runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Louise Schack Elholm (V), 2014-02-20:
Venstre støtter dette lovforslag, da det er en udmøntning af den indgåede finanslovsaftale mellem regeringen, Det Konservative Folkeparti og Venstre.
I Venstre erkender vi, at det er et stort problem, at der er mange studerende i studiebyerne, som har svært ved at finde en bolig.
Det er derfor positivt med et forslag som dette, der afhjælper de studerendes boligmangel.
Det er meget fornuftigt at give mulighed for, at en kommunalbestyrelse og en almen boligorganisation kan gå sammen om at ommærke nogle almene boliger, så de kan blive målrettet de studerende.
Samtidig synes vi godt om, at vi lægger noget beslutningskompetence ud i kommunerne, da de har bedre føling med, hvordan boligbehovet er netop der.
Det er dog vigtigt, at der fortsat er opmærksomhed om de studerendes boligsituation, og det vil vi fastholde.
I høringssvarene har vi dog set, at Realkreditforeningen har været bekymret for, at dette lovforslag kan give en forringelse af pantets værdi.
Dette har vi tidligere rejst over for ministeren, og ministeren forklarede, at det også var praksis i andre sager.
I Venstre er vi dog fortsat opmærksom på denne problemstilling.
Venstre bakker på denne baggrund op om lovforslaget.
Jan Johansen (S), 2014-02-20:
Tak for det, hr. formand.
Socialdemokraterne glæder sig over, at vi med dette lovforslag skaber flere ungdomsboliger til de studerende nu og her.
Forslaget indeholder to punkter.
For det første ændrer vi reglerne for ommærkning af ældre- og familieboliger til ungdomsboliger, så det nu er muligt at ommærke boliger på op til 65 m² til ungdomsboliger.
For det andet giver vi mulighed for et særligt ommærkningsbidrag svarende til ungdomsboligbidraget, så vi kan holde huslejen til de studerende nede.
Med finansloven for i år fik vi afsat 30 mio. kr. til ommærkningsbidrag, så ydelsen kan gives i en 10-årsperiode.
Regeringen og Socialdemokraterne har ambitiøse målsætninger om, at vores børn og unge skal blive den bedst uddannede generation nogen sinde.
At sikre vores børn og børnebørn en god uddannelse, hvad enten det er en faglig uddannelse eller en universitetsuddannelse, er den bedste investering, vi som samfund kan gøre.
Skal vi kunne begå os mere og mere i den globale verden, står vi bedst, hvis vores unge har specialiseret sig, hvad enten det er som håndværkere eller inden for uddannelser med en bestemt viden.
Og heldigvis er vi godt på vej.
Antallet af unge under uddannelse er nemlig steget markant.
Vores målsætning vil betyde, at der i de kommende år vil komme yderligere 70.000 studerende på landsplan.
Derfor er vi glade for, at vi med dette års finanslov kunne opnå bred enighed om, at vi ommærker flere ældre- og familieboliger til ungdomsboliger, som der er et stigende behov for. Forslaget er ikke det eneste initiativ, vi har sat i værk for at imødegå den stigende efterspørgsel på ungdomsboliger.
Vi har allerede gjort det billigere for kommunerne at opføre nye almene boliger, herunder ungdomsboliger, ved at nedsætte den såkaldte grundkapital fra 14 pct. til 10 pct.
Det har kommunerne reageret positivt på.
Sidste år blev der givet tilsagn om støtte til ca. 1.600 nye ungdomsboliger, og i år forventer kommunerne at give tilsagn om yderligere 2.400 nye ungdomsboliger, primært i de store studiebyer.
Afslutningsvis vil jeg igen fremhæve, at forslaget om ommærkning til ungdomsboliger er en god og fleksibel løsning, der skaber flere ungdomsboliger her og nu.
Med disse bemærkninger kan jeg derfor meddele, at Socialdemokraterne støtter lovforslaget.
Karina Adsbøl (DF), 2014-02-20:
Tak, formand.
Som det er sagt i debatten, er det her lovforslag en del af finanslovsaftalen mellem den tidligere regering og Venstre og Det Konservative Folkeparti.
Med dette lovforslag åbnes der op for, at kommunalbestyrelsen og en almen boligorganisation i en periode frem til 2017 kan aftale, at almene ældre- og familieboliger med et bruttoetageareal på mellem 50 og 65 m2 kan ommærkes til almene ungdomsboliger.
