runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helle Sjelle (KF), 2011-05-03:
Forslaget drejer sig kort sagt om den godtgørelse, som kontanthjælps- og starthjælpsmodtagere kan modtage til at få dækket forventede merudgifter, når de deltager i aktiveringstilbud.
Egentlig synes vi Konservative, at essensen af forslaget er ganske rimelig, nemlig at styrke kontanthjælpsmodtagernes tilknytning til arbejdsmarkedet, og derfor synes vi også, det er rimeligt at afhjælpe de økonomiske byrder, som de bliver pålagt.
Men desværre var der jo ikke opbakning til det fra oppositionens side, da satspuljemidlerne skulle fordeles i efteråret, og derfor blev det ikke til noget.
Til gengæld er vi så heldige, at det nu ser ud til, at tiden har indhentet det fremsatte forslag, for beskæftigelsesministeren har med sit afbureaukratiseringsprojekt netop i den forbindelse fremsat et forslag, som gerne skulle stille kontanthjælpsmodtagere bedre, end Enhedslistens forslag gør.
Vi synes, beskæftigelsesministerens forslag er en rigtig god løsning.
Det er et forslag, hvor de, som har langt til aktiveringsstedet, kan få tilsvarende mere i godtgørelse, og hvor den samlede godtgørelse bl.a. afhænger af afstanden til og fra aktiveringsstedet.
Det er et fair og økonomisk ansvarligt forslag, og derfor synes jeg da også, det ville være ganske fornuftigt, hvis hr. Per Clausen og Enhedslisten støttede ministerens transporttilskudsforslag, for det er jo rent faktisk en bedre løsning end det, der er fremsat her.
Det er i hvert fald det, vi Konservative vil gøre, og derfor støtter vi ikke det her forslag.
Bent Bøgsted (DF), 2011-05-03:
Forslaget her er jo, hvad skal man sige, en slags opfølgning på ordningen fra 2010 – det er over et år siden efterhånden.
Da kunne man få 1.500 kr., og det var bevilget over satspuljen, til at dække de udgifter, man havde ved at skulle i aktivering eller til møde om vejledning og den slags, eller hvad det nu var, man skulle.
Når man var ledig, kunne man få dækket de udgifter, man havde der.
Det var tidligere 1.000 kr.
Så blev vi enige om, at det skulle hæves til 1.500 kr., og de 500 kr. kom fra satspuljen.
Men ved de sidste satspuljeforhandlinger var der ikke enighed om at fortsætte med de 1.500 kr.
Da var S og SF imod, at der skulle bruges penge fra satspuljen til at finansiere de sidste 500 kr. Derfor måtte beløbet ned på 1.000 kr. igen.
Så er det, som ministeren nu har redegjort for her, at der i forbindelse med de forhandlinger, vi har om afbureaukratisering, er blevet lagt op til, at man stadig væk får de 1.000 kr. plus befordringsgodtgørelse for de kilometer, der ligger ud over 24 km om dagen.
Dem får man betaling for, og det er en skattefri kørselsgodtgørelse, man får dér.
Det vil også, som hr. Per Clausen nævner, være til gavn for de to hovedbyer i Brønderslev Kommune, og det er Brønderslev og Dronninglund.
Der er et pænt stykke vej, det overstiger de 24 km, og der kan man få betaling for at tage den tur med bussen eller køre selv, eller hvad man gør.
Der er måske også nogle, der kan finde på at tage de 30 km på cykel.
Det ved jeg ikke om der er nogle der gør hver dag – det ville i hvert fald være sundt, andet kan man ikke sige.
Og så kan man få befordringsgodtgørelse til at dække de udgifter.
Alt andet lige burde det være bedre at få den ordning, som vi nu er ved at forhandle os frem til, for det er jo ikke sådan, at man, når man bliver sendt i aktivering, egentlig skal have det her udbetalt.
Det er jo til at dække de ekstraudgifter, man har ved aktiveringen, og det kan være transport, det kan være arbejdstøj, eller hvad man nu skal have.
Så alt andet lige synes vi i Dansk Folkeparti, at det er en bedre fremgangsmåde.
Det havde vi selvfølgelig ikke gjort, hvis vi nu havde fundet en løsning på de 1.500 kr. i forbindelse med satspuljeforhandlingerne – det kunne vi så ikke.
