runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Julie Skovsby (S), 2016-05-18:
Tak for det.
Som man kan se, er mit spørgsmål, som vi siger på folketingssprog, blevet omtrykt til at være stillet til beskæftigelsesministeren.
Jeg havde ønsket at stille det til børne- og undervisningsministeren.
Det er jo sådan, at når børnefamilier sættes på gaden eller bliver tvunget til at flytte, skal børnene ofte flytte skole.
Og vi ved, at det gør det sværere at være barn og have et godt børneliv at vokse op i fattigdom.
Det må da heller ikke være sjovt for de andre børn i klassen, som må sige farvel til en klassekammerat.
Det kunne jeg godt have tænkt mig at spørge børne- og undervisningsministeren om, men det er altså ifølge regeringen ikke et spørgsmål til den minister, der ellers har børnene under sit ressortområde.
Det er for mindre end et år tilbage, nemlig i juni 2015, blevet nævnt af Venstres finansordfører, Peter Christensen, at »Lars Løkke har sat to streger under, at vi ikke kommer til at føre en politik, der bringer børn under regeringens fattigdomsgrænse«.
Nu står det så soleklart i et svar fra beskæftigelsesministeren, at regeringens kontanthjælpsloft vil sende 7.000 børn under den selv samme fattigdomsgrænse.
Så er der vel ikke så mange muligheder tilbage: Man har snydt nogle vælgere og helt præcis 7.000 børn, er det rimeligt?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-05-18:
Det er ikke rimeligt, at der er så mange familier på kontanthjælp, og at der er så mange børn i Danmark, der har forældre, som er uden for arbejdsmarkedet, samtidig med at de har en arbejdsevne.
Det er ikke rimeligt med den helt ekstreme overrepræsentation, der er af ikkevestlige indvandrere på kontanthjælp, med de overrepræsentationsgrader, jeg nævnte tidligere.
Derfor er det meget magtpåliggende for regeringen at få ændret dette billede, og det er grunden til, at vi tager det meget alvorligt, og vi bør ikke dømmes eller bedømmes på et enkelt element i en hel kæde af politiske beslutninger, som indeholder integrationsydelse, kontanthjælpsloft, 225-timersregel, integrationsaftale med arbejdsmarkedets parter, topartsaftale med kommunerne, for at sikre, at disse mennesker får fodfæste i det arbejdende fællesskab.
Julie Skovsby (S), 2016-05-18:
Tak for det.
Jeg bliver nødt til at gentage mit spørgsmål – et spørgsmål, som også den tidligere spørger, hr. Rasmus Prehn, var inde på.
Man sagde tydeligt inden valget: Lars Løkke Rasmussen har slået fast, at Venstre ikke kommer til at lave et kontanthjælpsloft, som bringer børn under regeringens fattigdomsgrænse – altså den tidligere officielle fattigdomsgrænse.
Hvis ikke man har snydt nogen vælgere, er der selvfølgelig også en anden mulighed, og det er, at Venstre forsøger sig med den historie, som hedder et eller andet i retning af: Vi lovede, at ingen børn ville bringes under fattigdomsgrænsen, men nu har vi fjernet den officielle fattigdomsgrænse, så derfor er der ingen fattige børn.
Hvis det er det argument, man har, svarer det jo til, at man som barn indgik et væddemål i skolegården og tabte det, men så bagefter sagde: Det gælder ikke, for jeg stod med krydsede fingre bag ryggen.
Tak for det.
Vil ministeren redegøre for rimeligheden i og sin holdning til, at tal fra beskæftigelsesministeren viser, at 7.000 børn rammes af fattigdom som følge af kontanthjælpsloftet?
Jeg er trods alt glad for, at man siger, at man vil gøre noget for at bringe børn ud af fattigdom.
Men omvendt forstår jeg ikke, hvordan det harmonerer med den politik, man så fører, og jeg forstår ikke, at det svar, som spørgsmålene i dag tager udgangspunkt i, først er givet fra ministerens ministerium den 11. maj 2016, når det er stillet den 3. november 2015, og når man har 4 uger til en besvarelse.
Jeg forstår ikke, hvorfor man så ikke, hvis det var så vigtigt, i den lov, man har indført, har lavet beregningerne?
Hvorfor er det først, når vores finansordfører stiller spørgsmålet, at man laver beregningerne, og hvorfor kommer de så sent?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-05-18:
[Lydudfald]
... og har beklaget over for spørgeren og Folketingets formand den meget sene besvarelse.
