Brian Mikkelsen (KF), 2009-05-26:
Efter beslutningsforslaget fra SF opfordres regeringen til at ændre lov om etablering af et udvalg om forsvarets og politiets efterretningstjenester, det såkaldte Kontroludvalg, med henblik på at give udvalget en række yderligere beføjelser.
Den første del af beslutningsforslaget lægger som nævnt op til at give Kontroludvalget en række meget vidtgående beføjelser.
Efter forslaget skal Kontroludvalget således bl.a. have ret til ubegrænset indsigt i og adgang til efterretningstjenesternes arkiver og lokaler m.v. og mulighed for at undersøge henvendelser fra borgere og organisationer.
Efter den gældende lov fra 1988 er Kontroludvalget etableret med det formål at have indseende med forsvarets og politiets efterretningstjenesters arbejde.
Efter loven skal regeringen derfor underrette udvalget om væsentlige omstændigheder af sikkerhedsmæssig eller udenrigspolitisk karakter af betydning for efterretningstjenesternes virksomhed.
Og regeringen skal ligeledes underrette udvalget om indholdet af de retningslinjer, der gælder for efterretningstjenesternes virksomhed.
Udvalget kan endvidere efter loven enten skriftligt eller mundtligt over for regeringen tilkendegive sin opfattelse vedrørende de spørgsmål, som tages under behandling i udvalget.
Kontroludvalget har med andre ord allerede i dag en reel kontrolfunktion, selv om man kunne få et andet indtryk af bemærkningerne til beslutningsforslaget.
Der er i sagens natur en række forhold, som man er nødt til at overveje nøje i forbindelse med spørgsmålet om en eventuel ny ordning for kontrol med efterretningstjenesterne.
For det første er det afgørende, at man ikke svækker efterretningstjenesternes effektivitet, herunder at man ikke beskadiger forholdet til kilder og internationale samarbejdspartnere, som erfaringsmæssigt lægger afgørende vægt på fortrolighed og kildebeskyttelse.
For det andet er det efter regeringens opfattelse meget væsentligt at fastholde, at det er de ansvarlige ministre, der først og fremmest har ansvaret for at sikre, at efterretningstjenesterne overholder gældende love og forskrifter.
En ny kontrolordning må således ikke indebære en risiko for, at Folketinget kommer til at overtage væsentlige dele af det ansvar, der hidtil har ligget hos ministrene.
En lovændring med de skitserede vidtgående beføjelser for Kontroludvalget vil således aktualisere en række mere principielle overvejelser og betænkeligheder, både i forhold til efterretningstjenesternes virksomhed og effektivitet og i forhold til de almindelige principper om ministeransvar.
Når det er sagt, vil jeg sige, at spørgsmålet om en ny kontrolordning efter regeringens opfattelse under alle omstændigheder bør afvente resultatet af arbejdet i udvalget vedrørende politiets og forsvarets efterretningstjenester, det såkaldte Wendler Pedersen-udvalg.
Wendler Pedersen-udvalget blev jo nedsat helt tilbage i 1998 og skal som sin ene hovedopgave overveje en række spørgsmål vedrørende PET's og FE's registrering af oplysninger om i Danmark hjemmehørende personer og organisationer samt behandling og opbevaring af tjenesternes oplysninger herom.
Særlig med hensyn til PET skal udvalget som sin anden hovedopgave gennemgå regelgrundlaget for tjenesten og i lyset heraf overveje behovet for og udformningen af en mere samlet regulering af PET's virksomhed.
Efter regeringens opfattelse må spørgsmålet om en eventuel ny kontrolordning nødvendigvis ses i sammenhæng med de konklusioner, som bliver resultatet af Wendler Pedersen-udvalgets arbejde.
Udvalget forventer som bekendt at afslutte sit arbejde, snarest efter at PET-kommissionen har afleveret sin beretning.
Og efter min opfattelse er en nærmere diskussion af de forslag om udvidelse af Kontroludvalgets kompetencer, som er indeholdt i beslutningsforslaget, derfor præmatur. Hvad angår den anden del af beslutningsforslaget, indeholder bemærkningerne en forholdsvis detaljeret beskrivelse af de elementer, der efter forslagsstillernes opfattelse bør indgå i fremtidige årsrapporter om efterretningstjenesternes arbejde.
Endelig ønsker forslagsstillerne, at der i årsberetningerne er oplysninger om, hvor mange personer tjenesterne beskæftiger, samt om tjenesternes økonomiske rammer.
Der er i den her sammenhæng grund til at understrege, at der i de senere år er sket en betydelig udvikling i den åbenhed, der udvises om efterretningstjenesternes arbejde.
PET's årsberetninger indeholder en række oplysninger om den internationale sikkerhedspolitiske situation og den betydning, som denne har for sikkerheden i Danmark, ligesom der omtales en række forhold af mere generel karakter, der har betydning for tjenestens virke.
Hvis man læser PET’s seneste årsberetning, vil man da også kunne se, at en række af de oplysninger, der efterspørges i beslutningsforslaget, faktisk allerede fremgår af årsberetningen.
Det gælder f.eks. antallet af personer, som tjenesten beskæftiger, det forgangne års væsentligste begivenheder og en overordnet beskrivelse af tjenestens samarbejde med inden- og udenlandske myndigheder.
Desuden indeholder årsberetningen en gengivelse af det relevante retsgrundlag for tjenestens virke.
Som det fremgår, er mange af de oplysninger, som forslagsstillerne efterspørger, således allerede offentligt tilgængelige.
Men PET’s årsberetning indeholder naturligvis ikke specifikke oplysninger om konkrete sager eller om, hvilke personer eller organisationer der aktuelt er genstand for tjenestens efterforskning.
Det skyldes jo i selve sagens natur, at efterretningstjenestens arbejde jo ikke på den måde kan blive belyst.
Derfor giver det efter min opfattelse heller ikke mening at efterlyse, at PET offentliggør den slags mere konkrete oplysninger om tjenestens virksomhed.
Også for FE's vedkommende har der siden 2004 været adgang til en række oplysninger på FE’s hjemmeside.
Det gælder f.eks. ikkeklassificerede trussels- og situationsvurderinger om bl.a. politiske og militære forhold i udvalgte lande.
Begge efterretningstjenester offentliggør således allerede i dag en række af de oplysninger, som forslagsstillerne efterspørger.
Men som sagt må man holde sig for øje, at hensynet til efterretningstjenesternes effektivitet nødvendigvis må sætte visse grænser for, hvilke oplysninger der kan offentliggøres.
PET modtager i vid udstrækning oplysninger fra samarbejdspartnere i ind- og udland.
Disse samarbejdspartnere videregiver oplysninger til efterretningstjenesten ud fra en forudsætning om, at disse oplysninger alene anvendes til efterretningsmæssig brug og ikke videregives til andre.
Hvis PET tilsidesætter hensynet til tjenestens samarbejdspartnere og kilder, vil dette ikke blot konkret kunne bringe kilder eller andre personer i fare, men også mere generelt kunne få som konsekvens, at tjenesten ikke fremover modtager væsentlige oplysninger.
Det er derfor afgørende, at der stedse foretages en afvejning mellem på den ene side hensynet til åbenhed og på den anden side behovet for at sikre, at PET også fremover nyder den tillid fra kilder og samarbejdspartnere, som er helt afgørende for tjenestens arbejde med at overvåge, forebygge og modvirke trusler mod statens sikkerhed.
På den anførte baggrund kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.