runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristen Touborg (SF), 2007-01-19:
I november 2005 lykkedes det for ministeren, Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti at lave et smalt forlig om en meget stor omlægning af dansk fiskeri, at kapitalisere retten til fiskeri i havet under dække af, at det ville være en fordel for især de mindre fiskere at kapitalisere retten til fiskeri i havet, samt at det ville indebære et langt mere skånsomt fiskeri, bl.a. med mindre udsmid.
Jeg synes imidlertid, at det er lånte fjer, forligspartierne pynter sig med, for virkeligheden er, så vidt jeg kan se, en helt anden end det skønmaleri, ministeren maler.
Forligspartierne er tilfredse med kapitaliseringen af fiskene i havet, for de har jo reddet bankerne og de store fartøjer fra nogle økonomiske problemer, de stod over for, problemer, som faktisk udelukkende kan tilskrives, at der har været meget store investeringer i fartøjerne, som der rent faktisk ikke var fisk nok i havet til at indfri.
Kapitaliseringen kører derudad.
Kvoterne på torsk i Nordsøen og Skagerrak handles for tiden til meget høje priser.
Det er også, synes jeg, helt urealistiske priser, og der kan de små og mere ekstensive fiskerier faktisk ikke være med.
Så de sælger til de store og til selskaber, som er oprettet til det samme formål.
Det får nogle ret store konsekvenser for også de mindre fiskerihavne, ikke mindst fiskerihavnene, som ligger i de indre farvande, for der er en risiko for, at der bliver meget få erhvervsfiskere tilbage i de indre farvande.
Jeg vil også godt henvise til, at der jo i dagspressen, specielt i den lokale dagspresse, udtrykkes stor bekymring over, hvad konsekvenserne bliver for de små havne og for den sags skyld for fremtiden i fiskeriet.
Det andet element, man har satset på, er det, at det skulle være et mere bæredygtigt fiskeri, man skulle opnå ved det her.
Udsmidet af store spisefisk er jo vokset i de senere år i takt med lavere og lavere kvoter osv.
Det ved vi alle sammen, og det er en meget uheldig udvikling.
Det tror jeg også vi alle sammen er enige om at man skal forsøge at komme væk fra.
Jeg er bare alvorligt bange for, at det, regeringen og forligspartierne har sat i gang med kapitaliseringen, vil indebære, at man kommer til at se endnu større udsmid i alt fald i de mindre fiskerier, en- og tomandsbetjente både, fordi de jo er nødt til at tage den rigtig dyre fisk med i land, og den, der er billigere, føler de sig nødt til at smide ud igen, for de har jo sat sig i så stor en gæld, at kvoten slipper for tidligt op, hvis de også tager den billigere fisk hjem.
Hr. Allan Niebuhr kunne ikke forstå, at det her ikke var en sundere gældsætning end det, vi har set hidtil.
Jeg tror sådan set, at det, jeg står og beskriver her, er almindelig kapitalistisk økonomiteori, og jeg er lidt uforstående over for, at den konservative ordfører ikke kan se problemstillingen i det.
Men det kan han åbenbart ikke, og det kan være, at vi kan få en drøftelse også af de ting under udvalgsarbejdet.
Jeg skal melde fra SF, at vi vil gå ind i udvalgsarbejdet og kigge på de problemstillinger, men der er behov for, at det her lovforslag skal være væsentlig bedre, inden vi i hvert fald kan tilslutte os det.
Per Clausen (EL), 2007-01-19:
Det er mit indtryk, at det ikke vil give mere frihed.
Det er også mit indtryk, at det også i dag er sådan, at hvis uddannelsesinstitutioner har forslag til at oprette nye uddannelser, er det ikke sådan, at ministeren rutinemæssigt siger, at det må de ikke, men at ministeren som regel siger, at det er en god idé – og så undtagelsesvis siger, det må de ikke.
Og det er bare den tilstand, vi bevarer.
Derfor kan man da godt sige, at det her lovforslag næppe indeholder nogen forringelser, det gør bare nogle ting meget mere uklare.
Og så forsøger man at sælge et budskab om, at man opretter en uafhængig Akkrediteringsinstitution og giver universiteterne mere frihed, selv om det ikke passer.
Charlotte Fischer (RV), 2007-01-19:
Men det vigtige i den sag her er jo også, om det her reelt giver en større frihed for universiteterne til at få oprettet nye uddannelser.
