runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Connie Hedegaard (KF), 2007-12-05:
Det er ikke noget forsøg på eller ønske om at snakke udenom.
Det er ikke DONG, der forlænger det, det gør den tyske regering.
Den tyske regering siger: Det er klart, at vi frem mod 2020 vil have en stadig højere andel af vedvarende energi.
Og EU har sagt: I får kun så og så mange kvoter.
Hvad I vil gøre med dem, og hvordan I vil håndtere dem, er jeres ansvar.
Det er den tyske regerings ansvar, det er ikke DONG's ansvar, det er slet ikke hr. Per Clausens ansvar eller mit ansvar som dansk klimaminister.
Vi kan faktisk ikke gøre ret meget ved det.
Vi kan kun gøre én ting: Vi kan arbejde for de mest muligt forpligtende internationale aftaler, sådan at vi hele tiden sørger for at stramme de kvoter, der bliver til rådighed for nogen som helst, og hele tiden sørger for at sikre en maksimal teknologiudvikling, sådan at hver enkelt kvote også ad den vej efterhånden kan føre til stadig bedre teknologier til fordel for miljøet.
Det kan ikke nytte noget, at hr. Per Clausen laver om på, hvad der er sagt og ikke sagt.
Jeg får et spørgsmål om DONG og kulkraft, og så siger jeg, som sandt er, at dansk kulteknologi er blandt de førende i verden, og ja, jeg tror også, at mange eksperter ville sige, at vi er verdensmestre til det.
Det er en kendsgerning, at når Kina nu bygger to nye kulkraftværker om ugen, så kan hr. Per Clausen jo godt stå med sine rene hænder og sige, at det har vi heldigvis ikke noget med at gøre, lad dem blive ved med at bygge dem med gammel, svinende kulteknologi, eller vi kan sige, som vi jo gør i de internationale klimaforhandlinger: Lad os da sørge for at gøre alt, hvad vi kan, for, at det nye, kineserne bygger, bliver bygget med renere teknologier, fordi det alt andet lige er til gavn for det fælles miljø.
Det er altså kendsgerningerne om det, og så er det jo klart nok, at Enhedslisten også i denne sag har valgt at stå ene af alle partier uden for DONG-aftalen.
Men når nu der er lavet den forståelse, i øvrigt også med mindretalsaktionærerne i DONG, så skal alle vi andre - og det er jo altså de 175 øvrige mandater i Folketinget - passe godt på, at vi ikke går ind og bryder den aftale og bryder de forudsætninger, også selv om vi hver især kan have vores personlige holdning om, at det da er ærgerligt med det der kul, men hverken hr. Per Clausen eller jeg kan tale væk, at der i de næste mange, mange år i denne verden stadig væk også vil være energiforsyning baseret på kul.
Per Clausen (EL), 2007-12-05:
En af de ting, der jo har været meget debatteret i de seneste dage, har været spørgsmålet om DONG's investering i et kulkraftværk i Tyskland.
Klimaministeren har til det sagt to ting: For det første at staten jo sådan set ikke kan blande sig i det, fordi DONG jo bare er et selvstændigt selskab, der tilfældigvis ejes af staten, og at det opfører sig, som det har lyst til, når det handler om at tjene penge inden for lovgivningens rammer.
Det synspunkt vil jeg sådan set ikke gå nærmere ind i, for det afslører jo bare, hvor dumt det var, da alle partier med undtagelse af Enhedslisten besluttede, at det skulle være sådan, og at det skulle man se at få gjort noget ved.
For det andet har ministeren sagt, at det kraftværk, der kommer nede i Tyskland, skal være verdensmester i miljø.
Så vil jeg bare spørge ministeren: Når man har et kulkraftværk, og man ved, at 50 pct. af den energi, der bliver brugt, bliver lukket direkte ud i Østersøen og kun har den funktion at opvarme badevandet dernede, kan man så tale om et verdensmesterskab i miljø og i energiudnyttelse?
Nu mener jeg jo, at der er lang vej fra at være bedre end andre kulkraftværker inklusive de gamle i Tyskland og så til at være verdensmester.
Det er sådan, at Det Europæiske Miljøagentur jo også meget klart har sagt, at det her er den dårligste løsning - altså at kul er den dårligste løsning.
Så der er ingen tvivl om, at DONG ved at investere på den måde, man gør, fastholder en udvikling, som vi jo desværre ser.
Jeg mener, at omkring 80 pct. af alle de planlagte investeringer, der er i kraftværker i EU i de kommende år, er i kraftværker, der bruger fossile brændstoffer.
Altså er vi i den situation, at vi ikke er i færd med at omlægge til vedvarende energi, vi er i færd med at udbygge brugen af de fossile brændstoffer og dermed også kulkraften.
Og det er DONG drivkraften bag.
Derfor synes jeg bare, at ministeren skulle holde op med at tale om, at det er udtryk for, at DONG er verdensmester i miljø, når DONG gør det her.
Det, man er, er formentlig verdensmester i at tjene penge, og det er vel også det, det handler om.
