Lene Espersen (KF), 2008-02-22:
Jeg vil også gerne takke for den entydige opbakning til lovforslaget.
Nu har vi jo tidligere i dag behandlet to forslag på dyrevelfærdsområdet, hvor der var stor ros til Dansk Folkeparti, der har været initiativtagere, kan man sige.
For at være fair, vil jeg også sige, at Det Radikale Venstres hr. Simon Emil Ammitzbøll har en meget stor del af æren for, at vi i dag står og diskuterer det her lovforslag, for Det Radikale Venstre har været meget ihærdige med hensyn til at drøfte, om der kunne gøres mere for at sætte fokus på tvangsægteskaber og bekæmpelsen af dem.
Jeg indrømmer blankt, også som svar til hr. Simon Emil Ammitzbøll, at en af de ting, der har været til diskussion jo er, om man for en sikkerheds skyld skulle nævne noget en ekstra gang, der allerede er strafbart efter dansk lov.
Der er rigtig, rigtig mange gode juridiske argumenter for, hvorfor man ikke skal det.
Når noget i forvejen er strafbart, er det en uskik at begynde at indskrive det andre steder i straffeloven.
Det kan skabe stor forvirring for alle, der kommer i kontakt med straffeloven.
Men det har gjort indtryk på mig, ikke mindst at nogle af integrationskonsulenterne har sagt, at det ville være formålstjenligt at kunne fremvise et eksemplar af straffeloven og sige: Her kan I se, tvangsægteskaber er forbudt - så man ligesom kan forstå, at når man kommer til Danmark, er det noget, der bliver set på med meget stor alvor.
Jeg synes selv, at løsningen, vi så har fundet, hvilket hr. Simon Emil Ammitzbøll også antydede, er en elegant løsning.
Vi går ikke ud og bryder med princippet om, at det, der i forvejen er strafbart, gentages, men vi går ind og definerer, at tvangsægteskaber er noget, som vi mener bør være en skærpende omstændighed, når det gælder anvendelse af tvang.
Det er fuldstændig korrekt, at nogle ønskede en eksplicit, særlig paragraf, men vi har så valgt denne mellemmodel, som jo i hvert fald ifølge integrationskonsulenterne er endnu mere brugbar, for det er nu ikke alene strafbart, det er også en skærpende omstændighed, hvis man bruger tvang.
De fleste har jo været meget positive over for lovforslaget.
Den eneste, der sådan set har været negativ, er fru Karen Hækkerup.
Jeg ved ikke, om det skyldes, at Socialdemokratiet nu er overhalet højre om af SF og er blevet kritiseret meget for at være usynlige i debatten de sidste par uger.
Det er alligevel meget tankevækkende, at Socialdemokratiet sender en ordfører ned i Folketingssalen, der kritiserer lovforslaget sønder og sammen og siger, at det er virkningsløst.
Som jeg forstår det, er der to punkter, hvor Socialdemokratiet nu har ændret politik.
Først mener man slet ikke, at tvangsbestemmelserne i straffeloven er gode nok; de er slet ikke dækkende nok.
Det kunne i det mindste klæde Socialdemokratiet så at komme med ét eksempel på, hvilken type tvang man mener ikke er dækket af den nuværende lovgivning frem for bare at slynge en påstand ud om, at dette lovforslag er fuldstændig ubrugeligt.
Jeg vil gerne sige, at tvangsbestemmelserne i den danske straffelov er ganske dækkende.
Hvis man skulle være i tvivl, er det, der står mellem linjerne, også i den kommenterede høringsoversigt, jo, at det, vi ikke skal gå ind og straffe, er forældres kærlighed til deres børn.
Det, som det her handler om - det står måske på en lidt snirklet juridisk måde, man så kunne man jo spørge til det frem for bare at begynde at kritisere løs - er, om det skal være strafbart, at forældre siger til deres børn: Hvis du ikke gifter med vedkommende, slår vi hånden af dig.
Nej, det synes regeringen ikke, og det er det, der står i den kommenterede høringsoversigt.
