runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Camilla Hersom (RV), 2012-06-07:
Det danske sundhedsvæsen har som sundhedsvæsener i alle andre lande store udfordringer.
Men det danske sundhedsvæsen har også særlige udfordringer med hensyn til sin egen erklærede målsætning, som indleder sundhedsloven, og som lyder, at der skal være let og lige adgang til sundhed i Danmark.
Loven siger videre, at sundhedsvæsenet skal sikre respekt for det enkelte menneske, dets integritet og selvbestemmelse.
Der findes talrige undersøgelser, der dokumenterer, at trods lovens formål, trods alle gode hensigter og trods stigende opmærksomhed om emnet findes der stor ulighed i sundhed i Danmark.
På mange måder er det et paradoks, at et land med stærke lighedsidealer og meget små forskelle i indkomsterne har så stor ulighed i sundhed, som det faktisk er tilfældet.
I dag er der rejst en forespørgselsdebat om lighed i sundhed for udviklingshæmmede.
Der er desværre også meget, der tyder på, at der for denne gruppe er et lighedsproblem.
Landsforeningen LEV, der er organisation for udviklingshæmmede, har givet flere eksempler i sin henvendelse til Sundhedsudvalget.
Her beskrives bl.a., hvordan sen og vanskelig diagnosticering og mangel på særlige kompetencer i forhold til udviklingshæmmede er medvirkende til at skabe ulighed.
Udviklingshæmmede er som udgangspunkt i en situation, hvor helt dagligdags rutiner kan udgøre en udfordring.
Så meget desto mere er der grund til blandt pårørende, hjælpere, plejepersonale, sundhedspersonale og i hele det etablerede sundhedssystem at være særligt opmærksom på den udviklingshæmmedes helbredstilstand.
Det er ikke sikkert, at han eller hun selv har mulighed for at give udtryk for det.
Den nye regering har sat ulighed i sundhed på dagsordenen.
Det er en kerneprioritet for det nye flertal at ændre tingenes tilstand på det her område.
Vi er i Det Radikale Venstre glade for den debat, der rejses i dag, og vi mener, at det er utrolig glædeligt, at der på tværs af Folketinget er bred opbakning til, at vi kan vedtage en tekst til forslag til vedtagelse, der understreger, at vi skal sætte øget fokus på personer med handicap.
Det kan forhåbentlig også medvirke til, at der vil være bred politisk opbakning til konkrete, fremadrettede initiativer.
Liselott Blixt (DF), 2012-06-07:
Vi har de sidste par år arbejdet meget med forebyggelse.
Der har været fokus på området, og derfor blev der også af den tidligere regering samt den nuværende udnævnt en forebyggelsesminister.
Der blev lagt vægt på KRAM-faktorer, samt hvordan man selv kunne sætte ind på at forebygge livsstilssygdomme m.m.
Der kom forbud og tilbud for at sikre, at man fik det skub, der skulle til for at ændre ens livsstil eller få en til at komme til lægen og få tjekket sine værdier.
Samtidig har vi talt meget om lighed i sundhed, men der er nogle mennesker, som er mere afhængige af, at andre hjælper dem med det.
Der er nogle mennesker, som halter langt bagefter andre, når det gælder om at sikre, at man er sund og rask, samt at man kan vedblive at være sund og rask.
Socialt Udviklingscenter SUS og Kræftens Bekæmpelse gennemførte i 2010 en undersøgelse, der beskriver de særlige problematikker, der viser sig, når mennesker med udviklingshæmning får kræft.
Og den konkluderede bl.a., at kræft hos mennesker med udviklingshæmning ofte opdages sent, bl.a. fordi mange mennesker med udviklingshæmning ikke selv har forudsætninger for at opdage eller give udtryk for tegn på kræftsygdomme, og fordi deres omgivelser ikke er tilstrækkelig opmærksomme.
Andre undersøgelser viser, at de ikke får den træning, der er behov for, for at de kan holde sig i form.
Derfor har jeg stillet denne forespørgsel, da jeg gerne ser, at vi får sat fokus på området, så vi kan sikre, at denne gruppe mennesker får de samme muligheder som alle andre.
Jeg ser frem til en god debat.
