runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Benedikte Kiær (KF), 2010-02-24:
Jeg glæder mig først og fremmest over, at satspuljekredsen i efteråret blev enige om at sikre en permanent grundfinansiering af frivilligcentrene.
Det var en historisk beslutning, som alle partier, herunder også SF, stod bag.
Vanen tro har partierne også godkendt retningslinjerne for udmøntningen af bevillingen.
Mindstegrænsen for det kommunale tilskud blev fastsat ud fra to hensyn: For det første skal et frivilligcenter have en vis størrelse, før det for alvor giver mening at drive en sådan organisation.
For det andet har satspuljekredsen ønsket at sikre, at kommunerne engagerer sig helhjertet og støtter op om etableringen og udviklingen af lokale frivilligcentre.
Det er ude lokalt og i samarbejde med kommunen, at frivilligcentrene skal arbejde.
Det har hele tiden været udgangspunktet, at kommune og stat bidrager med lige meget med hensyn til mindstegrundlaget for et frivilligcenter.
Det er klart, at det i starten kan give nogle indkøringsvanskeligheder for de kommuner, der i 2009 ikke havde en medfinansiering i denne størrelsesorden.
Derfor er der i ordningen indført en dispensationsmulighed, så kommunerne på et senere tidspunkt i 2010 har mulighed for at give en ekstrabevilling, så det pågældende frivilligcenter på årsbasis kommer til at opfylde kravet om den kommunale medfinansiering.
Ud fra de foreløbige oplysninger, som jeg er i besiddelse af, har 34 kommuner givet tilsagn om bevilling af mindstebeløbet.
Der er i alt 43 frivilligcentre, som har ansøgt om midler fra puljen.
Det er altså et overvejende flertal af kommunerne, som det er lykkedes at finde de nødvendige midler.
Af hensyn til disse kommuner, men selvfølgelig også på grund af de hensyn, som jeg nævnte indledningsvis, synes jeg ikke, at der på nuværende tidspunkt er grund til at ændre på finansieringsmodellen.
Lykke Friis (V), 2010-02-24:
Jeg kan til fulde bekræfte fra mit tidligere liv, at det er korrekt, at det er et hårdt job at søge penge, ja.
Så kommer vi jo så sandelig vidt omkring her, må man jo nok sige.
Igen vil jeg altså godt anføre, at det jo er så let, hvis man kan sige, at nogle er klimaskeptikere og nogle er klimatilhængere.
Kunne vi dog ikke komme uden om den debat?
Hvis man tager hele EU-debatten, så har vi jo i årtier haft en debat, hvor man har forsøgt at sætte hinanden i bås og sige, at her havde vi unionstilhængerne og her havde vi unionsskeptikerne, og så behøvede man jo egentlig ikke at diskutere nogen ting, for det var nok bare at sætte de her stempler i panden på hinanden.
Skal vi dog ikke diskutere noget indhold frem for bare at præcisere det her med at proppe folk i de her forskellige båse?
Det vil jeg gerne lige have lov til at sige i den sammenhæng.
Mette Gjerskov (S), 2010-02-24:
Jeg vil gerne henlede ministerens opmærksomhed på, at jeg faktisk med det her billede af, hvad pengene er gået til hos Bjørn Lomborg, prøvede at give sagen noget indhold, men jeg kunne alligevel ikke få noget svar.
Vi får jo ikke noget svar på noget som helst.
Er virkeligheden ikke den, at klimaministeren, den minister, der er sat i regeringen for at forsvare klimaet og arbejde for en klimaløsning, i bund og grund sammen med Venstres folketingsgruppe er enige med Dansk Folkeparti, som synes, at der er gået for meget »halleluja« i klimadebatten?
Er virkeligheden ikke, at den skepsis, som vi har set, den skepsis, hvormed man har prøvet at ødelægge enhver fremgang på klimaområdet, er en, Venstre deler med Dansk Folkeparti, og så er det bare sådan?
Hvorfor kan klimaministeren ikke bare indrømme det?
Det er da fair nok.
Lykke Friis (V), 2010-02-24:
Det er jo svært bare at indrømme et eller andet ud i det blå.
Jeg vil sige, at når man ser på det helt overordnet, så er det meget vigtigt, at den politik, som Danmark jo rent faktisk fører, når det gælder klima, og den politik, som jeg arbejder for, ja, det er, at vi fokuserer meget på de udfordringer, som vi står over for.
