Line Barfod (EL), 2011-02-04:
Enhedslisten kan ikke støtte forslaget.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Manu Sareen i, at problemet er, at domstolene jo ikke har noget grundlag for at vurdere, om det har betydning for tiltaltes forsvar eller ej, for domstolene har jo ikke nok viden om, hvilket bekendtskab der er mellem den tiltalte og vidnet.
Domstolene har ikke kendskab til, om vidnet er en, der f.eks. ønsker at få skaffet en rival af vejen, så vedkommende selv kan overtage hashmarkedet eller narkomarkedet.
Den viden er det kun den tiltalte der har.
Og derfor har domstolene ikke mulighed for at vurdere, om der vil være problemer i at tillade vidneførslen eller ej.
Og når den tiltalte ikke ved, hvem vidnet er, har vedkommende ikke en reel mulighed for at forsvare sig mod den forklaring, vidnet kommer med.
Derfor er Enhedslisten imod anonyme vidner.
Men Enhedslisten mener, det er fuldstændig afgørende, at vi faktisk får sat ind langt bedre, end vi gør i dag, i forhold til banderne og i forhold til alvorlig organiseret kriminalitet.
Og Enhedslisten mener, det er på tide, vi i Danmark går skridtet videre og siger, at man ikke skal forlade sit eget liv.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Tom Behnke i de forfærdelige konsekvenser, det kan have, hvis man skal forlade sit eget liv, og især hvis man har familie, som så også skal forlade hele deres liv.
Jeg mener, vi i dag er så rigt et samfund og er nået så langt i vores demokrati, at vi burde sige, at den, der vidner og forsvarer demokratiet, ikke skal ændre sit liv, men at det er den, der truer vidnerne, der skal have ændringer i sit liv.
Det kræver, at vi sætter de fornødne ressourcer af til at beskytte folk.
Men jeg tror altså på, at hvis vi gik ud i lokalområderne og for alvor begyndte at sige til butiksejere, kioskejere og andre derude, at hvis de tør stå op mod banderne, så tør vi stå sammen med dem; så sætter vi de fornødne politiressourcer ind, så mobiliserer vi lokalbefolkningen til at være med til at støtte op, sådan at man for alvor får sagt, at vi ikke vil finde os i, at det er vold og trusler, der skal bestemme i vores gader eller vores forretninger.
Enhedslisten mener faktisk, det er så alvorligt, at vi vil gå ud og bruge de mange ressourcer, det vil koste at beskytte dem, der vidner, så man ikke skal have valget mellem enten bare at bøje nakken og finde sig i det, der foregår, eller være parat til at få ændret sit liv.
Der var en historie sidste år om en ung mand, der sagde nej til at være med i en bande og være med i kriminalitet, og det betød, at han selv og hele hans familie måtte blive inde i deres lejlighed på Vesterbro, indtil politiet havde fået skaffet dem en helt ny tilværelse et helt andet sted.
Så det, at han sagde nej til at være med i en bande, fik ikke bare konsekvenser for hans eget liv, men for hele hans familie; de skulle rykkes op med rode og have et helt andet liv.
Det mener jeg vi skal stoppe.
Vi skal forlange, at de kan blive ved at være i deres eget liv, og så må det være de andre, vi går efter, og det må være i deres liv, der skal ske ændringer.
Og det tror jeg kun på kan ske, hvis vi holder op med at gå ad den her vej med at tro, at vi bare kan klare det ved at indskrænke retssikkerheden, men i stedet begynder at vise, at demokratiet faktisk er stærkt, og at vi kan en hel masse, og at vi beskytter dem, der siger fra.
Det mener jeg er det, der skal til.
Jeg er fuldstændig enig i, at exitprogrammet i Københavns Kommune er en rigtig god start på det.
Det skal vi have meget mere af.
Der skal gøres mere i den retning og også i andre kommuner end Københavns Kommune.
Det er der masser af gange råbt på fra domstolenes og fra advokaternes side.
Man skal kunne sikre, at der er forskellige indgange og forskellige venterum osv.
Der er masser af ting, vi kan gøre for at undgå de ubehagelige situationer.
Vi kan indføre vidnetanter, som man har i Sverige, der tager sig af vidnerne og forklarer dem, hvad der foregår, og giver dem noget tryghed i forhold til at være vidner.
Men det allervigtigste er altså, at vi begynder at give klar opbakning til dem, der siger fra, og også giver dem den beskyttelse, der skal til, fra samfundets side.
Jeg er fuldstændig enig i, at det i høj grad også handler om hensynet til vidner.
Det er også derfor, jeg siger, at vi skal gøre op med den holdning, man har i dag, nemlig at det er vidner og ofre, der ofte må omlægge deres liv, mest grelt i sager, hvor det er nogle i familien, der truer dem, hvor kvinder må gå under jorden osv.
Det er helt forfærdeligt, at man der ikke siger, at det er kvinden, der skal have beskyttelse, og som skal have mulighed for at fortsætte sit liv sammen med sine børn.
Men også for vidner mener jeg faktisk at vi skal til at ændre holdning og sige, at i stedet for at have de her vidnebeskyttelsesprogrammer, hvor man skal gå under jorden eller have en helt ny identitet et andet sted, skal man have mulighed for at fortsætte i sit eget liv.
Det er klart, at det er indgribende at have politibeskyttelse i en periode, men jeg mener faktisk, at det er den vej, vi skal, hvis vi skal begynde at sige, at det er demokratiet, vi vil styrke, og hvis vi vil have, at man faktisk skal kunne træde frem i vores samfund og ikke være bange for at blive udsat for en masse repressalier, frem for at vi lader banderne og de kriminelle sætte dagsordenen.
Jeg synes ikke, det er i orden, at det er dem, der får lov til at bestemme.