Martin Lidegaard (RV), 2015-01-21:
Mange tak.
Lad mig starte med at takke forespørgerne for den mulighed, I har givet os i dag, for at have denne debat i Folketinget.
Der er tale om en vigtig sag, både for Danmark og for Grønland, og det demonstreres også ved, at vi til denne debat har besøg fra Grønland.
Det er medlem af landsstyret for udenrigsanliggender Vittus Qujaukitsoq, der er i Folketinget i dag, og jeg har her til formiddag haft lejlighed til igen at drøfte sagen med Vittus Qujaukitsoq, hvor vi var enige om at fortsætte det tætte dansk-grønlandske samarbejde, som vi har haft i denne sag.
Så bliver jeg nødt til at forberede Folketinget på, at en del af det, jeg nu kommer til at sige, måske vil lyde som lidt kendt stof, og det har sin forklaring i, at jeg jo indtil videre har besvaret ikke mindre end 39 spørgsmål i sagen, og derudover har vi jo også haft en god drøftelse af sagen i samrådet i Grønlandsudvalget den 5. december sidste år, men det giver god mening også at have debatten her i Folketinget.
Jeg vil også gerne ligesom den tidligere taler indledningsvis kaste blikket helt tilbage til 1951, hvor det tætte samarbejde mellem på den ene side Grønland og Danmark og på den anden side USA blev formaliseret med indgåelsen af den såkaldte forsvarsaftale.
Med denne aftale blev man enige om de overordnede rammer for det amerikanske forsvars tilstedeværelse i Grønland.
Forsvarsaftalen er et delelement i den transatlantiske sikkerhedsstruktur, som skulle vise sig at være af stor betydning i de mange efterfølgende årtier.
Thulebasen har hermed ydet et væsentligt bidrag til at sikre fælles sikkerhed og transatlantisk stabilitet, og det gør den stadig, også selv om verden har ændret sig markant.
Bl.a. via Thulebasen har Grønland og Danmark bidraget til opretholdelsen af vores kollektive sikkerhed – en sikkerhed, som vi samtidig har nydt godt af.
Der er tale om et samarbejde, der går begge veje.
Der er derfor også løbende fra grønlandsk og dansk side blevet lagt vægt på, at den amerikanske tilstedeværelse er kommet og fortsat kommer Grønland og det grønlandske samfund til gode.
Det er i flere aftaletillæg fastslået, at der på basen kun undtagelsesvis kan ansættes arbejdere, som ikke er danske eller amerikanske statsborgere, og det er i den forbindelse givet, at man fra amerikansk side igennem alle årene har udstationeret amerikanske soldater på basen.
Men vi har samtidig fra grønlandsk og dansk side lagt vægt på, at der til de mange civile støttefunktioner, som en base af sådan en karakter også har brug for, anvendes grønlandsk og dansk arbejdskraft i videst muligt omfang.
Det er bl.a. i de to samarbejdsfora, Permanent Committee og Joint Committee, at Grønland og Danmark til stadighed sikrer, at den amerikanske tilstedeværelse kommer Grønland og det grønlandske samfund til gode.
Det er derfor også her, at vi jævnligt holder amerikanerne fast på, at der i videst muligt omfang skal anvendes dansk og grønlandsk arbejdskraft på basen.
Det har vi hidtil gjort, og det vil vi fortsætte med at gøre.
Hvad angår servicekontrakten på Thulebasen, har Udenrigsministeriet ved tidligere budrunder certificeret interesserede tilbudsgivere med henblik på at bekræfte, at virksomhederne opfyldte betingelsen om grønlandsk-dansk tilhørsforhold.
På baggrund af en udtalelse fra Kammeradvokaten og møder herom i efteråret 2013 nåede Udenrigsministeriet til den konklusion, at Danmark ikke i varetagelsen af de danske eksterne relationer kunne fortsætte med at fortrinsbehandle danske virksomheder i forhold til andre EU-virksomheder.
