runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Jespersen (V), 2008-04-02:
I forlængelse af det første spørgsmål går dette spørgsmål på, hvad jeg kan sige om evalueringsrapportens konklusioner om forslag til forbedring af den eksisterende lovgivning.
Der er en række anbefalinger, som jo går på, hvad man kunne sætte i stedet for forsøgsordningen, og som også handler om, hvad man kunne gøre med hensyn til den permanente ordning, der allerede findes, når vi taler om de socialt belastede områder.
Så derfor kan man sige, at der bliver peget på, at der med hensyn til begge ordninger er nogle barrierer for, at det her kan fungere, og derfor synes jeg faktisk ikke, at spørgsmålet om, hvordan man bruger evalueringsrapporten, er så fuldstændig enkelt.
Men jeg synes, at det er vigtigt at sige, at der er to formål: Det ene er, hvordan vi kan få en mere varieret beboersammensætning i den almene sektor, så den bliver mere robust; det her jo været et stort ønske i mange år også fra boligselskaberne.
Det er jo ligesom nogle af de udfordringer, vi står over for.
Men det, at der ser ud til også fra boligorganisationerne side at være en mere positiv holdning til, at man faktisk kan bruge det her som led i at sikre en mere varieret beboersammensætning, synes jeg lover godt for, at man i fællesskab kunne finde frem til nogle løsninger, som faktisk kunne bidrage til virkelig at bremse noget, som ville være en negativ udvikling.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2008-04-02:
Hvad kan ministeren sige om evalueringens konklusioner om forslag til forbedringer af den eksisterende lovgivning, der bl.a. indeholder en anbefaling om, at det bliver gjort til en betingelse for salg, at kommunen og boligorganisationen er enige, og at beslutningen træffes i dialog med afdelingen?
Karen Jespersen (V), 2008-04-02:
Altså, fremlæggelsen har selvfølgelig ikke noget at gøre med, at der var de tre spørgsmål her i dag.
Det er jo, bl.a. fordi der var en frist for, hvornår der skulle fremsættes forslag i Folketinget, og det kom så inden for den frist.
Der står jo i bemærkningerne til lovforslaget, at man skal tage højde for evalueringsrapporten.
Jeg synes, at det er så vigtig en sag, at det ikke vil give mening lige at plukke lidt i den rapport, og der er faktisk brug for at vurdere det samlet.
Jeg synes, at det i virkeligheden tegner positivt, når fru Sophie Hæstorp Andersen er så positiv over for evalueringsrapporten, og det tyder måske på, at vi kunne blive enige om noget inden for det her område.
Det kunne jeg også godt forestille mig lige skulle have lidt tid.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2008-04-02:
Jo, men man kunne påstå, at der til gengæld er andre anbefalinger i rapporten, som er forholdsvis lettere at gå til.
F.eks. bliver det jo også foreslået, og det kommer vi selvfølgelig også ind på i det næste spørgsmål, at man begrænser Socialministeriets involvering i beslutningsprocessen, hvis kommunen og boligorganisationen i øvrigt er enige om, at det er et salg, man f.eks. ønsker.
Det er vel forholdsvis let lige at gå til.
Man kan også sige, at der er andre ting.
Kunne det så ikke være en idé, om regeringen kom med et lovforslag, der i hvert fald viste, at man lyttede til nogle af de erfaringer, der er gjort indtil videre?
Jeg tror ikke, at oppositionen vil blande sig i, hvis man så reviderer sin oplevelse af den nye lov efter en rum tid.
Karen Jespersen (V), 2008-04-02:
Det er jo netop det, der sker, for der står i bemærkningerne til lovforslaget, at den her forlængelse skal bruges til at vurdere, hvordan vi kan bruge evalueringsrapporten, som jeg synes er god.
Når man læser de konkrete forslag, vil man se, at de faktisk ikke er så ligetil.
F.eks. er der et forslag om, at man kan - nu kan jeg ikke huske, hvordan formuleringen er - tømme en opgang som et led i at få en ændret beboersammensætning, og det der med en ændret beboersammensætning er jo et af de meget vigtige formål med at gøre noget.
Men hvordan det her forslag skal håndteres, synes jeg faktisk ikke er så ligetil.
Og det er jo en af grundene til, at jeg - helt ærligt - synes, at vi har brug for noget mere tid til at diskutere det her.
