Martin Lidegaard (RV), 2014-10-24:
Mange tak, og tak for mange gode og tankevækkende indlæg.
For så vidt angår det nordiske samarbejde, er det selvfølgelig især ministeren derfor, der vil tage sig af kommentarer dertil.
Men tillad mig to overordnede bemærkninger, hvad det angår.
Jeg er meget enig med Venstres ordfører, hr. Bertel Haarder, i, at vi oplever en renæssance inden for det nordiske.
Det er, som om det nordiske er det nye sort i mange andre lande.
Hvis vi kigger ud over verden – både Europa og længere væk – så kan vi se, at det er alt, lige fra vores krimiserier til vores samfundsmodeller og grønne foregangsløsninger, som i øjeblikket får utrolig mange lande til at kigge mod Danmark og de andre nordiske lande og tænke: Den form for samfund kunne vi egentlig også godt tænke os. Det gælder også de mange vækstøkonomier, der jo over de næste bare 15 år vil fordoble verdens økonomi, og som nu skal til at vælge deres nye energimodel, deres uddannelsessystem, deres kulturpolitik, deres skattesystem og deres model for, hvordan de gerne vil indrette deres samfund.
Mange af dem kigger mod Norden, og det er en fantastisk mulighed, som vi selvfølgelig skal gribe – også i det nordiske samarbejde.
Det er er der mange der har berørt.
Både Socialdemokraterne og SF var meget inde på det med det grønne, og det er jeg også enig i.
Så det er den ene betragtning, jeg vil gøre over de ting.
Den anden er, som Liberal Alliances fru Mette Bock formulerede det, at der er brug for en helt ny bil – ikke bare for at kigge på motoren.
Det er jeg sådan set frisk på.
Det gælder det bistandspolitiske, som hr. Steen Gade var inde på i sit indlæg.
Det gælder det grønne, som mange ordførere – også Enhedslistens ordfører og fru Annette Lind og mange andre – var inde på, og det gælder måske også forsvarssamarbejdet, som vi indirekte har berørt, og hvor vi jo i hvert fald har en stor fælles interesse i Arktis.
Nu var Venstres Bertel Haarder så venlig uden for talerstolen at vise mig lidt af det, der bliver diskuteret i det seneste nummer af tidsskriftet Udenrigspolitisk Nyt, som netop er, om man kunne forestille sig, at Norden spillede en stærkere rolle der.
Det er i hvert fald alt sammen diskussioner, som det set fra en udenrigsministers synsvinkel er værd at tage. Hvis vi så overordnet kigger på alle de tre redegørelse, vi har til debat i dag, så kan man sige, at både det nordiske samarbejde, Østersøsamarbejdet og sådan set også diskussionen om Arktis handler om at gå på tværs og nedbryde grænser.
Ikke fordi vi skal glemme, hvor vi hver især kommer fra – vi er danske, og det bliver vi ved med at være – men fordi vi kan styrke og stimulere det danske, og vi kan styrke og stimulere det nordiske samarbejde og Østersøsamarbejdet i Europa og verden ved at stå sammen og derigennem i virkeligheden også styrke vores egen danskhed.
Derfor bliver jeg også nødt til at sige, at jeg til gengæld står af, når både Dansk Folkeparti og Liberal Alliance ligesom vil sætte et modsætningsforhold op mellem det nordiske og det europæiske.
For jeg ser ikke den modsætning.
Jeg er for det første lodret uenig i, at EU ikke har været et succesfuldt samarbejde.
Jeg tror,
at hvis man skulle pege på den største geopolitiske succes i de sidste 100 år, må det da være det europæiske fællesskab, der her over de sidste 20 år vel er den største enkeltstående årsag til, at den kolde krig ophørte, og at man over bare 10 år formåede at optage ti nye store nationer.
Det skete ikke med tvang, ikke med militærmagt, ikke med trusler, men ved at have en samfundsmodel, som de gerne ville have, og som de befolkninger ønskede, en samfundsmodel med velstand og demokrati og uden korruption.
EU har da været en bragende succes.
Men jeg er fuldstændig enig med hr. Edmund Joensen i, at det ville være fantastisk, hvis alle nordiske lande inklusive Færøerne og Grønland havde lyst til at være med hundrede procent, så vi kunne sætte et endnu større fingeraftryk både i EU og i NATO for den sags skyld.
Det ville da være dejligt.
Det er selvfølgelig hundrede procent op til de lande selv at bestemme og afgøre, men set fra en dansk synsvinkel ville det da være fantastisk at kunne sætte det fingeraftryk, og det ville styrke det nordiske samarbejde og det europæiske samarbejde på en gang. I hele diskussionen om, hvorvidt vi skal til at have grænsebomme mod Sverige – eller overveje det, nu skal vi heller ikke lægge flere ord i munden på hr. Mikkel Dencker, end der var i hans ordførertale – vil jeg sige, at det altså i hvert fald i min optik er den helt forkerte vej at gå.
Det handler om at fjerne grænser.
Jeg tør slet ikke tænke på, hvordan det danske samfund eller det svenske samfund ville se ud, hvis der slet ikke var mennesker, der var kommet til Danmark eller Sverige for at bidrage i vores arbejdsstyrker.
Så skal vi ned i lidt mere konkrete ting.
I forhold til Østersøsamarbejdet har alle jo nævnt, at det faktisk er et vigtigt forum at have i den nuværende situation – hvor vi desværre fortsat har en Ukrainekrise kørende – hvor vi kan have diskussioner uformelt.
Et tema, jeg gerne vil bringe op, og som jeg synes det er værd at hæfte sig særligt ved, er samarbejdet inden for energiområdet.
Det er, fordi der altså er et kæmpe potentiale her for at binde landene omkring Østersøen bedre sammen i et indre energimarked.