Men nu kommer den her løsning, og det er vi i Dansk Folkeparti udmærket tilfredse med, for det her tilgodeser kontanthjælpsmodtagerne.
Og vi er sikre på, at det vil blive godt modtaget blandt de kontanthjælpsmodtagere, der kan gøre brug af dækningen af udgifterne på den måde. Så Dansk Folkeparti kan ikke støtte beslutningsforslaget, da vi jo som sagt er godt i gang med at løse det på anden måde.
Leif Lahn Jensen (S), 2011-05-03:
Det er klart, at vi selvfølgelig mener, at man altid skal søge at få det bedste tilbud, så vi kan få folk i gang.
Men det er også klart, at man hele tiden skal kigge på, om det bedste tilbud ligger tæt på, for så er det selvfølgelig også bedre at tage det end noget andet.
Men jeg er helt enig med hr. Per Clausen.
Per Clausen (EL), 2011-05-03:
Det var bare en enkelt ting, jeg skulle være klar over, for hr. Leif Lahn Jensen gjorde meget ud af at sige, hvor vigtigt det var, at aktiveringen lå tæt på kontanthjælpsmodtageren.
Det kan der også være mange fordele ved, så man ikke skal bruge hele sit liv på at rejse frem og tilbage.
Men jeg vil godt spørge hr. Leif Lahn Jensen, om han ikke er enig med mig i, at hensynet til at få et godt tilbud vel kan pege i den anden retning.
Altså, nu nævnte ministeren, og det er jeg glad for at hun gjorde, f.eks. det nordjyske og det med at have muligheden for at rejse fra Brønderslev til Aalborg for at deltage i et tilbud.
Bent Bøgsted (DF), 2011-05-03:
Det er altid godt med en serviceoplysning.
Vi ved, at der kan være noget uretfærdighed i den måde, erstatninger bliver modregnet på.
I det her tilfælde, hvor det er meget kritisk sygdom, er spørgsmålet, om det er rimeligt, at man faktisk mister alt det, man får.
Der er ikke noget ekstra at gøre godt med.
Der er ikke noget ekstra til måske at kunne afhjælpe den situation, man er i, fordi kontanthjælpen forsvinder.
Derfor synes vi i Dansk Folkeparti, at man skal se positivt på det her.
Men alligevel har vi svært ved at sige ja til beslutningsforslaget, for inden vi tager endelig stilling, vil vi gerne have undersøgt, hvor mange det drejer sig om.
Hvor meget vil det her koste?
Hvordan skal det finansieres?
Det er foreslået, at det skal finansieres over satspuljen.
Jamen vi har lige haft et forslag, hvor vi her i efteråret så, at SF ikke ville være med til at finansiere det over satspuljen.
Det var det her med transport til kontanthjælpsmodtagere.
Det skulle ud.
Og hr. Eigil Andersen ved også godt, at vi har meget få penge i satspuljen at gøre godt med.
Men som sagt: Inden vi i Dansk Folkeparti tager endelig stilling til det her, vil vi gerne have undersøgt, hvor mange personer det drejer sig om.
Hvor meget vil det koste at ændre det og følge beslutningsforslaget, så erstatning i forbindelse med kritisk sygdom ikke skal modregnes i kontanthjælpen?
Jeg tror, hr. Eigil Andersen kan se, at der er noget fornuft i, at man får helt styr på omfanget af det.
Så på nuværende tidspunkt vil vi ikke træffe nogen endelig beslutning om det.
Vi vil gerne se nogle faktuelle oplysninger om, hvor mange personer det drejer sig om, hvor stort et beløb det drejer sig om, og hvor finansieringen skal findes henne.
For som sagt kan jeg ikke lige nu se, at der er nogen midler i satspuljen til at finansiere det.
Der er jo ikke noget ved at pålægge, at det skal finansieres over satspuljen, hvis ikke der er penge til det alligevel.
Så er der jo nogle andre gode ting, der så ikke kan finansieres.
Men som sagt: Vi kan ikke støtte forslaget på nuværende tidspunkt, og før vi træffer endelig beslutning, skal der flere undersøgelser af, hvor stort omfanget er.
Eigil Andersen (SF), 2011-05-03:
At belyse, hvor mange det omfatter, mener jeg da bør gøres.
