runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Magnus Heunicke (S), 2015-05-13:
Nej, det synes jeg ikke.
Og med al respekt tror jeg, det er tredje onsdag i træk, at jeg har sagt det samme: Det er ikke tilfredsstillende.
Det er et selskab, som blev solgt for årtier siden.
Det var tidligere statsejet, men nu er det altså et privat selskab.
Dem, der ejer det, er i et helt andet land.
Det er en pensionsfond, der ejer det, så vidt jeg forstår.
Jeg synes ikke, det er tilfredsstillende.
Jeg har selvfølgelig møder med dem – det har jeg også haft i dag – og jeg forsøger at påvirke dem på den måde, jeg kan.
Det gør jeg ved at mødes med dem, være i dialog med dem og præsentere dem for problemer.
Og så kan jeg også bede Trafikstyrelsen se på det – og det har jeg gjort – og de er nu i gang med at udarbejde den redegørelse, der skal til for eventuelt at kunne gå videre.
Men det er klart, at det selvfølgelig skal være fuldkommen sagligt funderet og undersøgt af den relevante myndighed, når det drejer sig om en privat virksomhed.
Peter Juel Jensen (V), 2015-05-13:
Det, vi gerne vil have ministeren til, er at bruge den indsigelsesret, som ministeren jo har.
Jeg står her med et brev, som er sendt til Københavns Lufthavne på vegne af Region Midtjylland, Region Syddanmark, Region Nordjylland og så de 52 kommuner organiseret under de kommunale kontaktråd i regionerne .
Der skriver man: »Lukningen af indenrigsterminalen i København Lufthavn, Kastrup har givet indenrigspassagererne længere ventetid i sikkerhedskontrollen og længere ventetid på bagagen.
Dermed har lukningen reelt forlænget rejsetiden mellem København og Jylland mærkbart, om end den samtidig har givet fordele til transitpassagerer.
Hertil kommer at fordoblingen af passagerafgifterne for indenrigspassagerer på sigt meget let kan resultere i dyrere flybilletter.«
Det her gælder også for Bornholm, så det er faktisk hele landet, der er ramt af det.
Synes ministeren, det her er tilfredsstillende?
Mette Frederiksen (S), 2015-05-13:
Jamen jeg har ikke noget behov for at pådutte forløbet bestemte ord.
Jeg tror, at jeg modsat andre nøgternt vil konstatere, hvad der er sket.
Vi har en evaluering, som viser en tidslinje, der ikke svarer til det billede, der blev givet til regeringen.
Det er selvfølgelig alvorligt.
Jeg synes, der er grund til at glæde sig over, at evalueringen er blevet lavet, at det kommer frem, så vi er fuldstændig sikre på, at det billede, vi har i fællesskab, er rigtigt.
Kan vi lære af hele den her proces?
Vil også regeringen tillade sig at blive klogere?
Ja, det vil vi selvfølgelig, for det er vores ansvar, at myndighederne har de rigtige rammer at arbejde inden for.
Derfor er det her selvfølgelig væsentligt både af politiske og politifaglige grunde.
Jeg tror, at der er grund til at lære af de fejl, der er blevet begået, så vi har et endnu stærkere værn mod terror i fremtiden.
Peter Skaarup (DF), 2015-05-13:
Jeg fik jo at vide, at der findes et telefonnotat af den samtale, der var mellem medarbejderne hos PET og Justitsministeriets folk, og jeg vil meget gerne, at vi får det oversendt inden det samråd, der skal være i næste uge, den 20. maj, hvor vi jo i Folketingets Retsudvalg selvfølgelig vil gå i dybden med de her ting.
Jeg lagde mærke til, at statsministeren i går i besvarelserne til medierne sagde, at statsministeren egentlig bare havde sagt det på pressemødet med den internationale presse, som hun havde fået at vide.
Her tænker jeg, at et er, hvad man får at vide, men at noget andet nogle gange er, hvordan man af egen drift spørger ind til tingene; altså gør sig bekendt med det, som Det Jødiske Samfund sagde, nemlig at de ikke opfattede, at der havde været politi til stede, før de selv ringede.
Kunne man tænke sig, at det havde været en god fremgangsmåde i den her sag?
Jeg mener ja.
Mette Frederiksen (S), 2015-05-13:
Jeg bliver nødt til lige at gentage, hvad jeg sagde før.
Hvis jeg har forstået spørgsmålet korrekt om et specifikt telefonnotat og en specifik mail, er svaret ja, men jeg vil gerne have det oversendt på skrift, så vi er sikre på, at vi taler om den samme mail og det samme telefonnotat.