Nu siger Socialdemokratiet, at hvis vi ikke kriminaliserer andre former for overtalelse eller pres, er det virkningsløst.
Jeg synes, det er pinligt, det må jeg sige til fru Karen Hækkerup.
Endnu værre bliver det så, når man henviser til udtalelserne fra Landsorganisationen af Kvindekrisecentre og Kvinderådet.
Det fremgår meget klart også af den kommenterede høringsoversigt, at det at indgå religiøse ægteskaber er strafbart.
Så fru Karen Hækkerup skal lade være med at sidde og stille spørgsmål til andre om, hvorfor det ikke skal være strafbart.
Det er strafbart i dag efter straffelovens § 260.
Det, jeg kan forstå, fru Karen Hækkerup vil have,
er, at vi skal anerkende shariaægteskaber.
Den eneste konklusion, jeg kan drage på fru Karen Hækkerups indlæg, er, at ægteskaber, som vi ikke anerkender i dansk ret, fordi vi ikke anerkender sharialovgivningen, ønsker fru Karen Hækkerup skal sidestilles med almindelige borgerlige ægteskaber i Danmark.
Jeg må sige, at jeg synes, Socialdemokratiet har bevæget sig rigtig, rigtig langt ud på dybt vand i den her sag, øjensynlig fordi man er under pres for selv at komme med nogle forslag.
Men at anerkende shariaægteskaber som værende fuldstændig, om man så må sige, fuldgyldige ægteskaber som almindelige borgerlige ægteskaber er simpelt hen for langt ude.
Det er strafbart i dag.
Jeg vil sige til de mange, der har efterlyst en forebyggende indsats, at jeg er helt enig i, at en forebyggende indsats ikke kun er rigtigt, men helt afgørende, hvis vi skal kunne bekæmpe tvangsægteskaber.
Der er folk, der kommer hertil fra en anden kultur, hvor man er opdraget til og vokset op med at gøre tingene på en anden måde, og derfor er det jo meget vigtigt, at vi i vores integrationspolitik lægger ekstrem stor vægt på det her område.
Det sker også i dag.
Det er ikke noget, jeg som justitsminister normalt beskæftiger mig med, men noget, der sker i integrationsministerens regi.
Ikke desto mindre kan jeg kun tilslutte mig de mange, der har sagt, at et sådant lovforslag jo aldrig kan stå alene.
Naturligvis kan det ikke det.
Den forebyggende indsats er helt og aldeles afgørende.
Meget af det ligger i Integrationsministeriet, og jeg er helt overbevist om, at hvis man under udvalgsbehandlingen ønsker at få en nærmere opregning af de mange projekter og initiativer, der er sat i gang, kan det sagtens indgå i udvalgets videre arbejde.
Fru Marlene Harpsøe fra Dansk Folkeparti spurgte til en meget relevant problemstilling, nemlig: Hvad nu hvis tvangsægteskabet foregår i udlandet, er der så mulighed for, at den pågældende kan straffes i Danmark?
Til det vil jeg sige til fru Marlene Harpsøe, at jeg så sandelig håber, at det kommer til at blive sådan, for det lovforslag om jurisdiktion, som jeg har fremsat, og som vi jo har behandlet for kort tid siden her i Folketinget, går netop på, at herboende personer, der f.eks. rejser til Pakistan og der forsøger at få tvangsgiftet deres datter eller søn, kan blive straffet for det, når de kommer hjem til Danmark igen.
Så der forsøger vi altså at dæmme op for den problemstilling, der er i, at man ikke, om man så må sige, skal kunne undslippe sig at overholde dansk lov ved at tage til udlandet.
Men hvis fru Marlene Harpsøe mener, at der er nogle hjørner, der skal undersøges grundigere med hensyn til den problemstilling, gør vi også meget gerne det under udvalgsbehandlingen.
Jeg synes, det er utrolig dejligt, at der er så bred opbakning til det her lovforslag og de intentioner, der ligger bag.