runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Torsten Schack Pedersen (V), 2007-05-30:
Under førstebehandlingen af dette lovforslag var det småt med egne tanker og visioner fra oppositionen, der kunne kun kritiseres og kritiseres.
Men med en række ændringsforslag fra forligskredsen efterkommer vi en række af de forhold, som høringssvarene har påtalt.
Der lægges derfor op til forbedrede vilkår i forbindelse med partikelfiltre, således at det bliver endnu mere attraktivt at købe dieselbiler med partikelfiltre.
Det styrker lovforslagets miljøprofil.
Vi efterkommer ønsket om, at en højre siderude i varebiler ikke ændrer definitionen af en varebil, og det styrker lovforslagets sikkerhedsmæssige profil.
Samtidig indføres en overgangsordning for autocampere, således at ombyggede biler kan sælges med den gamle afgift frem til den 1. august.
Det betyder, at importørerne ikke kommer til at stå med et stort lager af ombyggede biler, som er vanskelige at sælge med de nye afgifter.
Der bliver altså en mulighed for at få solgt ud af lagrene, så branchen ikke kommer til at lide økonomiske tab.
Endelig sikrer forligspartierne, at personer, der har købt en varebil før den 25. april, ikke efterfølgende får en stigning i tillægsafgiften for privat anvendelse, blot fordi bilen ikke var indregistreret den 25. april, altså, at de forudsætninger, man købte bilen under, også vil være gældende fremover.
Alt i alt synes vi i Venstre, at vi med ændringsforslaget gør lovforslaget endnu bedre.
Det er naturligvis glædeligt, at oppositionen vil stemme for ændringsforslagene, men at Socialdemokratiet og De Radikale alligevel vælger at stemme gult til det samlede forslag, må vække undren.
De forhold, som partierne brugte tid på under førstebehandlingen, ja, dem løser vi med ændringsforslagene.
Men alligevel er det ikke nok.
Men hvad skulle der ske for at gøre Socialdemokratiet og De Radikale tilfredse?
Ja, det må den undrende offentlighed så gætte sig til, for partierne har ikke præsenteret alternativer.
Endnu en gang kan vi konstatere, at regeringen og Dansk Folkeparti tager ansvar for forbedringer i det danske samfund, mens Socialdemokratiet og De Radikale kun kan levere brok.
Mere sikre og mere miljørigtige biler kan Socialdemokratiet og De Radikale ikke stemme for, men heller ikke imod; så kan man da tale om en politisk helgardering.
Men det vidner ikke om stor ansvarlighed og vilje til at leve op til de udmeldinger, som partierne kom med under førstebehandlingen.
Irene Simonsen (V), 2007-05-30:
Hvis man får bevilget asyl i Danmark, fordi man er individuelt forfulgt, så får man et asylgrundlag, det vil sige asyl i Danmark for 7 år.
Hvis der inden for de 7 år bliver fred og mulighed for tilbagevenden, eller der bliver en anden situation, så man ikke er individuelt forfulgt, så skal man rejse hjem.
Først efter 7 år får man en varig opholdstilladelse til at blive i Danmark, vel at mærke hvis man opfylder forskellige kriterier.
Jeg har svært ved at se forskellen på, hvad et midlertidigt ophold er i forhold til asyl.
Steen Gade (SF), 2007-05-30:
Somme tider skal man jo høre meget her i Folketingssalen, også meget sludder.
Jeg vil gerne bede fru Irene Simonsen komme herop og sige, at det forslag, som vi nu behandler, ikke er en særlov, for det respekterer afgørelsen fra Flygtningenævnet og Udlændingeservice.
Forslaget bygger på, at man laver en særlig midlertidig opholdstilladelse til afviste asylansøgere.
Det er sådan set ideen, men inden for den eksisterende lovramme.
Det kan man bestemt godt sige er en minimal løsning, og derfor er jeg også forundret over, at et enigt Folketing ikke kan vedtage det, men det er jo det, der er realiteten.
Det er det ene, jeg vil spørge fru Irene Simonsen om.
Det andet er: Betyder FN's Højkommissariats anbefalinger slet ikke noget?
Det har jo anbefalet alle lande i Europa enten at lave en ordning som denne eller en reel midlertidig opholdstilladelse.