Det synes jeg er rimeligt.
Så til spørgsmålet om, om man som regering selv skal være opsøgende i forhold til at blive klogere: Ja, og det er derfor, vi har lavet en evaluering.
Det er jo derfor, at vi har ønsket en evaluering, der kortlægger hele det her spørgsmål, så vi er sikre på, at de detaljer, de væsentligheder og de elementer, der har haft en afgørende karakter i forbindelse med terrorangrebet i København, kommer frem – ikke alene til os som regering, men til hele den danske befolkning.
Ellen Trane Nørby (V), 2015-05-13:
Tak, og spørgsmålet lyder: Mener ministeren, at mobiliteten mellem landsdelene er blevet bedre efter nedlæggelsen af indenrigsterminalen i Københavns Lufthavn?
Jeg deler jo netop ministerens holdning om, at mobiliteten imellem landsdelene ikke er blevet bedre af, at indenrigslufthavnen er blevet nedlagt, og når jeg har stillet spørgsmålet så åbent, som jeg har, er det sådan set også i håb om, at vi kunne få en dialog.
Vi har jo haft en skriftlig dialog om den her sag, ligesom transportministeren har haft en dialog med mange af mine kollegaer om det, for det har jo givet kaos i lufthavnen med øget ventetid, meget dårlige adgangsforhold, ikke bare for personer med handicap, men også personer, der er dårligt gående, familier med børn, og andre, der ligesom ikke er i stand til at kravle op ad den meget, meget store trappe, som møder en, når man lander med en indenrigsflyver på nuværende tidspunkt.
Det og den forøgede ventetid er jo noget af det, der gør, at mobiliteten er blevet vanskeligere, at flyet, som har været et hurtigt alternativ, er blevet svækket, og at den her hurtige linje mellem landsdelene og København dermed er blevet dårligere efter nedlæggelsen af indenrigslufthavnen.
Jeg ved godt, at ministeren ad flere omgange ligesom har afvist at gribe ind, på trods af at der i bekendtgørelsen i lov om Københavns Lufthavne, § 4, stk. 7, står: »Trafikministeren kan for at tilgodese samfundsmæssige eller overordnede trafikale hensyn give selskabet direktiver for udøvelsen af dets virksomhed«.
Det er jo også derfor, jeg er interesseret i at høre, om ministeren mener, at det her reelt set også har nogle overordnede konsekvenser for den mobilitet, vi har mellem landsdelene, for det er jo i så fald et overordnet trafikalt hensyn, og derfor er jeg da også glad for, at ministeren i sin indledning – ligesom jeg – har en opfattelse af, at det ikke er godt nok med den service, der er, hverken over for pendlerne eller indenrigspassagererne generelt, efter at indenrigslufthavnen er blevet nedlagt.
Jeg vil så blot høre ministeren i forhold til det møde, som ministeren har haft i dag med Københavns Lufthavne sammen med en række af transportordførerne, herunder transportordføreren for Venstre, hvor man har fået et tilsagn om, at der nu bliver åbnet sådan nogle dedikerede sikkerhedslinjer til indenrigspassagererne.
Hvornår forventer transportministeren så at det her sker?
Hvornår forventer transportministeren at forholdene for indenrigspassagererne bliver forbedret?
Magnus Heunicke (S), 2015-05-13:
Til det helt konkrete spørgsmål vil jeg forsøge at give et konkret svar, nemlig at det skete i går.
Jeg vil så sige, at jeg synes, det er for tidligt nu at sige – nu var det i går, det åbnede – at det har løst problemet.
Derfor står jeg fast på, at det, som jeg bad Trafikstyrelsen om at gøre for et par uger siden, skal de stadig væk gøre, nemlig meget nøje følge kapacitetsudviklingen og rapportere tilbage til mig.
Ellen Trane Nørby (V), 2015-05-13:
Jeg tror da, vi er rigtig mange, der ser frem til den redegørelse, der kommer fra Trafikstyrelsen.
For vi er nok af den opfattelse, at selv om man nu får en dedikeret sikkerhedslinje, så er der et overordnet mobilitetshensyn, som handler om at sikre, at vi har nogle ordentlige forbindelser mellem vores provinslufthavne og hovedstaden, altså sikre en ordentlig forbindelse mellem landsdelene i Danmark.
