runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kirsten Brosbøl (S), 2009-02-04:
Så kan jeg oplyse ministeren om, at jeg her står med et notat fra Universitets- og Bygningsstyrelsen fra den 15. oktober 2008 med ændringsforslag til finansloven for 2009, hvor man skriver: Til forskel fra tidligere har vi bedt universiteterne om at indsende deres egne skøn for uddannelsesaktiviteten.
Vi har endvidere besluttet at anvende prognoserne i den konkrete budgettering.
Så her er altså en klar bekræftelse af, at det er en ny metode, man er gået over til, hvor man bruger universiteternes prognoser i budgetteringen.
Videre står der: Dette giver et mindre forbrug på heltidsuddannelsen.
Det er altså 155 mio. kr., vi taler om der er blevet nedskrevet på finansloven til STÅ-bevillingerne.
Der er jo - og det undrer mig, at det er forbigået ministerens opmærksomhed - en række organisationer, der har påpeget, at de 155 mio. kr. jo med fordel kunne have været anvendt til at forbedre universiteternes muligheder for at hæve taxameteret til humaniora og samfundsfag.
Har ministeren en kommentar til det ønske fra en række organisationer?
Helge Sander (V), 2009-02-04:
Ministeren siger, at han gerne ser, at vi får mange uddannet i Danmark, for det er jo hele forudsætningen for, at vi kan realisere vidensamfundet.
Derfor har vi jo også - og det er jo ikke bare regeringen, det er også bredt i Folketinget - gjort mange tiltag for at få flere, der får en højere og også en mellemlang uddannelse her i Danmark.
Det er klart, at SU'en selvfølgelig spiller en rolle, og indtil andet er vedtaget, har vi de regler, som gælder nu.
For så vidt angår det, der vedrører Skattekommissionen, kan jeg altså ikke her i dag komme nærmere ind på det, jævnfør min besvarelse på det foregående spørgsmål.
Hanne Agersnap (SF), 2009-02-04:
Jamen så vil jeg høre, om ministeren er enig med mig i, at der er en modsætning mellem at få mange igennem de videregående uddannelser og at få de studerende hurtigt igennem de videregående uddannelser - altså, hvis vi presser for meget på for at få de studerende hurtigt igennem, vil mange falde fra.
Er ministeren enig med mig i, at der er en modsætning der?
Min vurdering er så, at det er vigtigt at få mange igennem de videregående uddannelser.
Helge Sander (V), 2009-02-04:
Med hensyn til det brev, som fru Kirsten Brosbøl refererer til, er jeg overbevist om, at det er i relation til den kæmpedebat, der var på det tidspunkt.
På grund af at der desværre var færre nyindskrevne på universiteterne i sommer, havde pressen fået det indtryk, at man nu ville få kæmpemæssige økonomiske problemer, fordi man fik færre STÅ.
Det viste sig, at det forventede universiteterne heller ikke i de prognoser, man fremskrev.
Derfor er beløbet, der fremtræder på finansloven, knap så stort, som det var året før, da det var overslagsår, fordi man da forventede en større stigning.
Men hvis der er nogle tekniske ting, vil jeg meget gerne skriftligt orientere fru Kirsten Brosbøl om det efterfølgende.
Med hensyn til anvendelsen af de 155 mio. kr. er det jo sådan, at de år, hvor der er blevet brugt flere penge, har vi jo ikke haft nogen debat om det.
Nu nedjusterer man altså, men det er i forhold til et meget højere tal, som var tidligere.
Derfor kan man jo ikke komme og sige, at det er en besparelse.
Jeg tror heller ikke, at fru Kirsten Brosbøl mener, at vi skal gå ind og tage en taxameterdebat nu med nogle få ugers varsel, i betragtning af at vi i fællesskab har igangsat en meget, meget stor undersøgelse.
Kirsten Brosbøl (S), 2009-02-04:
Hvis ministeren var villig til at se på det her, kunne man faktisk få igangsat en taxameterforhøjelse allerede fra 2009.
Det er jo det, som er blevet påpeget af en række organisationer.
Der vil jeg bare gøre ministeren opmærksom på, og igen undrer det mig, at han ikke er opmærksom på det, at DJØF, Dansk Erhverv og andre har været ude med det her budskab, at det måske kunne være relevant allerede nu at gå ind og se på kvaliteten.
