Arne Toft (S), 2007-01-23:
Jeg vil godt spørge om den energistrategi, som regeringen fremlagde.
Selv om vi nu har ventet, synes jeg, at det er godt, at den er kommet.
Jeg havde regnet med, at den kom før jul, men bedre sent end aldrig.
Jeg vil spørge om noget, jeg er en lille smule i tvivl om.
Jeg synes, det er godt, at man har taget transportområdet op, i og med at vi ved, at 60 pct. af det danske olieforbrug sker på transportområdet, og vi ved også, at der bliver udledt meget CO2, det belaster også vores Kyotostrategi.
Men så skriver man nede midt på siden angående biobrændstoffer til transport: Andelen af biobrændstof til transport forøges til 10 pct. i 2020.
Regeringen er parat til at fastsætte et delmål tidligere end 2020, forudsat at der er udviklet tilstrækkelige samfundsøkonomiske, konkurrencedygtige og miljømæssigt bæredygtige teknologier.
Jeg vil godt spørge, hvad man mener med det.
Jeg har teksten her, og det står jo sådan set ganske klart.
Regeringen er slet ikke i tvivl om, at fremtiden tilhører anden generation, og jeg har faktisk ikke hørt om nogen mennesker, der ikke har den opfattelse.
Så er der meget divergerende opfattelser af tidspunktet, og de er lige så forskellige, som det antal mennesker, man spørger.
Nogle siger, at anden generation er klar i 2010.
Det har sådan set været det, vi har hørt længe.
Så sagde man 2010-2012.
Så er der nogen, der siger, at det tager længere tid.
Det vil sige, at det godt kan tage længere tid, inden vi kommer i gang med andengenerationsteknologien.
Jeg tror personligt på, at vi kommer i gang hurtigt, for jeg har jo den lykke ikke alene at færdes i Danmark, men også i udlandet, og jeg kan jo se, hvor meget der overalt satses på anden generation.
Så siger vi: Hvis der findes førstegenerationsteknologi, som opfylder disse krav om, at den er tilstrækkelig samfundsøkonomisk konkurrencedygtig og miljømæssigt bæredygtig, så har vi sådan set ikke noget imod, hvad man kalder den.
Man kan kalde den første, anden, tredje, fjerde generation, eller hvad man vil.
Vi vil bare ikke have, at det er noget, der belaster.
Jeg har hørt flere eksempler her i salen fra folketingsmedlemmer, som har sagt: Hvad hjælper det, at man ødelægger regnskoven i Sydamerika og fragter det over med nogle store både til et eller andet land i Europa, og man så, ikke særlig miljøvenligt, brænder det af her i bilerne?
Det er sådan noget, vi mener med det.
Hvis hr. Arne Toft har et eksempel på noget, som er fantastisk og opfylder de betingelser, så går vi gerne i gang med at bruge det før.
Det er sådan set det, vi lægger op til.
Jeg har også hørt det om regnskoven i Brasilien, men der er jo ingen fare for, at regnskoven nogen sinde når til Danmark, i og med at der er stor mangel i det område dernede.
Den vil aldrig nogen sinde nå herover.
Det vil jo ikke være det, vi skal bruge som førstegenerationsbiobrændsel.
Det bliver måske den situation, hvor man på Lolland og på Fyn skal nedsætte den mængde af sukker, som de må have lov til at producere, fordi EU har pålagt dem at nedsætte den med 175.000 t, dem kunne man måske så bruge til sådan noget.
Jeg vil godt spørge: Betyder det her, at regeringen ikke vil være med til tvungen iblanding af bioætanol i benzin?
Vi vil da ikke blande os i, hvordan markedet reagerer, men vores fokus ligger på anden generation.
Findes der, og nu gentager jeg mig selv, en første generation, som er tilstrækkelig samfundsøkonomisk konkurrencedygtig og miljømæssigt bæredygtig rent teknologimæssigt, så har vi da ikke spor imod, at man udvikler den, og det er da noget af det, vi uvilkårligt vil støde ind i, når vi går i gang med de politiske forhandlinger.
Der skal nok være virksomheder, der på baggrund af det, der står her, henvender sig til os og siger: Det produkt har vi da.
Så synes vi da, det er fint.