Johan Lund Olsen (IA), 2014-10-24:
Tak, formand.
Interessen for Arktis er eksploderet, og Grønlands betydning geopolitisk og geostrategisk er større end nogen sinde.
Vores undergrund, fjelde og hav indeholder rigdomme, som er af stor interesse for store dele af verden.
For Inuit Ataqatigiit er det derfor vigtigt, at vi løbende øger vores udenrigspolitiske engagement, viden og kapacitet.
Vi ønsker derfor også fortsat at udnytte vores positioner i fora som Arktisk Råd, ICC, det nordiske samarbejde, FN og IWC langt mere aktivt og fremme vores holdninger, hvor vi har mulighed for det.
Vi har meget arbejde at gøre i Grønland, men vi har også et medansvar for verden omkring os.
Inuit Ataqatigiit vil derfor til enhver tid kæmpe for, at Grønland overholder sine internationale forpligtelser, og at vi ser os selv som verdensborgere og som fortalere for demokrati og solidaritet.
Grønland skal være kendt som et miljøbevidst land.
Samtidig har Grønland brug for økonomisk vækst og for nye erhvervsprojekter.
Men vi oplever i disse år også menneskeskabte klimaforandringer meget tydeligt i Grønland; isen forsvinder, og vejret forandres.
Betingelserne for vores liv forandrer sig; nye muligheder opstår, mens andre forsvinder.
Vi må tilpasse os og påvirke, hvor vi kan.
Grønland skal derfor fortsat være en del af de internationale aftaler om bekæmpelse af klimaforandringerne.
Der er også behov for en strategi for besejlingen af Nordvestpassagen, der både forholder sig til beskyttelse af havmiljøet og dyrelivet og potentielle erhvervsmuligheder med en øget trafik i farvandet mellem Grønland og Rusland.
På miljø- og naturbeskyttelsesområdet udsættes Grønland også for et voksende udenlandsk pres og indflydelse.
Det betyder, at vores hævdvundne ret til at høste af naturens levende ressourcer som fisk og land- og havpattedyr udsættes for handelsbarrierer, og at det bliver sværere og sværere at afsætte grønlandske produkter som sælskind, sælkød, hvalprodukter m.m.
Forureningen af grønlandsk land- og søterritorium til skade for landpattedyr, fisk og ikke mindst havpattedyr er voksende.
Det betyder igen en trussel mod grønlændernes traditionelle levevis, og at fødevarebehovet er under konstant pres fra udlandet.
Det er derfor meget afgørende, at Grønland sikres en langt større udenrigspolitisk og sikkerhedspolitisk kompetence end i dag, og der skal være tale om ægte medinddragelse og medindflydelse.
Alle i det danske rige er lige for grundloven, og i konsekvens af dette ligestillingsprincip skal der derfor etableres mekanismer, som både kan styrke rigsfællesskabet og også kan sikre større medindflydelse for Grønland i udenrigs- og sikkerhedspolitiske spørgsmål.
Kongeriget Danmark, Færøerne og Grønland har sammen fremlagt en arktisk strategi.
Mit parti, IA, har haft en meget stor rolle og indflydelse på udformningen af rigets strategi, og vi vægter den menneskelige dimension allerhøjest.
Det grønlandske folk er et af de arktiske folk, og retten til at udvikle vores samfund ved brug af både de levende og ikkelevende ressourcer, vores territorium gemmer på, vil Inuit Ataqatigiit derfor kæmpe for.
Samtidig ved vi, at Arktis er sårbart, og derfor vil vi naturligvis altid slå til lyd for, at alle, som har aktiviteter i Arktis, følger de skrappeste miljøkrav og -standarder.
Det er jo der, vi bor, og det er jo netop der, vores efterkommere fortsat skal bo.
Inuit Ataqatigiit vil derfor arbejde ihærdigt for, at der i Folketinget er et oprigtigt og stærkt fokus på de ca. 4 millioner mennesker, som i dag lever i Arktis, og de levevilkår, de arktiske befolkninger er underlagt.
Jeg har derfor også med tilfredshed noteret mig den danske regerings prioriteringer i den nu fremlagte arktiske redegørelse, særlig redegørelsens afsnit om, at befolkningens trivsel i Arktis fortsat bør være i centrum for den arktiske strategi og indsats, og at regeringen agter at arbejde for, at Arktis forbliver et lavspændingsområde.
Alt i alt er vi i Inuit Ataqatigiit derfor også tilfredse med redegørelsen.
Vi mener, at den er i overensstemmelse med de forhold, vi tidligere har drøftet her i salen, og som optager og har optaget det grønlandske parlament, Inatsisartut.
