runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Gjerskov (S), 2010-01-21:
Min undren er ikke mindre end hr. Kamal Qureshis.
Der er ikke et negativt ord om Israel i det her beslutningsforslag – ikke et!
Det anerkender vi fuldt og helt.
Alle børn, der risikerer, at bomber sprænger uden for deres hus om natten, kan risikere at blive traumatiserede, og det er fuldstændig ligegyldigt, hvad det er for nogle børn.
Det, vi konstaterer, er til gengæld, at Israel er et meget velstillet samfund sammenlignet med Gaza.
Vi sender normalt heller ikke nødhjælp til USA, eller hvad ved jeg.
Det gør vi til de lande, som ikke kan hjælpe sig selv.
Det er en konstatering af, at børnene i Israel bliver der taget hånd om, for det ved jeg at der gør.
Kan ordføreren dokumentere noget andet, vil jeg gerne overveje et hjælpeprogram for dem også.
Men jeg kan kun høre Dansk Folkepartis kritik af det her forslag som, at nogle er mørkere i huden end andre, så derfor gider man ikke at hjælpe dem.
Tina Petersen (DF), 2010-01-21:
Jeg skal ikke forholde mig til, om der er en kritik.
Det, jeg kan se i forslaget, og som jeg også i min tale giver udtryk for, er, at der bliver ydet den her hjælp til Gaza, som der gør.
Det, jeg falder over i forslaget, er, at man pointerer, at Israel nærmest kan klare sig selv, og at myndighederne dernede selv må styre og håndtere deres traumatiske børn.
Derfor fremhæver jeg de tal og fakta, der skriftligt er givet fra udenrigsministeren til hr. Søren Espersen, inden han holdt sin tale den 2. april 2009, og det her er jo en opfølgning fra den debat, der var dengang.
Derfor synes jeg, det er ret relevant, når man kigger på Mellemøsten, at man fremhæver begge dele og ser det fra begge sider.
Det undgår man så her, og det har jeg så sørget for er kommet på dagsordenen.
Det var såmænd ikke andet.
Kamal Qureshi (SF), 2010-01-21:
Undskyld mig.
Jeg kan forstå, at Dansk Folkepartis ordfører har læst hr. Søren Espersens tale op med de moderationer, som der så var, og det er jo fint nok, men jeg er i tvivl om, om fru Tina Petersen har læst det forslag, som den her Folketingssal lige nu behandler, for der står ikke ét ord i det her forslag om på nogen måde at kritisere Israel, fordømme Israel eller nogen forklaringer på, hvem der er årsag til, at de børn har det, som de har det.
Det her er et forslag, som kun handler om, hvordan man kan hjælpe nogle børn, som Danmark allerede er i gang med at hjælpe, og om, hvordan man kan gøre noget yderligere for at hjælpe de børn i Gaza, sådan at de fremover kan være med til at bygge landet op, måske i en mere moderat retning, end det er tilfældet i dag.
Jeg vil meget gerne spørge fru Tina Petersen, om hun kan pege på eller oplæse nogle sætninger i det beslutningsforslag, hun står med i hånden, hvor der er en kritik af Israel eller en kritik af Israels handlinger mod folk i Gaza.
Tina Petersen (DF), 2010-01-21:
Til hr. Kamal Qureshi vil jeg sige at det er fuldstændig korrekt, det var en talefejl.
Det var en million og ikke en milliard, undskyld.
Dernæst kan jeg sige, at jeg selvfølgelig ikke uden grund lægger ud med i min tale at sige, som jeg gør.
Regeringen er i gang sammen med os og dem, der nu lyster, til selvfølgelig at gå ind og hjælpe de her børn, men derfra og så til komme med forslag er der et stykke.
Jeg falder over, at man konstant glemmer det her mellemled, at der faktisk er en historie, hvor man har glemt den anden part og bliver ved med at dømme.
