Finn Sørensen (EL), 2016-02-09:
Ja tak, det vil jeg gerne, for jeg synes, der er nogle ting, vi ikke har fået snakket færdig om.
Vi har fået pillet det der sludder om, at det skal kunne betale sig at arbejde, og at det her skulle skaffe flere i arbejde, fra hinanden.
Det er heller ikke særlig svært, for regeringen skriver jo sådan set selv i lovforslaget, at man er parat til at forringe vilkårene drastisk for 30.000 mennesker, og det kommer der så 700 flere i arbejde af.
Så det er jo en tilståelsessag, der vil noget.
Der er jo en interessant debat, som beskæftigelsesministeren ligesom dyrker videre, på baggrund af noget, som Venstres ordfører sagde, og som også Liberal Alliances ordfører sagde, nemlig at det handler om rimelighed og respekt for de der leverpostejmadssmørende danskere, der hver dag står op og går hen på arbejde og får en meget lav løn for deres arbejde.
Hallo, altså de lavtlønnede – det er vi helt enige om – fortjener respekt, men de kan jo ikke købe sig en bedre bil eller få noget nyt tøj eller få råd til at tage på en udlandsrejse, fordi man stjæler nogle penge fra nogle, der har det dårligere end dem.
Hvad er det, man har gang i der?
Man appellerer til sådan en eller anden indre svinehund om, at bare andre har det dårligere end mig, er jeg glad og tilfreds.
Det skulle vel ikke være, fordi man gerne ser, at de der lavtlønnede er glade og tilfredse med den lave løn, de får, i stedet for at man viste dem den respekt, at de fik noget mere i løn?
Det er da det, vi skal gøre for de lavtlønnede.
Så det synes jeg da gerne vi kan tage en runde mere om
hvad er for noget med rimelighed og respekt for dem, der går og passer deres arbejde hver dag.
Hvad kan de, der har dårlig løn og dårlige arbejdsvilkår, bruge det, at der er nogle andre, der får det endnu værre, end de havde det i forvejen, til?
Så har vi det her med en midlertidig ydelse, som jeg synes Dansk Folkeparti især bruger meget.
Der mangler Dansk Folkeparti jo at forholde sig til noget, som Dansk Folkeparti ellers i andre sammenhænge gerne vil forholde sig til, nemlig at reformen af førtidspension og fleksjob fører til, at tusindvis af mennesker bliver nægtet førtidspension.
De bliver henvist til kontanthjælp, eller de bliver henvist til en ressourceforløbsydelse, hvor de i årevis på kontanthjælp kan komme til at leve for disse endnu lavere ydelser, som Dansk Folkeparti nu vil stemme for at gennemføre.
Jeg synes heller ikke, Dansk Folkeparti har forholdt sig til det faktum, som ministeren – han var ikke meget for at bekræfte det, men han gjorde det jo alligevel, og ellers kan man læse det i lovforslaget – kom med, nemlig at det her lovforslag som udgangspunkt betyder, at alle, der er erklæret aktivitetsparate af kommunen, også bliver ramt af kontanthjælpsloftet og af 225-timersreglen.
Det vil sige, at mennesker, der ud fra kommunens egen vurdering ikke er i stand til arbejde, alligevel skal leve op til alt det der halleluja om, at det kan betale sig at arbejde, og hvis man skærer i deres ydelser, skal de nok få et job.
Det er jo en fantastisk selvmodsigelse, som ligger i hele det her lovforslag og begrundelserne for det, og som ingen af dem, der står for det, har kunnet forklare os endnu.
Men der bliver jo en chance for Dansk Folkeparti i morgen, når Dansk Handicap Forbund kommer på besøg i vores Beskæftigelsesudvalg.
Så tror jeg nok Dansk Folkeparti skal få en lidt anden besked end den, de tror kan løse de her problemer.