runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Fischer (RV), 2007-10-10:
Jeg fortsætter i samme spor.
Jeg synes, der er mange nuancer i den her diskussion.
Det, der er vigtigt for os, er jo at sige, at dansk forskning står på tre ben: Der er basismidlerne, som udgør et fundament for universiteternes forskning, så er der den fri forskning, og så er der den strategiske forskning.
Det er rigtigt, som ministeren siger, at vi - Det Radikale Venstre i hvert fald - altid har kæmpet for, at der var et solidt fundament på universiteterne i form af basismidler.
Derfor synes jeg heller ikke, at det, da vi forhandlede globaliseringspuljen, var rigtigt at sige, at det var et valg mellem fri forsknings-midler og basisforskningsmidler.
Det var et valg mellem alle tre: Hvor meget skulle til basismidlerne, hvor meget skulle til de fri forsknings-midler, og hvor meget skulle til strategisk forskning?
Nu har vi så de fem professorer i Det Frie Forskningsråd, som advarer mod den fri forsknings fald, og jeg synes, at det i den sammenhæng er værd at minde om, at når vi satte midler af til den fri forskning, var det jo kun en lille del, der gik til Det Frie Forskningsråd.
En ret stor del, nemlig 240 mio. kr. i år, gik jo så til universiteterne i en helt ny mekanisme, den, der hedder UNIK, som i virkeligheden snarere er en slags strategisk forskning.
Når alt det her meget indviklede er vigtigt at diskutere, er det jo i virkeligheden, fordi Det Frie Forskningsråd jo med nogen ret godt kan fremføre, at de har en ret lille andel af de frie midler, og de rigtig frie midler er jo dem, der ligger i Det Frie Forskningsråd.
Så jeg synes, det er rigtigt, når hr. Rasmus Prehn spørger: Skulle vi ikke med den her kritik og det her nødråb eller opråb, eller hvad man nu skal kalde det, næste gang måske tilgodese Det Frie Forskningsråd en lille smule mere, end vi gør i dag, i erkendelse af, at lige præcis deres bevilling ikke er specielt stor?
Helge Sander (V), 2007-10-10:
Som udgangspunkt vil jeg gerne sige, at jeg hører både hr. Rasmus Prehn og fru Charlotte Fischer på en sådan måde, at vi er enige om, at det er utrolig vigtigt, at dansk forskning står på alle ben.
Vi kan dele det op i forskellige kasser, men som udgangspunkt er det helt afgørende, at vi har en stærk grundforskning, og at vi har fri forskning, for det er hele forudsætningen for, at vi kan komme videre med strategisk forskning og anvendt forskning.
Der er vi jo helt enige.
Når fru Charlotte Fischer nu begynder at line op til de forhandlinger, vi skal have om et års tid, synes jeg, det er helt fint, og jeg er meget lydhør og kan sagtens høre, hvad der bliver sagt.
Jeg må bare sige til fru Charlotte Fischer, at når debatten går lidt skævt, er det jo, fordi fru Charlotte Fischer og Det Radikale Venstre selv har været med til at skrive under på det, som står i vores lille hæfte »Aftale om udmøntning af globaliseringspuljen«.
Det kommer ikke helt bag på mig, selv om det er i den uforberedte spørgetime, at det måske blev et tema, og derfor har jeg taget det med.
Og det, fru Charlotte Fischer har skrevet under på, er, at vi har placeret fri forskning sammen med Det Frie Forskningsråd, Grundforskningsfonden og basismidlerne, og det har vi jo gjort, fordi det er det, vi i den politiske debat normalt samlet kalder fri forskning.
Vi kan sagtens gå et spadestik dybere, men det kan jo så ikke hjælpe, at man for Det Frie Forskningsråds vedkommende bruger udtrykket fri forskning sådan helt frit.
Det Frie Forskningsråds bevilling er jo lille set i sammenligning med både basismidler og Danmarks Grundforskningsfond over for strategisk forskning, som har et lige så stort skema et par sider længere fremme.
Så må man jo også dér gå ind og tage nogle specifikke linjer.
Det er en urimelig sammenblanding.
Og det har ærgret mig lidt, for det, jeg har mødt både i går og i dag, hvor jeg har været ude til en konference, er, at der nu står tilbage, at forskerne er utilfredse.
Der var en, der sagde: Kan I så ikke pille alle de penge fra dem igen?
