Pia Christmas-Møller (KF), 2007-10-04:
Da Poul Hartling i 1974 som dansk statsminister var på officielt besøg i Kina, mødte han som bekendt formand Mao.
Det var ikke mange, sagde Mao.
Dem må man virkelig passe på.
Vi passer på danskerne, vi passer på landet og på vores fremtidsmuligheder.
Vi gør det ved at tænke i langtidsholdbare vækststrategier, som tjener både vores egen og de kommende generationer.
Det skal for den enkelte kunne betale sig at arbejde, at uddanne sig, at investere.
Og så skal det være en fælles norm at passe på hinanden og på vores fælles jord.
Vi vil et samfund, hvor problemer søges forebygget, muligheder understøttet og sygdomme helbredt.
Derfor vil vi have kræft behandlet akut.
Men først og sidst vil vi et samfund, der bygger på netop de demokratiske rettigheder, som desværre er kommet under pres i denne tid.
Vi vil sætte ekstra kræfter ind på integration, demokratiforståelse, folkelig brobygning og sammenhængskraft.
Det vil vi med en stribe initiativer i skolerne, i arbejds- og kulturlivet.
En demokratikanon og en handlingsplan mod ekstremisme og radikalisering skal udarbejdes.
Det Konservative Folkeparti vil et samfund, hvor den stærke har pligt og ret til at udfolde sine evner for at skabe, og hvor fællesskabet sikrer dem, der ikke kan klare sig selv, en tilstrækkelig stærk håndsrækning.
Af samme grund føler vi en stærk forpligtelse til at skabe grundlag for vækst og overskud og et særligt ansvar for at tage vare på de udsatte, de sårbare, de syge og de svage.
Og her tænker jeg altså ikke først og fremmest på alle dem, der stod og demonstrerede uden for Christiansborg her forleden dag.
Det må jeg blankt indrømme.
Jeg tænker først og fremmest på dem, der ikke selv er stærke nok til at organisere sig, møde frem og råbe højt.
Jeg tænker på de fysisk og mentalt handicappede, de psykisk syge, de sårbare og ikke mindst på de udsatte børn.
De har altid og vil altid have vores særlige bevågenhed.
Princippet om menneskelig ligeværdighed skal være ledetråd i alt, hvad vi gør, og det gælder ikke mindst i forhold til disse grupper.
Tilgængelighed i forhold til samfundslivet i såvel bred som mere konkret forstand skal indtænkes - det gælder både uddannelses-, arbejds- og øvrige fællesskabsaktiviteter.
I det nye folketingsår skal der etableres akutte sociale tilbud til sindslidende, lovede statsministeren.
Dét vil jeg gerne kvittere for.
Når det gælder de allermest sårbare, de udsatte børn, kan vi aldrig blive gode nok.
Pædagogerne uddannes ikke ordentligt til opgaven, og kommunerne fokuserer mere på tavshedspligt end på, hvad de kan gøre for børnene - fremgår det af rapporten.
Den rapport må vi have gransket meget nøje for at få klarhed over, hvad der skal til ud over alle de initiativer, som regeringen allerede har forberedt og iværksat.
For hvis der er noget, der er en konservativ hjertesag, er det at arbejde for, at alle børn får deres livschance - får lige muligheder for at udvikle og uddanne sig i trygge og nærende opvækstrammer.
Derfor er jeg også så glad for regeringens høje prioritering af kampen for at give mennesker lige muligheder.
Den konservative partiformand har som bekendt givet regionerne det gule kort: Hvis ikke de løfter opgaven og får behandlet kræftpatienter akut, kan de godt regne med at blive lukket.
Det er simpelt hen, fordi kræftpatienter også er nogle af samfundets mest sårbare.
Og derfor kræver vi, at der bliver taget hånd om dem, og det i tide.
Det glæder derfor os Konservative, at regeringen nu fastslår, at alene mistanken om livstruende kræft eller en kræftdiagnose skal udløse akut og resolut handling.
Regeringen skal derfor roses for, at den vil forbedre mulighederne for at give ophold til forfattere, der er forfulgte i deres hjemlande.
Det er et stigende problem, at forfattere forfølges, fordi de bruger deres ytringsfrihed.
Da Salman Rushdie i sin tid blev udsat for islamistiske mordtrusler i form af en såkaldt fatwa og måtte gå under jorden i årevis, troede vi, det var et enestående fænomen, men kampen om værdierne er siden blevet skærpet.
Vi, der går ind for ytringsfrihed, for demokrati, for ligestilling, for de vestlige frihedsrettigheder, står over for en værdikamp, der først lige er begyndt, og den er grænseoverskridende.