Ministeren har for nylig modtaget et brev fra en hel masse organisationer, bl.a. Dansk Erhverv, Dansk Industri og DEA, hvor der jo faktisk også bliver påpeget, at situationen på humaniora og samfundsfag er ganske alvorlig, og hvor man har en række ønsker til forbedringer på det her område.
Der kan ministeren jo gå ind at se, hvad problematikken er, og hvorfor det ønske bliver rejst på nuværende tidspunkt.
I forhold til om det her er en ny metode eller ej, er jeg bare igen nødt til at henvise til det notat, som jeg har her foran mig fra Universitets- og Bygningsstyrelsen, hvor der altså står, at man til forskel fra tidligere er gået over til den her beregningsmetode, og at det altså har resulteret i et mindreforbrug på 155 mio. kr.
Er det så nogle penge, der ryger ned i finansministerens kasse, eller er det nogle penge, som vi f.eks. i globaliseringsforligskredsen kunne få mulighed for at diskutere om vi kunne bruge til et løft af de lave taxametre?
Helge Sander (V), 2009-02-04:
Jeg er nødt til at gentage, at jeg er bange for, at fru Kirsten Brosbøl ikke helt er klar over teknikken i de her beløb, for det er jo noget, der afhænger af de tal, der kommer ind.
Det er jo ikke sådan, at vi tager stilling til, om det skal løftes med 100, 200 eller 300 mio. kr., eller om det skal reduceres med 100 eller 200 mio. kr.
Der er jo ikke tale om en regulær besparelse, der er tale om, at udgiften ikke bliver så stor som forventet, da man lavede det med 2009 som overslagsår.
Så det bliver jeg nødt til at foreholde fru Kirsten Brosbøl, men teknikken i det vil jeg som sagt meget gerne redegøre for efterfølgende.
Så der behøver fru Kirsten Brosbøl ikke stå og forsøge at være lidt smart i forhold til det, for det kender jeg alt til.
Men vi bliver bare nødt til at forholde os til den virkelighed, som vi begge to er en del af.
Vi har sagt, at det her med taxametrene er noget, vi skal kigge på, og derfor har vi i fællesskab igangsat en undersøgelse, og derfor skal vi i fællesskab forholde os til det, når vi har resultatet af den undersøgelse.
Så derfor er det, at jeg ikke i øjeblikket er til sinds pludselig at begynde at ændre på de her taxametre, fordi der er en justering af finansloven.
Hanne Agersnap (SF), 2009-02-04:
Nu er det jo blevet aktuelt igen at høre, hvad ministeren mener om SU, i forbindelse med at Skattekommissionen har lagt et forslag om beskæring af SU på de videregående uddannelser på bordet.
Det er jo ikke sådan, at regeringen har forholdt sig til det endnu, men jeg vil gerne høre ministerens vurdering af, hvad de 6 års SU på de videregående uddannelser betyder, bl.a. hvad man kunne forvente en ændring ville betyde for ansøgerantallet til de videregående uddannelser, hvad det kunne betyde for gennemførelsestiden, hvad det kunne betyde for frafaldsprocenten, og hvad det kunne betyde for muligheden for at bryde den negative sociale arv.
Vil ministeren komme med sin vurdering af, hvad det betyder, at der er mulighed for at få SU i 6 år i forhold til en mulig beskæring til 4 år?
Helge Sander (V), 2009-02-04:
Jeg vil ikke komme med en vurdering af et forslag, som er kommet fra Skattekommissionen.
Som de fleste nok er blevet bekendt med i de seneste døgn, så kommer regeringen med sit samlede udspil på grundlag af Skattekommissionen.
Dertil skal jeg tilføje, at SU-lovgivningen jo hører under en anden minister.
Hanne Agersnap (SF), 2009-02-04:
Jeg er godt klar over, at det er undervisningsministeren, der forhandler om SU-forliget.
Vil ministeren ikke bibringe sin vurdering af, hvad det betyder for de videregående uddannelser, hvis regeringen overvejer sådan noget lignende?
Så jeg vil spørge ministeren, om ministeren vil påvirke regeringen og gøre sin indflydelse gældende, i forhold til hvad sådan et forslag vil betyde for de videregående uddannelser.
Jens Peter Vernersen (S), 2009-02-04:
Jeg vil godt sige, det ikke var et synspunkt, som jeg fremførte på mødet, og det vil ministeren også kunne se, hvis han måske læser det her papir en ekstra gang.