Fru Charlotte Fischer og jeg ved udmærket godt, hvordan det er skruet sammen.
Der er ikke tale om utilfredshed; det er bare det billede, der tegner sig, og det synes jeg er så ærgerligt, nu hvor vi er inde i en så positiv udvikling.
Bente Dahl (RV), 2007-10-10:
Jeg vil gerne tage fat i det ene af de to anklagepunkter, nemlig det, der handler om civilregistreringen.
Mener ministeren, at folkekirken er den rette myndighed til at varetage de civile opgaver, som er omtalt her, og i bekræftende fald hvorfor?
Bertel Haarder (V), 2007-10-10:
Som barnefødt sønderjyde har jeg overhovedet ingen følelser knyttet til civilregistreringen i kongeriget.
Vi sønderjyder er faldet helt uden for det system, og det skyldes, at Sønderjylland var en del af det preussiske storrige fra 1864 til 1920.
For nu er civilregistreringen jo lagt ud på nettet, så at sige, og der kan man jo komme ind i den fra både kordegnekontorerne og kommunekontorerne.
Man kan i øvrigt også med digital signatur selv komme ind i den, og det synes jeg løser problemet.
Så jeg synes, at klagerne - både baptisterne og de katolikker, der nu fører sag - på dette punkt har en lidt spinkel sag at køre med.
Bente Dahl (RV), 2007-10-10:
Jeg har også med fornøjelse noteret mig den tekniske udvikling, der er sket på området, jeg synes, det er udmærket.
Jeg mener, at det var den 1. maj 2007, systemet rigtig blev taget i brug hele vejen rundt - også i Sønderjylland - og jeg har efterfølgende stillet ministeren en række § 20-spørgsmål.
Af svarene fremgår det, at det faktisk stadig væk er folkekirken, der er myndighed, selv om vi registrerer civilt i databasen.
Jeg er jo også sønderjyde og er vældig glad for den model, der er i Sønderjylland.
Jeg synes, at den har fungeret upåklageligt, også da mine børn var i den alder, hvor de skulle registreres.
Så den model så jeg gerne blive udbredt til hele det øvrige Danmark.
Med baggrund i de to begrundelser vil jeg spørge ministeren, om ministeren ikke vil være med til at udbrede den sønderjyske model til hele landet.
Bertel Haarder (V), 2007-10-10:
Så kunne de sønderjyske ordninger gælde over hele kongeriget.
Sådan blev det altså ikke, og derfor har vi en tilstand, hvor man - som spørgeren gør - kan hævde, at det er folkekirken, der bestyrer dette elektroniske civile registreringssystem.
Spørgsmålet er, om det virkelig kan krænke nogen.
Dels er Kirkeministeriet jo ikke noget helligt ministerium - og kirkeministeren er i hvert fald ikke nogen hellig person - dels kan jeg da oplyse, at der er adskillige muslimer ansat, som er med til at administrere systemet, og de hverken brænder hænderne eller bliver forulempet på anden måde.
Så jeg synes næsten ikke, at civilregistreringen kan være mere sekulær, end den er.
Hvilken forskel ville det gøre, hvis den blev flyttet fra stueetagen i Kirkeministeriet til f.eks. første sal i Undervisningsministeriet?
Det har jeg svært ved at se.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2007-10-10:
Tak for det.
For det tilfælde at der skulle være nogen, der lyttede, så falder det mig mest naturligt, inden jeg svarer på spørgsmålet, lige at sige, hvad spørgsmålet er, for ellers virker det måske sådan lidt kunstigt.
Spørgsmålet går på, hvordan det kan hænge sammen, at regeringen i sit udspil til kvalitetsreformen - og det er jo så statsministeren, der tillægges citatet - har gjort sig til talsmand for, at ambulancer almindeligvis skal være fremme inden for 15 minutter for at sikre hurtigere behandling af patienterne, når det i øvrigt er sådan, siger spørgeren, at Sundhedsstyrelsen stiller krav til regionerne om at nedlægge akutsygehusene.
Jeg vil så sige, at jeg tror, hr. Jesper Kiel har glemt, at behandlingen sådan set starter ude hos patienterne, det er sådan set hele ideen med den præhospitale indsats; hele ideen med, at der rykker en ambulance ud til skadestedet, er jo, at behandlingen starter der.
