runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Astrid Krag (S), 2013-02-20:
Jeg vil starte med at slå fast, at vi generelt har et velfungerende sundhedsvæsen, hvor alle patienter både kan og bør være trygge ved at få behandling af høj kvalitet, hvis de bliver indlagt på et sygehus.
Vi må jo samtidig desværre også konstatere, at særlig om vinteren har nogle sygehuse vanskeligheder med at håndtere antallet af patienter.
Og det kan der gøres noget ved, og det bliver der gjort noget ved af den her regering, som gerne tager ansvar.
Vi har som bekendt med satspuljen afsat 200 mio. kr. til at forbedre forholdene for den ældre medicinske patient – det vil spørgeren vide, hun var med til det – og det er nogle forbedringer, der bliver rullet ud i sundhedsvæsenet i de her år.
Netop det tætte samarbejde mellem sygehuse, kommuner og almen praksis er fuldstændig centralt, hvis det her område skal forbedres på sigt.
Og det skal det, så kort kan det siges.
Derfor ser vi også på sammenhænge i forbindelse med evalueringen af kommunalreformen, og det vil også være et pejlemærke for de sundhedspolitiske prioriteringer, som regeringen bl.a. vil tage med til de kommende økonomiforhandlinger med regioner og kommuner.
Her vil jeg i øvrigt nævne, at regeringen særskilt med økonomiaftalen for 2013 har styrket den kommunale sundhedsindsats med 300 mio. kr.
Det er penge, der bl.a. skal bruges til at forbedre kommunernes forebyggelsesindsats over for ældre, så færre patienter behøver blive indlagt og de medicinske afdelinger kan blive aflastet. Når det er sagt, tror jeg faktisk også, der er ret meget, sygehusene kan gøre på den korte bane, her og nu, og det får jeg måske mulighed for at komme nærmere ind på i resten af besvarelsen.
Jeg ved ikke, i hvor høj grad folk faktisk benytter sig af den type whistleblowerordning, man har i Region Midtjylland, så det kan jeg ikke stå og gøre mig klog på her, andet end at jeg synes, det er rigtig positivt, hvis man rundtomkring lokalt forholder sig til, hvordan man kan sørge for, at der er kanaler, personalet kan gå ad.
Og oplever medarbejdere en ledelse, der ikke er lydhør og lukker ørerne, så er det rigtig vigtigt, at de bliver taget alvorligt, hvis de så går et niveau op og råber op, for det er på alle måder tragisk.
Altså, ligegyldigt hvad der viser sig at komme ud af den her redegørelse, er det jo en tragisk sag, vi står med.
Viser det sig, at der ikke er noget i sagen, så er det jo dybt tragisk med det billede, der bliver tegnet af vores psykiatri nu, og som vi bestemt heller ikke har brug for at få tegnet.
Viser det sig, at der er noget i sagen, om det så er ydmygelser og på den måde ikke noget, man kan gå til politiet med, men noget, der bestemt overhovedet ikke er i orden, hverken menneskeligt eller fagligt i orden, eller om det er helt over i den meget alvorlige boldgade med vold, jamen så er det jo tragisk, at det kan finde sted.
Og derfor vil jeg sige, at jeg ser meget frem til at få redegørelsen fra Region Midtjylland og vil selvfølgelig også gøre mig overvejelser efter at have set den.
Liselott Blixt (DF), 2013-02-20:
Nu er det ikke alle steder, vi kan komme som § 71-tilsyn, for når det er retspsykiatriske patienter, er det Retsudvalget, der kommer på besøg.
Ministeren udtaler også, at hvis man ser vold, skal det meldes, og det gør man selvfølgelig også til politiet.
Men når det er ydmygelse, er det måske ikke det, man går til politiet med, altså hvis man ser en, der er fikseret, og som måske ikke får lov til at komme på toilettet.
Det er jo ikke noget, som man normalt kan gå til politiet med, og jeg tror heller ikke, politiet vil tage sig af det.
Spørgsmålet er, om der var sket noget, og hvor højt op man så skulle gå – for de var jo gået det her trin op – når vi har en regionsformand, der samtidig siger: Vi tror ikke på dem.
Så mon ikke det med whistleblower skulle have været lidt uden for, så man vidste, der var nogle, der kunne tage sig af problemet?
