Michael Aastrup Jensen (V), 2012-11-30:
I dag behandler vi beslutningsforslag nr. B 13, og forslaget lægger jo op til forberedelse af en dansk sproglov.
Hensigten er fin, nemlig at styrke og udvikle det danske sprog som et helt og sammenhængende sprog.
Det danske sprog er absolut det, der definerer os som folk og som nation.
Rundtomkring i verden lærer mennesker dansk for at kunne læse H.C. Andersens eventyr eller Søren Kirkegaards filosofiske værker.
Det danske sprog er afgørende for vores kulturelle fællesskab og for vores fædrelands historie.
Vi skal beskytte og værne om vores modersmål.
Selv om vi har sympati for forslagets målsætning, mener vi dog ikke, at en decideret sproglov er det rette middel.
Venstres synspunkt er, at det danske sprog spiller en central rolle for dansk kultur.
Det fastslår vi gerne igen, nu hvor ideen om dansk sprogbrug hos offentlige institutioner atter diskuteres i Folketinget.
Af samme årsag er det afgørende, at det danske sprog også fremover vil være landets kultursprog.
Redskaberne til styrkelse af dansk sprog skal dog ikke gå gennem forbud og unødig regulering.
Derimod er der andre tiltag i den politiske værktøjskasse, som skal i brug.
Her kan bl.a. nævnes en endnu bedre danskundervisning, sprogstimulation og en styrkelse af sprogkompetencer hos lærere og pædagoger.
Under VK-regeringen gennemførte vi en lang række initiativer, som har forbedret vilkårene for dansk sprogbrug.
Vi sikrede flere timer i dansk i folkeskolen, og vi fremmede reelt sproget også hos de tosprogede børn.
Vi havde samtidig et generelt fokus på at styrke sprogkundskaberne blandt de studerende, og også i public service-kontrakterne med DR har vi lagt vægt på et dansk sprogbrug.
Danmark er et åbent og internationalt samfund.
Det skal vi blive ved med at være.
At vores land ikke er en ø, afspejler sig bl.a. i forskningsverdenen.
Forskningsområder er i høj grad internationaliseret, og det må vi forholde os til.
Derfor skal vi træde varsomt med bastante krav om dansk sprogbrug på dette felt.
Det samme gør sig gældende på uddannelsesområdet.
Kundskaber i engelsk og eventuelt andre fremmedsprog er nemlig vigtige i den globaliserede tidsalder, som vi lever i.
Efter Venstres opfattelse er det ikke en opgave for Folketinget at formulere sprogpolitikker for dansk erhvervsliv.
Til gengæld ønsker vi ikke at forhindre virksomhederne i selv at gøre det.
Som det også nævnes i bemærkningerne til forslaget, har flere offentlige og private virksomheder i forvejen lavet forskellige sprogpolitiske tiltag.
Derfor er det reelt svært at se nødvendigheden af decideret at lovgive på området.
F.eks. er lovgivning om dansk sprogbrug i ansættelseskontrakter en unødig indblanding i arbejdsmarkedets forhold.
I Venstre har vi nemlig tillid til, at arbejdsgivere og lønmodtagere selv kan løse denne udfordring.
I Venstres optik skal man være tilbageholdende med at lovgive om kriterier for filmstøtte helt ned til den mindste detalje.
Det betyder, at vi er forbeholdne over for ønsket om kun at tildele offentlig dansk filmstøtte til dansksprogede film.
Så afslutningsvis vil jeg understrege, at det er vigtigt, at dansk sprog fortsat styrkes og udvikles.
Derfor er der nogle udmærkede intentioner i beslutningsforslaget.
Samtidig er vi i Venstre glade for betoningen af danskundervisningens afgørende rolle i folkeskolen.
Men en decideret sproglov ligger imidlertid ud over, hvad vi som liberale anser for påkrævet og nødvendig lovgivning.
Venstre kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.