runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-06:
Jeg er villig til at revidere det, jeg har sagt, forudsat at SF indrømmer, at man siger et og gør noget andet, for det er ligesom forudsætningen for, at hr. Eigil Andersens synspunkt holder.
Lad os lægge hr. Eigil Andersens præmis til grund, altså at SF i et års tid har sagt, at man vil have en bindende løsning, som gør, at EF-Domstolen ikke kan undergrave vores arbejdsmarkedsmodel.
Inden for det sidste år har SF her i denne Folketingssal - mens hr. Eigil Andersen har været medlem af Folketinget, vil jeg næsten tro - stemt nej til et forslag fra Dansk Folkeparti om, at vi skal have en protokol, som siger, at EF-Domstolen ikke kan undergrave det danske arbejdsmarkedssystem, og det vil sige, at hvis man gennem et år har sagt, at sådan en protokol vil man gerne have, men samtidig har sagt, at man ikke vil have den ja, så tror jeg, SF har et problem.
Eigil Andersen (SF), 2009-02-06:
Jeg må konstatere, at der ikke blev nævnt et konkret eksempel.
Men jeg har et andet spørgsmål, for det overrasker mig ganske betydeligt, at hr. Morten Messerschmidt fremstiller det, som om vi fra SF's side har præsenteret nye synspunkter her i dag.
Det er sådan, at vi netop prøver at værne om de danske lønmodtageres rettigheder, og fra SF's side har vi nu sagt i omkring et år, at problemet skal løses dels gennem dansk lovgivning, som Dansk Folkeparti har været imod, dels gennem en afgørelse inden for EU-systemet - en bindende beslutning, som det også er blevet nævnt i debatten, en protokol.
Det har vi sagt i et års tid nu, og derfor vil jeg da gerne spørge hr. Morten Messerschmidt, hvorfra han har, at det nu pludselig skulle være et nyt synspunkt.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-06:
Der er noget, hr. Eigil Andersen har misforstået.
Men det vil ikke gøre sig gældende for de lokale aftaler.
Det er selvfølgelig klart, at de folk, der har indgået de lokale aftaler, fortsat vil skulle overholde dem.
Men folk, der kommer udefra, kan kvit og frit bryde dem.
Der er ingen muligheder for at sanktionere det, der er ingen muligheder for at gå i Arbejdsretten, der er ingen muligheder for faglig voldgift osv., og enhver form for sanktion imod sådanne arbejdsgivere, der altså ikke overholder lokale aftaler, vil være ulovlig.
Det vil sige, at konfliktretten bliver begrænset, og det er det, der er hele pointen.
Eigil Andersen (SF), 2009-02-06:
Hr. Morten Messerschmidt siger, at han bl.a. betragter sin virksomhed her på talerstolen som forbrugeroplysning, og det er jo et vældig interessant synspunkt.
Kim Mortensen (S), 2009-02-06:
Jeg ved ikke, hvad det er for dele af fagbevægelsen, der sådan massivt henvender sig til hr. Morten Messerschmidt for at få hr. Morten Messerschmidt til at løse problemerne.
Det er i hvert fald ikke den fagbevægelse, som gang på gang er blevet underkendt af Dansk Folkeparti, hver gang der har været en konflikt på det danske arbejdsmarked.
Det kan være, at det er en anden del af fagbevægelsen.
Men fakta er jo, at når den samlede fagbevægelse og arbejdsgiverne siger, at vi her har fundet en model, der med en national lovgivning løser de overenskomstproblemer, der findes på det danske arbejdsmarked, og vi er beskyttet med den konfliktret, sådan som vi altid har været det, så stiller hr. Morten Messerschmidt sig op her i Folketingssalen på sin sædvanlige arrogante måde og siger, at nu har hr. Morten Messerschmidt fundet en hel masse problemer, som den her fagbevægelse ikke har været i stand til at identificere.
Hr. Morten Messerschmidt må da medgive, at det virker en smule besynderligt.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-06:
Hvis jeg skulle følge lidt op på det, der kom fra den socialistiske ordfører tidligere, så kunne jeg jo bede om et antal for, hvor mange jurister udtrykket alle omfatter, men det vil jeg afholde mig fra. Så vil jeg bare sige, at hvis man nu forestiller sig at være fagbevægelsen med det ret gode beskyttelsesniveau, der er, fordi vi sådan set siden 1899 har haft den her model på arbejdsmarkedet, og der så pludselig kommer en dom, hvorefter beskyttelsesniveauet daler, og regeringen sammen med sine socialistiske venner prøver at få det lidt op igen, så ville det da være mærkeligt, hvis fagbevægelsen gik ud og sagde: Nej, vi vil faktisk slet ikke have det op igen, det vil vi ikke have, bare hold det hernede.
