Christine Antorini (S), 2011-02-22:
Tak for ordet.
Da Socialdemokraternes videnskabsordfører, hr. Rasmus Prehn, ikke har mulighed for at være til stede, vil jeg på hans vegne fremføre ordførertalen
I 2003 tog Socialdemokratiet medansvar for den nye universitetslov.
Den nye lov åbnede universiteterne op for omverdenen, inviterede eksterne repræsentanter, herunder repræsentanter fra erhvervs- og kulturlivet, inden for i universiteternes bestyrelser.
Der skulle bygges bro imellem forskning, undervisning og det omgivende samfund til klar fordel for alle parter.
Loven gjorde universiteterne selvejende, og ledelsesstrukturen gik fra at være en internt valgt ledelse til en professionel ledelse med repræsentanter udefra.
Lovændringen var nødvendig for at sikre en mere langsigtet og strategisk ledelse af landets universiteter og et bedre samarbejde med det omgivende samfund og erhvervsliv, men også for at sikre mere målrettede og professionelle beslutningsprocesser frem for beslutningsprocesser præget af magtkampe og dårlige kompromiser, som den tidligere ledelsesstruktur desværre var alt for præget af.
Det er noget, som nogle i dag glemmer, når de ønsker sig tilbage til tiden før den nye universitetslov.
Der er ingen tvivl om, at den nye universitetslov har været med til at sikre nye forskningsmæssige og uddannelsespolitiske succeser i ind- og udland, men loven har naturligvis ikke været fejlfri.
Når man går nye veje, viser der sig ting, som man ikke havde tænkt over i lovprocessen, og man må lære af de fejl, man har begået.
Efter gennemførelsen af den nye universitetslov blev der rejst kritik, for det første af de ansattes og de studerendes indflydelse på og inddragelse i universiteternes beslutninger og for det andet af forskernes og universiteternes forskningsfrihed.
Endelig har der været rejst kritik af de mange bureaukratiske regler i forbindelse med universiteternes samarbejde med udenlandske universiteter om fælles uddannelsesforløb.
Da kritikken af universitetsloven var på sit højeste i 2006, tog Socialdemokratiet derfor initiativ til at foreslå en fremrykning af evalueringen af universitetsloven.
Socialdemokratiet var særlig optaget af at styrke forskningsfriheden, de ansattes og de studerendes indflydelse samt universiteternes internationale samarbejde og endelig mere enkle udviklingskontrakter.
Evalueringen skulle afsluttes i 2009, og et evalueringspanel skulle fremlægge sine anbefalinger til ændringer af loven.
Som forligspart har Socialdemokratiet indgået i forhandlinger med regeringspartierne vedrørende denne ændring af universitetsloven.
Vi er glade for, at vi med dette lovforslag kan præsentere en række forbedringer af den eksisterende universitetslov.
Med denne lovændring, der både medtager de gode anbefalinger, som evalueringspanelet er kommet med, og imødekommer store dele af den rejste kritik fra studerende, ansatte og universiteternes bestyrelser, er det Socialdemokratiets klare opfattelse, at vi styrker og forbedrer universitetsloven betydeligt.
I forhold til forskningsfrihed præciseres det, at det videnskabelige personale ikke over længere tid må pålægges opgaver i hele deres arbejdstid, således at de reelt fratages deres forskningsfrihed.
Loven slår tydeligt fast, at bestyrelser skal sikre, at der sker medbestemmelse og medinddragelse af medarbejdere og studerende i væsentlige beslutninger.
Lovforslaget tager højde for kritikken af for meget centralisme og lægger flere steder op til, at det er det enkelte universitet, der skal finde egne løsninger på de konkrete problemstillinger.
Lovforslaget styrker universiteternes muligheder for at samarbejde internationalt om uddannelser, og det bliver muligt at gøre et ophold i udlandet obligatorisk for at gennemføre en dansk uddannelse.
Det er et afgørende skridt i retning af yderligere internationalisering.
Som en del af lovforslaget har vi efter ønske fra landets universiteter også medtaget et forslag om en forenkling af de udviklingskontrakter, der laves i samarbejde mellem Videnskabsministeriet og landets universiteter.
Der lægges op til færre mål og mere individuelle mål, så målene kan variere fra universitet til universitet, samt at ministeren kan foreslå pligtige og konkrete mål.
Der lægges stor vægt på en god dialog imellem de enkelte universiteter og ministeriet.
Navnlig tanken om færre mål og en styrkelse af dialogen er vi positive over for.
Vi er særlig opmærksomme på de svære balancer mellem målfastsættelse på det centrale niveau og de decentrale niveauer.
Det må være sådan, at alle mål skal kunne forsvares og have bred legitimitet, også for universiteternes ansatte og studerende.
Det må ikke blive sådan, at ministeren blot gennemtrumfer sin egen smalle dagsorden.
Vi vil følge denne problemstilling meget tæt, da det også lige præcis er den problemstilling, der er blevet stillet flest spørgsmål til i de høringssvar, vi har modtaget.
Viser ordningen sig at udvikle sig i uheldig retning, er vi i S villige til at kigge på forslaget igen og ændre det.
Målene skal også have sammenhæng med universiteternes økonomiske muligheder, og derfor er det rigtig godt, at vi har fået mulighed for en slags genforhandlingsret fra begge sider, hvis forudsætningerne ændrer sig væsentligt.
Alt i alt lægges der med dette lovforslag op til vigtige forbedringer af universitetsloven.