runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen S. Lundsgaard (KF), 2009-11-05:
Selvfølgelig anerkender jeg, at der kan gøres ting.
Jeg er bare ikke helt sikker på, at det er en begrænsning af den private ejendomsret, der har den store indflydelse på det område.
Det er helt andre og meget mere substantielle ting, vi skal sætte i gang.
Det er en holdningsændring, der skal til, for at folk gerne vil bo der.
Der skal også en holdningsændring hos kommunalpolitikerne til, nemlig at de ikke skal anvise folk dertil.
Vi har jo det store problem i store dele af provinsen, at vi har for mange boliger.
Det vil sige, at folk flytter derfra og de flytter i ejerboliger i stedet for; og for ejerboliger er det altså sådan, at folk kigger på prisen, og hvordan deres pension sikres der.
Det er meget menneskeligt, det kan vi ikke lave om.
Hans Kristian Skibby (DF), 2009-11-05:
Jamen der er kun et alternativ til det her, og det er altså ekspropriation – sådan er det.
Hvis man mener, at det har almenvellets interesse, at man tvinger en jordejer til at aflevere sin jord, fordi der skal bygges etageboligbyggeri, bare for at tage et eksempel, så kræver det altså, at man eksproprierer, og at det bliver godkendt.
Og så skal det selvfølgelig igennem de nævn og råd, hvor det skal vurderes.
Sådan er lovgivningen i dag, og sådan skal den blive ved med at være.
Nu siger ordføreren selv, at når Socialdemokraterne kommer til magten efter valget, vil man gennemføre det her, således at der kommer endnu mere tvang ind i lovgivningen – tvang ind i lovgivningen!
Jeg synes, at det er meget interessant, og jeg håber, at der er mange vælgere, der følger med hjemme ved skærmene.
Thomas Jensen (S), 2009-11-05:
Årsagen til, at Socialdemokraterne har fremsat de her forslag nu, er selvfølgelig, at vi vil sende et klokkeklart budskab til borgerne ude i kommunerne om, at når Socialdemokraterne kommer til magten efter næste valg, kommer der nogle redskaber, som – bl.a. med det her beslutningsforslag – betyder, at der kan gennemføres en lokal boligpolitik, at de folk, man nu sætter ind i byrådene, også kan beslutte, hvad det er for en boligpolitik, der skal føres i den pågældende kommune.
Det er såmænd det, der er formålet med det her beslutningsforslag.
Men jeg vil spørge hr. Hans Kristian Skibby, om det virkelig er rigtigt forstået, at grundejerens frihed til selv at kunne bestemme, hvad der skal være på den her byggegrund, vejer tungere end friheden for de børn og unge, der vokser op i de her 37 udsatte boligområder, og som har nogle svære fremtidsudsigter, hvis de ikke kan komme til at vokse op i områder, hvor der er en lidt mere blandet boligsammensætning, hvor det også kommer til at afspejle sig i skolerne og daginstitutionerne, at det er børn fra forskellige kår, der mødes, så man på den måde kan lære af hinanden og få lidt mere sammenhængskraft i samfundet.
Vejer friheden for de her børn og unge virkelig mindre end friheden for den her lodsejer, der gerne vil sælge en byggegrund?
Rasmus Prehn (S), 2009-11-05:
Det er jo en kendt sag, at hvis man rejser ud i verden for at se, hvordan boligproblemerne er der, så ser man mange steder, at det er sådan, at der er rigmandsenklaver, hvor de allerrigeste bor for sig selv med hegn omkring, hvor der skal en kode til for at kunne køre ind, og hvor man kun må køre ind i særlige biler osv., og i andre områder bor de fattigste så.
Der er så kommunalpolitikere i Danmark, der siger: Hov, hov, vi er ved at få en kedelig udvikling i Danmark, hvor der er nogle, der bygger sådan nogle rigmandsenklaver, hvor man bor for sig selv, og så er der nogle steder, hvor man bor i meget fattige kår.
Det, der har været kendetegnende for Danmark, er, at vi planlægger, så man bor mere dør om dør, bliver blandet mere, så man integreres med hinanden.
Det kan jeg så forstå ikke er noget for Dansk Folkeparti.
Den hjemmel vil man ikke give.
