Leif Mikkelsen (LA), 2013-05-16:
Vi støtter gerne det her forslag og synes, der er grund til at takke Dansk Folkeparti for at være kommet med det.
Vores hovedindgangsvinkel til det er selvfølgelig, at der ligger en forenkling og en afbureaukratisering af det her, og det jagter vi, når muligheden byder sig.
Derfor er det sådan set ærgerligt, at vi lidt er i gang med den stammedans, vi kender alt for godt herinde.
Når der kommer et beslutningsforslag, der som bekendt kommer fra oppositionen, skal de ordførere, der er fra de regeringsbærende partier, for enhver pris finde argumenter for at være imod, fordi de skal dække regeringen af, så man ikke bliver tvunget til at fremsætte noget, man ikke lige er klar til med sit apparat, og derfor er vi ved at genopføre den stammedans, vi ofte gør omkring beslutningsforslag.
Det er også derfor, der har været en række drillerier her i dag om, hvad man tidligere har ment, og hvad man så mener nu.
Det er sådan set en understregning af det lidt tåbelige system, vi har fået opbygget, at man siger nej.
Når SF's ordfører skal prøve at finde hår i suppen for at finde en begrundelse, er det jo en situation, som jeg kan sige jeg selv har været i, da jeg sad i et regeringsbærende parti.
Man syntes godt om et beslutningsforslag fra oppositionen, men det skulle ikke være, og så skulle der endelig findes argumenter mod det.
Det er også derfor, vi oplever, at der er ministre, der skifter holdning, især når de ikke er ministre længere.
Det har vi også set eksempler på omkring skattepolitikken, og jeg har faktisk fra den her talerstol nævnt det nogle gange i forbindelse med den tidligere erhvervsminister, den tidligere finansminister, og derfor pegede jeg på det tidspunkt på, at det måske godt kunne føre hen til, at det måske var en god idé at rokere lidt tidligere og lidt hurtigere med ministre, sådan at vi havde flere, der havde været minister, når de så pludselig bliver klogere og mener noget andet.
Det kunne man da nævne for den nuværende minister, altså at det måske var værd at overveje, sådan at der kom en mulighed for at forfølge de gode intentioner i den her sag.
Så en større rokade ville ikke være af vejen.
Vi behøver ikke nødvendigvis at skifte regering hver gang, men man kunne lave en rokade, når nu man bliver klogere af det.
Så det er bestemt til venlig overvejelse, når nu der er så talrige gode eksempler på det.
Så jeg vil bare sige, at det faktisk kunne være værd lige at læse teksten en gang til, altså hvad det er, beslutningsforslaget går ud på.
For det er sådan set ikke den der detaildiskussion om, om man nu har husket at få det hele med, der ligger i beslutningsforslagets idé; det er sådan set bare at bede regeringen om at komme med et forslag, der behandler det her.
Og der bliver rig lejlighed til det, for regeringen har det fine apparat til at forhindre de småfejl, som hr. Marinus har fået skrevet ind, og som jeg kunne høre han blev bebrejdet, hvis der nu er noget af den slags.
Det er jo derfor, det er et beslutningsforslag.
Der er jo ikke tale om, at vi vedtager forslaget, men der er tale om, at vi bare vedtager, at regeringen skal komme og løse det her problem.
Vi mangler bare lige den rokade for at komme på det rigtige hold, for ellers glæder det mig, at ministeren var ret positiv og kunne se gode elementer i det, og derfor er det bare ministerens opgave – og den håber jeg så meget ministeren påtager sig – at sætte apparatet til og sige, at det her er værd at forfølge.
Så kunne man få rettet de ting, de mangler, der er, sådan at vi kunne komme frem til en situation, hvor man ikke bare gør tingene, fordi man altid har gjort det, for vi skal forhindre, at bureaukratiet opretholdes, i form af at man skal finde de her stillere, selv om det er så indlysende, at det er bureaukratisk, besværligt og unødvendigt.
Så det er et godt forslag, men det kræver måske en ministerrokade, inden vi kan komme videre.