runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Prehn (S), 2010-12-08:
Jeg synes, at det er ærgerligt at høre den måde, finansministeren taler om landets kommuner på, og også den måde, finansministeren taler om folkevalgte byrådspolitikere på.
Jeg er faktisk helt overbevist om, at hvis det er, at man vælger at bruge sin sparsomme fritid på at være kommunalpolitiker, så er der altså ikke nogen, der med vilje ønsker, at der skal være rod i økonomien, og der er ikke nogen, der med vilje ønsker sig, at der skal spares på folkeskolen.
Det, de giver udtryk for, er, at det er svært at få enderne til at nå sammen.
Den nulvækst, som finansministeren har meldt ud, er medvirkende til, at man er nødt til at prioritere uhyggelig hårdt, og selv om man har skåret ned på ældreområdet, børneområdet og på alle mulige andre områder, kan det ikke lade sig gøre at holde folkeskolerne fri.
Så med et grædende hjerte skal man spare på folkeskolerne også.
Det er jo ikke noget, de er stolte af, det er noget, de synes er uhyggeligt.
Det er jo her, at man ikke længere kan skyde skylden på kommunalbestyrelsesmedlemmerne eller på byrådene.
Der er det altså regeringens overordnede politik, som skal tage ansvar for det.
Der skal ministeren altså svare på, hvordan man på en og samme tid kan love en folkeskole i verdensklasse og så have en situation, hvor Danmarks Lærerforening kan dokumentere, at der bliver brugt færre penge, og hvor den konservative avis Berlingske Tidende taler om elever, der døjer med hørm og hede.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-08:
Mit svar til hr. Rasmus Prehn er, at kommunerne har flere penge, og som hr. Rasmus Prehn selv konstaterede tidligere under det foregående spørgsmål, er det kommunerne, der prioriterer, hvordan de skal bruge deres penge.
Og mon ikke, vil jeg sige til hr. Rasmus Prehn, det er den rigtige måde, vi indretter os på, altså sådan at det er kommunerne, der prioriterer.
Det, regeringen skal, og det, jeg skal som finansminister, er at lave aftaler med kommunerne, der dækker de budgetter, som kommunerne har lagt, og det er det, vi gør.
Så er der selvfølgelig nogle kommuner som Aalborg Kommune, som ikke kan styre udgifterne, men det bliver da forhåbentlig bedre i de kommende år.
Rasmus Prehn (S), 2010-12-08:
Det var en længere remse, ministeren kom med der.
Jeg kan høre, at ministeren har øvet sig på den.
Men sagen er jo, at det ikke er nok, at der kommer flere penge.
Det handler om, hvad pengene skal bruges til, hvilke opgaver der bliver løst.
Hvis der er flere opgaver, er det jo ikke nok, at der er kommet flere penge.
Hvis man kigger konkret på, hvad der bliver brugt på landets folkeskoler, kan man se, at situationen nu er den, at Danmarks Lærerforening har regnet sig frem til, at der ikke kommer flere penge i 2011, end der kom i 2010.
Der kommer faktisk færre penge.
Der er sat 600 mio. kr. mindre af, har de regnet sig frem til.
Så selv om vi har en situation, hvor ministeren har sagt at vi i årenes løb har pris- og lønudviklet, og at der derfor er kommet lidt flere penge hvert år, så har man faktisk kunnet dokumentere, at der, hvis man kigger på, hvad der er pr. enkelt elev på normalområdet, har været et fald.
Det har været træls nok i sig selv, men nu, hvor vi står foran 2011, kan Danmarks Lærerforening konstatere, at der bliver brugt færre penge til næste år.
Hvad er ministerens svar til Danmarks Lærerforenings undersøgelse?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-08:
Nogle kommuner bruger 50.000 kr. om året pr. folkeskoleelev, andre kommuner bruger godt 90.000 kr. om året pr. folkeskoleelev.
Der kan være forskellige vilkår, men det afspejler også, at nogle kommuner driver skolen billigere og mere effektivt end andre, og det betyder jo bare, at det er et udslag af lokale prioriteringer, og sådan skal det selvfølgelig også være.
Det er kommunen, der skal prioritere pengene.
Så har jeg næsten lyst til at gentage noget, men det er jo ikke så godt, hvis man slår op i Folketingets forhandlinger og ser, at jeg bliver ved at sige det samme onsdag efter onsdag.