Det bygger på, at flere ministerier har skullet udvikle nye analysemetoder og beregningsmodeller for at kunne besvare spørgsmålet.
Alle de spørgsmål, der er stillet, er besvaret i lovprocessen, men et enkelt desværre meget sent.
Men det ændrer ikke på, at vi vedstår vores intentioner, vi vedstår vores politik, og jeg er overbevist om, at det bedste, vi kan gøre for de børn, vi taler om her, er, at deres forældre bliver præmieret og understøttet i at få den gevinst, vi stiller foran dem, ved at blive en del af det arbejdende fællesskab, selv med et meget lille timetal.
Det vil markant ændre børnenes situation og gøre deres muligheder for at blive en del af et skolefællesskab, socialt fællesskab og arbejdende fællesskab meget større.
Lars Aslan Rasmussen (S), 2016-05-18:
Hvad agter regeringen at gøre for at stoppe de afpresnings- og shariatrusler, som erhvervsdrivende på Nørrebro udsættes for?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-05-18:
[Lydudfald]
... fattige børn i Danmark, og regeringen vil gøre alt, hvad der står i dens magt for at håndtere vilkårene for dem på en sådan måde, at de får mulighed for en ordentlig skolegang, får mulighed for at få fodfæste til at blive en del af det arbejdende fællesskab.
Det kræver, at deres forældre i det omfang, det overhovedet er muligt, har en arbejdsevne og altså er en del af det arbejdende fællesskab, så vi får skabt en større dynamik, både for indvandrerfamilier og for øvrige danske familier.
Det er en tung, omfattende dagsorden, vi arbejder med i hele regeringen, og min pointe er bare, at vi ikke bør bedømmes på et enkelt statisk element.
Og når vi ser på fattigdomsgrænsen, er vi nødt til at være opmærksomme på, at fattigdom er et mere komplekst begreb end dette isolerede økonomiske indkomstbegreb.
Søren Pind (V), 2016-05-18:
Det har for nylig været fremme i medierne, at flere af værtshusejerne på det ydre Nørrebro har været udsat for chikane, trusler, hærværk og afpresning fra en gruppe utilpassede unge.
Vi skal under ingen omstændigheder finde os i, at unge bøller hærger Nørrebro og presser penge af værtshusene i området.
De skal hverken true ejere eller gæster, og de skal heller ikke stå og råbe, at Nørrebro er shariazone.
Min holdning til håndtering af sådanne sager er klar: Myndighederne skal sætte hårdt ind over for en sådan respektløs opførsel.
Det må ikke være et spørgsmål om ressourcer.
Jeg hæfter mig ved, at Københavns Politi har oplyst, at der er fokus på området.
Om den omtalte hændelse, hvor en gruppe unge kastede en cykel mod et vindue på en bar på Nørrebro, har Københavns Politi oplyst, at politiet var på stedet efter 4 minutter.
Jeg har brug for et fuldt overblik over den konkrete sag og politiets indsats, og derfor har jeg bedt Københavns Politi om en nærmere redegørelse for sagen og for indsatsen generelt over for de unges uro og hærgen på Nørrebro, og den redegørelse afventer jeg.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-05-18:
Tak for det.
Er det en bred samfundsøkonomisk analyse, der ligger til grund for det her?
Rasmus Prehn (S), 2016-05-18:
Hvad er ministerens holdning til, at 7.000 børn vil ryge under fattigdomsgrænsen som følge af regeringens kontanthjælpsloft?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-05-18:
Tak for spørgsmålet.
Regeringen anerkender ikke den tidligere regerings grænse for økonomisk fattigdom, og derfor har vi afskaffet den.
Det er for snævert, og det er for firkantet at se på, om indkomsten ligger over eller under et bestemt teknisk defineret niveau.
Den opgørelse indfanger ikke den dynamik og den mobilitet på arbejdsmarkedet, som regeringen skaber med sin samlede politik.
Regeringen vil i stedet sikre, at flere kommer i arbejde, så de bliver i stand til at forsørge sig selv og deres familie, og det er hele pointen med integrationsydelsen og kontanthjælpsloftet.
Det bedste, vi kan gøre for børnene, er at få forældrene væk fra offentlig forsørgelse og i beskæftigelse og selvforsørgelse.
