Anders Samuelsen (LA), 2013-06-27:
Det vil jeg gerne starte med at takke for.
Så kan jeg nå hjem til Horsens med min yngste søn og fejre, at han er blevet færdig med 9. klasse.
Liberal Alliance har nøje overvejet ministerens lovforslag om almen praksis.
Sundhedsvæsenet gennemgår i disse år en voldsom ændring, hvor mindre sygehuse nedlægges, samtidig med at nye supersygehuse skal bygges og eksisterende store sygehuse fornyes, udvides og moderniseres.
Det er et byggeri til over 40 mia. kr. over en kortere årrække.
Hr. Lars Løkke Rasmussen beskrev sundhedsvæsenet den 27. marts 2006 i kronikken »Visionen i vadestedet« som et sundhedsvæsen i verdensklasse uden overbelægning osv.
I denne omlægning gennemføres der efter vores mening en voldsom hurtig nedlæggelse af sengepladser på sygehusene – der er siden 2007 nedlagt 20 pct. af alle sengepladser – og det sker langt hurtigere end de faglige anbefalinger fra den forrige regerings ekspertpanel med Erik Juhl i spidsen, hvor målet skulle nås frem mod 2020.
Det mål er nået allerede nu.
Lukningen har især ramt medicinske patienter, så deres situation nu ligner de psykiatriske patienters, hvor der er mangel på kapacitet.
Det kalder formanden for regionerne, Bent Hansen, for produktionsvilkår i Ugeskrift for Læger.
Liberal Alliance kalder det for en voldsomt problematisk og umenneskelig behandling af syge mennesker – oftest gamle, som må ligge på gangene på sygehusene.
Resultatet er overbelægning og for hurtig udskrivning af patienter, som så forventes færdigbehandlet i travle ambulatorier og i almen praksis, og kommunerne har heller ikke kunnet leve så hurtigt op til målet om at organisere behandling af patienter, som godt kan behandles uden indlæggelse på sygehusene.
Sorteper er således blevet almen praksis, som er et liberalt erhverv og består af mere end 3.000 praktiserende læger, som forventes at overtage de mange opgaver, som sygehusene nu ikke kan klare med de forringede vilkår.
Praktiserende læger er familielæger, som selv har investeret i deres praksis og har ansat personale til at hjælpe med arbejdet.
De følger deres patienter gennem hele deres tid som læger og kender deres patienters baggrund, vilkår og sygdomsforløb over mange år.
Derved er der en gensidig tillid mellem læge og patient, som ikke findes på sygehusene, hvor nye læger hele tiden møder patienterne.
Det forsøger vi så herinde i Folketinget at rette op på med nye regler.
Praktiserende læger er specialister i almen medicin, og almen praksis er et liberal erhverv styret med det håbløse ydernummersystem, hvorved regionerne, altså sygesikringen, kan rationere udbuddet.
I mange år er der på baggrund af denne styring, bistået af Sundhedsstyrelsen, blevet uddannet for få specialister i almen praksis, da prognoserne var forkerte.
Derfor står vi i en mangelsituation i yderområderne af Danmark.
De praktiserende læger vil faktisk gerne påtage sig de nævnte opgaver fra sygehusene, men vil naturligvis forhandle med regionerne om vilkårene.
Disse ligeværdige forhandlingsvilkår ødelægges med ministerens lovforslag.
Forløbet har jo været, at regionerne trak sig fra forhandlingerne med de praktiserende læger, hvorefter ministeren straks havde et lovforslag parat.
Det er i modstrid med Forhandlingsdanmark og den danske model, og det er oven i købet rettet mod et liberalt erhverv, altså et erhverv, hvor det offentlige allerede har udliciteret opgaverne, og et erhverv, som er ekstremt effektivt og med en høj, høj grad af patienttilfredshed i forhold til andre lande, og hvor der er indbyrdes konkurrence, idet patienterne jo årligt kan vælge en ny læge eller vælge at være gruppe 2-medlemmer af sygesikringen, så de kan gå til den læge eller speciallæge, de ønsker. Næsten alle landets praktiserende læger har da også bakket op om PLO's forslag om at indlevere deres ydernumre og således træde helt ud af de eksisterende aftaler med regionerne, hvilket vi i Liberal Alliance synes er tragisk.
Men man kan jo også godt forstå reaktionen, da der er tale om et autoritært træk fra ministerens side, som er i modstrid med den danske model og imod et liberalt samfunds kerne.
Når vi om 5-10 år står i denne sal og diskuterer, hvordan vi nu kan få afbureaukratiseret dette område, som til den tid – frygter jeg – vil være blevet bureaukratiseret og regelstyret ud over alle grænser, vil man kigge tilbage på denne dag og sige: Det var der, det startede.
Som man også har set det på andre områder, starter bureaukratiseringen herinde.