Torsten Gejl (ALT), 2016-05-23:
Enhedslistens to beslutningsforslag, B 181 og B 182, adresserer den store slagside, som fleksjob- og førtidsreformen har medført.
Det handler om, at udsatte og syge mennesker, der burde få førtidspension, trækkes gennem ressourceforløb og arbejdsprøvninger af en varighed på helt ned til 2½ time om ugen med seng til at hvile i, hvis arbejdet efter få minutter bliver for hårdt.
Det handler om, at udsatte og iblandt dødssyge borgere parkeres på ressourceforløb og i jobprøvninger og dermed kontanthjælp i op til 5 år ad gangen.
Det handler om, at der ifølge Nordjyske Stiftstidende foreløbig er brugt 680 mio. kr. til at igangsætte 19.000 ressourceforløb, som foreløbig har ført til et antal fleksjob, der modsvarer 130 fuldtidsstillinger.
Nu skal det retfærdigvis siges, at der er rigtig mange borgere, der er glade for deres ressourceforløb.
Det skal anerkendes.
Men det er en gåde for Alternativet, at partierne bag fleksjob- og førtidspensionsreformen ikke genåbner reformen og retter slagsiden op, så det kun er dem, der har glæde af ressourceforløbene, der skal deltage i dem.
Nu er der snart gået et helt folketingsår, hvor vi har fået at vide, at ordningen skal evalueres, før man kan kigge på en eventuel justering.
I det år er vi næsten hver eneste dag i form af ulykkelige historier fra medierne i vores indbakker eller på de sociale medier blevet mindet om mennesker, der er strandet i arbejdsprøvninger på minutters eller halve timers varighed på virksomheder, som de ikke kan tilføre værdi, fordi deres arbejdskraft er for begrænset.
Lad mig også tilføje, at mange arbejdsprøvninger gennemføres med total mangel på respekt for virksomheder, der netop strækker hånden ud til udsatte borgere og åbner for arbejdsprøvninger.
Kommunen sender en borger, der er så syg, at vedkommende ikke har en chance for at bidrage til virksomhedens arbejdsmæssige fællesskab.
Hvad mon virksomhederne tænker, når det går op for dem, at det nogle gange ikke virker, som om der er tale om en arbejdsprøvning, men at det nærmest en gang imellem virker som en undskyldning for at parkere en borger på et ressourceforløb, selv om vedkommende burde have fået førtidspension?
Siger de så ja næste gang?
Vi må passe på ikke at misbruge virksomhedernes positive holdning til at bidrage med en social indsats.
De her problematikker har vi diskuteret i Folketinget, på Christiansborg ganske længe nu, og Alternativet har kaldt beskæftigelsesministeren i samråd om dette igen på torsdag.
I dag adresserer Enhedslisten problemerne i den benævnte reform ved at fremsætte beslutningsforslag til lempelse af betingelserne for tilkendelse af førtidspension og ændring af ressourceforløbsordningen.
Hvert forslag har en række underpunkter, og i Alternativet synes vi, at både intentionen i forslagene og mange af underpunkterne repræsenterer rigtig god beskæftigelsespolitik og gode bud på at rette slagsiden op i den benævnte reform.
Man foreslår også et dobbeltloft, så de enkelte ressourceforløb kun må vare 1 år og den enkelte borger kun må få tilbudt to ressourceforløb.
I beslutningsforslaget om lempelser af betingelserne for tilkendelse af førtidspension, fremgår det, at den samlede behandlingstid i kommunen højst må strække sig over en periode på samlet 2 år, så vidt vi i Alternativet læser teksten.
Det synes vi er et meget kvalificeret bud på at stoppe langtidsparkering af borgere på uendelige ressourceforløb.
Vi synes også, det er fint, at ressourceforløb skal starte så tidligt som muligt, og at de udfordringer, den enkelte borger har, bliver behandlet individuelt og om nødvendigt håndholdt.
Det er også vigtigt, at borgeren får større indflydelse på sit eget ressourceforløb og kan sige nej til konkrete tilbud, der virker helt irrelevante for borgeren.
Men der er også nogle områder, hvor vi i Alternativet gerne vil se nogle justeringer af Enhedslistens beslutningsforslag, før vi kan stemme for.
F.eks. mener vi ikke, at man skal tilkende unge på 18 år førtidspension alene på baggrund af lægelige oplysninger, der siger, at vedkommende måske kun har en tredjedel arbejdsevne.
Vi mener heller ikke, at der skal sættes loft over det antal sager, som den enkelte koordinerende sagsbehandler har.
Derfor tilråder f.eks. socialrådgiverne heller ikke et fast loft.
Ydermere er mange kommuner i gang med implementere modeller, som netop begrænser antallet af sager pr. sagsbehandler, og vi vil ikke komme med lovreguleringer, når mange kommuner netop arbejder hårdt på selv at løse det her.
Til sidst bider vi mærke i, at Enhedslisten vil fjerne alle sanktionsregler for modtagere af ressourceforløb, så vidt vi læser teksten.
Man må korrigere mig, hvis jeg tager fejl.
Se, det er jo spændende, for her ser vi en gryende støtte til Alternativets forslag om kontanthjælp uden modkrav.
Vi læser dette punkt, som om borgere på ressourceforløb kan sige nej til alle tilbud og processer, som borgeren ikke mener er relevant for borgerens egen udvikling.
Hvis det gik igennem, ville det betyde, at vi kunne bruge alle de penge, som vi bruger til at kontrollere, om borgerne i ressourceforløb også deltager i de pålagte aktiviteter og arbejdsprøvninger, til at give kvaliteten af tilbuddene et kæmpestort løft, så borgerne måske vælger at deltage i tilbuddene, selv om de ikke er tvunget til det.
Alt i alt støtter Alternativet intentionerne i dette forslag, men ikke finansieringen.
Om finansieringen vil jeg sige, at vi i Alternativet ikke har millionærskat med på hylderne over finansieringsmuligheder.