Irene Simonsen (V), 2007-05-30:
Jamen det er det, Det Radikale Venstre går efter.
De har bare svært ved selv at sige ordet, da de godt ved, at det ude hos mange vælgere klinger forkert, fordi man kan huske palæstinenserlov og andet.
Ordet mangler bare at blive sagt.
Det er en særlov, man vil have, og på den måde vil man underkende det system og den retsorden, vi har i det danske samfund.
Men sig dog særlov, så vi ved, hvad det handler om, og så har vælgeren og borgeren i landet reelt også en mulighed for at kunne tage afstand og sætte sig ordentligt ind i det.
Jeg vil slet ikke sætte nogen som helst grænse på.
Nu svarer jeg helt klokkeklart hr. Simon Emil Ammitzbøll på det, han har efterspurgt: Der er ingen grænse for, hvor lang tid man kan sidde i et asylcenter, og det skal der heller ikke være.
Man skal respektere de afgørelser, der er.
Det betyder ikke, at vi ikke kan sætte den rigtige hjælp ind på en ordentlig måde og på en personlig, individuel måde for at hjælpe dem til en ordentlig repatriering, hvor man samtidig respekterer den retsorden, vi har i det her land.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-05-30:
Det er da morsomt, at fru Irene Simonsen ikke tog afstand fra synspunktet om, at der skulle være en grænse for, hvor lang tid mennesker kan sidde i et asylcenter, når det bliver rejst af hendes egen retsordfører, mens det er et dybt retspolitisk problem, når det bliver rejst af Det Radikale Venstre.
Det taler vel nærmest for sig selv.
Så må jeg bare tilføje en enkelt ting, nemlig at de her mennesker bor i de her lejre, og dem vil vi gerne have ud af de her centre eller lejre, eller hvad vi skal kalde dem.
Fru Irene Simonsen har jo overhovedet ikke svaret på, hvilken hjælp Venstre vil give de folk fra Syd- og Mellemirak.
Det svæver fuldstændig i det uvisse.
Fru Irene Simonsen har overhovedet ikke forholdt sig til, at det her forslag ikke handler om at gøre noget ved en afgørelse.
Det vil man ikke forholde sig til, og det er meget ærgerligt.
Irene Simonsen (V), 2007-05-30:
Om lige præcis den kronik, hr. Simon Emil Ammitzbøll henviser til, og som fru Birthe Rønn Hornbech har skrevet, må man jo sige: 90 pct. af kronikken bruger en af de meget dygtige jurister, vi har i dette Ting, på netop at argumentere for, hvorfor det ikke kan være anderledes, end det er; at der netop er faldet en afgørelse, og at den skal respekteres.
Så er det ganske rigtigt, at fru Birthe Rønn Hornbech også bruger 10 pct. på at sige, at det her er svært.
Det er også menneskeligt svært.
Jeg har ikke sagt, at det her ikke er menneskeligt svært, jeg har faktisk sagt det modsatte.
Derfor skal vi også hjælpe dem, men med sigte på den afgørelse, der er truffet, nemlig at de skal hjem, og at de kan komme hjem.
Mange er allerede rejst, men det skal foregå på en ordentlig og human måde.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-05-30:
Det var noget af en svada, fru Irene Simonsen fyrede af for at prøve at tale uden om den egentlige problemstilling, nemlig hvordan vi kan hjælpe de afviste irakiske asylansøgere.
En enkelt ting fik mig dog på talerstolen, og det var, at fru Simonsen sagde, at det var brud på radikale retsprincipper, og hvad ved jeg.
Jeg kunne godt tænke mig at læse lidt op af en kronik fra den 27. marts i Berlingske Tidende, skrevet af Venstres retsordfører.
Hun skriver: Ikke desto mindre bør enhver kunne indse, at det er uholdbart, at f.eks. irakere er her på 8. og 9. år og måske har født børn her, børn, der snart kommer i den skolepligtige alder og senere skal have en uddannelse.
Hvor længe skal man egentlig fastholde asylansøgere i en lejrtilværelse?
Og hun tilføjer: Vi må drøfte, hvad Danmark kan være bekendt set ud fra et humanitært synspunkt.