Det er netop derfor, at regeringen med bl.a. kontanthjælpsloftet har sikret, at der nu er et mærkbart økonomisk incitament ved at komme i beskæftigelse.
Jeg mener samtidig, at de rådighedsbeløb, man som kontanthjælpsmodtager vil have, efter at regeringen har indført et kontanthjælpsloft, er helt rimelige.
En typisk enlig forsørger med tre børn vil med det nye kontanthjælpsloft modtage godt 281.000 kr. om året i offentlige ydelser før skat, og det svarer til, at de hver måned har ca. 12.800 kr., når skat og husleje er betalt.
Tilsvarende vil et typisk kontanthjælpsægtepar med tre børn modtage ca. 406.000 kr. om året, hvilket svarer til, at de hver måned har ca. 15.000 kr. til rådighed, når skatten og huslejen er betalt.
Når man har beløb i den størrelsesorden til rådighed, giver det ikke mening at tale om fattigdom.
Så handler regeringens kontanthjælpsloft og 225-timersreglen i høj grad også om at få gjort noget ved de alt for mange ikkevestlige indvandrere og efterkommere, der hænger fast i kontanthjælpssystemet.
Det tegner ikke mindst et billede af dårlig integration, når to ud af tre af den gruppe, vi taler om i de her beregninger, enten er indvandrere eller efterkommere fra ikkevestlige lande, altså to tredjedele af de 11.800.
Flygtningetilstrømningen er samtidig steget så markant siden 2014, og beskæftigelsen blandt nytilkomne er lav.
Derfor er det bydende nødvendigt, at flere forsørger sig selv og deres børn, så længe de er i Danmark.
Rasmus Prehn (S), 2016-05-18:
I hele min opvækst har jeg været vant til, at noget af det, vi var stolte af i Danmark, var udsagnet om, at man måler et samfunds rigdom på, hvordan det behandler sine svageste, og jeg tænker, at børn, der lever i fattigdom, som ikke selv har lod og del i, at de er vokset op i en fattig familie, men som skal leve under de kår, er nogle af de svageste, som vi burde hjælpe.
Derfor var det jo også en meget stor debat før folketingsvalget, hvad der ville ske med vores børn, de svageste børn, de fattigste børn, og et af de kritikpunkter, der var i forhold til hr. Lars Løkke Rasmussens og Venstres daværende forslag om et moderne kontanthjælpsloft, var, at det ville få den konsekvens, at der ville være mange børn, der ville havne i fattigdom, ifølge den fattigdomsgrænse, som den tidligere regering havde.
Da hed det sig fra både hr. Lars Løkke Rasmussen, men også fra daværende finansordfører hr. Peter Christensen, at det ikke passede, og at den politik, Venstre havde lagt frem, ikke ville betyde, at flere børn ville komme under fattigdomsgrænsen.
Faktisk er hr. Peter Christensen citeret for at sige, at hr. Lars Løkke Rasmussen har slået to tykke streger under, at der ikke skal være flere fattige, og at vi ikke kommer til at have flere fattige under regeringens fattigdomsgrænse.
Alligevel er det på et år lykkedes hele 7.000 børn at komme under den her grænse.
Hvad betyder det så?
Ja, det betyder jo, at det bliver svært for de her familier at tilbyde børnene de samme muligheder, som deres kammerater har, og være en del af det samme fællesskab som deres kammerater.
Når de andre skal af sted på lejrskole eller de skal på spejderlejr eller de skal starte til fodbold, så må forældrene sige nej, og det bliver også svært at tilberede et sundt og nærende måltid mad med de penge, der er til rådighed, og det er jo derfor, de grænser er lavet.
Det er jo, fordi det, hvis man er under den grænse, er svært at få det til at hænge sammen, og så er man fattig.
Og der er det, det undrer mig, at regeringen fører en politik, som betyder flere fattige, flere børn under den her grænse, altså når man før valget lovede danskerne – endda med to tykke streger under – at der ikke ville komme flere.
Hvad er ministerens svar på det?
For vi har hørt en masse andet, men hvad er ministerens svar på, at man før valget lovede, at der ikke ville komme flere, og der på et år nu er kommet 7.000 flere?
Julie Skovsby (S), 2016-05-18:
Vil ministeren redegøre for rimeligheden i og sin holdning til, at tal fra ministeren viser, at 7.000 børn rammes af fattigdom som følge af kontanthjælpsloftet?