Det opvejes jo også bare af, at spørgeren spørger om det samme onsdag efter onsdag.
Men i 2002 havde kommunerne flere penge end i 2001.
I 2003 havde kommunerne flere penge end i 2002.
I 2004 havde kommunerne flere penge end i 2003.
I 2009 havde de flere penge end i 2008, i 2010 flere end i 2009, og i 2011 får de flere end i 2010.
Rasmus Prehn (S), 2010-12-08:
Der har aldrig tidligere været brugt så mange penge, siger ministeren.
Og når kommunerne skal løse en opgave, følger pengene med, siger ministeren.
Kan ministeren ikke bekræfte, at Danmarks Lærerforening har lavet en undersøgelse, hvor de dokumenterer, at hvis man ser på kommunernes budgetter, vil der i 2011 blive brugt 600 mio. kr. mindre, end der bliver brugt i indeværende år?
Altså markant færre kroner, hvilket også betyder, at der er skolelærere, der skal sendes hjem med en fyreseddel, fordi der simpelt hen ikke er kroner nok i kommunekassen til at løse den her opgave.
Hvordan kan det blive en folkeskole i verdensklasse?
Og hvordan kan det være – jeg står her med en artikel, hvor der står, at elever døjer med hørm og hede – at regeringens forslag til folkeskolepolitikken er, at der skal flere elever i klassen?
Det virker lidt, som om man har siddet på et regeringsseminar, og så har man tænkt: Elever døjer med hørm og hede, vi må have nogle flere til at sidde derinde og svede.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-08:
Et godt indeklima er jo afgørende for at sikre et godt undervisningsmiljø og dermed gode rammer for elevernes indlæring.
Ansvaret for indeklimaet i folkeskolerne ligger entydigt hos kommunerne.
Det er kommunerne, der er ansvarlige for at sikre, at elever og lærere har velfungerende fysiske rammer i folkeskolen.
Det er regeringens opgave, det er min opgave, sammen med kommunerne at lave aftaler om kommunernes økonomi.
Og som jeg dokumenterede i min tidligere besvarelse, har det indebåret et betydeligt løft til forbedring af de fysiske rammer og til investeringer i kommunerne.
De økonomiske rammer har været aftalt med kommunerne, og det har givet mulighed for at prioritere de fysiske rammer for folkeskolen, fordi der følger penge med.
Man kunne jo nævne, at de årlige investeringer i folkeskolen under denne regering rundt regnet udgør det dobbelte af, hvad de udgjorde under den tidligere regering.
Med økonomiaftalen for 2010 fik kommunerne herudover finansieret et historisk højt investeringsniveau på 20 mia. kr.
Der har aldrig tidligere været brugt så mange penge på kommunale investeringer som nu.
Eigil Andersen (SF), 2010-12-08:
Der vil naturligvis være visse arbejdsgivere, som vil være interesserede i at få noget gratis arbejdskraft.
De vil så sige ja til virksomhedspraktikanterne, men der vil da også være masser af arbejdsgivere, som vil sige til sig selv: Hvis jeg skal gøre det her ordentligt, og det ønsker jeg at gøre – sådan er en hel del af arbejdsgiverne trods alt også – har jeg ikke ressourcer til at tage mig af de pågældende arbejdsløse, og så må jeg sige nej.
Så er det altså kommunerne, der har opgaven med at samle resten op.
Jeg kan mærke, at ministeren ikke helt forstod mit billede med, at fordi noget har fungeret med et vist antal, er det ikke det samme som, at det så kommer til at fungere godt med fem gange så mange eller ti gange så mange som hidtil.
Det bliver simpelt hen for stor en opgave.
Derfor fatter jeg ikke en lyd af, at ministeren fastholder et system, hvor hun opfordrer kommunerne til kassetænkning og siger, at nu kan de tjene mange millioner til deres slunkne kasser, hvis de sender dem i virksomhedspraktik.
Jeg tror, at det går ud over kvaliteten.
Meta Fuglsang (SF), 2010-12-08:
Hvor mange nye fyringer regner ministeren med at kommunerne bliver nødt til at gennemføre for at leve op til regeringens nye økonomiske tilskud og refusionssatser for modtagere af sygedagpenge, start- og kontanthjælp samt arbejdsløshedsdagpenge?
