runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen J. Klint (S), 2010-03-26:
Der er jo også i dag to ritualer i den borgerlige vielse.
Der har jo så også været ønske om at ændre det, også fra en borgerlig politiker, som foretager rigtig mange borgerlige vielser her i København.
Det var der ikke stemning for dér.
Men hvis vi nu forholder os alene til B 123, så hørte jeg, at Det Konservative Folkeparti var positiv, hvis de sidste par ord ikke havde været der, altså, hvis det bare havde været, at man fik adgang til i et trossamfund at foretage en vielse af et registreret partnerskab, at man altså gik lidt højere op end en velsignelse.
Man kan velsigne i dag.
Men hvis ønsket er, at man også skal vie i dag, er man positiv.
Rasmus Jarlov (KF), 2010-03-26:
Jeg vil egentlig først og fremmest henvise til min ordførertale til det lovforslag, der hedder L 123, som vi behandlede tidligere.
Jeg føler ikke, at der er stort nyt at tilføje til debatten, andet end at jeg kan erklære mig ganske enig med justitsministeren, og Det Konservative Folkeparti stemmer selvfølgelig også imod denne gang.
Vi er tilhængere af ligestilling.
Vi mener, at homoseksuelle er fuldstændig ligeværdige mennesker i forhold til alle andre mennesker på den her jord.
Vi vil ikke definere religion politisk; vi vil ikke presse noget ned over folkekirken; vi går ikke ind for, at man gør vold på sproget og kalder et registreret partnerskab for et ægteskab.
Men hvis kirkens brede flertal ønsker det, er vi klar til at ændre lovgivningen, således at et registreret partnerskab kan indstiftes ved en kirkelig handling med et særligt vielsesritual.
Vi mener, det er det rigtige at udvise respekt for kirken og lade den gennemgå det arbejde, som er i gang.
Det vil være rigtigt at finde en bredt funderet løsning i stedet for at forsøge at presse noget hurtigt politisk igennem, og det her beslutningsforslag går for langt, i forhold til hvad vi kan være med til.
Mogens Jensen (S), 2010-03-26:
Vi ved jo alle sammen, hvordan det fungerer i grupperne.
I nogle sager stemmer man som samlet gruppe, i andre sager fritstiller man sine medlemmer.
Jeg vil gerne høre, om ikke ordføreren kan meddele, bare som en ren forbrugeroplysning, hvilken beslutning der er truffet i Venstre, hvad angår afstemningen om det her forslag.
Har man fritstillet sine medlemmer, eller har man ikke?
Hvad er det for problemer, det giver i det heteroseksuelle ægteskab, at man udvider begrebet til at omfatte pardannelser af to af samme køn?
Jeg mener, det burde være en styrke, at flere vil komme til at indgå i et ægteskab – at man får styrket ægteskabsbegrebet frem for at devaluere det.
Men jeg mangler at få nogle klare svar på, hvad devalueringen består i, og hvad det er, der vil ske.
Vil mand og kvinde ikke længere gå i seng med hinanden?
Hvad er det, der kommer til at foregå?
Hvad frygter man?
Jesper Langballe (DF), 2010-03-26:
Jeg valgte i sidste omgang at tale om de to beslutningsforslag under et, hvad jeg syntes var logisk, eftersom det lille med trossamfundene jo bare er en følgejustering i forhold til det store beslutningsforslag.
Men jeg vil så benytte min ordførertale til sådan nogle opsamlende bemærkninger, og den første er til hr. Mogens Jensen.
Jeg vil sige til hr. Mogens Jensen, at jeg slet ikke vil anfægte hr. Mogens Jensens ret til at tage sig en lille morfar under mine ordførertaler.
Det skal han have lov til, men det bliver lidt tidrøvende og ufrugtbart, når hr. Mogens Jensen så bagefter bliver ved og bliver ved at stille spørgsmål til det, som jeg har brugt en del tid på at forklare, nemlig spørgsmålet: Hvordan skulle det kunne genere de normale ægtepar og de normale familier – eller heteroseksuelle, eller hvad man nu vil kalde dem – at adgangen til ægteskabet bliver udvidet til homoseksuelle par?
Sagen er jo den, at i det øjeblik man udvider ægteskabsbegrebet, sådan at enhver samlivsform kan kalde sig et ægteskab, så nedbryder man ægteskabets autoritet som familieretbærende institution, og det er det, jeg har prøvet at forklare med hjemmel i Paul Johnsons analyse.
