Jens Joel (S), 2013-05-21:
Tak for det, og tak for muligheden for at diskutere regulering og beskatning af den finansielle sektor – en regulering, som i Socialdemokraternes øjne er fuldstændig nødvendig.
Krisen har jo med al ønskelig tydelighed vist, at vi skal stille større krav, regulere skrappere og sætte grænser for finansmarkederne, og når man hører debatten herinde, kunne man godt få det indtryk, at regeringen ikke går ind for en strammere regulering af finanssektoren, at regeringen har afvist at beskatte de finansielle transaktioner.
Det er jo ikke korrekt.
Regeringen har faktisk i regeringsgrundlaget forpligtet sig til at gå forrest i EU i kampen for at sikre en global beskatning af finansielle transaktioner og måske endnu vigtigere presse på for en stærkere og klogere international regulering af finanssektoren, der skal forhindre fremtidige kriser.
Det var en afgørende del af det danske formandskab, og selv om vi langtfra er i mål, har vi faktisk i al beskedenhed taget nogle gode skridt på vejen.
Mange af de højreorienterede politiske ledere har troet blindt på markedet.
Finanskræfterne har fået frit spil, og det endte jo som bekendt langtfra lykkeligt for lønmodtagerne, huskøberne og samfundsøkonomien.
Derfor skal vi sikre, at vi ikke igen ender i den situation.
Vi går forrest i bestræbelserne på at få en stærkere og klogere regulering af finanssektoren, og for os handler det sådan lidt banalt sagt om to ting: At sætte nogle rammer, som gør, at vi ikke igen kører økonomien ud over kanten, og at sikre, at den finansielle sektor lægger lidt mere i fællesskabets kasse.
Når vi i dag diskuterer Europa-Kommissionens nyeste forslag til en transaktionsskat, må vi bare konstatere, som økonomi- og indenrigsministeren også har redegjort for, at der er nogle problemer, at der er nogle risici for tab af arbejdspladser.
Der er en hel række uafklarede spørgsmål: Kan man fra EU's side opkræve en skat i USA, når de handler med europæiske værdipapirer?
Skal pengene gå i EU's kasse?
Vil det have konsekvenser for aktiviteten i de lande, der er med osv. osv.?
For slet ikke at tale om, hvordan vi sikrer de lande, der står uden for, imod urimelig konkurrence i forhold til dem, der har indført skatten.
Så regeringens modstand mod det konkrete forslag er ikke udtryk for en ideologisk modstand mod at beskatte finansielle transaktioner eller en modstand mod at regulere finanssektoren hårdere.
Det er et udtryk for en praktisk og konkret vurdering af det forslag, der ligger på bordet.
Men problemerne med det konkrete forslag bør ikke stå i vejen for alle de andre diskussioner, for sagen er, at vi kan gøre og gør rigtig meget andet for at nå vores mål.
Vi har allerede sikret, at der bliver stillet større krav til bankers likviditet, så de selv kan beskytte sig og ikke skal reddes af samfundet, næste gang de skulle blive ramt af krisen; vi har styrket reguleringen af derivathandelen – en handel, som spillede en afgørende rolle under den sidste krise, vi oplevede.
Og for så vidt angår finanssektorens bidrag til fælleskassen, er der også andre veje at gå.
Som vi har demonstreret i Danmark, kan man hæve lønsumsafgiften.
Det er allerede gjort af den nuværende regering, og der kunne tænkes mange andre veje, man kunne gå.
Så mens de borgerlige synes overbevist om, at finanssektoren skal have lov at gøre, mere eller mindre hvad der passer den, så har vi en anden holdning.
Jeg er lidt usikker på, hvordan det konkrete forslag ender, og hvilken skæbne det vil lide, men jeg vil være meget ked af, hvis det konkrete forslag og den skæbne, det måtte lide, skulle komme til at stå i vejen for den helt nødvendige diskussion af, hvad vi ellers kan og skal gøre med hensyn til reguleringen af finansmarkederne.