Rasmus Prehn (S), 2016-05-18:
Jeg tror ikke, vi her kan blive uenige om, at det jo er langt bedre, at man kommer i arbejde, og at det er langt bedre med social mobilitet – det er positivt, og det vil også hjælpe de her børn.
Men hvis det nu ikke sker og de her børn skal vokse op i fattigdom, er det så regeringens holdning, at det skaber job, og at det skaber bedre muligheder, at de her børn skal ekskluderes fra de sociale fællesskaber, som deres kammerater er en del af, altså at de ikke kan gå til fodbold, at de ikke kan gå til spejder, at de ikke kan være en del af de fællesskaber, som alle de andre er en del af?
Bliver det et lykkeligere samfund, at de børn skal opleve det i deres barndom?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-05-18:
Nej, og her tror jeg vi er enige.
Det er jo helt afgørende, at man får disse mennesker, disse familier, ud af parallelsamfundene og man får dem ind i de fællesskaber, som vi andre er en del af, i arbejdende fællesskaber.
Det er jo derfor, vi vil have løst de her udfordringer, og det er grunden til, at vi arbejder sammen med arbejdsmarkedets parter, at vi laver topartsaftaler med kommunerne og trepartsaftaler om integration med arbejdsmarkedets parter.
Vi skal have reduceret disse parallelsamfund, og vi skal have alle de familier og børn – der er en ekstrem overrepræsentation – ind i fællesskaber, således at de kan få en ordentlig uddannelse og få ligeværdige jobmuligheder i Danmark.
Rasmus Prehn (S), 2016-05-18:
Man plejer jo at sige det sådan, at børn ikke selv vælger deres forældre.
Man kan ikke selv vælge, om man vil vokse op i en rig familie eller i en fattig familie.
Men der er altså nu 7.000 flere børn, der vokser op under fattige kår, fordi regeringen fører den her politik.
Tror ministeren, og tror regeringen, at det bringer noget lykkeligt med sig, at de her børn skal vokse op under de her kår, hvor der bliver ringere adgang til sund mad, hvor der bliver ringere adgang til at være en del af de sociale fællesskaber, hvor man ikke kan gå til spejder ligesom de andre, og hvor man ikke kan gå til fodbold?
Mener ministeren, at den konkrete konsekvens, det får for de her 7.000 flere børn, er en lykkelig situation for dem?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-05-18:
Men det er der naturligvis, og derfor er jeg overbevist om, at vi vil se en dynamik.
For vi har med vilje bygget kontanthjælpsloftet op på en sådan måde, at man bare med en lillebitte smule arbejde, f.eks. 8 timer eller 9 timer om ugen, kan blive en del af det arbejdende fællesskab, og man er fuldstændig frigjort fra alle effekter af kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen.
Man har muligheden for at få fodfæste og muligheden for at kunne give sine børn en tilværelse, der bygger på, at man f.eks. er med i det arbejdende fællesskab i Danmark.
Vi står naturligvis ved den besvarelse, vi har givet.
Der er stillet et spørgsmål, og der er givet en besvarelse, som giver svaret på en helt statisk situation.
Vi fører en politik, der satser på at skabe meget mere social mobilitet for de mennesker, som er uden for arbejdsmarkedet.
Som vi kan se af tallene, er det her et kæmpemæssigt integrationsproblem.
Der er en overrepræsentation på mere end ti gange for ægtepar på kontanthjælp, og det er bydende nødvendigt at gøre noget.
Vi har lavet et kontanthjælpsloft, der er bygget op på en sådan måde, at hvis man f.eks. som enlig med tre børn måske arbejder bare 9 timer om ugen, har man tjent nok til at være fuldstændig frigjort fra det hele, og man har måske fået en gevinst på 4.600 kr. om måneden.
Så det, vi har gjort, er, at vi har lavet en politik, som satser på at få folk ud i det arbejdende fællesskab.
Lars Aslan Rasmussen (S), 2016-05-18:
Når jeg spørger, er det, fordi der tidligere har været trusler på Nørrebro mod erhvervsdrivende.
Jeg tænker på, om ministeren måske kunne fortælle, om regionen også bliver blandet ind i det her, for vi har jo set folk, der prøver at oprette shariazoner i London og Paris og andre steder.
Troels Ravn (S), 2016-05-18:
Nu når vi måske ind til det centrale, i hvert fald det centrale i den tænkning, som henholdsvis transport- og bygningsministeren og nu også forsvarsministeren lægger for dagen, nemlig at det her handler om økonomi.