Ommærkningen vil være tidsbegrænset til højst 10 år efter aftalens indgåelse; det vil sige, at så skal boligerne tilbagemærkes.
I Dansk Folkeparti anerkender vi også, at der er stort behov for at sikre, at der er tilstrækkeligt med ungdomsboliger.
Som der står i lovforslaget, er det jo sådan, at der vil være en stigning i antallet af studerende til omkring 70.000 frem mod 2020.
Da de studerende i forvejen er meget ringe stillet på boligmarkedet, kan man sige, at det øgede udbud af ungdomsboliger på 300-400 boliger som følge af den her lovændring desværre måske også er lidt utilstrækkelig.
Men i Dansk Folkeparti finder vi det yderst vigtigt, at der er et boligmarked for alle, både for ældre og for unge og for almindelige familier.
Jeg har dog et opklarende spørgsmål i forhold til lovforslaget, og det er, hvordan man kan sikre, når der nu frem til 2020 bliver 70.000 flere studerende og man så efter 10 år igen skal lave ommærkningen om til ældreboliger, at der stadig væk er boliger nok til unge.
I Dansk Folkeparti vil vi gerne være med til at finde løsninger, og vi har tidligere foreslået, at man jo også kunne anvende plejehjem.
I Dansk Folkeparti støtter vi lovforslaget, da vi finder det vigtigt, at selv om det ikke er tilstrækkeligt med 300-400 ungdomsboliger, gør det da i hvert fald, om ikke andet, en forskel til den positive side.
Jeg tror, det var det, jeg vist havde at sige.
Tak for ordet.
Liv Holm Andersen (RV), 2014-02-20:
Tak for det.
Som tidligere ordførere jo har sagt, er det her en udmøntning af den aftale, der blev indgået mellem regeringen og Venstre og De Konservative i forbindelse med finansloven for 2014.
Her aftaltes det nemlig, at det netop skulle kunne lade sig gøre at ommærke almene familieboliger og ældreboliger og gøre dem til ungdomsboliger til gavn for de unge mennesker i hele landet, der søger uddannelse og dermed en billig bolig.
Vi har jo kunnet konstatere, at der stadig er et behov, især i de store uddannelsesbyer, for ungdoms- og studieboliger, og her skal vi naturligvis fra Christiansborgs side tage de mulige skridt for at løse den her udfordring.
Derfor er det også præcis den udfordring, som vi jo forsøger at løse her ved at gøre det muligt og nemmere at ommærke de her ældre- og familieboliger til ungdomsboliger og ved også at give det her ommærkningsbidrag, så huslejen kan blive noget lavere og derfor passe bedre til de studerende og deres budget.
Derudover har vi også en anden udfordring, som sådan set også løses med det her forslag, nemlig de utidssvarende ældreboliger.
Så det her forslag, hvormed vi sådan set forsøger at genanvende den boligmasse, vi allerede har i Danmark, løser flere udfordringer, kunne man sige, og har således flere fordele.
Radikale Venstre kan fuldt ud støtte tanken i forslaget og dermed forslaget i dets helhed.
Eigil Andersen (SF), 2014-02-20:
De store byers befolkninger vil vokse kraftigt frem til 2025.
Det er især unge og folk med arbejde i den offentlige sektor, der bliver flere af.
Det er boligerne i disse byer ikke klar til.
For mens der er tusindvis af tomme boliger i den dyre ende, skorter det på boliger, der er til at betale for lav- og mellemindkomstgrupperne.
Selv om boligmarkedet og byggeriet på mange måder er ude af statens og kommunernes hænder, kan vi dog alligevel gøre noget for at forbedre situationen, og det er der brug for.
Ganske vist er antallet af unge lige nu historisk lavt, men om 10 år vil der være 100.000 flere unge i Danmark, end der i dag, og derfor kan de store byer se frem til den her voldsomme stigning.
Mens der kommer flere uddannelsespladser og flere unge til byerne, er der blevet færre billige boliger.
Det skyldes bl.a. sammenlægninger og spekulationsmoderniseringer, som har givet udgifter til huslejer, som de færreste unge har nogen chance for at betale.
Boligen er en central del af en studerendes liv, men udgiften til boligen æder også en stor del af de studerendes SU, og den er dermed også en kilde til bekymring og dårlig økonomi.
Så der er to sider af sagen.
Mange bliver fanget i en fælde på det grå boligmangel.
En undersøgelse viser, at knap hver tredje studerende har oplevet problemer i deres lejemål.