Og jeg er da helt enig med ministeren i, at det da er ulykkeligt, at oppositionen i det her Folketing har tilsluttet sig det synspunkt, at man ikke skal bruge DONG til at gennemføre den danske energipolitik med, men i stedet for overlader det til markedskræfterne og et forsøg på at regulere dem.
Connie Hedegaard (KF), 2007-12-05:
Enhedslisten er det eneste parti, der ikke står bag den måde at håndtere DONG på, som er baggrunden for, at jeg har udtalt mig, som jeg har gjort.
Alle andre partier inklusive oppositionen, Det Radikale Venstre, Socialistisk Folkeparti og Socialdemokratiet, står bag en forståelse af, at DONG må have lov til at agere på kommercielle vilkår på armslængde af staten; vi kan ikke blande os i det.
Så kommer diskussionen om, hvordan DONG agerer også på andre markeder.
Og der må man sige, at vi jo har valgt i Europa at have et kvotereguleringssystem, hvor hvert land - i det her tilfælde altså Tyskland - får et antal kvoter og ud fra det så må finde ud af, hvordan de vil opnå at få deres energi sammensat, som de nu har lyst til.
Tyskerne skal nå et VE-mål, et vedvarende energimål, ligesom vi andre skal, men de vil i mange år endnu også basere sig på kulkraft.
Og der har jeg sagt, at Danmark er altså blandt de førende i verden, når det gælder rene kulkraftværker.
Det er uden for diskussion.
Det kan hr. Per Clausen ikke tale væk.
Med hensyn til alle mulige andre konkurrenter til DONG, man kunne tale om her, må man antage, at det, når det er kulkraft, vi taler om, så vil være en dårligere løsning klimamæssigt og miljømæssigt set.
Mette Gjerskov (S), 2007-12-05:
Det, jeg vil spørge ind til, er, hvordan vi beregner vores CO2-belastning i det her land.
Kan ministeren bekræfte, at Danmark nu faktisk hører til et af de mest klimabelastende lande i verden, hvis man medregner vores CO2-udledning fra fly og skibe?
Altså, helt oppe i supereliten er vi blandt de største klimasyndere - klimasvin er der nogle der kalder det - sammen med USA og andre storproducenter af CO2-udledning.
Connie Hedegaard (KF), 2007-12-05:
Danmark er - også uden skibe - et af de lande i verden, der har det højeste forbrug og den højeste levestandard, og da vi f.eks. har valgt ikke at have atomkraft, og da vi ikke har megen naturgiven vandkraft, ja, så er vi som et rigt land nogle af dem, der pr. indbygger udleder rigtig meget CO2 og - som fru Mette Gjerskov ved at jeg også mener - for meget CO2.
Det er jo faktisk noget af det, vi er ved at gøre noget ved, og det er grunden til, at fru Mette Gjerskov og jeg og mange andre har siddet omkring et fælles bord så sent som i morges for at prøve at føre energiforhandlingerne, bl.a. om mere vedvarende energi, til ende.
Men det er jo en mærkelig præmis, fru Mette Gjerskov stiller op, når hun inddrager det med skibe, for vi kan jo inddrage hvad som helst, men vi er nu engang nødt til at opgøre det, sådan som kloden opgør det, sådan som verden opgør det, og ifølge verdens måde at opgøre det på efter de eksisterende regler, så indregnes skibsfart ikke.
Og det er klart, at fordi Danmark har nogle dygtige folk, der sejler rundt på havene med varer - de sejler f.eks. fra Kina med varer til USA - så betyder det ikke, at Danmark har ret meget lod eller del i det.
Det tæller ikke med, sådan som det er i dag, men der er jo ingen, der så klart som jeg har sagt: Jeg ønsker, at luftfart skal være med og være reguleret i et nyt internationalt regime, og jeg ønsker, at skibsfart skal være det, men da det ikke er det i dag, er det jo sådan på kanten af manipulation at sige, at det burde det så være lige præcis for Danmarks vedkommende.
Hvordan ville så luftfart og skibsfart og alt muligt andet, der heller ikke er med, påvirke regnskaberne for alle de andre lande?
Det er jo en lidt stykvis og delt måde at se tingene på.
Mette Gjerskov (S), 2007-12-05:
Jamen det mener jeg sådan set slet ikke at jeg har påstået at det skulle.
Vi er en stor skibsfartsnation, og mange af de transporter, som f.eks. Mærsk foretager, er jo mellem Afrika og Asien for den sags skyld, og de har i princippet ikke noget med de danske borgere at gøre.
Vi har kun hørt tal om, hvor dygtige vi var, når man ikke talte fly og skibe med, og det har faktisk betydet, at udledningen af CO2 fra dansk skibsfart mellem år 2004 og 2006 - på bare 2 år - er steget med 75 pct.
Det er så blevet efterfulgt af en vision fra regeringens side om dansk søfart, hvor man anerkender søfarten som miljøvenlig.