Hvor mange nye fyringer regner ministeren med, at kommunerne bliver nødt til at gennemføre for at leve op til regeringens nye økonomiske tilskud og refusionssatser for modtagere af sygedagpenge, start- og kontanthjælp samt arbejdsløshedsdagpenge?
Inger Støjberg (V), 2010-12-08:
Nu kan jeg jo kun svare på, hvad jeg hører, fru Meta Fuglsang siger, og ikke på, hvad fru Meta Fuglsang tænker.
Jeg håber, at vi dog kan nå så langt, at vi kan blive enige om det.
Når det er sagt, vil jeg sige, at den nye refusionsmodel jo er skruet sammen på en måde, så kommunerne netop har muligheden for at indrette sig efter det.
Man kan jo lægge sin aktiveringsform om, og man kan jo så dermed lægge aktiveringsforløb om, så det netop er til gavn for de ledige, og dermed kan man opnå den høje refusion.
Det tror jeg da egentlig vi kunne være enige om er et udmærket princip, altså at man aktiverer på den måde, som man ved giver ledige den hurtigste vej tilbage på arbejdsmarkedet.
Det er jo det, den nye refusionsmodel nu betyder.
Derudover går jeg også ud fra, at fru Meta Fuglsang er helt bekendt med, at der jo er en overgangsordning, som gør, at de kommuner, der bliver ramt hårdest af det her, netop bliver kompenseret.
Meta Fuglsang (SF), 2010-12-08:
Det er heller ikke sandheden.
Og det, der sker nu, er, at ministeren svarer på ét, når jeg spørger til noget andet.
For når jeg siger, at jeg er interesseret i kommunerne, siger jeg, at det spørgsmål, jeg stiller, er et spørgsmål om den kommunale situation på baggrund af den økonomi, som ministeren er med til at give kommunerne.
Det er det, jeg har spurgt ind til, og det er det, jeg har forventet at få nogle svar på, altså rimeligheden i at behandle kommunerne på den måde økonomisk.
Svaret er så, at jeg åbenbart kun er interesseret i kommunerne og ikke de ledige, og det passer simpelt hen ikke.
SF har været de første til at stille spørgsmål om bl.a. de her ting.
Men det, vi får her, er en spareøvelse, som regeringen laver, iklædt et ønske om at lave en anden form for aktivering.
Og så laver man nogle refusionsopgørelser, som stiller kommunerne i en fuldstændig håbløs situation.
Hvordan det skal gavne de ledige, må jeg indrømme, at jeg simpelt hen ikke forstår.
Inger Støjberg (V), 2010-12-08:
Dermed er det sagt, at det åbenbart ikke er de ledige, fru Meta Fuglsang og Socialistisk Folkeparti er interesseret i.
Jeg kan godt sige, at jeg er interesseret i, om ledige får den hjælp, de skal have, og om man får hjælpen til rette tid, og frem for alt da også, om man får en ordentlig kvalitet.
Men jeg synes da godt nok, at det er overraskende, at det er kommunerne, man er interesseret i fra Socialistisk Folkepartis side, og ikke de lediges ve og vel.
Det må jeg sige.
Det forventede jeg ikke af Socialistisk Folkeparti.
Meta Fuglsang (SF), 2010-12-08:
Men jeg er optaget af, hvad konsekvenserne er for de kommuner, som faktisk sidder og administrerer det her og budgetterer efter de indtægter, de regner med, når det gælder bloktilskud og refusionsordninger.
Det vil sige, at vi har kommuner, som nu har afsluttet budgetter for næste år baseret på kendt lovgivning, på kendt økonomi, på kendte refusioner, på kendte beregninger af, hvordan man gør, og med en plan for, hvordan man vil gøre med aktiveringer og forskellige andre ting.
De kommuner oplever nu, at sådan nærmest fra den ene dag til den anden bliver den måde, deres økonomi bliver skruet sammen på, anderledes.
Hvordan i alverden har man som minister tænkt sig, at de kommuner fra den ene dag til den anden skal sadle om og opleve, at de, der har gjort det, de skulle og var blevet bedt om, og som har lavet et budget, på den måde skal omstille sig så hurtigt til noget, som bliver besluttet på den her måde?