Dette gælder eksempelvis i forhold til eventuel grønlandsk deltagelse i beredskabsopgaver, såsom beskyttelse af havmiljøet og eftersøgnings- og redningstjeneste i et tæt samarbejde med det danske forsvar.
Det er IA meget enig i.
Det gælder om, at freden i verden skal sikres, bl.a. ved at folkene rundtomkring i verden oplever et rimeligt mål af frihed, velfærd og demokrati, og at anvendelse af militærmagt i det internationale samfund kun bør ske med FN's samtykke.
Det er derfor også helt naturligt for mig, at vi bør deltage langt mere aktivt i den internationale sikkerhedspolitiske debat med udgangspunkt i bidrag også fra grønlandsk side.
Hvorledes sikres en fredeligere verden, og hvad skal vi som medlemmer af Folketinget fra Grønland koncentrere os om?
Jeg mener, at det er helt oplagt, at vi i den forbindelse aktivt forholder os til de aktiviteter, der foregår i Grønland, herunder på Thule Air Base, og også arbejder for, at den amerikanske militære tilstedeværelse medtænkes i arbejdet med den arktiske strategi.
I Thule Air Base forefindes et af de vigtigste centre for satellitbaseret informationsindsamling i verden, men det er værd at bemærke, at Thule Air Base kun er forbeholdt det amerikanske militær.
Ingen andre lande, der gerne vil tjene verdensfreden, har adgang til de informationer, som bl.a. Thule Air Base indsamler.
Det mener jeg er forkert.
Jeg mener derfor, at vi i bør kræve, at Thule Air Base over tid udvikles til at blive en international og altså ikke blot amerikansk varslings- og satellitsporingsstation.
I medfør af denne politik bør den information, som er indsamlet via installationerne på Thulebasen, på sigt stilles til rådighed for at kunne bearbejdes af et relevant FN-organ, der har til opgave at overvåge, at internationale aftaler om f.eks. ikkespredning af atomvåben, forbud mod atomprøvesprængninger, forbud mod eksperimenter med kemiske og bakteriologiske våben m.v. bliver overholdt.
Hvis vi kan nå dertil, er jeg sikker på, at vi vil være bedre i stand til at sikre et langt mere fredeligt og sikkert Arktis for verden og de ca. 4 millioner mennesker, som bebor Arktis i dag.
Afslutningsvis vil jeg huske regeringen på de anbefalinger, som komiteen for arktiske parlamentarikere udarbejder.
I september måned rundede min kollega Sara Olsvig sin tid i Folketinget af som formand for komiteen ved dets kongres i Whitehorse, Canada.
På kongressen blev de mange parlamentarikere fra hele Arktis enige om en lang række grundigt udarbejdede anbefalinger til de arktiske stater og Arktisk Råd.
Jeg vil nu fortsætte arbejdet som Folketingets repræsentant i komiteen og i denne forbindelse benytte lejligheden til at opfordre den danske stat og regering til at tage anbefalingerne fra komiteen til sig.
Arktis' største ressource er nemlig menneskene, og det er de menneskelige forhold, vi skal mødes om at forbedre.
I de arktiske parlamentarikeres seneste anbefalinger understreges det, at de arktiske stater bør arbejde for en fælles forståelse for brugen af de levende ressourcer, og at markeder for traditionelle produkter såsom sælprodukter udvides.
Vi skal ikke se sælproduktforbuddet som noget, der kun vedrører Grønland eller Canada; det er en fælles arktisk problemstilling, som vi sammen skal bekæmpe.
Vi skal kunne leve af at eksportere de ressourcer, vi har, levende som ikkelevende, ligesom vi skal sikre, at vi har mulighed for at udvikle flere forskellige erhverv i Arktis.
Som nævnt er IA tilfreds med regeringens redegørelse, og vi glæder os til at arbejde videre med det arktiske i Folketingets nye arktiske arbejdsgruppe, som er dannet på initiativ af netop Inuit Ataqatigiit.
Til sidst vil jeg overbringe en hilsen fra min grønlandske kollega Doris Jakobsen fra Siumut, som ikke kan være her i dag på grund af valgkamp i Grønland.
Hun har bedt mig sige, at hun oversender sine bemærkninger til redegørelserne direkte til ministrene.
Jeg skal også overbringe en hilsen fra hr. Sjúrður Skaale, nyvalgt formand for Folketingets arktiske arbejdsgruppe under Nordisk Råd, som heller ikke kan være her i dag.
Tak for redegørelserne, og fortsat god debat.