Marianne Jelved (RV), 2012-01-19:
Her i anden runde vil jeg koncentrere mig om to emner.
Det ene er det, vi normalt kalder økonomiske incitamenter, og det andet vil jeg lade være en overraskelse.
Vi har jo fået en vis kritik fra oppositionen i forbindelse med bl.a. NOx-afgiften.
Jeg vil godt minde om, at vi bredt politisk i rigtig mange år her i Folketinget har været enige om, når vi talte miljøpolitik, at forureneren skal betale for forureningen.
Vi har også været enige om, i hvert fald i princippet, at det ville være ideelt, hvis vi var i stand til at udregne alle de udgifter, som påløb samfundet ved en bestemt aktivitet.
Det kan være brug af et bestemt stof.
Det burde forureneren også betale.
Der har vi ikke været fuldstændig konsekvente, så det er blevet gennemført, for det er ret svært.
Men jeg minder bare om det, fordi det har været et gennemgående incitament for de politiske beslutninger, at vi tilnærmede os den type principper.
Derfor har vi faktisk også opnået en hel del gode resultater på miljøområdet og på energiområdet, hvilket jeg har nævnt tidligere under mine korte bemærkninger til andre ordførere.
Så det er en type udgifter, og det er klart, at NOx'erne på cementfabrikkerne jo som minimum vil øge udgifterne.
Det vil sige, at det vil gøre cementen dyrere, og der vil være en konkurrenceforværring i forhold til andre producenter af cement i andre lande.
Men under alle omstændigheder har vi brug for cement i Danmark bl.a. til at lave det, vindmøllerne skal stå på, så vi skal jo tænke os lidt om.
Og på cementfabrikken Portland i Aalborg ved de jo godt, at der er brug for det produkt, de laver, så derfor tror vi også, at virksomheden som mange andre virksomheder, der har været udsat for ting af den her karakter, vil gøre det rigtige.
De har indrettet sig efter det og i virkelig opnået en teknologiforbedring, som har kunnet betale sig på sigt.
Den anden type afgifter, vi har været omkring, er afgifter på usunde fødevarer.
Det har jo kørt under oppositionens overskrift, der hedder, at det bliver dyrere at være dansker.
Se, det er jo slet ikke det, der er meningen.
Meningen er faktisk, at det ikke skal være dyrere at være dansker, for man skal lade være med at spise de usunde fødevarer og dermed undgå at komme i den situation, at man skal betale ekstra for dem eller mere, end man gør i dag.
Så meningen er ikke, at det skal belaste familien, men at familien skal benytte sig af de økonomiske incitamenter og købe billigere.
Det ville i givet fald bare betyde, at vi flyttede grænsehandelen længere væk fra Danmark, og det ville selvfølgelig være bekvemt for Danmark, men det ville være ubekvemt for de lande i EU, som bliver den ydre grænse for EU.
Men det er den type problemstillinger, som vi må håndtere internationalt, hvis vi vil gå længere ad den vej.
Så vil jeg lige for en ordens skyld gøre opmærksom på den energiforhandling, der foregår p.t.
Det kræver altså en anden afgiftspolitik og en anden energipolitik, og det synes jeg også er et godt eksempel på, at vi på mange områder i virkeligheden arbejder på tværs af partierne bredt i Folketinget om den type emner, og det har vi også gjort igennem rigtig mange år.
For regeringen er blevet kritiseret af oppositionen for at fjerne de økonomiske incitamenter, der er for nogle grupper i vores samfund til at komme ud at arbejde.
Jeg vil godt lige nuancere den opfattelse, for de, der er mest sårbare i vores samfund, er også dem, som har færrest ressourcer at benytte sig af og til at lade sig påvirke af økonomiske incitamenter, for det kræver faktisk en vis ressource at kunne det.
Der er meget tilbøjelighed til, at de svagere grupper i stedet for opgiver, og så bliver det endnu vanskeligere at få dem op og ud på arbejdsmarkedet.
Derfor tror jeg, at der er en vis fornuft i, at vi igennem årene har haft en rimelig dækning, når folk har været ledige, så det ikke har været den økonomisk trængte familie, der virkelig skulle langt ned med nakken, for at de fik taget sig sammen til at gå ud på arbejdsmarkedet.
Det er jo ikke sådan, vi har det i Danmark, og derfor er det meget vigtigt også at se det her i sammenhæng med ret og pligt-tankegangen, som også fremgår af vores regeringsgrundlag.
Det er bare for at nuancere diskussion lidt og tage lidt hensyn til, at der er forskel på afgifter på usunde fødevarer, på energi og på NOx'er og så på økonomiske incitamenter, når vi taler om forholdet mellem mennesker.
Så vil jeg godt gå til det andet tema.
Jeg vil bare sige, at det var finanspagten, jeg godt ville nævne.
Den er et godt eksempel på et samarbejde i EU.
Vi skal være meget opmærksomme på, hvilken stor betydning det har.
For hvis vi havde fulgt de regler, som blev lavet i 1990'erne, da euroen blev dannet, havde vi ikke haft den gældskrise, som vi har i dag.
Derfor tror vi i regeringen, at det er rigtig vigtigt, at vi får finanspagten gjort færdig, og at vi får den forhandlet på en god måde, og at Danmark også kommer til – uanset om vi tilmelder os eller ej – at være en del af dem, der følger finanspagten, ligesom vi har været det i forbindelse med fastkurspolitikken i dag.
Tak, hr. formand.