runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-10-12:
Så vidt jeg er orienteret, er det ikke sådan, at der over en nat er sket et fald i antallet af arbejdsulykker, og det er ikke sådan, at der over en nat er sket et fald i antallet af dage, hvor man har sygefravær på grund af, at man går på arbejde.
Kunne det så ikke være snedigt i stedet for at spare x antal millioner på den her indsats at bruge dem målrettet i forhold til virksomhederne, hvis det er det, man mener pengene skal bruges til?
Peter Juel Jensen (V), 2010-10-12:
Jeg kan svare ja til den første del af spørgsmålet.
Jeg finder, at arbejdsmiljøet er utrolig vigtigt.
Men når valget er faldet på partsmidlerne, skyldes det bl.a. en analyse, som har vist, at midler, der anvendes af parterne på arbejdsmiljøområdet, ikke i tilstrækkelig grad er målrettet arbejdsmiljøindsatsen ude på den enkelte virksomhed.
Og det synes jeg er et problem, for det er ude på den enkelte virksomhed, arbejdsmiljøproblemerne opstår, og det er selvfølgelig også dér, de skal løses.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-10-12:
Jeg tolker ordførerens tale, som om ordføreren er enig i, at der skal være et godt og sikkert arbejdsmiljø ude på arbejdspladserne i Danmark, og at ordføreren også er enig i, at det er parterne, der arbejder med de her ting ude i branchesikkerhedsrådene.
Så kunne jeg godt tænke mig at spørge ordføreren: Mener ordføreren, at man med den indsats, man laver ude i rådene, har nået det mål, man skal, at det ikke er nødvendigt at gøre mere, og at indsatsen ikke kan gøres bedre?
Bent Bøgsted (DF), 2010-10-12:
Jamen nu er det sådan, at den skattelettelse, der blev givet – der er givet skattelettelser over flere gange – er gået til den almindelige dansker, til at forbedre familiernes økonomi.
Og den sidste skattelettelse, der blev henvist til, var fuldt finansieret, så jeg mener absolut ikke, at det har noget på sig at komme og sige, at de 50 mio. kr. skal gå til at finansiere skattelettelser.
Det skal de ikke; de går til at genoprette dansk økonomi.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-10-12:
Det vil sige, at svaret er, at ordføreren godt ved, hvor pengene går hen – de går nemlig ind i den slunkne statskasse – men ordføreren ved ikke, hvor pengene kommer fra.
Det var faktisk det svar, jeg fik – ud over at der måske ikke lige er brug for dem, og at man kan gøre det meget bedre uden dem.
Det var faktisk det svar, jeg fik.
Hvis vi kigger på regeringens politik generelt helt tilbage fra 2001 og til nu, til genopretningsplanen, kan vi se, at man jo har fokuseret meget på skattelettelser og alt muligt andet.
Kan ordføreren ikke give mig ret i, at det ser lidt underligt ud nu, at man tager 50,4 mio. kr. til at dække skattelettelser, at man egentlig heller vil skattelettelser frem for et ordentligt arbejdsmiljø?
Ser det ikke underligt ud?
Peter Juel Jensen (V), 2010-10-12:
L 7 er en del af aftalen om genopretningen af dansk økonomi.
Omprioriteringen indebærer, at branchearbejdsmiljørådene, de såkaldte BAR'er, fremover skal udarbejde en årlig plan for deres aktiviteter, som danner grundlag for det tilskud til rådene, som udbetales af Arbejdstilsynet.
På samme måde forenkles procedurerne for udbetaling af midler til branchemiljørådene, så indsatsen i højere grad målrettes de enkelte virksomheder.
Samlet set indebærer lovforslaget, at midlerne til parternes arbejdsmiljøindsats reduceres med 50,4 mio. kr., midler, som med forslaget tilfalder staten.
Der er behov for en mere klar forankring af projekterne, som BAR'erne gennemfører.
Det vil medvirke til at skabe kontinuitet og sammenhæng i aktiviteterne.
Indsatsen skal i højere grad end i dag målrettes de enkelte virksomheder og koncentreres om virksomhedsrettede aktiviteter, herunder information og vejledning til virksomhederne om, hvordan man lever op til arbejdsmiljølovgivningens krav inden for de enkelte brancher samt om forebyggelse af arbejdsmiljøproblemer i branchen.
Der har været efterlyst både koordinering af partsindsatsen og styring, og det løser vi her.
