Morten Bødskov (S), 2015-02-03:
Tænk engang, hvordan Europa havde set ud, hvis vi ikke havde haft EU i dag.
Så kunne vi meget vel have stået i en situation, hvor EU havde været splittet i et væld af indbyrdes konflikter – konflikter om, hvordan man skulle håndtere den enorme krise, som ramte os her i 2008-09; konflikter med ugunstig konkurrence om vejen ud af krisen; konflikter på baggrund af alliancer på kryds og tværs mellem tidligere allierede som svar på de konflikter, som er i vores nærområder; intet fælles ansvar; ingen fælles forpligtelser; intet fælles syn på, hvordan Europa samlet kommer bedst ud af krisen, samlet finder nye veje til vækst og fremgang i en verden, hvor Asien og Nordamerika bare buldrer derudad.
Heldigvis er det ikke sådan.
Sammenholdet i en stor og historisk økonomisk krise er blevet styrket.
Svaret på de ydre trusler og konflikter er ikke intern splid, som det har været tidligere, men jo altså, som vi har hørt også her i dag, et fortsat fælles pres for at få konflikterne stoppet.
EU er langtfra perfekt, og meget kan gøres anderledes og bedre, men alternativet er værre.
Derfor er redegørelsesdebatten her i dag også en god lejlighed til at fokusere på de svar, vi sammen i Europa skal finde på de udfordringer, vi står over for nu.
Og de er mange: Hvordan kommer vi hurtigere ud af krisen?
Hvordan kan EU bidrage til yderligere vækst og fremgang, også her i Danmark?
Hvordan skaber vi sammen det teknologiske forspring, der skal sikre os tusindvis af nye arbejdspladser i de kommende år?
Og hvordan får vi det stærkest mulige fælles forsvar i kampen mod terroren og den grænseoverskridende kriminalitet?
Den fremgang, vi skal sikre i arbejdspladser, skal være ansvarlig nu og her, og så skal den selvfølgelig også være ansvarlig over for de generationer, som kommer efter os.
De seneste år har der været gjort endog meget store anstrengelser for at rydde op efter krisen.
Efter gigantiske bankkrak, truende statsbankerot og hårde genopretningsplaner er det nu tid til at se fremad.
Derfor har stats- og regeringscheferne fremlagt fem strategiske prioriteringer for EU-samarbejdet, som vil være centrale i de kommende år, og for arbejdet for ny fremgang i EU.
Klima- og energispørgsmålet har vi allerede hørt om her i dag i den foregående debat.
Det kommer også her til at spille en helt central rolle.
Tusindvis af nye job venter, også for Danmark, hvis vi sammen i Europa kan sikre tilstrækkelige investeringer i forskning og udvikling, så vi har de bedste svar på kravene til klimarigtige løsninger inden for energi, bolig, forbrug og produktion.
Samtidig er klima- og energispørgsmålet også et nøglespørgsmål i udenrigs- og sikkerhedspolitikken.
Lige nu viser konflikterne i EU's nærområder med stor tydelighed behovet for, at EU fortsætter arbejdet for uafhængighed af gas og olie fra tvivlsomme og aggressive stater og diktaturer, som jo altså på ingen måde deler de værdier, vi lever efter i Europa eller i Danmark.
Derfor er de nye mål for EU's klima- og energipolitik vigtige.
Derfor er det vigtigt, at vi også fra dansk side og i Danmark fortsætter den nuværende ambitiøse klima- og energipolitik.
Det er et væsentligt bidrag til at nå EU's mål.
Det styrker vores muligheder i kampen om fremtidens vækst og arbejdspladser, og det er med til at sikre, at Danmarks og EU's afhængighed af tvivlsomme stater og diktaturer mindskes.
Her og nu, når vi skal se fremad, skal der skabes flere arbejdspladser og mere vækst i EU.
Der er ingen tvivl om, at krisen har været hård.
Det har den været ved Danmark, og det har den været ved EU.
I Danmark har en ansvarlig økonomisk politik sikret, at vi nu igen kan investere i vores fælles velfærd, at arbejdsløsheden falder og beskæftigelsen stiger.
Dansk økonomi er stærk, og lige nu får vi store roser i snart sagt alle de undersøgelser, som bliver lavet af de velfærdssamfund, som vi plejer at sammenligne os med.
En række europæiske lande har været meget hårdt og er stadig meget hårdt ramt af den økonomiske krise.
Økonomisk uorden, manglende reformer og investeringer har jo, som vi kan se og høre – også i den europæiske debat i de her dage – kastet visse lande ud i historiske kriser.
EU-samarbejdet har hjulpet med gigantiske redningspakker, men problemerne er stadig meget store.
Vi må ikke slække på arbejdet med at sikre sunde økonomier.
Det er grundlaget for en fremtidssikret og sund vækst.
Enhver kan se, at store statsunderskud, banker i fri dressur, uigennemskuelige økonomier og skattesystemer uden nogen særlig form for kontrol er den direkte vej ind i krisen.
Det er de pågældende landes ansvar at sikre, at økonomien er sund.
Det skal ingen være i tvivl om.
EU-samarbejdet hjælper, det er klart, men selvfølgelig ikke uden betingelser.
Samtidig skal vi huske på, at vi i Fællesskabet nu skal styrke mulighederne for ny vækst og flere arbejdspladser, og her kommer Europa-Kommissionens nye investeringsplan til at spille en nøglerolle.