Selvfølgelig er det da klart, at fagbevægelsen går ud og siger: O.k., I lukker nogle af hullerne, det er vi med på.
Nu ved jeg det ikke, men det kan godt være, at jeg har en nærmere forbindelse til fagbevægelsen end hr. Kim Mortensen - det har jeg svært ved at tro, men historisk set kan man jo ikke helt afvise det, når man ser på, hvordan Socialdemokratiet bevæger sig.
Og derfor vil jeg bare sige: Jeg får mange henvendelser fra fagbevægelsen om de bekymringer, som jeg også her giver udtryk for.
Kim Mortensen (S), 2009-02-06:
Også jeg synes jo, det er rørende med den omsorg, som Dansk Folkeparti lige pludselig nærer for fagbevægelsen og det danske arbejdsmarked.
Det er ikke noget, vi altid kan få øje på, når nu der er konflikter på arbejdsmarkedet; så vælger Dansk Folkeparti stort set altid arbejdsgiverparten, hvad enten det er den ene eller den anden konflikt.
Men det, jeg gerne vil spørge om, er: Gør det slet ikke indtryk på Dansk Folkepartis ordfører, at hele den samlede fagbevægelse, arbejdsmarkedets parter bredt set, er enige om, at den løsning, der nu er fundet med Lavalloven, løser de problemer, der er?
Så er der en masse tekniske ting inden for nogle forskellige overenskomstområder, men den samlede fagbevægelse er enig om, at vi her har fundet en lov, der løser problemet.
Så kan jeg forstå, at Dansk Folkepartis ordfører så har fået øje på en hel masse andre problemer, som fagbevægelsens ledere øjensynligt ikke har fået øje på, men er Dansk Folkepartis ordfører ikke enig i, at når nu fagbevægelsen og arbejdsgiverne tilsammen siger, at vi her har fundet en lov, der løser problemet, og som beskytter de danske overenskomster, så er det også en lov, der holder - samtidig med at alle juristerne faktisk er enige med fagbevægelsen i det?
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-06:
Jeg kan ikke rigtig se, der er et spørgsmål.
Altså, hr. Hønge siger, at det ikke betyder så meget, at de lokale aftaler ikke er omfattet af loven.
Jeg har det modsatte synspunkt.
Jeg synes faktisk, at det er et kæmpestort problem, at de lokale aftaler ikke er omfattet af loven, og man må bare sige, at der efterhånden er mindre socialisme i Socialistisk Folkeparti, end der er rejer i en rejesalat.
Karsten Hønge (SF), 2009-02-06:
Der er jo slet ikke nogen som helst tvivl om, at hr. Morten Messerschmidt ved rigtig meget.
Det oplever vi da tit, og jeg tror da ikke, at hr. Messerschmidt lader nogen chance gå fra sig for at fortælle os om de ting, han ved.
Det, jeg kan konstatere at ordføreren i hvert fald ikke ved ret meget om, er overenskomstvilkårene i bygge- og anlægsbranchen.
Det kan ikke nytte, at ordføreren står på talerstolen og benytter bygge- og anlægsbranchen som eksempel på et sted, hvor et hav det ord, som jeg tror han brugte - altså masser af overenskomster nu bliver underkendt, når de ikke eksisterer, for de overenskomster er ikke bygge- og anlægsbranchen, hvor man går ind skriftligt og laver overenskomster, der giver andre lønvilkår end dem, der står i hovedoverenskomsten.
Og lad mig spørge: Er det ikke rigtigt, at Lavalloven, som er vedtaget her i Folketinget, netop giver adgang til, at man eksempelvis arbejder på akkord, at man arbejder inden for et udvidet mindstelønsbegreb, der af parterne på arbejdsmarkedet bliver vurderet til faktisk at udfylde over 90 pct. af overenskomstens værdi?
Det er altså mennesker, der trods alt ved, hvad de taler om i den her sammenhæng.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-06:
Jeg er næsten ked af, men også kun næsten, at hr. Kim Mortensen betragter mig som arrogant.
Jeg betragter sådan set snarere mit udsagn her som en slags forbrugeroplysning til de folk, der har stemt ja til loven.