Det var oplysninger, der var blevet givet af Sundhedsstyrelsen, at sådan var forholdene.
Sådan blev det fremført, altså at det mest specialiserede selvfølgelig skulle samles; vi skulle ikke risikere, at vi ikke kunne gøre det bedst mulige for den enkelte patient - sådan var det.
Det gør man jo også i dag.
Man samler - f.eks. i vores område kræftbehandlingen på f.eks. Kommunehospitalet i Århus, og det er for hele området, fordi man dernede har de folk, der kan lave den her opgave og straks konstatere, om det er lavet på en ordentlig måde.
Det har i øvrigt ikke noget at gøre med nye hospitaler.
Men jeg vil sige, at det med de 10 pct. ikke var noget, jeg fandt på; det var Sundhedsstyrelsen, der gav den oplysning i ministeriet, og den daværende sundhedsminister var selvfølgelig til stede.
Helge Sander (V), 2009-02-04:
Nu er det jo ikke mig, der forhandler med kommunerne, men jeg vil meget gerne være med til at sende et klart signal, som jeg også synes hr. Ole Hækkerup gør med sit spørgsmål.
Det er nu også mit indtryk - men det er selvfølgelig mere på enkeltkommunebasis, at jeg ved det - at der fokuseres på spørgsmålet.
Men jeg synes da, at vi rolig kan lade det signal, der i dette øjeblik fremkommer her i Folketingssalen, gå videre til finansministeren, som jo har de årlige forhandlinger med Kommunernes Landsforening.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-02-04:
Det er jo hr. Jens Peter Vernersen, der skaber polemik, for hr. Jens Peter Vernersen ved udmærket godt, at det er en regional opgave at få det her gennemført.
Og hr. Jens Peter Vernersen ved også godt - men vil sikkert ikke indrømme det - at pengene er afsat.
Hr. Jens Peter Vernersens partifælle Bent Hansen har jo udmærket fundet ud af at få løst den her screeningsopgave.
Han har jo sat det i udbud og fået en tilfredsstillende løsning for de kvinder, der skal screenes.
Lad os prøve at vende tilbage til det med specialeplanlægning, som hr. Jens Peter Vernersen hævder han står bag.
Jeg synes bare, det er mærkeligt, at i det brev, som er sendt efter det møde, som jeg af gode grunde ikke var med til, hævder hr. Jens Peter Vernersen, at kun 10 pct. af opgaverne skal foregå på de specialiserede områder - 90 pct. skal ske ude i det regionale system.
Og så er det jo svært at specialisere, må jeg sige til hr. Jens Peter Vernersen.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-02-04:
Det er nogle uafhængige mennesker.
Deres vurderinger indgår naturligvis i regeringens overvejelser, men som jeg sagde før, laver regeringen altså sine egne prognoser.
Men vi er da i øjeblikket lutter øren for at høre alle vurderinger af, hvordan udviklingen vil gå i det kommende år og i de kommende år, for det har vi da brug for, og derfor er der mange, der kommer med gode råd i øjeblikket.
Det er jo også derfor, at vi nu tager ud til de her møder for at høre, hvad virksomhedernes problemer er, hvad medarbejdernes ønsker er, hvad arbejdsmarkedets parter siger, hvordan den aktuelle situation er, og det har vi bedt beskæftigelsesregionerne om at redegøre for.
Så det er et spørgsmål om hele tiden at få opdateret viden om det, men der er ikke noget særlig helligt ved vismændene.
Leif Lahn Jensen (S), 2009-02-04:
Jamen så ved jeg ikke, hvad det er, der sker for regeringen, for nu skal man ud at spørge virksomhederne, man skal ud at finde ud af, hvad der sker på arbejdsmarkedet, man skal ud at snakke med de her ansatte og med virksomhederne.
Vi er udmærket godt klar over, hvad der er galt, og det har vi jo prøvet at forklare i snart et par timer til ministrene.
Men ministeriet skal altså først ud og snakke med de her virksomheder.
Det forstår jeg ikke.
Man kan jo sådan set bare åbne en avis eller lytte til pressen eller snakke med de her folk.
Det gør vi jo til daglig.
Vi kan jo se det, så jeg fatter simpelt hen ikke, hvad det er, regeringen venter på.
Så siger ministeren nu, at man er i gang med offentlige investeringer.
Det sagde ellers man for et stykke tid siden at man ikke ville, og nu er man lige pludselig i gang.