Og derfor er ventetiden jo væsentlig, ikke kun for den enkelte passager, men også i forhold til, hvad de ofte flyvende pendlere skal afsætte af tid for at kunne nå deres flyvere. Vi har jo allerede oplevet, at der er mange, der har misset deres fly, og vi har også oplevet, at den tid, man skal afsætte, ikke længere er ½ time, som det var i indenrigslufthavnen, men at folk nu forventer at skulle afsætte 1 time for at kunne nå en indenrigsafgang.
Og der vil jeg egentlig blot høre, om ministeren mener, at det er acceptabelt i forhold til at sikre en ordentlig mobilitet mellem landsdelene.
Magnus Heunicke (S), 2015-05-13:
Det fremgår af luftfartsloven, at Trafikstyrelsen, som er under transportministeren, for at tilgodese væsentlige samfundsmæssige eller overordnede trafikale hensyn med rimelig frist kan meddele Københavns Lufthavne A/S et begrundet pålæg om at gennemføre foranstaltninger, der sikrer, at flyvepladsen kan opfylde den nødvendige kapacitet.
I mellemtiden, imens Trafikstyrelsen gør det, kan jeg godt konstatere, at man altså også har handlet på det fra lufthavnens side.
Om de har gjort tilstrækkeligt, vil jeg ikke stå nu her og konkludere, det synes jeg er for tidligt.
Tak for spørgsmålet.
Jeg var så sent som i morges ude i lufthavnen og havde inviteret Trafikudvalget med og mødtes også med pendlere derude og pendlerforeningstalsmænd.
Jeg må sige, at jeg sandt at sige ikke har hørt mange argumenter for, at mobiliteten mellem landsdelene skulle være blevet bedre som følge af nedlæggelsen af den her indenrigsterminal i lufthavnen.
Der er jo fordele for passagererne, men det er ikke noget, der er mellem landsdelene.
Der er kortere afstand til metro og jernbane, og det er selvfølgelig blevet hurtigere at skifte til et udenrigsfly, hvilket er relevant, hvis man skal det.
Det er blevet forbedret, men de klager, der er over længere gåafstand til gates og ikke mindst øget ventetid, tror jeg er helt centralt.
Øget ventetid til sikkerhedskontrollen må man sige bestemt ikke gavner mobiliteten.
Det er vel nærmest det modsatte af mobilitet.
Som jeg har nævnt tidligere i besvarelsen af spørgsmål om det her emne, er det jo sådan, at Københavns Lufthavne A/S er et privat aktieselskab.
Det er ikke en del af Transportministeriet, og det vil sige, at den sammenlægning, der er sket, er besluttet af det private selskab Københavns Lufthavne A/S.
Jeg kan ikke, selv om jeg måske havde lyst.
Det er ikke muligt, den er simpelt hen solgt, det er ikke transportministerens selskab, så jeg kan ikke blande mig i det.
Sådan er det jo, når man har valgt, at det skal være en privat virksomhed, der driver lufthavnen i København.
Men hvad jeg har hjemmel til i luftfartsloven er jo at gribe ind over for lufthavnen og pålægge lufthavnen at gennemføre foranstaltninger, hvis man ikke har tilstrækkelig kapacitet.
Det er dog en ubetinget forudsætning for overhovedet at overveje det, at det faktuelle grundlag er på plads, fordi lufthavnen er en privat virksomhed, og et sådant pålæg er et betydeligt indgreb i lufthavnens selvbestemmelsesret.
Jeg kan sige, at jeg har bedt Trafikstyrelsen om at udarbejde en redegørelse for konsekvenserne for ventetiden i sikkerhedskontrollen efter den her sammenlægning.
Jeg har også konstateret i dag, at lufthavnen selv har åbnet nogle nye pendlerspor ude i sikkerhedskontrollen.
Det var pendlerne umiddelbart glade for, men jeg synes, vi lige skal vente og se, før vi kan konkludere, at problemet er løst.
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-05-13:
Nu ved jeg godt, vi er i den situation, at der bliver stillet spørgsmål til mig, og jeg skal gerne forsøge at svare på dem, men jeg kan ikke lade være med at sige, at nu skal man måske også passe på, at man i sit hjertes godhed ikke ødelægger de i øvrigt velfungerende systemer, vi har, nemlig hele vores arbejdssikringssystem, ved i realiteten at blande tingene sammen.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Eigil Andersen i, at det var en klog, en rigtig og en vigtig beslutning, vi traf, i forhold til særloven.
