Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-03-25:
Jeg er fuldstændig enig med spørgeren i, at det er en kæmpeudfordring, at der stadig væk er en tung ende, og man kan sige, at jo bedre det går for de gode, jo mere synligt bliver det med hensyn til de andre.
Det er også et problem, jeg er meget opmærksom på, for helt bortset fra store klasseforskelle, er der noget, der siger mig, at det så specielt er inden for den gruppe, vi kunne kalde nydanskere.
Det er meget uheldigt.
Jeg er meget glad for, at jeg i den rapport kan se, at det tværministerielle udvalg jo siger, at alle de ting, der er gjort, er den rigtige vej, men der er nogle, der skal samles yderligere op.
Jeg vil sige, at det, som jeg også har sagt til tidligere spørgere, er et spørgsmål om hele tiden at holde fokus på: Hvor er de svageste punkter?
Og det er jo bl.a., når vi nu taler om den her gruppe, i højere grad at tage fat fra starten.
Der er f.eks. nævnt bedre uddannelse af sundhedsplejersker, og det må jeg sige er en af de ting jeg selv er meget optaget af.
Jeg går jo ikke ind for tvang.
Men der er jo sket en vældig udvikling i holdningen også hos indvandrere, siden det her startede, om jeg så må sige, og det er lettere for sundhedsplejerskerne at komme ind.
Det er dem, der faktisk kommer med den gode nyhed og den gode hjælp fra kommunen.
De er meget centrale personer, for det er faktisk der, forholdet til myndigheden starter, og at man forstår, at de kommer for at hjælpe.
Og derfor vil vi, som der står, opprioritere uddannelsen; det synes jeg er et glimrende forslag.
Så vil jeg gøre det, at jeg vil prøve at undersøge nu - jeg har talt med nogle kommuner allerede - om de bruger de redskaber, de har, altså om de nu også konstaterer, hvis et barn mangler sprogfærdigheder, og så f.eks. bruger de muligheder, der er for at sige, især når der er omsorgssvigt: Så må du i børnehave.
For der er jo ikke nogen tvivl om, at det barn, der ikke helt fra starten kan det danske sprog, allerede er sat bagefter, og det er noget, jeg faktisk allerede i morgen skal have møde med undervisningsministeren om.
Så det er noget, jeg er meget optaget af at vi yderligere fokuserer på, samtidig med at vi stadig væk fokuserer på alt det andet.
Jeg er jo her, som fru Bente Dahl allerede selv antyder, på gyngende grund - og det håber vi så ikke at Marmorkirken er - for det er ikke noget, jeg har direkte med at gøre under mit ansvarsområde.
Men det er jo ikke til at skjule, når Politiken ringer til mig, at jeg er mindst lige så bekymret over den sag, som fru Bente Dahl er.
Jeg kan sige, at jeg i al stilhed, lige så snart jeg blev minister - for det er ikke bare Marmorkirken, det er Assistens Kirkegård med grave, som ikke er sløjfet, og også en lang række andre kirker, men selvfølgelig først og fremmest Marmorkirken - på et tidligt tidspunkt henvendte mig til trafikministeren af bekymring over det; men det har jeg jo ikke kommunikeret ud, fordi jeg mente, at det var et internt anliggende.
Der er en lov her i Folketinget om, at der skal være en metro.
Så er det trafikministeren, der skal fastlægge linjeføringen, har jeg forstået, sammen med Trafikudvalget.
Det er klart, at da jeg forudså det, gav jeg udtryk for min bekymring.
Hvis jeg skal uddybe den, vil jeg sige, at uanset VVM har jeg den - jeg ved ikke, om man må sige - personlige opfattelse, at historien jo har lært os, at nogle gange sker det, der ikke må ske, og det har intet for mig at gøre med, at noget er styrtet i grus i Køln, for jeg har som sagt henvendt mig til trafikministeren på et langt tidligere tidspunkt.
Men selvfølgelig bliver man da ikke mindre tryg af at høre, at noget er styrtet i grus i Køln, og at der andre steder sker det, der ikke må ske.
Jeg har forstået, at der er en bygherre, som skal bygge i nærheden, som også er blevet bekymret.
Dertil må jeg jo sige, at jeg er et meget historisk menneske, og jeg spørger da bare mig selv stilfærdigt: Skal det lige være dér midt i Frederiksstaden - det er jo også et æstetisk spørgsmål.
Men det er altså en lov, der er vedtaget af Folketinget, og jeg har bare som kirkeminister - som den, der på en eller anden måde trods alt er ansvarlig for den kirkelige arv - givet udtryk for en bekymring, som jeg gerne vil stå ved her i Folketinget.