Og så vil jeg sige som punkt nr. 1: Alt det der med lokalaftaler ser vi bort fra, det er åbenbart den generelle linje i Socialdemokratiet nu, for de kommer ikke til at gælde.
Man må bryde dem lige så frit, man vil.
Men hvad der egentlig er endnu værre, er, at alle de tiltag, som EU-jubelpartierne her gennemfører, jo på ingen måde forhindrer, at der kommer en fjerde dom, at der kommer en femte dom.
Altså, vi har fået Lavaldommen, Rüffertdommen, Vikingdommen.
Hvorfor ikke få to, tre, fire, fem nye domme, som igen og igen undergraver det danske arbejdsmarked?
Det er der overhovedet ingen garanti for.
Vores model, vores ønske om at få en protokol, som med traktatstatus ville have forhindret Domstolen i at gå videre, ville have forhindret det.
Det ville have sat en stopper for, at man kunne få flere domme, der undergraver vilkårene for det danske arbejdsmarked, for de danske arbejdstagere.
Det gør Socialdemokratiets tiltag ikke.
Knud Kristensen (KF), 2009-02-06:
Jeg synes jo, at jeg fremhævede den danske model og gav udtryk for, at det med social dumping ikke er noget, vi på nogen måde tilskynder, og jeg synes også, at man i hele EU-spørgsmålet skal fremme, at man netop får det bragt til ophør.
Jeg siger bare her fra talerstolen, at det er et spørgsmål om, at vi forhandler os frem til, at netop social dumping bliver bragt til ophør - næsten uanset hvor det foregår - der, hvor vi har indflydelse.
Lone Dybkjær (RV), 2009-02-06:
Jeg har udtrykt mig for firkantet, når hr. Morten Messerschmidt kan misforstå mig på den måde.
Jeg er helt med på, at det selvfølgelig ikke behøver at kræve, at hele traktaten åbnes på nuværende tidspunkt.
Nu skal vi have Lissabontraktaten vedtaget, og så må man se, hvad man kan gøre.
Hvis det er muligt at lave en juridisk bindende protokol - men det er jo en regeringskonference, der skal til, hvis den skal være juridisk bindende - er det jo ikke os, der vil stille os i vejen for det.
Jeg tror bare ikke på realismen i det, og derfor har vi foretrukket den anden dagsorden for simpelt hen løbende at undersøge, hvad der så er af muligheder.
For der er jo andre muligheder for at sikre tingene.
Man kan jo også kigge lidt mere detaljeret på udstationeringsdirektivet og andre direktiver.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-06:
Jeg har jo stor forståelse for fru Lone Dybkjærs situation og position, men undrer mig bare over, at hun siger, at hele traktaten skal forhandles om.
Altså, man behøver vel for så vidt ikke at åbne alle bestemmelserne i traktaten bare for at blive enige om en protokol, der siger, at Domstolen ikke skal træffe flere afgørelser, der handler om det nordiske aftalesystem.
Sådan en protokol kan jo godt vedtages, uden at hele traktaten skal forhandles om.
Lone Dybkjær (RV), 2009-02-06:
Jamen jeg startede jo med at sige, at det synes jeg ville have været en ønskelig tilstand.
Men jeg tror bare ikke på det, for hvis vi skal have en juridisk bindende erklæring, kræver det, at vi genåbner traktaterne.
Vi er tilhængere af, at Lissabontraktaten bliver ratificeret, og at man nu arbejder videre ud fra det grundlag.
Og derfor er vi tilhængere af det forslag til vedtagelse, vi er medforslagsstillere på, hvor der står, at regeringen opfordres til løbende at undersøge muligheden for tiltag på EU-niveau.
Det er så en anden måde at arbejde på, og jeg har faktisk i denne sammenhæng tillid til regeringen, men jeg har jo altså også tillid til, at oppositionen vil fastholde regeringen på det her forslag.
For at tage det sidste først tror jeg, vi har sagt det under hele forløbet, altså efter at dommen kom, og vi har på linje med f.eks. Socialdemokratiet sagt, at hvis de her domfældelser var kommet på et tidligere tidspunkt, altså mens Lissabontraktaten endnu var i spil, så kunne det godt være, at man kunne have fået noget ind i forbindelse med genforhandlingen af forfatningstraktaten til Lissabontraktaten.
Vi har sagt, at det ville være den ønskelige tilstand, at der kom noget juridisk bindende.
