Peter Westermann (SF), 2010-12-02:
Landets statsminister talte længe om danske værdier i sin åbningstale, da vi startede folketingsåret her for et par måneder siden.
Han talte om, at det gjaldt om at få danske værdier til at gælde overalt i samfundet, og han mente ikke, at de havde slået rod i 29 områder i samfundet – de 29 områder, som han og regeringen nu vil betegne som ghettoer.
For mig er en af de mest skattede danske værdier solidaritet – solidaritet og samhørighed, den fornemmelse, at vi hænger sammen i Danmark, den fornemmelse, at vi ikke lader nogen i stikken.
Derfor havde jeg jo gerne set, at vi, når vi så skulle hjælpe de her områder, statsministeren ikke mener er kendetegnet ved danske værdier, så også havde udvist den solidaritet, jeg mener er så kendetegnende for netop de danske værdier, nemlig at vise, at den ressourcestærke del af samfundet også var klar til at give et nap med, når vi skulle hjælpe dem, der havde det hårdest.
For det er rigtigt, at det er de udsatte boligområder, der er et af de større problemer i vores samfund, men det er et samfundsproblem, som vi alle sammen har et ansvar for at løse, og derfor havde det været klædeligt, om man havde fundet nogle penge fra statskassen og ikke blot fra lejernes egen opsparing i Landsbyggefonden.
De tre forslag, som vi behandler her i dag, omhandler som sagt regeringens indsatser i forhold til de udsatte boligområder, som regeringen har udpeget som ghettoer.
Den overordnede ramme for den her indsats bliver lagt i lovforslag nr. L 61, og det udspringer af regeringen, Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstres boligaftale af 7. november.
Denne aftale har SF ikke fået lov at præge, og vi har ikke kunnet skrive under på den.
Renoveringsrammen for de almene boligområder øges ganske vist med 5 mia. kr. over de næste 3 år, hvilket er positivt, men – for der er et betydeligt men – de sidste 3 år i aftaleperioden falder niveauet til det, det er nu.
Det aktivitetsniveau har været så utilstrækkeligt, at der er opbygget et efterslæb på 8 mia. kr. i form af 200 projekter, der står i kø.
Derfor mener vi ikke, at aftalen på tilstrækkelig vis sikrer, at de udsatte boligområder bliver tillokkende for ressourcestærke beboere og dermed får det løft, som de udsatte boligområder trænger til.
SF havde gerne set en markant større renoveringsindsats, og vi foreslog derfor sammen med Socialdemokraterne, at den årlige renoveringsramme blev hævet med 3 mia. kr. i forhold til det nuværende niveau.
Hertil kommer et forslag om 1 mia. kr. fra staten over finansloven til brug for næste år, så vi sammen solidarisk løser denne opgave.
Til sammenligning vil lovforslaget kun hæve renoveringsrammen med 2,5 mia. kr. næste år.
Med vores og Socialdemokraternes forslag ville køen blive afviklet hurtigere, ligesom der ville blive skabt langt flere job og sat et godt skub i samfundsøkonomien som helhed – to uhyre tiltrængte effekter i en tid med massiv stigning i arbejdsløsheden og krise i økonomien.
At man med lovforslag nr. L 61 efter 3 lidt federe år vender tilbage til 3 magre år, vil formentlig betyde, at der sidst i perioden vil blive opbygget endnu en kø af renoveringsprojekter, der må vente på støttekroner.
Det vil altså kun i de kommende 3 år blive muligt at reparere og forbedre den almene boligsektor hurtigere, end den forfalder og forværres.
Det er såmænd slemt nok i sig selv, at problemerne kun bremses midlertidigt, men hertil kommer, at problemerne, som regeringen med gjaldende fanfarer blæste til angreb på under parolen »Ghettoen tilbage til samfundet«, skal bekæmpes uden støtte fra statens finanser.
Man blæste flot til angreb, men skubbede så landets lejere foran sig til at klare indsatsen.
