runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-24:
Tak for det.
Jamen jeg synes da, det var dejligt, hvis man kunne tage toget til Aalborg på 3 timer og til Aarhus på 2 timer og til Odense på 1 time.
Det synes jeg da, men det skal jo holdes op mod, hvad det er for en investering, der skal til for at nå den målsætning i forhold til, hvad der i øvrigt presser sig på.
Hvis man kigger på infrastrukturen, ser man, at der er andre ting, der presser sig på.
Hvis man f.eks. kører en tur op ad Østjylland på motorvejsanlægget, kan man se, at det har ramt sin kapacitetsgrænse.
Så vi kan da have mange drømme og ideer, og så skal de jo holdes op imod den komplekse virkelighed, hvor pengene skal række.
Det, man bare må konstatere helt stilfærdigt omkring Togfonden DK, er, at den hviler på nogle forudsætninger omkring en oliepris, som ikke holder - ikke bare holder det ikke, det holder slet, slet ikke.
For hvis ikke vi gør det, fortrænger vi muligheden for at investere så meget som en krone, f.eks. i motorvejsanlæg, og jeg har nævnt to kandidater her.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2016-05-24:
Jeg havde tænkt mig at starte et andet sted, men statsministeren var så vild med at tale om Togfonden DK, så jeg vil alligevel lige følge op.
Det, regeringen lægger op til, er, at folk, der bor i Herning, jo ikke kommer til at få eltog i fremtiden, og det betyder, at man ikke kommer med direkte tog fra København til Herning, men skal skifte i Vejle.
Man lægger op til, at vi ikke længere skal have hurtigtog til Esbjerg eller Herning.
Hvad betyder det for folk, der f.eks. bor i Thisted?
I dag tager turen 6 timer.
I fremtiden ville den have taget 3½ time.
Det synes jeg er en lille smule ærgerligt for vestjyderne, men jeg kunne da godt tænke mig at vide, om det virkelig er det, statsministeren har planer om, eller om der måske kunne være en lillebitte åbning et eller andet sted.
Nå, tilbage til det, jeg gerne ville spørge om.
Der er jo en enorm forskel i danskernes forventede levetid.
Hvis man tager en tur med S-toget – nu kommer toget igen – fra Sydhavnen til Gentofte, så er der en forskel på hele 7 år i forventet levetid.
Forskellen er på hele 13 år på de bare 7 km, der er oppe i Aalborg, mellem den velhavende bydel Hasseris og Aalborg Øst, hvilket vi har kunnet se i DR's dokumentar.
Der hersker altså en enorm ulighed i den danske befolkning i forhold til levetid og livskvalitet.
Det har selvsagt en række årsager.
Men en ting, der er ret afgørende for det her, er, hvor mange der faktisk sjældent går til lægen.
Deres sygdom bliver opdaget alt for sent.
Den forebyggende indsats bliver aldrig igangsat.
Det gør både deres efterfølgende behandling langvarig og ganske dyr for samfundet, og det sætter dem også uden for arbejdsmarkedet alt for tidligt.
Det giver dårligere livskvalitet, og det resulterer også i alt for tidlig død.
Jeg vil derfor gerne spørge statsministeren, om han mener, at det vil få flere til at gå til lægen i tide, hvis man, som Venstre har foreslået det, indfører brugerbetaling ved lægebesøg.
Og vurderer statsministeren, at det vil øge eller mindske uligheden i levetid og livskvalitet, når man indfører brugerbetaling hos lægen?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-24:
Nu slog jeg lige ordet skamrose op.
Derfor må jeg bare gentage mig selv fra før.
Jeg har ikke lyst til at gå og skamrose hverken mig selv eller nogen andre, men jeg kan forstå, at det er en særlig radikal disciplin.
Det noterer jeg mig så.
For så vidt angår timemodellen, har vi da en ambition om, at vi har effektiv togdrift i Danmark.
Jeg har selv oprindelig været med til at formulere den her vision sammen med andre om, at ville det ikke være skønt, hvis det tog 1 time at køre mellem vores hovedbyer?
Det møder så en virkelighed med to dimensioner.
Det er bl.a. det, der er situationen omkring Vejlebroen, hvor man så skal investere noget, der efter min hukommelse ligner 4 mia. kr., for at vinde relativt få minutter.
