runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lise von Seelen (S), 2010-03-26:
Jeg er helt med på, at sådan en liste ikke er statisk.
På samme måde er vi naturligvis også nysgerrige efter at se, om ministeren mener, at den skal være identisk med den, der gælder i den aftale, vi har med det øvrige Europa.
Der er jo forskel på, om man laver bilaterale aftaler med systemer, der er meget forskellige fra ens eget, eller om det flugter ens eget system.
Der er for mig også stor forskel på, om man har en liste, der knytter an til loven, eller man har noget, der er næsten færdigt.
Det er da vigtigt, at vi har en præcis formulering af, hvad det er, vi forstår ved alvorlig kriminalitet i forhold til det, at vi videregiver oplysninger, også om personfølsomme ting.
Lars Barfoed (KF), 2010-03-26:
Jeg tror, at vi sagtens under udvalgsarbejdet kan fremlægge de oplysninger, der gør, at også Socialdemokratiet vil føle sig tryg ved det.
Jeg synes bare, der var behov for at understrege, at det jo er sådan, at vi hele tiden må tilpasse den slags i forhold til udviklingen i kriminaliteten.
Jeg må sige, at jeg har vanskeligt ved at se, hvorfor jeg skal stå skoleret, med hensyn til hvad årsagsforklaringen er til, at forfatterne af leksikonet har skrevet, som de har.
Det kan jeg jo ikke vide.
Når man siger, at et ægteskab er et partnerskab, og at der er nogle gensidige rettigheder og pligter, så tror jeg – men jeg kan jo ikke vide det – at forfatterne til den tekst, der blev læst op, simpelt hen implicit har forstået som en første forudsætning for overhovedet at skrive om det, at der er tale om et forhold mellem en mand og en kvinde.
Men det kan jeg jo ikke vide.
Et er så, at jeg ikke skal stå skoleret for, hvorfor de har skrevet, som de har, det må de pågældende forfattere jo selv fortælle, men jeg kan i hvert fald slet ikke forstå, hvis det er sådan, at hr. Mogens Jensen mener, at Folketinget skal bøje sig for en tekst, som nogle ellers sikkert udmærkede forfattere af et leksikon har skrevet, og at vi nødvendigvis skal indrette vores lovgivning efter, hvad forfatterne af et leksikon nu har skrevet i definitionen af et ord.
Mogens Jensen (S), 2010-03-26:
Jeg havde måske lidt svært ved ud fra justitsministerens udtalelser at finde ud af holdningen til det her med ægteskab.
Jeg forstår på justitsministeren, at det er regeringens holdning, at ægteskab er noget, der hører til mellem en mand og en kvinde; det kan ikke være en tilstand mellem to af samme køn.
Jeg kunne godt tænke mig, at justitsministeren uddybede det spørgsmål, for nu tog jeg Den Store Danske Encyklopædi frem og så, hvad der egentlig står i den om ægteskab.
Der er overhovedet ikke nogen kønsmæssig definition af ægteskab.
Jeg vil godt vide, hvad justitsministeren bygger det her på, og hvad ministeren egentlig mener er forskellen på et ægteskab mellem mand og kvinde og et tilsvarende forhold, hvor to af samme køn lever i et forhold med hinanden – bortset fra at de i det ene tilfælde er af forskellige køn og i det andet tilfælde af samme køn.
Lars Barfoed (KF), 2010-03-26:
Jeg kan jo af gode grunde ikke vide, hvorfor forfatterne til leksikonet har skrevet, som de har.
Derudover synes jeg ikke, det er særlig vanskeligt at uddybe.
Det er i vores lovgivning, i vores tradition, i vores kultur og i vores sprogbrug sådan, at ægteskab altid har været forstået som et partnerskab mellem en mand og en kvinde.
Det giver en klar, præcis og sikker forståelse af, hvad det ord betyder.
Der er jo lige præcis forskel derved, at et ægteskab er et forhold mellem en mand og en kvinde, og at et registreret partnerskab er et forhold mellem to personer af samme køn.
Hr. Mogens Jensen spørger, hvad forskellen ud over den forskel så er.