Og der er vi jo tilbage ved indholdet i det her, og indholdet er jo bl.a. også det, at Danmark nu står i den situation, at vi i 2012 pludselig bliver nettoimportører af fossile brændsler.
Det er i høj grad den debat, som jeg vil forsøge at sætte.
Det er det ene argument.
Det andet argument – når der nu bliver spurgt, om jeg er skeptisk over for det emne – er, at jeg vil sætte en dagsorden om, at Danmark skal deltage i et grønt kapløb og få gavn af den store debat, der er omkring energieffektivitet.
Og selvfølgelig drejer det sig så også om – og det er jo regeringens politik – at det gælder om at begrænse den globale opvarmning, og der kan jeg bare referere til hele 2-graders-målsætningen.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-02-24:
Der er det jo så, man kan spørge, hvad regeringen gør for det, og hvordan ekstrabevillingen, tredoblingen af Bjørn Lomborgs bevilling, vil bidrage til at nå de her forskellige mål.
Det synes jeg da kunne være lidt interessant at høre fra ministeren.
Spørgsmålet gik jo på det her med Venstres værdifællesskab med Dansk Folkeparti, også på klimaområdet.
Nu er Venstres tidligere finansordfører og nuværende undervisningsminister kommet i salen, og det var netop et citat fra hende, vi har bedt klimaministeren forholde sig til.
Jeg vil godt lige prøve at gentage det, for ministeren har ikke rigtig endnu sagt, om det er den holdning, der fortsat er, også hos ministeren, altså følgende: Venstre er stolt af, at man har medvirket til, at Dansk Folkeparti kunne få deres krav om flere penge til Bjørn Lomborg igennem, fordi vi mener, at der »altid, til enhver tid og i alle spørgsmål er brug for second opinions«.
Er ministeren enig i det eller ej?
Og er det sådan, at regeringen skal være dem, der skal udpege de forskere, der skal bidrage med den second opinion, eller vil man satse på kvalitet i forskningen frem for på de her politisk udpegede holdninger, som man gerne vil have frem?
Lykke Friis (V), 2010-02-24:
Jeg må jo bare gentage det, jeg sagde med min analogi til også tysk politik: Det er en smagssag, hvordan man vælger at definere, altså om man vælger at bruge et ord som stolt, eller hvad man nu vælger at gøre.
Det vil jeg ikke kaste mig ud i at gøre mig til overdommer over.
Så bliver der spurgt til det mere fremadrettede, og der kan jeg jo kun igen gentage, at det er vigtigt, at vi har den rette balance imellem anvendt forskning og grundforskning.
Og så er jeg da selvfølgelig helt overordnet også af den holdning, at det er vigtigt, at samtlige synspunkter bliver hørt i en overordnet debat.
Mette Gjerskov (S), 2010-02-24:
Sagen er den, at når man skal have forskningsmidler i Danmark, så skal man søge, og man skal kvalificere sig, og man skal dokumentere, man skal peer reviewes, og man skal alverdens ting.
Meget skal de forskere gå igennem for at få de penge, undtagen en.
Han kommer svansende ind fra højre, og så får han bare klasket millioner i nakken fra finansloven.
Det er Bjørn Lomborg.
Det er faktisk det, vi prøver at spørge til ministerens holdning om.
Men den kan vi åbenbart ikke få.
Derfor vil jeg i stedet for spørge, om virkeligheden ikke er den, at der er et værdifællesskab imellem Dansk Folkeparti og Venstre i den her sag, at Dansk Folkeparti og Venstre egentlig står sammen i dansk politik om at give klimaskeptikeren Bjørn Lomborg så mange penge, som man overhovedet kan vriste ud af finansloven.
Lykke Friis (V), 2010-02-24:
Tak for også det spørgsmål.
I forlængelse af mine tidligere besvarelser her i dag må jeg fortsat henholde mig til, at Klima- og Energiministeriet ikke yder økonomisk bistand til Bjørn Lomborg eller til Copenhagen Consensus Center, hvor Bjørn Lomborg er direktør.
Spørgsmålet om, hvilke principper og betingelser midlerne tildeles efter, må jo så stilles til en anden end til mig.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-02-24:
Jeg synes, det er dybt besynderligt, at ministeren forsøger at sige, at det her ikke har noget med klima at gøre.
