Martin Lidegaard (RV), 2014-08-27:
Ligesom hr. Nikolaj Villumsen var jeg meget, meget glad for, at det lykkedes at samle enighed i FN's Sikkerhedsråd om at indføre sanktioner mod de her personer.
Jeg kan sige, at jeg også synes, at det er den rigtige vej at gå og fortsætte med at gå.
Det, der nogle gange komplicerer sagen og gør det svært at identificere, præcis hvem der skal sanktioneres mod, er selvfølgelig, at det sjældent er stater, der ligesom i samlet trop, om jeg så må sige, som regeringer, med fuldt flertal fra politisk side, yder den her støtte.
Det er meget ofte enkeltpersoner eller enkelte organisationer inde i de enkelte stater, der gør det.
Nogle gange er det i fuld eller indirekte forståelse med regeringen, nogle gange slet ikke.
Nu ved jeg jo, at Enhedslisten også går meget op i retssikkerhed, og derfor skal man selvfølgelig vare sig lidt for at udstede sådanne, kan man sige, fordømmelser af lande; man skal vare sig for at sige, at det er en bevidst politik fra de landes side.
Det, man kan gøre, er, at man selvfølgelig skal sørge for, at vi gennem FN forsøger at komme efter de personer og organisationer, der aktivt bistår med dette – det gælder selvfølgelig også, hvis det er lande, der, om jeg så må sige, bidrager af statskassen.
Må jeg ikke have lov at starte med en stor tak til alle Folketingets partier.
Jeg synes, at det har utrolig stor betydning, at vi tilsyneladende kan samle hele Tinget omkring det her beslutningsforslag og den her beslutning, fordi det aldrig er let at sende danskere ud på en risikofyldt færd, og det, at det er et samlet Folketing, der forhåbentlig ender med at stå bag, sender et meget stærkt signal til dem, men selvfølgelig også, fordi det politisk, som flere ordførere har været inde på, sender et meget stærkt signal til omverdenen, til Irak, til vores allierede, om, at vi er solidariske med et andet folk, når det bliver udsat for de grusomheder, som vi oplever her.
Der er i min optik ingen tvivl om, at ISIL er en af de største, hvis ikke den største, trussel, som det internationale samfund i øjeblikket står over for.
Det er grunden til, at regeringen og vi fra dansk side bakker fuldt op om, at USA aktivt står i spidsen for at bistå i rækkerne med deres indsats mod ISIL og selvfølgelig også FN's indsats for at sikre nødhjælp til de mange, mange mennesker, der er i øjeblikket er ofre for ISIL's fremfærd.
Det er godt at vide, at vi ikke står alene.
Mange andre nære partnere og allierede støtter også op om indsatsen, og det er vigtigt også at understrege, at det, vi beslutter i dag, den militære indsats, ikke står alene, og at vi også har prioriteret andre bidrag til det internationale samfunds håndtering af situationen i Irak.
Lad mig derfor for en god ordens skyld nævne de tiltag, som Danmark har taget, og som regeringen lægger stor vægt på skal ses samlet.
For det første har vi haft et stort fokus på den humanitære situation.
Vi bidrager fortsat til at hjælpe de civile, som er blevet drevet på flugt af ISIL's morderiske fremfærd i det nordlige Irak, og vi bliver ved med at støtte humanitært.
I mandags bevilgede Udenrigsministeriet yderligere 2 mio. kr. oven i de mange millioner, vi har givet, og det var til Beredskabsstyrelsens bidrag til etablering af en lejr for internt fordrevne i det nordlige Irak efter anmodning fra UNHCR.
De går bl.a. til vandforsyning, mad, hygiejneindsatser, og dermed er vi altså oppe på næsten 50 mio. kr. i humanitære bidrag til Irak bare i år.
Lad mig bare her sige, at vi løbende følger den humanitære situation og løbende overvejer behovene for yderligere humanitære bevillinger til krisen.
Så det er den ene del af indsatsen, som er vigtig.
For det andet har vi et politisk spor, som også har været nævnt flere gange både fra Liberal Alliance, fra De Radikale og fra SF.
Hvis ikke vi samtidig med det her forsøger at få skabt en situation i landet i Bagdad, hvor vi får en regering, der omfatter alle dele af den irakiske befolkning, så kan vi sende så meget både humanitær hjælp og militær hjælp, som vi kan orke, men det vil ikke grundlæggende løse problemet og sikre irakerne en fredelig fremtid i velstand.