Sophie Løhde (V), 2013-02-20:
Man kunne også blive helt i tvivl om, om ministeren savner at stå på den her side af bordet, når det nu er sådan, at ministeren er meget optaget af at stille spørgsmål til oppositionen.
Det plejer at være omvendt, altså at det er ministeren, der besvarer de spørgsmål, som er stillet.
Men fair nok.
Ministeren slår nu fast, at det løfte, man helt klart havde om at sænke belægningsprocenten med 1 procentpoint pr. år, er skrottet, er annulleret og ikke bliver til noget.
Godt, så er det slået fast!
Så kan jeg berolige ministeren med, at der inden for verdens største offentlige sektor også fremadrettet vil være råd til og plads til at prioritere et stærkt sundhedsvæsen.
Det har vi sådan set fra VK-regeringens side, dengang vi sad der i de 10 år,
vist hvert evig eneste år, og det er vi også parat til at vise fremadrettet.
Man kan jo også bare kigge i Venstres udspil til finansloven og se, at sundhedsområdet har en langt mere prominent plads end den, den har hos regeringen.
Men jeg vil spole tilbage til den debat, som var omtalt i sidste runde, for ministeren nævnte, at ministeren ikke var klar over, hvad de andre parter havde udtalt i debatten.
For der er også en anden interessant kommentar fra statsministeren, som også skulle kommentere det her med, at der var nogle problemer.
Hun siger så: Det, der mangler i det danske sundhedsvæsen, er ikke ord og snak om, hvem der har ansvaret, det er penge.
Så er det jo lidt underligt, at den her regering vælger at afsætte færre penge til det område, som man mente havde behov for flere penge, og derfor vil jeg blot spørge ministeren, om man så i dag fra regeringens side vil afgive et klart løfte om, at sundhedsområdet fremadrettet vil blive prioriteret højere end det, man indtil nu har lagt for dagen er udtryk for, og som jo ikke viser, at det har en særlig prominent plads hos regeringen.
Astrid Krag (S), 2013-02-20:
Først vil jeg sige i forhold til det, at jeg tror, det er fuldstændig afgørende at få slået fast, at det skal man ikke være i tvivl om at man skal handle på som medarbejder.
Vold er præcis lige så ulovligt på psykiatriske afdelinger og på retspsykiatriske afsnit som i resten af samfundet.
Det må man ikke være i tvivl om.
Føler man ikke, man kan gå til sin ledelse, og føler man ikke, man kan gå til politiet, jamen så kan man gå til kolleger, og man kan gå til en tillidsrepræsentant, en sikkerhedsrepræsentant.
Man har et ansvar for at gøre noget, så der kan handles.
Nu er der gang i en undersøgelse, og hvis det viser sig, at det her er rigtigt, er det jo dybt tragisk, at sagen først kommer frem så lang tid efter.
Jeg synes, at hele den her whistleblowertankegang jo er brugbar.
Jeg ved, at man har sin egen whistleblowerordning i Region Midtjylland, og som jeg har forstået, handler det om, at man internt i systemet altid kan gå et led videre op.
Jeg er ikke ekspert i den, måske kunne spørgeren henvende sig til Region Midtjylland og høre om den.
Jeg vil da opfordre til, at man rundtomkring lokalt forholder sig til, hvordan vi sikrer, at der er kanaler, som personalet kan gå ad, hvis de oplever ting, som er over grænsen.
Så vil jeg sige som det sidste, at ud over at regionen har en pligt og en mulighed for at komme problemer til livs, har § 71-tilsynet også nogle muligheder – og der er spørgeren jo selv formand – for at komme både anmeldt og uanmeldt på besøg.
Den mulighed kan formanden jo overveje hvad man vil bruge til.
Sophie Løhde (V), 2013-02-20:
For vi kan også tage den her nationale handlingsplan for den ældre medicinske patient.
Det er jo en handlingsplan, som den tidligere VK-regering lavede og aftalte sammen med Dansk Folkeparti.
Dengang stod man som SF'er og kritiserede den og sagde, at den ikke var tilstrækkelig, at den ikke var god nok, og at der i øvrigt ikke var afsat penge nok.