Mange studerende lever i et konstant flyttekaos, og derfor er der brug for, at vi medvirker til at sikre de studerende ro om deres boligsituation.
Særlig hvert år ved studiestart er der enorme udfordringer i forhold til at finde boliger til de nye studerende, der ofte træder ind på boligmarkedet for første gang og ofte i en ny og ukendt by.
Vi er nødt til at give de studerende en god start på uddannelsen, også så vi sikrer os, at de ikke på grund af boligproblemer og andre vanskeligheder falder fra den undervisning, som de er i gang med.
Folketinget vedtager derfor nu denne helt fornuftige lov, hvor almene ældre- og familieboliger, også lejligheder på mellem 50 og 65 m², kan ommærkes til almene ungdomsboliger.
Der er heldigvis nogle kommuner, der allerede er i gang med en ommærkning.
Man har i Københavns Kommune taget fat på det med hensyn til mindre lejligheder, og der er i budgettet for 2013 bevilget penge til en ombygning af plejehjemmet Øselsgården på Amager og opførelse af i alt 145 billige ungdomsboliger.
Men det er langtfra nok, vi skal komme videre.
Og det skal vi bl.a. komme ved at give bedre mulighed for ommærkning af boliger, og derfor kan SF selvfølgelig støtte det her lovforslag.
Jeg tror, at det kan blive nogle meget, meget store offentlige tilskud, der skal gives til de ældre, der så ikke kan finde en bolig, og det er jo så nogle tilskud, der vandrer over i private boligudlejeres lommer.
Det er der lavet en beregning af.
Så det betyder jo, at Liberal Alliances politik her i høj grad går ud på, at man skal forøge det offentliges forbrug med hensyn til at hjælpe mennesker til en bolig, også de gamle, kan jeg forstå.
Lars Dohn (EL), 2014-02-20:
Jeg ved godt, det er lidt i forlængelse af vores liberaliseringsdiskussion omkring boligmarkedet fra tidligere, men jeg vil da gerne spørge ordføreren, om det sådan er i fuld alvor, at man vil mene, at unge uddannelsessøgende, der søger til København, ud af en SU og eventuelt et erhvervsjob skal kunne finansiere en husleje på det marked, der eksisterer lige nu.
Ole Birk Olesen (LA), 2014-02-20:
Vi har en formuleret boligpolitik, der handler om, at den almennyttige boligsektor skal have lov til at styre sig selv.
Til gengæld skal den almennyttige boligsektor så ikke have nogen penge fra det offentlige.
Men så må de almennyttige boligselskaber til gengæld få lov til at beholde de penge, som de i dag afleverer til Landsbyggefonden.
Altså, der er ingen grund til, at private boligforeninger, som der er tale om, skal være så underlagt både tilskud og beskatning, som man er, når man skal aflevere et overskud til Landsbyggefonden, som det er tilfældet i dag.
Vi mener godt, de almennyttige boligforeninger kan finde ud af selv at definere, om de vil udbyde boliger til ældre eller til unge eller til familier.
Det behøver der sådan set ikke være nogen lovgivning om herindefra.
Lars Dohn (EL), 2014-02-20:
Det vil så sige, at i den her by, hvor der jo er mangel på byggejord, det siger næsten sig selv, men hvor vi ude på Nordhavnen har det allerstørste byggeprojekt, udviklingsprojekt, i Nordeuropa, så vil der, hvis man ikke gennem en planlovsændring ifølge planlovens § 2 reserverer byggejord til noget, som den almene sektor vil kunne finansiere inden for deres rammebeløb, ikke kunne bygges nye almene boliger.
Så det vil sige, at den valgmulighed skal befolkningen altså ikke have, og det skal heller ikke på den måde være et samfundsmæssigt ansvar at sørge for, at der er boliger til rådighed for dem, der gerne vil studere.
Ole Birk Olesen (LA), 2014-02-20:
De kan f.eks. bruge de penge til at investere i nye arealer, som de kan bygge boliger på, og der kan de så selv bestemme, om det skal være til ældre eller til unge eller til familier.
Vi er jo sådan set tilhængere af, at der skal være størst mulig grad af frihed i det her samfund.
Det gælder også for de almennyttige selskaber, som i dag må aflevere meget store summer og i fremtiden vil komme til at aflevere endnu større summer til Landsbyggefonden, uden at vi egentlig kan se nogen grund til det.
Til gengæld synes vi altså ikke, at de skal have de offentlige tilskud, de får i dag.
