Lene Espersen (KF), 2007-05-02:
Beslutningsforslag nr. B 92 går ud på, at regeringen pålægges at ændre adgangen til politiets efterretningstjenesters arkiver, således at borgerne får mulighed for at se deres egne sager i mindst samme omfang, som borgerne har i Norge og Sverige.
Beslutningsforslaget går endvidere ud på, at regeringen pålægges at fremsætte lovforslag, som indebærer, at der oprettes et uafhængigt ankenævn, hvortil afslag på arkivadgang kan indbringes.
I spørgsmålet om indsigt i PET’s arkiver vil jeg først understrege, at det som bekendt er sådan, at der ifølge PET’s faste praksis i almindelighed ikke kan gives aktindsigt i oplysninger, som PET har om en person.
Efterretningstjenesten modtager således i vidt omfang oplysninger fra samarbejdspartnere i ind- og udland, og det er en forudsætning for modtagelsen af disse oplysninger, at de alene anvendes til efterretningsmæssig brug og ikke videregives til andre.
Hvis PET tilsidesætter hensynet til samarbejdspartnere og kilder, vil det ikke blot konkret kunne bringe kilder og andre personer i fare, men tillige mere generelt kunne få den effekt, at tjenesten ikke fremover modtager relevante oplysninger.
En sådan udvikling ville påvirke tjenestens effektivitet til skade for sikkerheden i Danmark.
Hvis man ser bort fra historiske sager, er det herudover sådan, at det bærende hensyn bag den omtalte praksis er, at det selvsagt vil kunne skade en efterretningstjenestes mulighed for at udføre sine opgaver, såfremt en person gennem aktindsigt kan få at vide, om vedkommende er i tjenestens søgelys.
PET oplyser i almindelighed heller ikke, at efterretningstjenesten ikke er i besiddelse af oplysninger om en person.
Det skyldes, at det også vil kunne skade efterretningstjenestens virksomhed, hvis personer, om hvem efterretningstjenesten ingen oplysninger har, fik dette at vide.
Gjorde man det, ville en person, der ikke fik denne oplysning, modsætningsvis kunne slutte, at efterretningstjenesten er i besiddelse af oplysninger om den pågældende.
Dette udvalg skal bl.a. overveje spørgsmål om den enkelte borgers adgang til at få oplysningen om, hvorvidt vedkommende er registreret i efterretningstjenestens registre.
Udvalget skal herunder overveje, om der kan etableres en særlig oplysningsordning, der giver adgang til oplysninger om efterretningstjenesternes registreringer af personer i en tidligere afsluttet periode.
I den forbindelse er udvalget blevet anmodet om at overveje en ordning svarende til den historiske indsigtsordning, der har været etableret i Norge.
Når det gælder indsigt i PET’s arkiver, er der altså tale om et spørgsmål, som Wendler Pedersen-udvalget har til opgave at se på.
Udvalget kan i sine overvejelser på dette område bl.a. inddrage de særlige retssikkerhedsmæssige spørgsmål, som forslagsstillerne peger på, nemlig det forhold, at der kan være tilfælde, hvor f.eks. en forsker får adgang til oplysninger hos PET, uden at den person, som oplysningerne vedrører, selv har fået en sådan adgang.
Jeg vil i den forbindelse gerne fremhæve, at jeg er enig med forslagsstillerne i, at det kan udgøre et retssikkerhedsmæssigt problem, såfremt en forsker eller journalist offentliggør følsomme personoplysninger, som vedkommende har fået en særlig adgang til gennem PET’s arkiver.
Netop for at varetage et retssikkerhedsmæssigt hensyn til personer, der kan være omtalt i arkiverne,
er der i en række tilfælde, i forbindelse med at forskere og journalister har fået adgang til PET’s arkiver, stillet vilkår om ikke at offentliggøre f.eks. personfølsomme oplysninger.
Dette fremgår bl.a. af en notits fra PET, som jeg har sendt til Retsudvalget ved besvarelsen af nogle spørgsmål til beslutningsforslaget.
Der er således allerede i visse tilfælde ud fra retssikkerhedsmæssige hensyn til de berørte personer gjort undtagelser fra PET’s faste praksis, hvorefter der i almindelighed ikke gives aktindsigt i oplysninger, som PET har om en person.
På den anførte baggrund er det regeringens opfattelse, at man ikke på nuværende tidspunkt skal tage initiativ til at ændre reglerne om indsigt i PET’s arkiver.