Med dette forslag kommer den efterlyste koordinering, ved at Arbejdstilsynet skal vurdere de planer, som BAR'erne fremover skal udarbejde som grundlag for udbetaling og tilskud, og styring sikres ved, at BAR'erne alene kan iværksætte aktiviteter, som er virksomhedsrettede.
Herudover har parterne længe ønsket at få proceduren for udbetaling af pengene til BAR'erne afbureaukratiseret.
Det er imødekommet med, at BAR'erne ikke længere skal udarbejde konkrete projektansøgninger for at få udbetalt penge til deres aktiviteter.
Fremover skal de enkelte BAR'er udarbejde en plan for deres aktiviteter for det kommende år.
Det vil sige, at det ikke længere er det enkelte projekt, men en årsplan, der skal godkendes, og som danner grundlag for en udbetaling.
Der vil sikkert være partier i salen i dag, der umiddelbart ikke kan se formålet med disse ændringer, men gennemførte evalueringer af BAR'ernes indsats viser, at der er behov for en mere strategisk forandring af de projekter, som BAR'erne gennemfører, bl.a. ved at skabe kontinuitet og sammenhæng i aktiviteterne for at reducere risikoen for overlap både i forhold til de forskellige projekter og i forhold til andre aktører på arbejdsmiljøområdet.
Bent Bøgsted (DF), 2010-10-12:
Nu er det jo sådan, at vi skal huske på, at den beskæring af branchearbejdsmiljørådene – parternes indsats her – skal ses i forbindelse med genopretningspakken.
Og dengang blev det sagt, at vi skulle være med til at betale over en bred kam for at genoprette.
Det er det ene.
Med hensyn til den indsats, der blev gjort, vil jeg sige, at jeg altid sætter pris på, at der bliver gjort en indsats – også i forbindelse med stilladsmiljøet, ingen tvivl om det.
Og vi har også Arbejdstilsynet, der vejleder i, hvordan det skal være vedrørende arbejdsmiljø; der er kurser vedrørende arbejdsmiljø.
Men det ændrer jo ikke ved, at man i forbindelse med den indsats, der blev gjort fra arbejdsmarkedets parters side, ikke altid kan vurdere, hvad man får for pengene.
Det, der nu sker, er, at der bliver en mere målrettet indsats vedrørende information og vejledning, så virksomhederne kan handle efter det.
Line Barfod (EL), 2010-10-12:
Hvis man gerne vil have, at mennesker skal få det bedre, er det så godt at skære på arbejdsmiljøindsatsen, så vi risikerer, at der er flere, der kommer ud for arbejdsulykker og bliver nedslidt?
Det har jeg svært ved at forstå, men jeg håber, at hr. Bent Bøgsted kan forklare mig, hvordan det kan være intelligent at udsætte arbejdsmiljøet for en nedskæring og så risikere, at flere mennesker kommer til skade.
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Hvad mener hr. Bent Bøgsted om den indsats, branchemiljøarbejdsrådet f.eks. har gjort på stilladsområdet, hvor man har set på, hvad det er for nogle ulykker, der typisk sker, og så har sat ind med en samlet strategi for hele branchen – er gået ud på virksomhederne, er gået til medarbejderne osv., har fået lavet en god sikkerhedsuddannelse og alle de andre tiltag og dermed har nedbragt antallet af arbejdsulykker?
Er det den type indsats, Dansk Folkeparti ønsker at stoppe?
Bent Bøgsted (DF), 2010-10-12:
Jeg kan vende det om og spørge hr. Eigil Andersen, hvor mange færre der er blevet syge af den indsats, som er blevet gjort i forbindelse med det her.
Det er spørgsmålet, om det kan måles, når det kommer til stykket.
Det, man kan måle, er, om virksomhederne får den rigtige vejledning, den rigtige information, den rigtige hjælp til at gøre en indsats for at nedbringe problemerne vedrørende arbejdsmiljø.
Det er det, man kan måle, men man kan ikke måle konkret, hvor mange færre der er blevet syge, på grund af at der er kommet 50 mio. kr. mere ud.
Det er meget svært.
Forhandling
Eigil Andersen (SF), 2010-10-12:
Ja, selvfølgelig er det det, men jeg må jo notere, at ordføreren åbenbart ikke aner, hvad de her branchearbejdsmiljøråd egentlig hidtil har gjort.
For jeg har spurgt, hvad det er, man er utilfreds med, og der er ikke kommet nogen form for svar på det.