Ja, der har jeg jo beskrevet forskellen i retsvirkningerne, men jeg ved ikke, hvorfor det er nødvendigt at fremhæve yderligere forskelle, for der er da en ret fundamental forskel på, om det er to personer af samme eller to personer af hvert sit køn.
Det er jo en fundamental forskel, og der synes jeg, at det af mange grunde er nyttigt, at vi i vores sprogforståelse har ord for hver type partnerskab.
Jeg synes, det er helt naturligt, at man har det, for der er da en forskel på de to former for partnerskab, og derfor er det naturligt, at der er forskellige ord og begreber, der dækker de to forskellige forhold.
Det synes jeg ikke der er nogen som helst grund til at ændre på.
Mogens Jensen (S), 2010-03-26:
Jeg kunne ikke finde citatet før, men nu har jeg det her og vil godt lige læse det for justitsministeren, for i Den Store Dansk Encyklopædi står der om ægteskab: »… samlivsform, der er reguleret af love, regler, sædvaner og overbevisninger, og som foreskriver rettigheder og pligter mellem ægtefællerne …«.
Jeg må sige, at man som sådan vel må opfatte det som et begreb, der også definerer en juridisk tilstand mellem to parter, der har valgt at leve sammen.
Der er jo ikke nogen kønsspecifik anvisning i den her definition.
Jeg har også kigget andre steder, og man kan godt finde det nogle steder, men mange steder er der det ikke.
Tilsiger det ikke justitsministeren, at begrebet ægteskab i et moderne samfund år 2010 også kan være udtryk for et forhold, hvor to af samme køn lever sammen?
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-03-26:
Jeg vil undlade at gå ind i den diskussion, som ministeren åbenbart synes er meget morsom, om, hvordan børn kommer til verden.
Jeg synes, det der med, at det altid har været sådan, er et mystisk argument.
Ministeren siger, at ægteskab består af en mand og en kvinde, sådan har det altid været, og sådan skal det være.
I gamle dage slog man børn i Danmark og syntes, det var helt normalt.
Det har vi da heldigvis lavet om på.
Der har også været enevælde i Danmark, og sådan skulle det være, sådan var det, sådan plejede det at være.
Heldigvis har vi lavet om på det.
Der er endnu ikke kommet nogen argumenter for, hvorfor man skal have forskellige betegnelser for det forhold, som to personer af samme køn, og det forhold, som to personer af forskellige køn indgår.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren, om ministeren mener, der er en grundlæggende forskel på parforholdet mellem f.eks. to kvinder og mellem en mand og en kvinde.
Jeg spørger ikke til, hvordan det var i gamle dage eller et eller andet med, at sådan plejer det at være.
Hvad er ministerens holdning i dag?
Er der en grundlæggende forskel på det forhold, der er mellem to personer af samme køn, og så det forhold, der er mellem to personer af hvert sit køn?
Hvad er forskellen, og hvordan begrunder den forskel, at personers juridiske forhold skal defineres i forhold til deres seksualitet?
Lars Barfoed (KF), 2010-03-26:
Må jeg starte med at sige, at jeg hverken har gjort mig til talsmand for at genindføre enevælden eller genindføre retten til at slå børn, og jeg ved ikke, hvorfor det overhovedet kom ind i billedet.
Den argumentationskæde forstod jeg ikke.
Jeg har heller ikke argumenteret for, at noget skal blive ved at være sådan, bare fordi det altid har været sådan.
Jeg mener, at jeg tværtimod har gjort mig umage med at fortælle, hvorfor jeg egentlig synes, det er fornuftigt, at vi har den ordning, vi nu har, hvor man ved, hvad et ægteskab er; det er et gensidigt forpligtende forhold mellem en mand og en kvinde.
Når fru Johanne Schmidt-Nielsen så spørger, hvad den grundlæggende forskel er, jamen så er det simpelt hen det, at det ene er et forhold mellem to personer af forskelligt køn – det, som vel, må man have lov at sige, er det mest almindelige – og det andet er et forhold mellem to personer af samme køn.
Begge dele kan være lige godt, og jeg er fuldstændig enig i, at der er en masse lighedspunkter: det gensidigt forpligtende, retsvirkningerne, kærligheden mellem de to mennesker osv., der er masser af ting, der kan sættes lighedstegn mellem.