Skal man så insistere på timetallet, eller må den sunde fornuft i forhold til økonomien også veje ind?
Det er så den ene dimension, og den anden dimension er, at pengene ikke er der.
Derfor sidder vi med en bunden opgave blandt mange, vi har overtaget fra den tidligere regering, med løfter, der er udstedt uden indhold, og det skal vi jo finde en løsning på.
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-05-24:
Det vil vi gøre med glæde.
Nu ser vi utilpassede unge, der agerer truende forskellige steder i vores land.
Senest så vi det på Nørrebro ved den efterhånden nok så berømte Mucki Bar, hvor vi så unge mennesker opføre sig truende.
Og det er jo bare én sag ud af rigtig, rigtig mange, hvor vi ser unge mennesker, meget unge mennesker, der simpelt hen ikke har forstået, hvordan det er, man skal opføre sig for at gebærde sig i det her samfund.
Så vil jeg gerne høre statsministeren, om det ikke var på tide, at vi fik sat speed under det, vi er enige om i fællesskab, nemlig en ungdomskriminel lavalder og en ungdomsdomstol for de unge mennesker fra 12-17 år, hvor vi kan sætte ind, når nu banditten render og laver noget ude i byen, altså at det så har en konsekvens, i stedet for at tro, at alt kan løses med snak og pædagogiske samtaler.
Er statsministeren enig i, at det haster med, at vi i fællesskab får realiseret det, vi gik til valg på, og i givet fald sker det i år?
Pernille Skipper (EL), 2016-05-24:
Jeg vil blot tage ordet for en lille bemærkning og sige, at Enhedslisten sammen med Alternativet har stillet et ændringsforslag, som vi skal stemme om nu, og som er helt vildt vigtigt.
Selvfølgelig støtter vi regeringens og justitsministerens øgede fokus på voldtægtsområdet.
Det er virkelig, virkelig tiltrængt, og der er faktisk igangsat et rigtig godt arbejde, som justitsministeren skal have ros for.
Vi har et problem med, at alt for få voldtægtsofre tør at anmelde en voldtægt, og for dem, der faktisk gør det, gælder det, at alt for få sager nogen sinde når for retten.
Samtidig er det en form for forbrydelse, som stadig væk er præget af både skyld og skam, ikke kun når ofrene møder myndigheder, men også når de møder pårørende og det omkringliggende samfund.
Det er systemiske fejl, det er kulturelle problemer, som vi skal have gjort op med.
Ændringsforslaget går dog på at skille det her lovforslag ad, for der, hvor man med det her lovforslag virkelig begår en fejl, er der, hvor man i lovforslaget kobler en forhøjet straf for voldtægt med en forhøjet straf for falsk anmeldelse af voldtægt.
Så det står nærmest mellem linjerne, at der skulle være en særlig sammenhæng, og det mener vi er at øge den mistænkeliggørelse, der er af ofre for voldtægt.
For der er intet, der tyder på, at der lige præcis på voldtægtsområdet skulle være flere falske anmeldelser.
Tværtimod.
Og hvis man puster til den myte – og det gør man med det her lovforslag ved at koble de to ting – risikerer man altså at øge mistænkeliggørelsen af ofre for en af de mest forfærdelige forbrydelser, man kan forestille sig.
De ofre er i forvejen faktisk dybt utilbøjelige til at bede samfundet om hjælp.
Den mistænkeliggørelse vil vi altså meget, meget nødig medvirke til.
Der er i forvejen alt for få kvinder, der tør at anmelde voldtægter.
Vi skal ikke have pustet til en eller anden falsk idé om, at der skulle være mange flere falske anmeldelser i forhold til andre forbrydelser, for det passer ikke.
Så forslaget går simpelt hen på at dele lovforslaget op.
Det er rigtig, rigtig vigtigt.
Og selv om man har tænkt sig at stemme for begge dele, bør man i det mindste sende det meget klare signal, at de to ting på ingen måde hænger sammen.
Rune Lund (EL), 2016-05-24:
SKATs budget i år er jo 4,9 mia. kr. I 2019 vil det være over 500 mio. kr. lavere, hvis det ikke er sådan, at et flertal i det her Folketing stopper de planlagte besparelser.