Det er en finanslovbevilling, vi her taler om.
Det er jo regeringen og Dansk Folkeparti, der har indgået en aftale om finansloven, hvor man har afsat penge til Bjørn Lomborgs center.
Det er jo altså inden for ministerens ressortområde, at man her har udvalgt en bestemt stemme til at kunne ytre sig for skatteborgernes penge med en særbevilling.
Det er derfor, jeg er meget optaget af det her med principperne for, hvordan man fordeler de her midler, og hvem det er, klimaministeren gerne vil høre i den her debat.
For klimaministeren bliver ved med at sige, at der skal være plads til, at samtlige holdninger bliver hørt, men hvem er det, der skal afgøre det?
Er det politikere?
Er det regeringen og Dansk Folkeparti, der skal afgøre, hvad det er for nogle klimastemmer, man gerne vil høre?
Eller er det vores uafhængige forskningsråd, som vi jo altså har af den grund, at vi har et armslængdeprincip i det her land til at kunne fordele forskningsmidler efter kvalitet og relevans?
Jeg vil gerne høre, om ministeren deler de principper – armslængdeprincippet og kvalitets- og relevanskriterierne – for fordeling af forskningsmidlerne, eller om det er nogle andre kriterier, man har på klimaområdet, fordi der her er nogle helt særlige holdninger, som man gerne vil have frem i debatten.
Lykke Friis (V), 2010-02-24:
Det her er jo en fantastisk spændende debat, ikke mindst når man har den baggrund, som jeg har, og derfor er det selvfølgelig fristende at blive ved med at diskutere dette emne.
Men jeg må jo igen bare i hvert fald starte med at sige, at der er tale om et emne her, der altså ligger uden for min ressort.
Det gælder også rent historisk, må man nok også sige, og det tror jeg hurtigt vi kan blive enige om.
Så kommer spørgsmålet igen om balancen mellem anvendt forskning og grundforskning.
Det er klart, at skal regeringen være i stand til at indfri det mål, som regeringen også har sat sig selv om universiteter i topklasse, så er jeg fuldstændig overbevist om, at det er meget, meget vigtigt, at vi finder den balance.
Men det betyder jo bare ikke, at vi ikke kan have en situation i Danmark, hvor vi så har noget anvendt forskning.
Jeg gentager det, for jeg har været inde på det før: Der afsættes jo også midler til alt muligt andet anvendt forskning i Danmark, Dansk Institut for Militære Studier og alle mulige andre, herunder sektorforskningsinstitutioner.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-02-24:
Jeg synes virkelig, det er besynderligt, at ministeren prøver at få det her til at se ud, som om det ikke har noget med klimaområdet at gøre.
Det, man har bestilt Bjørn Lomborg til, er at lave nogle bestemte opgaver frem til klimatopmødet.
Så jeg kan slet ikke forstå det der med, at man ikke vil svare.
Så prøver ministeren også at dreje det over på et spørgsmål om anvendt forskning eller grundforskning.
Nu snakker vi om anvendt forskning, det håber jeg vi kan blive enige om.
Det her er sådan en målrettet bevilling, der er givet til noget bestemt, det er anvendt forskning.
Så hvis vi nu holder os inden for det begreb, der hedder anvendt forskning, er det så klimaministerens holdning, at de, der skal have penge inden for klimaområdet, skal udpeges politisk, at de altså skal have en pose penge direkte fra politikerne, eller skal de gå samme vej som alle mulige andre forskere, f.eks. som i ministerens EUDP-program, der er et glimrende program, hvor det er kvalitet og relevans, der gælder?
Hvorfor gælder armslængdeprincippet ikke for Bjørn Lomborg, som får særbevillinger på finansloven, mens andre forskere må søge penge i konkurrence, hvor kvalitet og relevans vurderes af uafhængige forskningsråd og peer reviews og ikke af politikere?
Lykke Friis (V), 2010-02-24:
Nu er det jo heldigvis sådan, at der er dele af forskningspolitikken, som også hører under mit ressort, så det vil jeg meget gerne udtale mig om.
Det er bl.a. EUDP-forskningen, og der er det jo altså spørgsmålet om netop at komme på nye, spændende ideer inden for energiteknologi.
Der kan jeg da sige at det foregår på den måde, at jeg overhovedet ikke har nogen som helst form for indflydelse på, hvilke projekter der får støtte inden for det.
