Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-03-05:
Her 3 år efter viser det sig jo altså desværre, at det ikke var en grundløs bekymring, for på trods af at loven indeholder et eksplicit påbud om at sikre uddannelsesmuligheder i udkantsområderne, ser vi jo altså igen og igen, at mindre uddannelsesinstitutioner må dreje nøglen om.
I 2008 var det på Sjælland, hvor UCSJ først planlagde at lukke alle videregående uddannelser på Lolland-Falster.
Efter massive protester endte man så med i stedet at nedlægge seminariet i Haslev.
Sidste år var seminarierne i Nørre Nissum og Skive tæt på at lukke, og lige nu er Skårup Seminarium på Sydfyn i en situation, hvor det eneste, vi kan håbe på, er, at ministeren griber ind.
Der er kort sagt ikke tale om sådan et lille lokalt problem, der skyldes en enkelt institutions dårlige ledelse eller en enkelt institutions problemer.
Vi har at gøre med et landsdækkende problem, nemlig det problem, at udkantsområderne risikerer at miste deres uddannelsesinstitutioner.
Og hvis regeringen tog deres egen målsætning om, at flere unge skal have en videregående uddannelse, alvorligt, ville man også tage den her situation meget alvorligt.
Det er et alvorligt problem for alle os, der mener, at alle unge, uanset hvor i landet de bor, skal have en fair chance for at uddanne sig, og det er jo lige præcis i udkantsområderne, at de unge, vi har sværest ved at få fat i, altså de unge, der i mindst grad uddanner sig, bor.
Det er samtidig i de her områder, at der faktisk bor en del unge, som oplever det som meget uoverskueligt at skulle flytte så langt for at uddanne sig.
Hvis vi vil have et Danmark, hvor videregående uddannelse ikke bare er en mulighed for de ressourcestærke og målrettede unge, der gerne tager til Århus eller København, uanset hvor de i forvejen bor, skal vi altså sikre, at der er adgang til uddannelse alle steder, uden at man skal transportere sig mange timer hver vej.
Det er den eneste måde, vi sikrer den enkelte unge, men det er jo altså også den eneste måde, vi sikrer den målsætning, vi alle sammen har om, at flere unge uddanner sig.
Og det kan vi komme til at tjene rigtig mange penge på som samfund, og hvis ikke det sker, bliver det rigtig, rigtig dyrt.
Vi skal huske på, at det jo ikke er af ond vilje, når bestyrelserne på professionshøjskolerne, som vi f.eks. oplever det på Fyn nu, snakker om at lukke et uddannelsessted i et udkantsområde.
Det er ikke af ond vilje, det er simpelt hen en følge af den måde, systemet er indrettet på i dag.
Det giver alt for store økonomiske incitamenter til at lukke de små uddannelsesinstitutioner.
Taxametertilskuddet gør, at det er endda meget svært at opretholde en bæredygtig økonomi på de små institutioner.
Med andre ord betyder det økonomiske system, den økonomiske model, vi har, en social og en regional skævvridning af uddannelsesinstitutioner.
I oppositionen har vi jo en lang række forslag til, hvordan man kunne forbedre den her situation, og dem har vi lagt frem i et forslag til vedtagelse i dag.
Hvis ministeren ikke kan støtte vores forslag – det kan jeg jo forstå at ministeren ikke kan – håber jeg meget, at ministeren selv kommer med nogle konkrete bud på, hvad der skal gøres.
For hvis ikke der sker noget, hvis bare man lader som ingenting og siger, at det må de finde ud af ude i bestyrelserne, og at det ikke har noget med os at gøre, risikerer vi altså at stå i en situation, hvor det kun er unge i store byer eller unge, som er villige til at flytte sig meget langt, og som har så mange ressourcer, at de kan flytte sig meget langt, der har mulighed for at uddanne sig.