Når vi har set, hvad det har kostet danskerne kassen tidligere, at SKAT er blevet sparet i stykker, så kan man jo godt forstå, hvad der er baggrunden for det her forslag.
I forhold til finansieringen er det jo faktisk sådan, som vi også beskriver i bemærkningerne, at vi mener, at ansatte i SKAT vil være selvfinansierende.
Vi er så også så venlige at anvise, hvordan man kunne finansiere de her 600 mio. kr. om året ved at afskaffe en afgift, som er en meget lille del af en sodavands pris, men som koster 600 mio. kr. om året.
Men det, som jeg egentlig vil spørge skatteministeren om, er i forbindelse med, at SKATs medarbejdere kan tjene sig selv ind, nemlig om skatteministeren kan bekræfte, at der i SKAT eksisterer et digitalt styringsværktøj, hvor man helt ned på den enkelte medarbejder kan se, hvor meget den enkelte medarbejder hiver hjem til SKAT.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-24:
Jeg har altså ikke nogen oplevelse af, at verden har svært ved at forstå, hvad det er for en position, Danmark har.
Altså, for ganske kort tid siden deltog jeg selv i et møde i Washington, hvori der bl.a. indgik en aftale mellem de danske myndigheder og de amerikanske myndigheder om at dele best practice på hele vindmølleteknologien, i erkendelse af at Danmark er en front runner-nation på det her felt.
Jeg bliver nogle gange sådan lidt trist over, at vi ligesom skal tale os selv ned.
Og jeg ved godt, at jeg ikke må stille spørgsmål, men altså, er det hele statsbudgettet, vi skal bruge på grøn omstilling, for at vi har et tilstrækkeligt ambitionsniveau, eller er det bare det halve?
Er det hele statsbudgettet, vi skal sende til Afrika, for at vi har en anstændig udviklingspolitik, eller er det bare det halve?
Det er sådan, jeg ser på det.
Det er jo egentlig også svaret – men nu er min taletid udløbet – på det andet spørgsmål.
Der sidder jo en kreds af forligspartier i øjeblikket og kigger på, hvordan vi i en situation, hvor regningen er løbet lidt fra os, kan få regningen til at passe, samtidig med at vi opretholder en grøn ambition.
Og i den sammenhæng må man jo også diskutere om solceller så kan indgå.
For en af grundene til, at hullet opstod i den kasse, er jo, at der er sket et teknologigennembrud, hvor den her solcelleteknologi pludselig er blevet meget, meget billig.
»I år« har i vores verden to betydninger, der er både folketingsåret og kalenderåret, og folketingsåret er jo ved at være afviklet.
Men det er sådan, at justitsministeren arbejder på et udspil om håndtering af ungdomskriminelle med henblik på at kunne fremsætte et udspil i det nye folketingsår, men altså i dette kalenderår.
Det var meget langt udenom for at sige, at efter sommerferien vil regeringen spille ud med et forslag til, hvordan vi håndterer den her udfordring, som jo er lidt paradoksal, i forhold til at vi på en og samme tid har stadig flere unge, som er fri af kriminalitet, og som i øvrigt passer deres skole og gør alting godt, og så har vi en hård gruppe, som der måske også er en tendens til bliver hårdere og hårdere, og som vi skal gjort noget mere effektivt ved.
Justitsministeren kommer med et udspil i efteråret.
Uffe Elbæk (ALT), 2016-05-24:
Jeg hører selvfølgelig, hvad statsministeren siger, jeg er bare fuldstændig uenig.
Og verden kigger jo på Danmark og ser i hvert fald ikke det samme billede, som statsministeren gør.
Altså, når man snakker med medarbejdere i FN, siger de, at de overhovedet ikke forstår, at Danmark, når vi har haft den her grønne frontløberposition, i dag så sænker ambitionen, samtidig med at FN, at NASA, at man hele vejen rundt siger, at vi skal øge ambitionen.
Der er et eller andet i den logik, som jeg i hvert fald ikke kan forstå, og som verden i hvert fald heller ikke kan forstå, men som regeringen altså åbenbart kan forstå.