Maja Panduro (S), 2009-11-05:
Det glæder mig meget at høre, at ordføreren ikke mener, at det entydigt er et problem med almene boliger, især fordi da jeg for ikke ret mange måneder siden i Randers Kommune, hvor jeg som tidligere nævnt kommer fra, var med til at beslutte, at vi skulle have en større andel af almene boliger i vores kommune – det var noget af det, vi kunne beslutte som kommunalbestyrelse – da var svaret fra de borgerlige, at den slags mennesker, som boede alment, skulle vi nødig tiltrække i kommunen.
Det bekymrede mig.
Derfor kan jeg også være lidt bekymret for den her holdningsændring, som ordføreren taler om.
Det er måske især en holdningsændring blandt borgerlige politikere, der er brug for, for er det ikke sådan, at de problemer, som ordføreren omtaler, i nogle af vores almene byggerier netop ville kunne forebygges med vores forslag?
Og hvis man ikke vil være med til vores forslag, har man så virkelig ikke nogen bedre forslag end en holdningsændring?
Hans Kristian Skibby (DF), 2009-11-05:
Rigmandsenklaver.
Hvor mange er det lige, vi har af den slags?
Vel er der nogle, der har større boliger end andre, men der er også nogle, der har større indtægter end andre, og der er også nogle, der har en anden baggrund end andre, og som eksempelvis er ud af en familie, der er født med lidt på lommen osv.
Men det kan vi da ikke begynde at bringe ind i en diskussion om det her beslutningsforslag.
Jeg synes, det ligger milevidt fra det, der ligger i det her.
Danmark er et gennemreguleret samfund.
Kommunalbestyrelsernes medlemmer sidder og arbejder med lokalplaner og kommuneplaner.
De udlægger nye områder til de steder, hvor der skal være boliger, og de tager højde for, som jeg sagde, tæt-lavt boligbyggeri for at sikre, at der netop bliver plads til seniorboligbyggeri, og sikre, at der bliver plads til rækkehuse, hvor der så kan være forskellige ejerformer.
Det synes jeg faktisk vi skal støtte op om i stedet for at gøre det her til en absurd diskussion.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-05:
Det bliver først og fremmest absurd, hvis man ikke svarer på det, jeg spørger om.
Sagen er jo den, at jeg skitserede en udvikling, som vi ikke har i Danmark endnu, men som der er nogle der er bange for at vi får.
Det er derfor, der skal planlægning til.
Jeg kan forstå, at Dansk Folkepartis politik er: Planlægning, nej tak.
Frihed til kommunerne, nej tak.
Demokrati i kommunerne, nej tak.
Kommunernes ønsker, nej tak.
Ghettobekæmpelse, nej tak.
For det er jo det, det her forslag handler om.
Det er at give den her mulighed, som kommunerne råber på.
Er det virkelig sådan, Dansk Folkepartis politik skal opfattes: at man ikke kan gå ind og træffe en demokratisk afgørelse om, hvordan man gerne vil have sin by planlagt, bare fordi de har et eller andet princip om, at vi endelig ikke må stille krav til folks ejendomsret og andet?
Må man ikke planlægge sin kommune, sådan at man bor dør om dør?
Skal vi have folk, der er delt op i segmenter, folk, der er delt op i enklaver?
Er det virkelig det, Dansk Folkeparti ønsker?
Hans Kristian Skibby (DF), 2009-11-05:
Er der nogen i den her debat, der forsøger at dele folk op i dem og os og omvendt, er det i hvert fald forslagsstilleren, vil jeg gerne sige.
Ordføreren siger, at Dansk Folkeparti ikke ønsker planlægning i kommunerne.
Ordføreren sagde: Nej tak.
Ordføreren sagde også, at vi ikke ønskede frihed i kommunerne.
Til det skulle Dansk Folkeparti også sige nej tak.
Jamen det er jo decideret nonsens.
Jeg har jo netop lige stået og sagt, at vi har en lang række af love, der gennemregulerer Danmark.
Den har igennem flere årtier gennemreguleret landet og sikrer en afbalanceret boligpolitik i Danmark, så man tager højde for de her ting i kommunerne, når de enkelte byråd sidder og byudvikler deres forskellige arealer og sikrer, at der bliver plads til seniorboligbyggeri, almennyttigt boligbyggeri, tæt-lavt boligbebyggelse i de forskellige nye lokalplaner.
