Per Clausen (EL), 2013-02-28:
Det er jo rigtigt, at det her lovforslag indeholder en række forskellige elementer, hvoraf nogle er forholdsvis entydigt positive, mens der også er nogle, man godt kan sætte et klart spørgsmålstegn ved.
Det, jeg vil starte med, og det har ikke noget med selve lovforslaget at gøre, er den indsigelse, der er kommet fra bl.a. Advokatsamfundet, som klager over høringsfristen.
Det der med høringsfrister er jo noget, vi tit diskuterer, og derfor synes jeg måske, at det svar, som fremgår af høringsnotatet, ikke er helt tilfredsstillende, for der fremgår det, at man godt har hørt, at nogle klager, men man synes, at der har været tid nok, og det er så det.
Jeg vil sige helt ærligt til ministeren, at det synes jeg ikke er tilfredsstillende.
Der har været tale om 20 dage.
Det er i underkanten i forhold til det, Justitsministeriet mener vedrørende ordentlig lovbehandling.
Og selv om man kan hævde, at de enkelte elementer i det her lovforslag er små, så vil jeg sige, at den samlede mængde af ændringer jo nok gør, at det vil være relevant at overveje det.
Det andet, jeg vil sige, som jeg finder er problematisk, er den begrænsning i klageadgangen, som man vil gennemføre.
Begrundelsen er jo på en eller anden måde sådan helt fantastisk.
For man har private virksomheder til at tage sig af myndighedsudøvelsen, og det, der så sker, er, at man ikke i de offentlige myndigheder har nogen, der er i stand til at foretage en bedømmelse af, om disse afgørelser er rigtige eller ej.
Man har ikke den faglige ekspertise, der skal til.
Så i klagesager kan man kun forholde sig til, hvorvidt de formelle ting er overholdt, mens der i praksis i dag ingen klageadgang er for selve det, der kunne være sagens substans.
Normalt er det jo en uskyldig ting, men på det principielle plan synes jeg da – det vil jeg godt sige – at det er dybt betænkeligt, at konsekvensen af, at man har private virksomheder til at tage sig af myndighedsudøvelse, er, at den måde, de håndterer det på, ikke, når vi kommer til substansen, kan kontrolleres af myndighederne, og at man altså heller ikke har noget sted at anke.
Det synes jeg faktisk er problematisk, og jeg ikke sikker på, at løsningen på den udfordring er at få lovgivningen lavet om.
Og det skyldes – det vil jeg gerne for en god ordens skyld sige – ikke nogen særlig mistro til, at den nuværende minister på området ville begå nogen afgørende fejl.
Men det er jo sådan med den slags bemyndigelser, at de også gælder i forhold til kommende ministre, og selv om jeg nærer stor forventning til, at den nuværende minister kan sidde i rigtig, rigtig mange år, så er jeg jo heller ikke helt herre over det, trods alt.
Man kan jo ikke undgå valg, næsten ligegyldigt hvad man gør.
Så vil jeg i øvrigt sige til sidst, at jeg da synes, at det er rigtig positivt, at man med hensyn til det, der handler om sagsbehandling i byggesager, lægger op til, at kommunerne skal have nogle klare mål for, hvornår sagerne bliver behandlet, og hvor lang sagsbehandlingstiden er osv.
Det er en rigtig, rigtig god idé, som jeg måske kunne ønske mig blev et generelt krav til kommunerne.
For ellers er der den risiko, når man opstiller den slags krav på nogle områder og ikke på andre, at der sker en skævvridning af kommunernes fokusering, sådan at de fokuserer mere på nogle områder end på andre områder.
Det kan selvfølgelig godt være, at det er et led i den almindelige erhvervsvenlige holdning fra regeringens side, at det er vigtigere, når det handler om byggesager, end når det handler om sociale sager.
Men jeg er ikke sikker på, at alle borgere er helt enige i det.
Og så bare til allersidst en enkelt bemærkning om det med oplysninger om varmeinstallation: Jeg deler helt de synspunkter, som hr. Steen Gade kom med.
Jeg synes sådan set, det virker fornuftigt og naturligt, og jeg er sikker på, at vi gennem et seriøst udvalgsarbejde kan blive overbevist om, at det, at persondataloven stadig gælder også på det her område, nok er tilstrækkeligt til, at der ikke sker noget misbrug.