Inger Støjberg (V), 2010-12-08:
Jeg fornemmer næsten, at det, spørgeren forsøger at lægge mig i munden, er, at det kun handler om rettidighed og om, hvor hurtigt ledige bliver aktiveret.
For mig handler det om, hvorvidt der er kvalitet i aktiveringen, samtidig med at man selvfølgelig skal have tilbuddene til den rette tid, og at man skal have de tilbud, som man har ret til at få, og de samtaler og den aktivering, som man har ret til.
Så tingene hænger jo sammen.
Men det er jo lige så vigtigt, at der også er kvalitet i de tilbud, man giver de ledige.
Jeg har kunnet registrere, at der har været alt for mange eksempler på dårlig aktivering, altså den form for aktivering, som jeg nævnte i mit første svar, hvor man finder ud af, at man er 62 pct. due og 38 pct. høg, og det får man altså ærlig talt ikke et arbejde ved.
Jeg kan se, at den form for aktivering, der virker bedst, er den aktivering, der foregår ude på rigtige virksomheder, hvor man kommer til at indgå i produktionen i dagligdagen.
Det er det, der gør, at man kommer hurtigst tilbage på arbejdsmarkedet igen.
Meta Fuglsang (SF), 2010-12-08:
En af de måder, som man har prøvet at regulere kommunernes adfærd på, har været via de refusionssatser, der er for de ydelser, som kommunerne giver til dem, der er på sygedagpenge, kontanthjælp og forskellige andre former for overførselsindkomst.
Det, vi ser, er jo, at der med de seneste forslag er kommet en ændring i de refusionssatser, der bliver givet til kommunerne, og det er vel at mærke en ændring af refusionssatserne i nedadgående retning, så kommunerne får mindre refusion på de her tiltag, som de skal udføre, og så bliver de til gengæld kompenseret for i hvert fald en del af det via noget bloktilskud.
Det betyder jo, at de kommuner, som har været dukse, de kommuner, som faktisk har gjort det, de skulle, altså aktiveret til tiden og givet de tilbud, de skulle, til tiden, og som har modtaget den refusion, de skulle have, nu oplever, at takken for det er, at refusionen bliver sat ned, og at man bliver overladt til den generelle finansiering af det, kan man sige.
Det giver nogle kommuner et problem, når man nedsætter refusionen.
Så de kommuner, som faktisk har opført sig allerbedst ifølge ministerens egne termer, og som har gjort det, de skulle, nu oplever, at refusionssatserne bliver sat ned, og at man på den måde ikke selv længere er så meget herre over den måde, som man får finansieret det her på.
Synes ministeren, det er rimeligt, at lige præcis de kommuner, som opfører sig bedst og gør alt det, de skal, nu oplever, at refusionssatser bliver sat ned?
Inger Støjberg (V), 2010-12-08:
Jeg har svært ved at greje, hvad det er, spørgeren gerne vil have opklaret her i spørgsmålet.
Så først tror jeg, at vi lige skal have afklaret, hvad det er for en type aktivering, jeg før har bedt om.
Loven siger, at kommunerne skal hjælpe arbejdsløse og sygemeldte med hurtigt og effektivt at komme tilbage i beskæftigelse, således at de kan forsørge sig selv og deres familie.
Så den aktivering, jeg har bedt om, er jo den, der hurtigst og mest effektivt bringer ydelsesmodtageren tilbage i arbejde.
Det gør de altså ikke i aktiveringsforløb, hvor man skal lære at finde sin indre fugl, eller hvor man skal efterabe Hitlers underskrift eller anden fjollet aktivering.
Meta Fuglsang (SF), 2010-12-08:
Synes ministeren, at det er fair, når ministeren hen over julen forringer økonomien særlig meget for de kommuner, der hidtil har været allerbedst til at foretage præcis den form for aktivering af syge, arbejdsløse og kontanthjælpsmodtagere, som ministeren selv tidligere har bedt dem om?
Inger Støjberg (V), 2010-12-08:
Med den nye og effektive refusionsmodel sikrer vi, at de kommunale jobcentre fremover har større fokus på at sende arbejdsløse i virksomhedsrettede tilbud og ordinære uddannelsesforløb frem for at sende dem på kurser og projekter uden tilstrækkelig jobfokus.