Det sidste, jeg vil spørge om, er på vegne af Alternativets medlemmer, som også har en undren, eller i hvert fald et spørgsmål, nemlig: Hvilke tiltag har regeringen tænkt sig der skal tages nu, når man har valgt at afskaffe solcelleordningen, sådan at vi igen er med til at understøtte den vedvarende energi-udvikling i Danmark?
Mette Frederiksen (S), 2016-05-24:
Jeg tror, at for den nuværende statsminister kan det være en fordel at være enig begge steder, men det gør jo ikke nødvendigvis svaret mere troværdigt.
Det er jo ikke en diskussion, om vi skal omlægge PSO'en.
Det skal vi, det er en bunden opgave.
Vi har meldt os konstruktivt ind i forhandlingerne.
Spørgsmålet er jo, hvad det er for ambitioner, vi vil skrue ned for.
Det, der optager os, er selvfølgelig ikke mindst de kystnære havmølleparker, fordi det er der, mange af arbejdspladserne ligger, og jeg må bare sige, at når man besøger Esbjerg Havn, når man besøger det gamle Lindøværft, når man besøger en række af de danske virksomheder, kan det jo potentielt få en rigtig, rigtig stor effekt både for de konkrete virksomheder og arbejdspladser for Vestjylland, men også for den samlede danske vækst.
Kunne vi så måske ikke blive enige om i den videre diskussion, at vi skal passe på havvindmølleparkerne, fordi det ikke mindst er der, at mange af arbejdspladserne er.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-24:
Nu forstår jeg så ikke, om vi diskuterer havvindmølleparker eller de kystnære møller, fordi vores tilgang til det er, at vi skal holde fast i den grønne omstilling, og så skal vi prøve på at gøre regningen så lille som muligt, givet den grønne ambition, man har, fordi vi nu skal ind i et andet regime, hvor regningen skal betales på en anden måde.
Det kan godt være, at fru Mette Frederiksen kan køre på en fribillet her i dag, men den holder jo ikke længe, for den regning, vi bliver enige om skal betales, og som skal løftes ind på finansloven, skal jo finansieres, og den skal jo finansieres, ved at vi sætter bundskatten op, eller ved at vi fortrænger nogle andre ting, og jeg kan da forstå, at ønskelisten er lang.
Det er derfor, vi siger, at i en situation, hvor forudsætningerne er skredet, hvor det i øvrigt er sådan, at vi, når man ser på vores VE-andel, stort set allerede har indfriet de ambitioner, der blev udtrykt i energiaftalen, så er det fornuftigt at se på, om der er nogle steder, hvor man kan tage toppen af regningen.
Mette Frederiksen (S), 2016-05-24:
Men man kan jo ikke begge dele på en og samme gang.
Man kan ikke stå som landets statsminister og påstå, at man fastholder et højt grønt ambitionsniveau, når man skruer ned på det.
Eller også kan man vælge den vej i forhandlingerne, vi har valgt, nemlig at der er en bunden opgave i at finde en anden finansiering.
Det ønsker vi at gå konstruktivt ind i, ingen fribilletter.
Det kræver arbejdspladser i hele Danmark.
Det tror vi forudsætter både en god infrastruktur og den nødvendige investering, bl.a. i den grønne omstilling.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-24:
Vi har høje grønne ambitioner.
Det har vi som land, det har vi haft en årrække under skiftende regeringer.
Det er sådan set den politik, der har været ført under skiftende regeringer, og jeg har selv haft fornøjelsen af at være med i 11 af de sidste 16 år, som har ført en politik, der har gjort, at Danmark har en førerposition, og det vil vi også have usvækket, selv om vi nu er nødt til at forholde os til det, der er en realitet, og som jeg glæder mig til at høre fru Mette Frederiksens svar på, nemlig at PSO'en, den måde, vi finansierer den grønne omstilling på, er underkendt, vi skal finde en ny finansieringskilde.
Man må jo forstå det, fru Mette Frederiksen siger, sådan, at der overhovedet ikke skal pilles ved nogen regning.
Den regning skal bare føres ind på finansloven og finansieres: Hvordan?
Det er jo så et retorisk spørgsmål, jeg stiller her.
Den skal jo så finansieres, ved at vi fortrænger nogle andre udgifter, altså infrastrukturudgifter.
Det var ikke Togfonden DK, måtte jeg forstå.
