Mette Abildgaard (KF), 2016-03-15:
Tak for det.
Vi har haft en god, lang debat om det lovforslag, og jeg skal ikke trække det unødigt i langdrag, men vil naturligvis knytte et par kommentarer til det.
Når det gælder vores danske sundhedsvæsen, er der ét ord, som bare er helt afgørende for mig, og det er tryghed.
De fleste af os er jo egentlig ikke i kontakt med sundhedsvæsenet særlig mange gange i vores liv, har måske ikke været der de sidste mange år, men når så uheldet er ude, eller der er andre omstændigheder, der gør, at vi har behov for at få kontakt med sundhedsvæsenet, så er det bare vigtigt, at vi har den tryghed, at vi får hurtig og god behandling.
Med den her behandlingsgaranti sikrer vi, at man har ret til udredning inden for 30 dage, og hvis ikke det kan leveres, har man ret til at vælge et privat alternativ.
Her synes jeg at det er rigtig fint, at det er blevet præciseret i høringsfasen, at man også har ret til en revideret udredningsplan, som er med til at muliggøre det videre behandlingsforløb.
I forhold til det her med trygheden må man jo sige, at der er nogle sygdomme, som er meget alvorlige, og nogle, der er mindre alvorlige.
Jo, jo, det anerkender jeg, men det, som kan virke mindre alvorligt fra det offentliges synsvinkel, kan være ekstremt indgribende for det enkelte menneske, kan være med til at gøre, at man ikke kan passe sit arbejde, så på den måde kan det have store konsekvenser.
Og så vil jeg sige, at de livstruende sygdomme jo ikke bare er indbefattet af almindelig behandlingsgaranti, som vi kender i dag.
Der er pakkeforløb på kræftområdet eksempelvis, som jo er langt mere restriktivt, som giver patienterne langt flere rettigheder, så på den måde, er der jo allerede en differentiering deri.
Det er vigtigt, at der bliver givet den her bemyndigelse til ministeren i forhold til at sikre, at den skriftlige information, der kommer angående de her patientrettigheder, er klar og nemt tilgængelig.
Jeg har selv siddet i Region Hovedstaden og bad der i sundhedsudvalget om, at vi fik de breve at se, der blev sendt ud til patienterne, og selv om vi så var en god flok politikere, kunne vi næsten konkludere, at vi havde svært ved at forstå, hvad det egentlig var, der stod i de her breve.
Man kunne godt nogle gange sådan lidt have en mistanke om, at der måske ikke rigtig var en interesse i, at patienterne benyttede sig af de rettigheder, de havde.
I hvert fald gjorde man det meget, meget svært tilgængeligt.
Jeg er ikke sikker på, at det er af ond vilje.
Det kan også være sådan bureaukratsprog, som bare er svært forståeligt, men det er i hvert fald vigtigt at sikre, at borgerne er fuldstændig klar over, hvilke rettigheder de har, og hvem de skal kontakte for at indfri dem.
Der er i hele den her diskussion blevet peget på forskelle i behandlingsmuligheder, og man må også bare sige, at i det system, vi har i Danmark, er der også kæmpe forskelle regionerne imellem.
Der er nogle regioner, hvor du kan komme ekstremt hurtigt til og få din behandling inden for én type sygdomme, mens du skal vente i lang tid på en anden type.
Jeg ved fra Region Hovedstaden, at der har man indstillet fødselsforberedelsen for en række kvinder, fordi man havde meget sygdom.
Det kan du så få i naboregionen.
Selv inden for en region som hovedstaden er der store forskelle.
Nogle steder har de megatravlt på fødeafdelingen og har svært ved at nå det.
Så kan man komme til Hillerød og føde på sansefødestuen, hvor der er meget, meget god tid og meget gode vilkår.
Så på den måde er der forskelle i vores sundhedsvæsen.
Det tror jeg aldrig vi kommer til livs.
En sidste pointe er det her med privathospitalerne, og det har jeg også hørt fra privathospitalerne.
Der er nogle, der får til at lyde, som om vi borgerlige nærmest er forlovet med samtlige privathospitaler, og jeg vil bare sige, at jeg i hvert fald aldrig har fået så meget som en krone i valgkampstøtte eller andet fra dem.
Det mangler de lidt at sende min vej, hvis vi åbenbart er så forlovet, som nogle får det til at lyde.
Det er vi ikke.
Jeg mener, at privathospitalerne udgør en vigtig ekstra hjælp til det offentlige.
Problemet er, at hvis man kun anvender privathospitalerne, når det er sidste udvej, kan det være svært for dem at have det apparat stående klart, som skal til for at kunne fungere som bufferkapacitet.
Det ved de eksempelvis i Region Midtjylland.
Der har de lagt en række planlagte operationer og andet over i privat regi for at give dem en vis base at basere deres forretning på, for man må jo anerkende, at det er det for privathospitalerne.
Men vi bakker op om det her lovforslag og glæder os over de rettigheder, der gives til patienterne.