Kammeradvokaten fandt, at kravet om anvendelse af danske virksomheder og dansk arbejdskraft i denne situation som udgangspunkt er direkte diskrimination efter traktatens regler om arbejdskraftens fri bevægelighed og reglerne om tjenesteydelsernes fri bevægelighed.
Når noget efter EU-retten er direkte diskrimination viser al erfaring, at følgen ofte er sagsanlæg fra private med krav om erstatning.
Den risiko ønskede Udenrigsministeriet ikke at udsætte rigsfællesskabet for.
Men når det gjaldt varetagelsen af grønlandske interesser, var det også Kammeradvokatens og Udenrigsministeriets vurdering, at der var et større juridisk råderum, fordi Grønland som bekendt ikke er medlem af EU.
Udenrigsministeriet tog derfor initiativ til drøftelser med USA for at undersøge, hvordan vi kunne tilpasse proceduren for udbuddet af serviceaftalen på Thulebasen på en måde, som opretholdt status quo, forstået den måde, at den amerikanske tilstedeværelse fortsat kommer Grønland og det grønlandske samfund til gode, dvs. opretholdelse af status quo af hensyn til grønlandske, ikke danske interesser.
Det skete derfor også i tæt kontakt med Grønlands myndigheder, som har været inddraget i hele processen.
Det skulle for det første gøres klart i aftalegrundlaget, at kravet om, at virksomheden skal være dansk-grønlandsk, er begrundet i et ønske om at sikre Grønland og det grønlandske samfund det størst mulige udbytte af samarbejdet om Thulebasen.
For det andet skulle opdateringen skabe en klarere rollefordeling, hvor det bl.a. var et hensyn, at Danmark ikke længere skulle have en certificeringsrolle, der kunne være i strid med EU-retten.
Derfor blev det aftalt, at USA skulle overtage certificeringsrollen.
For så vidt angår den nye kontrakt, er der altså tale om et amerikansk udbud, som foregår efter amerikanske udbudsregler i en lukket budrunde.
Kriterierne fra 2013, brevvekslingen mellem Danmark og USA, indgår i de amerikanske udbudsbetingelser.
De udgør et bindende krav, der er reguleret af amerikansk udbudsret og undergivet amerikanske procedurer og jurisdiktion.
Udenrigsministeriet og Grønlands selvstyre blev derfor orienteret om det første udfald af udbuddet, efter at man fra amerikansk side havde truffet sin beslutning.
Og i den forbindelse er jeg for en god ordens skyld også nødt til at slå fast, at det ikke er den danske regerings opgave at sikre en bestemt virksomheds placering i en udbudsrunde.
Det, regeringen kan have en forventning om, og som vi har en forventning om, er, at USA vil efterleve vores fælles aftaler og håndhæve betingelserne i udbuddet, så Grønland og det grønlandske samfund får størst muligt udbytte af samarbejdet om basen.
Der er jo netop tale om et samarbejde, der går begge veje.
P.t. er sagen som bekendt under behandling hos den amerikanske klagemyndighed, efter at en række virksomheder, som også har fremsendt tilbud, men altså ikke er blevet udvalgt, har gjort indsigelse over afgørelsen.
Eftersom der er tale om et amerikansk udbud, er det ikke et anliggende for den danske regering at blande sig i sådan en klagesag.
Men som jeg også har haft lejlighed til at redegøre for på samrådet den 5. december 2014 og i øvrigt i mine besvarelser af en række udvalgsspørgsmål, kan jeg godt sige generelt, at vi har taget sagen op med amerikanerne på højt niveau.
Er der sket fejl, skal de selvfølgelig rettes.
Der spørges i forespørgslen specifikt ind til, hvad jeg vil gøre for at sikre de nuværende løn- og ansættelsesvilkår.
Det inkluderer naturligvis også arbejdsmarkedsområdet.
