Annette Vilhelmsen (SF), 2013-12-03:
Også tak for muligheden for, at vi kan have den her forespørgselsdebat.
Borgere med sociale problemer eller handicap skal have den hjælp, de har brug for.
Det gælder også mennesker med komplekse problemer eller sjældne funktionsnedsættelser, som ofte har brug for en speciel indsats, som er tilpasset lige præcis deres særlige situation, og for at det kan lade sig gøre, skal de nødvendige tilbud selvfølgelig være til stede, og kommunerne skal have mulighed for at visitere borgerne til dem.
Forespørgselsdebatten i dag handler for mig at se om tre temaer.
For det første bygger forespørgslen på en præmis om, at kommunerne ikke gør brug af specialiserede tilbud, men i stedet bruger egne og billigere tilbud til mennesker med handicap.
Det er ikke noget, vi ved nok om til at kunne drage en konklusion, men det, vi kan se, er, at kommunerne gradvis har udbygget deres egne tilbud med mere specialiseret viden for at kunne inkludere deres borgere lokalt.
Nogle specialiserede tilbud, både kommunale, regionale og private, har som følge af det her oplevet en vigende efterspørgsel, og nogle har ligefrem også været nødt til at lukke.
Det er et problem, hvis vigtig viden går tabt, men det er ikke et problem, hvis det er viden, der går tabt et sted, men så findes et andet sted.
Vi skal med andre ord opbygge viden, vi skal ikke opbygge mursten, og derfor er det også vigtigt, at vi fremover sikrer og udvikler den specialiserede viden på socialområdet med en ny national koordinationsstruktur.
For det andet er efterspørgslen udtryk for en bekymring for, om mennesker med handicap også i fremtiden vil kunne få de indsatser, som de har krav på i henhold til loven.
Det er ikke noget, der står til diskussion.
Selvfølgelig skal borgere, der er afhængige af støtte fra fællesskabet, have det, de har krav på, og derfor er det også vigtigt, at vi understøtter kommunernes brug af de specialiserede sociale tilbud. For det tredje handler forespørgslen om, hvordan vi sikrer og udvikler en højere kvalitet i de sociale tilbud.
Vi ved ikke, i hvilket omfang kommunerne hjemtager borgere til mindre specialiserede og billigere tilbud.
Det hænger bl.a. sammen med omlægningen af indsatsen, så flere børn anbringes i plejefamilier, og flere voksne modtager støtte i eget hjem.
For mig at se er det en positiv udvikling.
De børn, der er anbragt i en plejefamilie, lærer at indgå i en familie.
For de voksne med handicap og særlige behov betyder den nye udvikling, at de ikke bliver isoleret fra familie og venner, men kan inkluderes i samfundet.
Selvfølgelig må vi se i øjnene, at udviklingen også indebærer en risiko for, at specialiserede tilbud, der har en helt særlig specialviden, bliver nødt til at lukke.
Det er helt afgørende, at vi ikke mister specialiseret viden, som ikke findes andre steder, og derfor har alle Folketingets partier den 13. november i år indgået aftale om en kvalificeret indsats for grupper med særlige behov.
Jeg er som social-, børne- og integrationsminister rigtig glad for, at alle Folketingets partier er med i aftalen.
Det er en vigtig aftale, hvor vi får styrket samarbejdet ved at oprette en ny national koordinationsstruktur under Socialstyrelsen.
Koordinationsstrukturen skal sikre, at der fremover er de nødvendige tilbud på de mest specialiserede social- og specialundervisningsområder, og samtidig skal den understøtte kommunernes anvendelse af tilbuddene.
Det skal den ved at skabe det nationale overblik over målgrupper og indsatser på de mest specialiserede social- og specialundervisningsområder, som vi i dag mangler, og ved løbende at holde øje med udviklingen i de specialiserede tilbud.
Socialstyrelsen skal også udarbejde forløbsbeskrivelser om den aktuelt bedste viden og om, hvilke tilbud og ydelser der er relevante for en bestemt målgruppe.