Jeg synes ikke, at man kan gøre det meget, meget bedre, og jeg synes, at det må være den måde, det skal gribes an på.
Det er ikke noget, vi herinde fra Christiansborg skal blande os mere i, for jeg synes faktisk, at kommunerne er rigtig gode til at lave de her ting på den rigtige måde.
Maja Panduro (S), 2009-11-05:
Jeg kan jo tænke, om ordføreren har befundet sig for længe inden døre – om det er herinde, ved jeg ikke – hvis ordføreren overhovedet ikke er bekymret for, overhovedet ikke ser nogen som helst risiko for, at vi er på vej mod et opsplittet Danmark, at vi er på vej mod at få de her rigmandsenklaver og de her socialt belastede områder, hvor børnene bare har ringere chancer i livet fra start af.
Hvis ordføreren fuldstændig vil afvise det, kan jeg godt være bekymret for, at det er ordføreren, der har været inden døre for længe.
Jeg kan så berolige ordføreren med, at jeg i hvert fald ikke endnu har været på Christiansborg for længe.
Jeg kommer nemlig frisk ude fra Randers Kommune, hvor jeg udtrådte af byrådet den 31. august i år.
Når ordføreren siger, at kommunernes arbejde i forhold til det her ikke er noget, vi skal blande os i, så skal jeg da bare hilse og sige fra kommunerne, at det må Folketinget rigtig gerne blande sig i, så længe det handler om at sikre bedre og mere effektive redskaber til at løse den her meget store udfordring, som kommunerne rigtig, rigtig gerne vil løse, men som de altså mangler nogle mere effektive redskaber til at løse.
Jeg vil gerne spørge ordføreren, om han mener, det vil være mest effektivt i forhold til at forebygge, at vi får nye problemer, at gøre sådan, som vi foreslår, og sikre, at når man bygger ud i kommunerne, kan man sørge for, at vi ikke kommer til at få områder med en så ensidig social profil, som vi desværre ser i dag.
Ville det være mest effektivt i forhold til at forebygge problemer i fremtiden, eller er det mest effektive bare at gøre det, som ordføreren og desværre flere af regeringsordførerne har talt for?
Det, der bliver fremhævet af dem, er jo, at man også kan sætte folk ud af deres lejligheder.
Alt det, der bliver fremhævet, er initiativer, der vedrører boligområder, som ligger der i forvejen.
Hans Kristian Skibby (DF), 2009-11-05:
Jo, men hvis medicinen til den forebyggelse, sådan som jeg har forstået det fra Socialdemokraterne side, er, at man vil pådutte dem, der ejer jorden, hvilke ejertyper der skal være på de pågældende parceller, der skal bebygges på en given grund i et område, så er det ikke Dansk Folkepartis politik.
Vi går faktisk ind for den frie ejendomsret.
Vi går faktisk ind for, at når man har et stykke jord, ejer man det, og så længe man ejer det, har man også rettigheden til at udvikle det på baggrund af planlovgivningen og miljølovgivningen og på baggrund af den lokalplan, der ligger, for det kvarter, hvor jorden ligger.
Jeg synes, det er sund fornuft, og jeg kan altså ikke forstå, hvorfor det skal gøres til et stort problem her på Christiansborg.
Thomas Jensen (S), 2009-11-05:
Jeg vil lige minde hr. Hans Kristian Skibby om, at vi befinder os i Folketingssalen og ikke i den kommunale valgkamp, som det godt lidt kunne lyde.
For det lyder, som om hr. Hans Kristian Skibby gerne vil tage patent på at være i sync med, hvad der sker ude i kommunerne, og det er jo det, jeg gerne vil teste nu med mit spørgsmål.
Det er nemlig sådan, at Socialdemokraterne lytter til, hvad der sker rundtomkring i landet.
Udsatte boligområder er jo ikke kun et københavner- eller hovedstadsproblem, men også et problem i en lang række af kommunerne der, hvor jeg kommer fra i Midtjylland, og også i Syddanmark, hvor hr. Hans Kristian Skibby kommer fra.
Kan hr. Hans Kristian Skibby redegøre for, hvilke kommuner i Region Syddanmark der har udsatte boligområder som problem ifølge den her rapport?
Hans Kristian Skibby (DF), 2009-11-05:
Jamen altså, nu skal det her jo ikke udvikle sig til at være en quiz.