Men vi siger også helt realistisk, at det ikke er muligt nu, og derfor har vi selvfølgelig syntes, det var vigtigt at sikre den danske arbejdsmarkedsmodel og derudover altså også sikre, at man arbejder videre i EU-systemet.
Vi er jo nogle, der er meget tilhængere af den frie bevægelighed.
Vi er nogle, der f.eks. har været meget begejstrede for Metockdommen, som jo har understreget den frie bevægelighed; i modsætning til visse andre her i salen, ikke netop fru Line Barfod, men f.eks. regeringen, synes vi jo, det er en god ting.
Så vi er tilhængere af den frie bevægelighed, men vi mener selvfølgelig også, at der skal være nogle muligheder for at forhindre social dumping, og derfor citerede jeg jo netop formanden for Kommissionen omkring spørgsmålet om social dumping.
Line Barfod (EL), 2009-02-06:
Til det om selve dommene, hvor fru Lone Dybkjær siger, at retten har anerkendt strejkeretten, vil jeg først sige, at det jo er fuldstændig rigtigt; det står i dommene.
Men problemet er jo, at Domstolen samtidig siger, at i de konkrete sager står den frie bevægelighed over, og at man hele tiden skal afveje den frie bevægelighed i forhold til strejkeretten, og dermed siger, at man skal have ret til at underbyde løn- og arbejdsvilkår.
Det er jo det, der er selve hovedproblemet, nemlig hvorvidt man har ret til at strejke for lige vilkår, eller om der er en ret til at underbyde på løn- og arbejdsvilkår.
Så det var det ene spørgsmål, nemlig om fru Lone Dybkjær ikke er enig i, at det er det, der står i dommene.
Jo, men jeg går ud fra, at vi kan være enige om, at det, kommissionsformanden har sagt i en tale til den svenske rigsdag, ikke er juridisk bindende for Domstolen.
Og Kommissionen har jo samtidig afvist, at den vil gå ind og tage initiativer til at ændre på noget af det retsgrundlag, der er.
Jeg forstår, at vi er enige om det langsigtede mål, nemlig at der skal ændres på juraen.
Så er spørgsmålet: Hvordan opnår vi det?
Og der forstår jeg ikke helt, hvordan De Radikale mener at man skal opnå det, man gerne vil, hvis ikke man arbejder for det.
Man er vel nødt til at arbejde for at få en juridisk bindende erklæring, hvis vi skal have den på et tidspunkt.
Den kommer jo ikke bare dumpende ned fra himlen.
Den kommer vel kun, hvis man aktivt arbejder for den, altså hvis man prøver at forhandle med de andre regeringer, hvis man sammen med den europæiske fagbevægelse arbejder for at sige: Det her er et ganske alvorligt problem for den sociale situation i Europa, for fagbevægelsens styrke, for, at vi overhovedet har det samfund, vi har.
Og derfor bliver vi altså nødt til at få en juridisk bindende erklæring.
Knud Kristensen (KF), 2009-02-06:
Jeg kan da kun håbe på, at man på EU-niveau kan nå frem til en fælles aftale om, at der på lige fod med det danske system skal være en frihed til at kunne konflikte.
Karsten Hønge (SF), 2009-02-06:
Jeg er da glad for at høre den konservative ordførers indlæg, for så forstår jeg den helhjertede opbakning til den danske aftalemodel, hvori konfliktretten jo er en helt afgørende del.
Jeg synes også, at jeg hørte, at ordføreren her sagde, at det er nødvendigt at ændre retsgrundlaget for EF-Domstolen, hvis man ønsker at ændre praksis.
Kan jeg få en bekræftelse på, at ordføreren sagde den sætning?
Når vi nu alligevel er inde på, at noget skal ændres i retsgrundlaget, så vil jeg sige, at det, som regeringen i forbindelse med Lavaldommen skrev til Domstolen, var, at man fandt, at reglerne om den frie udveksling af tjenesteydelser bør vige for retten til at konflikte.
Så jeg spørger ordføreren: Var det rigtigt hørt, at ordføreren sagde, at han mener, at man skal have en ændring af retsgrundlaget, og at ændringen af retsgrundlaget så skal gå i retning af, at reglerne om den frie udveksling af tjenesteydelser skal vige for konfliktretten?
Knud Kristensen (KF), 2009-02-06:
Det er da klart, at der skal være et retsgrundlag for, at man kan ændre forholdene de steder, hvor der foregår social dumping.
Det er ganske indlysende, at det er den måde, man kan løse den opgave på.