Eigil Andersen (SF), 2014-02-20:
Jeg kan jo forstå på den debat, der er her, at Liberal Alliance åbenbart mener, at hele den almene sektor i Danmark skal nedlægges, forstået som en, hvor der er en eller anden form for offentlig regulering og en form for offentlig garanti og tilskud.
Og så skal det hele gives frit.
Er det virkelig Liberal Alliances seriøse mening, at man så bare skal leje ud til dem, som man nu finder for godt at leje ud til, og dem, der kan betale bedst, f.eks. med det resultat, at en masse ældre mennesker, som kun har deres folkepension, ikke vil kunne finde noget sted at bo?
Er det seriøst ment?
Ole Birk Olesen (LA), 2014-02-20:
Vi vil bestemt ikke nedlægge de almennyttige boligselskaber.
Tværtimod, vi vil give dem større frihed til at styre sig selv.
Men vi mener bare ikke, at den rigtige boligpolitik i Danmark er, at hvis der er nogen, der har et særligt behov for en billig bolig, så skal der oprettes alle mulige tilskudsordninger osv. til, at der opføres nogle huse, som disse særlige mennesker kan bo i.
Hvis det er sådan, at der ikke på et frit marked for boliger er boliger til ældre mennesker, der ikke har særlig mange penge, så mener vi, at løsningen er, at der så skal gives nogle penge til disse ældre mennesker, så de har råd til de boliger, som er på markedet.
Vores anbefalinger og vores politik ligger sådan set i fuld forlængelse af, hvad de klogeste boligøkonomer mener på det her område.
De siger, at der ikke skal være de her særlige ordninger til mursten.
Boligmarkedet skal være frit og ureguleret.
Til gengæld må der gerne gives nogle penge til nogle mennesker, hvis de ikke har råd til at købe en bolig på de vilkår.
Lars Dohn (EL), 2014-02-20:
Det kan ikke gå for hurtigt med at få skaffet flere boliger til de uddannelsessøgende.
Derfor er det her et lille skridt på vejen.
Så jeg vil spørge ministeren om, hvordan det indgår i hans overvejelser at skaffe de nødvendige boliger, for efterspørgslen i dag er større, end der er boliger.
Vi har heldigvis en regering, som satser på uddannelse til de unge, og derfor kan det altså ikke nytte noget, at man eventuelt skal flytte til en anden by, fordi man ikke kan få noget at bo i og slet ikke en bolig, man kan betale.
Vi ser, at enkeltværelser lejes ud til 6.000 kr. om måneden.
Det giver i sig selv et billede af, at der er et skrigende behov for, at der skabes mere nybyggeri.
Vi skal altså have et samfund, som tager ansvar.
Man taler så meget om ansvar for egen læring og ansvar for egen uddannelse.
Her er det samfundet, som skal påtage sig et ansvar for, at de, der skal uddanne sig, har noget at bo i.
Under finanslovsforhandlingerne var Enhedslisten jo inde og forhandle om det her spørgsmål, og jeg kan da godt tilstå, at det er nøjagtig den samme tekst, som den Enhedslisten forhandlede med boligminister Carsten Hansen – ellers kunne man vel heller ikke have lavet en finanslov på 7 timer.
Så jeg hverken kan eller vil løbe fra den del af det.
Men jeg vil gerne appellere til, at man så går et skridt videre, for det, vi sagde under finanslovsforhandlingerne, var jo, at vi skal følge opfordringen fra borgmestrene i Aarhus, Aalborg og Odense og Lyngby-Taarbæk om, at vi får ændret planloven, så kommunerne kan reservere plads til alment byggeri.
Som det er nu, er der ikke den mulighed, og derfor kan det netop i de byer, hvor der er mest pres på og et stort behov for almene boliger, ikke lade sig gøre i den udstrækning, det er ønskeligt og nødvendigt.
Vi skulle utrolig gerne op på, at København fik en andel af almene boliger på 20 pct.
Enhedslisten går selvfølgelig altid et skridt foran og siger 30 pct.
Det vil netop kunne være med til, at det at flytte til hovedstaden ikke bliver et boligmareridt, men en rigtig god oplevelse.
Derfor vil jeg spørge ministeren, om der i regeringen arbejdes på at støtte borgmestrene i de største byer i Danmark.
Der skulle politisk set
ikke være den store modsætning mellem borgmestrene i Aarhus, Aalborg og Odense og regeringen – Lyngby-Taarbæk må man jo klare på en anden måde – ved at følge de udmærkede forslag, de har, som kan være en løsning på det her problem.