Når forfattere og tegnere bliver truet på livet, fordi de bruger deres ytringsfrihed, så bliver deres sag vores sag, og uanset hvad vi så ellers måtte synes om det, de rent faktisk har skrevet eller tegnet, bliver deres kamp med et også vores kamp, på akkurat samme måde, som vi alle sammen blev amerikanere, der mørkemændene fløj flyvemaskinerne ind i Twin Towers,
simpelt hen fordi at når ytringsfriheden tages fra én, tages den fra os alle.
Derfor er det så vigtigt, at vi ikke tager vores demokrati og demokratiske rettigheder for givet, men kæmper for dem, hver for sig og i fællesskab.
Vi må og skal være solidariske med hinandens frihedsrettigheder, ellers går det galt.
Derfor er vi Konservative særdeles tilfredse med, at regeringen fremlægger en samlet handlingsplan, som skal forstærke indsatsen for at forebygge ekstremistiske holdninger og radikaliserede unge.
Det er jo præcis, hvad vi foreslog på vores landsråd i weekenden.
I bestræbelserne på at bevare og udbygge vores demokrati må uddannelse i demokratiets værdier og historie stå centralt.
Udarbejdelse af en demokratikanon er her en rigtig god idé og et vigtigt middel.
Det er, som vi Konservative igen og igen har fastslået det, i skolerne, vi for alvor møder demokratiet, og derfor er det også i folkeskolen, vi har det vigtigste mødested, og det er her, vi for alvor kan udvikle vores fælles demokratiske normer.
Den mulighed skal udnyttes fuldt ud.
Sideløbende med værdikampen må vi også arbejde målrettet for at fastholde og udbygge vore velfærdsmuligheder.
Til det kræves der flere hoveder og hænder, altså et større arbejdsudbud.
Vi Konservative har for længst sat mangelen på arbejdskraft på dagsordenen, simpelt hen fordi det er det danske samfunds største udfordring i disse år.
Hvis vi ikke i tide får tacklet mangelen på arbejdskraft, kommer det til at koste os velfærd, og det bliver dyrt.
Hver eneste gang en virksomhed må sige nej til en ordre, fordi den mangler arbejdskraft, koster det ikke bare på virksomhedens bundlinje, men også på vores fælles velfærdskonto.
For det er altså kun ved indtjening og overskud i virksomhederne, at vi kan få penge til de mange velfærdsgoder, vi alle sammen ønsker os.
Derfor er det også direkte benspænd for velfærd, når vi har kæmpet med et skattesystem, der for mange direkte hæmmer lysten til at arbejde.
Af samme grund er vi Konservative meget tilfredse med, at der nu igen og for anden gang bliver lettet på beskatning af arbejdsindkomst.
Ganske almindelige familier får nu igen lidt ekstra ud af at gå på arbejde.
Med sin tipunktsplan sætter regeringen yderligere fokus på at øge arbejdsudbuddet, og det er aldeles nødvendigt, for også i det offentlige mangler vi nu mange steder læger, sygeplejersker, SOSU- assistenter osv., alt sammen grupper i et velfærdssamfund, som er meget centrale.
Vi skal trække i mange strenge for at lykkes med vores målsætning om at øge arbejdsudbuddet, og det viser regeringen vilje til.
Vi skal alle yde vores bidrag til at passe på os selv som et frit, fredeligt og fremgangsrigt folk, der nok er sig selv, men aldrig sig selv nok.
Det kræver, at vi også viser engagement i og medansvar for verden omkring os.
Vi skal vise solidaritet med andres kamp for demokrati og menneskerettigheder, og det gør vi via EU, via NATO og FN, via et omfattende bistandsprogram og via danske soldaters aktive indsats i farlige missioner, hvor de sætter livet på spil for andre.
Vi har lige nu en stor styrke i Afghanistan.
At den mission er farlig, ved både de og vi.
Vi skylder stor tak til dem, der hver eneste dag kæmper med livet som indsats på den rigtige side af værdikampen, mod terror, for fred, mod diktatur, for demokrati.
Vi kæmper den kamp herhjemme, og vi kæmper den derude.
Jo, vi er kun 5 millioner, og vi har ganske rigtigt, som Mao i sin tid sagde det, til opgave at passe godt på os.
Det har vi hver for sig og i fællesskab.
Regeringen bidrager med et omfattende og meget ambitiøst lov- og reformprogram til det kommende folketingsår.
I den konservative folketingsgruppe glæder vi os til arbejdet.