John Dyrby Paulsen (S), 2010-12-02:
Det forekommer mig nogle gange – faktisk temmelig ofte – at vi her i den her sal ikke så meget ser på, hvad indholdet i et konkret forslag er, men mere lægger mærke til, hvem det er, der fremsætter det konkrete forslag.
Så tager vi udgangspunkt i, hvem det er, der fremsætter forslaget, når vi tager stilling til, hvad vi vil gøre med forslaget, om vi er for eller imod.
Sådan har jeg det også med det her forslag B 7, som er fremsat af Enhedslisten.
Det virker sådan lidt som en automatreaktion fra ministeren og Venstre og Konservative, når man siger, at det her afviser man.
Det synes jeg er ærgerligt.
Jeg synes, at det er et vigtigt forslag, og det er et vigtigt emne, og det er principielt meget vigtigt, at vi får vendt de her problemstillinger.
Hvis man tager det konkrete forslag fra Enhedslisten, er det rigtigt, at der været fremsat et lignende forslag tilbage i 2006-2007, det, der hed B 62, men man skal også lægge mærke til, at ordlyden i det forslag, vi nu behandler i dag, er væsentlig anderledes end dengang.
I virkeligheden er der to dele i det her beslutningsforslag.
Der er en første del, som handler om, at der skal laves et regelsæt for dansk deltagelse i krigslignende situationer.
Men det har vi jo besluttet i forsvarsforligskredsen, og ministeren var selv inde på det.
Vi har besluttet, at der skal laves en militærmanual, og den vil også dække de forhold, at vi tager fanger på en ordentlig måde og i henhold til konventionerne.
Så den del må vi sige at vi faktisk allerede er i gang med.
Så er der den anden del, som omhandler, at der skal føres lister og der skal føres tilsyn, når der er taget fanger med dansk medvirken.
Der må man sige, at når man ser og læser teksten – og jeg er ikke enig med ministerens udlægning af teksten – så er det for upræcist, for det der med dansk medvirken, hvad i alverden er det?
Ja, vi har en dansk medvirken i ISAF i Afghanistan, men der er jo ikke nogen ved deres fulde fem, der vil hævde, at vi skal føre lister og tilsyn med alle fanger, der tages i Afghanistan.
Det er jo helt oplagt, at det ikke er det, der menes med beslutningsforslaget.
Derfor er vi i en gråzone.
Hvad mener vi, og hvad mener vi ikke?
Det, der kunne være interessant, var, i stedet for at vi bare sætter automatpiloten til og siger, at det her afviser vi, fordi det kommer fra Enhedslisten, så at sige, at det her er principielt vigtigt, så lad os dog drøfte det og lad os se, om vi kan komme frem til en fornuftig beslutning og en fornuftig formulering af det her, f.eks. ved at se på, hvad der er foreslået i den første del af beslutningsforslaget, altså det her med en dansk ledet eller betydelig dansk indsats i en mission, så er vi da kommet et skridt videre.
Derfor skal min opfordring være, at vi tager det her fra den positive side og diskuterer, hvordan vi kan finde en formulering, der gør, at vi alle sammen er enige.
For vi er jo enige om, og ministeren har gentagne gange påpeget det, og jeg er fuldstændig enig med ministeren, at det her er vigtigt, det er afgørende, og selvfølgelig skal vi overholde de her konventioner.
Det skal ikke være noget, som vi bare siger at vi gør.
Vi skal også gøre det reelt.
Men det næste punkt og grunden til, at det er så vigtigt, at vi er præcise med, hvad vi siger, og hvad vi formulerer, er jo, at jeg mange gange oplever det, som om vi nogle gange lægger ansvaret over på den enkelte soldat, der står med støvlerne solidt plantet i ørkensandet i Helmand, og så skal vedkommende soldat sørge for, at vi overholder konventionerne, fordi vedkommende soldat har fået et lille plastikkort af forsvaret, inden han røg derned.
Det kan man simpelt hen ikke.
Det må være sådan, at det er os som politikere, der har ansvaret for at stille rammerne og ressourcerne til rådighed.
Når vi siger, at vi vil overholde konventionerne, giver vi også soldaterne og cheferne i Helmand en mulighed for at gøre det.
Når vi siger, at vi vil overholde konventionerne og holde øje med de fanger, der er, så ved vi jo alle sammen godt, at de fanger, vi selv tager og selv har ansvaret for, og som er i vores varetægt, har vi et vist ansvar for, men vi ved jo også alle sammen, at der er en gråzone.
Hvad betyder det, at nogle, der har været med os på en dansk mission, har taget nogle fanger, og de er i deres varetægt?
Har vi så ikke noget ansvar?
Tak for ordet.