Rasmus Prehn (S), 2015-12-17:
Det er en fornøjelse at være her i salen med et forslag, hvor man også får vendt de forskellige emner, der er, og får en kvalificeret debat.
Så mange tak for det.
Det er også blevet konstateret, at det er lidt særegent – jeg tror endda, Venstres ordfører, hr. Kristian Pihl Lorentzen, sagde, at han ikke havde oplevet det før – at oppositionen fremsætter lovforslag.
Det er fuldstændig rigtigt.
Det, der er det sædvanlige, når vi er oppositionspartier, er, at vi fremsætter et beslutningsforslag, og så er det op til regeringen efterfølgende at rette det til og sørge for de juridiske specifikationer osv. Den her gang var vi i en helt særlig situation, for den tidligere regering havde faktisk knoklet en vis legemsdel ud af bukserne for at forberede det her lovarbejde, sådan at der lå et nøgleklart forslag, som blev førstebehandlet den 6. maj, fordi der var tale om en hastesag.
Det var en hastesag, der opstod, fordi den gode retstilstand – som vi i øvrigt har hørt Venstres ordfører, Dansk Folkepartis ordfører, ministeren osv. give udtryk for at der var inden højesteretsdommen fra februar – ikke længere var der.
Det var derfor, vi skyndte os at få det her klart, så vi kunne få det førstebehandlet i maj måned.
For vi ved, at for hver eneste dag, der går, hvor der ikke er styr på det her, risikerer vi altså, som Enhedslistens dygtige ordfører, hr. Henning Hyllested, var inde på, at der simpelt hen kan laves en til lejligheden opfundet køkkenbordsoverenskomst, som betyder, at man alene kan blive provisionslønnet eller noget andet.
Så for hver dag, der går, hvor vi ikke får ryddet op i det her, risikerer vi, at der sker en langsom, men sikker underminering af de løn- og arbejdsvilkår, der er for chauffører.
Derfor er det vigtigt at levere noget på det her område.
Og derfor kunne vi ikke fra oppositionens side leve med, at regeringen bare lod dage og uger og måneder gå, hvor intet skete på det her område.
For hver dag, man bliver forsinket, har det den konsekvens.
Det, der er sagen her, er, at vi går ind og leverer et forslag, hvor man siger, at der skal være en dækkende overenskomst, at der skal være en repræsentativ overenskomst, fordi det er det, der sikrer, at vi har ordentlige løn- og arbejdsvilkår.
I nogle debatter har man nærmest hørt beskyldninger om, at sådan et forslag ligefrem var statskommunisme.
Der skal man lige være opmærksom på noget: Når man på godskørselsområdet har tradition for at lovgive om det med overenskomst, er det jo ikke, fordi man bare vil have sådan en statsvedtaget fagforeningspolitik.
Nej, så handler det om noget helt essentielt, som jeg tror alle herinde i lokalet kan være enige om, nemlig sikkerhed på vejene – det, at der er ordentlige forhold, der gør, at vi ikke har chauffører, der sidder og falder i søvn bag rattet eller noget andet, fordi de er udkørte på grund af dårlige løn- og arbejdsvilkår.
Der er det vigtigt, at der er en overenskomst, der sikrer, at man har chauffører, der kan passe deres arbejde, så de ikke er til fare for os andre.
Så når man har den her helt særlige tradition, handler det om sikkerhed.
Og der skal man bare være sig bevidst, at når man ikke er med i et forslag som det her, sætter man sikkerheden på prøve.
Så risikerer man, at det kan få konsekvenser, når der sidder en chauffør, som alene er provisionslønnet, og som tager den ene time efter den anden og arbejder solen sort og pludselig falder sammen over rattet og kører ind i en anden bil til stor ulykke for os alle sammen.
Det her er sikkerhedspolitik.
Det er trafiksikkerhed, det handler om her, husk lige på det.
Det er faktisk lidt en udfordring at få unge mennesker, der har lyst til det.
Derfor er det vigtigt med ordentlige løn- og arbejdsvilkår, det ved man i branchen, og derfor siger man: Lad os få det her på plads, lad os få et forslag som det her.
Vi har givet et bud, som er i forlængelse af det lovforslag, som var i salen den 6. maj, hvor der var bred opbakning.
Så var der nogle spørgsmål, og der var nogle forslag osv.
Men det er da helt, helt oplagt, at vi i forbindelse med udvalgsarbejdet får det på plads, og at Venstre eller Dansk Folkeparti, eller hvem det nu er, som ikke kan støtte forslaget, som det ligger her, stiller et konkret ændringsforslag, så vi kan få lavet det her færdigt.
Det, vi kan frygte fra socialdemokratisk side og fra forslagsstillernes side, er jo, at hvis man nu bare stemmer det her forslag ned, går der igen dage, uger, måneder, måske endda år, hvor regeringen ikke får taget sig sammen til at levere noget på det her, fordi de dybest set er ideologiske modstandere af det, eller hvad det nu kan være.
Det kan vi ikke være tjent med, fordi sikkerheden er på spil.
Så der skal handles nu.
Så jeg vil meget, meget opfordre til, at man går konstruktivt ind i arbejdet, at man leverer i forhold til udvalgsarbejdet, og at man stiller de ændringsforslag, der måtte skulle stilles.
Vi er selvfølgelig ydmyge som forslagsstillere.
Vi ved da godt, at når der for flere måneder siden er blevet fremsat et lovforslag og vi så fremsætter det igen, kan der godt være opstået nogle ting, som skal rettes til.
Der kan godt være nogle ting, der skal kigges på, og der er vi da ydmyge nok til at overlade det til skriftkloge mennesker i ministerierne.
Så det er altså sådan, at hvis det er det, der er ønske om, så er vi parate til tage det her lovforslag og slet og ret køre på værksted til en juridisk undervognsbehandling i ministerens synshal, så vi kan sikre, at vi simpelt hen får et forslag, som passer med de ønsker, der måtte være.
Vi er interesseret i at samarbejde om tingene, og vi er interesseret i at finde løsninger.
Husk nu på, kære kollegaer, at det her handler om trafiksikkerhed.
For hver eneste dag, vi lader gå, hvor der ingenting sker, risikerer vi at sætte sikkerheden over styr.
Så jeg vil meget, meget opfordre til, at vi får det her konstruktive og gode samarbejde, vi plejer at have i Transportudvalget.
Så kom med, og lad os få det her vedtaget med de ændringer, der skal til.
Tak for ordet.