Jeppe Kofod (S), 2010-05-18:
Altså, jeg har svært ved at se, at der skulle være behov for en nuance.
Forhåbentlig er vi enige om, at den stadige udvidelse af boliger på Vestbredden og i Østjerusalem er i strid med international ret, og dermed kan man betegne det som en bosættelse af et besat område.
Jeg forstår simpelt hen ikke, hvorfor man ikke kan kalde det det.
Jeg synes, at det er lidt ærgerligt.
Jeg efterlyste et svar fra hr. Søren Espersen om, hvorvidt Dansk Folkeparti ligesom det store flertal i Folketinget også støtter et stop for bosættelser, eller hvad hr. Søren Espersen nu vil kalde det, en udvidelse af bosættelser i Østjerusalem og på Vestbredden, som …
Så prøver jeg at afslutte min sætning til hr. Søren Espersen, hvis han kan høre, hvad jeg siger her.
Det, som er vigtigt, er, at vi får en helt klar tilkendegivelse fra Dansk Folkeparti om, hvorvidt de også støtter stoppet for bosættelser eller udvidelse af boliger i Østjerusalem og på den besatte Vestbred, altså i palæstinensiske områder.
Det synes jeg godt man kan efterlyse, og det var sådan set det, jeg prøvede at forklare, men der var lidt støj i salen.
Jeg vil også starte med at takke ministeren for svaret – både det første svar og det sidste svar.
Jeg synes, det er helt rigtigt og vigtigt, at vi har et bredt og konstruktivt samarbejde om vores mellemøstpolitik her i Folketinget, hvor i hvert fald et massivt flertal af partier er bag den linje, der er blevet lagt.
Jeg synes, det er meget vigtigt, at vi fastholder den linje.
Så er jeg enig i, at vi har en interesse i at få løst den konflikt, for Mellemøstkonflikten er, som ministeren og hr. Mogens Lykketoft og andre har sagt, alle konflikters moder.
Den bidrager til en ekstremisme og dermed også til at true os, så derfor er det vigtigt.
Jeg har en enkelt bemærkning til ministerens sidste svar omkring det her med et dreamteam – jeg tror, ministeren brugte det udtryk om en højreorienteret, nationalistisk israelsk regering og et meget moderat palæstinensisk styre med Fayyad og Abbas, premierministeren og præsidenten.
Og der vil jeg sige, at jeg synes, at ministeren også skulle lytte lidt til, hvad der bliver sagt nede fra området, for Ehud Barak, altså forsvarsministeren i den israelske regering, har faktisk været ude at sige, at han ikke tror på, at der kan komme nogen fredsløsning, medmindre man inviterer Kadima ind i en bred regering og så udelukker Liebermans parti, som jo er det mest radikale i den regering.
Jeg synes bare, jeg ville nævne det, fordi jeg synes, det er vigtigt i den her debat, når vi nu går ind i det spørgsmål.
Jeg tror nemlig også, at der er behov for på den israelske side, hvis de moderate kræfter skal vinde, at der kommer en vilje i den israelske regering til at ville en fredsløsning.
Jeg var ligesom andre med Nævnet på besøg i marts måned, og det var selvfølgelig helt slående, da vi kom til Jerusalem, samtidig med at den amerikanske vicepræsident Joseph Biden kom, at vi oplevede, hvordan den israelske regering annoncerede 1.600 nye bosættelser i Østjerusalem.
Det syntes vi selvfølgelig var et skridt, som underminerede hele freden.
Jeg vil også gerne sige en enkelt ting til hr. Søren Espersen, fordi vi havde en polemik om det.
Altså, jeg kan ikke forstå hr. Søren Espersens antagelse om, at man bare kan sætte sig til et forhandlingsbord uden en forståelse mellem parterne, uden tillid.
Det giver jo ikke nogen mening at sætte sig til et forhandlingsbord med en partner, som på jorden er ved at foretage sig noget, der undergraver det, som skal være forhandlingsresultatet.
Derfor forstår jeg det ikke.
Og grunden til, at jeg siger det til hr. Søren Espersen, er også, at når man ser på processen siden Oslo, kan man se, at den jo bare har bekræftet palæstinenserne i, at israelerne på det her punkt vedrørende bosættelser har udvidet og udvidet.
Vi har set, at antallet af bosættere siden Madridkonferencen i 1991 er vokset fra 81.900 til 290.000 i 2008 – altså en tredobling af antallet af bosættere i løbet af 17 år.
Derfor er det vigtigt.
Jeg kan ikke forstå, at Dansk Folkeparti ikke også her fra talerstolen støtter et stop for bosættelser – og det gør de også i forslaget til vedtagelse – som en vigtig forudsætning for, at parterne kan nå en forhandlingsløsning.
Jeg skal ikke trække tiden længere ud, men sige, at jeg er glad for det forslag til vedtagelse, vi har forhandlet om, og jeg er glad for, at der står et bredt flertal af partier bag vedtagelsen.
Det er godt for dansk udenrigspolitik, og det er godt for dansk mellemøstpolitik.