Ida Auken (S), 2013-11-22:
Jeg vil gerne begynde med at takke ordførerne for indlæggene.
Generelt kan jeg høre, at der er sådan moderat optimisme i forhold til forslaget og sådan generel opbakning, og det viser høringen jo også at der er fra interessenternes side.
I det elektroniske affald gemmer der sig faktisk mange værdifulde ressourcer – jeg er ikke sikker på, at folk helt er klar over, at der både er guld og sølv og forskellige andre ting i sådan en skrotbunke af elektronik – men der gemmer sig også problematiske stoffer, som f.eks. bromerede flammehæmmere, som kan være meget usunde for borgerne, og derfor er der jo også rigtig god grund til, at vi har nogle krav til, hvordan affaldet skal håndteres og indsamles.
I Danmark er vi allerede kommet langt med det, der hedder producentansvar, altså det med at sikre, at dem, der fører et produkt på markedet, sådan set også følger det til dørs og sørger for, at der bliver betalt for det, når det bliver til affald.
Der mangler stadig lidt i miljøbeskyttelsesloven for at kunne implementere de nye bestemmelser om producentansvar i direktivet – og det er derfor, vi står her i dag.
De nye bestemmelser har som fællesnævner, at de medfører administrative lettelser for producenter og importører.
For det første giver lovforslaget nemlig mulighed for at udnævne en bemyndiget repræsentant til at varetage producentens eller importørens forpligtelser, som følger af producentansvaret.
Forpligtelserne består i både registrering i producentregisteret, årlig indberetning af markedsførte mængder og i at sørge for at få indsamlet og behandlet elektronikaffald.
Det er i dag en forudsætning for at kunne markedsføre elektronik i Danmark, at producenten eller importøren er registreret i producentregisteret.
Hvis en udenlandsk virksomhed ikke er etableret i Danmark, påhviler producentansvaret den enkelte importør.
Den enkelte importør kan imidlertid være en lang række små butikker, der hver især markedsfører en lille mængde elektronik, og dermed bliver producentansvaret fordelt på flere distributører, som hver især skal registreres i producentregisteret.
Så derfor: Ved at indføre muligheden for at lade sig repræsentere ved en bemyndiget repræsentant vil producentansvaret kunne varetages af f.eks. én repræsentant for den udenlandske producent, og det betyder – og nu skal Liberal Alliance høre efter – at en lang række distributører slipper for den administrative opgave med registrering og årlig indberetning.
Så der er jo klare lettelser i det her for erhvervslivet. For det andet sikrer lovforslaget, at man som producent og importør kun skal betale for affaldshåndteringen i ét land.
Hvis produktet bliver eksporteret til et andet land, efter at det er blevet solgt i Danmark, så får producenter og importører mulighed for at få tilbagebetalt det beløb, de har betalt til dækning af omkostningerne til affaldshåndteringen af elektronikken.
Fremover skal producenter og importører altså kun betale for håndteringen af produkter, som rent faktisk bliver til affald i Danmark.
Det betyder en mere retfærdig fordeling af omkostningerne ved affaldshåndteringen.
Den tredje lettelse drejer sig om, at man fra myndighedernes og producentregisterets side bliver forpligtet til at udveksle oplysninger med de øvrige EU-lande og Europa-Kommissionen.
Jeg forventer, at denne forpligtelse vil medføre en mere ensartet administration af producentansvaret i EU – det tænker jeg også at mange af partierne, der spørger ind til det her, vil være interesseret i –
Lovforslaget indeholder også enkelte andre ændringer af miljøbeskyttelsesloven.
I 2007 besluttede en bred aftalekreds bag organiseringen af affaldssektoren, at der skulle være fri konkurrence i forhold til at indsamle erhvervsaffald til genanvendelse.
Det øgede ansvar for private kræver dog en opkvalificering i branchen.
Derfor bliver der lavet en indsamleruddannelse.
Det, vi mangler, er at lave regler i forhold til at finansiere den.
Vi betaler i Miljøministeriet for etableringen af uddannelsen, mens der i lovforslaget lægges op til, at driften af uddannelsen vil blive finansieret af et gebyr på 1.500 kr. Da et bevis for uddannelsen vil være gyldigt i 5 år, svarer det til en årlig omkostning for hver virksomhed på godt 300 kr.
Vi vil naturligvis sikre, at uddannelsessystemet bliver effektivt, at uddannelsesmaterialet er let tilgængeligt og informativt, og at gebyret alene kommer til at dække de faktiske udgifter til at opnå indsamlerbeviset.
mest muligt.
Jeg vil gerne fremhæve, at lovforslaget er blevet taget godt imod af branchen, og at der i forbindelse med høringen af lovforslaget ingen indsigelser er kommet mod gebyrets størrelse, da det jo netop alene skal svare til de faktiske udgifter.
Som det sidste sikrer lovforslaget også, at den tilskudsordning, der er i forbindelse med indsamling af kasserede dæk, kommer med i den digitale bølge.
Nu skal virksomhederne nemlig fremover, både når det gælder importerede og indsamlede dæk, indberette det digitalt, og det er i overensstemmelse med regeringens digitaliseringsstrategi.
Det vil lette administrationen hos både virksomhederne, SKAT og Dækbranchens Miljøfond, som administrerer ordningen.
Regeringen ønsker et Danmark uden affald, et Danmark, hvor vi indsamler og genanvender de værdifulde ressourcer bedst muligt, i stedet for pr. automatik at brænde dem af; det her lovforslag er en af de små trædesten, der skal være med til at få os derhen.
Med disse ord vil jeg gerne ønske, at lovforslaget får en god viderebehandling i udvalget.