Menneskelivet kan ikke sættes på paragraffer, og jeg mener ikke, at det er nødvendigt at ride principperne så konsekvent, at nægtelse af opholdstilladelse altid skal indebære, at asylansøgere begrænses til at leve i asyllejrene 10, 15 og 20 år.
Irene Simonsen (V), 2007-05-30:
De afviste asylansøgere er i en situation, hvor de ikke vil respektere den afgørelse, der er faldet, og så har vi en regering og et flertal i det her Folketing, der har sørget for, at de har de absolut bedste vilkår, under de forhold hvor de er, hvor de ikke vil acceptere afgørelsen, der er faldet.
Forholdene er bedre, end man ser mange andre steder rundtomkring i verden, meget bedre.
Så kan vi jo vende tilbage til den diskussion, vi også havde forleden her i salen om Irak.
Irak er ikke ét stort land, som ser ens ud, lige meget hvor man bevæger sig hen i Irak.
Irak består af mange forskellige regioner, områder og landsbyer, og der er altså ikke en borgerkrigslignende situation over det hele, og der er mulighed for en tilbagevenden.
Mange er allerede vendt hjem.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-05-30:
Det første problem er, at fru Irene Simonsen ikke svarer på det, jeg spørger om.
Har de afviste irakiske asylansøgere det tilfredsstillende i de danske asylcentre i dag, ja eller nej?
Det andet problem er, at fru Irene Simonsen henviser til et lovforslag, som fru Irene Simonsen udmærket godt ved ikke har nogen som helst betydning for det store flertal af de mennesker, vi snakker om, som ikke kan vende tilbage, og som ikke vil vende tilbage til et borgerkrigshærget Midt- og Sydirak, simpelt hen fordi det er for farligt.
Det ved fru Irene Simonsen godt, og hun ved også udmærket godt, at der ingen mulighed er for at tvinge de her mennesker til at vende tilbage til det land.
Så fru Irene Simonsens løsning er ikke en løsning for de mennesker.
Det kan godt være, at det er en løsning for regeringens image, men det løser bare ikke problemet for de afviste irakiske asylansøgere.
Irene Simonsen (V), 2007-05-30:
Nu var det faktisk ikke mig, der sammenlignede med ferielejligheder.
Det var nemlig dem, der sammenlignede det med ferielejligheder.
Det lovforslag, L 218, vi skal behandle her i salen om lidt, går jo også ud på, at man giver en individuel, ordentlig og sober vejledning, coaching – man kan kalde det, hvad man vil i de her moderne tider – til de afviste asylansøgere på et personligt og individuelt metodeplan, så de får tid, rum og ordentlige og personlige vejledere til at hjælpe sig med at få et nyt perspektiv.
Jeg har før fra talerstolen fortalt historien om, hvorfor jeg godt kan forstå de afviste asylansøgere, når jeg sætter mig ind i deres situation.
De er rejst hertil, og de har haft en livsdrøm om at komme til Danmark og leve deres fremtid her.
De nægter at acceptere den afgørelse, der er faldet, men bevarer deres fremtidsperspektiv på Danmark.
Derfor er vi nødt til at gøre det her endnu bedre, så de kan se perspektivet hjemme.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-05-30:
Det var forholdsvis fantastisk at høre, hvordan fru Irene Simonsen kunne betegne de afviste irakiske asylansøgeres situation, altså sammenligne den med et ophold i ferielejligheder.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig bare at stille et fuldstændig enkelt spørgsmål til fru Irene Simonsen: Mener fru Irene Simonsen, at den måde, de afviste irakiske asylansøgere har det på i dag, er tilfredsstillende eller ikke tilfredsstillende?
Irene Simonsen (V), 2007-05-30:
Jeg gentager gerne, hvad jeg i øvrigt altid har sagt: Det er ikke godt at sidde lang tid i et asylcenter.
Men det er en sag, der er afgjort.
Regeringen har nemlig taget nogle gode initiativer løbende, og der har været løbende forbedring af repatrieringshjælpen.
Deres sag er afgjort.
Den er afgjort i sidste instans, det er en uvildig instans, en domstolslignende instans, hvilket vil svare til, at vi, hvis vi giver dem en midlertidig opholdstilladelse, vil negligere, hvad en uvildig instans har besluttet og har taget stilling til og har behandlet ordentligt og individuelt.
