Stine Brix (EL), 2015-05-19:
Først tak til Folketingets partier for debatten.
Det er jo helt rigtigt, at det her forslag handler om tre forskellige punkter, som alle sammen vedrører ledsagelse for henholdsvis børn og voksne, som har et handicap.
For det første handler det om, at vi mener, at man bør få en mulighed for at kunne spare sine ledsagelsestimer op, så man i alt kan spare 180 timer sammen.
Det er jeg meget uenig i.
Hele ordningens intention er for mig at se at give borgere med et handicap en frihed, så de også kan deltage i samfundet, som de vil.
Om det er på en facon, der handler om at gå til fodboldkamp eller gå i biografen, eller det handler om at komme på den ferie, man måske aldrig har været på, og som man drømmer om det ene år, synes jeg da i høj grad er op til den enkelte borger at skulle kunne vurdere.
Som ordningen er i dag, er det politikerne, der har bestemt, at det kan man ikke.
For det andet foreslår vi en forenkling af udbetalingen af det ledsagertilskud, man får.
Jeg er glad for at høre, at der i hvert fald er en række partier i Folketinget, som godt kan se, at det er ret uhensigtsmæssigt, som man gør det i dag.
Der er tale om ganske små beløb, det kan være et udlæg for en biografbillet, det kan være et udlæg for en indgang til en fodboldkamp, og hver gang skal kommunen altså behandle, om det her nu er rigtigt, og man skal dokumentere, om udgifterne nu er korrekt afholdt osv.
Det er min påstand, at for langt de fleste, som bruger ledsageordningen, vil udgifterne nok være større, og derfor er jeg sådan set ikke bekymret for, at vi udbetaler en masse penge til folk, som aldrig skulle have haft dem, men jeg er temmelig bekymret for, at vi bruger en masse penge på administration på et område, hvor det ikke giver mening at gøre det.
Det sidste punkt er det spørgsmål, der handler om at sænke aldersgrænsen for at kunne få ledsagelse helt ned til 7 år.
I dag er det sådan, at man skal være 12 år for at kunne få ret til ledsagelse.
Tidligere var den faktisk 15 år, vi har så sænket den en smule.
Det er helt almindeligt, er det min klare opfattelse, at børn, når de kommer til skolealderen, indimellem tager hjem med legekammerater, uden forældrene deltager, tager i fritidsklubber, går til spejder eller andre ting, hvor deres forældre ikke er med.
Hvis forældrene skal kunne være der for at kunne hjælpe børnene til f.eks. at kunne komme på toilettet, til at få tøj på osv., så betyder det i praksis for mange af de her børn, at de aldrig kommer af sted.
Forældrene har jo som regel et arbejde, de skal kunne passe.
Derfor synes jeg, at det vil give rigtig god mening at give børn fra 7 år muligheden for også ligesom deres jævnaldrende indimellem at kunne gøre nogle ting på egen hånd.
Det ville givetvis ikke betyde, at de ville udnytte hele det råderum, der er i dag, på 15 timer, men selv små ting kan jo være helt afgørende for, at de bliver en del af det sociale fællesskab i den klasse, de går i.
Jeg fik, som jeg sagde i debatten i dag, en mail fra en mor, der hedder Trine Christiansen, der havde læst om forslaget, og som har en datter på 7 år, som lider af autisme.
Hun var helt sådan, tror jeg, opløftet af muligheden for, at det overhovedet kunne lade sig gøre for hendes datter at kunne deltage i f.eks. en børnefødselsdag, som ligger umiddelbart efter skoletid eller i skoletiden.
Det kan hun ikke i dag.
Derfor er jeg selvfølgelig fuldstændig indforstået med, at det jo ville kræve, at vi finder en løsning sammen.
Jeg synes, at Dansk Folkepartis ordførers indstilling var den helt rette, nemlig at det tror jeg egentlig godt vi kan, hvis vi gerne vil.
Det er ikke så lang tid siden, at vi har siddet, alle Folketingets partier, og forhandlet om en helt akut situation i Sundhedsstyrelsen, hvor det lykkedes os at finde temmelig mange penge til at kunne gennemføre et varigt løft af Sundhedsstyrelsen ved sammen at kigge kreativt på, hvordan vi bruger de penge, vi har.
Så hvis vi sætter os sammen, kigger ministeriets budgetter igennem, ser kreativt på det her område, så er 2½ mio. kr. jo ikke et beløb, som er uden for rækkevidde.
Jeg er glad for, at både Liberal Alliance, SF, Dansk Folkeparti og Konservative kan støtte enten hele eller dele af forslaget, og jeg vil egentlig foreslå, at vi arbejder videre med det som en beretning og ser, hvor langt vi kan komme.
Og så er det jo sådan, at hvis Venstre skulle ombestemme sig, så kan jeg i hvert fald tælle til, at det faktisk ville kunne lykkes at blive enige om nogle ting og få et flertal bag det.
Så det håber jeg da at man vil gøre fra Venstres side.