I dag er den så svaret på udfordringerne.
Det er det, man hiver frem som kronjuvelen, når man skal forklare, hvad det er for en indsats, man gør.
Det skal her med i betragtning, at vi igennem en årrække har måttet høre på påstanden om, at det var den tidligere VK-regering, som udsultede det danske sundhedsvæsen.
Så skruer vi tiden frem til i dag, så har man fået regeringsansvaret, og så har man lavet en historisk stram økonomiaftale med landets regioner, hvor man lægger op til, at der skal gives markant færre penge til sundhedsområdet sammenlignet med tiden under VK-regeringen.
Alle de løfter har man jo så valgt at løbe fra efterfølgende.
Det er der ikke noget nyt i, men jeg kunne godt tænke mig at vide, hvorfor ministeren ikke længere mener eller i hvert fald ikke er villig til at binde sig op på, at man vil sænke belægningsprocenten med 1 procentpoint pr. år, hvilket man tidligere mente var svaret på udfordringerne.
Vil der komme flere penge ud over det, der er afsat på nuværende tidspunkt?
Mener ministeren, at sundhedsvæsenet i dag har et tilstrækkeligt økonomisk råderum til at sikre, at der på de medicinske afdelinger ikke i længere perioder ligger patienter på gangene eller i overfyldte sengestuer, og vil regeringen stoppe overbelægningen på de medicinske afdelinger ved at sænke belægningsprocenten med 1 procentpoint pr. år?
Astrid Krag (S), 2013-02-20:
Jeg synes, det afgørende i den her diskussion må være, hvad der er det bedste for den ældre medicinske patient, og det bedste for den ældre medicinske patient, der ikke har behov for sygehusbehandling, er altså ikke at ligge i en seng på sygehuset.
Vi ved, at man som svækket patient løber en øget risiko for at få infektioner med sig hjem.
I virkeligheden kan det være lidt småfarligt at komme på sygehuset, og derfor skal vi sørge for, at det kun er dem, der absolut har brug for det, der kommer der.
Det er i øvrigt en udvikling, vi vil se fremover, og det mener jeg da man skal stå ved, og det skal man stå ved med åben pande uden at sige, at det er regionernes skyld.
Nu læste fru Sophie Løhde et citat højt fra en af parterne i debatten.
Jeg ved ikke, hvad de andre parter i den debat har sagt, men jeg synes da, at den til enhver tid siddende regering skal påtage sig ansvaret for det, der foregår.
Jeg vil da sige helt åbent, at det her er en diskussion, der kommer til at fortsætte, det er en diskussion, vi kommer til at have også i dette års økonomiforhandlinger med regioner og kommuner.
Det vil det også blive året efter og året efter, for det her er ikke et problem, der kommer til at være løst en gang for alle.
Det her er en udvikling i vores sundhedsvæsen, som hænger sammen med, at vi lever længere.
Vi bliver ældre, og der er flere, der lever med flere kroniske sygdomme.
Derfor vil vi også til stadighed se et anderledes sygdomsbillede og anderledes udfordringer for vores sygehusvæsen, og her kan man ikke bare stirre sig blind på antallet af sengepladser.
Jeg stikker ikke noget under stolen, og jeg prøver heller ikke på at sige, at det er regionernes skyld, at vi skal have de her debatter.
Det er, fordi det er nødvendigt, hvis vi i fremtiden skal have et bæredygtigt sundhedsvæsen, der hænger sammen, hvis vi skal kunne sikre behandling af høj kvalitet til alle de mennesker, der får brug for det, om de så får brug for det i en hospitalsseng, for det vil der også i fremtiden være folk der har brug for, eller om de får brug for ekstra pleje og omsorg, så de kan være i deres egen seng eller på en kommunal aflastningsplads, eller hvad det nu kan være.
Sophie Løhde (V), 2013-02-20:
Nej, det er der sådan set ikke noget nyt i, og der er også mange ting, som ministeren siger, som jeg er meget enig i.
Derfor glæder jeg mig også over, at man tilsyneladende også på det her område har ændret holdning.
For den daværende opposition gik jo ikke i Folketingssalen og stillede sig op her om onsdagen og talte om, at der var et delt ansvar.