Tværtimod gør vi det med et andet perspektiv for øje.
Vi respekterer nemlig de afgørelser, der er faldet; vi ved, at sagerne er behandlet ordentligt; og så vil vi hjælpe dem hjem bedst muligt.
Repatrieringshjælpen er løbende blevet sat op, og den personlige vejledning er løbende blevet forbedret hele vejen igennem.
Og i dag skal vi andenbehandle et forslag, som giver yderligere hjælp til det her.
Morten Østergaard (RV), 2007-05-30:
Jeg er glad for fru Irene Simonsens erkendelse af, at man bliver syg af den lange opholdstid i centrene.
For det efterlader os jo med det helt centrale spørgsmål, som man rundtomkring i Europa er i fuld gang med at løse og svare på: Hvor lang tid kan man sidde i et asylcenter?
Hvor mange år kan man have et liv i et dansk asylcenter?
Det er det svar, som fru Irene Simonsen ikke er i stand til at give.
Måske er det ikke, fordi fru Irene Simonsen inderst inde ikke har en holdning til det, men fordi man har giftet sig, som man har, med resten af regeringen og med Dansk Folkeparti, som er fuldstændig ligeglad med, at de mennesker bliver syge af deres passivitet.
Sagt til fru Irene Simonsen: Hvis man stemmer nej til det her forslag, er man nødt til at give svaret på, hvor længe de kan sidde i et dansk asylcenter.
Kan man have et helt barneliv der, som der indtil nu er nogle der har haft, født i et asylcenter, nu på vej til at være klar til skolegang?
Kan man have et helt barneliv, 18 år, 20 år, et helt liv i et dansk asylcenter, hvis forholdene i Irak ikke bliver bedre?
Det er det svar, som fru Irene Simonsen stadig væk skylder os, selv om dette er andenbehandlingen af det her forslag og fru Irene Simonsen også fik chancen for at svare ved førstebehandlingen.
Irene Simonsen (V), 2007-05-30:
Det er helt fint, at hr. Morten Østergaard forsøger at tage æren på vegne af oppositionen i forbindelse med, at der er sket nogle ting.
Det er bare ingenlunde tilfældet.
Der er et andet emne, jeg kan nævne, hvor der virkelig er sket noget i forhold til, hvordan det foregik før 2001.
Lad os blot tage gennemsnitssagsbehandlingstiden for asylansøgningsprocedure, som er betydelig nedsat i den her regerings periode.
Det gik kun én vej før, hvor folk nemlig sad i det uvisse i meget længere tid.
Nu er der nogle, der sidder der i for lang tid, det er jeg enig i.
De sidder der i for lang tid, fordi de ikke accepterer den afgørelse, der er faldet med de korte sagsbehandlingstider, vi har nu.
Men jeg hører en væsentlig ændring i retorikken fra hr. Morten Østergaards side.
Indtil for 1½-2 år siden sagde hr. Morten Østergaard, at det var forholdene på centrene, der gjorde, at de blev syge.
Det er det nu pludselig ikke mere, efter hr. Morten Østergaard har besøgt dem.
Nu er det ventetiden.
Morten Østergaard (RV), 2007-05-30:
Hvis ikke det her var sådan et alvorligt emne, ville jeg ikke kunne lade være med at smile lidt af fru Irene Simonsens indlæg.
Det er jo sådan, og det ved alle, der har fulgt den her debat, at det, som regeringen har gjort, har været at tage et lille skridt, hver gang vi andre har foreslået en løsning på problemet.
Der var en forespørgselsdebat, der blev rejst efter lang tids kritik, og så bevilgede man en slat penge.
Efterfølgende har man så taget et lille skridt igen og igen, derfor må man sige, at det altså er kontrafaktisk historieskrivning, som fru Irene Simonsen har gang i.
Det, jeg godt kunne tænke mig at spørge fru Irene Simonsen om, er, om det her med store stigende sundhedsudgifter og selvmordsforsøg og andre ting, som vi oplever fra asylcentrene, hvor folk er inaktive og passive gennem lang tid, altså hvor de simpelt hen bliver syge af at opholde sig i centrene, hvad alle er enige om, herunder også dem, der driver centrene, ikke fordi centrene ser ud, som de gør, men fordi det er ventetiden og passiviteten, der er problemet, også er noget, som vi i Det Radikale Venstre har drømt til lejligheden?