Og jeg må sige, at hvis de, der følger denne debat, oplever, at Dansk Folkeparti svigter dem endnu en gang, fordi Dansk Folkeparti bliver ved med at …
[Lydudfald]
… det her arbejdsmiljøarbejde, som kan forhindre mennesker i at blive syge … [Lydudfald]
Hvis de mener, at Dansk Folkeparti svigter dem endnu en gang, så må jeg give dem ret.
Bent Bøgsted (DF), 2010-10-12:
Det kan man da ikke måle på den måde.
Det er et spørgsmål om, hvordan indsatsen bliver tilrettelagt, og hvilken information og vejledning virksomhederne får.
Eigil Andersen (SF), 2010-10-12:
Dansk Folkeparti påstår til stadighed, at man skal hjælpe f.eks. syge mennesker i Danmark, men det viser sig jo i ni af ti tilfælde, at det gør Dansk Folkeparti ikke, og det her er så et af eksemplerne.
For der er 50.000 mennesker … [Lydudfald].
Og branchearbejdsmiljørådene har jo netop arbejdet med at give vejledninger og komme med forslag til branchens virksomheder.
Arbejdsgivere og fagforbund har siddet sammen for at komme med de bedste råd, som de kunne finde på, for at prøve at påvirke også den regeldannelse, som er på området.
Derfor vil jeg gerne spørge: Hvad er det i den her indsats, som hr. Bent Bøgsted er utilfreds med?
Line Barfod (EL), 2010-10-12:
Hvad får vi for pengene, spørger hr. Bent Bøgsted?
Jeg kan så forstå, at det, vi skal have for pengene – i stedet for en indsats for at forbedre arbejdsmiljøet og forhindre, at nogle mennesker bliver syge, kommer til skade –
Kan hr. Bent Bøgsted så ikke fortælle mig, hvad Dansk Folkeparti mener at man har fået for de 50,4 mio. kr. i skattelettelser, som jo er gået til Danske Banks direktør og andre, der har fået en skattelettelse på 0,5 mio. kr. Hvad har vi fået for de penge, for de 50,4 mio. kr., som Dansk Folkeparti altså mener er vigtigere end at forhindre, at mennesker kommer til skade, at mennesker bliver syge og måske ender med resten af deres liv ikke at kunne arbejde?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-10-12:
Det er ganske kort, for nu har jeg hørt det udtryk nævnt nogle gange: smidt ud.
Smidt penge ud, siger ordføreren.
Hvad ligger der egentlig i det udtryk?
Bliver der smidt penge ud til at sikre arbejdsmiljøet på de danske arbejdspladser?
Det vil jeg godt bede ordføreren om at uddybe.
Bent Bøgsted (DF), 2010-10-12:
Det er sådan her i Danmark, at vi jo bruger utrolig meget på arbejdsmiljø.
Der bliver gjort en rigtig stor indsats på arbejdsmiljøområdet, det skal der ikke være nogen tvivl om, og vi er nok også et af de lande, hvor der bliver gjort mest vedrørende arbejdsmiljø ude i virksomhederne.
Men som jeg sagde før: Indsatsen vedrørende arbejdsmiljø skal ikke bare måles på, hvor mange penge der bliver smidt ud til den.
Det er et spørgsmål om at gøre den rigtige indsats, og mange steder kan man sagtens omprioritere og omlægge indsatsen og få en bedre og mere målrettet indsats.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-10-12:
Jeg kan forstå, at Dansk Folkeparti og Dansk Folkepartis ordfører ikke er så nervøse for, hvordan arbejdsmiljøet er i Danmark.
Jeg vil egentlig godt stille det samme spørgsmål, som jeg stillede til Venstres ordfører: Mener ordføreren, at arbejdet med arbejdsmiljø og sikring af arbejdspladserne i Danmark er godt nok – at det behøver vi ikke at gøre mere ved – og at vi derfor roligt kan fjerne 50 mio. kr. fra indsatsen ved at ændre den måde, tingene gøres på, så det, hvis det virkelig er rigtigt, at man kan gøre det, uden at der sker noget, ikke er nødvendigt at bruge de 50 mio. kr. på en øget og forbedret indsats for at sikre, at der bliver færre arbejdsskader, og at arbejdsmiljøet bliver bedre?
Bent Bøgsted (DF), 2010-10-12:
Lovforslaget her er en del af aftalen om genopretning af den danske økonomi, der blev indgået mellem regeringen og Dansk Folkeparti.
I den forbindelse inddrages 50 mio. kr. af de midler, der var stillet til rådighed for indsatsen fra arbejdsmarkedets parter.