Nu er det sådan, at Hamas – det er jo ingen hemmelighed for nogen – jo er opført på FN's liste som en terrororganisation, og det er derfor langtfra noget, Dansk Folkeparti vil støtte, langtfra.
Man skal jo ikke tro, at de i Gaza er uforskyldt i de her sager, der er foregået i Mellemøsten.
Sådan lyder det bare nogle gange, når man taler her i salen.
Kamal Qureshi (SF), 2010-01-21:
Jeg må sige, at det da må være den vildeste, våde drøm for en Hamasledelse at tro, at deres raketter kan nå 1 milliard israelere.
Jeg går ud fra, at det var en talefejl, at de kan nå 1 milliard israelere.
Jeg har en manglende forståelse af det at opremse de problemer, de israelske børn oplever i Sderot, det er vi jo sådan set enige om her i Folketinget er slemt; der er ikke nogen, der er tilhængere af de her ting.
Jeg kan bare ikke forstå, at det skal berettige til, at man så ikke hjælper de børn i Gaza, som er traumatiserede efter de krigshandlinger, der har været i området, og som lider på grund af den humanitære katastrofe, de befinder sig i.
Fru Tina Petersen startede med at sige, at Dansk Folkeparti støtter de eksisterende programmer, som netop er lavet med den hensigt.
Så jeg er ikke helt med på, hvad det er, fru Tina Petersen vil opnå med at komme med en lang fortælling om, at der er nogle børn i Israel, der har det dårligt.
Karsten Lauritzen (V), 2010-01-21:
Jeg er fuldstændig enig, og det er vi bredt, og det er jo dejligt.
Vi kan så glæde os over, at presset på Israel skal lægges fælles fra europæisk side.
Det skal også gerne være et pres, der lægges i samarbejde med amerikanerne, som har stor indflydelse i Israel.
Jeg skal være helt ærlig og sige, at jeg ikke nødvendigvis tror, at det, der gør, at israelerne bukker under for det her pres, er en trussel om at ophæve en handelsaftale, som er gavnlig både for de europæiske lande og for Israel.
Jeg tror, at der er nogle andre ting, der skal på banen, for at være helt ærlig.
Jeg kan jo ikke stå her og love, hvad Danmarks forhandlingsposition skal være; man kan tage en debat med udenrigsministeren på et senere tidspunkt om, hvad der foregår på et fælles EU-udenrigsministermøde.
Men jeg vil blot sige, at jeg ikke tror, der kommer noget godt ud af, at Danmark alene tager initiativ til at ophæve handelsaftalen mellem EU og Israel.
Kamal Qureshi (SF), 2010-01-21:
Man kan nævne de mange måneder, det tog, før børnene fik legoklodser.
Jeg er enig i, at det skal køres på EU-niveau.
Det, jeg egentlig bare vil høre hr. Karsten Lauritzen om, er: Vil regeringen tage initiativ til at overveje at ophæve den meget fordelagtige handelsaftale, der er mellem EU og Israel?
Det kan Danmark jo godt som medlem af EU netop tage op, Danmark kan sige, at det er den danske stats holdning, at vi ikke bare forlænger den eksisterende aftale, men truer med at ophæve den eksisterende aftale, hvis ikke Israel begynder at rette ind efter både de mange internationale, humanitære organisationer og FN-organisationer, EU og andre, som siger, at det er Israels blokade, der er afgørende med til at skabe den humanitære katastrofe og i øvrigt med til at styrke Hamas ved, at det så er Hamasrelaterede organisationer, som kan indføre ting gennem tunnelerne.
Er det noget, som den danske stat vil overveje at gøre på EU-niveau?
Karsten Lauritzen (V), 2010-01-21:
Udviklingsministeren redegjorde jo for svaret på det selv samme spørgsmål, og jeg kan måske formulere det sådan lidt mere firkantet og sige: Jeg tror, at Danmark kan gøre alle mulige mærkelige ting, men før man ligesom fra EU's side lægger et større pres på, kommer der nok ikke så meget bevægelse fra israelsk side.