Rasmus Prehn (S), 2008-04-02:
Hvad kan ministeren sige om regeringens holdning til udformningen af en ny salgslov om almene boliger i lyset af ministerens udtalelser til Ritzaus Bureau den 7. november 2007 efter Højesterets afgørelse: »Jeg vil nu inddrage dommen i det videre arbejde med et nyt forslag til en salgslov.
Udgangspunktet vil her være en fælles beslutningskompetence, så boligorganisationerne, kommunerne og de enkelte afdelinger i fællesskab kan tage initiativ til at bruge salg af lejligheder i indsatsen for bekæmpelse af ghettoer«?
Karen Jespersen (V), 2008-04-02:
Spørgsmålet ligger i forlængelse af de to andre spørgsmål om salg af almene boliger, og det henviser til en udtalelse, jeg kom med umiddelbart efter den afgørelse, som Højesteret traf om, at det ikke var ekspropriation at sælge almene boliger.
Jeg er citeret for at sige, at jeg nu vil inddrage dommen i det videre arbejde med et nyt forslag til en salgslov.
Spørgsmålet går så på, om det stadig væk er min holdning, og det er det.
Det er jo en af anbefalingerne i rapporten, men det er ikke sådan, at rapporten bare siger, at den permanente ordning, der er, er helt super duper, så den kan vi bare bruge.
Der peger man også på, at der er behov for nogle ændringer, som jeg ikke synes er så lige at gå til.
Derfor siger jeg, at vi har brug for en forlænget periode, hvor vi kan overveje, hvordan en permanent ordning for hele området kunne se ud - en ordning, som tilgodeser de der grundlæggende hensyn, jeg har peget på, altså både det at sikre en mere blandet beboersammensætning og det at styrke medejerskabet til den almene bolig, man har.
Så bliver jeg altså nødt til at sige: Vi har jo overblikket.
Vi ved faktisk, at det er i alle kommuner, vi ved bare ikke præcis, hvor mange de har ansat i den enkelte kommune.
Jeg vil også bare lige gøre opmærksom på, at Danmarks Lærerforening og Socialrådgiverforeningen er i gang med et meget omfattende arbejde i en stor del af landet med at få skolelærere og socialrådgivere til at arbejde sammen.
I den forbindelse har jeg sagt, at jeg også vil prøve at se på hele vejledningen om tavshedspligt.
Ikke fordi der kan ændres grundlæggende ved reglerne, men man skal hele tiden se på, om det er optimalt med hensyn til mulighederne for at snakke sammen ude lokalt; så der er stadig væk meget, vi kan gøre.
Rasmus Prehn (S), 2008-04-02:
Jeg luner mig da lidt ved, at ministeren ved det foregående spørgsmål faktisk sluttede af med at være glad for, at jeg var positiv.
Det vil jeg da også gerne være her.
Det er da sådan, at jeg er enormt glad over, at det, at vi stiller et spørgsmål, gør, at der bliver fokus på et område, og at ministeren rent faktisk går i gang med at få samlet op på det her, for vi ved jo alle sammen, at hvis det er, at vi skal forebygge vold, så er SSP-samarbejdet kolossalt vigtigt.
Den store, aktive sociale indsats, man laver ude i kommunerne, er simpelt hen det, der kan gøre forskellen.
Der er jeg rigtig, rigtig glad for, at ministeren giver udtryk for, at det er noget, der skal sættes skub i, og at det er noget, der skal fokus på.
Det er noget, som vi alle sammen skal gøre en aktiv indsats for at få løftet.
Det vil jeg gerne positivt sige, men det ærgrer mig stadig væk, at der skal et spørgsmål til, før man går i gang med noget så simpelt som at få et overblik.
Karen Jespersen (V), 2008-04-02:
Nu skal jeg ikke give hr. Rasmus Prehn gode råd, men det ville altså klæde hr. Rasmus Prehn at være positiv bare en enkelt gang.
Det, jeg kan sige, er jo, at vi faktisk har et meget godt overblik over, hvordan det står til i kommunerne.
Så siger hr. Rasmus Prehn, at det jo godt nok var det, han spurgte om, men at jeg dog for pokker må kunne regne ud, at det ligesom var noget bredere, han efterlyste.
Jeg vil bare lige sige helt ærligt, at man altså utrolig tit står med de spørgsmål og skal prøve at gætte, hvad det er, der bliver spurgt om.
Nogle gange bruger man så en masse tid på at skrive et svar, og så var det alligevel ikke i den retning, der blev spurgt.