Men det, der bare igen er pointen her, er, at det ikke betyder, at det ikke er muligt at have anvendt forskning i Danmark.
Spørgeren er jo også udmærket godt klar over, at der også findes andre sektorforskningsinstitutter, som formidler, såsom Dansk Institut for Militære Studier for nu bare at nævne et eksempel.
Så det er altså vigtigt, at vi her har en balance imellem anvendt forskning og grundforskning.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-02-24:
Jeg har forberedt mig og taget et citat med af klimaministerens forgænger, som vi jo sådan set også havde det her spørgsmål oppe at vende med, dengang hun var klimaminister, og dengang regeringen jo i finanslovforslaget for 2009 besluttede at sætte en særlig bevilling af i forbindelse med klimatopmødet.
Nu har ministeren svaret min kollega fru Mette Gjerskov, at det her ikke har noget som helst ved klima at gøre, det har med alt muligt andet at gøre.
Lad mig lige læse op, hvad ministerens forgænger sagde: »Det står faktisk fuldstændig præcist i finanslovaftalen mellem de tre finanslovpartier, hvad det er, der skal komme ud af det her« – altså bevillingen til Lomborg.
»Der står, at projektet sigter på at belyse fordele og omkostninger ved forskellige mulige løsningsmodeller i forbindelse med en international klimaaftale.«
Kan ministeren bekræfte det?
Nu har hun jo travlt med at sige, at det ikke er Klimaministeriet, der sætter pengene af osv., men det står jo i finanslovaftalen, hvad de her penge skal bruges til.
Kan ministeren bekræfte det, som hendes forgænger sagde?
Lykke Friis (V), 2010-02-24:
Der er jo afsat penge over flere omgange til Bjørn Lomborgs center.
Det, jeg refererede til i mit svar på det foregående spørgsmålet, er jo, når man ser på de penge, der er afsat til 2010-2013.
Og der er pointen jo altså den, sådan som jeg har forstået det – og jeg må igen gentage, at det jo altså ikke er inden for min ressort – at det altså er blevet afsat til en langt bredere portefølje end udelukkende klimaproblemstillingen, nemlig til bredt at understøtte den internationale debat om økonomiske prioriteringer inden for en række væsentlige temaer.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-02-24:
O.k., men lad os så prøve at holde os til de penge, der så er afsat til det, der har med klima at gøre, for det er der jo nogle af pengene, der er.
Der var faktisk en tredobling af bevillingen til Bjørn Lomborgs center i forbindelse med klimatopmødet.
Det var i forbindelse med det, at man tredoblede bevillingen til Bjørn Lomborgs center.
Så der har altså været en klar sammenkobling, og det var ministerens forgænger sådan set meget klar over og opmærksom på, for da vi spurgte hende, havde hun sådan set – hvad fru Mette Gjerskov også efterspørger at den nuværende minister gør – klart taget stilling, og hun sagde følgende: »Det ville jo ikke være troværdigt, hvis jeg stod her i Folketingssalen og sagde, at det er en blomst, der har groet i min have …«.
Hun tog faktisk afstand fra det her og sagde, at hun sådan set ikke syntes, at man skulle det, men det var nu engang en aftale med Dansk Folkeparti.
Derfor er vi jo lidt spændte på at høre, om den nuværende klimaminister også har en holdning til, om det er en god idé at lade Bjørn Lomborg sådan få øremærkede bevillinger – altså uden den her armslængde – til at have en bestemt holdning eller undersøge noget bestemt vedrørende klima.
Lykke Friis (V), 2010-02-24:
Jeg må indrømme, at den her debat forekommer mig lettere historisk.
Jeg bliver bedt om at tage stilling til noget, der er sket før min tid – det er så det ene.
Jeg bliver også bedt om at tage stilling til, hvad min forgænger måtte mene om det her, og jeg bliver sågar også bedt om at tage stilling til noget inden for et felt, der ikke engang er min ressort.
Det synes jeg man må have lov til at sige helt overordnet.
Så tror jeg nok, at jeg vil sige – som jeg også allerede antydede lidt før – at vi jo altså i Danmark har anvendt forskning, og vi har grundforskning.
Det, det jo så gælder om, er selvfølgelig så at finde en balance imellem anvendt forskning og grundforskning.
