Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-04-12:
Jeg har ligesom min kollega, fru Karen Hækkerup, taget imod tilbuddet om at komme ud at køre med de folk, som sætter fodlænker på; de kalder det, de gør, intensiv overvågning.
Det kan jeg varmt anbefale mine kolleger; det er faktisk rigtig, rigtig interessant og giver et godt indblik i, dels hvad det er for nogle personer, som afsoner med fodlænke, dels hvordan arbejdet foregår.
Jeg tror, man nogle gange har sådan en ukuelig optimistisk tro på, at noget teknologi kan løse en masse problemer.
Vi snakker om fodlænker og GPS-lænker og overvågning, og det sætter vi så vores lid til.
Jeg tror, man nogle gange glemmer, at der bag de her teknologiske vidundere faktisk skjuler sig et godt stykke arbejde, et godt stykke håndværk.
Der er faktisk rigtig meget arbejde, administrativt og opfølgningsmæssigt, forbundet med det at have den den her fodlænkeordning kørende.
F.eks. skal man lave en egnethedsvurdering, hvor man skal afklare, om personen er egnet til at kunne afsone med fodlænke.
Det kræver selvfølgelig, at man spørger nærmere og dybere ind til en lang række forhold og udfærdiger nogle rapporter, og det er ikke et arbejde, som det bare lige lader sig gøre at udføre med venstre hånd.
Der er en del kørsel.
Fodlænkeafsonerne bor selvfølgelig ikke inden for samme geografiske område, og det betyder, at ruterne kan blive ganske lange; der er mange timer på vejene.
Rigtig mange føler sig isolerede og føler en stor lettelse ved, at der endelig kommer et menneske og taler med dem.
Jeg var ude hos nogle, som afsoner på kollegieværelser – det er en meget god idé, fordi man kan passe sin uddannelse.
Men det er ret lang tid at være indespærret på 12 m² uden at kunne se nogen som helst andre og måske uden at modtage besøg.
Så det er meget, meget ensomt.
Det er bare for at sige, at der måske er behov for, at vi også kigger på, om man kan koble det her sammen med en besøgsvenordning eller med mentorer, som vi i SF tidligere har foreslået at man skulle se på i forbindelse med Kriminalforsorgen i Frihed.
For der er altså et rigtig, rigtig stort behov for at følge op, og det tror jeg ikke bliver mindre af, at man skal sidde helt op til ½ år.
Jeg har tidligere ladet mig fortælle af fru Anne Baastrup, som er vores tidligere retsordfører, at der vistnok findes nogle undersøgelser, der viser, at man maksimalt bør bruge fodlænke i op til 6 måneder, fordi folk simpelt hen bliver påvirket af det psykisk, bliver skøre af det, hvis man udstrækker det over længere tid.
Jeg kunne godt tænke mig, at vi fik gravet lidt dybere i de her resultater; det er i hvert fald noget, som vi i SF vil spørge ind til under udvalgsarbejdet.
Der bliver også mere papirarbejde, når man skal til at håndtere prøveløsladelser, som man jo skal, når den her ordning bliver udvidet.
Man vil skulle tage stilling til en lang række ting som boligforhold, økonomi, uddannelse osv., så der bliver mere arbejde.
Hvis formålet og de gode resultater ikke skal forspildes, tror jeg, det er afgørende, at vi sikrer, at kvaliteten og de gode samtaler kan bevares, og det kan de faktisk nærmest ikke engang på nuværende tidspunkt, fordi man er så pressede.
Det bliver ikke bedre af, at der kommer 60 flere fodlænker.
Der er en overbelægning på 135 pct.; det har været nævnt flere gange, og det gør altså, at de er utrolig pressede på deres arbejde.
Jeg vil i hvert fald have rigtig, rigtig svært ved at lægge navn til forringelser på det her område.
Der bliver også peget på, at nogle af de klienter, der kommer, formentlig vil være tungere, fordi vi udvider til 5 måneder.
Så det vil være grovere forbrydelser, og det kræver også ekstra.
Jeg vil i hvert fald gerne se eksempler på, hvad det er for nogle sager, som nu vil kunne give fodlænke.
Det vil jeg også spørge ind til under udvalgsarbejdet.
Det er afgørende, at vi får støttet de her mennesker, som måske også risikerer at lide af ADHD og andre personlighedsforstyrrelser, på den rigtige måde.
Jeg vil gentage det, som jeg sagde i spørgsmålet før: Jeg synes, det her er resultatet af usammenhængende retspolitik.
Det er regeringen, som har gjort en, synes jeg, fornuftig indsats med hensyn til bandepakke og politi, hvilket betyder, at politiet faktisk fanger flere og sætter dem i fængsel; der er flere, der kommer til at stå til ansvar, og det er fornuftigt nok.
Det håber jeg meget vi får mulighed for at diskutere lidt mere indgående med hinanden.