Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-12-09:
Jeg har ligesom fru Liselott Blixt bemærket den kedelige udvikling, vi ser i antallet af fremprovokerede aborter og andelen af unge med kønssygdomme.
Desværre er det bare ikke den tendens, der helt er slået igennem blandt de unge kvinder, altså kvinderne mellem 15-24 år.
Den udvikling er selvfølgelig bekymrende, særlig hvis abort bruges som alternativ til prævention.
Men er det sådan, det forholder sig, spørger jeg.
Eller er der tale om et midlertidigt udsving?
Jeg ved det ikke, og det gør eksperterne på området desværre heller ikke.
Derfor skal vi have noget mere viden om, hvorfor flere kvinder vælger at få en provokeret abort.
Sundhedsstyrelsen offentliggør næste år resultaterne af en undersøgelse blandt abortsøgende unge kvinder, og vi kan på den baggrund forhåbentlig blive endnu bedre til at målrette den forebyggende indsats over for den målgruppe, som vi taler om.
At andelen af unge med seksuelt overførte sygdomme på tilsvarende måde er stigende, er formodentlig – jeg siger formodentlig – et langt stykke hen ad vejen en anden side af samme problemstilling.
Stigningen skyldes dog ikke udelukkende, at flere unge dyrker ubeskyttet sex.
Sundhedsvæsenet er også blevet bedre til at diagnosticere f.eks. klamydia, der er en af de udbredte kønssygdomme, særlig blandt unge.
Forbedrede metoder og Sundhedsstyrelsens oplysningskampagner i 2005, 2006 og 2007, hvor de unge er blevet opfordret til at lade sig teste, har også haft en effekt på antallet af registrerede klamydiatilfælde.
Sidste år gennemførte vi en antistigmatiseringskampagne mod HIV, og i år har Sundhedsstyrelsen gennemført kampagnen »Kun med kondom« rettet primært mod unge i alderen 18-22 år, og til næste år vil vi gennemføre endnu en kampagne med fokus på brugen af kondomer.
En anden vigtig del af Sundhedsstyrelsens strategi er den årlige driftsstøtte til foreninger og organisationer, der oplyser, underviser og rådgiver de unge og særlige risikogrupper som homoseksuelle og HIV-smittede.
Ved dette års satspuljeforhandlinger var alle satspuljepartier jo enige om at intensivere indsatsen mod uønsket graviditet, HIV og andre seksuelt overførte sygdomme, og vi indgik således en aftale, hvor vi tilførte yderligere 5 mio. kr. for perioden 2010-2013.
Først og fremmest vil jeg gerne rette en desværre meget, meget udbredt misforståelse, nemlig at
det udvidede frie sygehusvalg skulle være en behandlingsgaranti.
Det er det ikke.
Det udvidede frie sygehusvalg er derimod en patientrettighed – det skulle også være fremgået af den tidligere debat, vi har haft i dag – som den her regering sammen med Dansk Folkeparti har givet patienterne.
Kan det offentlige sygehusvæsen ikke levere varen inden for 1 måned, og findes der et privat alternativ, som har aftale med Danske Regioner, så kan patienten vælge at blive behandlet der på det offentliges regning.
Børn er ganske enkelt en særlig patientgruppe med særlige behov, og derfor påhviler det sygehusene som en vigtig opgave at sikre, at ingen børn venter unødigt længe på at få behandling.
Jeg kan imidlertid forstå, at spørgsmålet, som fru Liselott Blixt stiller, refererer til et helt konkret tilfælde, nemlig til Holbæk Sygehus, der for at undgå budgetoverskridelser har valgt at udskyde ikkeakutte behandlinger til næste år.
Der er derfor tale om et lokalt planlægningsproblem og ikke et problem, der gælder helt generelt for landets børneafdelinger, sådan som spørgsmålet ellers kunne antyde.
Det er Holbæk Sygehus' ansvar at prioritere ressourcerne over hele budgetåret, herunder løbende at tilpasse aktiviteten til kapaciteten, f.eks. ved at henvise til andre regionale tilbud, sådan at det sikres, at den samlede regionale kapacitet anvendes optimalt.
Hvad angår de børn, der aktuelt venter på behandling på Holbæk Sygehus, vil jeg bare gerne gøre opmærksom på det helt almindelige frie sygehusvalg, som betyder, at patienterne frit kan vælge, hvilket offentligt sygehus de ønsker at blive behandlet på.