Der afsættes jo også midler til anvendt forskning inden for alle mulige andre felter, og jeg tror nok, at det i hvert fald vil være spørgeren bekendt, at den balance ligger mig meget på sinde.
Mette Gjerskov (S), 2010-02-24:
Det er åbenbart ikke til at vride en holdning ud af ministeren; det synes jeg er godt klaret.
Jeg må i hvert fald konstatere, at ministeren ikke vil tage afstand fra, at Dansk Folkeparti mener, at der skal gives penge til Lomborg for at undgå »halleluja« i klimadebatten.
Jeg vil så prøve at spørge ministeren, om hun har lagt mærke til, hvad det så er, pengene er blevet brugt til.
F.eks. har jeg her et billede, der er taget lige herovre under klimatopmødet – og det skal jeg jo oversætte til dansk – hvor Bjørn Lomborgs center siger, at det der med at skære ned på CO2-udslippet nu alligevel ikke kan betale sig.
Det er det, vores skatteborgerpenge er gået til.
Er det det, klimaministeren synes er en god måde at bruge skatteborgernes penge på på klimaområdet: at fortælle hele verdens ledere, der kommer til København og forbi Christiansborg, at det sådan set ikke kan betale sig at gøre noget ved det og reducere CO2-udslippet nu?
Måske har de været der for meget, og så var det derfor, der gik så meget hat og briller i den ude i Bella Center.
Nu vil jeg ikke tillægge Lomborg så meget magt, men jeg vil dog alligevel sige, at for 138 mio. kr. kan han jo lave meget kampagne.
Lykke Friis (V), 2010-02-24:
Jeg må igen gentage: Denne debat forekommer mig lettere historisk.
Det er for det første sket før min tid, og det er for det andet sågar ikke engang inden for min ressort.
Og det, jeg så også har givet udtryk for, er, at jeg er tilhænger af en åben debat.
Det er ikke sådan, at jeg på forhånd vil sige, at der er bestemte synspunkter, der ikke skal høres i en debat.
Men jeg gentager: Det er naturligvis vigtigt, at vi helt overordnet inden for vores videnskabspolitik og forskningspolitik finder den rette balance imellem anvendt forskning og grundforskning.
Men altså, der må jeg så igen sige: Dette er heller ikke min ressort.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-02-24:
Er ministeren enig med Venstres finansordfører, som under finanslovdebatten den 16. december 2009 udtalte, at hun er »stolt af«, at Venstre har medvirket til, at der blev afsat flere penge til Bjørn Lomborg på finansloven, fordi der »altid, til enhver tid og i alle spørgsmål er brug for second opinions«?
Lykke Friis (V), 2010-02-24:
Også tak for dette spørgsmål.
I forlængelse af mine svar på spørgsmål nr. S 1238 og nr. S 1240 til fru Mette Gjerskov må jeg henholde mig til, at Klima- og Energiministeriet ikke yder støtte til Bjørn Lomborg eller til Copenhagen Consensus Center, hvor Bjørn Lomborg er direktør.
Ud fra en generel betragtning kan jeg tilkendegive, at jeg, som jeg også har givet udtryk for før, er tilhænger af debat, og vedrørende bevillingerne handler det jo så om at finde en fornuftig balance imellem grundforskning og anvendt forskning.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-02-24:
For det her er helt exceptionelt.
Jeg er hundrede procent sikker på, at den nuværende klima- og energiminister er meget bevidst om, at vi jo ellers har et armslængdeprincip, og det vender vi selvfølgelig lidt tilbage til i næste spørgsmål.
Men nu er ministeren selv inde på det her med balancen mellem anvendt forskning og grundforskning, som vi Socialdemokrater i hvert fald er meget optaget af.
Derfor er det selvfølgelig lidt interessant at høre, om det er den her måde, vi sådan kan forvente at regeringen også fremover vil fordele forskningsmidler på.
Ministeren har travlt med at sige, at det ikke er inden for hendes ressort, men det er jo noget, som partiet Venstre, som ministeren tilhører, har indgået aftale om som en del af finanslovaftalen.
Så uanset hvilken kasse pengene bliver taget af, er det vel noget, som ministeren som en del af regeringen og som en, der altså også står bag finanslovaftalen, må man gå ud fra, har en holdning til.
Det, vi står her for, er jo for at få afdækket lidt, hvad ministerens holdning er til de her ting.
