Jacob Mark (SF), 2015-07-03:
Goddag.
Jeg er ny og har siddet og tænkt lidt over, hvordan man ligesom starter sådan en tale her.
Men først vil jeg egentlig reflektere lidt over det lovforslag, der er blevet lagt frem.
De første to ting, der slog mig, da jeg fik fremlagt det her, nu jeg var blevet integrationsordfører, var to ting.
Den første er: Hvorfor var man egentlig ikke blevet inviteret til forhandlinger?
Hvorfor var man ikke blevet inviteret til at diskutere det her?
Det skal siges, at jeg har været byrådsmedlem i 5½ år, og normalt ville det i et byråd være kutyme, at man fik lov til at diskutere, hvad der lå i det her.
Den anden ting er, at jeg tænker, at når man modtager et lovforslag, må den ypperste opgave som folketingspolitiker jo være at vurdere, om man synes det her er et godt forslag for ens land.
Og der er jeg simpelt hen sammen med SF kommet frem til, at vi ikke mener, at det her er et godt forslag for Danmark.
Vi mener ikke, det er godt for dem, der kommer til Danmark, og vi mener ikke, det er godt for de danske borgere.
Derfor kommer vi også til at stemme imod det her forslag.
Først og fremmest synes vi ikke, der er så meget nyt i det her forslag.
Det minder om starthjælpen, og det minder om noget, den tidligere borgerlige regering allerede har haft indført på et tidligere tidspunkt.
Men efterfølgende afskaffede vi det så.
Hvis man kigger på 00'erne og opefter – ja, det kan godt være, at tallet var faldende ligesom antallet af konflikter rundtomkring i verden var – vil man se, at tallene jo bare viste, at vi følger Europas udvikling.
Der var sågar enkelte tilfælde i slutningen af 00'erne, lige inden regeringsskiftet, hvor antallet af asylansøgere var stigende i Danmark, mens de var faldende i resten af Europa.
Det viser jo simpelt hen, at der ikke er en sammenhæng mellem de her ydelser og den måde, folk vælger et land på.
Den næste ting er, at jeg bliver rigtig bekymret over det her forslag, fordi jeg tror, det vil betyde, at nogle mennesker, som er flygtet, kommer til at vokse op i fattigdom.
Det bekymrer mig, både for de her mennesker, men også for Danmarks fremtid, for hvad gør det egentlig for integrationen, hvad gør det for deres mulighed for fremtidigt at blive en del af det danske samfund, hvad gør det for børnenes mulighed for at gå til sport, for at gå i skole?
Jeg kan både blive bekymret for de børn og deres fremtid, men jeg kan også blive bekymret for Danmark og de udgifter, der senere hen kommer, når de mennesker render rundt på gaden, for jeg er bekymret for, at det er det, der kommer til at ske, når integrationen fejler.
Det skal siges, at jeg er ung, jeg har et roskildearmbånd på, og jeg har lige været på Roskilde sammen med 20 af mine studerende venner, men har lige haft 3 dage hjemme, og jeg sad og kiggede rundt efter at have læst det her lovforslag og sagde: De flygtninge, ministeren nu vil give nogle muligheder, får jo ikke de samme muligheder som os.
De kommer jo ikke til at kunne tage SU-lån, de kommer ikke til at gå hjem til forældrene og bede om noget, hvis de skal købe ekstra skolebøger.
De kommer ikke til at kunne arbejde på samme måde.
De kommer ikke til at få studierabatter, og på den måde giver det jo faktisk ikke mening at sammenligne de her mennesker med SU-modtagere.
Jeg synes faktisk, man skal lade være med at gøre det, for det er ikke retvisende.
Der er en sidste ting, som bekymrer mig, og det er nok som tidligere byrådsmedlem.
Ud over at jeg kan blive rigtigt bekymret over, om de her mennesker kan finde rundt i det her system, som man nu med den her sprogbonus byder dem, nemlig at de selv skal op at ansøge, selv skal skaffe dokumentation, kan jeg også blive bekymret, når jeg med Flygtningevenner i Køge har været ude at se, hvad der sker, for de kan jo ikke engang styre en telefon.
Som jeg også sagde tidligere i debatten, hvad vil det så gøre ved kommunerne, der nu skal sidde og håndtere dispensationsansøgninger og mere bureaukrati, når de skal modtage alle de her ansøgninger?
Gavner det Danmark?
Det tror jeg heller ikke det gør. Så vi stemmer imod, og i stedet for at skabe mere fattigdom vil vi gerne gå i dialog om, hvordan vi kan bekæmpe fattigdom.
I stedet for at straffe folk til at lære dansk, vil vi gerne gå i dialog om, hvordan vi kan give incitamenter, positive incitamenter til, at folk kan lære dansk, måske intensivere danskundervisningen, sådan at der er mere af det frit, når de kommer, for mange af dem går faktisk bare hjemme og venter på, hvornår næste danskundervisningstime kommer.
Og i stedet for at skabe bureaukrati for både kommunerne og de her mennesker tror jeg på, at vi skal forsimple det.
Det var faktisk noget af det, jeg måske havde glædet mig til at gå i dialog om, altså hvordan vi gjorde det.