Og der er jo gennem de senere år gjort meget for at styrke uddannelsen af ambulancepersonalet, helt tilbage i 1993 og igen i år 2000, man uddanner ambulancepersonalet, sådan at behandlingen reelt også kan starte på stedet.
Det er jo også den samme idé, der ligger bag lægebiler, akutbiler, og hvad man ellers kalder det rundtomkring, alt sammen et udtryk for, at man opkvalificerer det akutte beredskab, sådan at behandlingen, bl.a. også ved brug af telemedicin, starter på skadestedet, og at transporten til hospitalet dermed altså er en integreret del af behandlingen.
Så det hænger jo fint sammen.
Formålet med den strukturtilpasning, der så i øvrigt er i gang på sundhedsområdet, og som er hele ideen bag kommunalreformen, er jo, at vi får sat fokus på kvalitet og sikrer, at patienterne bliver mødt af en høj, ensartet kvalitet, uanset hvornår på døgnet, hvornår på året eller hvor i Danmark man indlægges.
Det forudsætter en samling af specialer og akutmodtagelser, sådan som Sundhedsstyrelsen også har anbefalet det, med henblik på altså at øge kvaliteten.
Og derfor går de her to initiativer fint hånd i hånd.
Af hensyn til kvaliteten samler vi altså nogle specialer på nogle færre sygehusadresser, sådan at man bliver mødt af et ordentligt tilbud.
Det betyder selvfølgelig også, at der er nogle steder, hvor man vil opleve længere afstande, og præcis derfor giver det jo god mening at have en kvalitetsstandard om, at der er en ambulance hurtigt ude, og at det vel at mærke er en ambulance, der er betjent af noget personale, der rent faktisk også kan starte behandlingen på stedet.
Jesper Kiel (EL), 2007-10-10:
Jeg er godt klar over, at der er nogle patienter, der kræver behandling, allerede, kan man sige, fra det øjeblik ambulancen kommer frem.
Men jeg håber også, at vi kan blive enige om, at der også er nogle slags behandlinger, som vanskeligt vil kunne finde sted, og det er grunden til, at jeg spurgte, f.eks. hvis man er så heldig, at det kan lade sig gøre at få en ambulance frem til Lohals på Langeland.
Der vil der være nogle tilfælde, kan man sige, hvor tiden er en faktor - det forstår jeg at ministeren giver mig ret i; tiden er en faktor for, hvordan vi kan redde liv - altså, hvor hurtigt man kan nå frem til operationsbordet, fordi man ikke er i stand til at starte alle slags behandlinger i en ambulance.
Hvis det så går så uheldigt, at akutsygehuset i Svendborg nedlægges det kan man i hvert fald sige at diskussionen har kørt på i det sydfynske, og det er jo det, som Sundhedsstyrelsens krav med hensyn til befolkningsunderlag umiddelbart kunne lægge op til - så betyder det, at man, når man skal af sted fra Lohals, skal dobbelt så langt, så skal man køre 90 km for at komme frem til et akutsygehus.
Er det ikke rigtigt, at der vil være nogle patienter, der vil komme i klemme i den her situation, fordi der er nogle slags behandlinger, der kræver, at man rent faktisk også kommer frem til operationsbordet?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2007-10-10:
Det er jo i hvert fald rigtigt, at når vi snakker sygehusstruktur og akutberedskab, så er det jo en balanceakt, vi står med, og jeg ved ikke, om der er nogle, der har sådan det præcise patent på, hvor balancen indstilles.
Men det er jo en balance mellem på den ene side hensynet til nærhed, som selvfølgelig spiller en rolle, også for vores følelse af tryghed - vi vil jo alle sammen gerne have et sygehus lige rundt om hjørnet - og så på den anden side kvaliteten, for vi vil jo også gerne have, at det sygehus, vi lader os indlægge på, rent faktisk også er et sygehus, der kan hjælpe os med vores sygdom.
Hvis man kører det ud i ekstremerne, så tror jeg, alle vil forstå, at hvis vi alle sammen havde et sygehus rundt om hjørnet - hver mand sit sygehus - så ville det jo være et sygehus, som ikke var noget værd, og så ville det være falsk tryghed.
Så vi skal balancere nærhed over for kvalitet.
Der er jeg meget stærk tilhænger af - og det er der heldigvis et flertal i Folketinget der er, for det står nemlig bag den nye sundhedslov - at vi samler nogle specialer på nogle færre adresser for at få mere kvalitet.