I hvert fald kan man nu sige: Vi har en rapport fra år 2000, vi prøver at gå videre.
Jeg modtager gerne gode råd om, hvad der skal spørges om, for det er jo i høj grad i fælles interesse.
Rasmus Prehn (S), 2008-04-02:
Altså, hvis man har så meget viden, som ministeren giver udtryk for her, så er det jo underligt, at man den 25. januar 2008 giver et svar til mig på et skriftligt § 20-spørgsmål, hvor man siger: »Det er derfor ikke muligt at besvare spørgsmålet.«
Man kunne jo vælge at ridse op kommune for kommune, hvor der er et SSP-samarbejde.
Spørgsmålet gik jo ikke kun på antallet, det gik også på, hvordan indsatsen var.
Det kunne man så i hvert fald godt skrive sig ud af.
Der vælger man at sige, at det ved vi ingenting om.
Det, vi lige skal tænke over her, er altså en situation, hvor ministeren jo selv har været ude og skældt ud på kommunerne og sagt, at kommunerne ikke gør det godt nok.
Der har været lidt tendens til også at sparke nedad og sige, at det er dem, der ikke gør det godt nok.
Vi har ikke noget ansvar her i regeringen.
Men man har ikke gjort sig den ulejlighed lige at kigge på, i hvilket omfang er det her SSP-samarbejde: Hvilke kommuner gør hvad og hvor meget?
Altså, det mindste man kan gøre, er da at få overblikket.
Der ryster det mig da lidt, at jeg skal høre, at det først er her, flere måneder efter at jeg har stillet et § 20-spørgsmål, at man langsomt begynder at tage initiativ til, at nu må vi også hellere samle op og sådan.
Det forekommer besynderligt, det gør det altså.
Men jeg er da glad for, at der sker noget nu.
Karen Jespersen (V), 2008-04-02:
Nej, heldigvis er det ikke sådan.
Der blev jo lavet en rapport, en stor og grundig rapport, over SSP-samarbejdet i 2000.
Der viste det sig jo, at 96 pct. af kommunerne faktisk har det her samarbejde.
Det opfølgende spørgsmål bygger måske på, at hr. Rasmus Prehn tror, at antallet - nu bliver der spurgt om antallet af SSP-konsulenter - ligesom også dækker over, hvor mange kommuner der har det.
Altså 96 pct., det var før kommunalreformen, og derfor har vi ligesom taget for givet, at alle kommuner i dag har et SSP-samarbejde.
Men hvor mange og hvor meget de gør ud af det i de enkelte kommuner, ved vi ikke.
De organiserer sig på lidt forskellig vis.
Nogle steder er det skolelærere, der har inddraget nogle timer, andre steder har de nogle, der simpelt hen er ansat som SSP-konsulenter.
Det er også derfor, jeg siger bl.a., fordi bare det at spørge om antallet af SSP-konsulenter giver måske ikke i sig selv så meget mening.
Rapporten her fra 2000 er en udmærket stor rapport, og man kan sige, at det så kan være relevant med en opfølgning, men det er bestemt ikke rigtigt at tegne et billede af, at vi fuldstændig er på herrens mark, og at vi ikke aner et klap om, hvor mange steder de har det.
De har det i alle kommuner, men lige hvilken model og hvordan de gør det, ved vi ikke.
Når der nu bliver spurgt, så siger vi o.k., så tager vi lige en ny tælling på, hvordan det ser ud.
Rasmus Prehn (S), 2008-04-02:
Vi er da fra socialdemokratisk side overordentlig tilfredse med, at det, at vi stiller et spørgsmål, får ministeren til at reagere og gøre noget.
Det er da meget positivt, at man kan skubbe på i den retning.
Jeg tror, at de fleste danskere, når de tænker på velfærdsministeren, tænker på indsatsen med »Stop volden«, og nu skal der gøres noget, og vi kan ikke have alle de udsatte unge, og nu skal vi tage hånd om dem osv.
Det er jo positivt.
Men hvordan kan det så være, at ministeren har siddet adskillige måneder i ministeriet uden overhovedet at have nogen som helst form for nysgerrighed i retning af, hvordan det går med SSP-samarbejdet?
Hvilke kommuner har et sådant samarbejde?
Hvilke har ikke?
Vi skal lige huske på, at det jo ikke er et hvilket som helst ministerium, det her.