Det kræver noget infrastruktur, nogle kabler og også gerne nogle gasrør, men så vil det til gengæld blive meget, meget billigere at købe energi, også vedvarende energi, og det er der jo en hel masse sikkerhedspolitik i også, som jeg ikke har tid til at gå nærmere ind på her.
Men det er i hvert fald et område, som jeg vil have et meget stort fokus på i den kommende periode.
Så er der selvfølgelig Arktis, som også er et utrolig spændende område.
Det var jo et stærkt indlæg fra Johan Lund Olsen, som også fru Zenia Stampe var inde på, og det her er jo ikke en diskussion om rigsfællesskabet.
Men lad mig bare kvittere og sige, at min oplevelse er, at det udenrigspolitiske samarbejde med Grønland er vokset betydeligt i de sidste år, f.eks. i de internationale klimaforhandlinger.
Vi har fået en god tradition for, at når grønlænderne har en særlig interesse i et møde med andre landes udenrigsministre, forsøger vi at gøre det, så vi kan holde fælles møder.
I Arktisk Råd har vi haft et forbilledligt samarbejde med Grønland og Færøerne, og det vil jeg gerne kvittere for begge steder hen.
Det kan selvfølgelig altid blive bedre, og det skal vi også kigge på.
I det arktiske samarbejde bliver det jo helt afgørende netop at holde et lavspændingsspor og at holde det på en måde, så vi kan klare det i en fredelig multilateral ramme og holde alle våben – også meget gerne A-våben, hvis det kan lade sig gøre – ude af det område.
Men der bor mennesker, som flere også har været inde på, og der var et konkret spørgsmål fra Edmund Joensen, som gik på, hvorfor Færøerne nu ikke er med i det erhvervssamarbejde, vi har.
Det er ikke nogen lukket klub, vil jeg gerne skynde mig at sige.
Nu er jeg selv medskyldig i, at det her udvalg blev nedsat, og det gjorde det jo i forlængelse af en intens debat, der var om råstofudvinding i Grønland.
Det var den direkte årsag til, at vi havde den.
Der blev det et fælles grønlandsk og dansk ønske, at vi så kiggede på, hvordan man kunne fremme private investeringer ikke mindst i den sektor.
Så blev kommissoriet udvidet undervejs, men vi har også en stærk interesse i at fremme erhvervsinteresser og investeringer i Færøerne og på Færøerne.
Der blev også spurgt til fiskeri, og om man kunne øge fiskerisamarbejdet også om opdræt.
Det tror jeg måske at ministeren for nordisk samarbejde vil sige lidt mere om, men jeg vil da sige, at det jo sådan er et af de områder, hvor, hvis man forestillede sig, at alle blev medlem af EU, vi – de nordiske lande sammen – jo ville stå for en kæmpestor procentdel af alt fiskeri i Europa.
Vi kunne virkelig batte noget, også i forhold til hvilke standarder, hvilke fiskeripolitikker der blev indført med den rette respekt for bæredygtighed og alt sådan noget.
Så det er en spændende tanke.
Jeg synes, det må jeg sige ligeud også til Enhedslistens ordfører, at det er der da perspektiv i.
Det er lidt komisk, at det er den færøske repræsentant – det er også en diskussion på Færøerne, det er jeg helt med på – der står og siger, at de godt kunne tænke sig det, og så prøver Enhedslisten at sige, at det er EU's skyld, at der har været en sælsag.
Det er jo lige omvendt.
EU har kæmpet for inuitternes ret til at kunne afsætte deres sælskind i Europa, og så er Canada og andre blevet sure over det.
Men det er da i hvert fald ikke EU's skyld, tværtimod har EU været Grønlands bedste forkæmper i den her sag.
Til sidst havde også hr. Lars Barfoed et konkret spørgsmål om krydstogtskibe.
Jeg deler bekymringen til fulde, for der er meget sejlads, og det er vigtigt, at vi gør, hvad vi kan, for at have et højt sikkerhedsniveau.
Det er en yderst vanskelig opgave – lad os sige det ligeud – for det er jo et kæmpe område.
Vandet er iskoldt, og det er ekstreme farvande.
Vi kan jo ikke gøre så meget mere end det, vi gør, i forhold til de internationale farvande.
Det er IMO, der kan regulere der, og der skal vi presse på, alt det, vi kan, og det gør vi.
Så kan man diskutere: Hvad kan Grønland og Danmark så sammen gøre i de indre farvande i forhold til Grønland?
Der er jeg blevet bekendt med, at Grønland faktisk nu, inden valget i Grønland blev udskrevet, planlagde at indføre et gebyr på krydstogtskibe, som så skulle gå til netop at kunne øge sikkerheden og beredskabet i forhold til de her krydstogtskibe.
Det er noget, vi også har opfordret Grønland til, og det synes vi er en rigtig fornuftig og god vej at gå.
Men derudover kan det jo godt være, at vi kan øge beredskabet sammen.
Nu nævnte hr. Lars Barfoed det med tvillingeskibe og sådan noget.
Jeg vil sige, at helt personligt er jeg helt enig i, at det ville være yderst fornuftigt, men det kræver selvfølgelig, at vi er enige med grønlænderne.
Men jeg vil gerne give tilsagn om, at det er noget, vi, så snart vi har en ny grønlandsk regering, vil tage op og diskutere.
Jeg synes, det er et alvorligt emne, og vi skylder både, kan man sige, turisterhvervet i Grønland, men så sandelig også sikkerheden for alle de mennesker, der bevæger sig i området, at tage det alvorligt.
Nu er jeg lidt i tvivl om, formand, hvordan det proceduremæssigt foregår.
Det ville være dejligt, men jeg ved ikke, hvordan det foregår.