Man kan tage sådan et eksempel som æggestokkræft, som for ganske få år siden blev opereret 50-60 steder i Danmark med en alt for stor dødelighed til følge, og som med Sundhedsstyrelsens nye udmelding fra i går nu altså samles på fire adresser.
Det er af hensyn til patienternes overlevelse.
Og det er klart, at når der sker en centralisering her, så skal vi tilsvarende sørge for at udbygge det præhospitale område.
Det er også derfor, regeringen har sat nogle standarder.
Nu har Enhedslisten meldt sig ud af forhandlingerne om kvalitetsreformen, men fortsat indgår jo alle Folketingets øvrige partier i den her drøftelse, som spørgeren faktisk har taget hul på her.
Jesper Kiel (EL), 2007-10-10:
Jeg kan forstå, at man ikke fra sundhedsministerens side har gjort sig nogen mere præcise overvejelser om, om der er nogle patienter, der vil komme i klemme her.
Som vi har forstået på mange læger, der har udtalt sig, er de tal for det befolkningsunderlag, som Sundhedsstyrelsen har meldt ud, der skal være for at have et akutsygehus, sådan mere eller mindre grebet ud af luften, kan man sige; det har været med det mål at få nedlagt et antal akutsygehuse.
Så kommer der den der diskussion om, at vi skal have nogle specialer samlet nogle steder, og der bliver nævnt æggestokkræft.
Men æggestokkræft er jo ikke et af de tilfælde, hvor man bliver hentet med fuld udrykning og skal køres til et akutsygehus.
Nærhed er jo ikke bare nærhed for tryghedens skyld.
Nærhed, som jeg ser det, og det ved jeg ikke om ministeren også kunne give mig ret i, er, i kraft af at det er det, der er afgørende for, hvor hurtigt man kan nå frem til operationsbordet, jo også en kvalitet i sig selv.
Var det ikke en idé, at Sundhedsstyrelsen fik gjort sig nogle overvejelser om: Hvor mange kan få glæde af, at der kommer en ambulance hurtigt frem, og hvor mange risikerer at dø på vejen frem til hospitalet, fordi en ambulance ikke klare alle slags behandlinger, og fordi man i det givne tilfælde på Sydfyn kunne risikere at få 90 km til et akutsygehus i stedet for 47 km?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2007-10-10:
Jamen jeg er da helt enig i, at afstanden til operationsbordet også betyder noget.
Men det betyder altså også noget, at det så er et operationsbord, der er betjent med et personale, som kan gøre en forskel i forhold til den situation, man befinder sig i.
Og der er det altså sådan, at der er fagligt belæg for - og jeg støtter det i øvrigt også politisk - at vi indretter vores sygehusvæsen sådan, at vi ikke har situationer, hvor læger skal vente om natten på patienter, der ikke kommer, for at patienterne så skal sidde om dagen og vente på læger, der afspadserer, eller at vi som patienter må tåle, at de, der behandler os, hvis vi er akut syge, ikke er de bedste til faget.
Hvis man forfølger det - for målet er ikke at nedlægge sygehuse, målet er sådan set at fremme kvaliteten i sygehusvæsenet af hensyn til patienternes overlevelse - så kræver det, at vi samler vores specialister på relativt færre adresser.
Hvad det konkret betyder på Fyn, ved jeg intet som helst om, for det er ikke min afgørelse, det er Region Syddanmark, der på baggrund af de faglige retningslinjer selv må finde ud af, hvordan man indretter sin akutstruktur.
Men der er ingen tvivl om, at det over tid vil føre til, at vi får relativt færre sygehuse, der kan det hele, og præcis derfor skal vi så også have en bedre præhospital struktur med ambulancer, der kan noget mere, med telemedicinske løsninger, eventuelt også et helikopterberedskab, som er nogle af de ting, der indgår i drøftelserne for tiden.
Jesper Kiel (EL), 2007-10-10:
Så vil jeg bare gerne høre sundhedsministeren, om han vil sætte gang i at undersøge lidt nærmere, hvor mange patienter man vil kunne hjælpe ved den præhospitale indsats, og hvor mange patienter der risikerer at komme i klemme, hvis der bliver større afstand til nærmeste akutsygehus.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2007-10-10:
Jeg har meget svært ved at få øje på, at patienterne skulle komme i klemme, ved at vi netop i disse år gør en voldsom anstrengelse for at gøre et godt sundhedsvæsen endnu bedre.