Så spørger jeg: Hvad er så det næste træk?
Hvad kan vi forvente efter det her?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-02-04:
Jeg er ked af, hvis jeg efterlader det indtryk hos spørgeren, at regeringen er ubekymret over den udvikling, der sker i øjeblikket, for det er vi ikke.
Vi er stærkt berørte af og bekymrede over udviklingen i samfundsøkonomien, vi er bekymrede over udviklingen i ledigheden, så problemet er ikke så meget, at vi ikke ved, hvad der er galt.
Vi ved godt, at den er gal med økonomien.
Vi ved godt, at der er en international økonomisk krise.
Vi ved godt, at ledigheden er stigende.
Så vi kan godt se problemet.
Det, der bare i den virkelige verden er opgaven, er jo så at træffe de rigtige beslutninger til, hvordan vi afbøder virkningerne af krisen, sådan at vi igen kan komme ind i en positiv cirkel, hvor ledigheden begynder at falde igen.
Så selvfølgelig kan vi se problemet.
Problemet er den lave økonomiske aktivitet, problemet er stigningen i ledigheden, men vi skal finde de rigtige virkemidler på de rigtige tidspunkter, for vi skulle nødigt dumme os ved at gøre noget, der så skader os i den nuværende situation.
Thomas Adelskov (S), 2009-02-04:
Vil regeringen på baggrund af de nyeste ledighedstal og de dystre prognoser for beskæftigelsen tage initiativer for at imødegå den stigende ledighed?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-02-04:
En international økonomisk krise som den, vi befinder os midt i, vil uundgåeligt ramme dansk økonomi og betyde stigende ledighed.
De nye ledighedstal er således ikke uventede, men bekræfter det, som vi allerede ved: at konjunkturerne er vendt og ledigheden desværre stigende.
Beskæftigelsespolitikken alene kan ikke fjerne de sorte skyer.
Vi skal med den økonomiske politik understøtte, at der fortsat er efterspørgsel efter arbejdskraft.
Regeringen har allerede taget en række initiativer, der styrker økonomien i samfundet og dermed øger beskæftigelsen.
Vi har forhandlet bankpakke II på plads, givet skattelettelser og bevilget et offentligt merforbrug med finansloven for 2009.
Senest blev der i sidste uge indgået en politisk transportaftale, som giver en stimulans til økonomien på ca. 5 mia. kr. ekstra i 2009 og 2010 i forhold til det, der indgår i finansloven for 2009.
Skattekommissionen er i denne uge kommet med deres udspil, og vi tager nu i kølvandet på kommissionens udspil fat på forhandlingerne.
Regeringen vil ikke tøve med at tage de yderligere initiativer, der skal til, for at Danmark kommer helskindet igennem den internationale krise, men timing og dosering skal være rigtig, ellers gør vi mere skade end gavn.
Thomas Adelskov (S), 2009-02-04:
Det er en bekymret regering, det er en lyttende regeringen, men det, som vi sådan set efterlyser, er en regering, der også handler.
Vi har tidligere i dag gennemgået tallene for, hvor mange der er blevet ledige, og hvor mange der står over for fyringer.
Så rejser der sig simpelt hen bare et helt grundlæggende spørgsmål: Hvornår er ledigheden høj nok til, at regeringen vil handle?
Regeringens svar til os her i dag har været: Vi vil tage ud og lytte, vi tager af sted i morgen.
Så skal jeg bare sige, at der i flere uger er kommet bud fra fagbevægelsen og fra arbejdsgiverorganisationer, fra Byggeriets Arbejdsgivere, fra Dansk Arbejdsgiverforening, og i dag er Dansk Industri ude at sige til beskæftigelsesministeren: Kom nu med en vækstpakke, vi har brug for, at der bliver sat gang i beskæftigelsen.
Hvorfor lytter man ikke til det, der allerede er sagt?
Og kan vi i dag få et præcist svar på: Hvor går regeringens grænse for, hvor høj ledigheden må være, før regeringen vil gribe ind?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-02-04:
Det er udgangspunktet for vores bestræbelser.
Til alt held har vi jo gennem de senere år ført en meget ansvarlig økonomisk politik her i landet, som har betydet, at vi har kunnet nedbringe den offentlige gæld.
Den er nedbragt med 250 mia. kr., hvilket giver en årlig besparelse i renteudgifter på 20 mia. kr., og det gør, at vi i dag har en handlefrihed, der betyder, at vi kan sætte ind med de rigtige og de fornuftige beslutninger på det rigtige tidspunkt.