Det er et ministerium, som jo har regler for, hvor store sandkornene skal være i faldsandet ude i børnehaverne.
Der sidder man nidkært og nedskriver lister over alle mulige regler, bl.a. hvor store sandkorn skal være.
Men man har alligevel ikke kunnet finde kræfterne til at finde ud af, hvor mange SSP-konsulenter vi har.
Vi ved, at der bliver mere og mere vold; vi ved, at der er en hel masse utilpassede unge, som ville have godt af, at der var en aktiv SSP-indsats; vi ved, at ministeren er meget optaget af det her.
Har man bare været fuldstændig ligeglad, og har man brugt kræfterne på sandkornenes størrelse i stedet for?
Karen Jespersen (V), 2008-04-02:
SSP står jo for det her samarbejde mellem socialfolk, skolefolk og politi ude i de enkelte kommuner.
Spørgsmålet bygger på et skriftligt svar, jeg har givet hr. Rasmus Prehn, hvor der blev spurgt om det samme, om man havde et overblik over, hvor mange SSP-konsulenter der er ude i kommunerne.
Der måtte jeg svare, som sandt er, at det var der ikke noget overblik over.
Det var ikke muligt at besvare spørgsmålet.
Men jeg vil gerne sige her i dag, også inspireret af spørgsmålet, at jeg gerne vil tilvejebringe sådan et samlet overblik.
SSP-samarbejdet er jo som regel teknisk forankret i Justitsministeriet, i Det Kriminalpræventive Råd, så jeg har haft kontakt til Undervisningministeriet og til Justitsministeriet, og vi er blevet enige om at lave en undersøgelse, hvor vi bl.a. spørger kommunerne om, hvor mange SSP-konsulenter de har ansat.
Når jeg siger bl.a., er det, fordi hvis vi skal spørge om det, skal vi selvfølgelig gøre os umage med at finde ud af, om der er andre ting, vi også skal spørge om, når vi nu er i gang.
Rasmus Prehn (S), 2008-04-02:
Hvordan forsvarer ministeren, at Velfærdsministeriet i en tid, hvor flere utilpassede unge involveres i umotiveret vold, og hvor ministeren igen og igen har talt varmt for at styrke den forebyggende indsats, ikke har et samlet overblik over, hvilke kommuner der har SSP-konsulenter og hvor mange?
Skriftlig begrundelse
Den 25. januar 2008 giver ministeren svar på udvalgsspørgsmål nr. 41 til Kommunaludvalget, hvor følgende svar gives: »Da der ikke findes statistiske oplysninger om antallet af SSP-konsulenter, har Velfærdsministeriet kontaktet KL og Det Kriminalpræventive Råd.
Begge organisationer har meddelt, at de ikke har oplysninger om antallet af SSP-konsulenter - hverken samlet eller fordelt på de enkelte kommuner.
Det er derfor ikke muligt at besvare spørgsmålet«.
Karen Jespersen (V), 2008-04-02:
Jamen altså, jeg synes, at det lover godt, og jeg glæder mig til det fortsatte samarbejde om det og forhåbentlig også om andre initiativer for den almene sektor.
Rasmus Prehn (S), 2008-04-02:
Ja, vi kommer jo ikke så meget videre.
Jeg synes ikke, at vi får nogen rigtig forklaring på, hvorfor der lige pludselig skal gå halvandet år.
Men vi må så vælge at kigge positivt på det og håbe, at når der sker en ændring, bliver der taget højde for nogle af de her ting.
Da er jeg sikker på, at vi fra socialdemokratisk side vil bidrage positivt, for det er kolossalt vigtigt, at man får lavet en bedre og mere bred beboersammensætning ude i de her boligselskaber.
Det er utrolig vigtigt, og der skal det altså være på den rigtige måde man får tilrettelagt det her.
Vi er fra socialdemokratisk side lidt ærgerlige over, at det ikke kan blive noget før, men vi må så vente med tålmodighed.
Karen Jespersen (V), 2008-04-02:
Det er alene af den grund, at hele strukturen omkring, hvor pengene skal gå hen, når man sælger lejlighederne, jo afhænger af, om der er en fælles eller delt beslutningskompetence.
Og der er der jo så en meget bureaukratisk model nu, hvor der er delt beslutningskompetence.
Men der skal findes en løsning, som er holdbar, når vi forhåbentlig laver en ordning.