Vores fornemmelse siger os, at det er noget, der måske vil koste 2 eller 4 mio. kr. om året.
Men lad os få det belyst.
Jeg tror, det er et meget beskedent beløb, vi her taler om, men til gengæld vil det hjælpe de her meget syge mennesker utrolig meget.
På den måde er jeg glad for den positive indfaldsvinkel.
Så er der spørgsmålet om, hvor pengene skal komme fra.
Vi har med vilje brugt den meget forsigtige formulering, at forslaget vil kunne finansieres af satspuljemidler, og dermed menes, når det er formuleret så forsigtigt, at der også kunne være tale om andre ting, altså at det blev finansieret over den almindelige finanslov, hvor alle skatteydere er med til at betale.
Det kan være, Dansk Folkeparti har et forslag om noget helt tredje.
Det er vi åbne over for.
Så forstår jeg det rigtigt, at Dansk Folkeparti godt vil indgå i sådan en dialog om, hvad den rigtige finansiering kunne være?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-05-03:
Lad mig starte med at slå fast, at det er Socialdemokratiets holdning, at arbejdsmiljøet på de danske arbejdspladser skal være sådan, at der opstår færrest mulige arbejdsskader og arbejdsulykker og mindst mulig nedslidning.
Derfor hilser vi også SF's beslutningsforslag velkommen.
Det, at en virksomhed som LM Wind Power i den grad kan overtræde arbejdsmiljøloven den ene gang efter den anden, uden at der er nogen, der griber ind og får gjort noget ved de grundlæggende problemer med styren, er helt uacceptabelt og burde efter vores bedste overbevisning slet ikke kunne finde sted.
Der er som sagt gået alt for lang tid, og alt for mange er blevet udsat for og måske også blevet skadet af de giftige dampe fra styren.
Det er afgørende vigtigt, at der bliver sat en effektiv prop i det hul, der tilsyneladende er i lovgivningen og tilhørende bekendtgørelser om substitution af kemiske stoffer.
I Socialdemokratiet er vi derfor helt enige i den problemformulering, som SF har lavet i deres beslutningsforslag, men vi ser visse problemer med det forslag, som SF har stillet til løsning af problemet.
Der er situationer, hvor det ikke er hensigtsmæssigt at gå så langt både af praktiske og af økonomiske årsager.
Dernæst og nok så vigtigt er vi betænkelige ved den rolle, som arbejdsmiljørepræsentanten tiltænkes ved reelt at blive udstyret med en mulighed for at nedlægge veto.
For os at se
kan det rykke ved definitionen af, hvem der har ledelsesretten og dermed også har det juridiske ansvar i de situationer, hvor der kan opstå en skade.
Derfor mener vi, at det kommende arbejde i udvalget må afdække, om der er problemer i forhold til ledelsesretten og ansvarspådragelse for arbejdsmiljørepræsentanten.
Derudover bør vi kigge på de syv forslag, som ministeren har stillet til forbedring af Arbejdstilsynets indsats både i forhold til koordinering, hvor en af virksomhederne har flere afdelinger, direkte kontakt med ledelsen i et sådant firma og ikke mindst justering af rådgivningspåbuddene, som vi heldigvis har bevaret i 2020-planen, som vi netop behandler her i Folketinget.
Arbejdstilsynet har faktisk allerede i dag muligheden for at give rådgivningspåbud med det samme i sager om psykisk arbejdsmiljø, så derfor burde det også kunne lade sig gøre på kemiområdet.
Afslutningsvis vil jeg sige, at det er afgørende for Socialdemokratiet, at vi får taget hånd om den problemstilling om substitution af kemiske stoffer, som SF rejser, og vi vil gå positivt ind i udvalgsarbejdet, med henblik på at vi får taget de nødvendige skridt for at sikre, at vi ikke igen ser en sag som den i LM Wind Power.
Da De Radikale Venstres ordfører ikke kan være til stede, skal jeg meddele, at de deler Socialdemokratiets opfattelse.
Peter Juel Jensen (V), 2011-05-03:
Jeg glæder mig meget over, at SF slår et slag for arbejdsmiljøet her i dag, for der skal være et godt arbejdsmiljø på alle danske virksomheder.
Ingen skal blive syge af at gå på arbejde, da det har store konsekvenser både for den enkelte og for samfundet som helhed.