Det er det, der er sket i USA, især med en vedtagelse fra den føderale domstol om, at ægteskabet var en menneskeret, ikke bare en lov, men en menneskeret.
Det vil sige, at enhver, som lever i et samlivsforhold, som vedkommende vælger at kalde et ægteskab, skal have lov til at få det anset af myndighederne som et ægteskab.
Og det vil sige, at så eksisterer ægteskabet jo simpelt hen ikke mere.
Så vil jeg sige, at jeg synes, det har været en udmærket debat.
Der er to ting, der er blevet klart.
Samtidig vil jeg sige, at det også er blevet klart under debatten, at VKO-samarbejdet egentlig også her i åndelig henseende har stået sin prøve, at vi har været langt, langt mere enige om det, som vi her har talt om.
Jeg vil bl.a. henvise til det, Venstres ordfører lige har sagt om, at alting forandrer sig.
Javist, men der er nu noget, der ikke forandrer sig.
Ægteskabet forandrer sig ikke, begrebet en mand forandrer sig ikke, begrebet en kvinde forandrer sig ikke.
Se, det er sådan regulær sund fornuft, som folk udeomkring i landet vil forstå, og det synes jeg egentlig i velgørende grad fra de to regeringspartiers side og vores side har præget den her debat.
Mogens Jensen (S), 2010-03-26:
Nu lød det jo nærmest, som om den konservative ordfører sådan havde en tidsplan for, hvornår der kom en afklaring i kirken, og kunne udtale sig om, at det ikke kommer til at vare så længe.
Det kunne da være interessant, om ordføreren kunne afsløre, hvornår den afklaring så kommer.
Det lader til, at ordføreren er godt informeret.
Derudover vil jeg bare spørge, om ordføreren ikke vil give mig ret i, at den afklaring, den dialog, der nu lige er startet i folkekirken, nok har sit udspring i, at der rent faktisk er fremsat forslag her i Folketinget, som er tæt på at blive vedtaget.
Så bliver man pludselig klar over, at man er nødt til at foretage sig et eller andet, og så er det, som om hele folketingsbehandlingen af de her forslag skal bindes op på sådan en sidste øjeblikshandling fra kirken.
For det her er jo blevet diskuteret intensivt de sidste 10 år.
Vil ordføreren ikke give mig ret i det?
Rasmus Jarlov (KF), 2010-03-26:
Jo, det vil jeg gerne give hr. Mogens Jensen ret i.
Men jeg vil også gerne gøre det klart nu, når det lige kommer op, at der ikke er noget pres fra vores side over for folkekirken.
Hvis folkekirken ønsker, at der ikke skal være nogen afklaring, eller ønsker status quo, er det helt fint med os.
Det vil jeg bare lige gøre klart; der er ikke noget pres fra konservativ side.
Jeg er ikke bedre informeret end hr. Mogens Jensen om nogen tidsplan.
Jeg har nøjagtig de samme oplysninger, som han har kunnet læse i pressen, og så de udtalelser, der er kommet her i salen i dag.
Men jeg kan sige, at den konservative holdning er, at det her skal gå relativt hurtigt.
Det er jo ikke noget, som vi bestemmer alene, men det er vores holdning til det.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-03-26:
Jeg vil bare kort sige, at Enhedslisten selvfølgelig støtter det her forslag, som vi jo også har været med til at fremsætte, nemlig at man ligestiller hetero- og homoseksuelle med hensyn til parforhold.
Så må jeg lige komme med en kommentar til Dansk Folkeparti, der bliver ved med at fremhæve – og det gjorde Venstre vist i øvrigt også – at mand og kvinde er begreber, som slet ikke er blevet forandret nogen sinde.
Arh, det er nu ikke rigtigt.
Forståelsen af, hvad en mand kan, og hvad en kvinde kan, og hvad en mand er, og hvad en kvinde er, har forandret sig meget gennem tiden og heldigvis for det.
I midten og slutningen af 1800-tallet var det sådan, at kvinder var forbudt adgang til de danske universiteter, fordi man mente, de ville komme til at lide af blodmangel, hvis de beskæftigede sig med produktion og reproduktion af viden.
Heldigvis har synet på, hvad kvinder kan og må, ændret sig siden da.
Heldigvis for det.
Kamal Qureshi (SF), 2010-03-26:
Tak for en engageret og tålmodig debat på det her tidspunkt af eftermiddagen og aftenen, var jeg lige ved at sige, før påske, hvor nogle af os skal hjem og opfylde vores mandlige pligter og sørge for noget mad til vores børn.
