Christian Langballe (DF), 2011-12-20:
Jamen debatten i dag i Folketinget viser jo bare med al tydelighed det dilemma, der er imellem konventionerne og forholdet til rigets sikkerhed.
Det er en dyb debat, der går længere end det, der er på overfladen.
Det her er jo meget, meget principielt.
Det drejer sig jo i virkeligheden om, hvorvidt borgere i Danmark eller folk, der er i Danmark, automatisk får statsborgerskab sådan uden noget.
Mens andre skal op til indfødsretsprøver, så giver man nogle folk statsborgerskab pr. automatik, fordi de er omfattet af en konvention.
Når det så viser sig, at der er folk i loven, som ikke er godkendte af PET, gør man det alligevel.
Og så har vi fået opregnet en perlerække af kriminalitetsforhold, der vækker til eftertanke.
Jeg vil godt indlede med at referere til en radiodebat mellem fru Zenia Stampe og hr. Karsten Lauritzen, som jeg hørte forleden dag.
Fru Zenia Stampe gjorde sig til talsmand for det synspunkt, at statsløse har ret til nationalitet og statsborgerskab.
Der vil jeg spørge, hvad det egentlig betyder.
Det afføder et principielt spørgsmål, for hvis ethvert menneske har en hellig ret til nationalitet og statsborgerskab, betyder det også, at vi i Folketinget ikke kan nægte det.
Folketinget kan så fungere som en automat, hvor der bare sprøjtes statsborgerskaber ud.
Hvis det også er ligegyldigt, hvilken kriminalitet folk har begået, kan vi egentlig bare læne os tilbage og tage en ferie.
Synspunktet er idealistisk, men også så verdensfjernt og abstrakt, at det hører til på de fjerne solsystemers idéhimmel.
Nuvel, lad os blive ved jorden, for det afføder et principielt spørgsmål.
Hvem er det, der sidder inde med retten til at tildele statsborgerskab?
Sådan er det jo, fordi vi lever i en retsstat, som er rammet ind af grundloven.
Hvis alle mennesker per definition har ret til statsborgerskab, betyder det, at den danske befolkning er retsløs.
Men heldigvis er Danmark en retsstat, der er grundlagt på love, som beskytter.
Her er grundloven fundamentet.
I grundloven står, at det er Folketinget og alene Folketinget, der tildeler statsborgerskab på vegne af den danske befolkning.
Så retten til statsborgerskab kommer fra Folketinget.
Det er ikke nogen hemmelighed, at vi i Dansk Folkeparti selvfølgelig er uenige med Det Radikale Venstre, så uenige, som man overhovedet kan være.
Det er vi egentlig med stolthed.
Det bringer mig så til at tale om den person, som vi har talt om så mange gange, og som er kommet på indfødsretsloven.
Vedkommende er som bekendt omfattet af FN's konventioner om statsløshed og er samtidig vurderet til at være til fare for rigets sikkerhed.
Sagen er jo anskuelighedsundervisning i den principielle og afgrundsdybe forskel, der er imellem Dansk Folkeparti, Det Radikale Venstre og regeringen i øvrigt.
Hvad vejer tungest: rigets sikkerhed og danskernes tryghed eller konventionerne?
Hvad betyder mest: grundloven eller konventionerne?
Vi sætter rigets sikkerhed over konventionerne, sådan er det.
Folketinget må aldrig bare blive en statsborgerskabsautomat, fordi man slår den sunde fornuft på autopilot og går i bedestilling for nogle konventioner, som jeg godt vil minde om er historiske dokumenter, der er skrevet i en anden tid og under nogle helt andre forudsætninger.
Det handler altså om sund fornuft.
Vi forstår ikke, hvorfor man sætter en person, som er vurderet som værende til fare for rigets sikkerhed, på indfødsretsloven.
Jeg vil gerne takke Venstre og De Konservative for en kritisk og konstruktiv diskussion og argumentation.
Men jeg vil også godt spørge, hvorfor man ikke er villig til at sætte handling bag ordene og springer i målet?
Man har sagt, at man om nødvendigt vil bryde konventionerne, hvis en statsløs, som det er tilfældet, er til fare for rigets sikkerhed.
Nu er muligheden der for at stemme imod loven, stemme blankt, sætte handling bag ordene.
Det gør vi.