Det er sådan set mit indtryk, at vi gør alt, hvad vi kan, for at presse på, og vi lægger en aggressiv linje for at få Israel til at ophæve sin blokade af Gaza.
Det havde jo den konsekvens, at nogle af de ting, som vi fik at vide ikke kunne komme ind, alligevel godt kunne komme ind i Gaza.
Jeg er tryg ved, at udviklingsministeren og udenrigsministeren bruger enhver lejlighed til at lægge maksimalt pres på Israel i det her spørgsmål.
Kamal Qureshi (SF), 2010-01-21:
Jeg vil egentlig bare lige følge lidt op på det, ministeren sagde om blokaden af området, som både hr. Karsten Lauritzen og undertegnede selv oplevede, og som hr. Karsten Lauritzen jo også selv nævner, som et af de afgørende problemer i den humanitære katastrofe, som befolkningen i Gaza er udsat for.
Nu har udenrigsministeren jo holdt møder med den israelske udenrigsminister op til flere gange.
Hvilke skridt har den danske regering tænkt sig at tage for at presse Israel udover skridtet med de ord, man har gentaget over for den israelske udenrigsminister?
Karsten Lauritzen (V), 2010-01-21:
Jeg synes helt ærligt, at fru Mette Gjerskov forvrænger det, som jeg står her og siger fra Folketingets talerstol.
Det synes jeg faktisk ikke at hun kan være bekendt for den debats skyld, som vi har her i øjeblikket.
Jeg synes, det er for billigt at lave politisk polemik på det her.
Jeg har aldrig sagt, at al den nødhjælp, der er behov for, strømmer ind i Gaza.
Jeg har heller ikke sagt, at man ikke vil støtte Røde Halvmånes arbejde.
Jeg har netop sagt, at det gør man. Jeg har bare sagt, at når vi skal bruge danske skattekroner på udviklingsbistand og humanitær bistand i Gazaområdet, skal vi være sikre på, at Hamas ikke kan bruge det til at legitimere deres politiske standpunkt.
Det er jeg bange for at de kan gøre, hvis vi går ind og laver et fælles nordisk samarbejde, som der står vi skal i beslutningsforslaget.
Det kan da godt være, at man kan ændre nogle ting i beslutningsforslaget, men jeg forholder mig til det, der står.
Det er nu engang sådan, det er, når vi har en debat i Folketingssalen.
Så synes jeg, at fru Mette Gjerskov skulle glæde sig over alle de positive ting, der er sagt.
Jeg har sagt, at vi er villige til at se på, om man kan øge bidraget til UNWRA’s arbejde, og jeg har også sagt, at man er opmærksom på, at børnene er ofre for konflikten i Gaza.
Den konkrete konsekvens af det besøg dernede var bl.a., at den blokade, der var af dansk nødhjælp, der skulle ind i Gazastriben, bl.a. legoklodser og en række andre ting, efterfølgende blev ophævet, fordi der var noget politisk opmærksomhed.
Det er godt, og det synes jeg at fru Mette Gjerskov skulle glæde sig over.
Tina Petersen (DF), 2010-01-21:
Jamen det foranlediger mig til at spørge videre.
Nu er det ikke helt uklart for folk, at problemet i Mellemøsten ofte er Hamas.
Anerkender hr. Kamal Qureshi, at Hamas er en terrororganisation, som FN nu har sat på sin liste over de her organisationer?
Anerkender hr. Kamal Qureshi, at det kan være et problem i den her aktion, og at det faktisk er der, man burde sætte kraftigst ind for at få dæmpet det her, så børnene kan få den fred og ro, der bliver talt så meget om?
Kamal Qureshi (SF), 2010-01-21:
Ja, i den grad.
Det er der ikke nogen tvivl om.
Men jeg savner stadig væk at få svar fra Dansk Folkepartis ordfører på, hvorfor de her børn ikke kan hjælpes, mens vi venter på freden, hvorfor de her børn ikke kan hjælpes, fordi der er nogle børn i Israel, der lider, og om Dansk Folkeparti har planer om at fremsætte forslag om et hjælpeprogram for de traumatiserede børn i Israel og sende penge til dem, og om der er behov for et sådant hjælpeprogram.