Derfor overvåger vi situationen.
Vi tager nu ud i landet for at diskutere og høre, hvad arbejdsmarkedets parter siger, hvad virksomhederne siger, hvad beskæftigelsesregionerne siger, sådan at vi kan træffe en klog beslutning og dermed være med til at afbøde virkningerne af stigningen i ledigheden og forhåbentlig på et tidspunkt igen få vendt konjunkturerne, så vi kan komme ind i en situation med øget økonomisk aktivitet og faldende ledighed.
Thomas Adelskov (S), 2009-02-04:
Jeg bliver bare nødt til at sige til beskæftigelsesministeren, at når et tog kører på det rigtige tidspunkt, så er det det tidspunkt, der står i køreplanen.
Når en løber eller en sprinter sætter af sted på det rigtige tidspunkt, så er det lige nøjagtig på det tidspunkt, hvor han ved at han fuldt ud har kræfter til at kunne nå mållinjen.
Når nu beskæftigelsesministeren siger, at man vil sætte ind med de rigtige beslutninger på de rigtige tidspunkter, så spørger jeg bare: Hvornår er det?
Det der med at tage rundt i landet og lytte og skulle høre og sådan noget kan man sagtens gøre, men der er jo ingen grund til det.
Altså, så sent som i dag har Dansk Industri sendt et nyhedsbrev ud, hvori de siger, at der skal komme en vækstpakke.
Dansk Arbejdsgiverforening har været ude at sige det, Dansk Byggeri har været ude at sige det, lønmodtagerne har været ude at bede beskæftigelsesministeren og regeringen om at komme med en vækst- og beskæftigelsespakke, om at sætte gang i byggeriet, lave grønne investeringer; lad os nu komme i gang, lad os nu komme i gang!
Spørgsmålet er forholdsvis enkelt at svare på: Hvor mange ledige skal der til, før regeringen vil gribe ind?
Leif Lahn Jensen (S), 2009-02-04:
Jeg ved ikke lige, hvem jeg skal tro mest på.
Regeringens vismænds begrundelse for det her var, at man skulle vente, til arbejdsløsheden kom op på 100.000, og det ville ske i slutningen af 2009.
Nu viser det sig jo, at nedturen er langt større, og de her 100.000 vil man passere før efteråret.
Kan ministeren bekræfte, at det simpelt hen er vismændenes begrundelse for at vente til udgangen af 2009 med hensyn til de her 100.000, og vil regeringen så gøre noget dér, eller hvad siger ministeren til de tal?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-02-04:
Nu vil jeg så sige lidt om, hvad det er, vi gør.
Nu kom Skattekommissionen med deres udspil forleden dag, og på den baggrund skal vi så i gang med at forhandle om en kommende skattereform.
Her er det også naturligt at diskutere behovet for at fremrykke yderligere offentlige investeringer.
Som udgangspunkt er vi allerede godt rustet med en finanspolitik, der er en af de mest lempelige i EU i år.
Det betyder, at der allerede er bevilget et offentligt merforbrug, som vil stimulere økonomien til vækst.
Nogle sektorer rammes hårdere end andre af den stigende ledighed.
Det gælder bl.a., som vi har været inde på flere gange her i dag, bygge- og anlægsbranchen.
Den vil bl.a. få glæde af den investeringsaftale, som netop er indgået, om den fremtidige infrastruktur.
Her investerer vi over en årrække omkring 94 mia. kr., og for at hjælpe konjunkturerne i gang har vi oven i købet fremrykket investeringer for 5 mia. kr. til 2009 og 2010.
Samtidig er der indgået en aftale om yderligere investeringer i sygehusene på 10-15 mia. kr. i de kommende år.
Frank Aaen (EL), 2009-02-04:
Hvis vi skal snakke om procenter, står der jo i loven, at man har ret til op til 90 pct.s dækning af sin tabte arbejdsindkomst, men så står der bare, at det højst må være 15.000 kr. om måneden, og det er rigtigt, at det for nogle år siden var 75 pct. af en gennemsnitlig løn.
I dag og det er LO, der har beregnet det - er vi nede på halvdelen af en gennemsnitlig løn, det vil sige en halvering af indkomsten for en ganske almindelig lønmodtager.