Derfor var jeg også meget glad for under min samtale med den irakiske udenrigsminister i går morges, at han kunne fortælle, at det bærer i den retning.
Der er aldrig nogen garantier i politik og slet ikke i international politik og slet, slet ikke i den her region, men det var rart at høre, at det var hans vurdering, at forhandlingerne skrider i den rigtige retning.
Så det er det, vi kan gøre politisk.
Vi arbejder jo bilateralt, vi arbejder gennem EU, vi arbejder gennem FN, vi arbejder gennem alle de forskellige organisationer, vi er medlemmer af, og sammen med alle de allierede, vi kan, for at skabe det politiske pres og den politiske bevægelse.
Jeg er derfor utrolig glad for, at alle Folketingets partier i dag bakker op.
Vi håber på, at Enhedslisten kommer med.
Jeg kan bekræfte over for Enhedslisten endnu en gang, at i det omfang, der skal sådan egentlige kamptropper eller F-16-fly ind, vil det efter vores vurdering kræve et nyt beslutningsforslag.
Jeg vil gerne kvittere for alle de partier, Venstre, Dansk Folkeparti og Konservative, der meget venligt har tilsluttet forslaget.
Jeg synes, det er en stærk tradition i dansk politik, at man, når der er tale om alvorlige beslutninger som den her, ligesom kan komme ud over det almindelige partifnidder og gå til substansen i beslutningerne, og det er jeg utrolig glad for.
Det er der mange grunde til; der er ikke nogen anmodning om det.
Men det er selvfølgelig også, fordi det at træffe en sådan beslutning, og det er grunden til, at man helst vil undgå den, jo også vil give IS noget vind i sejlene.
Det vil vi jo meget nødig give dem, fordi de så kan fremstille det, som om det er hele Vesten mod islam som sådan, mens det, der er tale om, jo i vidt omfang er en lokal konflikt mellem sunniere og shiaere, mellem geopolitiske interesser i regionen.
Derfor må vi håbe, at vi kan undgå at skulle ud i yderligere krigsaktioner, men at vi kan holde os til at støtte irakerne og kurderne i deres kamp for en fredelig og demokratisk fremtid i deres land.
Det er håbet nu, og jeg takker for den velvilje, som alle partier har lagt for dagen i dag.
Når vi forhåbentlig senere i dag har vedtaget regeringens beslutningsforslag, kan vi over for både USA og Irak bekræfte, at Danmark nu er parat til at levere et transportbidrag i form af et C-130J-transportfly og et mindre logistikhold til at fragte lette våben og ammunition til de styrker, der står for indsatsen imod ISIL.
Det folkeretslige grundlag for det danske bidrag er et samtykke fra Irak.
Irak har givet det samtykke i en note til Udenrigsministeriet fra den irakiske ambassade som svar på et brev fra mig til den irakiske udenrigsminister, og under samtalen i går morges har den irakiske udenrigsminister også mundtligt samtykket over for mig og takket dybt for det danske bidrag.
Det er en tak, som jeg hermed bringer videre til det danske Folketing.
USA har i sin anmodning præciseret, at man samarbejder med allierede efter anmodning fra den irakiske regering om at slå tilbage mod ISIL's angreb.
Jeg vil gerne her, inden jeg tager fat på de spørgsmål, som bl.a. Dansk Folkeparti rejste, understrege, at det nuværende niveau for det militære engagement næppe vil kunne stoppe ISIL på længere sigt, og at det ikke er målet med denne enkle operation at søge at eliminere gruppen.
Men bl.a. de amerikanske luftangreb har dog muliggjort, at ISIL er blevet trængt tilbage i nogle områder, herunder fra den strategisk vigtige dæmning ved Mosul.
Den egentlige løsning på konflikten må og skal selvfølgelig være politisk.
Vi håber, at dette bidrag kan gøre det muligt at finde en sådan politisk løsning.
Så har der i debatten fra flere været rejst spørgsmålet om danske jihadister, der drager derned.
Lad mig bare starte med at slå fuldstændig fast, at det er noget, der bekymrer regeringen mindst ligesom meget, som det bekymrer alle andre partier i Folketinget.
Det er et uhyggeligt fænomen, at en stor del af ISIL består af mennesker, der kommer fra alle mulige andre dele af verden.
Det er vigtigt at understrege, at det altså ikke kun er fra vestlige samfund.
