Ida Auken (RV), 2016-05-26:
Mange tak.
For Radikale Venstre er det vigtigt, at man kan bo og arbejde i hele landet, og vi ønsker ikke et Danmark, der går over på midten, og er faktisk dybt bekymrede for den følelse, der i hvert fald er i vores land, og jo også en oplevelse rundtomkring, af at være blevet glemt og forladt – en følelse, som vi skal tage meget alvorligt.
Derfor synes vi også, det er godt, at vi har en diskussion i dag og kigger lidt på tendenserne.
Der er jo i redegørelsen spirende positive tendenser i udviklingen med hensyn til både bosætning, lån til boliger, beskæftigelse og andre ting i landdistrikterne.
Det er sådan set positivt, og det er jo ikke en snuptagsløsning på de her problemer; det er en lang og sej udvikling, som vi jo bl.a. i vores tid i regering har været med til at få vendt, sådan at pilen er begyndt at pege den rigtige vej.
For os er det meget vigtigt ikke bare at flytte rundt på arbejdspladser, men også at skabe nye private arbejdspladser bl.a. i vores landdistrikter.
Der lavede vi en lang række tiltag i vores tid i regering, som kunne sikre jobskabelsen og understøtte erhvervslivet i hele landet, f.eks. den energiaftale, vi har diskuteret meget i dag.
Vi lavede en lang række vækstplaner både for det blå Danmark, for vand-, bio- og miljøløsninger, og for sundhedsteknologi og andre ting, der sådan set gavner hele landet, og vi lavede to store vækstpakker.
Så har vi også lyttet til ønsket om, at der kommer nogle flere statslige arbejdspladser ude i landet.
Vi er ikke enige i den måde, regeringen har gjort det på.
Vi synes, det er sket alt, alt for hurtigt, og at man kan risikere at miste meget stor viden bygget op i de forskellige institutioner.
Der er mange mennesker, hvis hverdag fra den ene dag til den anden bliver revet op med rode, og det synes jeg heller ikke vi kan være bekendt.
Man kunne forestille sig, at eksisterende kontorbyggerier kunne bruges, nedlagte rådhuse eller andre steder, hvor man relativt billigt ville kunne give folk en fjernarbejdsplads.
Så skulle folk måske en dag om ugen eller hver anden uge eller noget tage ind til deres centrale arbejdsplads, men man ville have muligheden for at arbejde og være i de her områder.
Vi tror sådan set, det både vil være billigere og mere organisk og vil kunne ske på en lidt mere stille og rolig måde.
Så må jeg sige, at det også er lidt bekymrende at se, at man flytter 4.000 arbejdspladser ud med den ene hånd, samtidig med at man med den anden hånd skærer så meget ned på uddannelse, at vi formentlig vil se fyringer både på gymnasier og andre uddannelser rundt i landet og måske endda, at man lukker uddannelsessteder.
Tag en by som Ribe.
De får 60 arbejdspladser, men hvad nu hvis gymnasiet skal spare 6 mio. kr. og de unge ikke rigtig har mulighed for at få en uddannelse på nogen af de andre uddannelser, der skal skære meget ned på det her område?
Hvad har man så egentlig givet dem?
Så jeg synes, det er ret vigtigt, at vi tænker over, hvordan vi gør det her på en fornuftig måde.
Vi synes ikke, det er den mest fornuftige måde, man har gjort det på lige nu.
Så er der en anden ting: Ud over at man skal kunne få et arbejde og bo i vores landdistrikter, skal det også være rart og attraktivt at bo der.
Der tror jeg også vi skal være ærlige om, hvad det er, der får folk med drive, ildsjæle, dem, der kan få løftet nogle af de her steder, som kan være i tilbagegang, til at flytte ud i de områder og blive der.
Og det er jo bl.a. naturen.
Det er jo bl.a., at der er meget, meget smukt, at der er natur, at der er den beskyttelse, vi også har lavet, f.eks. af vores kyster og vores strande.
Det er nogle af de ting, der får folk til at ville flytte ud.
Der er bl.a. det, at der ikke er så meget støj og andre ting.
Derfor må man også sige, at i et af de forslag, der ligger i regeringens vækstplan, er man, hvis jeg har forstået det rigtigt – ministeren må korrigere mig, hvis det er forkert – frisk på at give landdistriktstilladelser til gamle landbrugsbygninger til stort set hvad som helst, og man kan jo altså risikere, at hvis nogle tager en gammel bygning og laver den om til en ejendom, kan naboen ved siden af, hvis han har en gård, faktisk ikke udvide, fordi der kommer lugt- og støjregler.
Det synes jeg i hvert fald regeringen skal være opmærksom på, altså den her mulighed for kommunerne for at kunne planlægge og kunne sige, hvor der er plads til hvad.
Jeg mener, jeg fik at vide, at jeg har 10 minutter.
Det er jeg meget glad for, for der er meget at sige; det er mange temaer, vi har fat i her.
Nu har jeg været igennem arbejde og bolig.
En af de ting, vi gjorde i vores tid, var at lave om på mulighederne for at give nogle mere lempelige regler for landdistrikter i tilbagegang.