Det håber jeg i hvert fald også at vi kan få afklaret.
Liselott Blixt (DF), 2010-01-21:
Meget konkret siger vi stadig væk, at 15 minutter skal være den responstid, man kører efter.
Jeg kan sige, at det er en andel på 7 pct. af alle kørsler, der er på over 15 minutter.
Der, hvor der er længst gennemsnitstid, er i Thyborøn, hvor det er 16 minutter.
Det er måske dem, som regionen har skåret væk, og som vi kan få ansat igen, og så kører det måske, som vi gerne vil have det.
Mette Gjerskov (S), 2010-01-21:
Jeg vil meget gerne tage en diskussion om den mellemøstlige situation og Israel og Palæstina, men det kan altså ikke gøres på 60 sekunder.
Det er heller ikke det, det her forslag drejer sig om.
Dansk Folkeparti siger, at vi skal vente, til konflikten er løst, før vi skal hjælpe.
Og nu ryster man fra Dansk Folkepartis side på hovedet, men det er det, jeg hører.
Skulle vi ikke hellere gøre noget for at få løst problemet?
Jo tak, det er der rigtig mange kloge folk i hele verden, der har arbejdet på i langt, langt over 50-60 år.
Så hvis vi skal vente med at hjælpe børnene, til den konflikt er løst, er de ilde stedt, siger jeg bare.
Vi vil gerne tidoble den indsats, der er i forbindelse med det psykosociale program for børn i Gaza, fordi de har brug for vores hjælp i dag og i morgen.
Tina Petersen (DF), 2010-01-21:
Jeg bliver nødt til at tage det her som en fornægtelse, for det er da helt klart, at alle de her ting, der bliver nævnt af ordføreren, som jeg sagde før, er blevet etableret.
Men jeg hører også, at man ikke anerkender, hvem der har bragt børnene i den situation.
Det er der, problemet er.
Er det ikke der, vi skal sætte ind, og det, vi skal løse først, for lige netop at undgå, at flere børn nede i Mellemøsten bliver sat i de her situationer?
Jeg hører slet ikke ordføreren gå ind i den her debat på en saglig og grundlæggende måde.
Det drejer sig bare om at pladre løs om noget, der er etableret.
Vi bliver nødt til at løse problemet, nemlig: Hvem er det, der har sat børnene i den her situation nede i Gaza?
Er det Hamas?
Mette Gjerskov (S), 2010-01-21:
Der findes hjælp til børn i Gaza, men i alt, alt for ringe et omfang.
Sagen er den, at to tredjedele af børnene i Gaza lever som flygtninge, og det er bestemt ikke nogen glorværdig tilværelse.
Sagen er den, at skolerne nu efterhånden kører i treholdsskift for overhovedet at få plads til de her børn.
Sagen er den, at det er dokumenteret, at der er en stigning i antallet af børn – de, der kommer i skole – som simpelt hen slet ikke kan lære, som ikke kan bestå prøver osv., fordi de rent faktisk har nogle problemer.
Det er det, der er fakta i Gaza.
Problemet er, at der er nogle børn, der skal hjælpes, og dem vil vi gerne hjælpe.
Tina Petersen (DF), 2010-01-21:
For mig virker det nærmest, som om den socialdemokratiske ordfører fuldstændig fornægter det, der bliver sagt.
Jeg bliver nødt til at give Venstres ordfører fuldstændig ret i, at der er taget nogle initiativer.
Man opfylder alle de her ting, som den socialdemokratiske ordfører står og nævner og gerne vil have.
Trods det bliver man ved.
Jeg hører en fornægtelse af historien, jeg hører en fornægtelse af problemet, jeg hører en fornægtelse af, hvorfor børnene er kommet i den situation i Gaza, som de er kommet i.
