Søren Pind (V), 2013-05-21:
Der er ingen tvivl om det sympatiske i intentionen bag det her forslag, og intentionen støtter vi, nemlig et spørgsmål om at fremme menneskerettigheder og sørge for, at Danmark ikke associeres med stater, som vi under normale omstændigheder intet ville have med at gøre.
Men ved siden af idealerne og det sympatiske ønske er der også en essens, nemlig den essens, at regeringen ikke kan bindes af en folketingsbeslutning.
Det er sådan, som også udenrigsministeren slog fast, at udenrigspolitikken føres af kongen, og kongen for tiden er så udenrigsministeren i form af regeringen – jeg beklager, men det er sådan, det er.
Det faktum, at det forholder sig sådan, ønsker vi ikke at sløre.
Hvorfor er det så sådan, at grundloven har skruet den pågældende ansvarskonstruktion sådan sammen?
Det har den jo, fordi regeringen skal kunne agere hurtigt, sikkert og ikke mindst i rigets interesse.
Der er i internationale fora nogle ubegribelig komplicerede forhandlinger, hvor der bliver givet og taget, og hvor der på kryds og tværs bliver forhandlet og handlet og delt – også i porten – og efter min bedste opfattelse er det også en af grundene til, at grundlovens ansvarskonstruktion er sådan skåret til, for man kan ikke forvente, at et parlamentarisk system med alle de kvaliteter, det i øvrigt måtte besidde, kan nå at forholde sig til det hele og fulde billede.
Jeg har tidligere i dag nævnt 1980'erne.
Vi var arge modstandere af den fodnotepolitik, der blev ført i 1980'erne.
Det var vi bl.a. af de her årsager.
Og essensen er jo sådan set den, at hvor positive intentionerne bag et forslag end kan være, er det sådan, at i dag vil det være menneskerettigheder, og i morgen kunne det være fodnoter.
Jeg kan dog tilføje, at jeg nu kan forstå, hvorfor udenrigsministeren var så venlig at ringe til mig, for jeg kan jo også godt se de parlamentariske sammensætninger i det her spørgsmål, men det forandrer nu ikke vores intention om at stemme imod forslaget.
En enkelt kommentar om åbenhed og afstemninger: Jeg synes, der kunne være meget, der talte for, at man f.eks. orienterede Det Udenrigspolitiske Nævn i bestemte sammenhænge om de tiltag, man gjorde, og de afstemninger, der havde været.
Men det er ikke noget, vi vil kræve, for det ville kræve en grundlæggende debat om det hensigtsmæssige i det; det ville kræve, at regeringen beskrev, om det var sådan, man ønskede at gøre det; og det ville kræve en nærmere beskrivelse af for og imod.
Men hvis regeringen har et udspil i den her sammenhæng, vil vi da gerne høre det.
Men det er ikke noget, vi har et ultimativt krav om.
Vi har den grundlæggende indstilling, at de her ting skal regeringen håndtere på godt og ondt, og så må man jo håbe, at regeringen lever op til alle de fine ord om, at den kæmper for menneskerettigheder.
For jeg kan egentlig godt forstå hr. Christian Juhls spørgsmål i forhold til, om det kun er, når der sidder en regering, som siger, at den kæmper for menneskerettigheder, at det her princip skal gælde, eller om det principielle juridiske princip skal gælde, som grundlovens fædre skabte.
Og jeg mener som anført det sidste.
Så al respekt for forslaget.
Jeg forstår godt intentionerne bag det.
Vi kan ikke tiltræde det af de principielle grunde, som jeg har redegjort for, men har regeringen et forslag til, hvordan man eventuelt kunne øge gennemsigtigheden for Folketinget i de her sammenhænge, uden at man anfægtede grundlovens ansvarsmekanismer, så hører vi det gerne.