Jeg har i hele min tid som minister opprioriteret, at mennesker på offentlig forsørgelse skal have mulighed for at komme ud på rigtige virksomheder, ud på rigtige arbejdspladser, hvor der er rigtig produktion, hvor den rigtige service fungerer, hvor resultatet af arbejdet er til gavn for rigtige mennesker
For både svage og mere stærke arbejdsløse peger pilen i samme retning, nemlig at komme ud på rigtige virksomheder, da det ofte er det bedste springbræt til et ordinært arbejde.
Det er op til kommunerne, hvordan de i praksis vil tilrettelægge indsatsen efter de nye regler, og derfor kan jeg heller ikke sige noget om konsekvenserne i kommunerne helt ned til cpr-numre, som fru Meta Fuglsang beder mig om.
Med lovforslaget ændrer vi refusionerne, så kommunerne får et incitament til at omlægge indsatsen fra det, man jo populært sagt kan kalde dyr og dårlig aktivering, til en billigere, men mere effektiv aktivering.
Og det gør jeg med helt åbne øjne, for det handler jo netop om at få mennesker ud i arbejde, og her er den virksomhedsrettede aktivering altså den bedste og mest effektive form for aktivering.
Meta Fuglsang (SF), 2010-12-08:
Vi er lidt tilbage i det, der hørte til det tidligere spørgsmål, nemlig spørgsmålet om de økonomiske konsekvenser.
For det fremgår jo af det, som er regeringens eget materiale, at der er tale om et mindre forbrug, altså en besparelse i forbindelse med den her omlægning af refusionen.
Det er klart, at når der er besparelser og mindre refusioner til kommunerne, så får det nogle økonomiske konsekvenser for kommunerne
For at vi ikke skal glemme sammenhængen til de arbejdsløse og de aktiverede, har jeg stadig væk svært ved at forstå, hvordan det, at kommuner bliver klemt økonomisk, kan være til nogen som helst fordel for de borgere i kommunen, som skal hjælpes, og som skal have differentierede tilbud på aktiveringssiden eller på andet.
Det virker umiddelbart, som om man her er gået fra en ting til en anden, har puttet nogle besparelser på, kaldt det en fornyelse af refusionen, og så kører man videre.
Jeg synes faktisk ikke, at lige præcis det er til gavn for dem, der skal aktiveres, at man laver den her massive satsning på virksomhedsaktivering uden at have de nuancer.
Jeg håber – og det går jeg ud fra – at ministeren har læst de indvendinger, der har været, og de problemstillinger, der bliver rejst i forbindelse med den her refusionsordning.
Inger Støjberg (V), 2010-12-08:
Jeg takker meget for det meget klare billede, som hr. Eigil Andersen beskrev så malende.
Når det er sagt, vil jeg dog sige, at erfaringerne viser noget andet – dog ikke det med gulvspanden, der vil jeg sige at hr. Eigil Andersen har fuldstændig ret.
Men erfaringerne med hensyn til virksomhedspraktik viser bare noget andet end det billede, hr. Eigil Andersen maler op.
Det er faktisk sådan, at der er blevet mere og mere af den her form for virksomhedspraktik, også fordi man kan se, at det virker.
Det er også sådan, at når man spørger jobcentrene om, hvorvidt de har svært ved at få virksomheder til at gå ind i det her arbejde, har de ikke svært ved at få virksomheder til at gå ind i det.
Når man spørger f.eks. Dansk Arbejdsgiverforening og andre, om det er noget, man har lyst til måske at gøre endnu mere ud af, så er svaret faktisk også: Ja, det vil man gerne.
Så derfor kan det godt være, at hr. Eigil Andersens billede af gulvspanden – nu er det jo farligt at regne som minister i de her dage, har jeg lagt mærke til, men de 9 l + de 5 l vover jeg mig dog alligevel ud i at sige, at det så er 14 l – er et meget godt billede på, at det ikke kan lade sig gøre, men i virkelighedens verden hænger tingene bare lidt anderledes sammen, når det handler om virksomhedspraktik.
Eigil Andersen (SF), 2010-12-08:
Der var ikke noget svar på det, jeg spurgte om, i det, der her blev sagt.
Det var jo tydeligt for alle, der lytter til debatten.
