Rasmus Jarlov (KF), 2015-11-10:
Jeg blev drevet til talerstolen af hr. Kenneth Kristensen Berths indlæg, hvor jeg synes der blev sagt nogle ting, som jeg ikke kan genkende.
For det første blev der sagt, at japartierne skulle være drevet af en uhæmmet EU-begejstring, og det vil jeg i hvert fald sige ikke er tilfældet for mit partis vedkommende.
Jeg har ikke personligt nogen uhæmmet EU- begejstring.
Jeg synes, det giver mening, at man har en lidt pragmatisk tilgang til EU, og at man deltager på de områder, som er gode for danskerne.
Men vores prioritet er altså at gøre det bedste for Danmark, ikke at fremme et eller andet europæisk projekt.
Hvis der eksempelvis er skilsmissesager, eller hvis der er arveretssager, hvor familier er spredt ud over flere lande, så kommer der en klarhed over, hvilket lands lovgivning, der skal være gældende.
Det er ganske harmløst, og det er klart til fordel for danskernes retsstilling, og det løser nogle meget konkrete problemer for nogle virkelige mennesker, som ikke skal stå med nogle meget besværlige retssager i fremtiden.
Så var jeg meget glad for den debat, der lige har været, for den slog jo krystalklart fast, at asyl- og flygtningepolitik ikke bliver et EU-anliggende, heller ikke selv om der bliver stemt ja den 3. december.
Det synes jeg faktisk var meget nyttigt at få slået fast.
Det var også nyttigt, at Alternativet havde et beslutningsforslag, som blev stemt klokkeklart ned, hvor det netop blev foreslået, at asyl- og flygtningepolitik skulle være et EU-anliggende.
Så tror jeg ikke, jeg kan knytte flere ord til det, i forhold til hvad der er blevet sagt i den her meget lange debat forinden, og så håber jeg, at det er slut med, at vi skal høre på nogle, der påstår, at vi nu får gjort asyl- og flygtningepolitik til et EU-anliggende, og at vi derved afgiver det område til EU.
Det gør vi ikke, og der ligger nogle virkelig, virkelig sikre garantier for, at det ikke kommer til at ske.
Det er, som jeg tror Pernille Skipper sagde, flertallet i Folketinget, der bestemmer, hvordan vores flygtninge- og asylpolitik skal være.
Så blev der også sagt et par andre ting, som jeg godt vil angribe.
Jeg synes, det var en smule frisk af hr. Kenneth Kristensen Berth at sige, at Danmark uden tvivl kommer med i Europol, hvis det er, der bliver stemt nej – især når man lige har stået i sidste uge, tror jeg det var, og fået tæsk i Detektor på Danmarks Radio for præcis den påstand.
Her blev det slået fast, at det er der en betydelig tvivl om hvorvidt Danmark gør.
Jeg er enig i, at vi nok kan få en eller anden form for samarbejdsaftale med Europol, også hvis det bliver et nej, men man skal ikke foregive danskerne, at det ikke bliver besværligt, og man skal heller ikke foregive danskerne, at det mest sandsynlige udfald vil være, at vi får en lige så god aftale med Europol, hvis det bliver et nej, som hvis det bliver et ja.
Vi kan kigge til Norge, som har en eller anden form for associeringsaftale, hvor man har mulighed for at trække på data fra Europol, men hvor man hver gang skal ansøge om at få dem.
Det er altså en anden situation at være uden for og have en aftale med Europol, end det er at være med i Europol, hvor man direkte kan søge i deres database og derved trække de data ud, som politiet skal bruge.
Det giver en bedre mulighed for at efterforske kriminalitet.
Så blev der også sagt, at vi kunne vælge bare at være med i Europol uden at have en tilvalgsordning.
Det er også forkert.
Det er sådan, at det, vi har traktatmæssigt ret til, er, at vi kan omdanne vores retsforbehold til en tilvalgsordning, og derefter kan vi tilvælge at være med i Europol.
Vi har ikke den anden mulighed traktatmæssigt.
Endelig blev det sagt af hr. Kenneth Kristensen Berth, at en politisk aftale, som bliver indgået mellem partierne i Folketinget, er fuldstændig uden værdi.
Og der hører jeg også tit i debatten, at folk siger, at det var bedre, hvis der var en eller anden form for juridisk aftale.
Der vil jeg så bare minde om, at lige netop når det handler om Folketinget, er juridiske aftaler ikke så vigtige, for det er Folketinget, der laver juraen, og derfor kan man altså, hvis der er en juridisk aftale, lave den om, hvorimod politiske aftaler faktisk er meget, meget stabile.
Og vi kan jo bare eksempelvis kigge på den aftale, der blev indgået i 1993 mellem partierne dengang.
Den har holdt i 22 år uden at være blevet brudt, mig bekendt.
Det er et eksempel på, at man altså rent faktisk godt kan regne med, at de politiske aftaler, der bliver indgået, er noget, der har en meget, meget stor vægt, og at de ikke bliver brudt.
Jeg kan sige for mit partis vedkommende, at vi er utrolig glade for, at der er en vetoret, så man sikrer, at asyl- og flygtningepolitik ikke bliver overgivet til EU, for vi er ikke optaget af, at der skal afgives en hel masse suverænitet til EU.
Vi er optaget af at løse nogle konkrete problemer for danske borgere og virksomheder til gavn for danskerne – ikke til gavn for EU, men til gavn for danskerne.
Og det er det, det her handler om.
Der er ikke tale om, at der bliver en uhæmmet mulighed for, at vi kan afgive suverænitet i fremtiden.
Der er tale om, at vi får mulighed for at tilslutte os nogle aftaler i lighed med de 22 retsakter, som vi nu tilslutter os, og jeg har endnu til gode at høre gode indvendinger imod retsakterne.
Det har jo slet ikke været en del af debatten.
Der er slet ikke nogen, der har været ude at angribe de ting, som vi rent faktisk tilslutter os, og det er jo, fordi de ikke er angribelige.
Det er gode ting, vi tilslutter os – det giver fordele for danskerne.
Og det er derfor, vi er med.
Det er ikke for at sælge Danmark til EU, det er ikke for at sælge ud af vores selvstændighed, det er ikke for at gavne det europæiske projekt, det er for at gavne danskerne og danske virksomheder.