Forløbsbeskrivelserne skal hjælpe til at sikre en styrket faglig ramme for tilrettelæggelsen af kommunernes indsats for det mest specialiserede socialområde og specialundervisningsområdet.
Kommunerne vil også kunne støtte sig til dem, når de konkret skal vurdere, hvad der vil være det rette tilbud til en borger med særligt komplekse og omfattende rehabiliteringsbehov.
Endelig går vi ind og ændrer takstreglerne, så kommunerne fremover får mulighed for at finansiere tilbud på andre måder end ved takstfinansiering.
Det betyder bl.a., at de selv får mulighed for at aftale løsninger tilpasset de konkrete situationer.
Det skal skabe bedre incitamenter til effektiv drifts- og finansieringsløsninger, som er holdbare.
Det formoder vi også får en afsmittende effekt på efterspørgslen, så kommunerne også får et større incitament til at bruge de mest specialiserede tilbud.
Med aftalen får vi altså styrket det nødvendige kommunale samarbejde om drift, udvikling og finansiering af tilbuddene på tværs af kommuner og regioner.
Og på den måde får vi også skabt et bedre grundlag for, at den rette og kvalificerede hjælp er til rådighed for mennesker med komplekse eller sjældne problemstillinger, som har brug for den.
I forbindelse med forespørgslen synes jeg også, det er relevant at nævne den nye handicappolitiske handlingsplan, som regeringen lancerede her i efteråret.
Planen, som hedder »Et samfund for alle«, lægger sporene for de kommende års handicappolitik.
Som en del af planen vil vi i de kommende år sætte særligt fokus på seks udvalgte temaer, som på hver deres måde kan understøtte udviklingen frem mod et mere inkluderende og ligeværdigt samfund.
Et af temaerne er mere viden og bedre effekt, og det er vigtigt at blive klogere på effekten af det, vi gør.
Hvis vi for alvor skal løfte området, skal vi give den rette støtte i rette tid, og vi skal følge op på, om indsatsen nu også virker godt nok.
Vi skal kort sagt satse meget mere på rehabiliterende indsatser og på de indsatser, som vi ved virker.
Og nogle af de konkrete projekter, vi sætter i gang med handlingsplanen, er f.eks. afprøvning af evidensbaserede metoder på botilbud og i familier med børn med handicap.
Det handler om at tage afsæt i det enkelte menneskes ressourcer og muligheder og understøtte de kompetencer og færdigheder, der skal til for at have et aktivt og selvstændigt liv.
Aftalen om en kvalificeret indsats for grupper med særlige behov er ikke det eneste initiativ, der bidrager til at sikre kvalitet i tilbuddene og en mere kvalificeret visitation.
Flere andre tiltag på det sociale område spiller også en rolle, bl.a. tilsynsreformen.
Og tilsynsreformen træder i kraft ved årsskiftet og har fokus på en bedre beskrivelse af tilbuddenes målgrupper og metoder, en kvalificering af oplysningerne om tilbuddene på tilbudsportalen og – som det tredje – mere valide og sammenlignelige oplysninger om tilbuddenes økonomi.
Samlet set vil det være med til at give handlekommunerne bedre grundlag for at vurdere, hvilke tilbud de skal indgå aftale med i konkrete sager.
Alt i alt gennemfører regeringen altså over de næste år en lang række initiativer, som skal hjælpe kommunerne i deres konkrete vurdering af, hvilket specialiseret tilbud der er relevant at visitere til, og samtidig sikrer vi med initiativerne, at tilbuddene er til rådighed for dem, og at de benytter sig af dem.
Det mener vi vil sikre, at borgere med komplekse eller sjældne problemstillinger får den hjælp, som de har brug for.
Afdækningen kommer til at omfatte visitation til tilbud efter serviceloven i et udvalgt antal sager for mennesker med komplekse og sjældne problemstillinger.
Det gælder bl.a. mennesker med kompleks erhvervet hjerneskade.
Jeg ser frem til debatten.