For det er jo det, vi gør.
Ideen med at lave de fem regioner til erstatning for de 15 gamle amter var jo at få noget mere kvalitet ind i planlægningen i vores sundhedsvæsen; jeg nævnte eksemplet med æggestokkræft før.
Og man kan ikke skille det ene fra det andet, for det er altså sådan, at hvis man vil have nogle akutte funktioner og tage patienter ind døgnet rundt, uanset hvad de fejler, kræver det altså, at man har en flerhed af specialer til stede, og det kan man ikke have alle steder.
Jeg har meget svært ved at se, at det skulle gøre vold på patienterne, at vi laver et sundhedsvæsen, der er bedre; det er vi i fuld gang med.
Det handler om at øge volumenet i vores sygehusvæsen - flere ressourcer, mange flere ressourcer - det handler om at få kvalitet ind i vores sygehusvæsen, og til det hører jo altså også at have en bedre præhospital struktur end den, vi har nu.
Jeg forstår sådan set ikke, at Enhedslisten ikke bakker op om, at regeringen har den målsætning, at man, uanset hvor man bor, normalt skal opleve, at har man brug for akut hjælp, så kommer den også akut, altså inden for 15 minutter.
Morten Østergaard (RV), 2007-10-10:
Jeg synes jo, at det er en ærlig sag, at vi har vores uenigheder om, hvordan familiesammenføringsreglerne skal indrettes, men jeg synes, det må være rimeligt at få en problemerkendelse fra ministeren, når vi står i en situation - og det er jo derfor, at spørgsmålet er aktuelt - hvor regeringen har fremlagt en plan, der skal prøve at afbøde nogle af de effekter på manglende arbejdskraft, som vi oplever i det danske samfund, og som det danske erhvervsliv i særdeleshed oplever.
Der er det så, jeg beder om, at ministeren i det mindste i dag anerkender, at de familiesammenføringsregler, man har, herunder 24-års-reglen, betyder, at danske virksomheder på et tidspunkt, hvor man mangler arbejdskraft, er nødt til at sige farvel til en arbejdskraft, fordi medarbejderne er nødt til at bosætte sig uden for landet på grund af familiesammenføringsreglerne, der forhindrer dem i at have et familieliv i Danmark.
Derfor er det, at vi ser eksempler på folk, som er nødt til at sige deres job op og flytte ud af landet som følge af de her regler - f.eks. den unge mand, der arbejder med produktudvikling i en miljøteknologivirksomhed, et område, der er højt prioriteret også af regeringen.
Jeg anmoder bare om, at ministeren erkender, at de familiesammenføringsregler, vi har, bidrager til arbejdskraftmangel.
Bertel Haarder (V), 2007-10-10:
Nu har en retsinstans jo altså tidligere givet regeringen ret i, at vi ikke krænker § 68 i grundloven, men jeg synes, vi skal afvente, hvad Højesteret siger.
Min opfattelse er, at det tilskud, som staten yder til præstelønningerne, ikke er større end den udgift, som staten under alle omstændigheder ville have til at vedligeholde de flere tusind kulturmindesmærker, som folkekirken har i form af de dejlige gamle middelalderkirker og for øvrigt også adskillige moderne kirker.
Jeg mener også, at argumentet om diskrimination kan imødegås med henvisning til, at vel er der for folkekirken et statstilskud i form af 40 pct. tilskud til præstelønninger, men andre trossamfund har jo mulighed for at trække deres bidrag fra i skat, og hvis disse andre trossamfund betaler lige så meget til deres trossamfund, som folkekirkens medlemmer betaler til folkekirken, så vil de andre trossamfund få et større statstilskud i kraft af fradraget.
Derfor mener jeg ikke, at man kan tale om diskrimination, men det bliver naturligvis spændende at høre, hvad Højesteret vil sige om den sag.
Nu har jeg redegjort for, hvad der har været statens procedure - som det hedder - i den sag.
Martin Henriksen (DF), 2007-10-10:
Det tror jeg ikke vil være så godt.
Nu er det jo ikke så forfærdelig mange undervisningstimer, man har på et lærerseminarium, så jeg tror godt, at man kunne indarbejde de to ting i det.
Nu kan ministeren måske ikke svare på det her spørgsmål, men så stiller jeg det efterfølgende skriftligt.