Må jeg så bare, når det gælder det, vi kalder forsinket ptsd, sige, at hvis nu symptomerne opstår, kan man faktisk få den godkendt, også op til 3-4 år efter symptomerne har været der.
Så det er ikke umuligt også at få det anerkendt som en arbejdsskade.
Men der, hvor jeg bare stiller det forsigtige spørgsmål, er, at hvis vi skulle udvide særloven til det danske arbejdsmarked, går vi ind og bryder op i forhold til det ansvar, som arbejdsgiver har, for, at tingene skal være i orden og sådan noget.
Så selvfølgelig er det den, der er arbejdsgiver for ambulancechaufføren, som skal sørge for, at tingene er i orden, at der bliver lavet den psykologbehandling efter dramatiske udrykninger osv. osv., så det her ikke sker.
Og der tror jeg man skal huske lidt på, at der er forskel på, at man laver en særlov for nogle, som har en helt særlig betingelse, nemlig at blive sendt i krig, og så dagligdagen i Danmark.
Eigil Andersen (SF), 2015-05-13:
Ministeren siger, at hvis det er herhjemme i Danmark, kan man få anerkendt en forsinket ptsd efter 3-4 års forløb.
Jeg troede egentlig kun, at det var op til 2-3 år, men det er fint med mig med 3-4 år.
Men det bekræfter mig i det, som jeg startede med at sige, nemlig at man ikke kan få det anerkendt i Danmark, hvis den først viser sig for alvor efter 8 års forløb, og så er vi tilbage ved mit spørgsmål: Er det ikke uretfærdigt?
Det er der vel egentlig en meget simpel forklaring på, og det er, at det i den situation, som hr. Joachim B. Olsen refererer til, hvor SF var regeringsparti, var så langt, som man kunne komme med den sag på det tidspunkt.
Joachim B. Olsen (LA), 2015-05-13:
Jeg har sjældent været så enig med beskæftigelsesministeren, som jeg nok er i dag,
og andre ordførere har også redegjort grundigt for, hvorfor det her ikke er et forslag, man bør støtte, og vi kan i Liberal Alliance heller ikke støtte lovforslaget.
I april 2014 vedtog et enstemmigt Folketing som bekendt den særlov, som lempede for dokumentationskravet i forhold til veteraner.
Det var en god lov, som derfor også havde bred opbakning i Folketinget.
Det, som den særlov gjorde, var, at veteraner, som ikke opfyldte de almindelige krav om en dokumenteret sammenhæng mellem sygdom og påvirkning på arbejdet, alligevel fik mulighed for at få anerkendt ptsd som en arbejdsskade alene på baggrund af en psykiatrisk speciallæge-erklæring, hvor årsagssammenhængen ligesom blev sandsynliggjort, men altså ikke blev dokumenteret.
Så man kan sige, at kravene blev lempet ganske betydeligt, og det var også godt, fordi der her var tale om soldater, man havde udsendt i krigszoner, og som blev udsat for et arbejdsmiljø, som jo ikke kan sammenlignes med noget som helst af det, som andre bliver udsat for, og fordi man altså havde bedt danske soldater om at være i tjeneste i en krigszone og være i krig, og derfor syntes vi også, at det var fint, at man havde nogle meget lempelige krav for dem.
Men vi kan ikke støtte, at de lempelige krav bliver udbredt til alle, og derfor stemmer vi nej til det her lovforslag.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-05-13:
Jeg vil spørge ordføreren om følgende: Hvad er forskellen mellem nogle, der bliver udsendt – det kan være en politimand, eller det kan være en soldat – og som kommer ud for nogle traumatiske hændelser, og nogle, der herhjemme bliver udsat for lige så traumatiske hændelser, sådan at de får ptsd?
Hvad er forskellen på de to grupper?
Jeg ved godt, at veteraner kommer ud for nogle utrolige hændelser, ikke mindst dem, der var i Balkan, men herhjemme er der jo folk, der kommer ud for nogenlunde det samme, og i virkeligheden får de den samme sygdom.
Hvorfor skal de ikke kunne få anerkendelse og erstatning på baggrund af de samme processer, som det er for dem, der bliver udsendt uden for landet?
Joachim B. Olsen (LA), 2015-05-13:
For det første er det vigtigt at holde fast i, at de grupper, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr omtaler, og som måtte komme ud for nogle hændelser i Danmark, som kunne udløse posttraumatisk stress-syndrom, jo godt kan få det anerkendt.