Jeg er nødt til at rette en misforståelse: Jeg bor ikke og er ikke valgt i Sønderjylland: jeg er valgt i Østjylland, så det er jo ikke så nemt at svare på, nøjagtig hvordan reglerne er i Sønderjylland, og hvilke kommuner der har hvor store problemer.
Jeg kan kun sige, at jeg i hvert fald ved, at Esbjerg er en af de kommuner, som har været fremme, og hvor man har investeret massivt i at give et kvarterløft til nogle af de steder, hvor man har haft store boligsociale problemer.
Så vil jeg gerne sige, at det her med, at jeg bliver beskyldt for at drive valgkamp fra talerstolen, vil jeg gerne have mig frabedt, for jeg står her faktisk på grundlag af, at Socialdemokraterne har bedt mig om at komme herop.
Man har fremsat fire beslutningsforslag, der er til behandling i Folketinget i dag, og som tilfældigvis alle sammen drejer sig om lokalpolitik.
Så hvem er det egentlig, der måske driver allermest lokalpolitik og valgkamp her fra Christiansborg i dag?
Jeg tror nok, at der er nogle, der har lidt mere at skulle have sagt der end Dansk Folkeparti.
Jeg vil gerne sige, at jeg bestemt ikke har den opfattelse, at ordføreren, fru Maja Panduro, kan tale på vegne af alle byrødder i Danmark.
Sådan tror jeg ikke helt det hænger sammen.
Nu var fru Maja Panduro selv inde på det her med integration og problematikken om et delt samfund.
Mange af de problemstillinger, vi har oplevet i Danmark og stadig væk oplever, og som man har prøvet på at rydde op i siden 2001, og i forbindelse med hvilke vi har brugt enorme summer på kvarterløft – der er blevet pumpet milliarder ud i at lave kvarterløft i en lang række af vore større byer – skyldes faktisk en fejlslagen integration op gennem 1980’erne og 1990’erne, hvor Socialdemokraterne faktisk regerede det her land.
Derfor nytter det jo ikke noget nu at begynde at sige, at det er planlovens skyld.
Jeg synes simpelt hen, det er for langt ude.
Karen Ellemann (V), 2009-11-05:
Som jeg startede med at sige, er det her beslutningsforslag fuldstændig identisk med det, vi behandlede i maj måned, hvor der også var en undersøgelse.
Træd på bremsen og stop, vi mener ikke, at 26,5 pct. konkurrenceudsættelse er det, vi skal.
Vi er altså her ude i noget såkaldt learning by doing, her gør vi noget, og vi ser nogle resultater, som netop sikrer den bedste ressourceudnyttelse af økonomien.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-05:
Jamen man kan ikke lade være med at sidde hernede og være en lille smule overrasket, for man hører jo ministeren komme med en lang forsvarstale for konkurrenceudsættelse og udbud.
Er det det, det handler om?
Det handler om at sige, at vi skal have undersøgt, hvilke fordele og ulemper der er ved det.
Man får næsten den tanke, at ministeren simpelt hen har sat sig til skrivemaskinen og har skrevet sin forsvarstale uden at bruge 2 sekunder på lige at læse beslutningsforslaget igennem og se, hvad det handler om.
Forslaget handler om at få lavet en undersøgelse, og det er jo, fordi der er fremtrædende forskere i det danske samfund, bl.a. hr. Carsten Greve ved Copenhagen Business School, der siger, at vi ved for lidt om, om vi får mere for pengene, og vi ved for lidt om, hvordan medarbejderne har det, og vi ved for lidt om, hvordan det går med kvaliteten.
Der er en anden forsker, Niels Blomgren-Hansen, som også er fra Copenhagen Business School, der giver udtryk for, at man simpelt hen ved for lidt, og at det ikke er så entydigt, at man får mere for pengene ved at sende noget i udbud.
Hvorfor er det så, at ministeren ikke kan få det her undersøgt og sige, at i mellemtiden kan kommunerne fortsætte med at sende i udbud, men de er ikke tvunget til det, for vi ved ikke, om det er bedre for borgerne?
Men kan ministeren ikke bekræfte, at selv om vi skulle gå hen og få det her beslutningsforslag vedtaget, så vil kommunerne stadig væk kunne sende i udbud, hvis det var det, de havde lyst til?
