Holger K. Nielsen (SF), 2013-05-22:
Tak, formand.
Jeg ser dagens forespørgselsdebat som en udløber af, at der gennem de senere måneder er kommet stor fokus på SKATs håndtering af konkrete kontrolsager og fokus på retssikkerheden på skatteområdet.
Jeg vil derfor tillade mig før besvarelsen af de konkrete spørgsmål at knytte enkelte overordnede bemærkningerne hertil.
Skattekontrol er en del af SKATs samlede opgaver.
Der bliver opkrævet ca. 900 mia. kr. i skatter og afgifter, og det kræver selvfølgelig også kontrol.
Denne kontrol skal udføres professionelt og efter reglerne.
Retssikkerhed er således helt centralt for vores skattesystem.
SKAT har en række hjemler i skattelovgivningen til at kontrollere borgernes og virksomhedernes forhold, som kan have vidtgående konsekvenser for den enkelte.
Derfor må det også kunne forventes, at SKAT i alle sammenhænge optræder ordentligt og korrekt.
Jeg ser med alvor på den kritik, der er rejst imod SKAT.
Den rejste kritik i de konkrete sager er også baggrunden for, at jeg helt tilbage i starten af april bad SKAT om en redegørelse for de retningslinjer, som SKAT følger ved håndteringen af kontrolsager, og om, hvorledes retningslinjerne tilgodeser den enkeltes retssikkerhed.
Som en del af redegørelsen har jeg bedt om en vurdering af, om retningslinjerne har været fulgt i de konkrete sager, der bliver diskuteret i offentligheden.
Jeg kan af gode grunde ikke på nuværende tidspunkt vide, om redegørelsen vil pege på et behov for konkrete tiltag.
På det tidspunkt, hvor redegørelsen foreligger, vil jeg selvfølgelig nøje vurdere situationen.
Den endelige redegørelse vil blive oversendt til Folketingets Skatteudvalg.
Nu har jeg sagt noget om min mere generelle opfattelse af den rejste kritik.
Helt konkret i forhold til de rejste spørgsmål i dagens forespørgselsdebat vil jeg gerne understrege, at jeg kun kan svare på Skatteministeriets område.
En straffesag for domstolene føres af anklagemyndigheden.
I en straffesag for domstolene vil SKAT typisk have en sagkyndigfunktion, og derudover vil selve skatteansættelsen være SKATs ansvar.
Og i sidste ende er det anklagemyndigheden, der har kompetencen til at rejse tiltaler.
Jeg nævner denne adskillelse i rollefordelingen, for den er efter min klare opfattelse retssikkerhedsmæssigt helt central.
SKAT fører ikke straffesager ved domstolene, det gør anklagemyndigheden ved politiet, og sådan skal det også være.
Spørgernes spørgsmål knytter sig til en konkret skattesag, hvor jeg har ubetinget tavshedspligt efter skatteforvaltningslovens § 17.
Jeg håber derfor, at der er forståelse for, at jeg hverken kan eller vil diskutere konkrete skattesager eller bidrage med oplysninger i videre omfang end det, der fremgår af de offentliggjorte afgørelser.
Jeg håber også, at de ærede medlemmer af Folketinget under forespørgselsdebatten vil have fokus på at holde diskussionen generel.
Inden for disse rammer er jeg også tilfreds med at kunne sætte nogle ting på plads.
Spørgsmål 1 og 2 refererer til oplysninger om materiale, der har været fremme i pressen om, hvordan SKAT har håndteret den konkrete sag.
Jeg vil ikke kommentere nærmere på den konkrete sagsbehandling.
Efter skatteforvaltningsloven har SKATs medarbejdere en særlig, ubetinget tavshedspligt.
Intern videregivelse af særligt, fortroligt internt materiale er også omfattet af de almindelige regler herom i forvaltningsloven og persondataloven.
På samme måde må en offentligt ansat ikke videregive oplysninger, der ikke er af betydning for en anden myndigheds opgaver.
Bestemmelsen begrænser således, hvem der inden for en myndighed kan gives adgang til en fortrolig oplysning.
Generelt kan jeg oplyse, at når der er tale om en praksisændring, udsender SKAT et ordregivende styresignal eller beskriver praksisændringen i den juridiske vejledning.
Der bliver ikke gjort opmærksom på praksisændringer ved at sende fortrolige afgørelser rundt i organisationen.
Spørgsmål 3 lyder således: Er det i overensstemmelse med SKATs retssikkerhedspolitik at træffe beslutning om en praksisændring uden at offentliggøre den?