Sagen er, at man går fra et aktiveringscirkus, hvor folk er kommet på de her ret tåbelige kurser – det er jeg enig med ministeren i, og det har da kun taget mig 1½ år at overbevise ministeren om, at de var tåbelige, men jeg er glad for, at det nu er opnået – til et andet aktiveringscirkus, og det er det, der er problemet med regeringens regler på det her område, nemlig at de er forfærdelig firkantede.
Men der kan simpelt hen blive for meget af det.
Hvis jeg må komme med et billede?
Hvis man har en gulvspand og den kan rumme 10 l vand, og der er 9 l i den, og man synes, det er godt, at den kan rumme det, og hvis man så kommer med 5 l og fylder oveni, så løber den altså over.
Derfor tror jeg, at arbejdsgiverne vil blive oversvømmet med virksomhedspraktik, og kommunerne vil blive oversvømmet af det, og så lader vi de arbejdsløse i stikken, for de vil ikke få noget udbytte, desværre.
Inger Støjberg (V), 2010-12-08:
Jeg må jo sige, at jeg synes, at det er yderst interessant at lytte til hr. Eigil Andersen i dag.
Det synes jeg især, fordi for 1, 2, 3 måneder siden havde hr. Eigil Andersen en fuldstændig modsatrettet holdning.
Derfor er det jo altid interessant at komme herned i Folketingssalen og få klarlagt, at nu har Socialistisk Folkeparti så skiftet holdning igen.
For ganske få måneder siden var det sådan, at der var virksomhedspraktik det, der duede.
Det var at komme ud på rigtige virksomheder.
Det, der ikke duede, var kurser, hvor man fandt ud af, at man 38 pct. due og 62 pct. høg.
Det er jeg jo fuldstændig enig med hr. Eigil Andersen i, nemlig at den form for masseaktivering ikke fungerede.
Jeg har set alt for mange dårlige eksempler på aktivering.
Derfor har vi ændret det til nu at blive til virksomhedsaktivering.
Nu duer det så ikke, på trods af at hr. Eigil Andersen har ment det modsatte lige indtil for nylig, lige indtil regeringen lavede det om, men i sådan en iver for bare at være imod regeringen, har hr. Eigil Andersen nu skiftet standpunkt, fordi det dog trods alt er vigtigere åbenbart end at få ledige tilbage i arbejde.
Det er nyt for mig, må jeg sige til hr. Eigil Andersen.
Eigil Andersen (SF), 2010-12-08:
Nu lagde jeg mærke til – også under et af de foregående spørgsmål – at ministeren siger, at hun ønsker, at der skal være kvalitet i aktiveringen.
Jeg må så sige, at jeg ikke tror på, at man kan skabe den kvalitet i al den her virksomhedsaktivering.
Det, der jo vil ske, er, at der bliver titusinder af arbejdsløse, som nu fremover skal ud i virksomhedspraktik.
Jeg så et tal forleden dag, som viste, at der for øjeblikket er 5.000, så det er jo en voldsom forøgelse af virksomhedspraktik.
Der vil jeg vende mig mod den del af lovgivningen, som handler om, hvornår vi må sende folk i virksomhedspraktik.
Der er to grunde, der kan føre til virksomhedspraktik.
Den ene er, at man har brug for at få afklaret et beskæftigelsesmål.
Det vil typisk være, at man f.eks. har arbejdet inden for ét område og har brug for at snuse til et andet.
Det er den ene årsag til at komme i virksomhedspraktik.
Den anden årsag til at komme i virksomhedspraktik er ifølge den gældende lovgivning, at man mangler sproglige eller sociale kompetencer.
Det vil typisk være, hvis man er gået arbejdsløs i lang tid.
Så er der måske nogle kompetencer, man har brug for at få genopfrisket.
Det er de to formål, der er.
Det, jeg egentlig spørger ministeren om, og som jeg ikke oplever der er blevet svaret på, er: Hvordan vil beskæftigelsesministeren sikre, at disse regler bliver overholdt, og at det kun er i de her tilfælde, man kommer i virksomhedspraktik?
Jeg er super nervøs for, at arbejdsløse i titusindvis bliver sendt ud i virksomhedspraktik, som de ingen som helst form for glæde har af.
Mange af dem vil i øvrigt havne i kommunerne, og hvad skal kommunerne dog stille op med så mange mennesker?
Ministeren sætter private arbejdsgiver og kommuner på en umulig opgave.