Vi siger bare, at man ikke skal være tvunget til det.
Hvis man kan se, at det naturlige leje måske er 20 pct. eller 24 pct., fordi det giver uhensigtsmæssigheder, hvis man sender mere i udbud, hvorfor så være tvunget til det? Kan ministeren ikke bekræfte, at vi ikke siger, at det skal være forbudt at sende i udbud, altså at det ikke er det, vi foreslår?
Men kan ministeren ikke bekræfte, at selv med det her beslutningsforslag vil kommunerne kunne fortsætte, altså at Langeland kunne lave sit projekt, den anden kommune, ministeren nævnte, kunne også, og at man sagtens kunne fortsætte med det her, man er bare ikke tvunget til det, man har kommunalt selvstyre?
Karen Ellemann (V), 2009-11-05:
Der er jo ikke nogen tvivl om, at når man ønsker at fremme en udvikling i en speciel retning, så sætter man sig nogle mål.
Det her er for mig at se et fuldstændig klassisk og godt eksempel på moderne mål- og rammestyring, altså at vi har en klokkeklar konkurrenceudsættelsesaftale, hvor vi så har fastlagt i samarbejde, at 26,5 pct. skal konkurrenceudsættes, og at det så gælder for kommuner under et
Vi har jo ret store forskelle rundtomkring, og det, der er rigtig interessant her, er, at der selvfølgelig blandt vores 98 kommuner er nogle, der virkelig er i førertrøjen og virkelig gør sig nogle gode erfaringer, mens der er andre kommuner, der er lidt tilbageholdende og siger, at de lige lader andre løbe forrest og høster så de erfaringer, de har gjort sig, og så skal de nok selv komme i gang.
For det er jo det, vi ser, det er lige præcis det, vi ser nu, altså at stigningen kommer.
Så jeg er meget enig i, at vi ikke skal ind og rigidt sige, at det er så og så meget for hver enkelt kommune.
Jeg synes, det er fint med den her samlede rammeaftale.
Jeg er meget tilfreds med, at vi har lavet den her konkurrenceudsættelsesaftale og dermed sætter to streger under, at det er fornuftigt med en moderne mål- og rammestyring.
Flemming Bonne (SF), 2009-11-05:
Jeg lytter med interesse til ministerens diskussion med hr. Rasmus Prehn, og det får mig til at spørge, om ikke jeg kan få ministeren til at erkende, at når man kører en proces, hvor man fra regeringens side fastsætter centrale mål for, hvad kommunerne skal og ikke skal – i det her tilfælde skal de opnå 26,5 pct. konkurrenceudsættelse – så er det jo et indgreb i det kommunale selvstyre.
Det må jo bygge på en antagelse om, at kommunerne ikke selv er i stand til at kunne træffe en beslutning om, hvornår det kan betale sig, hvornår det er fornuftigt, hvornår det ikke kan betale sig, og hvornår det ikke er fornuftigt.
Karen Ellemann (V), 2009-11-05:
Jamen jeg har stået her og forklaret sådan meget detaljeret og præcist, synes jeg, at mål- og rammestyringen jo netop er redskabet til at give kommunerne den frihed til netop selv at tilrettelægge opgavevaretagelsen inden for de aftalte mål og rammer.
Man sætter sig en overligger og siger, at her inden for er der friheden til at styre det.
Det er klart, at sådan et system jo kun er holdbart, hvis de aftalte mål og rammer så også rent faktisk bliver styrende for kommunernes handlinger – det erkender vi jo blank.
Vi sætter nemlig den her mål- og rammestyring, fordi vi har et oprigtigt ønske om, at det her altså er måden at gøre det på for netop at imødekomme fremtidens udfordringer i form af de velfærdsopgaver, der venter os forude.
Så jeg har ikke nogen grund til at antage andet, end at kommunerne vil gøre deres allerbedste – det synes jeg også vi ser rigtig gode og klare tendenser til – for at indfri deres del af aftalen, og at de ikke mindst også ønsker, at vi selvfølgelig holder detailreguleringen væk fra rådhusdøren.
Flemming Bonne (SF), 2009-11-05:
Jamen så er det bare, jeg ikke kan forstå, når ministeren går så meget ind for mål- og rammestyring, at ministeren så ikke vil være med til at lade det være op til kommunerne at fastsætte deres mål og rammer.
