Helle Sjelle (KF), 2010-05-20:
Se, det er jo ikke mindre end fjerde gang, at Enhedslisten fremsætter et beslutningsforslag om at lade overførselsindkomsterne stige lige så meget som lønnen på arbejdsmarkedet og samtidig afskaffe satspuljen.
Og det er også fjerde gang, at vi her i Folketinget skal bruge tid på at diskutere forslaget, som de seneste tre gange er blevet stemt ned af et massivt flertal.
Vi Konservative mener, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Det skal kunne betale sig at arbejde hver eneste dag, at yde en ekstra indsats for at forsørge sig selv.
Og jeg må jo så konstatere, at den holdning deler Enhedslisten tydeligvis ikke.
Enhedslisten lægger nemlig med beslutningsforslaget op til, at man skal opleve samme indkomstfremgang, uanset om man gennem arbejde forsørger sig selv, eller om man lever for fællesskabets regning.
Men jeg tillader mig at konstatere, at den model, som Enhedslisten advokerer for, jo rent faktisk er prøvet i praksis.
I de tidligere socialistiske lande tjente alle borgere, på nær naturligvis partitoppen, det samme.
Alle fik den samme lave løn, og hvad var resultatet?
At tilskyndelsen til at yde en ekstra indsats på arbejdsmarkedet var væk, og at produktion og produktivitet derfor var uhyggelig lav.
De socialistiske samfund oplevede derfor en så udbredt fattigdom og elendighed, at man stadig kan opleve rester af den i de central- og østeuropæiske lande den dag i dag.
Derfor må jeg også sige, at Enhedslistens forslag ikke er vejen frem, hvis målet er et samfund med vækst og velstand, og hvor der derfor er råd til velfærd.
Men som sædvanlig gør Enhedslisten sig ikke nogen realistiske tanker om, hvordan de vil finansiere deres samfundsvisioner, ikke ud over at brandskatte landet, Danmarks mest produktive og professionelle erhvervsledere og selskaber, så man er sikker på, at der er et håb om, at alle forlader landet.
Satspuljeordningen indebærer, at overførselsindkomsterne næsten stiger i takt med lønnen på arbejdsmarkedet, og at resten lægges over i puljen.
Det er en pulje, som bliver brugt til at forbedre livet for de svageste grupper i det danske samfund, og som konservativ er jeg glad for, at vi så målrettet kan hjælpe nogle af de danskere, der har allermest behov for det.
Vi interesserer os som konservative meget for, at den politik, vi fører, er socialt afbalanceret, og derfor er vi også glade for de mange socialpolitiske tiltag, som satspuljen muliggør, for at hjælpe de mennesker her i landet, der reelt er svage, og som har brug for en hjælpende hånd.
Jeg ved ikke, hvordan det er med Enhedslisten, men jeg anser altså ikke alle danskere på overførselsindkomst for at være svage, for i så fald er knap 2 millioner – knap 2 millioner – svage, og det vil sige næsten 40 pct. af den danske befolkning, og jeg må blot konstatere, at sådan ser vi ikke på den sag.
Vi ønsker at målrette velfærdsydelserne til den lille del af de mange danskere på overførselsindkomst, som reelt har et behov, ellers bevæger vi os i retning af et forsørgersamfund, hvor de få skal forsørge de mange, og det kan ikke være meningen.
Alt i alt kan vi Konservative altså på ingen måde bakke op om beslutningsforslaget, der vil betyde et stort skridt i retning af et forsørgersamfund.
I et socialistisk forsørgersamfund er de første og største tabere de socialt svageste, fordi der ikke er råd til at sikre dem en ordentlig hjælp.