Jeg kan sige, at Venstres daværende finansordfører, fru Tina Nedergaard, nu undervisningsminister, i december i forbindelse med en debat om klima sagde – det er jo ikke så historisk, det er få måneder tilbage, og det kan vi vel huske, ikke? – at hun var stolt af, at man fra regeringens og altså fra Venstres side havde medvirket til, at Lomborgs stemme ligesom blev hørt i debatten.
Er det på den her måde, regeringen sådan vil håndplukke de forskere eller dem, der har en bestemt holdning, til at give udtryk for den her såkaldte second opinion eller en anden holdning end den, der måske lige er den fremherskende?
Lykke Friis (V), 2010-02-24:
Jeg må indrømme, at da jeg så det her spørgsmål, fik jeg sådan lidt et deja-vu.
Det mindede mig om noget, som i hvert fald er historisk – det tror jeg vi kan vi blive enige om – nemlig at Vesttyskland havde en præsident, der hed Gustav Heinemann.
Han blev spurgt: Elsker du dit land?
Herpå svarede han bare: Nej, jeg elsker kun min kone.
Så bliver der igen spurgt til regeringens overordnede politik og sådan set også min personlige holdning til, hvordan der skal føres forskningspolitik fremover i dette land.
Der tror jeg at spørgeren er klar over, at det selvfølgelig er noget, jeg har en holdning til.
Som jeg har sagt allerede, er det meget, meget vigtigt, at vi finder en balance imellem anvendt forskning og grundforskning.
Jeg har jo altså været ansat et sted, hvor jeg har måttet konstatere, at det altså var fra politisk side, at man var meget interesseret i diverse puljer osv.
Der er min holdning altså den, at det er meget vigtigt, at vi der finder den rette balance.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-02-24:
Nu kan jeg ikke lade være med at spørge ind til det forskningspolitiske, for det er sådan set ministeren selv, der går ind i de næste spørgsmål.
Men spørgsmålet er jo så med hensyn til den anvendte forskning, om det er regeringens holdning, at det er regeringen, ministrene og finanslovpartierne, der skal sidde og udpege de forskere, der skal have en speciel bevilling til anvendt forskning, som ministeren kalder det.
Eller skal vi prøve at gøre os umage med at bevare det armslængdeprincip, som jo altså gælder, når vi i øvrigt fordeler de strategiske forskningsmidler til anvendt forskning, som ministeren kalder det, via vores forskningsråd?
Her sidder der jo netop folk, som har forstand på bestemte fagområder, og som f.eks. inden for klima- og energiområdet ser på, at der er de og de ansøgninger fra forskellige forskere, og så spørger: Hvilken har den bedste kvalitet?
Der er jo ganske mange ansøgninger til de her puljer.
Det ved vi godt.
Der er mange, der gerne vil have de her midler, og nu har regeringen altså valgt at sige, at der er en bestemt forsker, der får en øremærket pulje, som man sender fra finanslovforhandlingerne med en bestemt forsker som direkte adressat.
Er det sådan, regeringen vil føre forskningspolitik?
Lykke Friis (V), 2010-02-24:
Jamen det har jeg jo sådan set egentlig allerede været inde på helt overordnet.
Tak i øvrigt for kommentarerne om EUDP-programmet.
Ja, der er en uafhængig bestyrelse, det er ikke noget, som jeg på nogen som helst måde har nogen indflydelse på som minister.
Det betyder jo så bare igen ikke, når vi ser på det helt overordnet, at man ikke også kan forestille sig anvendt forskning, hvor man har nogle puljer, og hvor man siger, at midlerne skal gå til noget bestemt.
Det har man jo altså så også andre eksempler på.
Men igen må jeg have lov til at sige, at forskningspolitikken i Danmark, herunder især nogle midler, der er afgivet fra bl.a. Miljøministeriets ressort, altså ikke er min overordnede ressort.
Det gælder, uanset hvor mange gange jeg måtte få det spørgsmål.
Jamen jeg har den holdning, at punkt 1 er de penge ikke afsat inden for mit ressort.
Punkt 2 har jeg generelt den holdning, at det er godt med debat.
Det er mit overordnede synspunkt.
Det er så selvfølgelig klart nok, at det også er vigtigt, at man finder en balance mellem anvendt forskning og grundforskning.
Det er jo så også et essentielt punkt, som jeg er sikker på at vi skal diskutere i en anden sammenhæng.