Morten Østergaard (RV), 2010-04-29:
Der står en pakke kleenex her neden under talerpulten, og det havde da været dejligt, hvis man havde fået brug for den, altså, hvis det endelig var lykkedes at afæske regeringen et konkret svar på, hvordan man vil imødegå de økonomiske udfordringer.
Det havde klædt debatten, som finansministeren siger; det er jeg sådan set meget enig i, og det havde jo været naturligt, at regeringen, som trods alt har ansvaret for landets ledelse, havde lagt sin plan frem.
Og derfor er det både med forundring og beklagelse, at jeg efter redegørelserne konstaterer, at den uklarhed, der svæver over regeringens politik, er fuldstændig intakt.
Vi står tilbage med spørgsmålet: Har regeringen ikke nogen sammenhængende økonomisk plan, eller er det bare, fordi man ikke vil lægge den frem til debat og stå ved sin politik?
Når vi ikke kan få svar på morgendagens udfordringer, kan vi jo se tilbage på, hvordan regeringen hidtil har evnet at nå sine mål.
Først må vi slå fast, at VK overtog en økonomi i topform.
I 2002 var der ikke noget holdbarhedsproblem i dansk økonomi, det har der været hvert eneste år siden da, og i 2010 er det opgjort til 24 mia. kr.
Allerede da regeringen i 2007 fremlagde sin 2015-plan, var den åbenlyst ufinansieret.
Holdbarhedsproblemet var dengang 14 mia. kr., og diagnosen var reformer, der kunne tilføre arbejdsmarkedet 50.000-60.000 ekstra personer.
I stedet kom der så en skattelettelse, som var ufinansieret, og som ifølge regeringens egne publikationer isoleret set gjorde problemet større.
Heller ikke målsætningerne for væksten i det offentlige forbrug er blevet overholdt.
Tæring er ikke blevet sat efter næring.
Og det er derfor, at det har så ringe troværdighed, når regeringen i dag sætter mål om og knytter forventninger til en offentlig nulvækst.
Det er derfor, det klinger hult, når regeringen fastholder sin målsætning om balance i 2015.
Og det er jo ikke bare gold oppositionssnak.
Nationalbankdirektør Nils Bernstein udtaler i Information den 18. marts, og jeg citerer: »Regeringen har ikke kunnet styre de offentlige udgifter i de seneste ni år, derfor er der ingen grund til at tro, at de kan i de næste tre …«.
Regeringen har på intet tidspunkt i 2015-planens levetid magtet at følge den, og det er derfor, at der er brug for en økonomisk politik, der fast og kontant sætter sine mål og er i stand til at overholde dem; en plan, som naturligvis bringer Danmark i overensstemmelse med vækst- og stabilitetspagtens regler om maksimalt underskud på de offentlige finanser, men som gør det uden nedskæringer i kernevelfærden; en plan, der som noget helt afgørende skaber langsigtet holdbarhed i dansk økonomi.
Det er simpelt hen urealistisk ikke at antage fortsat vækst i de offentlige udgifter, for når vi forhåbentlig får gang i hjulene igen, vil kravene til den offentlige service også stige, og i et aldrende samfund bliver der større behov for omsorg og sundhedspleje.
Derfor skal der skabes råderum til fortsat offentlig vækst, og det kræver naturligvis, at der er vækst i den private sektor.
Og derfor skal det også være en plan, der anviser de konkrete initiativer, der kan skabe fornyet vækst og beskæftigelse.
En sådan sammenhængende plan kræver klare prioriteringer og reformer, så flere bliver længere på arbejdsmarkedet, og hvis regeringen ikke magter at tilvejebringe en sådan plan, må vi jo tage ansvaret for landets ledelse, og det gør vi gerne, og så skal vi nok skabe de fornødne politiske resultater; vi har gjort det før.
For i dag står vi med en regering, som ikke har en sammenhængende plan, men som i stedet fremlagde et omprioriteringskatalog på 10 mia. kr., som ikke bragte os ét skridt nærmere overholdelse af nogen af målsætningerne, fordi alle pengene jo blev brugt igen med det samme.
Og det blev næsten omgående skudt ned af regeringens parlamentariske grundlag, Dansk Folkeparti, som ikke kunne godkende planen, som den forelå.
Og det skaber usikkerhed om dansk økonomi; det veksles til manglende tillid til Danmark, og det skader både vækst og beskæftigelse.
Lad mig derfor slutte af med den her opfordring til regeringen: Kom nu i gang, det er tid til at regere noget mere og feriere noget mindre.
Og jeg skal på den baggrund fremsætte følgende forslag til vedtagelse på vegne af hr. Morten Bødskov, hr. Ole Sohn, fru Pia Christmas-Møller, hr. Christian H. Hansen og Det Radikale Venstre: Forslag til vedtagelse Folketinget konstaterer, at regeringen hverken lever op til sine egne målsætninger i 2015-planen eller løfterne fra folketingsvalgkampen i 2007.
Folketinget konstaterer derfor, at regeringen er uden en sammenhængende plan, der kan løse udfordringerne på kort og lang sigt for dansk økonomi.
Resultatet af regeringens økonomiske politik fører til et Danmark, der er mere sårbart over for krisens konsekvenser og ringere forberedt til kampen om fremtidens velstand.
På den baggrund opfordrer Folketinget regeringen til snarest at fremlægge en sammenhængende økonomisk plan, der konkret anviser, hvordan regeringen vil - sikre overholdelse af EU's konvergenskrav uden nedskæringer i kernevelfærden, herunder på områderne for børn, unge, syge, ældre og handicappede, - tage de fornødne initiativer til at sikre fornyet vækst og beskæftigelse, - skabe langsigtet holdbarhed i dansk økonomi og råderum til fortsat offentlig realvækst bl.a. gennem klare prioriteringer og reformer, så flere bliver længere på arbejdsmarkedet.