Med lovforslaget sker der en ændring af arbejdsmarkedets parters indsats på arbejdsmiljøområdet, og det får den betydning, at der fremover skal ske en mere målrettet indsats vedrørende information og vejledning ude på arbejdspladserne.
Det skal også medvirke til, at der går færre midler til ren administration.
I den forbindelse har vi mange gange haft svært ved at se, hvad vi egentlig får for pengene, for det er ikke altid sådan, at det er den rigtige indsats, der gøres, bare fordi der bliver smidt penge ud til arbejdsmiljøet.
Fremover skal branchearbejdsmiljørådene udarbejde en plan årligt for deres aktiviteter, og planen skal danne grundlag for Arbejdstilsynets udbetaling af tilskud til branchearbejdsmiljørådene.
Forslaget betyder så også en forenkling af procedurerne for udbetaling af midler, og det skal medføre, at indsatsen i højere grad bliver målrettet.
Det er Dansk Folkepartis opfattelse, at der med ordningen, som den er nu, er for mange midler, vi ikke har set nogen virkning af, og det er ikke acceptabelt.
Dansk Folkeparti kan selvfølgelig støtte aftalen her, da det er en del af genopretningspakken, men man kan jo altid diskutere indsatsen i forbindelse med arbejdsmiljø ude i virksomhederne, indsatsen fra parterne, indsatsen fra dem, der har arbejdet med det.
Men at begynde at sige, at det er altafgørende, hvor mange penge der bliver smidt i en indsats, er ikke rigtigt, der er altså også andre ting, der gør sig gældende; det kan være spørgsmålet om, om det er den rigtige indsats, der gøres for pengene.
Men som sagt støtter Dansk Folkeparti forslaget.
Det er et spørgsmål om, hvordan man udtrykker sig.
Altså, der bliver sendt penge ud til indsatsen vedrørende arbejdsmiljø.
Forhandling
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-10-12:
Vi skal sikre, at der er færre fraværsdage, og at arbejdsmarkedets parter skal tage ansvar.
Alt det er vi nu ikke er særlig uenige om, hverken herinde på Borgen eller ude i virkeligheden, i virksomhederne og på arbejdspladserne.
Men når så det kommer til at omsætte de store ord i handling, er det desværre slut.
I dag behandler vi et af de mest tåbelige forslag, jeg er blevet præsenteret for her på Christiansborg.
For at skaffe 50 mio. kr. til den såkaldte genopretningspakke tager regeringen og Dansk Folkeparti nu penge fra den indsats, der gøres af arbejdsmarkedets parter, for at sikre arbejdsmiljøet ude på arbejdspladserne.
Alt andet lige vil det betyde, at indsatsen bliver dårligere, og dermed bliver der også et dårligere arbejdsmiljø, flere fraværsdage, flere arbejdsskader osv.
Det kan såmænd ende med, at det kommer til at koste mere end de 50 mio. kr., som regeringen tror den kan spare.
Hvordan var det så lige med processen i det her forslag?
Er parterne inddraget?
Næh, det er de ikke.
Inddragelse og eventuelle trepartsaftaler er noget, der praktiseres, når det passer regeringen.
Det er ualmindelig uprofessionelt og særdeles uklogt.
Det betyder da også, at vi står med et lovforslag, hvor ingen – absolut ingen – af de høringssvar, der er indkommet, er positive.
Det er jo i sig selv ikke en rettesnor, det ved jeg godt, men lige netop i det her tilfælde burde det nok være grund til, at man hæver øjenbrynene en lille smule ovre i Beskæftigelsesministeriet.
Branchesikkerhedsrådene gør en stor indsats for at gøre arbejdsmiljøarbejdet nærværende ude i virksomhederne.
Arbejdet med målrettede kampagner, udarbejdelse af branchevejledninger, forebyggende undersøgelser og opsamling af viden vil alt andet lige blive beskåret, når der fjernes 50 mio. kr. fra indsatsen.
Hvad er det, som ikke længere skal gøres?
Vi er ikke imod, at der skal være effektiv drift, men vi er imod manglende dialog og hovedløse nedskæringer, og vi kan ikke stemme for forslaget.
Peter Juel Jensen (V), 2010-10-12:
Nu anerkender jeg ikke præmissen om, at det her kommer til at koste nogen noget som helst, for de skattelettelser, som den her regering har gennemført, har været fuldt finansieret.
De her penge går til at sikre, at der stadig væk er tillid til dansk økonomi, så vi kan bevare en troværdighed, og således at udenlandske virksomheder og finansielle institutter osv. stadig væk og fortsat vil investere i Danmark.