Jeg hører også en fornægtelse af, hvem der ikke har overholdt bl.a. fredsaftaler, og af, hvem der har sat børnene i den her situation, som børnene står i i Gaza i dag.
Jeg vil gerne spørge, om jeg kan få en bekræftelse på, at det virkelig er sådan.
Der sker en fuldstændig fornægtelse, og for mig lyder det nærmest som en gang valgflæsk, for man bliver bare ved med at tromle derudaf med et forslag om noget, som faktisk allerede er etableret.
Mette Gjerskov (S), 2010-01-21:
Jeg vil sige, at det i hvert fald ville være meget mærkeligt, hvis ikke man trak på de danske erfaringer, for danskere er nok dem, der er mest kompetente på det her område.
Så det ville da være mærkeligt ikke at gøre det.
Jeg siger ikke, at det skal være danskere, som skal gennemføre det her program.
Det er ikke på den måde, jeg mener at der skal være erfaringsopsamling på.
Det er ikke ensbetydende med, at det skal være en, der hedder Hansen eller Pedersen, som går ud og gennemfører hjælpeprogrammet, men det er ensbetydende med, at vi skal være massivt involveret, og at vi skal lære af de erfaringer, vi får.
Det var det, jeg gerne ville have at vi kunne få som en ekstra benefit, kan man sige, ud af et hjælpeprogram i Gaza.
Det primære er naturligvis at hjælpe børnene, og de mennesker, der er allermest kompetente her i verden til det, er selvfølgelig dem, der skal sættes til det.
Men når Danmark følger et sådant program, får vi selvfølgelig også en viden om det, uanset hvem det er, der udfører arbejdet.
Karsten Lauritzen (V), 2010-01-21:
Så kan jeg måske prøve at illustrere, hvor uenigheden ligger, ved at stille et spørgsmål til fru Mette Gjerskov, for problemet er jo, at fru Mette Gjerskov siger: Jeg er ligeglad med, hvordan pengene bliver kanaliseret derned, bare de kommer derned.
Samtidig har fru Mette Gjerskov det som et selvstændigt mål, at Danmark skal øge sin vidensbase om at tackle problemer med traumatiserede børn.
Vi giver penge igennem UNRWA, det gør regeringen, og hvis man på et tidspunkt skulle overveje at give mere – det kunne jo godt være – ville Venstres anbefaling være, at man skulle gøre det igennem UNRWA.
Så kommer der jo ikke en større børnefaglig kompetence i Danmark, men så bliver problemerne løst dernede.
I Venstre er vi fuldstændig ligeglade med, hvem der får kompetencen, bare hjælpen kommer frem, og det gør den altså gennem UNRWA.
Men jeg forstår det sådan, at det er vigtigt for fru Mette Gjerskov, at der også er den danske del i det, og at der bliver trukket på de danske erfaringer.
Det er jo der, uenigheden er.
Mette Gjerskov (S), 2010-01-21:
Det, jeg konstaterer, er, at der bliver brugt nogle argumenter om bureaukrati for ikke at ville støtte det her forslag.
Nu skal det testes i udvalgsbehandlingen, og jeg vil være vældig, vældig glad, ja, jeg skal være den første til at være glad, hvis regeringen siger: Fint nok, hvis der bliver lavet de der korrektioner, kører vi det her hjælpeprogram igennem.
Så skal regeringen slet ikke have skældud af mig på nogen måde, men jeg har bare ikke hørt det blive sagt i salen i dag.
Karsten Lauritzen (V), 2010-01-21:
Jeg bad egentlig om ordet, fordi fru Mette Gjerskov fik sagt mange ting, og hun fik også sagt nogle modstridende ting i sin ordførertale.
Hvis man kigger på støtten til UNRWA, som udviklingsministeren gjorde rede for, vil man se, at der i 2009 blev givet 70 mio. kr. til organisationens aktiviteter og ekstraordinært 40 mio. kr. fra de ekstraordinære humanitære bidrag, også til UNRWA.