Det var jo sikkert heller ikke den kommunale kernevelfærd, måtte jeg forstå.
Jeg ved så ikke, hvor præcis det er, at pengene skal tages fra.
Vi forsøger at være ansvarlige omkring det her, holde fast i et højt ambitionsniveau i en situation, hvor de forudsætninger, aftalen i sin tid blev indgået på, er skredet.
Det hører med til ansvarlig regeringsledelse, og Danmark havde en ansvarlig statsminister i 2009, og det har Danmark også i dag, så jeg er enig med både ham og mig selv.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2016-05-24:
Tak for det, formand.
Og tak til statsministeren for de indledende ord.
Nu har vi allerede været lidt inde på den jyske vestkyst, nærmere bestemt ved Esbjerg, men tæt på Esbjerg, nemlig i Ribe, udfolder der sig jo også en diskussion, men det handler om udlændingeområdet.
TV 2 kunne i går berette om en syrer, der har fået asyl i Danmark, og som nu har fået ret til foreløbig at blive familiesammenført med 17 af sine 20 børn.
Han har så kun fået lov til at få den ene kone med af de tre, han mener at have – de to andre skulle så efter sigende stadig væk være i Syrien.
For os i Dansk Folkeparti illustrerer det jo meget godt, at udlændingepolitik dels handler om det, som vi i fællesskab har gjort noget af de seneste måneder, nemlig fået strammet en masse regler, i forhold til hvor mange der kan eller skal komme hertil, og indført grænsekontrol – ting, der jo gudskelov har fået antallet, der kommer til Danmark, til mærkbart at falde, og det er vi i Dansk Folkeparti selvfølgelig meget glade for.
Men det illustrerer også, at der er en anden del af udlændingepolitikken, som er mindst lige så vigtig, og det er jo at sikre, at de mennesker, der kommer hertil, og som i en midlertidig periode får hjælp, rent faktisk også ender med at være her midlertidigt.
Der frustrerer det jo os i Dansk Folkeparti, at statsministeren har valgt, at den anden del af udlændingepolitikken skal handle om, at der skal fuld fart på integrationen, fuld fart på, hvordan en syrer som ham her, der altså nu foreløbig har fået ret til at få de 17 af sine 20 børn til Danmark, kan blive integreret i det danske samfund, i stedet for at man ser på, hvordan man hjælper ham, indtil han kan vende tilbage til Syrien, hvilket bør være målet.
Derfor er mit spørgsmål til statsministeren her i spørgetimen i dag, hvordan statsministeren vil sørge for, at der kommer en hjemsendelsesstrategi, som rent faktisk betyder, at de her mennesker får hjælpen i Danmark, men får den midlertidigt, og at de ender hjemme i deres hjemland igen, når muligheden er der, og ikke, som det jo ellers er – også med den trepartsaftale, som vi jo i Folketinget behandler i de her uger – nemlig at der bliver sat fuld kraft på integrationen, fuld kraft på det element, at man skal blive her i Danmark permanent og endda optjene dagpengeret med den såkaldte i igu-tilknytning, som statsministeren i trepartsaftalerne har gjort sig til talsmand for.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-24:
Altså, i min verden udelukker det ene ikke det andet.
Jeg tager det fulde ansvar for, at vi har lavet en trepartsaftale, som tager højde for, at vi skal prøve at se på, om vi lidt bedre, end man har gjort det historisk, kan få de mennesker, som er kommet til Danmark, og som har fået asyl, og som har retskrav på at være her, og som vil være her i en periode, til at tjene deres egne penge, frem for at de skal leve af spørgerens og mine penge, for at sige det ligeud.
Det er bl.a. derfor, vi i fællesskab har udvidet den periode fra 1 år til 3 år – altså i forbindelse med det midlertidige opholdsgrundlag – hvilket er et eksempel på, at man ikke bare ved at have været her i kort tid kan få permanent ophold.
Og jeg er helt åben for at gå videre ad den vej.
Vi kommer til i efteråret – og det kan jeg da godt annoncere allerede nu – at diskutere, hvordan vi laver repatriering, og vi kommer til at diskutere forskellige aspekter af det.