Det skal bare dokumenteres, at der er en årsagssammenhæng mellem det, som de har oplevet på deres arbejde, og den ptsd, som de så skulle have fået, og det synes vi sådan set det er rimeligt at man skal dokumentere.
I forbindelse med soldaterne skal man jo bare have sandsynliggjort, at der er en årsagssammenhæng.
Den anden forskel er vel i sin enkelhed, at soldaterne er i et område uden for landets grænser, hvor de er i et sammenhængende forløb over længere tid, og det er man altså ikke, når man er i Danmark.
Oplever man noget her – og man kan opleve rigtig grelle ting – så har man mulighed for med det samme at konsultere en psykiater osv.
For man er i Danmark og kan komme hurtigere ind i behandlingssystemet, end soldaterne vil kunne komme, og det er en væsentlig forskel.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-05-13:
Jamen det eksempel kan jo man ikke bruge.
For når de får det med det samme og de kommer til en psykolog, så får de det jo anerkendt, hvis de har ptsd, men for dem, der får det forsinket, hvor man skal sandsynliggøre det, er det noget andet.
Jeg tror ikke, det er så mange mennesker, vi snakker om, altså, det kan være 20 mennesker om året.
Men hvorfor skal de behandles dårligere end alle mulige andre, som kommer ud for præcis det samme, og som skal sandsynliggøre, at man får ptsd på baggrund af en traumatisk hændelse?
Hvorfor er der forskel på folk?
Det forstår jeg ikke.
Eigil Andersen (SF), 2015-05-13:
Først vil jeg hæfte mig ved det positive, og så kommer vi til der, hvor problemerne er.
Jeg er også glad for ministerens initiativ i EU med hensyn til at få set på den her jungle af ansættelsesforhold, der er inden for flybranchen.
Jeg er også enig med ministeren i, at det her er et EU-anliggende, og SF's forslag går derfor ud på, hvad Danmark skal sige i den sammenhæng i EU.
Så kommer vi til problemet.
Hvorfor søren, undskyld, det må man nok ikke sige –
Så er det jo et kæmpe sikkerhedsproblem i forhold til passagererne, som risikerer, at de falder ned på grund af en træt pilot.
Hvorfor skal vi vente på et udvalg, når hovedpersonerne selv, piloterne, siger: Vi gør det på en forkert måde, for vi er presset ansættelsesmæssigt?
Magnus Heunicke (S), 2015-05-13:
Først vil jeg sige tak for de rosende eller positive vendinger.
Det arbejde ligger i EU, og man må sige, hvis man skal give en status på det, at det ikke er sådan, at Danmark står alene i EU.
Der er andre lande, som er stærke allierede.
Hvis man følger med i medierne omkring de emner her, vil man se, at Holland er en meget, meget stærk allieret med Danmark.
Det gælder også andre lande, men der er også lande, der har den modsatte holdning.
Det skal man bare være klar over.
Der er også lande, der har den modsatte holdning, og man kan se, hvor de her lavprisselskaber har hjemmebase, og det er jo i nogle af de lande, der har den modsatte holdning.
Det er bare klart.
Det er ikke nyt i EU.
Sådan er det, når man må arbejde sammen, og det er også udfordringen her.
Derfor er det så vigtigt, at vi gør det her arbejde grundigt, for man kan ikke forestille sig – det ville være for rosenrødt og måske også lidt for naivt – at vi så bare kan komme med det her og komme igennem med det.
Det er min klare erfaring, så derfor vil jeg anbefale, at vi følger planen for, at gå meget, meget grundigt til værks.
Eigil Andersen (SF), 2015-05-13:
Det alvorlige i det her er, at en syg eller træt pilot eller en pilot på grund af sit løse ansættelsesforhold ignorerer en sikkerhedsadvarsel og ikke tør aflyse en flyvning.
Hvorfor skal vi dog vente på, at der sker sådan noget?
Hvorfor skal vi dog vente på udvalgsarbejdet, når det er helt åbenlyst, at her er der brug for en handling?
Nogle skal jo gå foran, og det kunne Danmark så gøre.
Karsten Lauritzen (V), 2015-05-13:
Det er vi helt enige med justitsministeren i.
Det var derfor, at det sidste spørgsmål gik på, om regeringen vil indkalde til forhandlinger om den flerårsaftale.
Det vil ministeren ikke.
Det vil man skyde til efteråret.
Det er fair nok.
Det er ministerens beslutning, og det har vi respekt for, men vi er uenige og kunne ønske os noget andet.
Ministeren siger så nu, at der ikke er blevet givet misinformation, og ministeren begrunder det med, at der ikke var nogen, der havde intentioner om det.