Der sagde Enhedslistens ordfører jo tidligere, at han også havde den opfattelse, at det faktisk ville være relativt sjældent, at ministeren ville gribe ind i den her proces og gribe ind i de godkendte uddannelser, som Akkrediteringsrådet så står for.
Så hvad er ligesom bekymringen, hvis det faktisk er sådan, at det her vil give mere frihed og det reelt vil blive Akkrediteringsinstitutionen, der altovervejende godkender uddannelser på universitetsområdet?
Per Clausen (EL), 2007-01-19:
Det er fuldstændig rigtigt, at det vil være muligt at finde ud af, om den slags sker, det er jeg helt enig i – hvis nogen har en interesse i at undersøge det, og hvis nogen ved, at det er sket.
Jeg kan bare ikke forstå, hvorfor man ikke, hvis man nu vil have, at ministeren skal kunne gribe ind, f.eks. skriver i loven, at ministeren, inden Akkrediteringsrådet går i gang med at godkende en ny uddannelse, kan meddele, at det behøver de ikke bruge tid på, og at det bare er sådan, det er.
Men det er vel, fordi man vil forsø ge at få det her til at virke mere decentralt og uafhængigt og frit, end det er.
Jeg synes bare, det ville være nemmere, hvis man skrev det klart og utvetydigt, at det er sådan, det er.
Og så ville der altså ikke være tale om, at ministeren »gav udtryk for«.
Nej, så ville der være tale om, at ministeren klart og utvetydigt sagde: Det kan I lige så godt opgive at beskæftige jer mere med.
Charlotte Fischer (RV), 2007-01-19:
Ja, Enhedslistens ordfører er bekymret for uafhængigheden, og vi synes jo, det er et vigtigt spørgsmål at drøfte.
Man kan jo så sige, at om 3 år – og 3 år efter lovens ikrafttrædelse – bliver det her spørgsmål afgjort, og så er den sådan set ikke længere.
Det burde også betrygge Enhedslistens ordfører.
Jeg tror ikke engang, at en minister synes, det ville være sjovt efter 3 år at få et rungende nej til, at Akkrediteringsinstitutionen faktisk lever op til de gældende standarder.
Jeg vil så spørge om en ting: Jeg undrer mig over, at Enhedslistens ordfører bruger så meget tid på det her spørgsmål med, at ministeren kan lade rådet tilflyde en meddelelse om, at han nok ikke vil godkende en uddannelse.
For sagen er jo, at det her organ er omfattet af offentlighedsloven.
En institution vil sende en ansøgning ind om en ny uddannelse til Akkrediteringsinstitutionen, og så kan enhver jo se, at den ansøgning er gået ind.
Og hvis ministeren så går kontra, så vil enhver kunne gå ind og se, at det er sket.
Er det ikke rigtigt?
Martin Henriksen (DF), 2007-01-19:
Der må da også være mulighed for at føre bare en vis politisk kontrol med det, selv om jeg selvfølgelig medgiver, at det på Videnskabsministeriets område er en kattelem.
Hvis vi nu forestiller os – det er selvfølgelig en tænkt situation – at der bliver oprettet en hel masse uddannelser, som ikke er relevante for eksempelvis arbejdsmarkedet, er det så ikke meget rimeligt, at man i et særtilfælde kan gå ind at sige, at der nedlægger vi veto?
Per Clausen (EL), 2007-01-19:
Nej, det har jeg sådan set ikke stillet noget forslag om.
Jeg har sagt, at jeg synes, det skulle være en del af vores politik i Danmark at sige, at universiteter har mulighed for at oprette de uddannelser, de synes er relevante, hvis de har den rette kvalitet.
Og derefter bliver universiteterne jo finansieret i overensstemmelse med de principper, som Folketinget udstikker.
Jeg er fuldstændig sikker på, at den økonomiske styring, der er herigennem, er rigelig til at få universiteterne til at prioritere at oprette uddannelser, som har relevans i den sådan brede betydning af det ord.
Martin Henriksen (DF), 2007-01-19:
Nu ville jeg bare høre, om ikke hr. Per Clausen kunne se, at der var bare en lille smule mening i, at man i hvert fald overordnet beholder et politisk og økonomisk ansvar på det her område.
Hr. Per Clausen mener vel ikke, at uddannelsessystemet skal fungere fuldstændig uafhængigt af politikere og ministre?
Mener Enhedslisten det?
Per Clausen (EL), 2007-01-19:
Det er jo ikke tilfældigt, at man lægger meget vægt på ude i Europa, at der skal være en total adskillelse mellem akkrediteringsinstitutionen og staten.
