Karsten Nonbo (V), 2012-04-17:
Men det her beslutningsforslag er, heldigvis vil jeg sige, lidt som at sparke en åbenstående dør ind, for der har heldigvis ikke været nogen problemer, og det er jo også godt.
Vi skal løse problemerne, før de opstår, og derfor er det helt fint at få den debat, som vi har nu.
Men jeg vil i hvert fald gerne i første omgang sende en meget, meget stor tak til busvognmanden Carsten Rasmussen fra Vedde Turistfart, som jo havde en chauffør, der helt uforskyldt kørte galt, fordi en personbil kørte ind foran, og som væltede med, jeg tror, det var 41 børnehavebørn, der heldigvis alle sammen sad fastspændt i sikkerhedsseler, for ellers kunne det være gået gruelig galt.
Det er jo altid positivt at lære af ting, der er gået godt, frem for at have lært af dem, hvis det var gået gruelig galt.
Men det, vi skal se på i første omgang, er, at nu står der i det her beslutningsforslag, og det er der, hvor vandene nok skilles i forhold til beslutningsforslaget og Venstre, at regeringen skal pålægges at sørge for, at der bliver taget initiativer »for at sikre, at institutioner, foreninger m.v. udelukkende må benytte busser og andre motoriserede køretøjer«.
Det vil sige, at det, man sådan set beder om i det her beslutningsforslag, er, at vi skal vride armen om på ryggen af foreninger og institutioner og sige til dem: Nu har I bare kun at bestille en bus, der er sikkerhedsseler i, og hvis I ikke gør det, skal vi komme efter jer.
Og det kan man vel egentlig kun gøre med bøder og bål og brand.
Men vi kan jo heldigvis konstatere, at det, der rent faktisk sker i virkeligheden, er, at de kun bestiller sådanne busser.
Altså, ansvarlige institutionsledere og ansvarlige skoler osv. bestiller heldigvis kun sådanne busser, det er der meget der tyder på.
Så her behøver vi vel ikke at vride armen om på ryggen af nogen, som gør det helt frivilligt.
Så kan man endelig sige: Jamen hvis alle bestiller dem, hvad så med dem uden sikkerhedsseler, har de så ikke noget at lave?
I mine øjne skal vi have undersøgt, hvor mange der kører rundt med busser, der er registreret første gang før 1999, altså, hvor mange der kører rundt uden at have monteret seler, og så lige se på, at det formentlig er en uddøende race, for indimellem skifter man busser ud.
Det vil sige, at der bliver færre og færre af dem og der bliver flere og flere med sikkerhedsseler.
På et eller andet tidspunkt kunne jeg godt forestille mig at vi sagde: Så er det slut, nu laver vi lovgivning med tilbagevirkende kraft, og så siger vi, at nu har eksempelvis 80 pct. allerede installeret sikkerhedsselerne, fordi de er fra efter 1999, og nu tager vi de sidste 20 pct. og vrider armen om på dem og siger: Hvis I skal køre busser lovligt, skal I have sikkerhedsseler i dem.
Men vi skal også se på, hvordan vi håndhæver det.
Det er nemt nok at håndhæve et påbud om at have sikkerhedsseler monteret, men så kommer det vanskeligste, og det er jo at håndhæve, at de også rent faktisk bliver brugt.
Så der er noget arbejde foran os, og vi skal lige tænke os om, inden vi bare kaster os ud i lovgivning, fordi vi skal have vores ryg fri og stå som de initiativrige folk.
Så skal vi også lige huske, at busvognmændene er nået langt ad frivillighedens vej.
I det sidste nummer af Busmagasinet siger direktør Steen Bundgaard jo direkte, at de er parate til at levere varen og vil gøre alt, hvad de overhovedet kan.
Endelig skal vi huske, at busser er verdens mest sikre transportmiddel.
Der er ikke sket busulykker med tilskadekomne de sidste 4-5 år.
Og går vi tilbage og ser på, hvornår vi sidst havde dræbte i busulykker, ser vi, at det jo var frontalsammenstød.
Så var der også noget med en ung pige, der mistede livet, fordi bussen mødte en rendegraver, og den havde løftet skovlen op i vindueshøjde.
Så skal det jo gå galt, med eller uden sikkerhedssele.
Men jeg synes, vi i første omgang lige skal se på, hvor stort behovet er, og hvor mange busser der i dag kører rundt uden sikkerhedsseler, og så finde ud af der fra, om vi skal gøre det til et egentligt lovkrav i forhold til busserne.
For jeg synes ikke, som der lægges op til her i beslutningsforslaget, at vi skal gøre det til et lovkrav og komme efter institutionsledere og foreninger.
Altså, det kunne jo være en forening som Folketingets Øl Laug, der var taget på tur, og så skulle formanden for øllauget jo have en bøde, hvis han havde taget en bus uden sikkerhedsseler i, og sådan er der så meget.
Jeg mener, at det hellere må være passagererne, som vi stiller krav til om at bruge sikkerhedsselerne, og vognmændene, som de stiller krav til om at have selerne, for så har man noget vælge mellem.
Det er da rigtigt.
Jeg har hørt lidt om problemerne i Nordjylland, og det er vel egentlig, som ministeren også var inde på, fordi man laver for dårlige eftermonteringer og det er for dårlige seler, man putter ind senere.
Det er et problem, og det problem vil jo ikke være løst, hvis vi bare siger, at der skal en sele i for alle eventualiteters skyld.
Det er derfor, jeg siger, at langt, langt de fleste institutionsledere, skoler, foreninger osv. heldigvis bestiller en bus med sikkerhedsseler, og når de gør det, bliver der jo ikke noget at lave for det busselskab, der ikke har sikkerhedsseler i.
Og det har jeg det nemlig rigtig godt med, for så vil de frivilligt sige, at de sætter seler i.
Derfor er jeg da enig i, at vi skal være konstruktive i udvalgsarbejdet, og der vil jeg bl.a. stille det spørgsmål: Hvor mange busser har vi tilbage fra tiden før 1999?
Da kan vi gå ind og vurdere, om det her er et stort problem, og om vi så vil lovgive, for at der også kommer sikkerhedsseler i de busser.
Det, at vi sørger for, at busselskaberne har sikkerhedsseler i busserne, anser jeg egentlig for at være et bedre instrument end at rende og dele bøder ud til institutioner, foreninger osv.