Kun på den måde kan man komme ud af krisen, kun på den måde kan man sikre, at den almindelige dansker har et arbejde at stå op til hver eneste morgen.
Hvis vi ikke genopretter dansk økonomi, kommer vi ikke i mål med at sikre en fortsat vækst til at bevare vores velfærdssamfund.
Troværdigheden omkring dansk økonomi er et must i øjeblikket.
Per Clausen (EL), 2010-10-13:
Jeg har noteret mig ministerens klare tilkendegivelse af, at der er sket fejl.
Han har beklaget det, og han har undskyldt det på sin forgængers og ministeriets vegne, men det, der står tilbage, og som bare er uforklarligt, er, at ministeren bliver ved med at insistere på, at det, der er sket, er sådan lidt af et uheld.
Det er, som jeg også tidligere har forsøgt at sige, meget svært at forstå, for man har et beretningsarbejde i gang i Rigsrevisionen, der bl.a. handler om pris på privathospitaler, og så har man et udredningsarbejde i gang i ministeriet for afregning med private sygehuse, og så når man frem til, at dette udredningsarbejde ikke har nogen relevans for den undersøgelse, som Rigsrevisionen laver.
Ministeren må undskylde, men selv om jeg gerne vil være et tilgivende og lidt naivt menneske, har jeg altså svært ved at se det her som andet, end at der er sket en bevidst undladelse af at informere Rigsrevisionen.
Vi er så slet ikke kommet i nærheden af – og det kommer vi heller ikke i dag – hvem der har ansvaret i ministeriet for det her, ud over at ministeren altid har det overordnede ansvar.
Hvem var det, der traf den fatale afgørelse, at det her ingen betydning havde?
Det ville vi også komme tættere på og blive nødt til at finde ud af, hvis vi erkendte, at det ikke altid er nok at sige: Undskyld, og jeg beklager.
Bertel Haarder (V), 2010-10-13:
Det var en fejlvurdering.
Det har jeg jo klart sagt, og det er derfor, jeg har beklaget.
Jeg må lige gøre opmærksom på, at de berømte beregninger handlede om, hvad de billigste offentlige sygehuse kostede, den billigste fjerdedel af de offentlige sygehuse, den billigste tredjedel af de offentlige sygehuse.
Det var det, beregningerne gik på.
Derved sagde de jo ikke ret meget om de private.
Derimod sagde de noget om, at regionerne i perioden, hvor det frie sygehusvalg var suspenderet, i udbud til den private sektor kunne få operationerne 17 pct. billigere.
Det var relevant, og det var det, der blev brugt til at sætte priserne ned.
Så brugte man de beregninger, vi taler om, den såkaldte rapport, da man skulle forberede sig til den senere prisnedsættelse, og det førte så til en yderligere prisnedsættelse på 3 pct., og det var Carsten Koch, tidligere socialdemokratisk skatteminister, som foretog denne ekstra nedsættelse.
Nu er sagen jo til drøftelse mellem statsrevisorerne.
De er vel de nærmeste til at tage stilling til det spørgsmål.
Jeg synes, at jeg har givet en ualmindelig uforbeholden undskyldning på ministeriets vegne og dermed banet vejen for et tillidsfuldt samarbejde i fremtiden.
Jeg har stærkt på fornemmelsen, for det synes jeg, jeg kan se af rigsrevisors seneste beretning, at han deler det ønske, at der skal være et tillidsfuldt samarbejde.
Jeg mener som sagt ikke, at ministeriet har forsøgt at vildlede Rigsrevisionen, det har jeg beskrevet, og jeg har også beskrevet, hvorfor man ikke af egen drift udleverede disse beregninger.
Jeg skal ikke gentage det, men bare føje til, at når rigsrevisor mener, at de var relevante, så er de relevante, og det er derfor, jeg har beklaget, og jeg er også helt opmærksom på, at et ministerium af egen drift skal udlevere ting, som er relevante, også selv om det ikke bliver bedt om det.
Rapporten blev aldrig godkendt, den blev aldrig brugt, og den ville ikke have ændret rigsrevisors vurdering.
Det kan jeg jo, uden at fornærme rigsrevisor, godt sige støtter ministeriets vurdering af, at det ikke var nødvendigt at udlevere den.
Jeg har bare skåret igennem og sagt, at når rigsrevisor efterfølgende siger, at han gerne ville have haft den, for den kunne have understøttet hans konklusion – ikke ændret den, men understøttet den – så beklager jeg, at han ikke fik den.