Det er, fordi man ønsker at fjerne enhver mulighed for, at der kan være statslig påvirkning.
Der bliver man jo nødt til at gå hårdhændet til værks, også så hårdhændet, at man måske godt kan nævne enkelte funktioner, hvor man kan spørge, om det virkelig kan passe – især, når man vælger at gøre det på den måde, at man siger, at der skal være en klar afgrænsning, og at det skal være en uafhængig institution.
Det er netop for at undgå at komme ind i nogle diskus sioner om teknikaliteter og om, hvorvidt det ene eller det andet godt kan være uafhængigt.
Men her har forligspartierne, forstår jeg nu, for at spare penge valgt at gå ind i sådan en vurdering af, hvad rigtig uafhængighed så betyder, og putte nogle opgaver der, hvor man kan sige de godt kan klare dem.
Og det vil jeg bare advare imod.
Jeg tror, man får besvær med at forklare ude i Europa, at det her er en uafhængig institution.
Rasmus Prehn (S), 2007-01-19:
Skal det virkelig forstås sådan, at Enhedslisten og hr. Per Clausen har den opfattelse, at det kommer til at spille ind på akkrediteringen af landets uddannelser, hvem der sidder og udbetaler løn til de pågældende medarbejdere, altså at det skulle være et problem i sig selv, at det ikke er adskilt fra Videnskabsministeriet?
Er det sådan, Enhedslisten opfatter det, altså at det nok får en betydning for, hvordan der bliver akkrediteret?
Per Clausen (EL), 2007-01-19:
Det er jo sådan en situation, jeg tit er i i hr. Rasmus Prehns optik.
Jeg vil sige, at hvis man læser høringssvarene, kan man vel konstatere, at det er folketingspolitikerne, der kører i én vejbane modsat de fleste andre.
Og så vil jeg sige til hr. Rasmus Prehn, at jeg sådan set har forholdt mig til det forslag, der ligger – rimelig grundigt og seriøst, synes jeg –
og det er ikke for at være imod, at jeg er nået frem til, at vi ikke kan støtte det, som det ligger.
Det er da rigtigt, at man kan diskutere, om man overhovedet skal have sådan noget eller det bare er en eller anden idé, man har fået i forbindelse med Bolognaforhandlingerne og sådan noget.
Det vil jeg gerne deltage i en lang og grundig og seriøs diskussion om, for det er der også synspunkter om i høringssvarene.
Men når man har besluttet sig til at lave det, så synes jeg, man skal lave det, man siger man vil, nemlig en uafhængig institution, og så må man jo betale, hvad det koster.
Rasmus Prehn (S), 2007-01-19:
Hr. Per Clausen gør sig til at starte med lidt morsom om det med oppositionens rolle: at Enhedslisten er det eneste parti, der er imod forslaget, eller som er kritisk over for det her forslag, og at vælgerne skulle tænke over det.
Det kunne jo også godt være, at Enhedslisten skulle tænke over, at det en gang imellem handler om at kigge på, hvad der rent faktisk ligger, frem for bare at være imod alt, hvad der kommer.
Et konkret eksempel er jo den modsigelse, som hr. Per Clausen sådan set selv gør sig skyldig i, i den forstand at han på den ene side giver udtryk for, at det er vældig dyrt, meget ressourcekrævende – hr. Per Clausen ømmer sig nærmest over, at der skal bruges penge på det her område – og på den anden side er meget optaget af, at det, når man etablerer det her system, så er meget, meget vigtigt, at administrationen, dvs. de, der sidder og udbetaler løn og sådan nogle ting, også er uvildig.
Der gør hr. Per Clausen sig nok den forestilling, at de kunne få indflydelse på akkrediteringen, hvis der sidder nogen i administrationen.
Er det ikke et spild af ressourcer at isolere det her helt for sig selv og bruge en masse penge på administration, når man i forvejen kritiserer det her med ressourceforbruget, altså at skulle til at bruge penge på den slags?
Jeg synes egentlig, at Enhedslistens adfærd i denne sammenhæng minder lidt om den gamle vittighed om manden, der kører på motorvejen i den forkerte vejbane og brokker sig lidt over, at alle andre kører den forkerte vej.
Per Clausen (EL), 2007-01-19:
Jeg er jo nødt til at sige, at jeg sådan set har større tillid til de vurderinger af relevans, der foretages på universiteterne af de mennesker, der har en faglig indsigt både i uddannelsernes indhold og i, hvad de efterfølgende kan bruges til, end jeg har til, at et folketingsflertal eller for den sags skyld en minister træffer de afgørelser.