Jeg vil gøre det meget kort, for vores forslag har jo i princippet lagt det meget enkelt op i et forsøg på at forenkle det – ikke i et forsøg på at undergrave nogen form for institution eller andet, men sådan set for at gøre det enkelt og up to date, i forhold til hvordan virkeligheden ser ud i 2010.
Jeg må ærligt indrømme, at jeg faktisk havde regnet med en lidt mere positiv behandling af forslaget, end det har fået fra de borgerlige partier – men jeg takker selvfølgelig medforslagsstillerne fra oppositionens side.
Jeg havde sådan set regnet med, at der, netop fordi vi jo har taget alt det religiøse ud af det her, ville være en lidt større accept af og parathed til at få trimmet Danmark og komme op på det niveau, som Sverige, Norge, Holland og mange andre lande allerede er på, frem for at vi bliver ved med at tæske rundt i nogle gamle ægteskabsbegreber fra det forrige århundrede.
Men den diskussion har vi jo haft i al sin grundighed, og den skal ikke forlænges yderligere her.
Jeg ser meget frem til, hvordan udvalgsbehandlingen vil foregå, og jeg ser også meget frem til, når vi skal have debatten i salen ved afstemningen, at se, hvor mange af de borgerlige folketingsmedlemmer, som har givet udtryk for, at de gerne vil støtte det her, der faktisk også vil trykke på den grønne knap, når det kommer til stykket.
Det er jeg meget spændt på, for jeg håber på, at vi kan få det her vedtaget.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-26:
Jeg er faktisk altid bekymret, når man siger, at det er det naturlige.
Det var heller ikke det naturlige for kvinder i tidligere tider at arbejde; der skulle man gå hjemme og passe børn.
Nu tror jeg, at selv Venstres ordfører vil mene, at det ikke er unaturligt, at kvinder arbejder, heller ikke selv om de har fået børn.
Det er altid farligt at sige, at noget er virkelig naturligt, og det er det, som Venstres ordfører siger.
Jeg var heller ikke naturlig i min generation – sådan var det, og det kan også godt være, at der er nogle, der mener, at jeg stadig ikke er det, men det er så en anden snak – fordi jeg ønskede at arbejde og syntes, det var vigtigt, og det var sådan set ikke specielt af økonomiske grunde alene.
Det syntes jeg nok selv at det var, men det er noget andet.
Det der naturlighedsbegreb har det med at sætte nogle ganske bestemte normer op, og dem, der så ikke passer ind i de normer, føler sig diskrimineret, føler sig mobbet eller føler sig, hvad man nu kalder det i vore dage.
Kan Venstres ordfører ikke godt se, at der i hvert fald kan være noget om snakken?
Dansk Folkeparti fortsætter sin påstand om, at vi er et ægteskabsfjendtligt parti.
Det synes jeg ikke man kan sige.
Flere af os har oven i købet været gift flere gange.
Det er da et udtryk for, at vi er meget optaget af ægteskabet.
Så jeg synes, det er en påstand.
Så vil jeg sige, at jeg slet ikke synes, man kan sammenholde det der mand/kvindebegreb med ægteskab.
Ægteskab er jo en eller anden juridisk opfindelse.
Så kan det godt være, at nogle mener, den er lavet i kirken, men ægteskabet og dets retsvirkninger er jo altså en juridisk opfindelse.
Det kan man vel ikke helt på samme måde sige at mænd og kvinder er – det er vel mere Herrens skabninger end juridiske opfindelser, ikke?
Når det så er sagt, vil jeg da gerne sige – med fare for, at diskussionen fortsætter – at begrebet mand og begrebet kvinde jo har ændret sig ganske meget gennem tiderne.
Og så vil jeg slet ikke bringe de transseksuelle mennesker ind; de lider jo netop under den forvirring, at de hverken synes, de er det ene eller det andet eller i hvert fald ikke synes, de er det, de registreres som.
Jeg synes, det er beskæmmende, at Dansk Folkeparti og V og K har været så enige, som de har været.
Men det er de så, og det må de jo have lov til at være.
Så vil jeg i øvrigt sige, at vi selvfølgelig støtter forslaget.
Vi ønsker at kalde det ægteskab for alle, men det er så en detalje i den sammenhæng.