Nej, man talte om, når man var hr. Villy Søvndal, at der var én mand, der havde det fulde ansvar: Det var den daværende statsminister.
Hvis ikke han ville påtage sig ansvaret, så var det med hr. Villy Søvndals ord »for sølle«
For sølle!
Det er blot derfor, jeg spørger: Er det så også for sølle, at den her regering ikke er villig til at lade sig måle efter samme målestok?
Jeg er jo ikke uenig i de initiativer, som ministeren nævner, herunder hvad det er for en indsats, der er behov for ude på landets medicinske afdelinger.
Det forekommer bare en anelse besynderligt, at den erkendelse først kommer – pludselig – når det er, at man havner i ministerkontoret.
Derfor kan jeg jo spørge på en anden måde: Var det en fejl, da hr. Villy Søvndal og fru Helle Thorning-Schmidt stod her i Folketingssalen og ville have den tidligere regering til at påtage sig det fulde ansvar for enhver disposition ude i landets regioner, når nu ministeren i dag indrømmer, at man er blevet klogere, og taler om det delte ansvar?
Astrid Krag (S), 2013-02-20:
Det er igen et spørgsmål om de medicinske afdelinger og kapaciteten der.
Jeg vil sige, at det er min vurdering, at der er de tilstrækkelige vilkår for, at regionerne kan løse opgaven og sikre den fornødne kapacitet, og at det fremover i større omfang bør være undtagelsen, at der er patienter på gangene.
Som jeg også var inde på under det foregående spørgsmål, og det var jo for ganske kort tid siden, så er det min forventning, at det samlede sundhedsvæsen, dvs. regionerne i samarbejde med kommunerne og de praktiserende læger, arbejder målrettet på at forbedre indsatsen dér.
Fra regeringens side er indsatsen som nævnt før en handleplan for den ældre medicinske patient og 300 mio. kr. til kommunerne, så de kan øge forebyggelsesarbejdet bl.a. med fokus på ældre borgere.
Ja, det er altså en indsats, som regeringen har understøttet med en række konkrete initiativer.
Jeg skal gerne uddybe dem nærmere, hvis spørgeren vil have det, men spørgeren har jo selv været med til at lave handleplanen for den ældre medicinske patient.
Forventningerne til aktørerne i sundhedsvæsenet og de konkrete løft, som vi fra regeringens side har givet til området, er jo også en del af baggrunden for, at vi ikke for nuværende forfølger et spor om at detailstyre belægningsprocenten.
Som sundhedsminister har jeg naturligvis en helt klar forventning om, at hele sundhedsvæsenet løbende har fokus på at forbedre forholdene for de medicinske patienter.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-02-21:
Jeg tror ikke, der er nogen tvivl om, hvad der egentlig gælder her, og hr. Finn Sørensen læser jo også selv op fra selvstyreloven.
Det er så rart, at vi har en lov, som tilrettelægger det her.
Det, der er vigtigt for mig at slå fast, er for det første, at der gælder et nultoleranceprincip.
Nogle gange kan man diskutere det, som om der ikke gør.
Der gælder et nultoleranceprincip, som tingene er nu.
For det andet ved vi også, at Grønland har overtaget råstofområdet, og at det er Grønland, der kan træffe beslutning om en eventuel ophævelse af nultoleranceprincippet.
Så er det jo rigtigt, at fordi det her også vedrører riget, vil det være et rigsanliggende, når bare vi slår fast, at det er Grønland, der kan ophæve nultoleranceprincippet.
Det er grundlaget for det, vi skal.
Som jeg også har sagt flere gange: Hvis man ophæver det, også i fasen op til, at man gør det, vil det med det samme blive et rigsanliggende, som vi skal tage højde for.
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2013-02-21:
Tak for det, og tak til statsministeren for at tage denne debat.
Vi drøfter jo mange ting her, og som hr. Finn Sørensen var inde på, er der hele den her ansvarsfordeling af de ting, der både falder ind under selvstyret og falder ind under rigets interesser i form af udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Vi havde et samråd i Udenrigsudvalget med udenrigsministeren, der handlede lidt om denne ansvarsfordeling, og udenrigsministeren fortalte om, at han sammen med formanden for Naalakkersuisut vil drøfte den her ansvarsfordeling og lave en aftale om, hvordan man finder ud af det.