Ole Birk Olesen (LA), 2012-06-07:
Liberal Alliances holdning til dette lovforslag og de stillede ændringsforslag er velkendt.
Vi har sagt det før, og vi er i øvrigt også dækket fint ind af hr. Torsten Schack Pedersens gennemgang af Venstres holdning.
Jeg skal blot tale lidt om vores eget ændringsforslag, ændringsforslag nr. 2, som vi synes er principielt vigtigt.
Det handler om, hvorvidt man skal gøre forskel på folk i skattelovgivningen, afhængigt af hvilken alder de har og hvilken indkomst de har.
Regeringen har netop fremsat en skattereform med et forslag om, at hvis man fylder 65 år, så skal man rammes af en lavere topskattegrænse, end hvis man ikke er fyldt 65 år endnu.
Vi er en del partier her i Folketinget, der vender os principielt imod dette forslag.
Det gør Liberal Alliance, det gør Venstre, det gør Konservative, og det gør Dansk Folkeparti.
Vi har et ændringsforslag til dette lovforslag, som omhandler det forhold, at regeringen med forslaget ønsker at give folkepensionister en særstilling, således at de kan få lov til at tjene op til 10.000 kr. om året på forskellige tjenester uden at skulle betale skat af det.
Vi foreslår, at det skal gælde for alle, der er fyldt 16 år og op, at de skal kunne tjene op til 10.000 kr. uden at betale skat af det.
Jeg forudser så selvfølgelig, at de partier, som i den anden sag har vendt sig imod forskelsbehandling af folk på baggrund af alder, stemmer for Liberal Alliances ændringsforslag her, fordi princippet jo er lige gyldigt, altså lige gyldigt, om det gælder for de gamle eller for de unge eller for de midaldrende.
Folk skal betale det samme i skat uanset deres alder.
Så jeg glæder mig til at se Liberal Alliance, Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti sammen trykke på den grønne knap, når vores ændringsforslag kommer til afstemning, for alle partierne har udtrykt det princip, at alder ikke skal have nogen betydning.
Tak for det.
Søren Pind (V), 2012-06-07:
Der er nu alligevel noget, der glæder mig i dag, for der er jo større glæde i himlen over den omvendte synder end så meget andet, og når man ligefrem kan høre fru Johanne Schmidt-Nielsen og fru Lisbeth Bech Poulsen og også min udmærkede ven, hr. Jan Ejnar Jørgensen, mene, at man beskylder nogen for noget, når de ryger hash, så er der alligevel sket noget.
Det glæder mig rigtig meget.
Må jeg så tage fat på selve sagens substans.
Det her er der nogle der betragter som kun værende et spil om ord.
Det bærer præg af en komplet ligegyldighed over for ord, og det undrer mig i og for sig, at netop denne regering endnu ikke har lært, at ord er det eneste, vi har, og ord betyder noget.
For de ord, denne regering har brugt, har skabt den vel i nyere tid hidtil største tillidskløft imellem det danske folk og en siddende dansk regering.
På den anden side må man også konstatere, at regeringens virke hidtil har bestået i at sige et og gøre noget andet, prøve på at omdefinere ord, så de passer ind i den til enhver tid værende politiske debat, og derfor er der jo ikke andet for end at tage det til efterretning.
Men man burde have lært af den dybe skade, man har forvoldt.
Jeg forstår det ikke.
For mig gerne velsignelsen, for mig gerne mand og mand og kvinde og kvinde
, men hvorfor det skal hedde det samme, når det nu engang ikke er det samme, i en tid hvor man har virkelig stærke kønsdiskussioner, og hvor man i Sverige ser folk begynde at bruge udtrykket høn om børn af han- eller hunkøn, begriber jeg slet ikke.
Og jeg forstår slet ikke, at man ikke ser, hvad man gør.
Man gør efter min bedste opfattelse de homoseksuelle en bjørnetjeneste, og man taler usandt om, hvad et køn egentlig medfører.
Derfor og alene af den grund, og jeg ved godt, at det her vil blive misbrugt til at sige, at jeg skulle have noget som helst imod homoseksualitet, at jeg skulle være imod en kirkelig velsignelse af homoseksuelle par, er det forkert.
