Christian Langballe (DF), 2013-12-05:
Altså, der vil jeg til det sidste svare, at jeg nok tror, der er en sondring imellem selve kirkerummet og så de tilstødende rum.
Det er der jo sådan set allerede, det vil jeg mene.
O.k., så lad mig nævne et nutidigt eksempel på noget, der faktisk foregår, og som jo egentlig strider mod den gældende lovgivning.
Der var en præst ude på Nørrebro, der inviterede en imam til at komme i kirken og samtidig efterfølgende afviste en konvertit, en iraner, som jeg i øvrigt kender, en konvertit, en kristen præst, fordi der var nogle muslimer, der var utilfredse.
Her vil jeg sige, at her var da noget, der handler om, hvad kirkerummet skal bruges til, at kirkerummet jo ikke skal bruges til at holde fredagsbøn.
Kan man forestille sig, at det sker nogle steder?
Det tror jeg godt at man kan, især med den nye lovgivning.
Jeg siger tak for ordet.
Jeg spekulerer lidt på, når jeg nu hører de to ordførere fra henholdsvis Venstre og Socialdemokratiet, om man helt har læst lovforslaget, for der er en omstændighed, som overhovedet ikke bliver gjort gældende, nemlig at forslaget jo er en spareøvelse.
Der skal lukkes kirker.
Lovforslaget fremsættes på baggrund af en rapport om folkekirkens kirker, der – som det står i rapportens titel – tages helt eller delvis ud af brug.
Altså, det er det, som så at sige er forudsætningen for det her lovforslag.
Lovforslagets ene del er en udfoldelse af denne rapports anbefalinger.
Som der står, kan et alternativ til en kirkelukning være – og jeg citerer: ... at kirkerummet kan anvendes til andre formål end de rent kirkelige.
Det står der.
Med andre ord skal menighedsrådene kunne leje kirkerne ud til andre formål, hvis de så også er i fare for at blive lukket.
Det, der generer mig ved det her forslag, der går ud på, at kirkerummet skal kunne bruges til alle mulige arrangementer, er netop, at der er sat en pression på, og at der ikke er indført de nødvendige begrænsninger.
I forhold til den nuværende ordning skal arrangementerne være kirkelige.
Det vil sige, at der er en klart defineret regel om, hvad kirkerne må bruges til.
Men hvad nu hvis menighedsrådene får en tilladelse til at bruge kirken til andre arrangementer, og de så laver nogle arrangementer, der er i strid med kirkens særlige karakter?
Hvad så?
Og hvad er i grunden i strid med kirkens særlige karakter?
Strider et årsmøde i Ateistisk Selskab eller Humanistisk Samfund imod kirkerummets særlige karakter?
Gør menighedsrådsformandens 50-årsfødselsdagsreception eller næstformandens barns konfirmationsfest eller en borgerlig begravelse med røde faner og hammer og segl og hele pibetøjet?
Man åbner op for et misbrug, som også for menighedsrådet kan være svært at gennemskue.
For hvad strider i grunden imod kirkerummets særlige karakter?
Og hvad gør ikke?
Personer og grupper udefra vil ud fra argumentet om, at de da også betaler kirkeskat, kunne presse menighedsrådet til at afholde et bestemt arrangement.
Og da forslaget er en spareøvelse, ligger der konstant den trussel indbygget: Hold arrangementer i kirken eller luk den!
Brug kirken til stribevis af alternative arrangementer, hvis I da ikke har nogen selv, eller bliv lukket!
Lad mig nu minde om, at kirken er Guds hus, hvor evangeliet bliver forkyndt, Guds ord lader sig høre, og der bliver indbudt til gudstjeneste.
Det er forudsætningen og det er rammen for, hvad en kirke er.
Og jeg savner ærlig talt en pietet og respekt for kirkerummet i det her lovforslag.
Der er ikke lagt nogen som helst begrænsninger ind.
Så vil jeg også godt sige noget med hensyn til kirkegårde og nedlæggelse af kirkegårde, for sådan som jeg læser det, ser det ud til, at der skal nedsættes et udvalg, der skal kategorisere kirkegårdene, men vel egentlig også se på fredning og alt muligt andet.
Og der vil vi i hvert fald i vores udvalgsarbejde stille nogle spørgsmål, for der er nogle af tingene i det her, som jeg synes man godt kan sætte spørgsmålstegn ved.
Ellers kan vi ikke stemme for.