Pernille Vigsø Bagge (SF), 2014-05-08:
Tak for det.
Jeg vil gerne indledningsvis understrege, at beslutningsforslaget på mange måder er både sympatisk og indholdsmæssigt et godt et af slagsen.
I SF har det jo altid traditionelt været sådan, at vi rigtig gerne ville hjælpe med at forbedre forholdene for de mennesker, der har det sværest i Danmark, og jeg tror ikke, der er nogen her i dag, der vil bestride, at børn i misbrugsfamilier hører ind under den her kategori.
Der er i hvert fald ingen tvivl om, at når en eller flere personer i en familie har et alkohol- eller stofmisbrug, så rammer det ikke blot misbrugeren, men hele familien, som ofte er mindst lige så belastet som misbrugeren selv.
Samtidig viser al evidensbaseret forskning på området, at børn fra misbrugsfamilier også er i større fare for at udvikle psykiske problemer og blive indlagt på en psykiatrisk afdeling, og at de oftere må anbringes uden for hjemmet, og at de typisk er overrepræsenteret i statistikkerne for både selvmordsforsøg og andet blandt børn og unge.
Det er også derfor, at SF tilbage i 2009 foreslog, at der blev etableret en mulighed for familieorienteret alkoholbehandling.
Forslaget tog ikke bare udgangspunkt i at hjælpe den misbrugende, men hensigten med det var også at hjælpe familien og især de børn, der var i familier med misbrugsproblemer.
Siden dengang er der løbet meget vand i åen.
Bl.a. har dagens forslagsstillere jo f.eks. skiftet holdning.
Nogle kommuner tilbyder i dag diverse former for hjælp til børn i form af gruppetilbud og botilbud med pædagogisk støtte uden for hjemmet, og det er sådan, at forskning fra bl.a. CASA viser, at misbrugsproblemer og børnenes negative oplevelser først og fremmest afhjælpes ved, at problemerne italesættes og behandles gennem familieorienterede tilbud.
Af samme grund mener SF fortsat, at den bedste måde at hjælpe disse børn og unge på foregår via gode familieorienterede behandlingstilbud, hvor der ydes professionel rådgivning og støtte, og hvor misbrugeren samtidig hjælpes til at erkende sit misbrug og misbrugets konsekvenser.
Det betyder imidlertid ikke, at SF ikke deler forslagsstillernes betragtninger om det her forslag, ikke mindst hvad angår ønsket om at hjælpe de børn og unge, der har brug for det.
Men vi har problemer med at støtte det her beslutningsforslag alligevel.
Det er, fordi forslagsstillerne ikke har noget bud på, hvordan de skal finansiere det her.
Af bemærkningerne kan jeg godt læse, at Dansk Folkeparti og Konservative vil invitere sig selv med til efterårets finanslovsforhandlinger for at finde pengene, men her havde vi nok set et lidt mere konkret udspil.
Det eneste, forslagsstillerne oplyser, er, at det formentlig vil koste i omegnen af 70 mio. kr. at finansiere forslaget.
Nu ved jeg jo ikke, om Dansk Folkeparti har fået adgang til en gratis gavebod, eller om det er lykkedes dem at finde krukken med guld for enden af regnbuen.
Hvis det er tilfældet, skal der i hvert fald lyde et stort tillykke herfra, for det ville da i den grad kunne forklare, hvor alle de fantastiske milliarder til at finansiere de mange løfter til vælgerne skal komme fra.
Faktum er, at der ikke foreligger noget konkret finansieringsbud på, hvorfra de her penge skal tages.
Det er sådan, at det godt kan være, at man på sigt kan spare nogle penge ved at gennemføre det her forslag, men det ændrer ikke ved, som der også gøres opmærksom på i forslaget, at det her er noget, der i første omgang koster og koster betragteligt.
Jeg vil gerne ved den her lejlighed minde om, at man altså ikke både kan blæse og have mel i munden, og derfor er jeg mildest talt lunken ved, at Dansk Folkeparti endnu en gang er ude med et ufinansieret forslag.
Vores konklusion er, at selv om forslaget rent indholdsmæssigt er godt og sympatisk, kan vi desværre ikke bakke op om det, fordi forslaget ikke indebærer noget som helst konkret bud på en finansiering.
SF kan ikke støtte det her forslag.