Det her er udtryk for regeringens essentielle problem, nemlig at man misbruger ord, at man gør dem til, hvad de er, at man tilpasser dem den til enhver tid gældende politiske situation og derved skaber en dyb tillidskløft til den befolkning, man er sat til at tjene.
Liselott Blixt (DF), 2012-06-07:
Jeg vil sige, at på sådan en dag, hvor vi startede med en kæmpe debat, hvor mange var uenige, er det rigtig dejligt, at vi slutter af med en debat, hvor vi faktisk er enige om, at der skal ske noget på området.
Derfor vil jeg da takke alle for, at vi er nået frem til et fælles forslag til vedtagelse.
Det synes jeg er flot.
Jeg vil sige, når vi nu taler om udviklingshæmmede, at jeg i næste uge deltager som frivillig ved Sølund Festivalen.
Det er en festival kun for udviklingshæmmede, og jeg kan sige, at der rocker de.
Når Birthe Kjær eller en af de andre kommer på scenen, er der i hvert fald aktivitet.
Det nyder de.
Og det er noget, som jeg hver gang ser frem til, for der er liv og glade dage.
Jeg vil takke for debatten.
Astrid Krag (S), 2012-06-07:
Jeg kan næsten kun gentage, at loven jo er meget klar, i forhold til hvad der ligger under sundhedsloven: genoptræning efter udskrivning, vederlagsfri fysioterapi, et lægefagligt ansvar.
Det må ikke være afhængigt af, hvilken boform man lever under, om man får de ting, man har ret til.
Så er det rigtigt, at det med hensyn til sundhedsfremme og forebyggelsesindsatsen jo er kommunerne, der i henhold til sundhedsloven har ansvaret for det.
Det er jo et stort emne.
Jeg drøftede det sidst, da jeg holdt tale ved KL's sociale topmøde i Aalborg i torsdags.
Det er ikke noget, vi bare sådan bliver færdige med.
Det er en dagsorden, vi i det hele taget skal have mere fokus på fremover, og det betyder selvfølgelig også, at vi skal have mere fokus på det, når det drejer sig om udviklingshæmmede.
Liselott Blixt (DF), 2012-06-07:
Men det er lige præcis det, jeg tror er fejlen.
Det, man ser ude i de botilbud, der er ude i kommunerne, er, at der ikke rigtig er nogen, der ved, hvor det hører hjemme, når vi snakker om forebyggelse.
Det er nemt nok at sige, at når man brækker et ben, skal man på sygehuset, og så skal man have genoptræning, og der ved vi hvem der skal tage teten.
Det er noget andet, når vi taler om, hvordan vi sikrer, at vi kan tilbyde ordentlig kost og motion og vejledning, og sikrer, at folk kommer op og får et tjek hos lægen osv.
Det er jo ikke sundhedspersoner, der kommer hos personer, der er udviklingshæmmede.
Det er netop også derfor, det er vigtigt, at man får talt sammen på tværs, så vi sikrer den her gennemsigtighed og sikrer, at der er nogen, der tager det på sig og siger, at vi også skal sikre, at de udviklingshæmmede kommer til en læge og får målt blodsukker, taget blodtryk osv., i stedet for at der bliver sagt: Det er ikke mit område, og det er ikke det, jeg skal tage mig af.
Det var bare en kommentar.
Astrid Krag (S), 2012-06-07:
Når vi snakker om vores nationale mål for forebyggelse, skal de have relevans for alle danskere, og det er mig, der som sundhedsminister står i spidsen for det.
Men når vi snakker om de specifikke indsatser, som er mulige under henholdsvis sundhedsloven og serviceloven, er de jo placeret under forskellige ressorter.
Jeg er helt med på, at vedligeholdelsestræning under serviceloven også er rigtig vigtig i et forebyggende øjemed, men det gør ikke, at det bliver mit ressort.
Men diskussionen om, hvad vi gør for at sikre – det er både, når vi snakker om bekæmpelse af ulighed i sundhed, og når vi snakker om sundhedsfremme og forebyggelse – er jo debatter, som jeg meget gerne vil løfte, og hvor mit ressortområde også har stor betydning.
