Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2016-04-19:
Inuit Ataqatigiit konstaterer, at Grønland ved dette lovforslag blot bliver en høringspart, nemlig i § 7, stk. 3, og i nogle tilfælde kun orienteres, nemlig i § 11, stk. 2.
Det er et tilbageskridt for et land, som arbejder hen imod øget selvstændighed, og IA mener, at Grønland selv bør sætte rammerne for, om Grønland en dag kan blive et mineland, og i så fald, hvad der skal udvindes og eksporteres.
Ifølge lovforslaget kan erhvervs- og vækstministeren fastsætte regler om en kontrolliste svarende til Den Europæiske Unions liste over produkter med dobbelt anvendelse.
Og man fristes derfor til at spørge, om Danmark skal kontrollere stort set al minedrift i Grønland fremadrettet.
Ministeren vil med dette lovforslag de facto have kontrol over fremtidig eksport af grønlandske mineraler, da ministeren samtidig har mulighed for at tilføje mineraler med dobbelt anvendelse.
Inuit Ataqatigiit mener, at Grønland med dette lovforslag tilbageruller ansvaret for råstofområdet, som ellers er hjemtaget til Grønland med selvstyreloven fra 2009.
Erhvervs- og vækstministeren kan med dette lovforslag udforme en liste over grundstoffer, som benyttes til militære formål, dog med henvisning til Den Europæiske Unions liste.
Listen over grundstoffer, som anvendes til militære formål, ændres hele tiden, så derfor er det også en åben liste, kan man sige, som vi siger ja til i dag.
Og det kræver, at man giver en garanti til den grønlandske befolkning om, at listen altid som minimum skal være fuldt opdateret.
Fra Inuit Ataqatigiits side vil vi gerne gøre det klart, at vi ikke er imod, at Grønland samarbejder med Danmark om sikkerheds- og eksportkontrol.
Men vi vil også gerne gøre opmærksom på, at vi har en selvstyreaftale, som baserer sig på gensidig respekt og tillid, og at vi er imod, at vi på det første område, som Grønland har hjemtaget siden indførelsen af selvstyret, nemlig råstofområdet, tilbagefører en vigtig del af beslutningskompetencen til Danmark.
Vi mener, det er uacceptabelt, at aftalerne mellem Grønland og Danmark om uran og håndtering af dual use-produkter er indgået uden om Grønlands parlament, Inatsisartut, og uden om befolkningen.
Ser man på de områder, som direkte eller indirekte påvirkes negativt af Kvanefjeldsprojektet, så minder politimesteren i Grønland om, at det kan være tidskrævende og være forbundet med nogle meget store økonomiske konsekvenser for politikredsen i form af helikoptertransport.
Ligeledes påvirkes Arbejdstilsynet, hvor regningen dog bliver sendt videre til selskabet.
Ifølge bemærkningerne til lovforslaget er der væsentlig usikkerhed forbundet med, hvornår den første ansøgning kan forventes, og hvad størrelsen på gebyret skal være.
Alligevel træder lovforslaget her allerede i kraft den 1. juli 2016.
Haster det med at få denne lovgivning på plads, og i så fald, hvad skyldes det?
Fra Inuit Ataqatigiits side må vi spørge: For hvem er det, at det her bliver hastet igennem?
Hvis interesser handler det om?
Vi kan blot konstatere, at det ikke handler om at sikre den grønlandske befolknings interesser i et stærkt demokrati og det at få hørt sin stemme i så grundlæggende et spørgsmål som udvinding og eksport af radioaktive materialer.
Vi mener også, det er en fælles interesse, at man beskytter den kompetencefordeling, som vi har aftalt igennem selvstyreloven.
Det forventes, at lovforslaget vil koste det danske samfund op mod 300.000 kr. årligt, inden den første ansøgning modtages, og det kan forventes, at der er meget høje gebyrer for at sikre, at der er en økonomisk balance.
Sikkerhedskontrollen betyder samtidig årlige omkostninger for staten på ca. 3 mio. kr.
Men hvis der ingen ansøgninger kommer, kan dette være omkostningsfuldt for det danske samfund, og man kan sige, at staten og hermed også et stort flertal her i Folketinget således kommer til at støtte op om grønlandsk uranudvinding med millioner af kroner årligt.
Advokatrådet gør i sit høringssvar opmærksom på, at eksportkontrollens frie adgang til kontrolbesøg er i strid med grundlovens beskyttelse af boligens ukrænkelighed, hvilket er en bemærkning værd fra ministerens side.
Det havde jeg også håbet at vi måske kunne få fra Erhvervs- og Vækstministeriet, fordi det drejer sig om lovforslag, der er af stor betydning, ikke kun for Grønland, men for hele rigsfællesskabet, og samtidig er teknisk svært tilgængeligt.
Tak for ordet.