Det er jo sådan noget, der hedder decentralisering, uddelegering af magt, og at man ikke skal koncentrere mere magt i det centrale statsapparat end højst nødvendigt – og det er sådan noget, Enhedslisten går ind for.
Rasmus Prehn (S), 2007-01-19:
Nu er der jo tale om, at det her akkrediteringsråd, der blev nedsat, indhenter viden fra eksperter om de her ting og kan vurdere forskellige ting derudfra.
Derfor er jeg sikker på, at de vil kunne give en kvalificeret vurdering af, om en uddannelse er relevant eller ej.
Og den er jeg også sikker på at man vil benytte sig af.
Det er jo kun de helt ekstreme tilfælde, som også Venstres ordfører gav udtryk for, at kattelemmen skal benyttes, nemlig at man har den mulighed, at man kan gå ind, hvis der er et eller andet, der virker forkert.
Jeg synes da, at vi i Folketinget skal være glade for, at vi ikke bliver sat fuldstændig uden for politisk indflydelse, hvis der er et eller andet, der går i en helt skæv retning.
Jeg synes da også, at Enhedslisten skulle værne om, at man ikke sætter politisk indflydelse helt over styr, men at man har tillid til, at Akkrediteringsrådet selvfølgelig kan vurdere det her.
Men der skal selvfølgelig være en ventil, hvis der er et eller andet, der går galt.
Per Clausen (EL), 2007-01-19:
Det overrasker mig ikke, at Socialdemokraterne har det synspunkt, at universiteterne ikke skal have frihed til at oprette de uddannelser, de vil, efter at de er blevet kvalitetsbedømt og bedømt som værende gode nok, fordi man har et ønske om, at statsstyringen skal sikres.
Det er vel traditionel socialdemokratisk politik.
Det er der ikke noget overraskende i.
Man gør det ikke andre steder i Europa, hvor man har de her instanser, og alligevel ender det med, at hr. Rasmus Prehn har medvirket til, at det er ministeren, der tager stilling til relevansen.
For det betyder jo, at Akkrediteringsrådet ud over at have ekspertise på ufattelig mange forskellige uddannelser, som virkelig er meget forskellige, også skal vide noget om samfundsmæssig relevans.
Rasmus Prehn (S), 2007-01-19:
For det første vil jeg gerne understrege, at jeg ingen som helst interesse har i, at ministeren skal bruge den her kattelem til at nedlægge uddannelser.
Hr. Per Clausen får det nærmest til at lyde, som om Socialdemokratiet skulle have en interesse i at nedlægge uddannelser.
Jeg synes heldigvis, at vi har rigtig mange gode uddannelser i Danmark.
Dem skal vi værne om og sikre, og jeg er helt sikker på, at Akkrediteringsrådet også vil sikre det, så det er slet ikke det, der er tanken.
Men det er da ikke ubetydeligt, at ministeren har mulighed for at gå ind og vurdere – og at vi har politisk indflydelse på – om det giver mening at oprette flere uddannelser inden for den samme retning, eller om der kan være en idé i rent faktisk at oprette nogle nye uddannelser?
Derfor synes jeg sådan set, det er udmærket, at ministeren har den indflydelse.
Med hensyn til klageadgangen gav jeg netop udtryk for, at der var mulighed for at klage til Akkrediteringsrådet, og det er så dem, der har adgang til at lave akkrediteringsprocessen om igen, hvis den ikke er foretaget på en korrekt måde.
Per Clausen (EL), 2007-01-19:
Det er bare for at være helt sikker på det.
Dansk Folkeparti synes i grunden stadig væk, det er fornuftigt at benytte sig af frivillig modulation, men det var så en af de indrømmelser, som man gav i de forhandlinger om landdistriktsforliget.
Christian H. Hansen (DF), 2007-01-19:
Sådan er det.
Sådan er faktum.
Kristen Touborg (SF), 2007-01-19:
Der ligger jo rent faktisk det i ordet frivillig modulation, at det er noget, det enkelte land selv kan gå ind og gøre.
Derfor kan man jo ikke i henhold til det, jeg har forstået, og som også statsministeren er gået ind for, så vidt jeg ved, sige, at man skal være enig om, hvor stor den frivillige modulation skal være i de enkelte lande.