Er det tal, vi har opdigtet, eller er det sådan, at fru Irene Simonsen også mener, at Røde Kors er på helt galt spor?
Irene Simonsen (V), 2007-05-30:
Og der var netop engang, hvor jeg i hvert fald respekterede De Radikale for en ting: at have tjek på retsordenen, at vide noget om hele det retspolitiske område og holde den retsorden, vi har i Danmark, i hævd.
De asylansøgere, der sidder som afviste asylansøgere i dag, har været igennem en individuel behandling, først hos Udlændingeservice, dernæst hos Flygtningenævnet, som er en domstolslignende instans.
Alle sager er grundigt behandlet individuelt, og man har et asylgrundlag.
De har fået et afslag.
Alle menneskerettighedskonventioner er overholdt, også hvad angår asylsager, hvilket vil sige, at vi jo sådan set også lægger os op ad, hvad man gør i resten af Europa, og behandler sagerne fuldstændig ordentligt, individuelt, at vi har menneskerettighedskonventionerne indover, at vi har en uvildig instans indover, hvor der sidder en dommer for bordenden.
De afgørelser er der visse partier, herunder også De Radikale, som ikke vil acceptere.
Det er virkelig et skred.
Det er også både at blæse og have mel i munden.
For hvad er det egentlig, man vil stå for?
Det er jo ikke, fordi jeg siger, at de afviste asylansøgeres situation er nem og enkel.
Det er den ikke.
Jeg synes også, de har siddet i alt for mange år på centrene, men de er dog blevet ordentligt behandlet, når vi sammenligner med andre lande.
Vi så jo for nylig, da udvalget var ude at besøge centrene, hvor det var svært for De Radikale at komme med postulater om, hvor dårligt de bor, hvor dårligt de bliver behandlet.
Vi så jo selv, da vi kom derud og ind på de værelser, de bor i, at det i denne regerings periode er blevet under sådan nogle forhold, at der var nogen, der sagde: Det her ligner en ferielejlighed, man bor i under et weekendophold.
De Radikale har hele tiden blæst historier op, som intet har på sig.
Men vi må også respektere, at når de her sager er behandlet individuelt, og der er et afslag på asyl, er det altså, fordi der nu er et sigte at gå efter, og det er en tilbagevenden til hjemlandet.
Ud over det, regeringen har gjort for alle asylansøgere, gør den faktisk noget ekstraordinært.
Den bruger ekstra penge på det og sørger for, at vi kan sende dem hjem på en human og også på en ordentlig menneskelig måde og med et ordentligt tidsperspektiv.
Så sagde hr. Simon Emil Ammitzbøll her fra talerstolen før, at vi siger, det kun handler om nordirakerne.
Hr. Simon Emil Ammitzbøll ved også udmærket godt, at der står noget helt andet i lovforslaget, men at man af praktiske grunde selvfølgelig starter med den gruppe, der umiddelbart burde have været hjemme for lang tid siden, fordi mulighederne altså er der og har været der i meget lang tid.
Det betyder jo ikke, at de andre ikke også skal hjem.
Det skal de selvfølgelig.
Hverken regeringspartierne eller oppositionspartierne kan jo sige med sikkerhed, at der om ½ år eller ¾ år ikke er områder i Syd- og Centralirak, som man nemt kan repatriere til.
Regeringen tager endda ansvaret så alvorligt med hensyn til tilbagesendelserne, at den kobler det med nærområdehjælp, således at vi, samtidig med at vi hjælper dem, der skal hjem fra Danmark, ordentligt hjem, også hjælper internt fordrevne.
Naser Khader (UFG), 2007-05-30:
Jo, mange af Hamas' angreb er rettet mod civile, og det synes jeg er forkasteligt; det skal fordømmes, og det må ikke finde sted, ja.
Steen Gade (SF), 2007-05-30:
Det kan da godt være, at fru Irene Simonsen har svært ved at se det, men det er ikke desto mindre noget andet, der står i lovforslaget, end det, fru Irene Simonsen fortolker det som.