Så langt er vi enige.
Det er en god og en rigtig flot hensigt, men hvordan kommer vi derhen?
Med forslaget, som vi behandler her i dag, vil SF pålægge Arbejdstilsynet at håndhæve arbejdsgiverens pligt til at sikre et godt arbejdsmiljø.
Nu er arbejdsmiljøet på den enkelte arbejdsplads jo ikke Arbejdstilsynets ansvar, men arbejdsgiverens, og Arbejdstilsynet kontrollerer så, at arbejdsgiveren overholder loven.
Sker der det ikke, træder andre procedurer i kraft, og man bliver straffet.
Sådan skal det være.
Lovgivningen i dag tillader brug af farlige stoffer, og det lyder sympatisk, når forslagsstillerne vil kræve substitution for alle skadelige stoffer.
Jeg kunne ikke være mere enig, men det skal også kunne lade sig gøre.
Man skal jo som virksomhed også have en viden om, at der findes mindre farlige stoffer, der kan løse den samme opgave i produktionen.
Faktisk findes der allerede i dag sådan et princip, hvor farlige stoffer og materialer skal erstattes.
Bekendtgørelsen siger, at arbejdsgiveren skal sørge for, at farlige stoffer og materialer på arbejdspladsen fjernes, erstattes eller begrænses til et minimum.
Såfremt dette ikke efterleves, er det Arbejdstilsynets opgave at sikre, at det sker f.eks. igennem påbud.
Jeg kan godt forstå, at SF har behov for at markere sig inden for arbejdsmiljøet, da man jo står uden for et arbejdsmiljøforlig, som sikrer arbejdsmiljøet frem mod 2020, men jeg tror ikke, at det her er vejen, for hvis virksomhederne overholder lovgivningen, har vi et godt arbejdsmiljø, og det bliver ikke bedre af forslaget fra SF.
Lovgivningen er klar på området, og med ministerens initiativer, som ministeren nævnte før i sin tale, finder vi i Venstre derfor ikke anledning til at ændre på dette område.
Inger Støjberg (V), 2011-05-03:
Jeg kan selvfølgelig ikke gå ind i det konkrete med, hvorfor Arbejdstilsynet ikke har forlangt, at der skulle være substitution lige præcis der.
Det kan der også være mange tekniske årsager til, når det handler om vindmøllevinger, fordi der i mange tilfælde ville skulle bruges et andet også farligt produkt.
Så derfor kan jeg naturligvis ikke det.
Jeg vil blot sige, at mulighederne faktisk allerede er der i dag.
Jeg mener, at de muligheder, der er i dag, er tilstrækkelige, og derudover er det jo altså sådan, at jeg har bedt Arbejdstilsynet sammen med arbejdsmarkedets parter om også fremadrettet at drøfte mulighederne for, om vi kan justere de eksisterende rådgivningspåbud.
Men jeg vil igen gerne understrege, at hvis man følger lovgivningen, som den er, og hvis man bruger de her værnemidler, der er til for at blive brugt, så kan man altså også godt arbejde med farlige kemiske stoffer.
Eigil Andersen (SF), 2011-05-03:
Nu er der overhovedet ikke tale om et eller andet bureaukratisk monster, men det vender jeg tilbage til, når jeg får lov til at sige noget til sidst i debatten.
Men det, som jeg bare vil spørge ministeren om, er: Når ministeren mener, at Arbejdstilsynet i dag har tilstrækkelige magtmidler og står tilstrækkelig stærkt til, at man kan gennemtvinge en substitution enten ved et mindre farligt stof eller ved at bruge robotter, kan ministeren så forklare mig, hvorfor Arbejdstilsynet ikke har brugt den mulighed på LM Wind Power?
Inger Støjberg (V), 2011-05-03:
Det er også sådan, at hvis der er et tilfælde, hvor det er veldokumenteret, at man kan substituere et produkt, kan Arbejdstilsynet give påbud om, at der skal substitueres.
Så derfor er jeg ganske enkelt ikke enig med hr. Eigil Andersen i, at Arbejdstilsynet ikke står stærkt i det her, for de har rent faktisk mulighederne i dag for, hvis det er veldokumenteret, at der kan substitueres, at give et påbud om, at det skal gøres.