Der vil jeg bare sige, uden at jeg sådan har indhentet konkrete tilbud, at det her kan gøres meget, meget billigt.
Forsvarsministeren vil formentlig blive overrasket, hvis han undersøger, hvor billigt det kan gøres at indføre, at man kan slukke decentralt for de her ventilationssystemer.
Men det her handler åbenbart for de to ministre om økonomi, og der spørger jeg så bare: Jamen hvilken beløbsstørrelse taler vi om, når det her også handler om tryghed, når det handler om at skabe nogle forhold, hvor menneskers sundhed ikke skal være på spil?
Har det ikke større betydning, at mennesker i deres almennyttige boliger skal have tryghed – tryghed også ved de beredskabsmeddelelser, der udgår fra myndighederne?
Altså, forsvarsministeren er den øverste ansvarlige for det her område og ender altså ud med at henvise til gold økonomi.
Peter Christensen (V), 2016-05-18:
Jamen jeg er sikker på, at jeg har en afvejning af de forskellige hensyn, man tager, når man skal stille sådan nogle krav, som ligger meget tæt op ad, hvad den tidligere regering har haft, i forhold til at ethvert krav også skal give mening, både økonomisk og i forhold til, hvad man egentlig opnår.
Men tag en almindelig boligejer, der har et ventilationsanlæg.
Det er jo også op til den enkelte i sådan nogle tilfælde, at man får slukket for det ventilationsanlæg.
Derfor er mit budskab, at fordi man bor i en almennyttig bolig, er det ikke forbudt at have en dialog med den forening, man bor i, om, om det er noget, man skal håndtere, om det er noget, man vil finde en løsning på.
Jeg er ikke enig med hr. Troels Ravn i, at ethvert tænkeligt problem skal løses ved lovgivning, ved at der stilles krav fra myndighedernes side, som jo vil betyde, at man så pludselig vil få store udgifter i de almene boligforeninger – medmindre, selvfølgelig, hr. Troels Ravn samtidig vil have et synspunkt om, at det skal staten betale for at man får ændret ude i hver eneste boligforening.
Jacob Mark (SF), 2016-05-18:
Hvad er ministerens holdning til, at en række småfag og uddannelses- og forskningsmiljøer nu lukker som følge af regeringens sparekrav til f.eks. Syddansk Universitet, bl.a. kandidatuddannelsen i europæiske studier, kandidatuddannelsen i maritime technology og diplomingeniøruddannelsen i interaction design?
Tak for det.
Hvad er ministerens holdning til, at en række småfag og uddannelses- og forskningsmiljøer nu lukker som følge af regeringens sparekrav til f.eks. Syddansk Universitet, herunder kandidatuddannelsen i europæiske studier, kandidatuddannelsen i maritim teknologi og diplomingeniøruddannelsen i interaction design?
Peter Christensen (V), 2016-05-18:
Jeg er meget uenig i, at der er ikke er nogen omkostninger forbundet med at have et generelt krav til alt byggeri og alt almennyttigt byggeri om, at man skal have mulighed for at slukke hvert enkelt ventilationsanlæg decentralt.
Det er jo ikke sådan, at fordi man bor til leje i en bygning, har man ikke mulighed for at tage en dialog med sin forening – eller med sin udlejer, hvis det er en privat udlejer – om, hvad man skal gøre i den pågældende ejendom, hvis der er noget, man er meget utryg ved.
Der kan være en vicevært, man kan lave en aftale med, i stedet for, kan jeg forstå, at enhver tænkelig og tænkt situation skal løses ved lovindgreb og løses ved krav, der vil gøre alt almennyttigt boligbyggeri meget dyrere, end det er i dag.
Ulla Tørnæs (V), 2016-05-18:
Med den arbejdsdeling, der er mellem universiteterne og os politikere, og som er vedtaget her i Folketinget, har vi pålagt universiteterne at, og jeg citerer: »... foretage en løbende strategisk udvælgelse, prioritering og udvikling af sine forsknings- og uddannelsesmæssige fagområder ...«.
Det fremgår netop af universitetslovens formålsparagraf.
Det er således universitetets ledelse, der har ansvaret for at prioritere universitetets aktiviteter inden for de rammer, som regering og Folketing udstikker, herunder de økonomiske rammer.