Jeg kan da godt have det sådan, at det måske er et minimalt forslag, og det kunne godt være, at vi skulle gå videre i retning af det, som fru Irene Simonsen kritiserer os for at forslaget indeholder.
Men det er faktisk ikke det, som regeringen nu tager afstand fra.
Det, fru Irene Simonsen har sagt fra talerstolen, er simpelt hen sludder og vrøvl.
Tak for det.
Irene Simonsen (V), 2007-05-30:
Sagt til hr. Steen Gade: Vi er jo politisk dybt uenige om det her emne.
Det er reelt det, det handler om.
Men jeg har svært ved at se forskellen.
Der står: midlertidig opholdstilladelse, men man kan have fået nej til asyl.
Så jeg har svært ved at se forskellen.
Jamen det kan jeg fuldstændig bekræfte.
Jeg kan da sådan set på vegne af oppositionen ærgre mig, fordi de nu går glip af at have indflydelse på et humant og godt stykke arbejde, der skal gøres for det enkelte menneske, der skal repatrieres på en god og human måde.
Det må være ærgerligt ikke at have indflydelse på det.
Det er måske i virkeligheden derfor, at oppositionen er sådan i bakgear nu, for de ærgrer sig over, at de ikke var mere velvillige fra starten.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-05-30:
Forholdene for børn på de danske asylcentre er et emne, som efterhånden er blevet debatteret meget.
Det er også et emne, som udmærker sig på flere forskellige måder, for det første fordi det er afgørende for hundredvis af børn, der bor i det her land, at de ikke befinder sig i længere tid på asylcentre, og for det andet, fordi det her emne på linje med en række andre faktisk har haft så stor en betydning, at der bliver dannet nye partier på det her emne.
Det er jo sådan, at vi har fået et nyt parti i Danmark, Ny Alliance, et parti, hvor den selvudnævnte formand er gået skridtet videre og decideret har foreslået, at vi lukker alle asylcentre, og at folk i stedet for kan komme til at bo rigtigt uden for asylcentrene – et meget sympatisk forslag.
Så derfor vil jeg i forlængelse af, at jeg egentlig godt vil rose det nye parti for at komme med et bud på, hvad vi skal gøre, godt efterlyse, at Ny Alliance også i den debat om det beslutningsforslag, vi har, blander sig i den debat, og jeg kunne godt tænke mig at stille spørgsmålet: Agter Ny Alliance at stemme for det forslag, vi har til behandling her?
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Der var ikke stillet ændringsforslag.
Forslaget sattes til forhandling.
Forhandling
Steen Gade (SF), 2007-05-30:
Jeg vil bare koncentrere mig om nogle betragtninger, der fører videre efter den diskussion, jeg havde med hr. Jesper Langballe lige før om, hvilke vilkår vi skal give vores asylansøgere.
Det er jo, som om der er to helt forskellige måder at se det på.
Den ene måde handler om, at de ikke må have det for godt, at de skal presses, at de skal føle sig utrygge.
På den måde regner man med, at de nok på et eller andet tidspunkt vil være villige til at tage hjem, selv om forholdene er meget ringe.
Så er der den anden måde, som vi ser det, og som det her forslag også afspejler.
Det er et synspunkt, som handler om, at så længe folk er her, skal vi bruge alle vores kræfter på, at familierne fungerer, at børn ikke vokser op i asyllejre, og at de også bliver bedre egnet; både hvis det ender med, at de skal være i Danmark, eller hvis de skal tilbage til deres hjemland.
Det er på mange måder en diskussion om menneskesyn, og hvordan vi synes vi skal behandle mennesker, og der er jo altså en ret stor forskel her i Folketinget.
Når vi fremsætter forslaget her om en 6-måneders-grænse, er det netop for at understrege et grundsyn om, at man både skal kunne arbejde, at man skal kunne fungere som familie, og at der især må blive taget vare på børnene, så længe de er her, både hvis det ender med, at de skal blive i Danmark, og hvis det ender med, at de skal tilbage til deres hjemland.
De vil faktisk være mere egnede til at klare sig i deres hjemland, hvis nogle af de beslutninger, som vi tre partier her har foreslået i dag, gennemføres.