Vi har vel den situation, at England allerede har besluttet, at de vil benytte en del af det.
Derfor synes jeg, at hr. Christian H. Hansen tager fejl af ordet frivillig modulation, når han samtidig kobler det op på, at det skal være ens alle steder.
Så mener jeg, det er tvungen modulation.
Christian H. Hansen (DF), 2007-01-19:
Vi er som nævnt ikke afvisende over for, at man gør brug af frivillig modulation.
Vi siger bare, at hvis man gør det, så ønsker vi, at der opnås en enighed og et fællesskab i EU-regi om at gøre det.
Kristen Touborg (SF), 2007-01-19:
Jeg vil godt spørge ordføreren, om det er sådan, at Dansk Folkeparti er fuldstændig afvisende over for at anvende frivillig modulation, og om det er sådan, at Dansk Folkeparti altid har haft det sådan, hvis det er tilfældet, at man er det i dag.
Christian H. Hansen (DF), 2007-01-19:
Det var en af grundene til, at man forlod forhandlingerne om landdistriktsmidlerne og dermed egentlig valgte at sige, at når man ikke kan få den frivillige modulation igennem, vil man ikke være med i resten af arbejdet.
Jeg syntes, det var sørgeligt, men sådan er der jo bare nogle ting der er.
Jeg vil gerne slå fast, at vi i Dansk Folkeparti går ind for, at landbrugsstøtten skal afvikles – jeg vil sige, at jeg vil slå det fast med syvtommersøm – men Danmark skal ikke være det eneste land, hvor man skal gøre det.
Hvis det skal ske, skal det ske i samtlige EU-lande.
Jeg ved ikke, om ministeren kan, men jeg vil gerne opfordre ministeren til at gå ned og få lavet en aftale med samtlige EU-lande om, at man gradvis begynder at ophøre med landbrugsstøtten og får sat den proces i gang.
Ministeren skal vide, at han har Dansk Folkepartis fulde opbakning til at igangsætte en sådan proces; jeg vil faktisk gå så langt som til sige, at han ikke engang behøver at ringe hjem og spørge.
Som de fleste jo godt ved, er den danske landbrugskommissær, Mariann Fischer Boel, kommet med en tilkendegivelse om en forøgelse af den obligatoriske modulation i forbindelse med den fælles landbrugspolitik og de drøftelser og ændringer, der eventuelt skal ske i løbet af 2007 og 2008.
Endvidere må jeg sige, at vi i forbindelse med forespørgsel nr. F 11 ikke kun drøftede landdistrikter, men også kom ind på en lang debat om frivillig modulation, og at Dansk Folkeparti også tilkendegav sine holdninger dengang.
Og som jeg har sagt tidligere, valgte vi jo at blive siddende aktivt ved forhandlingsbordet vedrørende landdistriktsprogrammet, og der var det en del af aftalen med regeringen, at vi blev enige om, at man i Danmark ikke ville benytte muligheden for at anvende frivillig modulation.
Derfor kan Dansk Folkeparti ikke støtte det beslutningsforslag, der ligger i dag.
Der er jo ingen grund til, at jeg gentager det, jeg lige har sagt før, så jeg kan bare svare: ja.
Ole Glahn (RV), 2007-01-19:
Jeg har fuld respekt for, at ministeren har behov for at dække af sådan bredere.
Nu snævrer jeg det ind igen til det, jeg mener det her handler om.
Er de tal, der er blevet læst op af hr. Jens Peter Vernersen, og som kommer fra ministerens eget ministerium, ikke stadig væk korrekte?
Hans Christian Schmidt (V), 2007-01-19:
Det svar, der er sendt over, må man gerne læse.
Når man spørger mig om og vil diskutere ved at stå her og konstant fremføre tal for den direkte støtte, så siger jeg bare: Husk, hvordan det her er skruet sammen, og det har jeg forklaret.
Ole Glahn (RV), 2007-01-19:
Ja, forvirringen kan jo brede sig, fordi vi svinger rundt i tal, og nu har jeg derfor også sænket ambitionsniveauet, så derfor spørger jeg nu ministeren, om ministeren vil bekræfte de tal, som hr. Jens Peter Vernersen kommer med, og som ministeren selv er kommet med.
Er de troværdige?
Hans Christian Schmidt (V), 2007-01-19:
Hr. Kristen Touborg kan sådan set spørge om, hvad han vil.