Det fremgår imidlertid af grønlandske medier, at en sådan aftale allerede findes, at man har forhandlet den på plads, og at den først af hensyn til det grønlandske valg vil blive afsløret på et senere tidspunkt.
Det kan jeg jo vanskeligt forestille mig, henset til at nærværende regeringen har udtrykt, at den gerne vil lave god regeringsførelse, og det ville det her ikke helt være i tråd med.
Så kan statsministeren be- eller afkræfte, at der findes en sådan hemmelig aftale?
Finn Sørensen (EL), 2013-02-21:
Det nikker statsministeren til, men det er vel ikke det, der står i selvstyreloven.
For der står, at inden selvstyret påtænker at træffe sådanne beslutninger, der har væsentlig betydning for rigets forhold til udlandet – altså inden Landstinget træffer beslutning – så skal det forhandles med regeringen.
Det var derfor, jeg spurgte, for jeg syntes, jeg hørte statsministeren sige det modsatte.
Så vil jeg gerne lige gentage spørgsmålet om, om statsministeren er enig i, at storskalaloven, for så vidt angår relationen til de internationale konventioner, og kun det, også vil være omfattet af den her bestemmelse om, at det skal forhandles med regeringen inden vedtagelsen i Landstinget.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-02-21:
Der findes ingen hemmelige aftale.
Der er ingen aftale, før alle er enige om, at der er en aftale.
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2013-02-21:
Jeg har ulykkeligvis for fede fingre til at betjene knappen hernede.
Tak til statsministeren for et svar, som naturligvis beroliger mig en hel del.
Hvornår er det statsministerens forventning at en sådan aftale vil falde på plads?
Det er klart, at der vil være elementer, f.eks. tvistløsningsfora osv., som man ikke kan få på plads i den aftale.
Men hvornår forventer man, at en aftale vil være plads?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-02-21:
Der skal jo være valg i Grønland, og det har gjort, at nogle af de ting, vi arbejder med, nu har et lidt andet tempo.
Det gælder også aftalen.
Nu er der flere, der har klandret os for, at vi ikke har fremsat lovforslaget, altså opfølgningen på storskalaloven.
Men det handler jo om, at der skal afholdes valg i Grønland, og vi har besluttet ikke at fremsætte lovforslaget, før valget er overstået og der er en regering i Grønland.
Esben Lunde Larsen (V), 2013-02-21:
Tak for det.
Tak til statsministeren for at møde frem til debatten.
Jeg vil gerne sige til statsministeren, at vi bestemt ikke har ændret tone i den her debat, på ingen måde.
Selv om statsministeren på lidt demagogisk vis står og siger det med et smil, vil jeg bare understrege over for statsministeren, at hvis der er nogen, der virker til at have ændret tone, er det erhvervs- og vækstministeren tidligere i dag, og det hilser vi i Venstre meget velkommen, for det er naturligvis væsentligt.
Det, jeg gerne vil spørge statsministeren om, er den bekymring, som statsministeren giver udtryk for om risikoen ved OPP-midler, altså statslige midler.
Der er jo også en risiko, det er der ved al forskning.
Der foregår i øjeblikket adskillige forskningssamarbejder for statslige midler.
Eller gælder statsministerens bekymring kun inden for et bestemt område?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-02-21:
Jeg synes, at vi har en meget fin ordning med at have et godt samarbejde mellem Grønlands Universitet og Københavns Universitet.
Det udbygger vi nu i den kommende tid.
Det er en del af det fundament, som jeg har nævnt tidligere.
Det er vi meget glade for, også fordi det netop handler om råstoffer.
Det er rigtig godt, at vi har den her udveksling af forskning.
Esben Lunde Larsen (V), 2013-02-21:
Det vil altså sige, at det ifølge statsministeren ikke er noget problem at risikere statslige midler på ét felt, men man må ikke risikere det på et andet felt.
Det er jo sådan, jeg skal forstå statsministeren.
Så vil statsministeren så gerne vurdere, hvor det er mest eller mindst risikabelt.