Selv om jeg har titlen forebyggelsesminister, betyder det desværre ikke, at alle de elementer, der kan være under andre ressortministre, der har noget med forebyggelse at gøre, hører under mig.
Om det er arbejdsmiljø, der ligger hos beskæftigelsesministeren, om det er trafikulykker, der ligger hos trafikministeren, eller om det er det her konkrete eksempel, eller hvad det nu kan være, kan jeg desværre ikke lovgivningsmæssigt rane deres områder til mig.
Det betyder jo også bare, at det er vigtigt, at vi har nogle brede diskussioner, når vi snakker om forebyggelse.
Liselott Blixt (DF), 2012-06-07:
Jeg har lige et par opklarende spørgsmål.
Ministeren var lige inde og svare en tidligere spørger om ressortområdet, og så tænker jeg, at det, vi her har talt meget om, også er om forebyggelse.
Det er jo ikke kun om behandling, men også om forebyggelse, og det er det, man sjældent oplever.
Så er det, at jeg tænker på, om ministeren kun er forebyggelsesminister for dem, der ikke er udviklingshæmmede, og om det er en anden minister, der tager sig af den fysiske træning, når man er udviklingshæmmet.
Forstår ministeren spørgsmålet?
Stine Brix (EL), 2012-06-07:
De, der kender højskolen, ved, at de har mange elever med fysiske og psykiske handicap, heriblandt elever, der er udviklingshæmmede.
På højskolen er de næsten færdige med et rigtig spændende byggeri med en ny idrætshal og svømmehal, som også er indrettet til, at man kan bruge den, selv om man sidder i kørestol; man kan køre ned i vandet.
Formanden for højskolen, Sonja Mikkelsen, der i øvrigt er tidligere sundhedsminister, fortalte om, hvor fantastisk det bliver for de her unge mennesker, at de til dagligt faktisk kan komme op at stå i fuld position og træne deres krop.
Det er jo helt fantastisk dejligt, at der findes sådan nogle tilbud rundtomkring.
Men vi ved desværre også, at der er rigtig mange borgere med handicap, som langtfra har de samme muligheder, som de får som elever på Egtmont Højskolen.
Baggrunden for debatten i dag er jo også, at vi har set konkrete eksempler på, at en borger, der er udviklingshæmmet, ikke fik den behandling, som var påkrævet i forbindelse med en kræftsygdom.
Vi hører også ofte – det tror jeg godt at jeg kan sige på vegne af mange ordførere på området – eksempler på borgere, som ikke får den behandling eller den vedligeholdelsestræning, som de har krav på.
Vi ved også, at det ikke kun er eksempler.
Flere andre har nævnt, at både Kræftens Bekæmpelse og Danske Handicaporganisationer har gennemført forskellige undersøgelser, som viser, at det desværre er en generel tendens, at mennesker, der har et handicap, ikke får de sundhedsydelser og ikke får den træning, de har krav på.
Dermed er der jo netop, som flere har konstateret, et problem med lighed i sundhed for de borgere, der har et handicap.
Jeg synes, at vi skal sende et klart signal her fra Folketinget om, at det simpelt hen ikke er godt nok.
Det er hverken i overensstemmelse med dansk lovgivning eller med FN's handicapkonvention, som jo slår fast, at mennesker med handicap har krav på at opnå den højest mulige sundhedstilstand, uden at de bliver diskrimineret på grund af deres handicap.
Det synes jeg er vigtigt at vi får slået fast i dag.
Jeg synes samtidig, at det er positivt, at forespørgselsdebatten har givet anledning til, at der bliver taget et konkret initiativ og bliver sendt en opfordring til Statens Institut for Folkesundhed om at bidrage med yderligere forskning på området.
Det har de gjort tidligere, og jeg er sikker på, at mere viden vil kunne hjælpe os.
Men jeg synes også, det er vigtigt, at vi lader debatten været præget af det arbejde, vi i øvrigt laver, og er med til, f.eks. i forbindelse med den kommende evaluering af kommunalreformen, at tænke på, hvordan vi kan sikre hele handicapområdet, herunder også, at de sundhedstilbud, der er til mennesker med handicap, på tværs af kommunerne bliver væsentlig bedre og af en højere kvalitet, end de er i dag.