Og når jeg beklager det, siger jeg dermed, at det skulle have været gjort på en anden måde, og det vil vi bestræbe os på i fremtiden, for vi vil have et godt og tillidsfuldt samarbejde med Rigsrevisionen, som jo ikke bare er Folketingets medhjælp, men også en ministers og et ministeriums medhjælp.
Det skal vi lige huske.
Rigsrevisionen er jo ikke en fjende, og det er derfor, at man skal behandle Rigsrevisionen godt.
Per Clausen (EL), 2010-10-13:
Jeg synes ellers, at ministeren har bestræbt sig på at svare på spørgsmålene i dag, men det var åbenbart alligevel meget, at en minister kan holde hele vejen igennem uden at begynde at snakke udenom.
Det, jeg siger, er: Hvordan kan ministeren selv tro på, at det var et uheld, en fejl, at man ikke fik udleveret et udredningsarbejde, der handlede om afregning med private sygehuse, hvor en af konklusionerne var, at der var sket en overkompensation af de private sygehuse, når rigsrevisor er i færd med at lave indberetning om pris på private sygehuse, hvor det, han forsøger at undersøge, er, om der er sket en overbetaling?
Altså, hvordan kan ministeren få sig selv til at sige, at det var et uheld, at det skete, det var en fejltagelse, en fejlvurdering?
I så tilfælde har han meget, meget lidt respekt for embedsmændene i sit eget ministerium og for den minister, der sad på daværende tidspunkt.
Det er jeg meget glad for at høre ministeren sige, men jeg står stadig væk tilbage med en meget mærkelig fornemmelse, på trods af at næsten alt det, ministeren siger, er rigtig godt.
Og den mærkelige fornemmelse, jeg får, er, at rigsrevisor jo nåede frem til – og det var Sundhedsministeriet meget uenig i – at der var sket en overbetaling af privathospitalerne, men i det udredningsarbejde, som ministeriet er i gang med, når man selv frem til, at prisen fremadrettet skal være lavere, fordi der med de nuværende regler eller de daværende regler, må vi vel hellere sige for at være præcise, er sket en overkompensation.
Det vil sige, at de i Sundhedsministeriet har et udredningsarbejde, der viser, at der med de regler, der eksisterede på daværende tidspunkt, er sket en overkompensation, og rigsrevisorerne er i gang med at gennemføre en undersøgelse af, om der er sket en overbetaling.
Alligevel mener man bare at kunne konkludere, at det udredningsarbejde, vi har her, ikke har nogen relevans for rigsrevisorernes arbejde, så vi holder det for os selv.
Hvis det nu var gået, som Sundhedsministeriet ønskede dengang, var rigsrevisorerne nået frem til, at der ikke var sket nogen overbetaling, og så ville det, at man ikke havde fået at vide, at de i Sundhedsministeriet godt vidste, at der var sket en overkompensation, jo nok have haft en vis betydning.
Bertel Haarder (V), 2010-10-13:
Man startede med et højere niveau for at fremkalde de ekstra operationer, for at sikre borgernes frie valg, men allerede i 2007 skrev man ind i regeringsgrundlaget, at det nu skulle dæmpes.
Jeg synes, at problemet ved spørgernes synsvinkel er, at han gør enhver prisnedsættelse til noget kriminelt.
Hver gang en pris sættes ned, vil hr. Per Clausen sige: Så har I jo hidtil betalt overpris, og det er en forbrydelse.
Hvis man skal bruge det ræsonnement, har fire af de fem regioner jo begået en forbrydelse ved ikke at gøre som Region Syddanmark, nemlig udbyde deres operationer.
Det kan man også kalde meget forkert.
Og hvis Københavns Kommunes daginstitutioner kostede det samme som i resten af landet, kunne der spares meget.
Jeg ved ikke, om hr. Per Clausen vil kalde det overpris.
Spørgsmålet er, hvad det ville føre til, hvis man opfattede begrebet overpris på samme måde som hr. Per Clausen – så fik vi ellers en god debat om overpriser i den offentlige sektor, og jeg vil da overveje, når det her er overstået, at gå ind og påvise overpriser i den offentlige sektor.
Dem er der nemlig mange af.
Orla Hav (S), 2010-10-13:
Kan ministeren afvise, at økonomiske incitamenter for private sygehuse er baggrunden for de konstaterede svigt i kvaliteten over for en række kvinder, der er scannet for brystkræft?