Men jeg vil alligevel gerne have at vide fra statsministeren, ud fra hvilken position statsministeren synes hun er stand til at vurdere, hvad der er mere eller mindre risikabelt at skulle satse på, for her taler vi jo om rigtig mange penge, når det gælder statslige forskningsprojekter via de statslige danske forskningsråd.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-02-21:
I det hele taget bruger vi jo penge på forskellig vis i Grønland, og jeg er helt overbevist om, at det er en god investering.
Så det her handler ikke om, at vi ikke skal bruge offentlige penge.
Det handler om, hvorvidt man skal have et egentligt selskab, som for skatteborgernes kroner investerer i noget, som man ikke sikker på har et afkast.
Jeg har min holdning til det, og jeg har også drøftet det her med landsstyret og fået deres holdning til det.
Det, man ønsker, er, at tingene skal foregå kommercielt, og det har jeg rigtig stor respekt for, for så er vi tilbage ved det, som den her diskussion dybest set handler om, nemlig om et land, Grønland, som gerne vil være selvhjulpet, som gerne vil tjene sine egne penge, og som gerne langsomt vil løsrive sig fra et bloktilskud.
Det bør vi da have den allerstørste respekt for, og det har jeg i hvert fald.
Det er også derfor, at vi har sagt, at vi vil behandle storskalaloven i en sådan ånd, at vi bliver en partner, der hjælper grønlænderne med hensyn til det hæderlige ønske, de har, frem for at det bliver nogle, der spiller imod.
Nu er vi ved at nå til afslutningen af debatten, og jeg fornemmer egentlig også en god og fordragelig stemning.
Hr. Søren Espersen har jo sådan set ret i det.
Det kan jo være, at den debat, vi har haft i dag, kan blive et nyt skridt i vores diskussion om ikke bare Grønland, men også om rigsfællesskabet, og jeg ser i hvert fald frem til at opfylde det, som også er en del af vores forslag til vedtagelse, nemlig at det er noget, vi diskuterer årligt – og det bliver næppe bare ved det – så vi tager det her seriøst, for det vedkommer også os, at vi har et stærkt rigsfællesskab.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-02-21:
Der er ikke nogen tvivl om, at råstofudvinding, det tror jeg også at vi er helt enige om, er et ansvarsområde, som ligger i Grønland ifølge selvstyreloven.
Det betyder, at en eventuel beslutning om at ophæve nultolerancen i forhold til uran også er en grønlandsk beslutning.
Men som jeg sagde indledningsvis, jeg har faktisk sagt det et par gange, er det jo også sådan, at hvis man når dertil, bliver det også et rigsanliggende, fordi det at ophæve nultolerancen i forhold til uran selvfølgelig har sikkerhedsmæssige og forsvarspolitiske konsekvenser, og dermed bliver det også et rigsanliggende.
Jeg synes egentlig, det hænger ganske logisk sammen, og det er jo, fordi det egentlig er beskrevet så fint, hvordan tingene er.
Og det er på den baggrund, at vi, når nu man i Grønland er optaget af at få undersøgt de her ting nærmere, bistår den gruppe, ligesom vi også er i gang med at øge vores samarbejde i forhold til det udenrigs- og sikkerhedspolitiske område, herunder også betydningen af de her kritiske råstoffer.
Finn Sørensen (EL), 2013-02-21:
Tak til statsministeren, også tak for de klare svar på spørgsmålene fra Venstre om alt det her med investeringer.
Det kan jeg fuldt ud tilslutte mig.
Jeg var mindre begejstret for bemærkningerne om det her med uran.
Jeg vil gerne lige starte med at læse et lille stykke fra selvstyreloven, det er § 16, stk. 2: »Foranstaltninger, som selvstyret påtænker at træffe, og hvis iværksættelse er af væsentlig betydning for rigets forhold til udlandet, herunder rigets deltagelse i internationalt samarbejde, forhandles med regeringen inden vedtagelsen.«
Der står altså »inden vedtagelsen«.
Mit spørgsmål er: Er statsministeren enig i, at storskalaloven, for så vidt angår relationen til internationale konventioner om arbejde og menneskerettigheder, er omfattet af det stykke, jeg lige har læst op?
Er statsministeren også enig i, at en eventuel beslutning i det grønlandske Landsting om uranudvinding og -eksport vil være omfattet af det stykke, jeg lige har læst op?