Med de ord er vi glade for, at vi i dag har kunnet samles om en fælles tekst, og vi er glade for, at der er blevet taget initiativ til debatten.
Astrid Krag (S), 2012-06-07:
Man kan sige, at lovgivningen jo sådan set er ret klar, i forhold til hvad kommunerne kan visitere til af forskellige former for træning og behandling efter serviceloven, og hvad der ligger under sundhedsloven.
Og spørgsmålet om finansiering i henhold til lovgivningen bør jo være lige så klart, altså at kommunerne har leverings- og finansieringsansvaret for alle de træningsindsatser, der er under serviceloven, og det omvendte gælder selvfølgelig i forhold til sundhedsloven.
Så lovens ord burde være ret klare.
Det er klart, at det her er noget, jeg drøfter løbende med min kollega social- og integrationsministeren, og hvis Dansk Folkepartis ordfører har nogle konkrete eksempler, modtager jeg dem meget gerne.
Jeg tror, vi alle sammen har en fuldstændig fælles interesse i, at lovens ord også er den virkelighed, borgerne møder.
Karina Adsbøl (DF), 2012-06-07:
Det er desværre det, mange oplever og mærker på egen krop, nemlig at de får et afslag og så skal søge gennem sundhedsloven.
Det er derfor, jeg finder det meget vigtigt, at ministeren tager kontakt til socialministeren og finder en god løsning på den her problemstilling.
For hvis der går mange måneder og borgeren ikke får det hjælpemiddel eller får frataget et hjælpemiddel, fordi man nu hører under en eller anden paragraf, så forfalder borgeren med hensyn til sin fysiske udfoldelse, den fysiske træning bliver ikke vedligeholdt, og det er jo meget, meget trist.
Jeg tænker på, at borgeren jo må få sit hjælpemiddel, og så må man slås indbyrdes bagefter om, hvem der så skal betale for det, for det er jo der, problemstillingen er.
Så jeg håber nu, at ministeren går videre med det og handler på det.
Astrid Krag (S), 2012-06-07:
Alle de gange, vi kan se eksempler på, at der er borgere, der falder mellem to stole eller kommer i klemme i sektorovergangene, så skal vi råbe vagt i gevær, for sådan må det ikke være, ikke i vores sundhedsvæsen og ikke andre steder.
I forhold til diskussionen om fysisk træning, som jo ikke ligger under mit ressort, kan jeg sige, at det er noget, jeg også har drøftet med min kollega social- og integrationsministeren, altså hele problemstillingen omkring bostederne.
Og hvad angår den del, der ligger under mit ressort i forlængelse af sundhedsloven, altså genoptræning efter udskrivning og vederlagsfri fysioterapi, er det fuldstændig klart, at det er et lægefagligt ansvar at vurdere det behov.
Det må ikke afhænge af, hvilken boform man bor i.
Så vi kan ikke leve med, hvis der er nogle borgere, der kommer i klemme mellem sektorer.
Det skal selvfølgelig være klart, hvem der har ansvaret for hvad, og borgere skal ikke opleve at være kastebold i et system, der ikke taler ordentligt sammen, hvis det er tilfældet.
Karina Adsbøl (DF), 2012-06-07:
Jeg vil godt kvittere for den her debat, og tak til ministeren.
Ministeren sagde i sin tale tidligere med hensyn til fysisk træning, at det var utrolig vigtigt, og vi finder jo også i Dansk Folkeparti, at det er utrolig vigtigt.
Som handicapordfører har jeg modtaget en række henvendelser om, at der er problemer med hensyn til at få de her hjælpemidler, borgerne har behov for, og problemstillingen er i forbindelse med sundhedsloven og serviceloven, nemlig at de ikke spiller rigtig sammen.
Når borgerne skal have de her hjælpemidler, kommer de somme tider til at slås for at få dem, for i forbindelse med sundhedsloven er det behandling, og i forbindelse med serviceloven er det noget træning.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at opfordre ministeren til at tage den problemstilling med videre, også når ministeren skal ud at tale med handicaporganisationerne, for det er meget vigtigt, at de lovgivninger kommer til at spille sammen, så der ikke går flere måneder, før en borger får det hjælpemiddel, vedkommende har behov for.