Vi vil sådan set også godt være med til at diskutere med regeringen, hvordan man kan få moderniseret planloven, sådan at kommunerne tager en større del af ansvaret for planlægningen, men faktisk også fortæller, hvad de vil have hvor, så der stadig er planlægning, så vi har industri nogle steder, så vi har boliger nogle steder, så vi har kyster nogle steder, og holder sig til den planlægning, og at staten måske mere står for nogle nationale interesser, som man så har indsigelsesret over for.
Vi synes, det kunne være spændende at tage den snak med regeringen og sørge for, at kommunerne faktisk får mere ansvar og flere redskaber, ikke færre, som vi risikerer at de gør, hvis man automatisk kan få en tilladelse.
Så har vi diskuteret bredbånd, og det er jo en svær sag, for den allerstørste investering i bredbånd, der sker i det her land, er private investeringer, og derfor skal vi, når vi laver puljer og andre ting, tænke os rigtig godt om, så vi ikke går ind og forstyrrer det marked og gør det uattraktivt for de private investeringer, for så får folk mindre bredbånd, ikke mere.
Ud over at man skal kunne komme på nettet, man skal kunne bo, og man skal kunne få et arbejde, skal man også kunne transportere sig.
Der må vi sige at vi jo satte en togfond i søen, som er den største infrastrukturinvestering i meget lang tid i kollektiv transport fra den tidligere regerings side.
Det er så det, som den her regering – i stedet for at prøve at løse problemerne og sige, at vi selvfølgelig skal kunne komme rundt i vores land, vi skal kunne transportere os på en fornuftig og moderne måde – har sat i stå, og det ærgrer os rigtig meget, for det er rigtigt, at lige nu er olieprisen lav, men det kommer den ikke til at være i al fremtid, og det kan også løses med en investering, der er væsentlig mindre end den, man lige nu bruger på at rykke rundt på statslige arbejdspladser.
Så er der en diskussion om den måde, vi taler om det her på.
Prøv at høre her: Jeg tror ikke, at den her diskussion om Udkantsdanmark gavner nogen som helst.
Jeg må også sige, at jeg synes, der er opstået nogle myter om, at der sidder nogle mennesker inde i byerne og taler om udkanten og er ligeglade med dem.
Jeg kender dem ikke; jeg møder dem ikke.
Men der er nogle, der kan have en stor politisk interesse i at få folk ude i yderområderne til at føle sig fuldstændig forladte og føle, at der nok sidder nogle øst for Valby Bakke og er fuldstændig ligeglad med dem og skovler caffe latte i sig.
Sådan er det jo ikke – sådan er det jo ikke.
Det er rigtigt, at vi i et samlet Folketing har været sene til at lytte til og høre, at der var en følelse derude af, at man er blevet forladt.
Det tror jeg faktisk vi nærmest alle sammen må tage på os: Vi har været lang tid om at høre den følelse.
Vi har selvfølgelig i alle vores partier, tror jeg, haft medlemmer, som har råbt op om det, men der har ikke været en ting, som vi bare alle sammen har lyttet til.
Derfor er det også skadeligt, mener jeg, når man bliver ved med at tale den her konflikt mellem by og land op.
Jeg mener, det må være en regerings ansvar at tale den ned og sige, at vi skal have et Danmark, der hænger sammen.
Vi skal ikke sidde og sige, at der nok findes nogle onde mennesker i byerne, som ikke kan lide dem, der er i landdistrikterne.
Det gavner ikke noget.
Det nytter ikke noget, at regeringens ministre og den politiske ordfører for regeringspartiet går rundt og taler om det her med, at der nok er nogle, der sidder inde i byerne – noget Københavnersnobberi og andre ting.
Det får jo også landet til at knække over på midten.
Så jeg vil gerne opfordre til, at man stopper den her retorik og i stedet for kigger på de mange ting, der er gang i.
Der vil jeg gerne bakke helt op om Alternativets ordfører, for når jeg kommer rundt i Danmark, ser jeg, at der sker vildt mange ting.
Jeg har lige været Ebeltoft, hvor de er ved at omdanne den gamle maltfabrik til, at det gamle Ebeltoft Gårdbryggeri rykker ind.
Det vokser med en kæmpe hastighed i øjeblikket.
De små fødevareproducenter begynder at levere ind til det her sted, hvor byen både kan mødes med gamle og med unge.
Det var simpelt hen så inspirerende og modig en beslutning, man havde taget.
Så i stedet for at bygge et storcenter, som jo har været løsningen i meget, meget lang tid på alle borgmestres kvaler – vi skal bare have et storcenter, og det var det, nogle gerne ville placere her i Den ny Maltfabrik – har man lavet et engagerende projekt, hvor små og mellemstore virksomheder og store virksomheder kan være sammen, og hvor de unge kan bruge nogle arealer, hvor man kan lave mad sammen, og hvor man har fået engageret sådan set hele Ebeltoft.
Det synes jeg er et sindssygt godt eksempel på, hvor meget der sker rundt i vores land.
Så skulle vi i dag ikke prøve at lande den der med, at der nok er nogle i byerne, der ikke kan lide dem, der er ude i yderområderne, og sige, at vi var lang tid om at høre det, men vi er i gang nu?
Og vi kan jo også se tydelige tegn i redegørelsen i dag på, at der faktisk er nogle ting, der er ved at blive vendt.