Det er også derfor, at retsvirkningerne sådan set på de fleste punkter er de samme, og det er også derfor, at begge dele er lige anerkendelsesværdige.
Vi skal respektere begge dele lige meget.
Begge dele er gode ting for de mennesker, som indgår i de partnerskaber.
Men der er altså den fundamentale forskel, at det er to forskellige former for partnerskab mellem mennesker, og derfor er det, synes jeg, fornuftigt på mange måder, at vi har to forskellige betegnelser.
Jeg må indrømme, at jeg undrer mig over, at man er så forhippet på, at vi absolut skal lave forståelsen af ordet ægteskab om i forhold til den forståelse, som vi kender, og som er almindelig respekteret, anerkendt og naturlig.
Jeg kan slet ikke forstå grunden til, at det er så vigtigt at få lavet den forskel om.
Jeg kunne bedre forstå, hvis man fokuserede mere på, om der nu er nogle retsvirkninger, der kunne ændres, fordi man godt kunne have de samme retsvirkninger på nogle områder, hvor de ikke er i dag, men vi har jo så altså også etableret stort set samme retsvirkninger på alle områder.
Mogens Jensen (S), 2010-03-26:
Jeg vil godt spørge Venstres ordfører, om ikke Venstres ordfører vil forklare mig, hvilket problem det giver en mand og kvinde, der har indgået ægteskab, at der er to af samme køn, der kommer til at få betegnelsen, at de lever i et ægteskab.
Vil ordføreren ikke konkret forklare mig, hvilket problem det giver en mand og kvinde, der har indgået ægteskab?
Jeg tror, langt de fleste mennesker i dagens Danmark synes, at uanset om man har den ene eller anden form for seksualitet, skal man have mulighed for – for at citere fru Lone Dybkjær – at forpligte sig over for hinanden, og at der selvfølgelig også skal være nogle lovgivningsmæssige rammer omkring det, hvor man ikke diskriminerer.
Så kan ordføreren ikke bare forklare mig, hvad et almindeligt ægtepar – mand og kvinde – mon dog kunne have imod det, og hvad der ville genere dem, og hvad der ville være dårligt for dem i forhold til, at par af samme køn fik den samme betegnelse?
Kim Andersen (V), 2010-03-26:
Det tror jeg ikke der er et almindeligt heteroseksuelt ægtepar som ville have problemer med eller få vanskeligheder ved.
Men det kunne jo være, at der fremadrettet i en kulturhistorisk sammenhæng kunne opstå nogle problemer.
Det er en glidebane, vi ikke ønsker at bevæge os ud på.
I forhold til at kunne forpligte sig, at have rammen om et samlivsforhold, er vi jo, som spørgeren også rigtigt er inde på, meget langt i ligestilling, og vi er helt enige i, at der skal være en høj grad af ligestilling.
Er der hjørner af formel juridisk karakter, som der skal ses på i forhold til, at man kan have et ligestillet samlivsforhold, således som det også er i dag, men alligevel ting, der måtte skulle justeres, så er vi lydhøre, så lang tid det ikke ændrer ved forhold, som nu engang er, som de er, og ved de begreber, som er med til at karakterisere de forhold, der er, som de er.
Kamal Qureshi (SF), 2010-03-26:
Jeg kan simpelt hen ikke lade være med at undre mig over og tænke lidt på, hvad det er for en tidsalder, Venstres ordfører befinder sig i, når han snakker om, at livet skal gå videre, og at der derfor skal være et ægteskab, hvori der kan fødes børn, altså for at livet kan gå videre.
Altså, det lyder, som om vi er sådan tilbage i et eller andet landbrugssamfund, hvor det skal være en mand og en kvinde, der lever sammen og har jord, og som skal have børn, og så skal de igen have børn, som vokser op.
Der er også forhold, der bliver indgået, velvidende at der ikke kan komme børn ud af de forhold.
Det gælder også forhold mellem en mand og en kvinde, enten fordi alderen gør, at man ikke kan få børn, eller fordi man har frasagt sig muligheden for at få børn.
Og der er mange andre forhold, som har behov for hjælp fra lægevidenskaben for at kunne få børn.