Men jeg synes, at det kunne være rart at få at vide, om man oplever det som et problem, at skoleledere så at sige - i gåseøjne - kaprer lærerstuderende, og om man mener, at man kan være behjælpelig, så der kan laves nogle kontrakter mellem skoleleder, lærerseminariet og den enkelte studerende, så man fastholder dem i uddannelsen og sørger for, at de kommer igennem læreruddannelsen.
Jeg synes egentlig, at meritlæreruddannelsen er udmærket, men når man kommer lidt op i årene, kan man, fordi man har noget pædagogik og to linjefag, som ikke er færdiggjort, betale sig til at få en meritlæreruddannelse.
Det er måske ikke så hensigtsmæssigt.
Så kan vi lige så godt sørge for, at de får det hele, hvis der er mulighed for det.
Bertel Haarder (V), 2007-10-10:
Det synes jeg lyder meget fornuftigt, og det råd vil jeg gerne tage til mig og bringe videre.
I øvrigt er jeg på vej til at nedsætte den følgegruppe, som vi jo har aftalt skal nedsættes.
Jeg havde egentlig ikke tænkt, at den skulle nedsættes så hurtigt, men jeg synes, at specielt problemet med de naturvidenskabelige fag gør, at vi behøver denne følgegruppe allerede her før jul til at give råd om problemet.
Så jeg lover at holde hele situationen under skarpt opsyn, og jeg er ikke uenig med hr. Martin Henriksen i de synspunkter, som han har fremsat.
Jeg glæder mig til, at vi i forligskredsen kan drøfte, om der er noget, som vi kan gøre her og nu, om der er noget, som vi skal gøre på længere sigt, og om der er noget, som vi eventuelt skal ændre i loven.
Christine Antorini (S), 2007-10-10:
Vi er lidt overraskede over det forslag, som regeringen har været ude med, om, at studerende, som i forvejen får verdens højeste SU, nu skal have lov til at arbejde ekstra meget, fordi det skulle give nogle flere hænder på arbejdsmarkedet.
Nu skulle man tro, at det var sådan, at studerende i Danmark ikke måtte arbejde ved siden af deres studier, men det er jo slet ikke tilfældet, og det ved ministeren også godt.
Jeg tror, at de fleste her i Folketinget har haft studentermedhjælpere.
Så det er jo ikke sådan, at de studerende ikke arbejder ved siden af studiet.
Nu har regeringen foreslået, at de studerende skal kunne arbejde endnu mere, samtidig med at vi faktisk er enige om, at det, der i det lange perspektiv er behov for, er, at de unge koncentrerer sig om deres uddannelser og gennemfører dem på den normerede studietid, fordi vi faktisk har brug for veluddannet arbejdskraft på arbejdsmarkedet - også helst veluddannet arbejdskraft, som ikke er fyldt 30-31 år, før de er blevet færdige med deres uddannelser.
Hvordan stemmer det overens med den målsætning, som jeg egentlig troede, regeringen havde, om, at de unge skal koncentrere sig om deres studier og være hurtigere til at gennemføre og blive færdige?
Bertel Haarder (V), 2007-10-10:
Jeg er fuldstændig enig i, at vi ikke skal gennemføre noget, som forlænger den gennemsnitlige studietid.
Vi har tværtimod brug for at få studietiderne afkortet, og det har vi jo også aftalt.
I den forbindelse har vi også aftalt forskellige mekanismer og foranstaltninger, som skulle fremme en hurtigere studiestart og en hurtigere studieafslutning.
Det er jeg enig i.
Meget tyder på, at der ikke er en entydig sammenhæng mellem erhvervsarbejde og studietidslængde.
Der er masser af studerende, som overholder de normerede studietider, på trods af at de har erhvervsarbejde.
Det, regeringen forestiller sig, er jo ikke, at vi nu skal gøre det attraktivt at arbejde 20 timer om ugen med deraf følgende risiko for, at man ikke kan komme til timerne og ikke får lavet sine opgaver.
Det, vi forestiller os, er, at vi gør det muligt, at man har 10-12 timers relevant studenterarbejde i løbet af ugen og derudover kan tage f.eks. en måneds erhvervsarbejde i sommerperioden, uden at man behøver at fravælge klip.
Hvis det kan føre til, at flere synes, det er umagen værd at tage et sommerferiejob, er det jo til gavn for samfundet, hvad enten det er et plejehjem eller en privat virksomhed, der kommer til at nyde godt af den pågældendes indsats.
Det er tankegangen.