Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-05-03:
I dag er der blevet indkaldt til en debat, som tager udgangspunkt i det stigende antal i befolkningen med indvandrerbaggrund.
Jeg kan ud fra forespørgselsteksten forstå, at de, der har rejst forespørgslen, med baggrund i denne befolkningsvækst er bekymrede for sammenhængskraften i det danske samfund.
Men i Alternativet er vi uenige i, at sammenhængskraft forudsætter en så homogen og ensartet befolkning som muligt.
Vi er uenige i, at sammenhængskraften trues af forskellighed.
Diversitet og ikke mindst evnen til at kunne rumme og udnytte styrkerne herved er en helt central del af samfundets sammenhængskraft.
Det gælder i hvert fald den sammenhængskraft, vi mener et rigt og godt samfund bør bygges på.
Sammenhængskraften handler ikke om at være ens.
Sammenhængen i det danske samfund bygger efter min bedste overbevisning på frisind, åbenhed, ligeværd, tolerance og tillid samt et velfærdssystem, der tager sig af dem, der har brug for hjælp.
Den bygger på, at vi giver hinanden frihed og muligheder for at skabe det liv, vi ønsker.
Den bygger på liberale frihedsrettigheder og sociale lighedsidealer, og så bygger den på humanistiske værdier om ligeværd og lige ret til medborgerskab.
Det er altså ikke værdier, der er særegne for danskere, der er født med to danske forældre og vokset op med Dannebrog i haven.
Det er værdier, som mennesker over hele kloden kan besidde og være vokset op med eller have ønsket at udleve.
Man kan være tysk, fransk, indisk, afghansk osv. og samtidig have disse værdier.
Derfor er jeg heller ikke altid så overbevist om, at vi gør nogen som helst en tjeneste ved at kalde dem for danske værdier.
Men det er altså ikke værdier, man nødvendigvis udlever, fordi man er dansker, og da slet ikke værdier, man kan forventes ikke at besidde, bare fordi ens forældre ikke er danske.
Når man hører de debatter om integration og hjælp til de mennesker, der i øjeblikket flygter fra borgerkrig og terrorbevægelser, kan man godt efterlades med det indtryk, at sammenhængskraften er en knap ressource, som vi skal beskytte.
Jo flere der gerne vil være med, jo mindre sammenhængskraft er der til alle os andre.
Men sådan er det jo ikke.
Det er noget, vi skaber sammen hver evig eneste dag.
Vi skaber det ved at se hinanden som ressourcer og ikke som konkurrenter.
Vi har gennem de seneste måneder været vidne til vedtagelser af lovforslag og symbolpolitiske tiltag, der har tilsidesat helt grundlæggende værdier, som det danske samfund bygger på, i et forsøg på at lade folk vide, at de ikke er velkomne.
Vi har skabt en forestilling om, at vi som et af verdens rigeste lande ikke har råd til at hjælpe folk i nød, at det vil vælte hele vores velfærdssystem og forringe vores trivsel.
Men hvis noget truer vores sammenhængskraft, er det netop forsøget på at spille borgerne ud mod hinanden og skabe skræmmebilleder.
Det er netop måden, vi taler om og behandler hinanden på, der udfordrer sammenhængskraften, ikke antallet af mennesker.
Jeg er enig i, at vores sammenhængskraft bygger på grundlæggende værdier og fundamentale rettigheder, som vi skal holde fast ved.
Det gælder i den grad frihedsrettighederne.
Det er netop dem, der sikrer, at alle kan trives sammen.
Det er helt rigtigt, at vi skal stå fast ved disse værdier og rettigheder.
De må ikke gradbøjes, men det betyder altså også, at vi skal være konsekvente i vores forsvar og ikke være selektive, efter hvordan det passer ind i vores egne politiske dagsordener.
Jeg er ikke bekymret for, at en øget befolkningstilvækst vil komme til at påvirke vores identitet.
Men jeg kan godt blive bekymret for, at vi allerede er i gang med at give slip på nogle af de værdier, der kendetegner os.
Så selv om jeg ikke deler præmissen for denne forespørgselsdebat, mener jeg bestemt, at det er på sin plads at overveje, hvilket samfund vi hver dag går og bygger sammen, og hvilke værdier vi vil bygge med og bygge på.
Selvfølgelig kan vi inkludere de mennesker, der kommer hertil, de næste årtier, men det er klart, at vi bliver nødt til at blive bedre til at integrere folk på arbejdsmarkedet, i civilsamfundet og i foreningslivet.
Her er vi nødt til at tænke på nye måder, være kreative og skabe nye muligheder på tværs af hele samfundet.
Vigtigst af alt for en vellykket integration er, at folk bidrager til det samfund, de lever i, og at de føler et medejerskab.
Vi skal blive meget bedre til at styrke det enorme potentiale, der er til stede i civilsamfundet, og som ikke mindst er kommet til udtryk gennem de seneste år, hvor rigtig mange mennesker har stået parat til at tage imod folk på flugt og hjulpet dem med at finde sig til rette i deres nye lokalsamfund.
En forudsætning for, at det kan lykkes, er, at vi stopper med at fortælle hinanden, at Danmark er for lille et land til at kunne rumme forskellighed.
Vi skal have mod til at give slip på den fortælling og i stedet være fælles om at skabe en ny, der bygger på den enkeltes potentiale og med et gensidigt ønske om at lære af hinanden.