Karin Nødgaard (DF), 2013-05-14:
For Dansk Folkeparti er det vigtigt at slå fast, at Danmark som velfærdssamfund skal tage vare på at hjælpe og støtte de grupper af borgere, som har mest brug for det.
Et velfærdssamfund, hvor de, der kan og formår det, bidrager, og de, der ikke kan, får det, de har ret til inden for lovgivningens rammer.
Det er bekymrende, når nogle mener, at de på fællesskabets bekostning kan få mere, end de er berettiget til, og begår socialt bedrageri, og derfor er det udmærket, at der er fokus på socialt bedrageri, både i den brede befolkning, i medierne og også her i Folketinget på det politiske niveau.
Der er dog flere sider af denne sag, som det er vigtigt at have fokus på.
Bl.a. er det vigtigt at drøfte det, som det her beslutningsforslag fra Enhedslisten lægger op til, nemlig spørgsmålet om, hvornår man som borger er reelt enlig.
Det viser sig, at der er forskellige opfattelser af dette begreb i kommunerne og måske især blandt sagsbehandlerne, hvilket selvfølgelig ikke er optimalt.
Det er vigtigt, at der arbejdes med en større ensartethed, og at man fra myndighedernes side ikke for en sikkerheds skyld dømmer folk til at være samlevende, hvis de reelt har hver sin bolig, husleje og i øvrigt andre udgifter, som man har, såsom f.eks. varme og el, og blot har valgt et socialt samvær, spise et måltid mad i ny og næ sammen og ellers at have det godt socialt.
Det er vigtigt at slå fast, at der faktisk kan være noget samfundsmæssigt besparende, endda på flere måder, i, at borgere kan klare sig og via sociale netværk have en livskvalitet, og det er noget, som Dansk Folkeparti ikke mener kan gøres op i kroner og øre.
Det er også vigtigt, at skilsmisseforældre kan hjælpe hinanden og mødes og være sammen om nogle af de hverdagsbeslutninger, der er i forbindelse med deres fælles børn.
Ofte er det jo det modsatte, vi ser i hverdagen,
og det er ikke til børnenes bedste.
Derfor er det vigtigt, at sager vurderes, og at beslutninger træffes ud fra et meget oplyst grundlag.
Det må heller ikke være sådan, at man mellem civile borgere i surhed eller vrede over et eller andet pludselig ender med at mistænke hinanden eller angive hinanden for at være sociale bedragere.
Det offentlige skal kunne gribe ind og undersøge, om der er belæg for en mistanke, men det mener jeg faktisk sagtens man kan, uden at det behøver at krænke borgeren.
Det er en balancegang, der er vigtig, og her tror jeg klart, at myndighederne har en udfordring i dag.
Der bør være mere ensartethed i de metoder, der anvendes i det kommunale system og også blandt sagsbehandlerne, og jeg håber selvfølgelig, at der med etablering af Udbetaling Danmark vil ske den her samkøring af oplysninger, som vil gøre det lettere for myndighederne at afsløre socialt bedrageri, uden at borgeren føler sig krænket.
For Dansk Folkeparti er det vigtigt, at vi i mange år frem vil have et velfærdssamfund, og at der vil være et incitament for borgeren i at bidrage alt efter den enkeltes formåen, at man som borger modtager det, man har ret til og ikke mere, og at man som modtager af lovlige ydelser skal kunne tage imod det med god samvittighed.
At der kan være behov for ændringer i forskrifterne og kontrolvejledningerne, vil vi ikke afvise på nuværende tidspunkt, og derfor vil det selvfølgelig være oplagt, at ministeren samler partierne og drøfter, hvorledes området kan præciseres, og jeg forstår også på ministerens tale, at der allerede er igangsat arbejdsgrupper.
Men jeg mener også som nogle af de foregående ordførere, at det er meget vigtigt, at vi ikke får alt for firkantede regler i forhold til det, men lader os inspirere af nogle af alle de kommentarer, der er kommet, både i den ene og anden retning, fra interessegrupper.