Det er i virkeligheden vigtigere end spørgsmålet om ommærkning, men ommærkning er et skridt på vejen, og det tager vi selvfølgelig med.
Charlotte Dyremose (KF), 2014-02-20:
Jamen fru Charlotte Dyremose har forsøgt at svare på spørgsmålet, nemlig hvad det er for elementer, jeg f.eks. forventer vil gøre, at det vil være mere attraktivt at benytte det her, og hvad det er, der gør, at jeg med nogenlunde ro gerne vil gennemføre det, nemlig at jeg ved, at der stadig væk er de eksisterende regler, som man stadig væk har mulighed for at benytte sig af.
Vi supplerer det med nogle nye muligheder.
Så det synes jeg sådan set er forholdsvis relevant.
Og som jeg nævnte, er vi jo også ret optaget af, at der er en evaluering om 2 år, så vi kan forbedre det her, hvis det viser sig at være nødvendigt.
Lars Dohn (EL), 2014-02-20:
Det lyder jo, som om det slet ikke er muligt at foretage forbedringer efter den nugældende lejelov.
Men efter § 5, stk. 1, er det jo muligt at lave forbedringer og så hæve huslejen.
Jeg vil spørge ordføreren: Hvis nu det viser sig, at det, jeg kalder tvangsmodellen, altså den totaløkonomiske model, bliver brugt i altovervejende grad, og at forhandlingsmodellen tilsidesættes af udlejerne, vil De Konservative så efter 2 år gå ind og se på, om det er rimeligt, at tingene foregår på den måde?
Og ligesådan: Er det også ordførerens opfattelse, at råderetten betales af udlejeren, ligesom det var opfattelsen hos Liberal Alliance?
Er det ikke meget rimeligt, når en lejer har indbetalt og investeret op til 135.000 kr., at den model eksisterer, for at undgå § 5, stk. 2-moderniseringer, som udløser huslejestigninger på 70 pct.?
Charlotte Dyremose (KF), 2014-02-20:
Jamen altså, det er jo meget morsomt – nu bliver jeg så spurgt til fuldstændig det modsatte.
Altså, hvis det, som hr. Ole Birk Olesen slet ikke tror på kommer til at ske, kommer til at ske i meget stort omfang, hvad vil jeg så gøre ved det?
Og man kan sige, at hvis det viser sig, at der er nogle uhensigtsmæssigheder i den anden retning, ja, så er det jo også det, evalueringen skal bruges til om 2 år.
Vi tror på, at det er ganske hensigtsmæssigt at sørge for, at man også med den her ordning kan få lov at hæve huslejen, i det omfang man kan få lavet de her energirenoveringer.
Og lad os så se, om det er den ene, den anden eller den syvende model, der bliver brugt, og så må vi jo tage højde for det, når vi om 2 år står med en evaluering af det.
Lars Dohn (EL), 2014-02-20:
Det vil så sige, at det er et tilsagn fra De Konservative om, at hvis det viser sig – og det tror jeg er det, man kan forvente – at tvangsmodellen vil blive anvendt i stedet for forhandlingsmodellen, så vil De Konservative arbejde for at få lavet en ændring på det område.
Charlotte Dyremose (KF), 2014-02-20:
Nej, det var et tilsagn fra De Konservative om, at vi vil holde nøje øje med det her og sikre os, at de her ændringer kommer til at betyde væsentlige energiforbedringer, væsentlige energirenoveringer.
Hvis ikke det betyder væsentlige energirenoveringer, vil vi arbejde aktivt for, at vi om 2 år ved evalueringen får gjort noget ved det, sådan at der vil komme de her energirenoveringer.
Ole Birk Olesen (LA), 2014-02-20:
Ministeren fortæller, at udlejerne igennem mange år har peget på et paradoksproblem, nemlig at det ikke kan betale sig at energirenovere boliger, fordi fortjenesten ved at energirenovere boliger tidligere alene er tilfaldet lejerne, som betaler eludgifterne og varmeudgifterne.
Så siger ministeren: Nu har vi så heldigvis løst det problem; med det her lovforslag løser vi det problem, som udlejerne påstår er der.
Men hvad siger udlejerne selv?
De skriver i deres høringssvar, at lovforslaget, der angiveligt skulle reducere paradoksproblemet, på ingen måde vil have den tilsigtede effekt.