Så jeg synes, det er et mærkværdigt tilbageblik, som om man ligesom har sat sig i en eller anden tidsmaskine og er taget tilbage til en anden tid og argumenterer for, at for at livet kan gå videre og børn komme til og samfundet som sådan reproducere sig selv, skal ægteskabet altså vedligeholdes.
Jeg ved ikke, om hr. Kim Andersen er klar over, at vi befinder os i 2010 og ikke i 1510.
Kim Andersen (V), 2010-03-26:
Jeg synes, at spørgerens måde at argumentere på kører lidt i ring og ligesom mangler at udvikle sig lidt, om jeg så må sige.
Jeg har ikke snakket om, at livet skal gå videre.
Jeg har ikke snakket om, at et ægtepar skal eje jord og have jord mellem neglene.
Altså, jeg ved ikke, hvad det er for nogle fordomme, det her er udtryk for, men jeg tror, jeg ved, at hvis jeg skal tilbagevise spørgerens fordomme, rækker min taletid her ikke.
Men fordommene trives altså også i 2010, må jeg konstatere.
Men jeg har jo netop anerkendt, at der er mange måder at leve sammen på, at der er mange måder at udfolde sin kærlighed på, og at der er mange måder at sikre sig selv på.
Det er vi med til at sikre, og det har vi også tidligere været, men det ændrer ikke ved, at vi som udgangspunkt mener, at det naturlige er, at børn kommer til verden via en mor og en far, og at de vokser op i et ægteskab.
Så er der mange andre ting, der ikke er ideelle og ikke er som udgangspunktet, og det forholder vi os til som mennesker og i den lovgivning, vi giver herinde.
Men det ændrer ikke ved, hvad der for os at se er det ideelle i forhold til barnets tarv.
Kamal Qureshi (SF), 2010-03-26:
Hvis man kigger på hele ligestillingsområdet i forhold til homoseksuelles rettigheder, registreret partnerskab, inseminationslovgivning osv. osv., kan man jo sige, at Venstre hver eneste gang har stemt imod de her fremskridt, som gør, at Venstres ordfører så nu efterfølgende kan stille sig op på talerstolen og sige, at vi jo er kommet langt på det her område.
Det er vi jo ikke kommet i kraft af Venstre; det er vi kommet på trods af Venstre som parti.
Men jeg vil gerne også spørge Venstres ordfører helt konkret, for mange af de her forslag er selvfølgelig også blevet til, fordi der er medlemmer af Venstre, der har stemt sammen med – hvad skal man sige? – venstrefløjen: Hvad er årsagen til, at man i den her sag i de her lovgivninger i dag har afveget fra den regel, som Venstre plejer at have i de her spørgsmål, nemlig at det står Venstres medlemmer frit at kunne stemme for forslagene efter deres egen samvittighed? Hvad er årsagen til, at Venstres folketingsgruppe nu er blevet pålagt at stemme efter partilinjen og ikke har den frihed, som de har haft tidligere, til at kunne stemme efter deres egen samvittighed?
Altså, hvad er det, der er ved at ske med det liberale Venstre, som engang havde de her liberale begreber?
Hvad sker der?
Kim Andersen (V), 2010-03-26:
Altså, den gældende lovgivning i forhold til registreret partnerskab, i forhold til kunstig inseminering, i forhold til revision af ægteskabslovgivningen har vi jo, og Venstre har medvirket i de lovgivningsprocesser på en konstruktiv vis.
Det er sådan, at hvert enkelt folketingsmedlem i henhold til grundloven skal følge sin egen overbevisning og er forpligtet af sin egen overbevisning.
Og jeg kan meddele i dag, at Venstres folketingsgruppe afviser at stemme for det forslag, der her er fremsat af De Radikale.
Sådan er det, hverken mere eller mindre.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-26:
Børn bliver til mellem to mennesker af forskelligt køn, siger ordføreren.
Det tror jeg ikke at der er nogen der har betvivlet, selv om man har villet prøve at afspore debatten på et tidspunkt her i salen.
Og det naturlige – og det er i forhold til barnets tarv – er altså, at de to forældre bliver sammen omkring barnet, siger ordføreren.