Derudover giver man så bidrag gennem EU, og det beløber sig til noget, der er tæt på 150 mio. kr.
Så man har altså øget i betydeligt omfang.
Så når fru Mette Gjerskov taler om manglende vilje, synes jeg, hun skylder at få det rettet.
Så jeg vil bare høre, om ikke hun vil det.
Helle Sjelle (KF), 2010-01-21:
Jeg vil lægge ud med at sige, at vi Konservative deler det mål, som beslutningsforslaget indeholder, nemlig at gøre tilværelsen for de mange traumatiserede børn i Gaza mere tålelig.
Det skal der ikke være nogen tvivl om.
Når vi så alligevel ikke støtter beslutningsforslaget, skyldes det de midler, som forslagsstillerne forestiller sig at nå målet med.
Der er med andre ord efter vores opfattelse bedre midler på nuværende tidspunkt til at hjælpe børnene i Gaza end dem, der er nævnt i forslaget.
Helt overordnet må den væsentligste prioritet i Gaza nu og her være af humanitær hjælp, i form af at personer og varer kan komme frem til området trods den israelske blokade.
Derfor er vi Konservative også meget tilfredse med, at EU arbejder målrettet på at sikre bedre rammer om den humanitære indsats og genopbygningen.
Uden tilstrækkelige fødevareforsyninger er forslagsstillernes ønske om et psykosocialt hjælpeprogram mildest talt
omsonst.
Derfor må vi koncentrere kræfterne om at sikre de mest basale fornødenheder, før vi udbygger den rehabiliterende indsats.
En ting ad gangen!
Det skal dog ikke opfattes, som om regeringen forholder sig passivt, for det gør den ikke efter vores opfattelse.
Udviklingsministeren har allerede nævnt, at Danmark gennem FN's hjælpeorganisation for palæstinensiske flygtninge og gennem danske ngo'er yder et stort beløb til at hjælpe befolkningen i Gaza for.
Vi Konservative er af den overbevisning, at de danske skatteyderes penge skal bruges, hvor de virkelig gør en forskel.
Derfor er vi også helt enige med udviklingsministeren i, at det er fornuftigt at hjælpe børnene i Gaza gennem de organisationer, der har et indgående kendskab til det her område.
Vi bør derimod ikke, sådan som forslagsstillerne foreslår det, etablere et fællesnordisk program.
Det vil medføre et helt unødigt bureaukrati, der vil koste flere penge efter vores opfattelse – penge, som vi Konservative altså hellere vil bruge på at hjælpe børnene i Gaza og i mange af verdens øvrige brændpunkter.
Til slut vil jeg blot sige, at vi Konservative afviser forslaget, fordi det således efter vores opfattelse ikke vil være den mest hensigtsmæssige måde at sikre hjælp til børnene i Gaza på på nuværende tidspunkt.
Mette Gjerskov (S), 2010-01-21:
Jeg synes jo selvfølgelig, at det er ærgerligt, at Det Konservative Folkeparti ikke kan støtte det her forslag om at hjælpe børnene i Gaza yderligere.
I det her forslag ligger der jo en tidobling af den indsats, vi giver i dag via Dansk Røde Kors til traumatiserede børn.
Jeg må spørge igen, som jeg også har spurgt Venstres ordfører: Hvis vi nu fjerner alt det, som regeringen opfatter som bureaukrati, og hvis vi nu siger, at vi går via de ngo'er, der er der i forvejen – det er sådan set også tanken, men det gør vi så – og vi laver en massiv indsats, er Det Konservative Folkeparti så med på at hjælpe ti gange så mange børn i Gaza, som virkelig har brug for hjælp?
Helle Sjelle (KF), 2010-01-21:
Som jeg sagde i mit ordførerindlæg, er der ikke nogen tvivl om, at vi er optaget af, hvad der foregår i Mellemøsten, hvad der foregår i Gaza, og hvordan det går de børn, som er i den forfærdelige situation, som de jo er i.
