Maria Reumert Gjerding (EL), 2015-12-17:
Jeg vil gerne takke ministeren for hans indledende tale.
Jeg synes, det er meget vigtigt, at vi i dag slår fast med syvtommersøm, at klimamålsætninger er vigtige.
Det er de, fordi de er helt nødvendige pejlemærker hen imod det mål, som vi jo har i 2050, nemlig at vi skal omstille os til et lavemissionssamfund, hvor vi stort set ikke udleder noget CO2 overhovedet.
Derfor er klimamål for 2020, 2025, 2030 osv. helt nødvendige delmål for at sikre den grønne omstilling og for at sikre, at den drives fremad i det rigtige tempo og i den rigtige takt.
Alternativet til at have mål, delmål, pejlemærker, er bare at lade udviklingen gå sin skæve gang og så krydse fingre for, at vi på et eller andet tidspunkt når derhen, hvor vi skal.
Det er hverken en ansvarlig eller en særlig klog måde at gribe opgaven an på.
Målsætninger har også en anden vigtig funktion, som jeg synes det er meget vigtigt at være opmærksom på, især i international sammenhæng, hvor verdens lande jo mødes og diskuterer, hvordan vi i fællesskab – i fællesskab, sammen – får løftet og løst den her kolossale udfordring, som vi står over for, med en klimakrise, der buldrer derudad, og hvor vi har et fælles ansvar, alle verdens befolkninger, alle verdens regeringer, alle verdens politikere, for at få løst det her problem.
Vi viser, når vi har mål, at vi faktisk tager udfordringen alvorligt, at vi mener det alvorligt, at vi er parate til at påtage os en del af ansvaret, især når vi som Danmark lægger os helt i front.
Det sender også et andet vigtigt signal både til de virksomheder, som skal op i gear, til alle dem, der kunne overveje at investere i fossile brændsler, og til udlandet.
Vi viser, at vi tager et ansvar, at et af verdens rigeste lande, som også i rigtig mange år har ligget helt i top, når det handlede om CO2-udledning pr. indbygger, faktisk anerkender, at vi har et ansvar, og derfor lægger vi os også i front.
Jeg forstår rigtig godt, at regeringen glæder sig over den opgørelse, der kom i går, som viser, at vi formentlig når 40-procentsmålet i 2020.
Nu skal man jo altid huske, at de her tal er behæftet med usikkerhed.
Og det, de jo siger, er, at vi kommer til at ligge et eller andet sted imellem 35 og 44 pct.
Men jeg synes, at regeringen burde overveje, hvordan det dog kan være, at vi er nået hertil.
Hvad forestiller man sig egentlig er årsagen til, at det er lykkedes?
Det er jo bl.a. det, at vi har haft et mål.
Vi har vidst, hvor vi skulle hen i 2020, og vi har sigtet efter det.
Ministeren nævner i sin tale, at Danmark fortsat skal være foran.
Så skal regeringen altså til at øge hastigheden.
Både Klimarådets rapport, men også andre opgørelser viser jo, at vi er ved at tabe pusten.
Vi er ikke længere det foregangsland, som vi har været i mange år.
World Energy Council har lavet en opgørelse, der viser, at hvor vi i 2013 var nummer to på verdensranglisten, når det kommer til grøn omstilling, energi og bæredygtighed, så er vi nu 2 år efter faldet ned til en sjetteplads.
Så vi skal altså ikke tro, at det her med at være et grønt foregangsland og have en førerposition er noget, man kommer sovende til, sådan som verden ser ud i dag.
Det lykkes altså kun, hvis man har ambitiøse målsætninger, som man hele tiden og dedikeret arbejder for at nå.
Jeg er enig med ministeren i, at vi selvfølgelig også skal kigge fremad, men for os er det bestemt ikke et enten-eller.
Selvfølgelig skal vi kigge fremad og have mål både på mellemlang og lang sigt.
Det vil også være en fuldstændig naturlig opfølgning på aftalen fra Paris, at vi i Danmark, som vi jo gør nu her i dag, diskuterer, hvad målet for 2025 hedder.
Hvad skal målet være for 2030?
For lige præcis det, at vi skal have delmål, er jo det, man har forpligtet sig til i Paris, og det er det, det er helt nødvendigt at vi internationalt holder hinanden op på, sådan at vi strammer op på ambitionerne og forhåbentlig når målsætningen om de 1,5 grader.