Nu er livet jo lidt mere facetteret end bare det, og derfor har vi skabt rammer for andre muligheder.
Det er jo det, der ligger i fælles forældremyndighed; man kan faktisk godt fastholde forældremyndigheden over et barn, selv om barnet nu bor hos kun den enes familie – lad os udtrykke det på den måde.
Så jeg synes, at vi skulle lade være med at bruge alle de her begreber om naturlighed og så mere forholde os til, hvordan verden ser ud.
Så taler Venstres ordfører om, at det er at ville gøre det ulige lige.
Altså, det er jo ikke det, der ligger i det.
Det, der ligger i det, er, at man synes, at det ene er lige så godt som det andet.
Den eneste forskel er, at der skal være hjælp til barnet, men det er der jo så mange steder der skal være.
Så hvorfor ikke i tilfældet af et lesbisk par, eller hvordan man nu vil ordne sig i et mandligt par?
Det er jo ikke for at gøre tingene lige, det er for ikke at diskriminere.
Jørn Dohrmann (DF), 2010-03-26:
Det er jo netop der, vi siger, at vi jo gerne vil være med til at sætte fokus på, at man i kommunerne tager det her problem alvorligt.
Det er jo netop kommunerne, som kommer ud med hjemmehjælpen til fru Hansen eller til fru Nielsen, eller hvem det er, der har problemet derude, hvor man netop sætter fokus på og siger: Nu har vi en politik på området her.
Dermed kan man jo ikke love, at det kan ske hver eneste gang, altså, at man kan tage hundrede procent hensyn til det, fordi der kan være nogle gange, hvor det glipper, hvor man ikke lige er opmærksom eller den slags ting.
Men man skal så vidt muligt sørge for at tage hensyn – det er i hvert fald min opfordring til kommunerne – til borgernes ønsker, for vi er forskellige.
Vi er nogle, der er høje, vi er nogle, der er lave, vi er nogle, der er tynde, og vi er nogle, der er tykke.
Kim Andersen (V), 2010-03-26:
Jeg synes, at der er rigtig meget i det, som hr. Mogens Jensen her siger, som er helt rigtigt, og som jeg bestemt kan nikke bekræftende til.
Det er rigtigt, at der, som jeg i øvrigt også selv var inde på i mit indlæg, er en udvikling i samfundet, også en udvikling i vores anvendelse af ord og begreber, bestemt.
Men der er jo trods alt nogle ting, som er uforanderlige, og vi må jo fastholde, at det naturlige, uanset at det er gammeldags, er, at børn bliver til imellem to mennesker af forskelligt køn, i hvert fald i udgangspunktet.
Uagtet hvor gammelt dette ræsonnement og denne iagttagelse er, kan vi vel være enige om, at det i hvert fald i udgangspunktet stadig væk er et gældende vilkår, også i dag.
Det mener vi har meget at gøre med ægteskabsdefinitionen, også fordi det, at det foregår sådan, er en forudsætning for, at livet går videre.
Vi vil gerne give ægteskabet og det forhold mellem mand og kvinde den ramme, som et ægteskab er, og i en terminologisk sammenhæng også gerne en ophøjet ramme og status.
Mogens Jensen (S), 2010-03-26:
Jeg hæftede mig ved, at Venstres ordfører ligesom justitsministeren redegjorde meget for begrebet ægteskab med udgangspunkt i dets historiske betydning.
Jeg vil bare spørge Venstres ordfører, om Venstres ordfører ikke er enig i, at begreber ændrer sig med tiden.
Jeg tror oven i købet, at det var hr. Søren Krarup, der sagde, at sproget afspejler virkeligheden og dermed også den udvikling, der er i virkeligheden.
Jeg er helt sikker på, at Venstres ordfører er enig med mig i, at der foregår en udvikling, og at mange ting forandrer sig.
Jeg har set lidt på det her med ægteskabets kulturhistorie osv.
Man kan jo læse sig frem til, at ordet ægteskab oprindeligt var et tysk-romersk juridisk begreb, der betød, at manden havde ejendomsretten over sin kone og hendes medgift.