Der skal ikke være nogen tvivl om, at dem vil vi naturligvis meget gerne sikre hjælp.
Men når det er sagt, må jeg også sige, at vi synes, at den måde, som man gør tingene på på nuværende tidspunkt, er den rigtige måde at gøre det på, og det er den indsats, vi ønsker at fortsætte.
Der hjælper vi jo altså også ad den vej børnene i Gaza, og det er derfor, vi ikke støtter det forslag, der ligger her, på nuværende tidspunkt.
Mette Gjerskov (S), 2010-01-21:
Så det vil altså sige, at det ikke har noget med bureaukratiet at gøre.
Altså, man forventer med den nuværende bevilling på 7 ½ mio. kr. , at man kan hjælpe 30.000 børn.
Det er rigtig, rigtig godt klaret!
Men sagen er jo faktisk den, at der er 750.000 børn i Gaza.
Der er rigtig mange børn, som har brug for hjælp; der er rigtig mange børn, som har brug for at få fjernet de traumer og få den omsorg, der skal til for at blive hele mennesker, så de kan vokse op og bidrage til at få en fremtid i Gaza, en fremtid i Mellemøsten, uden konflikt.
Det her er jo også en konfliktforebyggelse.
Var det dog ikke det værd?
70 mio. kr. er trods alt peanuts.
Tænk, hvor meget vi kan få ud af det, selv om det ikke engang er børnene, vi tænker på, men bare i forhold til fremtidig konfliktløsning.
Helle Sjelle (KF), 2010-01-21:
Jeg bliver nødt til at sige, at det her også har noget med bureaukrati at gøre.
Det var også det, jeg sagde i mit indlæg.
Vi forholder os jo til det forslag, som ligger her fra oppositionens side, og det synes vi ganske enkelt også indeholder for meget bureaukrati.
Med hensyn til verdens børn vil jeg sige, at der ikke er nogen tvivl om, at der er rigtig mange børn, som lider rundtomkring i verden, og vi skal naturligvis fra dansk side gøre, hvad vi kan, yde vores bidrag til, at man får en bedre verden, også for de børn, som lider rundtomkring.
Høgni Hoydal (T), 2010-01-21:
Vi i den nordatlantiske gruppe støtter dette forslag af fuldt hjerte, dels fordi der så åbenbart er et behov for at sætte øget fokus på den humanitære katastrofe i Gaza og for så vidt i hele det palæstinensiske område, dels for at øge indsatsen for de traumatiserede børn, sådan som forslaget så velbegrundet foreslår.
Her godt 1 år efter krigens afslutning i Gaza kan vi vel stadig væk konstatere, at det er verdens største fængsel og ikke mindst en slags børne- og ungdomsfængsel, det er der ingen tvivl om.
For hvert minut, der går uden en politisk løsning på oprettelsen af en palæstinensisk stat ved siden af den israelske, drives til sidst hele det palæstinensiske folk i hænderne på militaristiske og voldelige organisationer såsom Hamas og andre.
Vi støtter også det perspektiv i forslaget, som lægger op til en fælles nordisk indsats.
Der er ingen tvivl om, at det både ville øge det internationale fokus på problematikken i Gaza og også ville kunne være en forløber for et større samarbejde mellem de nordiske lande, når det gælder humanitær indsats og fredsbevarende indsatser som helhed.
Så med de bemærkninger kan vi sige, at både det konkrete forslag i forhold til situationen i Gaza og det videre perspektiv med et nordisk samarbejde støtter vi fuldt ud og synes har gode fremtidsudsigter.
Jeg forstår ikke helt de argumenter, der bruges imod en fællesnordisk indsats, og som kører på, at der vil blive et øget bureaukrati.
Det synes jeg ikke har nogen som helst saglig begrundelse, og jeg synes kun, at det kunne være en fordel for det humanitære hjælpearbejde i verden som helhed, at de nordiske lande gik sammen om hjælpeprogrammer såsom dette i Gaza.