Ida Auken (S), 2013-10-31:
Jeg vil gerne takke ordførerne for indlæggene og måske også i særdeleshed Liberal Alliance for i den grad at holde tungen lige i munden og rydde lidt op i hele det røgslør, der er blevet kastet ud i den her debat.
Det kan jo lyde, som om det er synd for bilejerne, at man nu justerer på de to tal, men grunden til det er jo, at der i dag bliver skrottet så mange biler, at der er et hul i ordningen.
Så enten må man sige: Ordningen skal hvile i sig selv, og så må man justere satserne, så de passer, så det ikke er statskassen, der skal betale, og man slår et hul i statskassen.
Eller også må man sige: Vi er klar til at slå et hul i statskassen på 100 mio. kr., vi finder de penge et andet sted – det kunne være ved at skære ned på velfærden, det kunne være ved at skære ned på ældreplejen, på skoleområdet eller på sygehusområdet. Venstre og Dansk Folkeparti har på populistisk vis og smart nok valgt at stille sig lige midt imellem de to synspunkter.
De synes, at det ikke må blive dyrere at være dansker, så derfor kan man ikke hæve skrotningsbidraget, så man kan sørge for, at ordningen kan køre af sig selv, men omvendt er der, hvad angår de der 100 mio. kr., ikke tale om, at de tør tale om, hvor de så skal findes.
Er det så på skoleområdet, vi skal skære ned, er det på sygehusområdet, er det på ældreplejen?
Hvor skal vi finde de 100 mio. kr.?
Eller skal man bare slå et hul i statskassen?
For det har man gjort i al den tid, man havde regeringsmagten.
Da slog man bare et hul i statskassen, for det kunne man jo så opportunt gøre.
Kan vi ikke få et svar fra Dansk Folkeparti og fra Venstre på, om de synes, at den her ordning skal hvile i sig selv, sådan som vi vedtog det, da vi lavede loven i 1999?
For da vedtog man jo i den her lov, at det skulle køre på gebyrlignende vilkår.
Jeg havde faktisk en helt anden tale med i dag, for jeg havde ikke i min vildeste fantasi forestillet mig, at Venstre og Dansk Folkeparti kunne synke så dybt, at de ville begynde at blande alt muligt om, at det ikke skal blive dyrere at være dansker, ind i det her, når man udmærket ved, hvad det drejer sig om.
Det drejer sig om en ordning, der er lukket; en ordning, hvor vi ikke sidder og hiver penge ud til statskassen, en ordning, der næsten fungerer som en pantordning, hvor man som bilejer betaler 60 kr. ind om året – og nu bliver beløbet så hævet til 100 kr., for at det skal kunne løbe rundt – og når man så skrotter sin bil, får man pengene tilbage.
Så er vi sikre på, at bilerne kommer ind, og at de kommer ind til nogle autoriserede ophuggere, som kan håndtere det miljømæssigt forsvarligt, og som kan sikre, at materialerne bliver brugt igen – en ordning, som alle synes er god.
Tænk, at det skal være Liberal Alliance, der i den grad er sober og ordentlig og fortæller, hvad det her drejer sig om, og der så er to af landets største partier, der stiller sig, som om man ikke har forstået det her.
Jeg vil sige, at alle, der følger den her debat, har forstået, hvad det her drejer sig om.
De to synspunkter, det er i den grad at tro, at man både kan stå og være populistisk og sige, at det ikke må blive dyrere at være dansker, og så sige, at ordningen skal hvile i sig selv, kan man ikke have på en gang.
Så jeg vil sige til Venstre og Dansk Folkeparti: Jeg glæder mig da til at finde ud af, om man mener, at den her ordning skal hvile i sig selv eller ej.
Og hvis den ikke skal hvile i sig selv, hvor skal vi så finde de 100 mio. kr.?
Er det på sygehusområdet, er det på skoleområdet, er det på ældreplejen?
Hvor synes man vi skal forringe velfærden?