Når det er sagt, må jeg samtidig gøre opmærksom på, at netop arbejdsmarkedsområdet er overtaget af Grønland.
Grønlands Landsting har dermed den lovgivende kompetence på det her område, og Grønlands landsstyre har den udøvende kompetence.
Der spørges endvidere til, hvad regeringen vil gøre, for at Thulebasen fortsat bidrager med indtægter til landskassen.
Til det vil jeg for det første sige, at klagesagen endnu ikke er afsluttet, hvorfor det ikke er muligt for mig at kommentere udfaldet af udbudsprocessen.
For det andet vil jeg fremhæve, at der ikke ud fra de nuværende oplysninger er grundlag for at konkludere, at en ny servicekontrakt principielt vil indebære et større økonomisk tab for Grønland end den del af overskuddet, som Grønlands selvstyre hidtil har haft, altså i kraft af selvstyrets medejerskab af Greenland Contractors.
Som nævnt er et af kravene til en ny serviceleverandør, at der fortsat skal være tale om en grønlandsk eller dansk virksomhed.
Skattegrundlaget for Grønland vil som udgangspunkt dermed forblive det samme, uanset hvilket dansk-grønlandsk selskab der måtte vinde den endelige kontrakt.
Jeg vil i den forbindelse gerne understrege, at der generelt vil gælde det samme som hidtil med hensyn til skat, arbejdsret og overenskomstforhold.
Disse forhold er der ikke ændret på med aftalen fra december 2013.
Samtidig er jeg så også nødt til sige, at det desværre ikke er nyt, at antallet af ansatte på Thulebasen varierer.
Basens opgaver og omfang har udviklet sig løbende.
Det må således forventes, uanset hvilken virksomhed der måtte stå for basedriften, at skatteindtægterne fra basen ikke er konstante.
I 1960'erne befandt der sig ca. 10.000 personer på Thulebasen, mens den seneste opgørelse viser, at det tal i dag er faldet til ca. 600 personer.
Alt andet lige må en sådan udvikling forventes afspejlet i de behov, som en serviceleverandør skal honorere, og dermed også i behovet for servicearbejdere på basen.
Regeringen kan i sagens natur ikke bestemme, at antallet af medarbejdere hos serviceleverandører og dermed størrelsen af skatteindtægterne er de samme år for år.
Her er det min klare forventning, at nye serviceleverandører som hidtil vil anvende grønlandsk arbejdskraft i videst muligt omfang.
I praksis har det været undtagelsen, at amerikanske statsborgere er blevet anvendt, og fra amerikansk side er det også klart tilkendegivet, at man i overensstemmelse med vores fælles aftaler ønsker grønlandsk og dansk arbejdskraft anvendt i videst muligt omfang.
Det er kommunikeret både til Grønland og Danmark, ligesom det fremgår af udbudsmaterialet.
Jeg har også de samme forventninger om, at serviceleverandørerne fortsat vil tilbyde elever praktikpladser på basen, og de forventninger har vi i flere omgange og fra begge sider af Atlanten kommunikeret klart til USA.
Derfor vil jeg gerne afslutningsvis slå fast, at der i revisionen i 2013 ikke er blevet ændret på de forhold i aftalegrundlaget, der angår anvendelsen af grønlandsk og dansk arbejdskraft, og det er vigtigt at huske på, at aftalekomplekset mellem Grønland, Danmark og USA samt de opfølgningsmekanismer, der er knyttet hertil, nu i mere end seks årtier har leveret de ønskede resultater, når det præcis kommer til målet om i videst muligt omfang at anvende dansk-grønlandsk arbejdskraft og leverandører.
Derfor vil regeringen fortsat i tæt og godt samarbejde med Grønlands landsstyre gennem dialog med USA i de dertil indrettede fora sikre, at det også i fremtiden vil være tilfældet, så Grønland fortsat får størst muligt udbytte af samarbejdet om Thulebasen.