Jeg siger bare: Jeg står med OECDtallene, som klart siger – jeg tror, hr. Kristen Touborg vil skrive det ned nu, for så er det der jo – at den direkte støtte stiger, men til gengæld falder den indirekte, sådan at det for 2003 samlet er 105 mia. euro.
I 2005 er det 43 mia. euro i indirekte støtte, mens den direkte er steget til 55 mia. euro, men da den indirekte er faldet så meget, er tallet 98 mia. euro, altså et fald i landbrugsstøtten i EU på 7 mia. euro.
Og det er det, man skal sidde og kigge på: Hvordan og hvorledes gør EU med sin landbrugsstøtte?
Falder den eller stiger den?
Den falder.
Kristen Touborg (SF), 2007-01-19:
Sådan som jeg har forstået det på det svar, som hr. Jens Peter Vernersen står med, er der taget højde for både direkte og indirekte støtte, og der er altså i den periode en stigning på ca. 1 milliard.
Det var sådan set kun det, jeg godt ville have ministerens bekræftelse på.
Hans Christian Schmidt (V), 2007-01-19:
Jeg svarer nøjagtig det, jeg har gjort hele tiden: Selvfølgelig har vi sendt tal over, og sådan er det.
Men det, der er det aktuelle, er, at når man står her fra talerstolen og taler om en samlet landbrugsstøtte, skal man huske, at den består af direkte og indirekte støtte.
Allan Niebuhr (KF), 2007-01-19:
Det er jo efterhånden svært at blive ved med at forny den her drøftelse.
Det Konservative Folkeparti har den holdning, som vi havde ved forhandlingerne om landdistrikterne, og som vi også har tilkendegivet her i dag for 2 timer siden eller måske lidt mere efterhånden, nemlig at vi ikke går ind for frivillig modulation.
EU's tilbud til enkelte nationer om, at man kan lave 20 pct. frivillig modulation, synes vi ikke er nogen særlig god idé.
Vi mener heller ikke, at det er særlig fair at gøre de konventionelle landmænd til en slags prygelknabe i spillet om landdistriktspolitikken for at tilgodese yderligere støtte til økologisk landbrug, fordi vi i øjeblikket rider på en økologisk bølge, som er uomtvistelig.
Vi har sagt, og jeg gentager igen fra i formiddag: Vi vil, ligesom de to andre partier, der står bag aftalen, har erkendt det, gå sammen og drøfte, hvis der skulle blive et behov for yderligere at se på flere midler til det økologiske landbrug, men det skal ikke ske gennem frivillig modulation over for de øvrige landmænd.
Vi ønsker stadig væk at holde fast i de mange arbejdspladser, der er som følge af det konventionelle landbrug.
Skulle der blive flere job som følge af en øget økologi, er det også fint nok, dem tager vi gerne med, men vi vil ikke sælge det ene for at købe det andet.
Derfor må det være helt klart, at vi stadig væk mener og bliver ved med at mene, at frivillig modulation ikke er vejen frem.
Vi vil gerne se på en nedsættelse af landbrugsstøtten generelt i Europa, men det skal ske under et, og derfor kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.
Per Clausen (EL), 2007-01-19:
Jeg forstod på hr. Rasmus Prehn, at det var vældig godt, at ministeren havde mulighed for at forhindre, at der blev etableret uddannelser og lukket uddannelser, hvis de ikke var samfundsøkonomisk relevante.
Og så forstod jeg, at hr. Rasmus Prehn mente, at med betegnelsen samfundsøkonomisk relevans havde han indsnævret ministerens magt.
Det synes jeg er spændende.
Samtidig med det syntes hr. Rasmus Prehn, at det var vældig godt, at man ikke havde nogen klageinstans, for godkendelsesproceduren måtte jo ikke politiseres.
Jeg vil gerne høre, hvad hr. Rasmus Prehn i grunden mener.
Noget andet, jeg vil spørge hr. Rasmus Prehn om, er: Hvorfor skal Akkrediteringsrådet beskæftige sig med relevans, når det i sidste ende er ministeren, der tager stilling til det, der handler om relevans, som vel er den samfundsøkono miske relevans og ikke alle mulige andre relevanskriterier?
Hanne Severinsen (V), 2007-01-19:
Videnskabsministeren skal jo sørge for at finde nogle personer, som er kvalificerede til at foretage hele den her vurdering, og jeg synes, det er en mærkelig forhåndsantagelse, at bare fordi der er nogle af dem, der er indstillet af Undervisningsministeriet, kan de ikke have kendskab til forskningsbaserede videregående uddannelser.