke beslutninger der bliver truffet i EU.
Det synes jeg ikke der er nogen grund til at pakke væk.
Man kan ikke trække sig tilbage og lukke Danmark ude af det her og ligesom sige: Vi melder os ind i de ting, der er godt for os, og alt det andet kan vi bare holde os ude af.
Sådan fungerer samarbejder jo ikke.
De er som regel gensidige.
Bare for at bekræfte fru Merete Riisager vil jeg sige, at jeg skam ikke var i tvivl om, at Liberal Alliance går ind for et frit marked.
Tværtimod sagde jeg, at en ren frihandelszone uden andre pejlemærker end det frie marked synes jeg ikke er vejen frem.
Merete Riisager (LA), 2011-11-22:
Først vil jeg starte med at takke ordføreren for roserne i forhold til at sætte EU på dagsordenen.
Det gør vi gerne, og vi gør det gerne igen.
Så har jeg noteret mig, at ordføreren mener, at jeg er trængt på min mandighed.
Endelig kan jeg forstå, at ordføreren undrer sig over, at vi i Liberal Alliance har en anden politik, end man har i Det Radikale Venstre, og dertil kan jeg også sige, at det er helt rigtigt iagttaget.
Så vil jeg gerne lige korrigere ordføreren, i forhold til at Liberal Alliance skulle være imod et frit marked og frihed.
Det er vi naturligvis ikke.
Vi har en anden vision for EU, som netop går på en styrkelse af det frie marked.
Mit spørgsmål er som følger: Kan Danmark for sig selv tage ansvar for sin egen økonomi, uden at vi har Angela Merkel til at huske os på, at vi skal gøre det?