Jacob Jensen (V), 2015-12-16:
Tak for det.
Vi har haft en lang dag indtil nu, og den er jo ikke slut endnu, men konklusionen må være på det, der er blevet sagt, og det er alle vel enige om, at pengene skal passe.
Når man kigger på de forskellige partiers forslag og det, der også er kommet frem under dagens debat, både de forslag, der sådan formelt bliver stillet, og de ønsker, som partierne giver udtryk for, ser man, at det jo ikke er opløftende læsning, hvis man i øvrigt er enig i, at pengene skal passe.
Hvis vi f.eks. starter med Socialdemokraterne, som så brændende ønsker sig at vende tilbage til ministerkontorerne, må man forstå, kunne man have forventet mere end blot et par siders prosa med lidt løs lyrik.
Man kunne have forestillet sig et lidt mere gennemarbejdet finanslovsforslag.
Men til gengæld mangler der ikke kritik af andres forslag.
Så jeg synes, at det ville have pyntet, hvis man havde gjort sig den ulejlighed dog trods alt at komme med noget, som vi andre kunne have spillet politisk bold op ad, i stedet for den endeløse række af kritikpunkter og kritikpunkter, som der er blevet hældt ud fra talerstolen her i dag.
Men det skyldes jo selvfølgelig nok, at det er mere bekvemt for Socialdemokraterne at kritisere os andre uden selv at komme med forslag til løsninger på de udfordringer, som vi står over for.
Man kan sige, at regeringen prioriterer, mens Socialdemokraterne kritiserer.
Så vil jeg prøve efter bedste evne at stykke sammen ud fra det, jeg har noteret mig af ændringsforslag og bemærkninger, hvilken økonomisk politik det så egentlig er, som Socialdemokraterne ønsker at føre med afsæt bl.a. i de fire ændringsforslag, som man dog trods alt har fået samlet sig sammen til at stille.
Ændringsforslagene, må man forstå på ordføreren fra Socialdemokratiet, er stillet ud fra sådan et strategisk synspunkt adresseret til Dansk Folkeparti.
Her gik jeg og troede, at den politik, man fremlagde i Folketingssalen, fremlagde man, fordi man faktisk havde noget på hjerte, man ville have lavet om, og ikke fordi man bare havde et ønske om at drille en politisk modstander ud fra et strategisk synspunkt.
Så blev vi så kloge.
Kigger man så på de fire ændringsforslag, der dog trods alt er stillet, ser man, at det faktisk isoleret set bibringer en positiv forbedring af finanserne på i omegnen af 400 mio. kr.
Det kommer fra en tilbagerulning af bo- og gaveafgiftslettelsen, og det kommer fra en tilbagerulning af boligjobordningen, mens Socialdemokraterne så til gengæld stiller ændringsforslag om at ville bruge midler på at afskaffe kontanthjælpsloftet og annullere boligydelsespakken, altså den, som vi nu allerede har udskudt.
Det giver så samlet set i omegnen af 400 mio. kr. i plus.
Men, men, i de ønsker, som Socialdemokraterne har været ude med, primært bestående af kritik over mange af regeringens budgetforbedringer, ser regnestykket jo helt, helt anderledes ud.
Man vil tilbagerulle besparelser på ulandsbistanden.
Det er en regning på 2,4 mia. kr. Man vil annullere omprioriteringsbidraget på kulturområdet.
Det er en regning på 100 mio. kr. Så vil man tilbagerulle besparelser på forskningsområdet.
Det er 1,4 mia. kr.
S vil tilbagerulle besparelserne på uddannelsesområdet.
Det er så en regning på 75 mio. kr. Man vil i øvrigt heller ikke gennemføre omprioriteringsbidraget for kommunerne, netto 500 mio. kr.
Der er sikkert mere, men mine evner rækker ikke længere end til det her.
I alt ønsker man udgifter for i omegnen af 5,6 mia. kr., og det skal så finansieres med de her sølle 400 mio. kr. fra de ændringsforslag, man så har stillet.
Med andre ord forringer Socialdemokraternes forslag og krav til finanspolitikken regnskabet med over 5 mia. kr. allerede i 2016.
Det er immer væk en slags penge, særlig i en situation, hvor SR-regeringen i forvejen havde kørt politikken og dansk økonomi godt og vel lige til kanten i forhold til det tilladelige.
Hvad angår de andre partier, bliver det selvfølgelig ikke meget bedre.
Det synes jeg da er et skridt på vejen.
Man kan selvfølgelig altid diskutere, hvor sikre de finansieringskilder, man opererer med, er, men alligevel, det er dog et skridt på vejen.
Jeg synes sådan set, at det er meget sigende for situationen i dansk politik for tiden.
Venstreregeringen arbejder stenhårdt i godt samarbejde med Dansk Folkeparti, Liberal Alliance og Konservative på grundstammen i at få økonomien ind på midten af vejen og på rette spor.
Vi leverer på det ene valgløfte efter det andet.
Vi prioriterer.
Vi sætter retning, og så overlader vi det i øvrigt til andre at kritisere.
Man skal som bekendt gøre det, man er bedst til.