Og når jeg siger, at jeg ligesom spidser ører over for den måde, der bliver spurgt på, er det jo, fordi Socialdemokratiet ikke stemte for den permanente ordning, selv om der var fælles beslutningskompetence.
Jeg hører det lidt i forlængelse af det, der jo står i rapporten om, at boligselskaberne har ændret holdning.
Så synes jeg, de der halvandet år kunne være blevet givet rigtig godt ud, hvis vi kunne finde sådan en robust, holdbar ordning, der kunne bidrage til nogle af de ting, jeg har peget på.
Rasmus Prehn (S), 2008-04-02:
Det, som vi fra socialdemokratisk side har været særlig optaget af, er jo, at der lægges vægt på, at man i højere grad skal have en fælles beslutningskompetence - at man rent faktisk tager boligorganisationerne, boligselskaberne med på råd og ikke bare kommer hen over hovedet på folk og presser noget ned over dem.
Det var det, der var kritikken, da man lavede den første ordning.
Derfor var vi jo selvfølgelig fra socialdemokratisk side meget glade for det klare signal, og man må sige, at det var et meget klart signal, der jo blev givet på Ritzau den 7. november, nemlig at ministeren nu vil inddrage dommen i det videre arbejde med et nyt forslag til salgslov, og at udgangspunktet her vil være en fælles beslutningskompetence - en fælles beslutningskompetence.
Alligevel er der nu gået adskillige måneder, og det, som ministeren så gør, er ikke at lave en ny lov, næ, man udskyder det halvandet år - godt nok skaldede halvandet år, som ministeren siger - men dog halvandet år.
Og man ændrer ikke ved det med beslutningskompetencen.
Kunne man ikke i det mindste have ændret det?
Ministeren betoner det jo selv.
Man kan jo nærmest læse ud af citatet, hvordan der netop er blevet betonet lige her: Nu skal der være fælles beslutningskompetence.
Hvorfor kom det ikke med, da man forlængede denne ordning?
Karen Jespersen (V), 2008-04-02:
I rapporten er der jo beskrevet nogle ting, som man mener vil være gavnlige, og som også bliver ændret i den permanente ordning.
Og jeg troede også, at der var nogle af tingene, der var nemmere at gå til, end de rent faktisk var.
Sådan er det jo tit med politiske beslutninger, at det er dilemmaer, for både det at gøre noget og det ikke at gøre noget kan indeholde nogle kedelige sider.
Nu kan vi jo ikke stå her og snakke videre om det, men det kan være, vi får mulighed for det under førstebehandlingen af forslaget, nemlig hvordan hr. Rasmus Prehn og fru Sophie Hæstorp Andersen vurderer mulighederne for at tackle nogle af de ting, som rapporten foreslår.
Men det, som jeg synes er utrolig interessant, er, at jeg hører en positiv holdning til at være med til et forslag, som bygger på evalueringsrapporten.
Det vil jeg spidse ører over for og prøve at se om vi kan arbejde videre med.
Rasmus Prehn (S), 2008-04-02:
For jeg vil da gerne sige, at da jeg den 7. november sad og læste det her Ritzautelegram, fik jeg indtryk af, at der nu sker noget; nu bliver der taget hånd om det her, nu går ministeren i gang med at lave noget handling på det her område.
Nu kan jeg så forstå, at ministeren ikke mener det længere.
Ministeren er enig i, hvad ministeren her sagde om, hvad der skal ændres, men med hensyn til at få en ny lov er det lige pludselig halvandet år, der skal gå.
Nu hørte jeg godt, at ministeren i sit foregående svar sagde »skaldede halvandet år«, men det er immer væk ret lang tid, og der er problemer derude.
Vi ved, at det er så vigtigt, at vi får gjort noget, ikke mindst for at imødegå de ghettoproblemer, vi har i mange boligområder.
Der synes jeg at halvandet år er utrolig lang tid.
Og når man læser det, som ministeren siger her, får man indtryk af, at det er lige om hjørnet med den her nye lov.
Kan ministeren forklare mig, hvad det er, der gør, at ministeren i november var meget ivrig efter, at der nu simpelt hen skulle komme en ny lov, og lige pludselig skal vi så til at undersøge alt muligt andet?
Ministeren er jo selv meget præcis, med hensyn til hvad der skal ske, og selv om man gerne vil undersøge mere - det er selvfølgelig legitimt nok - er der jo nogle ting, som man allerede nu kan gå i gang med at ændre.