Men på den måde at bygge sådan et kæmpestort bureaukratisk system op, som hr. Eigil Andersens parti, Socialistisk Folkeparti, vil, mener jeg er fuldstændig ude af trit med alt, hvad vi normalt står for.
Det ville være et bureaukratisk monster, der ville blive bygget op.
Men jeg er i øvrigt helt enig med hr. Eigil Andersen i, at LM Wind Power-sagen er meget alvorlig, og det er også derfor, jeg så aktivt er gået ind i den.
Eigil Andersen (SF), 2011-05-03:
Vi er jo enige om, kan jeg høre på det hele, at det, der er sket på LM Wind Power, og som har været inspirationen til det her forslag, er meget alvorligt.
Vores vurdering af, hvordan reglerne er i dag, er, at Arbejdstilsynet står for svagt, hvis man kræver, at der skal bruges et mindre farligt stof eller der skal bruges robotter.
For det er jo en anden måde at gøre det på, hvis man kan sørge for, at mennesker ikke er i berøring med de her farlige stoffer.
Så er vores opfattelse af den jura, der er, at hvis virksomheden siger, at det er for dyrt for dem at lave en substitution, så skal Arbejdstilsynet i dag nærmest bare tage det til efterretning, og det synes vi er for svagt.
Der mener vi at samfundet i højere grad må kunne markere sig, men at det altså skal være Arbejdstilsynet, der i sidste ende bestemmer det.
Leif Lahn Jensen (S), 2011-05-03:
Tak for det.
Enhedslisten har fremsat dette beslutningsforslag, der opfordrer beskæftigelsesministeren til at gøre brug af lovgivningens muligheder for, at kommunerne kan give op til 1.500 kr. i månedlig udgiftsgodtgørelse til ledige ved deltagelse i aktiveringstilbud.
En konsekvens af den økonomiske krise har været øget arbejdsløshed, som vi jo synes regeringen har været ude af stand til at tøjle.
Det er et meget alvorligt problem – både for samfundsøkonomien og for de mange ledige danskere og deres familier, der hver dag må leve med arbejdsløsheden.
Derfor er det selvfølgelig også altafgørende, at vi ikke lægger hindringer i vejen for de ledige, når de deltager i aktiviteter, der kan hjælpe dem tilbage på arbejdsmarkedet.
Når kontanthjælpsmodtagere deltager i aktiveringstilbud, har de forskellige udgifter, f.eks. til transport.
Derfor kan de ledige få op til 1.000 kr. i befordringsgodtgørelse til dækning af udgifterne forbundet med transport til og fra aktiveringsstedet.
I langt de fleste tilfælde er det tilstrækkeligt, men i nogle tilfælde er det så ikke nok.
Loftet på 1.000 kr. rammer jo især arbejdsløse i Udkantsdanmark, hvor der kan være langt til aktiveringsstederne.
Der, hvor jeg kommer fra, ved jeg, at man i Jobcenter Syddjurs har haft kvaler med dette til stor frustration for de arbejdsløse, der rammes hårdt af loftet på 1.000 kr. I tilfælde, hvor det er nødvendigt for at kunne sikre den rette aktivering, kan Socialdemokraterne støtte, at kommunerne får mulighed for at dispensere fra loftet på 1.000 kr.
For Socialdemokraterne er det dog en forudsætning, at kommunerne så vidt muligt finder aktivering i nærheden af den lediges bopæl, så den lediges transporttid minimeres og kommunerne i mindst muligt omfang behøver at dispensere fra loftet på de 1.000 kr.
Dispensationen skal således være en mulighed, der undtagelsesvis skal kunne tages i brug, hvis det ikke er muligt for kommunen at finde aktivering, der ligger i nærheden af borgeren.
Jeg skal også oplyse, at De Radikale er helt enige i denne holdning.
Helle Sjelle (KF), 2011-05-03:
Jeg kan godt forstå, at der er nogle mennesker, som har det rigtig, rigtig svært i vores samfund, og det er jo også til de mennesker, at vi sørger for netop at have et system, der kan tage hånd om dem.
Jeg synes, det system, vi har på nuværende tidspunkt, grundlæggende er, som det skal være, men som jeg sagde før, kan man selvfølgelig altid finde nogle tilfælde, hvor man siger: Er det her nu rigtigt?
