Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2016-04-19:
Mange tak.
Og ingen af disse forslag har været førstebehandlet endnu.
Flere grønlandske partier mener, at lovforslagene først bør behandles i Danmark efter en eventuel folkeafstemning i Grønland, ligesom der er flere partier i Grønland, som mener, at Danmark først bør behandle lovforslagene, når de har været igennem en offentlig høring i forhold til miljøkonsekvenserne baseret på den seneste VVM-rapport.
Befolkningen og politikerne i Grønland er dybt splittet i spørgsmålet om uran og uranudvinding.
Grønland ophævede i 2013 nultolerancepolitikken med et spinkelt politisk flertal i Inatsisartut med 16 mandater for en ophævelse og 15 mandater, som var imod.
I otte byer og bygder har folk fredag den 8. april i år været på gaderne i protest mod uranudvinding og med krav om en folkeafstemning.
Det er tydeligt for enhver, at spørgsmålet om uran ikke er afsluttet i Grønland.
Og derfor må vi spørge: Er det afsluttet i Danmark, siden den danske regering har så travlt med at få gennemført denne lovgivning?
For Inuit Ataqatigiit handler det om grundlæggende værdier.
Skal Grønland og rigsfællesskabet føre radioaktive mineraler ud i en verden, hvor der sker nok atomulykker, og i en verden, som kæmper med, at nukleart materiale ikke skal spredes og komme i de forkerte hænder?
Inuit Ataqatigiit siger nej til udvinding og eksport af uran og andre radioaktive materialer.
Behandlingen af dette og det næste lovforslag har været på en meget tumultarisk rejse.
Sagen skulle først rejses her i Folketinget, vel at mærke inden Inatsisartut var hørt, og dette skete angiveligt efter et pres fra naalakkersuisut og ville have været på kant med selvstyreloven.
Men dette blev ændret efter et pres fra de to grønlandske folketingsmedlemmer.
Det glæder mig, at Folketingets Præsidium har sikret, at de to lovforslag ikke sambehandles som et punkt, hvilket ellers er blevet foreslået, men at de to lovforslag bliver behandlet hver for sig, som de gør nu.
Desværre var dette ikke tilfældet i Grønland, hvor de to lovforslag sammen med to andre grønlandske lovforslag blev behandlet under et.
Dette er ikke passende for så stort et emne, som har så stor betydning for det grønlandske samfund, men i høj grad også for rigsfællesskabet.
Lovforslagene og aftalekomplekset mellem den danske regering og naalakkersuisut skulle sikre rammerne for udvinding.
Der har været politisk uenighed mellem Danmark og Grønland om afgrænsningen af beføjelserne i Danmarks udenrigs-, forsvars- og sikkerhedspolitiske indsats i relation hertil.
Samtidig vil vi sige, at vi er lodret uenige i beslutningen om at udvinde uran og derfor også lodret uenige i, at rigsfællesskabet skal være uraneksporterende.
Det kan nok så mange internationale konventioner og forsikringer om, at dette udelukkende sker til fredelige formål og efter højeste internationale standard, ikke ændre på.
Dem, der ønsker uranudvinding i Grønland, peger på, at det ikke skal ske for enhver pris.
Det skal ikke have miljømæssige og sundhedsmæssige konsekvenser for befolkningen i Grønland.
For er der nogen sinde nogen, der har set en uranmine uden konsekvenser for miljøet?
Vi venter stadig på offentliggørelsen af bl.a. rapporten om håndtering af de miljømæssige konsekvenser, den såkaldte VVM, som er en vurdering af virkningerne på miljøet.
Jasigerne henviser til, at før man har modtaget den endelige ansøgning og de endelige rapporter har været i offentlig høring, kan man ikke have en diskussion om Kvanefjeldsprojektet.
Men problemet er, at dokumenterne blev indleveret til Grønlands selvstyre i starten af december 2015, og vi afventer således en gennemgang.
Men det er snart 5 måneder siden.
Man kan spørge sig selv, om det er på grund af de miljømæssige og sundhedsmæssige udfordringer, at behandlingen af disse ansøgninger tager så lang tid.
At man afventer den endelige VVM, kan ikke være årsag til, at vi ikke kan diskutere, om uranudvinding i Grønland skal finde sted eller ej.
Sidst, men ikke mindst, vil jeg spørge: Loven er sat til at træde i kraft den 1. juli 2016, men hvorfor dette hastværk?
Lad os i stedet for stoppe og sikre, at den grønlandske befolkning bliver hørt.
Tak for ordet.