Villum Christensen (LA), 2010-05-04:
Det er i hvert fald ikke svært at få associationer til det gamle sovjetrussiske styringssystem, hvor man tager fra de gode virksomheder og giver til dem, der er mindre lønsomme, med det resultat, at kunderne i byerne må stå i alenlange køer for at få en ny pakke blodtrykspiller, eller hvad det måtte være.
De står også i kø, fordi der ikke kommer nye apoteker til; det sørger statsmonopolet for akkurat som i det gamle Østtyskland og Polen, hvor mange sikkert kan huske billederne af de lange ventekøer foran statsbutikkerne.
I patientsikkerhedens hellige navn har apotekerne på prisværdig vis, må man sige, demonstreret, at det kan lade sig gøre at modstå alle megatrends i samfundet.
De har næsten også præsteret at modstå beslutninger herindefra, for der har jo været tilløb til det her rigtig mange gange, også i nogle finanslovforhandlinger, hvor der så bare ikke skete noget bagefter.
Med de meldinger, der er kommet fra Venstre, og også andre – og tak for det – synes jeg nok, man kan tillade sig at forvente, at der successivt trods alt alligevel bliver taget en bid af monopolet, hver gang sagen kommer op; det har vist været kendetegnende.
Så mon ikke det går ligesom med lukkeloven og andre af den slags love, at man til sidst kapitulerer og siger: Jo, vi må også bekende os til den moderne verden, hvor forbrugernes valg er med til at afgøre, hvor der skal ligge butikker, og hvornår de skal have åbent.
Og så har jeg jo aldrig nogen sinde sagt noget om, at det skal være som en detailhandelsbutik; selvfølgelig kan man styre de her forhold i forbindelse med autorisationsgivning osv.
Men uanset hvad der har været af lovprisninger af det eksisterende system, er det jo en kendsgerning, at statens egen vagthund, som nogle også har været inde på, nemlig Konkurrencestyrelsen, altså den vagthund, der sørger for konkurrencen i det private erhvervsliv, har fastslået med syvtommersøm, at konkurrencen bør styrkes ved at ændre de nuværende reguleringer og ved at sikre en friere adgang til markedet, eksempelvis baseret på autorisationer, som jeg sagde før, og afskaffelse af den såkaldte omsætningsbestemte udligningsordning.
Man peger tillige på mere liberale regler for apotekernes sortiment og naturligvis åbningstider.
Når der ikke er et naturligt konkurrencepres som følge af, at der ikke kan komme nye virksomheder til, og som følge af, at merindtjeningen skal afleveres, så ved vi alle, at det vil begrænse den enkelte virksomheds og det enkelte apoteks incitament til at investere i fornyelse og serviceforbedringer.
Et af hovedargumenterne for ikke at ændre på noget handler om, at man naturligvis kerer sig om patientsikkerhed – det har også været sagt her i aften – og den faglige vejledning.
Det er jo ikke særlig klogt, når det netop er af hensyn til den faglige rådgivning over for patienten, at vi fastholder det her rigide system, som er 450 år gammelt.
Selv Apotekerforeningen, som virkelig holder fast i dette lavssystem og symbiosen med staten, hvor de sammen kan beskytte sektoren, er dybt bekymret over, at de indviklede regler – og jeg citerer: »dagligt … har konsekvenser for medicinbrugernes tillid til systemet«, som det udtrykkes i deres årsberetning, ligesom det kan være et problem – og jeg citerer igen: at brugeren kan have svært ved at have overskud – at have overskud – til at modtage den faglige vejledning.
Så kan det vist ikke siges tydeligere.
Og det er vel egentlig også slående, at bare man bevæger sig en lille smule sydpå i Europa, er der masser af apoteker, næsten et på hvert gadehjørne, mens vi i Danmark omvendt har masser af ventetid, nemlig over 10 minutter for næsten halvdelen af ekspeditionerne i byerne.
Og så er det, man spørger: Hvem er det nu lige, apotekerne er til for?
Med disse ord vil jeg gerne sige tak for debatten, og vi ser jo selvfølgelig med glæde frem til, at der kommer lidt mere drev i liberaliseringerne, som ser ud til at kunne vinde støtte – det fornemmer jeg – og jeg tror også, der er god vilje fra Venstre, Danmarks liberale parti.
Og alle de her bekymringer om yderområder osv. kan man jo sagtens løse, hvis man vil, med udbringeordninger.
Og naturligvis er der ikke tale om, at det er som at sælge vaskepulver.
Det kan man sagtens løse.
Jeg giver ikke ret meget for den der dobbelthed, for man kan ikke både have et tilskuds- og reguleringssystem og så få alle fordelene ved det, som er et liberalt udgangspunkt, nemlig at man får fleksibilitet i forhold til kunderne, og at der ikke bliver ret langt til at hente medicinen.
Vi vil få masser af virksomheder, der dukker op på det her område.
Hvorfor skulle det være anderledes i Danmark end det, vi ser i udlandet?
Det har jeg lidt svært ved at forstå.
Jeg er ret sikker på, at vi får mange apoteker, hvis vi frigør spændetrøjen lidt og ikke sidder og leger monopol herindefra.
Det er vi ikke særlig gode til.