Jakob Engel-Schmidt (V), 2015-04-28:
Tak, formand.
I dag behandler vi så B 85 og B 155 om arbejdsklausuler i alle offentlige kontrakter.
Det er jo ved at blive en årlig vane, at vi mødes i Folketingssalen og drøfter forslag om det her emne, og for dem, der kan huske min ordførertale fra sidste år – jeg kan jo se, at nogle af de ordførere, der sidder her, er de samme som året før – vil det, jeg siger om lidt, nok ikke komme som den helt store overraskelse, for godt nok har forslagsstillerne fundet ud af at genfremsætte deres forslag, men Venstre har ikke ændret syn på sagen siden sidst.
Vi mener bare ikke, at løsningen er lovgivning.
Og det lyder da også ganske tillokkende, når man i forslagene sigter mod, at danske skattekroner ikke anvendes til kontrakter med private virksomheder, der underbyder de overenskomstmæssige vilkår.
Men problemet med forslaget opstår, når man endnu en gang forsøger at lovgive sig ud af udfordringerne.
Et interessant spørgsmål kunne være, om man så ønsker at gøre ligesom i Tyskland og i morgen fremsætte et beslutningsforslag om en fastsat mindsteløn.
Det går Venstre ikke ind for.
Derudover er det vores opfattelse, at forslagene har en række negative konsekvenser for de virksomheder, der pålægges uforholdsmæssig store byrder, ligesom kædeansvar er problematisk for de mindre og mellemstore virksomheder, fordi de vil have svært ved at konkurrere med de større, så det vil skabe en skævvridning i konkurrencesituationen.
Kort sagt: Kædeansvar vil udelukke en lang række mindre og mellemstore virksomheder fra at byde ind på offentlige opgaver, da man simpelt hen ikke har ressourcerne til at imødegå de store transaktionsomkostninger, som forslagsstillernes forslag vil medføre.
Jeg er ret sikker på, at regningen for den her ulige konkurrencesituation med yderligere bureaukratiske omkostninger ender der, hvor den plejer, nemlig hos forbrugerne og dermed også hos samfundsborgerne og skatteyderne.
Det vil Venstre simpelt hen ikke være med til.
Samtidig er det også værd at tænke tanken bare en lille smule videre, og det har jeg gjort i forhold til sidste år, så det, jeg siger nu, er måske mere overraskende.
Begynder vi at forskelsbehandle virksomheder igennem forskellige regler i Danmark, kan andre EU-lande jo gøre præcis det samme.
Og det betyder, at dygtige danske virksomheder, der er konkurrencedygtige herhjemme, vil få svært ved at blive konkurrencedygtige i udlandet, idet reglerne bliver anderledes.
Selvfølgelig skal arbejdet i Danmark udføres inden for de i loven givne rammer, men det er jo primært de forskellige myndigheders opgave at kontrollere, at loven bliver overholdt.
Og det vil jo være konsekvensen af kædeansvar.
Jeg synes også, at det er værd at tage usikkerheden om, hvorvidt forslaget strider mod gældende EU-ret, med.
Det er tvivlsomt, om staten kan pålægge regioner og kommuner at anvende arbejdsklausuler, som ifølge ILO-konventionen 94 ikke er omfattet af disse.
Nyt i genfremsættelsen af beslutningsforslaget er det så, at Beskæftigelsesministeriet i sommeren 2014 har udsendt et cirkulære om arbejdsklausuler i offentlige kontrakter, men det ændrer sådan set ikke på, at forslaget er til skade for konkurrenceevnen og dansk økonomi.
I stedet for se på tallene kan vi jo konstatere, at 3F-rapporten viser, at en stor del af landets kommuner af sig selv kan finde ud af at anvende arbejdsklausuler, uden at vi blander os i det.
Derfor finder jeg ingen grund til, at vi her i salen træffer beslutning om at lovgive på alles vegne.
I Venstre har vi tillid til arbejdsmarkedets parter.
Vi mener ikke, at vi skal lovgive os ud af alt, og derfor stemmer Venstre imod beslutningsforslagene.