Som jeg har været inde på, er det spørgsmål, som Wendler Pedersen-udvalget ser på, og vi vil afvente resultatet af udvalgets overvejelser, inden vi tager stilling til, hvorvidt der er behov for ændringer.
Hertil kommer, at PET som nævnt allerede i en række tilfælde har taget et særligt retssikkerhedsmæssigt hensyn til personer, om hvem der kan være offentliggjort oplysninger i tilknytning til, at visse forskere og journalister har haft adgang til PET’s arkiver.
De særlige retssikkerhedsmæssige spørgsmål, der kan rejses i sådanne tilfælde, hører som nævnt også til blandt de temaer, som Wendler Pedersen-udvalget kan inddrage i sit arbejde.
I beslutningsforslagets bemærkninger er det anført, at forslagsstillerne finder det uacceptabelt, at arbejdet i Wendler Pedersen-udvalget trækker så længe ud, og der peges på muligheden af at bede udvalget om at udarbejde en hurtig delbetænkning.
Året efter, altså i 1999, besluttede den daværende regering og et flertal i Folketinget at nedsætte Undersøgelseskommissionen vedrørende Politiets Efterretningstjeneste.
I forbindelse med kommissionens nedsættelse blev det aftalt mellem den daværende justitsminister og Wendler Pedersen-udvalget, at udvalget skulle afvente undersøgelseskommissionens afgivelse af beretning, idet de spørgsmål, som udvalget skal overveje, kan have nære sammenhænge med de forhold, som kommissionen skal undersøge.
Jeg mener, at vi må holde fast i den aftale.
Det vil sige, at vi bør afvente PET-kommissionens færdiggørelse og i forlængelse heraf Wendler Pedersen-udvalgets betænkning, inden vi tager stilling til, hvorvidt der kan være grund til at ændre reglerne om adgang til PET’s arkiver.
Når dette er sagt, vil jeg gerne understrege, hvad jeg også var inde på før, at jeg grundlæggende er enig i, at det kan udgøre et væsentligt retssikkerhedsmæssigt problem, hvis en forsker eller journalist offentliggør følsomme personoplysninger, som vedkommende har fået særlig adgang til gennem PET’s arkiver.
Jeg vil i den forbindelse gerne fremhæve, at den gældende ordning naturligvis bygger på, at de vilkår om fortrolighed med hensyn til personfølsomme oplysninger, der stilles til forskere og journalister, tages alvorligt, og at de relevante myndigheder reagerer i nødvendigt omfang, hvis sådanne vilkår ikke overholdes.
For så vidt angår den del af beslutningsforslaget, der går ud på at oprette et uafhængigt ankenævn, hvortil afslag på arkivadgang kan indbringes, er der jo tale om et spørgsmål, der har været drøftet adskillige gange her i Folketinget.
Det gælder bl.a. i forbindelse med Folketingets behandling af den gældende arkivlov fra 2002, og som det også fremgår af bemærkningerne til beslutningsforslaget i forbindelse med Folketingets behandling af en forespørgsel i 2003.
I overensstemmelse med, hvad der blev tilkendegivet ved disse lejligheder, er det regeringens opfattelse, at afgørelse om adgang til ikke umiddelbart tilgængelige arkivalier, det vil sige adgang til oplysninger, der vedrører rigets sikkerhed, i sidste instans bør træffes af vedkommende ressortminister under almindelig parlamentarisk kontrol og ikke af et uafhængigt ankenævn.
Lad mig i den forbindelse også nævne, at Folketinget jævnligt og bl.a. også her i dag tager spørgsmål om arkivadgang op til debat.
Når Folketinget gør det, hænger det vel netop sammen med, at det i sidste ende er regeringen og de enkelte ministre, der bl.a. over for Folketinget har ansvaret for spørgsmål om arkivadgang.
Denne mulighed for gennem den politiske opmærksomhed, som Folketinget udviser, at fremme ønsket om størst mulig åbenhed i forvaltningen, vil ikke foreligge på samme måde, hvis man tog ansvaret for området fra regeringen og lagde det over i et uafhængigt nævn.
Sammenfattende følger der af det, jeg har sagt, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Vi mener, man bør afvente det såkaldte Wendler Pedersen-udvalg, inden der tages stilling til behovet for ændringer med hensyn til adgangen til PET’s arkiver.
Vi kan som sagt heller ikke støtte forslaget om, at der oprettes et uafhængigt ankenævn til at behandle arkivsagerne.