Det respekterer vi selvfølgelig også.
Men så må jeg spørge ministeren, om ministeren mener, at hun i det her tilfælde er blevet givet fejlagtige oplysninger af myndighederne.
Vi ved jo i hvert fald, at statsministeren har givet fejlagtige oplysninger til pressemødet.
Men når der ikke er tale om misinformation, kan man så sige, at der er tale om, at der blev givet fejlagtige oplysninger fra myndighederne til de politiske beslutningstagere, herunder regeringens sikkerhedsudvalg?
Joachim B. Olsen (LA), 2015-05-13:
Når SF nu kan stemme for det her forslag fra Enhedslisten, hvorfor stemte SF så i sin tid mod de ændringsforslag, som Enhedslisten stillede, dengang vi behandlede særloven, og som altså ligger til grund for det lovforslag, de nu har fremsat?
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-05-13:
Jamen der er en grund til, at man vedtager en særlov.
Hvis man ikke havde behov for, at der skulle ske noget særligt, var der ingen grund til at vedtage en særlov.
Så vil jeg sige til hr. Eigil Andersen, at vi hele tiden prøver at forbedre vores arbejdssikringssystem.
Vi har et udvalg, som sidder og arbejder med de her spørgsmål lige i øjeblikket, og der tror jeg vi som partier vel altid har forsøgt at forbedre og sikre de her forhold.
Det kan vi jo også gøre i fremtiden.
Det, jeg bare siger her, er, at hvis man også flytter det, vi har vedtaget som en særlov, over til det almindelige danske arbejdsmarked, er der efter min mening noget galt.
Men det er ikke det samme, som at arbejdsskadeforsikring og den måde, vi gør det på, ikke hele tiden er til debat, og vi har som sagt faktisk lige i øjeblikket et udvalg til at sidde og kigge på det – ikke specifikt det spørgsmål, vi taler om her, vil jeg gerne understrege, men det er et generelt eksempel på, at vi hele tiden diskuterer de her ting.
Hans Andersen (V), 2015-05-13:
Tak for det.
Enhedslistens forslag handler om at udvide gruppen af personer, der i dag er omfattet af lov nr. 336 af 2. april 2014.
Vi har med lovændringen fra april 2014 ønsket at gøre noget særligt – altså en udvidet beskyttelse af de ansatte i staten, der som led i deres ansættelse har været udsendt til områder, hvor danske statsansatte deltager i konfliktforebyggende, fredsbevarende, fredsskabende, humanitære eller andre lignende opgaver.
Ikke mindst i forhold til vores udsendte soldater har der været behov for at forbedre tiltagene ekstra.
Disse tiltag har fået en konkret, praktisk betydning for de mange veteraner, som hidtil har været i klemme i systemet, og som på mange måder fortjener en langt bedre behandling end den, de har fået.
Jeg tror også, vi har brug for, partierne imellem, dem, der står bag denne forbedring, denne særlov, at få en status på, hvordan det så går med at hjælpe disse veteraner.
Jeg har fået flere henvendelser fra veteraner, som er frustrerede over, at det tager umådelig lang tid for at få anerkendt en sent diagnosticeret ptsd, og det har vi simpelt hen brug for at mødes om.
Nu ønsker Enhedslisten så med det her forslag at udvide gruppen af personer til at omfatte alle, uanset om de har været udsendt eller ej, statsansatte, privatansatte eller offentligt ansatte, og finansieringen skal ske ved at sende en regning på en på nuværende tidspunkt ukendt størrelse til virksomhederne.
Men allerede i dag – det har ministeren jo også redegjort for – anerkender Arbejdsskadestyrelsen ptsd efter arbejdsskadelovgivningen, og man kan få anerkendt almindelig ptsd eller forsinket ptsd, hvis der foreligger lægelig dokumentation derfor.
Det kan man som ansat i en privat eller offentlig virksomhed i Danmark.
Vi finder derfor ikke, at der er grundlag for at ændre på den nuværende lovgivning.
Vores udsendte soldater kan opleve meget voldsomme begivenheder, der kan have betydning for, hvornår de henvender sig og ønsker at få hjælp efter endt udsendelse, og derfor er det meget rimeligt, at de har en udvidet beskyttelse.
Ansatte i Danmark har ikke samme risiko, og derfor mener vi ikke, at der er grundlag for at udvide målgruppen, og på den baggrund kan Venstre ikke støtte dette lovforslag.