Astrid Krag (S), 2012-06-07:
Jeg vil gerne sige mange tak for den gode debat, vi har haft her i dag, om et rigtig vigtigt og relevant emne.
Man kan ikke slå det tydeligt nok fast, at udviklingshæmmede har præcis de samme rettigheder som alle andre, og jeg er glad for at høre, at der er så bred en opbakning her i Folketinget til, at vi sætter initiativer i gang, der kan sikre lighed i behandlingen, at vi kan sikre, at alle får den behandling, de har ret til.
Som jeg også sagde i min tale, vil jeg holde møde med Socialt Udviklingscenter, Danske Handicaporganisationer og Landsforeningen LEV for at drøfte, hvordan vi som led i regeringens dagsorden om lighed i behandlingen kan sætte ind i forhold til den ulighed, der eksisterer, og hvordan vi i det hele taget kan blive klogere på, hvordan vi kan komme de problemer, der måtte være, til livs.
Og en del af den dagsorden, lighed i behandlingen, er også, at vi får øget viden og øget dokumentation om området.
Det flugter jo rigtig fornuftigt med det forslag til vedtagelse, der er lagt op til, og derfor er det bare glædeligt, at Statens Institut for Folkesundhed kan bidrage med dokumentation, som kan gøre os klogere, også når vi drøfter problemstillingerne i forhold til personer med handicap.
Så jeg tror, jeg vil slutte her og kvittere for den gode og konstruktive debat og sige, at jeg ser rigtig meget frem til også det brede samarbejde, vi fortsat kan have omkring den her problemstilling.
Det lover jo altid rigtig godt.
Benedikte Kiær (KF), 2012-06-07:
Fra konservativ side er vi også meget tilfredse med, at vi har den her forespørgselsdebat i dag, og vi er også rigtig glade for, at vi har et forslag til vedtagelse, som vi alle sammen er enige om, alle partier i Folketinget.
For det er ikke nok, at der er bred opbakning, i forhold til at det er et vigtigt område, men på den måde forpligtiger vi også hinanden til, at der faktisk skal ske noget på det her område, og vi skal sørge for, at vi gør det bedre, så der er mere lighed i sundhed for mennesker med handicap og mennesker, som har en udviklingshæmning.
Jeg havde selv den glæde at være koordinerende minister for handicapområdet og fik netop også sat en undersøgelse i gang, en statusopgørelse, om, hvordan det egentlig går i forhold til FN's handicapkonvention, fordi vi har alle sammen, alle partier i Tinget, en interesse i at leve op til den underskrift, som vi har sat i forhold til konventionen.
Derfor var den her undersøgelse sat i gang, og jeg håber meget, at regeringen har taget handsken op og fortsætter med at finde ud af, hvordan det egentlig står til på det her område, hvad status er.
Der vil jeg helt klart også håbe, at man tager netop det her område med, når man er i gang med at lave den her status. Vi oplever jo desværre ikke kun nogle af de pressehistorier, der har været fremme, om, at på nogle områder er der ikke lige adgang for alle i det her samfund.
Her drejer det sig om mennesker med handicap, det drejer sig om mennesker med en udviklingshæmning.
Vi har Socialt Udviklingscenter, SUS, og Kræftens Bekæmpelse, der i 2010 har gennemført en undersøgelse, der viser, at på kræftområdet er der faktisk nogle problemer i forhold til mennesker med udviklingshæmning.
Det er ikke i orden.
Også Danske Handicaporganisationer har i 2011 offentliggjort en undersøgelse, som viser, at det ikke er alle, der bor på bostederne, som får den træning, som de bør have både i forhold til genoptræning og i forhold til vedligeholdelsestræning.
Det er heller ikke godt nok.
Det er sådan nogle eksempler, vi skal have gjort noget ved.
Derfor er jeg rigtig godt tilfreds med, at vi har taget den her forespørgselsdebat i dag, og med, at vi er blevet enige om det her forslag til vedtagelse, hvor vi sørger for, at vi får undersøgt området, og hvor vi også sørger for, at vi får fulgt op på den her undersøgelse, så vi kan gøre det bedre, for det skylder vi de mennesker, det drejer sig om.