Kan ministeren ikke forklare lidt bedre, hvorfor man ikke går i gang med det nu frem for at vente halvandet år?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2008-04-02:
Jeg kan have meget stor forståelse for, at når man får en evalueringsrapport over til en minister, så skal ministeren selvfølgelig have tid til at kigge på den og se på de erfaringer, der er, og de anbefalinger, der måtte være, inden den offentliggøres.
Men jeg har meget svært ved for første at forstå, at det skal tage 7 måneder, og for det andet har jeg svært ved at forstå, at man nu fra ministerens side kommer med et lovforslag, der ukritisk forlænger den her forsøgslovgivning, og som ikke kigger på de anbefalinger, der står i rapporten.
Ville det så ikke have været mere optimalt fra regeringens side at bruge rapporten, læse dens anbefalinger og komme med nogle konkrete forslag til noget bedre lovgivning end blot at kortslutte processen nu med at fremsætte et forslag, der fuldstændig ukritisk bare forlænger forsøgsloven?
Er det i virkeligheden ikke en tabersag, at en regering ikke engang lytter til de evalueringer, den får udarbejdet, men bare ukritisk forlænger en forsøgslovgivning, indtil den har købt sig selv halvandet år ekstra?
Karen Jespersen (V), 2008-04-02:
Nej, jeg har absolut ikke lagt op til nogen ny praksis.
Jeg beklager, hvis der er partier, der gerne ville have haft det her materiale før; jeg har jo simpelt hen overtaget sagen og forstået det sådan, at det var materiale som led i det lovforberedende arbejde.
Men jeg kan jo altså så sige: Heldigvis bliver der nu halvandet år, hvor der ikke bliver ændret noget i forhold til retstilstanden, før rapporten blev fremsat.
Så man kan sige, at muligheden for at diskutere det har man jo stadig væk til fulde, den er bare blevet parallelforskudt nogle måneder, så jeg håber på, at det kan råde bod på, at man er ked af, at man ikke har fået materialet noget før.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-04-02:
Ændringerne betyder for det første, at arbejdsgivere og arbejdstagere ikke mere permanent kan indrette sig på muligheden for deltidsbeskæftigelse med supplerende dagpenge.
En analyse af supplerende dagpenge viser bl.a., at hver femte på deltid på supplerende dagpenge efter eget udsagn ikke ønsker andet end deltidsarbejde, og samtidig kan vi se, at kun hver tredje modtager af supplerende dagpenge er aktivt jobsøgende.
Det er ikke holdbart i en situation og især ikke i en tid med mangel på arbejdskraft.
For det andet styrker ændringerne i de supplerende dagpenge incitamenterne til at overgå fra deltid til fuldtid og muliggøres stadig i en periode, hvor deltid kan fungere som introduktion til arbejdsmarkedet.
I den forbindelse skal jeg bemærke, at regeringen, Kommunernes Landsforening og Danske Regioner i trepartsaftalen har forpligtet sig til at arbejde for, at de deltidsansatte, der ønsker det, får mulighed for at arbejde på fuld tid eller i flere timer end nu.
Bjarne Laustsen (S), 2008-04-02:
Vil ministeren forklare de overvejelser, der ligger bag, at det specifikt er kvinderne, de ufaglærte, fiskeindustrien og udkantsområderne, der skal rammes af nedskæringerne af de supplerende dagpenge?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-04-02:
Vi anerkender fuldt ud, at der er behov for supplerende dagpenge i fiskeindustrien, men jo også i en lang række andre forhold - det kan være inden for bygge- og anlægsbranchen; vi kender snevejrsdage, regnvejrsdage, frostdage osv. - og derfor afskaffer vi ikke de supplerende dagpenge, men vi forkorter perioden, man kan få supplerende dagpenge i, for vi synes ikke, det er rigtigt, at man kan indrette sig over en længere periode med supplerende dagpenge, især ikke, da systemet jo er baseret på, at det er en midlertidig ydelse, og at det er i en begrænset periode, man kan få de supplerende dagpenge.
Hertil kommer så, at vi jo ikke synes, det er rigtigt, at man, når man arbejder på områder uden opsigelsesvarsel, løbende ved 13 timers ugentlig beskæftigelse kan optjene fulde dagpenge, lige til man går på pension eller i graven.
Der synes vi, at der må være en vis fornuft i det, men det ved jeg selvfølgelig ikke om spørgeren også synes, altså at det er rimeligt at begrænse det.