Kunne det ikke være anderledes?
Men jeg synes altså, at vi grundlæggende set har et system, som der ikke er grund til at lave om.
Eigil Andersen (SF), 2011-05-03:
Tak for det.
Kan den konservative ordfører forestille sig nogen, som er svagere end et menneske, som er langtidssyg, som er på kontanthjælp, som lider af en måske livstruende sygdom?
Jeg kan næsten ikke forestille mig nogen, der er svagere, og derfor er det, jeg mener, at der burde samfundet træde til og sørge for, at man ikke skal spise sådan en erstatning op.
Helle Sjelle (KF), 2011-05-03:
Jeg synes, det er rimeligt nok, at man sørger for at have et system, som tilgodeser de allersvageste mennesker her i vort samfund, men hvis ikke vi sørger for, at det også er de allersvageste, det system tager hånd om, hænger det jo ikke sammen, slet ikke økonomisk, og det er jo derfor, vi synes, at det system, som vi har nu, grundlæggende er fornuftigt.
Så tror jeg altid, at man kan finde enkeltsager, hvor man tager sig til hovedet, og hvor man siger, at det her godt nok kunne være bedre, eller at det godt nok er skrækkeligt for det enkelte menneske.
Så må man selvfølgelig se på, om det er noget, som berettiger, at man så ændrer en hel lovgivning.
Der er det altså bare ofte således, at man må se sig selv i øjnene og sige: Nej, det er det ikke.
Eigil Andersen (SF), 2011-05-03:
Det er jo rigtigt nok, at der er forskellige grupper af langtidssyge mennesker, som får udbetalt sådan et beløb ved kritisk sygdom.
Der er nogle, der er i arbejde.
Ingen af de her grupper bliver modregnet i deres indtægt, men lige præcis kontanthjælpsmodtagerne bliver modregnet – på nær 10.000 kr., som de får lov til at beholde.
Er det retfærdigt?
Helle Sjelle (KF), 2011-05-03:
Det er jo ikke første gang, som andre har også været inde på, at vi drøfter principperne i det her forslag.
Vores kontanthjælpssystem har et højt ydelsesniveau for de personer, der ikke kan forsørge sig selv.
Sådan skal det være og bør det være.
Det tror jeg er et system, som vi alle værdsætter højt.
Men hvis vores kontanthjælpssystem skal vedblive at have et højt ydelsesniveau, så forudsætter det, at det kun er de svageste, som har krav på ydelsen.
Derfor er lovgivningen også tilrettelagt således, at de mennesker, som har en større formue, bør benytte sig af den, før de kan gøre krav på kontanthjælp.
Det princip ønsker vi Konservative ikke at rykke ved, og derfor synes jeg også, det er ærgerligt, at det her forslag forsøger at underminere lovgivningen.
Derfor imødekommer den gældende lovgivning mange af de problemer, som Socialistisk Folkeparti fremhæver.
For det andet er det billede, som Socialistisk Folkeparti forsøger at male frem, misvisende.
Det dækker langtfra kun sygdomme, hvor – og lad mig her citere fra bemærkningerne til forslaget – det er meget usikkert, om man overlever.
Derimod gælder det, at mange, der får udbetalt disse erstatninger, arbejder videre umiddelbart efter sygdommen, og det er da glædeligt
Afslutningsvis vil jeg sige, at det er min grundopfattelse, at det er meget vigtigt at belyse problemer ved lovgivningen.
Lovgivningen berører mange menneskers liv, og derfor skal vi naturligvis være opmærksomme på, om loven fungerer som tiltænkt.
Men omvendt synes jeg også, det er ærgerligt at kritisere på baggrund af nogle enkeltsager.
God lovgivning er ikke alene bygget på enkelte sager.
Vi frygter, at det her forslag vil koste mange penge og primært bygge på nogle enkelte sager, og derfor støtter vi ikke forslaget.
Bent Bøgsted (DF), 2011-05-03:
Vi vil gerne indgå i en dialog om, hvor mange personer det drejer sig om, hvor stor finansiering der skal til, og hvor man kan finde finansieringen.
Det vil vi slet ikke afvise.
Vi vil gerne være med til at se på det.
Men at sige ja til beslutningsforslaget her og nu, før det er undersøgt, kan vi ikke.