Søren Krarup (DF), 2010-03-26:
Jeg lytter med stor interesse til hr. Mogens Jensens forsøg på at tale om det danske sprogs udvikling, hvor han bl.a. når frem til det der meget, meget spændende begreb, der hedder kønsneutralt ægteskab, som jeg synes virkelig er noget af en bedrift.
I den forbindelse har hr. Mogens Jensen henvist til nogle historiske kendsgerninger, og jeg vil gerne spørge hr. Mogens Jensen: Som bekendt er det rigtigt, at folkestyret blev indført 1849.
Hvor rig skulle man være for at stemme til Folketinget?
Og hvor rig skulle man være for at stemme til Landstinget?
Kunne almindelige mennesker ikke stemme?
Mogens Jensen (S), 2010-03-26:
Nu vil jeg også bede mig undskyldt og sige, at jeg aldrig nogen sinde har kaldt Venstres ordfører for et oldtidsfund eller et 1500-tals-menneske.
Men jeg synes, jeg har lov til at sige, at den holdning, som Venstres ordfører og resten af medlemmerne fra regeringspartierne og Dansk Folkeparti har givet udtryk for her i dag om mulighederne for, at også et parforhold mellem to af samme køn kan opfattes som et ægteskab, er forældet og ikke hører et moderne samfund til.
Det synes jeg er et reelt synspunkt, og jeg må selvfølgelig også erkende, at det er et reelt synspunkt, som Venstres ordfører har, at tingene skal være, som de altid har været.
Kim Andersen (V), 2010-03-26:
Jeg har jo netop flere gange i dag, bl.a. på hr. Mogens Jensens spørgsmål, sagt, at jeg ikke tror, der vil gå noget fra nogen, ved at vi ændrer de her begreber.
Men vi ønsker altså ikke at ændre på den definition, der i dag er af det at indgå et ægteskab ved en vielse i kirken, og det er da legitimt at have den holdning.
Derfor behøver man da ikke at skulle skydes alle mulige mærkelige motiver i skoene, endsige at få det fremstillet, som om man er et 1500-tals-menneske eller et oldtidsfund for at have den opfattelse.
Jeg synes, det ville være værdigt for diskussionen, om vi respekterede hinandens synspunkter og så i øvrigt argumenterede for det, vi står for.
Det har jeg forsøgt at gøre i dag på mit partis vegne.
Mogens Jensen (S), 2010-03-26:
Nu føler jeg det jo, som om jeg er til indfødsretsprøve, og jeg vil da gerne indrømme, at jeg ikke har de eksakte tal.
Men jeg er i hvert fald klar over, at ikke alle mænd dengang kunne stemme til Folketinget, og at betingelserne for at kunne stemme bl.a. var, at man ikke havde gæld til det offentlige, og at man ikke fik offentlig understøttelse.
Så der har jo helt klart været mænd, der har været udelukket fra at stemme til Folketinget på det tidspunkt.
Søren Krarup (DF), 2010-03-26:
Jeg synes, emnet er interessant, så jeg vil godt bore lidt i det.
Jeg mener nemlig, at alle uberygtede danske mænd kunne stemme til Folketinget.
Folk, der var i gæld, som havde begået kriminalitet eller på anden vis havde sat sig uden for samfundet, kunne vistnok ikke.
Men jeg vil gerne spørge hr. Mogens Jensen, hvor grænsen mere præcist skulle gå for, at man ikke kunne stemme til Folketinget.
Og er det ikke valg til Landstinget, som hr. Mogens Jensen måske er kommet til at blande sammen med folketingsvalg?
Mogens Jensen (S), 2010-03-26:
Altså, nu tjener det her eksempel til at fortælle, at begreber ændrer sig med tiden.
Der er ingen tvivl om, at da man indførte stemmeretten i Danmark, var der mænd, som ikke havde mulighed for at stemme, og kvinder havde slet ikke mulighed for at stemme.
De forhold har ændret sig, begrebet vælger er i dag noget helt andet end ved grundlovens indførelse.
Og det er jo det interessante, for det er det samme, som jeg siger der er sket med ægteskabet.
Begrebet ændrer sig og kan ændre sig, alt efter hvordan samfundet udvikler sig.
Jeg synes, det ville være at udvikle samfundet i en positiv retning, at vi ikke havde en efter min opfattelse diskriminerende forskel på, hvorvidt man lever som et par af samme køn eller som et par af forskelligt køn.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-26:
Det er mere, fordi der jo faktisk efter 1915 var masser, der ikke havde stemmeret, fordi der var en hel del af følgelovgivningen, der ikke blev ændret.