Og som jeg sagde lige før, har jeg meget tillid til, at vores statsminister har mulighed for at forhandle det synspunkt igennem og forfægte det danske system.
Vi skal huske på, at mange af vore nabolande jo har fået øje på, at vi har et meget, meget flot fleksibelt system med den danske arbejdsmarkedsmodel, og i og for sig er meget interesserede i at kunne implementere den i de pågældende lande.
Så jeg tror på, at vi ved forhandling og ved, at man fremsætter spørgsmålet på EU-niveau, vil kunne få løst den situation, som fru Line Barfod nævner.
Line Barfod (EL), 2009-02-06:
Jeg er helt med på, at det kræver forhandlinger.
Altså, Danmark kan jo ikke bare komme og sige, at vi gerne vil have en juridisk bindende erklæring, og så får vi den den næste dag.
Det kræver forhandlinger.
Men derfor vil jeg gerne høre, om Konservative principielt mener, at vi skal have en juridisk bindende erklæring, og at den eneste måde, man kan ændre en retstilstand på, er, at man ændrer på juraen.
Er den konservative ordfører enig i det, altså at vi ikke kan ændre retstilstanden uden at ændre juraen, og at vi dermed skal have en juridisk bindende erklæring, hvis vi for alvor skal løse det her problem?
Kim Andersen (V), 2009-02-17:
Jeg tror, at det næppe kommer som den store overraskelse for spørgeren, når jeg nu bekræfter, at vi i Venstre er klare tilhængere af, at man kan gøres erstatningsansvarlig for den vold og ødelæggelse, man forårsager.
Derfor står vi jo også bag det forslag, som er til behandling i salen lige nu, om en beløbsgrænse på 7.500 kr., hvis man medvirker til at sætte ild til containere eller ødelægge butiksvinduer eller ridse i biler i forbindelse med hærgen gennem byen.
Jeg ser imidlertid ikke det her som en problemstilling i forhold til den kriminelle lavalder, men jeg vil gerne understrege, som jeg har gjort tidligere, at vi er meget åbne over for at diskutere det her spørgsmål videre, når vi er blevet klogere af alle de nuancer og mellemregninger, som vi forventer at blive bibragt i Ungdomskommissionens betænkning.
Der vil også blive lejlighed til at diskutere, hvad det så i øvrigt er for nogle sanktioner, der kan anvendes.
Er der mulighed for også i forhold til børn og unge at bruge et fodlænkesystem med en chip, så de kan følge deres skolegang og deres fritidsaktiviteter, uden at man skal sætte dem ind i et miljø, hvor de bliver belastet af at være sammen med andre, som er hårde kriminelle?
Det er vi meget åbne over for at diskutere, når vi kommer dertil, men vi gør det på et sagligt og oplyst grundlag, og det forventer vi at få med betænkningen fra Ungdomskommissionen med alle de fagfolk, der har siddet der.
Jesper Langballe (DF), 2009-02-17:
Hr. Kim Andersen svarede jo sådan set på samme måde som justitsministeren, nemlig ved at skyde hele sagen til hjørnespark med henvisning til Ungdomskommissionen, der barsler med et eller andet på et eller andet tidspunkt, og det man måske godt forstå.
Men vi andre sidder og er lidt frustrerede, for vi vil jo gerne vide, hvad hr. Kim Andersen og justitsministeren selv mener.
Hr. Kim Andersen gav meget klart udtryk for en viden om, hvordan ungdomsbanderne spekulerer i den kriminelle lavalder, og det er jo et argument for Dansk Folkepartis forslag.
Noget argument imod var der jo faktisk ikke rigtig, bortset fra at man så skulle sætte børn i fængsel, og det er vi fuldstændig enige i at man ikke skal.
Derfor savner jeg et motiv for at sige nej til forslaget og måske også en stillingtagen til det, jeg tidligere har rejst i debatten her, nemlig spørgsmålet om hvorvidt formålet med forslaget egentlig ikke er at give de 12-15-årige unge mennesker en retssikkerhed, de ikke havde i forvejen.
Så vil det nemlig ikke være en tilfældig social sagsbehandler, der er både er anklager, forsvarer og dommer, men der bliver tale om en rigtig retssag med kontradiktionsret, forsvarer osv.
Forebyggende indsatser er noget, som sociale afdelinger laver, men det er jo ikke helt det samme som det, at man bliver stillet for en dommer, der fastholder en på ansvaret.