Jeg taler ikke om en bankdirektør, jeg taler ikke om en minister eller et folketingsmedlem; jeg taler om en håndværker, der har haft en arbejdsindkomst, der ligger på cirka det dobbelte af det, som vedkommende nu kan få i dagpenge.
Og når ministeren så kommer og siger, at regeringen jo har gennemført skattelettelser, er de skattelettelser jo netop gennemført på en måde, så arbejdsløse ikke får gavn af dem.
Det er jo det, der ligger i hele den filosofi, den her regering har, nemlig at arbejdsløse ikke må mærke nogen forbedringer.
Så derfor vil jeg spørge ministeren: Kan vi ikke gøre det lidt bedre og sige, at der er nogle arbejdsløse, og at vi synes, at det er lige voldsomt nok at klippe halvdelen af deres løn?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-02-04:
Jeg kan bare gentage tallene og sige, at i 2000 under hr. Frank Aaens drømmeregering var dagpengene 75 pct. af den gennemsnitlige løn, og i 2007 var det 74 pct., så det, hr. Frank Aaen nævner om en halvering, har ingen steder hjemme i virkeligheden.
Jeg tror, at vi er nødt til at sige, at den bedste hjælp, vi kan give de ledige, er hurtigt at få modvirket den konjunkturnedgang, der er i øjeblikket, og få sikret, at de sociale ydelser ikke tipper over, sådan at det bedre kan betale sig at være ledig - ikke at vi fastholder mennesker i ledighed, men at vi igen får skabt noget optimisme i samfundet, så der bliver skabt nye arbejdspladser.
Frank Aaen (EL), 2009-02-04:
Vi kan selvfølgelig fortsætte med procenter, det kan vi også gøre på skrift.
75 pct. er korrekt, cirka en halvering af lønnen er LO's skøn for en ganske almindelig lønmodtager - men det kan vi jo få på skrift og det er for 2009, det er ikke for 2007.
Det er den virkelighed, som folk går ud i: De taber ganske alvorligt i indkomst.
Det betyder, at deres hus går på tvangsauktion, det betyder, at de kommer til at flytte til den anden ende af landet eller i hvert fald væk fra den bolig, de har, og at børnene skal skifte skole og flytte væk fra vennerne.
Det er jo sociale katastrofer, vi taler om, det er jo ikke statistikker og procenter.
Det er noget, der rammer almindelige mennesker.
Når bankdirektørerne kom med hatten, blev den bare fyldt op; værsgo.
Men når det er arbejdsløse, får de bare at vide, at de må se tiden an, det går nok alt sammen.
Nej, det gør det ikke.
Det går rigtig skidt for dem, der bliver ramt af arbejdsløshed.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-02-04:
Jeg er sådan set enige med hr. Frank Aaen i, at det bekymrende er, at ledigheden stiger.
Jeg er ikke en snus bekymret for bankdirektører, den gruppe interesserer mig sådan set ikke.
Det er netop almindelige mennesker, det handler om.
Jeg tror, at det, der er brug for i den her situation, er, at den økonomiske aktivitet i samfundet holdes oppe, så vi kan få vendt stigningen i ledigheden.
Carsten Hansen (S), 2009-02-04:
Vil ministeren suspendere reglerne om, at supplerende dagpenge, som udbetales til en medarbejder, der deltager i arbejdsfordelingsordningen, fremover ikke er omfattet af reglerne om, at man kun kan modtage supplerende dagpenge i 30 uger ud af 104 uger?
Skriftlig begrundelse
Gældende regler betyder, at man højst kan modtage supplerende dagpenge i 30 uger ud af 104 uger.
Ansatte, der indgår i arbejdsfordelingsordningen, vil dermed løbe tør for supplerende dagpenge, og det vil betyde, at virksomhederne ikke kan få godkendt ansøgninger om at etablere nye eller forlænge eksisterende arbejdsfordelingsordninger.
Det vil føre til, at flere virksomheder vil være nødt til at fyre medarbejdere.
En suspension af reglerne om, at supplerende dagpenge udbetalt under arbejdsfordelingsordningen er omfattet af 30-ugers-reglen, vil løse problemet.
Leif Lahn Jensen (S), 2009-02-04:
Set i lyset af, at de vismænd, som har rådgivet regeringen om ledighedsprognosen, har undervurderet nedturen, hvilken indsats mener ministeren da vil være den mest effektive måde at tage toppen af ledighedsstigningen på?