Lejernes opsparing i Landsbyggefonden er det eneste, der skal finansiere indsatserne omkring renovering, infrastruktur og nybyggeri, hvoraf nogle af opgaverne ligger et godt stykke fra Landsbyggefondens kerneformål.
Den er udeblevet.
Regeringen vil endnu en gang have landets svageste til at trække sig selv op ved håret.
Det mener SF er unfair og usolidarisk.
Vi har, som jeg nævnte før, i stedet foreslået, at staten bidrager med 1 mia. kr. til renovering af de allermest udsatte boligområder næste år.
Vi anerkender, at L 61 trods alt øger ambitionerne i forhold til udgangspunktet og forbedrer situationen for den almene boligsektor nu og her.
Lad mig også knytte et par kommentarer til L 60 om forbud mod anvisning af borgere fra lande uden for det europæiske økonomiske samarbejdsområde til de af regeringen udpegede ghettoområder.
Den gældende lov betyder allerede, at kommuners anvisning kan ske på baggrund af en vurdering af den boligsøgendes behov for en bolig og beboersammensætningen i den afdeling, den boligsøgende anvises til eller bor i på anvisningstidspunktet.
Derfor mener SF, at der er grund til at afdække behovet for et forbud mod indflytning af ikkeeuropæere.
I forbindelse med anvisning kan kommunen som nævnt jo allerede tage hensyn til boligområdets behov, hvilket flere kommuner benytter sig af i samarbejde med udsatte boligafdelinger.
SF finder således behov for at afklare, hvorvidt dette forslag giver kommunerne nye redskaber eller blot tvinger dem alle til at føre samme praksis.
Derudover er der en række forhold, som SF ønsker yderligere belyst.
Det gælder bl.a. forslagets mulige pålæggelse af en økonomisk byrde for de særligt udsatte boligområder, der kan risikere at skulle lade flere boliger stå tomme.
Realkreditrådet og Realkreditforeningen udtrykker i deres høringssvar bekymring for, at forslaget vil føre til flere tomme boliger i udsatte boligområder og dermed skade de områder økonomisk.
Denne bekymring tager SF meget alvorligt.
De er i forvejen hårdt plagede af for høje huslejer og for få penge i afdelingskassen til fælles projekter.
Derfor vil det være meget væsentligt for SF at få en garanti for, at de berørte boligafdelinger ikke vil lide økonomisk overlast på grund af det her forslag.
En anden nødvendig afdækning vil være forslagets forhold til internationale konventioner, særligt menneskerettighederne, hvilket bliver problematiseret i Dansk Flygtningehjælps høringssvar.
SF vil afvente svar, og vi forventer at stille ændringsforslag, der kan få betydning for vores stilling til forslaget.
I forhold til lovforslag nr. L 62 om udvidet flyttehjælp anser SF det for positivt, at ressourcesvage beboere nu sikres bedre mulighed for at etablere sig uden for de mest udsatte boligområder.
Der vil dog også her være behov for yderligere afklaring, ikke mindst af, hvad det vil påføre kommunerne af ekstraudgifter.
Endelig finder jeg det magtpåliggende at udtale en klar kritik af den korte høringsperiode, forslagene har været udsendt i.
Det er blevet bemærket af en meget stor del af høringsparterne og har betydet, at mange af disse ikke har kunnet give optimale bidrag til lovgivningsprocessen og i mange tilfælde, at de slet ikke har kunnet nå at bidrage.
Den alt for korte svarfrist medfører en uacceptabel risiko for, at lovgivningens kvalitet og legitimitet svækkes.
Det er det danske folkestyre dårligt tjent med.
Desværre er det en praksis, der griber om sig under denne regering, og jeg havde håbet og jeg har tidligere henstillet til, at socialministeren ikke lod sig inspirere af andre ministerier, der driver en sådan praksis.
Med disse ord ser SF i øvrigt konstruktivt frem til at behandle forslagene i den videre proces under udvalgsarbejdet, men vi forventer som sagt at stille indtil flere spørgsmål og også komme med ændringsforslag til enkelte af forslagene.