Tyende kunne ikke stemme; hvis man var i fængsel, kunne man ikke stemme; hvis man havde gæld, kunne man ikke stemme, og hvad ved jeg.
Men jeg synes, det er et interessant studium.
Jeg synes, det med vælger er et meget godt eksempel på, at begreber ændrer sig, og det er sådan set bare, da det ikke behøver at være et spørgsmål, en supplerende kommentar.
Kim Andersen (V), 2010-03-26:
Det er jo ganske forunderligt her sidst på eftermiddagen.
Diskussionen tager en helt anden retning, nu snakker vi ligesom om valgbarhed og valgretsalder, hvem der kan stemme, og hvornår de kan stemme.
Det er altså ægteskabslovgivningen, vi har til diskussion, og så får vi her et eksempel fra den socialdemokratiske ordfører på, hvordan tingene har forandret sig.
Men i al den snak og i ordførerens eksempler kommer han til fuldstændig at fange sig selv i den endelige konklusion, for hvad er det, der ikke har ændret sig siden 1849, uanset hvad vi i øvrigt snakker om?
Det er begrebet mand, det er begrebet kvinde, det er definitionen af mand og definitionen af kvinde, og det er begrebet ægteskab og definitionen af ægteskab.
Så det var faktisk, synes jeg, meget interessant at overvære det her, men måske ikke særlig gennemtænkt.
God weekend.
Mogens Jensen (S), 2010-03-26:
Jeg er jo glad for, at vi fik vækket Venstres ordfører dernede.
Det er altid godt at følge lidt med i debatten heroppe, og at der kommer lidt, der kan give anledning til, at man kommer på banen.
Jeg tror, der er mange, der kan se, at det vil verden ikke bryde sammen af, at det ikke vil give særlig mange problemer.
Det er kun bl.a. Venstres ordfører og resten af medlemmerne af regeringspartierne og Dansk Folkeparti, som stadig væk lever i det, jeg vil kalde en anakronisme på det her område.
Søren Krarup (DF), 2010-03-26:
Fru Lone Dybkjær refererer til vores fortid, hvor vi i Forældrenes Børnekommission kæmpede mod bl.a. hende som formand for Socialministeriets Børnekommission, og jeg ved ikke, om hun kan huske, at kampen først og fremmest handlede om at hjælpe børn, der var tvangsfjernet fra familierne, og at det, vi foretog os, var at kæmpe for forældrenes ret til at opdrage børnene, som de ville.
Jeg husker sagen – det gør fru Lone Dybkjær måske også – fra Brabrand, hvor tre børn blev tvangsfjernet, fordi forældrene hævdedes at understimulere børnene.
Da havde vi egentlig det samme princip som her.
Da var det ekspertisen, der vidste, hvad det rigtige var.
Her har vi fru Lone Dybkjær, der har en hellig idé, der hedder antidiskrimination, at man ikke må diskriminere, og det skal betyde, at man igen skal trænge ind i familierne og skabe en anden form for virkelighed end den, der eksisterer.
Det er grundlæggende det samme, og det er os, der forsvarer virkeligheden imod en helliggørelse, der er tyrannisk.
Lars Barfoed (KF), 2010-03-26:
Som jeg har forstået forslaget, lægger det op til, at man skal kunne indgå et ægteskab i en kirke.
Allerede af den grund er vi imod forslaget.
Jeg vil så tilføje, at jeg har forstået det sådan, at der er en dialog i den danske folkekirke om de her problemstillinger.
Der synes jeg, at Folketinget skal vise den respekt for kirken, at vi giver kirken lejlighed til at drøfte de her spørgsmål og finde en indre afklaring.
Så må vi jo lytte til, hvilken afklaring der måtte blive i kirken af de her spørgsmål, og hvis det er sådan, at vi skal foretage os noget på det grundlag, må det blive på et senere tidspunkt.
Men det er regeringens opfattelse, at vi må basere os på kirkens tilkendegivelser i de her anliggender, som er kirkelige anliggende, og ikke lovgive hen over hovedet på kirken.
Kamal Qureshi (SF), 2010-03-26:
Jeg må simpelt hen sige, at det virker, som om ministeren ikke har læst forslaget, som det foreligger.