Det er også fra Saudi-Arabien, Iran og mange regionale lande.
Det er et problem og en bekymring, vi deler med rigtig mange lande i verden, og jeg tror også, at der er behov for, at vi taler med dem om, hvordan vi samlet set kan sætte ind over for det her fænomen.
Selv om jeg sådan set
forstår bekymringen for at få de mennesker tilbage til Danmark – jeg skal komme tilbage til det konkrete spørgsmål – kan man sige, at set fra det internationale perspektiv hjælper det jo ikke noget, at de vender snuden andre steder hen.
Det løser ikke problemet.
Det, der må være målet, er selvfølgelig at sørge for, at de mennesker ikke tager af sted, at de ikke i første omgang ender dernede, for når de først er der, kan man kun dele bekymringen for, hvad der sker.
Uanset hvor de så tager hen bagefter, vil de vedblive med at være et problem.
Hvad kan man så gøre?
Regeringen har hidtil – og der må jeg så gå i rette med hr. Søren Espersen, der siger, at jeg bare har sagt, at vi følger situationen, for jeg har altså sagt betydelig mere både i Udenrigspolitisk Nævn og offentligt, og det ved hr. Søren Espersen også godt – gjort og gør fortsat en stor forebyggende indsats gennem vores efterretningstjenester, og vi har direkte kontakt til de familier, hvor det vurderes, at der er en fare for det, og kontakt til de miljøer, hvorfra de rekrutteres.
Det er en indsats, der er blevet optrappet.
Jeg vil ikke gå i detaljer med det af den enkle grund, at det ikke er mit ressort.
Det er Justitsministeriet, der står for alle de her ting, og derfor er min konkrete viden heller ikke så detaljeret, som den ville være, hvis jeg stod her som justitsminister.
Men jeg ved, at det er et område, der er blevet optrappet, ligesom vi har haft – det har jeg til gengæld haft noget med at gøre – meget direkte samtaler med bl.a. Tyrkiet for at sikre, at det bliver sværere at komme ind i Syrien.
Det har indtil nu været det primære problem, og vi har et godt samarbejde med de tyrkiske myndigheder om det her.
Det er også noget, der er blevet forstærket.
Det er meget muligt, at vi kan gøre mere, og som det også vil være partierne bekendt, kommer regeringen inden for få uger med en handlingsplan på det her område, hvor vi netop kigger på, hvad andre lande gør, og overvejer, om vi kan gøre mere.
Det er rigtigt, og det kan jeg bekræfte, at ifølge loven, og det er altså ikke en beslutning, jeg har taget, men det er noget, som et stort flertal i Folketinget har vedtaget, får vi, hvis statsborgere bliver fængslet, tilfangetaget, i udlandet, dem som udgangspunkt hjem til Danmark, hvis vi kan.
Jeg vil dog gerne sige, at i det her område yder vi ikke meget konsulær bistand generelt, for vi har hverken ambassader eller midler til at få folk ud af de kampområder, så jeg tror godt, at man kan tillade sig at sige, at det mere er en principiel diskussion, end det er en praktisk diskussion.
Men det er rigtigt, at det er et princip i dansk retspraksis, at uanset hvad folk har begået af kriminalitet – også selv om de begår alvorlig kriminalitet og også anden slags kriminalitet i udlandet – vil vi gerne have, at de bliver stillet for en domstol, og at de får en dom.
I det omfang, vi får jihadister hjem, der aktivt har myrdet, og hvor anklagemyndigheden finder, at der kan rejses en tiltale, vil de blive tiltalt, og så vil de blive straffet og komme i fængsel.
Men som sagt glæder regeringen sig til at tage den diskussion, når vi har fremlagt vores handlingsplan.
Der kan vi sammen kigge på, hvad der er af muligheder.
Jeg vil sige det sådan, at jeg egentlig tror, at man kan koge det ned til, at det også er et enigt Folketing, der ønsker at stoppe den tilgang af unge mennesker, også fra Danmark, der tager ned til de her områder.
Det, vi kommer til at diskutere, er selvfølgelig, hvordan vi gør det mest effektivt.
Det ser vi frem til at diskutere, når vi har fremlagt vores handlingsplan.
Med de ord tror jeg, at jeg vil takke for en god debat.
Det centrale for, hvordan vores bidrag skal udvikle sig i fremtiden, bliver selvfølgelig, i hvor høj grad det lykkedes at dæmme op for den nuværende situation.