En del kommer til at handle om, hvordan vi i højere grad stiller krav til lande ude i verden om, at det skal være noget for noget, for det problem, vi har set historisk, når man har forsøgt at sende folk hjem igen, er, at hvis landene ikke vil samarbejde, er det noget nær en umulighed.
Mange af de lande, der er tale om her, er jo lande, der er beroende på vores hjælp, vores assistance og vores udviklingsbistand.
Der kommer vi til anderledes kontant i fremtiden at stille nogle krav om, at det skal være noget for noget
– skal man have hjælp som land, skal man også være parat til at tage sine borgere tilbage.
Så jeg er sådan set meget åben over for den diskussion.
Jeg tror bare, man går galt i byen, hvis man tror, at det kan stå alene.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2016-05-24:
I de her uger behandler Folketinget et forslag om, at man, hvis man har været her som flygtning, migrant og haft tilknytning til arbejdsmarkedet i 2 år, samtidig også har optjent ret til dagpenge i de efterfølgende 2 år.
Det er jo rigtigt, at vi har lavet en stramning i fællesskab, hvor vi sagde, at den her midlertidighed blev forlænget fra 1 til 3 år, men det vil sige, at det 3. år er man så inde at få dagpenge og har optjent ret til 2 års dagpenge i det danske system.
Det er da klart, at den enkelte jo må tro på, at det danske samfund kører integrationsvejen som det afgørende og ikke repatriering eller hjemsendelsesstrategien som det afgørende.
Det er derfor, det er så vigtigt for mig, at vi får lavet en klar hjemsendelsesstrategi, og at vi forpligter kommunerne og andre til, at der for hver enkelt af de flygtninge og migranter, der nu er kommet til Danmark, bliver lavet en hjemsendelsesstrategi.
Hvordan i alverden skal vi ellers fastholde den enkeltes fokus på, at det er det, man skal?
Når nu den her syrer ude fra det vestjyske har fået de 17 af de 20 børn til Danmark og de begynder at gå i skole, og når kommunen begynder en lang integrationsindsats, hvordan skal vi så fastholde hjemsendelsesperspektivet, så vi om nogle år kan sige: I øvrigt skal du hjem igen?
Vi skal jo fastholde det hjemsendelsesperspektiv allerede fra dag et.
Mette Frederiksen (S), 2016-05-24:
Tak for det.
I stedet benyttede jeg lejligheden til at gøre status over statsministerens egne succeskriterier for, hvornår man kan kalde det en succesfuld regering, og det fandt vi så i fællesskab ud af ikke var gået så godt indtil nu.
Nu må man så sige, at der er sket noget siden da, for vi må pludselig forstå, at der skal rulles tilbage.
Der skal rulles tilbage i forhold til vores ambitioner om at binde Danmark sammen ved hjælp af en togfond, der skal sikre hurtigere tog til alle dele af Danmark, og der skal rulles tilbage i forhold til vores grønne omstilling og vores ambitioner om at sikre arbejdspladser i hele Danmark.
Alt det her betyder jo et lavere ambitionsniveau og potentielt rigtig mange arbejdspladser, ikke mindst for mange af vores ufaglærte og faglærte.
Det er noget, der vil ramme vores landdistrikter rigtig hårdt og koste arbejdspladser, vækst og dermed sammenhængskraften for hele vores samfund, og det må man sige vækker undren hos os, al den stund at vi har en statsminister, der gik til valg på at ville styrke landdistrikterne, og jeg synes egentlig de seneste udspil virker lidt som en tilståelsessag.
Når det handler om de store investeringer, der for alvor skaber arbejdspladser og transportforbedringer, er regeringen ganske enkelt ikke på landdistrikternes side.
I mine øjne er det et fælles ansvar at sikre finansieringen til de investeringer, der binder Danmark godt og ordentligt sammen.
Det siger sig selv, at de faldende oliepriser gør det nødvendigt at kigge på økonomien i Togfonden DK, og det ønsker vi at gøre, men selvfølgelig uden at reducere på vores ambitionsniveau.
Jeg vil så nu stille statsministeren et helt konkret spørgsmål, nemlig om statsministeren ikke vil bekræfte, at de midler, der så at sige mangler i Togfonden DK, er realistiske at finansiere på finansloven, al den stund at troværdige beregninger viser, at det svarer til ca. 200 mio. kr. årligt.