Det er jo ikke sikkert, at den sociale sagsbehandler er så vild med det.
Den sociale sagsbehandler vil muligvis hellere forklare det unge menneske, at det skyldes, at han har haft en for dårlig barndom osv., og at han måske ikke selv rigtig kan gøre for det.
Sådan siger en dommer ikke, og jeg vil godt fastholde hr. Kim Andersen på det spørgsmål, jeg stillede: Kan hr. Kim Andersen ikke se, at hvis man gennemførte Dansk Folkepartis forslag, ville det give de unge mennesker mellem 12 og 15 år en retssikkerhed, som de ikke havde før?
Kim Andersen (V), 2009-02-17:
Jeg forsøger på Venstres vegne som Venstres retsordfører at svare sagligt og nuanceret vedrørende det beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti, vi har til behandling her.
Det er jeg meget glad for at hr. Jesper Langballe anerkender, og det takker jeg for.
Med hensyn til spørgsmålet om den kriminelle lavalder i forhold til hvad vi for øjeblikket kan gøre for de børn og unge, bliver det jo ikke besvaret ved at nedsætte den kriminelle lavalder fra 15 til 12 år.
Vi kan jo rent faktisk gøre meget i dag med forebyggende foranstaltninger, med sociale indsatser og med særlige ungdomssanktioner, men det, der er problemet, er jo, at vi åbenbart ikke har et tilstrækkeligt koordinerende system mellem de forskellige myndighedsinstanser ude i kommunerne.
Derfor skal vi jo også se på det i forbindelse med Ungdomskommissionens betænkning, for hvad nytter det, at politiet afleverer en 15-årig til de sociale myndigheder, hvis de sociale myndigheder i kommunerne ikke gør noget ved problemet?
Ja, det er jo så et argument for Dansk Folkepartis forslag om at nedsætte den kriminelle lavalder fra 15 til 12 år.
At det er et argument for kan ikke undre, og jeg skal ikke dadle hr. Jesper Langballe for, at det netop er ham, der fremfører det, for det er rimelig logisk i denne sammenhæng.
Men jeg har før påpeget nogle elementer, som kunne tale imod at nedsætte den kriminelle lavalder.
Så nævner hr. Jesper Langballe igen spørgsmålet om retssikkerhed, som hr. Jesper Langballe også gjorde det over for ministeren.
Jeg kan måske sige det lidt mere frit, end ministeren kunne, men for mig at se er det i og for sig en ganske forkert indfaldsvinkel til det spørgsmål, for at tale om retssikkerhed for en person, der netop ikke bliver tiltalt og stillet for en dommer, fordi den pågældende er under den kriminelle lavalder, er jo irrelevant.
Det er jo at bytte om og rundt på begreberne, så jeg synes i og for sig, det er en ganske forkert og akavet tilgang til lige netop det principielle spørgsmål, hr. Jesper Langballe fremfører her.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-02-17:
Noget andet, som jeg gerne lige vil gøre ordføreren opmærksom på og stille spørgsmål til, er et paradoks, som jeg har fundet i den danske lovgivning, og som går ud på, at man i erstatningsretten kan gøres erstatningsansvarlig, hvis man handler skyldspådragende eller culpøst.
Det betyder så også, at hvis f.eks. en 12-årig dreng begår hærværk og det er helt overlagt - han ved, at det er forkert - kan han rent faktisk gøres erstatningsansvarlig.
Dernæst vil jeg spørge, om det så ikke er et paradoks, at Venstre ikke vil sænke den kriminelle lavalder.
Det vil sige, at hvis en 12-årig begår vold, kan man ikke straffes for det, men man kan godt blive erstatningsansvarlig, hvis man f.eks. begår hærværk.
Hans Kristian Skibby (DF), 2009-02-17:
Jeg synes sådan set, det var ret ukompliceret.
Forslaget er her konkret, at vi laver en mulighed for straffesanktioner over for ungdomskriminelle under 15 år, hvor man tager weekenderne fra dem, og hvor man så laver noget, som selvfølgelig ikke er fængselslignende, men som trods alt stadig væk føles som en straf over for den enkelte unge, som begår gentagen grovere kriminalitet.
Hvad synes justitsministeren om sådan et forslag?
Det synes jeg jo egentlig at jeg spurgte om i min første korte bemærkning, men jeg fik et svar om, at man kiggede på i stedet for at give forældrene nogle pålæg.
Jeg synes jo måske, det var mere smart at give de unge et pålæg.