Så når ministeren tager udgangspunkt i, at boligejerne påpeger et problem, og så siger, at han nu vil løse det problem, gør det så ikke indtryk på ministeren, at de boligudlejere, som har formuleret problemet i første omgang, nu siger, at det her lovforslag ikke løser problemet?
Carsten Hansen (S), 2014-02-20:
Det gør altid indtryk, når stærke parter på et område ytrer sig.
Jeg vil også godt sige, at jeg tror, vi alle i forligskredsen er enige om, at det totaløkonomiske princip er en vigtig trædesten, når vi skal komme videre i forhold til energi.
Der sker jo det, at man faktisk kan investere; man kan få sin investering hjem igen, og mange gange kan man få den hjem igen forholdsvis hurtigt.
Og samtidig må man ikke forøge huslejen, således at lejerens bruttoudgift stiger i forhold hertil.
Så jeg mener egentlig – og det er også noget af det, Concito, den grønne tænketank, og andre har peget på – at det her er en vigtig del, lige så vel som aftalen om grøn byfornyelse er en vigtig del.
Og jeg har faktisk store forventninger til, at når energiselskaberne skal ud at sikre, at de når de opstillede mål i energiforliget – jeg ved godt, at Liberal Alliance ikke er med her – så går man også ud til udlejerne på de store områder her og får gang i aftalerne.
Så jeg har faktisk større forventninger end det, der står i lovforslaget.
Det er et forholdsvis konservativt skøn, men jeg vil gerne have lov til at sige, at jeg faktisk tror, det her vil sætte skub i energirenoveringen i den private udlejningsdel.
Ole Birk Olesen (LA), 2014-02-20:
Jamen det er jo bare lidt interessant, at ministeren har så stor tillid til boligudlejerne, at ministeren gerne vil lade dem stå for problemformuleringen.
Der er et paradoksproblem, har de sagt igennem mange år, og nu har ministeren lyttet, og så vil ministeren gøre noget ved paradoksproblemet.
Det er da lidt mærkeligt.
Carsten Hansen (S), 2014-02-20:
Nu har jeg haft den store ære at være valgt til dette parlament i rigtig mange år, og jeg tror ikke, jeg har været med til at lave noget ny lovgivning, uden at det har været under hyl, skrig og skrål.
Ingen vil helst have lavet noget om, men det her giver jo, som jeg også tror at fru Charlotte Dyremose sagde, en række nye muligheder.
Hvis man ikke vil benytte dem, har man jo lov til at benytte de gamle muligheder.
Men vi må konstatere, at de muligheder, der lå i den tidligere lovgivning, ikke gav de energiforbedringer, der skal til, og her kommer vi med et forslag, som løser det problem, og som løser det såkaldte paradoksproblem.
Lars Dohn (EL), 2014-02-20:
Jeg vil gerne spørge ministeren: Hvis nu det går sådan, at den totaløkonomiske model, altså tvangsmodellen, i det store hele er den eneste, der bliver anvendt, og at forhandlingsmodellen i praksis vil blive tilsidesat, vil det så gøre, at det i forbindelse med evalueringen vil være ministerens opfattelse, at man så skal se på det og pille ved det?
Ligesådan vil jeg spørge til sprogbruget.
Man taler om attraktive lejestigninger, men jeg ved ikke, om ministeren inden for sin arbejdspraksis blandt svendene på blikkenslagerværkstedet f.eks. har hørt om attraktive lønnedgange.
Carsten Hansen (S), 2014-02-20:
Nej, jeg må indrømme, at jeg aldrig har hørt om attraktive lønnedgange.
De findes vist ikke i min terminologi.
Men jeg vil godt sige, at det her jo er et afbalanceret forslag.
Der er råderetten, som jeg har været inde over, hvor vi jo kommer op på de 135.000 kr., og hvor man som lejer får nogle incitamenter til at gøre noget ved det.
Så der er en masse gode elementer i det her.
Der er også nogle, der går lidt den anden vej, men det er simpelt hen for at få gang i energiforbedringerne, og jeg har stor tiltro til, at det totaløkonomiske princip vil være godt.
Så vil jeg ikke på forhånd sige, hvad vores evalueringer ender i, men jeg har det sådan, at vi vil følge det ganske tæt, og er der ting i det, der ikke er hensigtsmæssige, vil vi selvfølgelig sammen med aftaleparterne justere på det undervejs.
Men lad os nu se at få gang i det her, og skulle der være uhensigtsmæssigheder, så kigger vi på det.