Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2014-06-10:
Hvor skal man starte?
Der har jo været meget snak, og jeg synes også, det har været sådan lidt surt i løbet af dagen, lidt bagudskuende, og det er jo egentlig synd, for Danmark er et dejligt land.
Danmark er et land, vi kan være stolte af, Danmark er et land, det er dejligt at leve i.
Vi skal sørge for, at også kommende generationer kan tilbydes uddannelse, hospitalsbehandling og ældrepleje, og at der er mulighed for at tage sig af dem, der har det svært.
Alt det er det umiddelbart svært at være uenig i, men vi er nødt til at se på, hvordan vi skaffer grundlaget for dette dejlige Danmark.
Og der kommer vi ikke uden om, at der skal vækst til.
Vækst er det nøgleord, den kode, der skal til, hvis vi skal sikre et rigt og godt Danmark for os selv og vores efterkommere.
Skal vi have vækst, skal vi forbedre konkurrenceevnen.
Det kræver, at vi ser på skatten, og det kræver især, at vi ser på topskatten.
Det er især topskatten, som skal fjernes og skal fjernes først, når vi skal se på skattereformerne.
Det er den skat, der er billigst at fjerne, og det er den skat, der giver mest.
Vi skal sørge for, at det kan betale sig at gøre en ekstra indsats.
Vi skal sørge for, at det bliver lettere for virksomhederne at ansætte folk, blive mere konkurrencedygtige.
Vi skal af med topskatten.
Vi skal også halvere selskabsskatten.
Vi skal nemlig forbedre virksomhedernes konkurrenceevne.
Og jo, vi skal da også, som Venstre og andre ønsker det, sænke skatten i bunden.
Derfor ønsker vi med et nyt bundfradrag til folk i beskæftigelse, at man skal kunne tjene 7.000 kr., før man bliver ramt af skattehammeren.
I det hele taget skal vi se på, hvordan familierne får det bedre, hvordan der bliver bedre forhold for de danske familier.
Det kan være svært, når man som husejer bliver brandbeskattet.
Det kan være svært, når man gerne vil have, at der skal være plads til børneværelser og leg i haven, at staten så belønner en med ekstra skatter og stigende boligskatter.
Det kan være svært, når man gerne vil have en stor bil med plads til både far og mor og børn og bagage, og man har et dansk afgiftspres, der får en ned i en Folkevogn Up, hvor der hverken er plads, jeg var lige ved at sige til familie eller begejstring og sådan set heller ikke sikkerhed nok, hvis ulykken skulle ske.
Der er også problemer med de høje energiafgifter.
Vi har Europas højeste energipriser.
Det går især ud over de dårligt stillede.
Energibeskatning er asocial beskatning af værste skuffe, fordi det rammer dem med de laveste indkomster hårdest, og det vil vi ikke være med til i Liberal Alliance.
Vi synes, at der skal være mere rimelige energipriser til glæde for os alle, men især til glæde for arbejdsmanden mere end for folketingsmedlemmet og ministeren.
Alt det her skal selvfølgelig finansieres – det er vi godt klar over.
Ingenting kommer bare af sig selv, og enhver kan komme med en lang ønskeliste.
Og vi er parate til gennemgående forandringer af den offentlige sektor.
Derudover ønsker vi produktivitetsforbedringer på 1½ pct. om året i en årrække frem, vi ønsker at fjerne erhvervstilskud, og vi ønsker en højere tilbagetrækningsalder for bare at tage nogle af de klumper, som finansierer de fleste af vores ønsker.
Penge er interessante, og de er rare at have, men alt handler selvfølgelig ikke om penge.
Det handler også om, at vi skal have et bedre liv.
Det kan vi få ved at skaffe nogle af pengene ved mindre bureaukrati i den offentlige sektor til glæde for borgerne, der får en bedre og mere borgernær service, og til glæde for de ansatte, der får et bedre arbejdsliv – bedre løsninger for færre penge.
Og vi vil gerne rose regeringen for at være gået foran i den aftale, der er lavet med regionerne: 2 pct. i produktivitetsforbedringer
mine damer og herrer.
Det kan man sådan set slippe af sted med, når man er SR-regering.
Helt så ambitiøse er vi ikke i LA, hvor vi nøjes med 1½ pct., men vi vil brede det ud på hele den offentlige sektor.
Men hvis det kan lade sig gøre i sundhedssektoren, kan det jo nok også lade sig gøre i resten af den offentlige sektor.
Vi skal også huske, at vi herinde skal passe på med at gå for langt i forhold til borgernes helt grundlæggende rettigheder.
Vi er kommet dertil, at SKAT, bare fordi der står nogle stiger og en bil uden for, kan gå ind på din grund for at tjekke, om der udføres sort arbejde.
Vi er kommet dertil, hvor alt, hvad vi laver, efterhånden bliver logget af offentlige myndigheder.
Vi er kommet dertil, at et flertal i Folketinget har lukket sig om sig selv i forhold til borgerne med en såkaldt offentlighedslov, der ikke tillader reel åbenhed og ikke tillader reel indsigt i, hvad der sker, når beslutningerne bliver truffet.
Og det er vigtigt for mig at sige, at Liberal Alliance ikke alene ønsker et Danmark med økonomiske reformer til glæde for borgerne.
Vi ønsker også et Danmark, hvor der kommer mere åbenhed i den offentlige forvaltning, og hvor der er klare regler for ytringsfrihed, privatlivets fred og ejendomsrettens ukrænkelighed.
Det handler ikke bare om penge; det handler om værdier og om, hvilket liv man kan få lov til at leve sammen med sin familie, venner og bekendte, for vi satser sådan set meget på fællesskabet, nemlig de fællesskaber, som er frivillige, og hvor man sammen tager ansvar for hinanden.
Danmark er et dejligt land, som jeg indledte med at sige.
Hvis ikke vi kommer op i vækstgearet, er det sådan, at der så bare er andre steder i verden, hvor de kan præstere bedre løsninger, bedre muligheder og bedre livsperspektiver, end vi kan her i landet.
Men det bedste af det hele er, at det eneste, der kræves for at gøre noget ved det, er 90 mandater i denne skønne sal, 90 mandater, som har det mod, det kræver at gøre noget for at fremtidssikre det danske samfund.
Vil man ellers få den sociale massegrav, som Enhedslistens ordfører talte om?
Det skal jeg ikke kunne gøre mig til dommer over, for vores samfund kommer ikke til at falde sammen, som det skete i Østeuropa med Murens fald.
Vores velstand eroderes langsomt fra år til år, hvor vi ryger ned ad listen over verdens rigeste lande, og på sigt står vi pludselig i den situation, at det gør rigtig ondt, når vi skal vende skuden.
Men vi kan vende den nu, hvis vi vil, hvis vi tør, og hvis vi har modet og respekterer den danske befolkning så meget, at vi taler løsningsforslag med dem i stedet for at tale sort og håbe på det bedste ved næste valg.