Jeg er optaget af, at vi har gode uddannelser i hele landet, og jeg er således glad for, at Syddansk Universitet har valgt at fastholde at være til stede i alle campusbyer og derfor også fremover vil være godt repræsenteret i Esbjerg, Kolding, Slagelse og Sønderborg. Som det fremgår af universitetsloven, er det universiteterne selv, der skal foretage den løbende planlægning af fagudbud.
Derfor vil jeg også henholde mig til rektor på Syddansk Universitet, Henrik Dams, egne ord:
Alle de uddannelser, som Syddansk Universitet lukker, udbydes andre steder i landet, undtagen maritime technology, som fremover udbydes som en master, så den bedre matcher de studerendes ønsker.
Derudover er de fleste af de fag, som lukkes, karakteriseret ved at være meget små.
På en af uddannelserne, nemlig europæiske studier i Sønderborg, blev der f.eks. optaget fem studerende sidste år.
Citat slut.
Som minister har jeg ikke en holdning om de konkrete uddannelser, som SDU lukker, men jeg synes, det er fornuftige principper, Henrik Dam og SDU har lagt til grund for, hvilke uddannelser de har valgt at lukke.
Det vigtige for mig er, at vi har uddannelser af høj kvalitet, der matcher de behov, vi har i samfundet.
Jeg har i den korte tid, jeg har været uddannelses- og forskningsminister, godkendt flere nye uddannelser og udbud forskellige steder i landet.
Det er naturligt med den hastige samfundsudvikling, vi har, at der ikke bare tilføres nye uddannelser, men at der også er blik for, hvornår nogle uddannelser skal justeres eller lukkes, fordi de af den ene eller den anden grund ikke matcher det behov, der er.
Mit indtryk er, at Syddansk Universitets ledelse har taget ansvar, samtidig med at de tager størst muligt hensyn til deres kerneopgave.
Jeg har noteret mig, at der er tale om en langsigtet plan, som skuer 3 år frem.
Ligesom andre universiteter har Syddansk Universitet valgt en ansvarlig og langsigtet ledelsesbeslutning.
Jeg vil dog gerne understrege, at jeg fuldt ud anerkender, at det er en svær ledelsesmæssig beslutning og ikke mindst en svær situation for de ansatte, det vedrører.
Jacob Mark (SF), 2016-05-18:
Jeg vil sådan set også sige tak for det samråd, som ministeren også nævnte.
Grunden til, at jeg også tager det op i dag, er, at samrådet i høj grad handlede om KU og KU's lukning af små fag.
Det respekterede jeg også på samrådet.
Nu vil jeg så gerne spørge lidt ind til Syddansk Universitet, for jeg bliver sådan set grundlæggende bekymret, når universiteter, uanset om det er i København, Sønderborg, Slagelse eller Odense, lukker forskningsmiljøer.
Det er netop det her med forskningsmiljøerne, jeg gerne vil kredse lidt om.
Når man nu lukker de små fag, lukker man også forskningsmiljøer, og når man lukker forskningsmiljøer, mister man viden, som man ikke bare kan få igen, fordi man simpelt hen fyrer nogle af de mennesker, der sidder med en uvurderlig viden.
I den her omgang vælger man på Syddansk Universitet, som ministeren sagde, at lukke europæiske studier, men f.eks. også fysik, kemi og biokemi – altså også nogle forskningsmiljøer inden for disse fag.
Man vælger også at lukke forskningsmiljøet om marinarkæologi.
Jeg respekterer, når ministeren siger, at hun ikke har nogen holdning til det, og jeg spurgte også lidt ind til det i forhold til de små fag på KU: Er det ikke også en ministers opgave at sikre, at der fortsat er stærke forskningsmiljøer?
Er det ikke også en ministers pligt at have en holdning til, om vi i fremtiden f.eks. har brug for stærke forskningsmiljøer i fysik, kemi og biokemi på Syddansk Universitet?
Det kunne også være græsk, latin, eller hvad ved jeg, på KU.
Vil det altid være sådan, at hvis små fag lukker, vil ministeren bare sige: Det er ikke mit ansvar; jeg har ingen holdning; det er universiteterne, der suverænt selv bestemmer?
Men vi har jo i princippet ingen garanti for de små fags overlevelse, hvis universiteterne på sigt vælger at prioritere, at det er de store fag, der skal overleve, fordi de måske er mere rentable.