Vil Venstres ordfører ikke give mig ret i, at ægteskab i dag må forstås på en helt anden måde end det, jeg her lige læste op, og kunne Venstres ordfører ikke give mig ret i, at også i dag kunne det måske være rimeligt at udvide begrebet ægteskab med de former for pardannelse, der er virkeligheden i dagens Danmark?
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-03-26:
Hvis den eneste forskel, ministeren kan pege på i de her forhold, er, at der i det ene forhold er to personer af samme køn, mens der i det andet forhold er to personer af hvert sit køn, hvorfor skulle man dog så ikke indføre en ens lovgivning?
Hvis ministeren siger, at det er lige godt, der er for så vidt ikke forskel, det er ikke et problem, hvorfor så ikke indføre den samme lovgivning?
Jeg beklager, men det er der ikke.
Ministeren peger på, at forskellen på et heteroseksuelt forhold og et homoseksuelt forhold er, at der i det ene forhold er to personer af samme køn og i det andet er en mand og en kvinde.
Det vidste vi godt i forvejen, men kunne ministeren ikke argumentere for, hvorfor det, at der er forskel på, hvilket køn der er i spil, skal medføre en forskellig lovgivning, når nu ministeren helt åbent siger, at begge dele er lige godt.
Lars Barfoed (KF), 2010-03-26:
Det kunne jeg godt have gjort, men det er bare ikke det, jeg er blevet spurgt om.
Det er ikke det, jeg er blevet spurgt om.
Det, jeg hele tiden er blevet spurgt om, er, hvorfor jeg mener, at man skal kalde ægteskab mellem to personer af forskelligt køn et ægteskab og et forhold mellem to personer af samme køn for et registreret partnerskab, og hvorfor der skal blive ved med at være forskel på begreberne.
Det er jo det, jeg er blevet spurgt om, og derfor har jeg svaret på det.
I min tale gennemgik jeg jo meget grundigt, hvad forskellen i retsvirkningerne er, og det er helt naturligt at diskutere det, men der er det bare sådan, at vi har indført stort set de samme retsvirkninger for de to forhold, så de på den måde juridisk set i meget vid udstrækning er de samme, bortset fra enkelte ting, og det har vi også diskuteret.
Det gælder f.eks. pater est-reglen, hvor jeg synes, det er rigtigt at fastholde, at man ikke modsat så kan have en mater est-regel i et forhold mellem to kvinder, og man kan vel slet ikke forestille sig en pater est-regel i et forhold mellem to mænd.
Det er den ene ting.
Søren Krarup (DF), 2010-03-26:
Jeg hører med stor sympati på ministerens forsvar for det danske sprog, når han med god grund vil hævde, at ægteskab naturligvis er et forhold imellem mand og kvinde.
Jeg vil sige, at det tiltalende er, at et forsvar for det danske sprog, er et forsvar for virkeligheden, for sproget er jo ikke nogen tilfældighed.
Sproget er et aftryk af den virkelighed, vi alle kender og lever med.
Det vil sige, at når man vil ændre sproget, er det altså i virkeligheden et forsøg på attentat imod vores virkelighed.
Jeg vil spørge ministeren, om han ikke er enig med mig i, at netop dette attentat på vores sprog er et attentat på vores virkelighed, som vil gøre kunstighed, forkrampethed og uvirkelighed til noget, der skal være på linje med og på samme niveau som det sprog og den virkelighed, vi kender.
Jesper Langballe (DF), 2010-03-26:
Det er et opfølgende spørgsmål til ministeren, måske af sådan lidt personlig art.
Jeg kan nemlig ikke lade være med at spørge ministeren: Hvor får ministeren egentlig sin tålmodighed fra?
Nu har jeg hørt ministeren stå og argumentere uhyre klart og umisforståeligt for, at der er forskel på en mand og en kvinde, at der er forskel på et partnerskab mellem to af samme køn og et mellem mand og kvinde og for det tredje, at der skal både en mand og kvinde til for at frembringe et barn.
Det er overhovedet ikke rigtigt.
Der skal ikke en mand og kvinde til.
Det har Folketinget nemlig vedtaget.
Men synes ministeren da ikke, at hr. Kamal Qureshi driver sin tolkning af Viggo Hørup lovlig vidt?