Ole Stavad (S), 2007-05-02:
Jeg synes ikke, det var et helt fair svar, for jeg tog jo sådan set udgangspunkt i, at beskæftigelsesministeren er en hædersmand, og at han kun har det ønske, at den aftale, han har indgået med hr. Bent Bøgsted, fik et indhold, som man i fællesskab kunne stå bag.
Det, hr. Bent Bøgsted jo meget præcist med citationstegn og det hele har sagt til Politiken, er, at virkningen af den ændring, der er aftalt mellem beskæftigelsesministeren og hr. Bent Bøgsted fra Dansk Folkeparti, er, at klausulen falder væk, at lønmodtageren skal acceptere klausulen, og at der også skal ske en slags forhandling.
Beskæftigelsesministeren har for et øjeblik siden svaret hr. Thomas Adelskov, at det absolut ikke er en rigtig fortolkning.
Derfor var mit spørgsmål, som beskæftigelsesministeren ikke svarede på: Vil beskæftigelsesministeren genoptage forhandlingerne med hr. Bent Bøgsted, så vi kan få et nyt ændringsforslag, der sikrer, at man ikke kan gøre det her hen over hovedet på lønmodtagerne?
Det, jeg gerne vil have lov til at have med mig fra den her debat, er, at vi har et lille håb om, at man ikke bare varetager arbejdsgiverens interesser, som vi ofte ser her i huset, men at beskæftigelsesministeren også vil være parat til at lytte til hr. Bent Bøgsted.
Vi har tidligere hørt i debatten, at både arbejdsgivere og lønmodtagere raser mod det her lovforslag.
Det kan vi jo konstatere i de høringssvar, der er givet.
Derfor er det da et noget mærkeligt udsagn at sige, at vi har valgt part, for det har vi ikke.
Jeg tror, at vi har valgt et meget fornuftigt, realistisk midterstandpunkt.
Jeg prøvede at svare hr. Thomas Adelskov på det spørgsmål, som hr. Ole Stavad rejser: Hvis den erhvervsbegrænsende aftale vurderes at være væsentlig, kan lønmodtageren enten betragte det som en opsigelse, eller også skal arbejdsgiveren varsle det med den pågældendes individuelle opsigelsesvarsel.
Da det jo er i en mangelsituation, og da det jo er i en situation, hvor arbejdsgiveren gerne vil fastholde lønmodtageren, er det klart, at man er ovre i en forhandlingssituation.
Jeg ser da gerne, at man på de områder, hvor man kan, benytter funktionærlovens § 18, for det synes jeg er den rigtige måde at gøre det på, og det tror jeg også virksomhederne bliver tvunget til med det her lovforslag.
Tiden går hurtigt.
Jeg kan godt forstå, at beskæftigelsesministeren har det skidt med, at det bliver sagt og kommer ud til en bredere kreds, at han er en svindler, der går rundt og snyder hr. Bent Bøgsted.
Hvis vi nu tager udgangspunkt i, at beskæftigelsesministeren er en hædersmand, der ikke ønsker at snyde hr. Bent Bøgsted, men tværtimod gerne vil nå et resultat sammen med hr. Bent Bøgsted og Dansk Folkeparti, som svarer til den holdning, de har, er mit spørgsmål: Vil beskæftigelsesministeren genoptage forhandlingerne med hr. Bent Bøgsted, så man når en retstilstand som den, hr. Bent Bøgsted har troet, at han har været med til at forhandle på plads, nemlig at vi, som citatet af hr. Bent Bøgsted siger, har fået en ændring ind i forslaget, som betyder, at lønmodtagerne skal acceptere klausulen?
Og det fremgår senere, at der endda skal ske en slags forhandling med lønmodtageren.
Jeg kan berolige hr. Ole Stavad med, at vi mellem Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti har haft overordentlig saglige diskussioner af det her spørgsmål.
Så er det altså en lidt plat argumentationsform ligesom at antyde, at fordi man ikke er enig med hr. Ole Stavad, er vi ude på at snyde og bedrage i det politiske arbejde.
Jeg synes, at det er ved siden af.
Hvis der foregår ting, som er helt vilde, og som vi ikke kender, skal vi da lovgive om det.
Det har vi jo tilkendegivet med vores ændringsforslag.
Det, der har været vores vanskelighed indtil nu, er, at vi ikke har kunnet se, hvad omfanget af det her er.
Det får man jo indtryk af, når man hører, oppositionen taler om det, for så er hele landet omfattet af konkurrencebegrænsende aftaler.
Men sådan har vi altså ikke kunnet få det dokumenteret, og jeg tror heller ikke, at vi har mødt mange eksempler på det.