Flemming Møller Mortensen (S), 2011-02-10:
Jeg bed mærke i hr. Eyvind Vesselbos næstsidste kommentar, nemlig at man nu kan håbe på, at det her lovforslag får effekt.
Hr. Eyvind Vesselbo kunne lige så godt have sagt: Ja, vi må nu tro på, eller vi må bede til, at vi får en effekt af det her.
Vil hr. Eyvind Vesselbo fortælle mig, hvilke samfundsøkonomiske analyser man bygger på, hvilke rådgivere man har konsulteret i forhold til at opsætte den her samling af forslag for at rette op på Udkantsdanmark?
Hr. Eyvind Vesselbo starter sin ordførertale med at sige, at natur og miljø skal være i bedre balance med erhverv og bolig.
For mig at se
er det en fantastisk selvmodsigelse, der ligger i det her.
Ordføreren forsøger at få det hele pakket ind i cellofan og få det her til at fremstå, som om det er noget, der vil gavne naturen og miljøet.
Der er nogle, der har sagt, at det her lovforslag vil gøre Danmark grimmere.
Det vil gøre Danmark grimmere der, hvor Danmark er smukt i dag.
Tænk, at man har så ringe et ambitionsniveau i en regering, at man siger, at man håber på, at det får effekt.
Jeg tror, der er rigtig mange, som synes, at planloven er noget af Danmarks arvesølv.
Jeg tror, at ikke kun folk, der bor inde i byen, men i særdeleshed folk, som bor ude på landet, synes, at de har noget helt særligt at værne om derude.
Jeg må blot sige, at det lovforslag, der her er fremsat fra regeringens side, på ingen måde repræsenterer den holdning, som Socialdemokraterne har, som vi har haft, og som vi også fremover vil have til planlovgivning i Danmark.
Jeg vil sige, at det her jo fremstår som et eksempel på regeringens udkantspolitik.
Det er en udkantspolitik, som måske ikke rummer så mange elementer, men de elementer, det rummer her, er i hvert fald både forfejlede og for kortsigtede.
Vi siger nej til det lovforslag, som ligger her.
Det er ødelæggende for mange af de fælles værdier, vi har, de fælles værdier, som vi har nu, som vi har haft i fortiden, og som vi også må passe på ind i fremtiden.
Når jeg læser det her lovforslag igennem, tænker jeg: Hvor er det dog tilfældigt, og hvor bygger det dog i alt, alt for høj grad på antagelser.
Derfor spurgte jeg også Venstres ordfører: Hvilke samfundsøkonomiske beregninger bygger det på?
Hvordan har man gjort det i forhold til detailhandelen?
Hvor dybtliggende undersøgelser er der, og hvor dybtliggende en dialog har man med parterne på det her område?
Hvordan er kriterierne sat op i forhold til at udpege, hvad det ydre Danmark, Udkantsdanmark, er?
Med en interviewrunde til 16 kommuner, som bygger på tilfældige spørgsmål – ikke noget med videnskab eller noget andet – får man 29 kommuner og nogle ikkebrofaste øer til at fremstå som det ydre Danmark, som udkanten, som man skal gøre noget særligt for.
Det er simpelt hen ikke godt nok, og kigger man på den kritik, som er kommet fra rigtig, rigtig mange sider, kan man, vil jeg sige, se, at det er en ren underkendelse af den politik, regeringen her fremlægger.
Man er usikker på, hvilken effekt det vil have, man er skeptisk, i forhold til hvad det vil betyde for fremtiden.
Der, hvor der bliver sendt positive signaler, er der alt for mange, som er bange for, at det vil være negative signaler, der efterhånden vil blive sendt rundtomkring.
Man har opdelt lovforslaget i fem punkter.
Der er detailhandelen, som man gerne vil gøre noget for.
Som Venstres ordfører også har redegjort for, har man taget dagligvarehandelen ud.
Det arbejder man så lidt på.
Igen: Det er utrolig tilfældigt, og det er en lemfældig omgang, hvad angår det at handle politisk, på så sårbart et område.
Så er der det med boliger i landzonerne.
Her gør man noget af det samme.
Vi har været inde på, at kommunerne skal give tilladelse.
Det kan godt nok ankes til Naturklagenævnet, men der er nogle helt særlige problemstillinger omkring det.
Hvad angår det med boliger i landzonen, siger Kulturarvsstyrelsen, at de frygter, at alt for mange boliger, ud over de mange boliger, der allerede står og forfalder i landsbyerne, vil forfalde, fordi man nu har muligheden for at få tilladelse til at bygge lidt uden for landsbyen.
Det betyder, at det attraktive forfalder, at landsbyen lider en krank skæbne – lige nøjagtig det modsatte af det, som regeringen siger skal være intentionen med lovgivningen.
Det kommunale selvstyre tilsidesættes.
Det er en helt forkert vej at gå.
Hvad angår planlægningen i kystnærhedszonerne, skal ministeren om områder, der går fra 300 m fra kysten og op til 3 km, på foranledning af kommunerne nu kunne sige ja eller nej.
Først derefter får borgerne mulighed for at blive hørt i processen.
Demokratiet lider under en sådan proces.
Det er ikke det, vi har brug for ude i Udkantsdanmark.
Vi skal værne om de værdier, vi har, og det skal vi gøre ordentligt.
Så er der også lagt et lille element ind i forhold til antenneforhold.
Det er mindre væsentligt.
Det, vi vil gøre fra Socialdemokraternes side, er, at vi vil bede om en eksperthøring.
Vi skal vide mere på det her område, vi skal ikke antage.
Vi skal handle retmæssigt i forhold til planloven, som er arvesølvet.
Socialdemokraterne går imod forslaget, som det ligger her.