Mere end 300 mia. euro er der mulighed for kan komme til at spille en afgørende rolle i investeringerne, når der skal investeres i infrastruktur, uddannelse, forskning, vedvarende energi og ikke mindst bedre forhold for små og mellemstore virksomheder i de kommende år.
EU-samarbejdet skal levere nu, også på vækst- og beskæftigelsesområdet.
Der skal skabes mere vækst, og der skal skabes flere arbejdspladser, og for os i Socialdemokraterne er det selvfølgelig helt afgørende, at det sker.
Det er klart, at EU's indre marked er en gevinst for Danmark.
Op imod en halv million arbejdspladser er det med til at sikre i Danmark, men mere skal til, og vi skal selvfølgelig sikre, at de nye arbejdspladser, der kommer til, fungerer på ordentlige og danske løn- og ansættelsesvilkår, så EU bliver et stærkere svar på den utryghed og frygt for arbejdsløshed, som krisen har skabt.
Et andet element, som vi kommer til at diskutere, er konsekvenserne af det forfærdelige angreb på Charlie Hebdo, som også har været til debat tidligere i dag, og som jo endnu en gang har vist behovet for et tættere samarbejde i kampen mod terroren og i kampen mod den grænseoverskridende kriminalitet.
Angrebet var en afskyelig handling og et angreb på vores fælles europæiske værdier.
Vi skal samarbejde tættere om forebyggelse og bekæmpelse af terror i Europa.
Truslen er høj, og manglende samarbejde må ikke give terroristerne et forspring i deres forfærdelige og til deres forfærdelige gerninger.
Derfor skal vi have et EU-samarbejde om udveksling og anvendelse af oplysninger om flypassagerer.
Jeg kan bare nævne et eksempel.
Det er det såkaldte PNR-system, som det hedder.
Nogle kan måske huske den såkaldte Glasvejssag, som vi havde i Danmark.
Det er et af de mest alvorlige forsøg på terroranslag, vi har haft i Danmark, og som er blevet optrævlet.
Den sag blev indledt på baggrund af netop passageroplysninger.
Og et nyt europæisk system skal efter Socialdemokraternes opfattelse være med til at styrke myndighedernes muligheder for at bruge passageroplysninger i kampen mod terrorisme og anden alvorlig kriminalitet.
Det er meget fornuftigt, og det skal selvfølgelig ske i de rette retssikkerhedsmæssige rammer, det giver sig selv.
Bekæmpelse af den grænseoverskridende kriminalitet er og bliver
en hovedudfordring for vores EU-samarbejde.
Se på cyberkriminalitet, menneskehandel med asylansøgere og prostituerede, narko- og indbrudskriminalitet og egentlig også omrejsende kriminelle bander.
Det er blot for at nævne nogle af de kriminalitetsformer, som i de her år for alvor udfordrer os, vores sammenhængskraft og ikke mindst vores politi.
Problemet for Danmark er bare, at vores retsforbehold kan betyde, at vi nu står til at skulle forlade netop det her samarbejde, hvor man bekæmper den grænseoverskridende kriminalitet i EU.
Det vil være en katastrofe, hvis det ender sådan.
Danmark vil være reduceret til det svage led i kampen mod den grænseoverskridende kriminalitet i Europa.
Vi bliver sat ud på et sidespor, og det er kun til gavn for én gruppe, nemlig de kriminelle.
En stor del af debatten om retsforbeholdet har naturligvis koncentreret sig om konsekvenserne af, at Danmark på grund af retsforbeholdet skal forlade Europol, og der er faktisk en god grund til, at debatten har koncentreret sig om det.
For uden et tæt samarbejde med politiet i andre europæiske lande er virkeligheden den, at vores eget politi, vores danske politi, er prisgivet i kampen mod den grænseoverskridende kriminalitet.
Derfor benytter Danmark sig jo faktisk tusindvis af gange om året af hjælp fra det europæiske politisamarbejde, Europol, til opklaring af kriminalitet.
I de senere år er samarbejdet på retsområdet i EU jo altså blevet betydelig mere finmasket og mere effektivt.
I kampen mod terror er det som sagt Socialdemokraternes opfattelse, at et nyt system til udveksling af og anvendelse af oplysninger om flypassagerer kommer på plads.
Problemet er bare, også her, at vores retsforbehold betyder, at Danmark ikke kan deltage i det her samarbejde, og det gælder, uanset hvor vigtigt man mener den fælles kamp mod terror er for vores alle sammens sikkerhed.
Et andet tiltag, som vores forbehold står i vejen for, er forslaget om en europæisk efterforskningskendelse.
Her vil konsekvensen af det danske retsforbehold være, at danske myndigheders forespørgsel om eksempelvis bevismateriale fra andre landes politi vil kunne risikere at havne nederst i bunken og ikke være omfattet af de nye tidsfrister, som kommer til at gælde for eksempelvis anklagemyndighed og politis ageren i andre lande.
Summa summarum, retsforbeholdet gavner kun en gruppe, nemlig de kriminelle.
Derfor skal vi af med det.
Det er et godt eksempel på det, der er Socialdemokraternes holdning til EU, nemlig at Danmark skal placeres så tæt på kernen af EU-samarbejdet som muligt.
Hvorfor? Fordi det er til gavn for Danmark.