Når der er tale om en praksisændring, udsender SKAT, som jeg netop lige har nævnt, et ordregivende styresignal eller beskriver praksisændringen i den juridiske vejledning.
SKAT har således faste retningslinjer for, hvornår der udsendes styresignaler og ændres i den juridiske vejledning.
Det sker, når der er et behov for at beskrive nye områder, hvor der ikke tidligere har været fastlagt en praksis.
Det er også oplagt, når der sker en praksisændring eller en præcisering.
Styresignaler bruges også, hvor genoptagelsen af en bestemt type sager skal ske som følge af, at SKATs praksis er underkendt.
Hvis SKAT har truffet beslutning om, at der er sket en praksisændring, skal denne altså offentliggøres, og det sker ved udsendelsen af et styresignal og ved ændring af den juridiske vejledning.
Ud fra den sammenhæng, der spørges til, lyder det, som om afgørelsen af Stephen Kinnocks skattesag opfattes som en ændring af praksis.
Det var ikke en ændring af praksis.
Jeg vil i den forbindelse nævne, at Skatteministeriet i morges har offentliggjort en domskommentar til Østre Landsrets dom i straffesagen.
Kommentaren redegør for retstilstanden, og det udledes heraf, at Stephen Kinnocks skattesag ikke er udtryk for en praksisændring.
Det fremgår også af domstolskommentaren, at der vil blive udsendt et styresignal, der nærmere vil belyse konsekvenserne af dommen med henblik på at sikre en ensartet skattemæssig behandling i disse tilfælde.
Vedrørende den konkrete dom og domskommentaren er der tale om regler, der tager udgangspunkt i objektive kriterier, men hvor der også kan indgå mere komplicerede vurderinger.
Skattepligten afgøres så efter fortolkning og praksis.
Bevisvurdering kan også være af stor betydning.
Det gør også, at jeg ikke finder det hensigtsmæssigt at indlede en nærmere dialog om eller fortolkning af selve reglerne her fra talerstolen.
Jeg synes imidlertid, at den offentliggjorte domskommentar giver en god beskrivelse af forholdene mellem praksis og den konkrete sag.
Jeg kan anbefale alle her i Folketinget at læse den domskommentar meget grundigt.
Spørgsmål 4: Hvordan har ministeren og hans forgænger konkret varetaget den tilsynsforpligtelse, ministeren har med SKATs arbejde i denne sag?
Som minister har jeg en overordnet tilsynsforpligtelse over for ministeriets institutioner.
Jeg skal i et rimeligt omfang føre tilsyn og fastsætte instrukser.
Jeg kan derimod ikke træffe afgørelser i konkrete sager i SKAT.
Det fremgår klart af skatteforvaltningsloven, at det alene er SKAT, der har kompetencen hertil.
Jeg har derfor ikke varetaget et konkret tilsyn i denne eller andre enkeltstående sager, mens sagen har kørt.
Og jeg går så sandelig ud fra – jeg går så sandelig ud fra – at mine forgængere på posten også har holdt den påkrævede armslængde og derfor heller ikke har ført et konkret tilsyn med denne eller andre sager.
Det går jeg naturligvis ud fra.
Hvad angår min overordnede tilsynsopgave, kan jeg oplyse, at Skatteministeriet har ændret struktur flere gange i de seneste år, og dermed er der også sket ændringer i tilrettelæggelsen af tilsynsopgaven.
I dag er den overordnede tilsynsopgave tilrettelagt, så den bl.a. baserer sig på behandling af eller rapporter fra intern revision, instrukser, resultatkontrakter, årsrapporter, faste styringsfora og løbende dialog.
Afslutningsvis vil jeg godt opsummere: Skattekontrol er en del af SKATs opgave, og retssikkerhed er centralt for, at den kan foregå på betryggende vis.
Jeg har på baggrund af den rejste kritik af SKAT bedt SKAT om en redegørelse om kontrolsager.
Når jeg modtager denne, vil jeg orientere Folketinget om redegørelsen og de eventuelle tiltag, der måtte følge heraf.
Endvidere vil jeg endnu en gang understrege, at retssikkerhed er centralt for SKAT, og at borgere og virksomheder skal kunne stole på, at alle sager bliver behandlet professionelt og efter gældende regler.
Jeg ser således ikke redegørelsen som et endeligt punktum for spørgsmålet om retssikkerhed og for, hvordan SKAT skal agere i mødet med borgere og virksomheder.
Jeg ser gerne, at redegørelsen kan bruges som et afsæt til en styrkelse af retssikkerheden i skattekontrolsager og til at få øget tilliden til SKAT.
Det håber jeg også der vil være bred opbakning til.