Der står klart og tydeligt i forslaget – og jeg læser op fra forslaget: »Som det er nu, stiller lovgivningen sig hindrende i vejen, hvis et trossamfund med vielsesbemyndigelse skulle ønske at foretage vielser af to personer af samme køn.
Således sker der aktuelt en markant indblanding i trossamfundenes forhold.
Disse lovmæssige hindringer fjernes med dette beslutningsforslag, mens der ikke pålægges trossamfundene nye forpligtelser.«
Det eneste, forslaget gør, er, at det fjerner den politiske hindring, der er i dag, for at trossamfundene selv kan vurdere, om de vil eller ej.
Det er jo lige præcis det, de kan gøre, det øjeblik vi fjerner den politiske indblanding.
Så længe der ligger en politisk indblanding, har de reelt set ikke frihed til at drøfte, om de vil det ene eller det andet.
Lars Barfoed (KF), 2010-03-26:
Jeg er helt opmærksom på den formulering, som hr. Kamal Qureshi her giver udtryk for.
Det var faktisk noget af det første, jeg selv understregede i min tale, hvor jeg sagde, at det klart fremgår, at det ikke tilsigtes med forslaget at forpligte de enkelte trossamfund til at medvirke til de kirkelige vielser af par af samme køn, der ønsker at indgå ægteskab – og så tilføjede jeg: så langt så godt.
Dermed har jeg forhåbentlig dokumenteret, at jeg da nogenlunde har læst forslaget.
Men det er sådan, at vi i regeringen gerne vil afvente den indre afklaring, som vi har indtryk af der i øjeblikket er ved at ske i den danske folkekirke, og det er min opfattelse, at det ville være en indblanding i den dialog, der er i kirken for tiden, hvis det var sådan, at vi gav os til at lovgive om det her på nuværende tidspunkt.
Og jeg har klart tilkendegivet, at jeg ikke mener, vi skal ændre på ægteskabsbegrebets betydning.
Ægteskab er én ting, registreret partnerskab er en anden ting.
Kamal Qureshi (SF), 2010-03-26:
Jeg synes jo, at ministerens argumentation reelt set godt kan få lov at stå, som den gør, uden at det betyder, at man stemmer imod det foreliggende forslag.
Forslaget, som det foreligger nu, går jo ikke ind og omdefinerer ægteskabsbegrebet eller siger, at kirken eller andre trossamfund skal vie homoseksuelle, eller noget som helst andet af det, som ministeren brugte som sin argumentation.
Det eneste, forslaget egentlig lægger op til, er, at vi fjerner det eksisterende politiske forbud, der er i lovgivningen i dag, som gør, at de trossamfund, der ønsker at vie homoseksuelle, ikke må.
Men der er intet i det her forslag, der lægger op til, at de skal, eller at de kommer til det – der kan være masser af trossamfund, som aldrig nogensinde kommer til at gøre det her – eller for den sags skyld, at de skal ændre ægteskabsbegrebet.
Det her er jo ene og alene et forsøg på at fjerne den politiske indblanding i trossamfundenes indre anliggender.
Lars Barfoed (KF), 2010-03-26:
Nu synes jeg ikke, at forhandlinger, hvor vi giver os til at flytte rundt på ord og fjerne ord, hører sig til i selve folketingsbehandlingen.
Det plejer at være noget, vi foretager os andre steder.
Og vi ønsker i regeringen at afvente kirkens egen dialog og indre afklaring, inden vi eventuelt skal se på, om der er behov for at foretage ændringer.
Karen J. Klint (S), 2010-03-26:
Nu bevæger jeg mig jo også lidt i nogle af de kredse som kirkeordfører, og jeg hører faktisk også nogle der sige, at det ville være meget rart at få en lidt mere klar tilkendegivelse fra Folketinget af, om man bevæger sig i den retning, så de ikke også laver spildt arbejde.
Hvis man ligesom der kunne få en lidt klarere tilkendegivelse fra regeringen af, at Folketinget bevægede sig i den retning, at de gerne så, at der kunne være en religiøs vielse af alle slags par, altså både homoseksuelle og heteroseksuelle par, så var det meget godt at være klar med et ritual.
Det er mere for den der positive tilkendegivelse af, at hvis ikke vi slås ensidigt for et alternativt ægteskab, men slås ensidigt for at fjerne forbuddet mod det, og at kirken og andre trossamfund kan vie homoseksuelle par, om regeringen så var positiv og vi kunne komme med sådan en støttende erklæring, så laver de ikke spildt arbejde.