Altså, hvorfor er det nødvendigt med det her mellemspil, hvor man fra regeringens side, fra centralt hold, absolut skal have de her mål for, hvor meget der skal konkurrenceudsættes?
Jeg har mange års erfaring fra kommunalpolitisk arbejde, og der har man jo løbende diskussioner om, hvornår det her kan betale sig, hvornår det er givtigt osv., og hvornår man skal lade være med at gøre det.
Altså, det synes jeg jo trygt at ministeren kan overlade til kommunalbestyrelserne at træffe afgørelser om.
Karen Ellemann (V), 2009-11-05:
Jeg er sådan set meget, meget tilfreds med, at vi har en fuldstændig klokkeklar aftale med KL, som jo også kan se, at der er fornuft i at konkurrenceudsætte.
Og så har vi sat os et mål, der hedder 26,5 pct. for kommunerne under et; det er som sagt flere gange udtryk for moderne målog rammestyring, og det synes jeg sådan set er meget vigtigt.
Vi glemmer stadig væk et vigtigt element i hele det her beslutningsforslag, nemlig at man vil sætte foden på bremsen og sige: Ups, nu skal vi lige sætte næsen ned i bøgerne her, og så skal vi sådan set også lige suspendere hele konkurrenceudsættelsen.
Det er jo helt fejlagtigt at gøre det i en proces, der er rigtig, rigtig godt i gang, og hvor man høster endog rigtig gode erfaringer.
Julie Skovsby (S), 2009-11-05:
Tak for det.
Jeg synes helt bestemt, at vi mangler et svar på hr. Rasmus Prehns spørgsmål.
Kan ministeren bekræfte, at hvis det her beslutningsforslag bliver vedtaget, betyder det altså ikke noget udliciteringsstop?
Det betyder, at vi suspenderer tvangen, men det betyder ikke, at kommunerne ikke kan sende opgaver i konkurrence, og at de ikke kan udlicitere.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-05:
Jeg tror, det er Dansk Folkeparti, der ender i en eller anden perspektivløs diskussion om ord: Sagde den socialdemokratiske ordfører nu det ene, eller sagde den socialdemokratiske ordfører det andet?
Det er det, der er dagsordenen her, også med det her konkrete beslutningsforslag, og der synes jeg, det er smadderærgerligt, at Dansk Folkeparti melder sig ud af den diskussion, melder sig ud af den kamp, ikke vil tage ansvar for ordentlig integration og for ordentlig socialpolitik i Danmark, men vil bruge tiden på en hel masse finurligheder om, om man nu sagde det ene eller man nu sagde det andet.
Sagen er, at der skal aktiv boligpolitik til, og det er det, Socialdemokratiet er garanter for.
Maja Panduro (S), 2009-11-05:
Så kan jeg jo gentage mit spørgsmål, for det fik ordføreren ikke lige svaret på – og undskyld, at jeg kom til at kalde ordføreren for borgerlig, hvis det ikke er en betegnelse, som ordføreren bryder sig om.
Men når nu man ikke vil være med til vores forslag, hvilke tiltag skal vi så ellers sætte ind?
Er det kun den her holdningsændring, man ligesom kan spille ind med?
Jørgen S. Lundsgaard (KF), 2009-11-05:
Jeg har ikke nogen patentløsninger, men det vigtigste er nok at gøre disse områder trygge.
Det er det væsentligste i det hele taget.
Henrik Brodersen (DF), 2009-11-05:
Jeg vil gerne starte med at sige, at der ikke er noget til hinder for nogle af de ting, som ordføreren nu står her og postulerer ikke kan lade sig gøre nu, sådan som lovgivningen er.
Der er masser af eksempler på, at man har et areal, som man udstykker, og så beder man om, at det bliver lejeboliger, andelsboliger og ejerboliger inden for den samme udstykning.
Jeg kunne bare godt tænke mig at høre ordføreren: Hvor langt ned vil han regulere det her?
Er det sådan, at vi skal have en bosnisk familie til at bo i nr. 22, så skal vi have en dansk blikkenslager til at bo i nr. 18 og måske en svensk bankmand i nr. 16?
Jeg kunne godt tænke mig at høre: I hvilken detaljeringsgrad er ordføreren villig til at gå for fuldstændigt at tage den private ejendomsret fra en?