Men når vi ved, at dansk skibstrafik - nu kommer der en hel masse tal - overstiger hele det danske erhvervsliv med hensyn til udledning, at samtlige fabrikker i Danmark udleder mindre, end vi gør på verdenshavene, bliver vi da nødt til at forholde os til det.
Det må regeringen da vel også forholde sig til, og det må klimaministeren da også forholde sig til.
Ja, vi skal gøre noget på internationalt plan; ja, vi skal have det fordelt, men hvis vi så i Danmark laver en søfartspolitik, som bare handler om vækst, vækst og vækst uden et ord om CO2-udledning, så har vi da et problem i Danmark.
Connie Hedegaard (KF), 2007-12-05:
Nu ved fru Mette Gjerskov, at jeg synes, det er vigtigt, at man tænker CO2-udledningen ind i alle mulige og umulige sammenhænge.
Det synes jeg er meget, meget vigtigt at vi gør fuldstændig på kryds og tværs.
Men jeg er altså nødt til at sige, at man også må tale om det her på en sådan måde, at man stiller spørgsmålet: Hvad er alternativet?
Den kiwifrugt, som fru Mette Gjerskov kan købe i et hvilket som helst supermarked, er jo altså ikke groet på Samsø; den er jo groet et eller andet sted ude i den store verden og er transporteret hertil.
Derfor kan man jo ikke tale om det her som et nulsumsspil; vi lever jo alle sammen af, at varer som følge af globaliseringen transporteres på kryds og tværs, og der er det altså stadig væk rigtigt, at skibsfart er meget fornuftigt med hensyn til at transportere ganske store mængder af varer.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at Danmark jo har været i front med at sige, at vi gerne vil have, at skibsfarten bliver underlagt regulering, ligesom vi også nu er i front i EU med at sige, at vi vil have, at luftfarten skal inkluderes.
Så jeg arbejder meget på, at i 2009 i København, hvor vi forhåbentlig kan indgå en ny global klimaaftale, skal netop luftfart og søfart være en del af aftalen, og de skal underlægges et kvotesystem, eller hvad fremtiden nu byder på, fuldstændig på lige fod med andre sektorer.
Det tror jeg også godt at fru Mette Gjerskov ved - det har vi faktisk kæmpet for ret længe, og Danmark er et af de lande i Den Internationale Søfartsorganisation, som klart har presset på for det her.
Mette Gjerskov (S), 2007-12-05:
Det er jeg fuldstændig enig i, men det, jeg bare siger til ministeren, er, at når man ikke har fokus på et område, så udvikler det sig uden hensyn til klimaet.
Når dansk skibstrafik på blot 2 år har kunnet have en CO2-udledning, der er steget med 75 pct., er det altså også et tegn på, at der er nogle, der ikke har holdt øje med det område.
Det er ikke nok at sætte sig ned og vente på, at vi når frem til 2009.
Jeg ved godt, at ministeren rejser ud og taler med folk - det er slet ikke det - men det er jo ikke nok bare at vente til 2009 og sige: Nå, så må vi jo se, hvordan det går.
Det er ikke nok, når man samtidig i Danmark laver store, grandiose visioner for, hvordan dansk skibstrafik skal udvikle sig i fremtiden, og at det skal være en kæmpestor - en endnu større - industri for Danmark, uden at man overhovedet forholder sig til CO2-udledningen.
Det er jo det, der er problemet - og klimaministeren ved det godt - med miljøet, med ligestillingen, med klimaet; hvis ikke man hele tiden holder fokus på det, så skrider det, og det er skredet for dansk skibstrafik, og det er et kæmpestort problem for Danmark.
Connie Hedegaard (KF), 2007-12-05:
Jeg mener altså, at fru Mette Gjerskov stiller det fuldstændig urimeligt op.
Jeg tror nu også, at man i det tal har taget både P&O Nedlloyd og meget andet, som man har købt sig til, med ind i regnestykket, for at det kan give en vækst på 75 pct. på 2 år.
Det vil jeg næsten tro.
Det handler jo om at, ja, det globale transportarbejde er steget i de senere år, og derfor skal vi også have gjort noget ved det.
Derfor skal vi sørge for, at også den sektor har det optimale incitament til hele tiden at prøve at blive teknologisk bedre, blive bedre, når det angår brændstof, blive bedre til på alle tænkelige måder at minimere deres CO2-udslip.
Der er det altså stadig væk sådan, at Danmark i Den Internationale Søfartsorganisation er gået i spidsen, og vi har jo nu sagt: Nu har I næste år, 2008, til at klare det i IMO, jeres egen organisation, og hvis ikke I finder en løsning der, så er det et af de væsentlige temaer i forbindelse med en ny global klimaaftale i 2009, forhåbentlig.
Så må jeg altså lige til sidst sige, at man stadig væk skal huske, at selv om Danmark har et højt CO2-udslip - af mange grunde, f.eks. på grund af at vi alle sammen lever på et højt forbrugsniveau - så er det en kendsgerning, at sammen med Tyskland er Danmark det land i verden, der vil have reduceret sit CO2-udslip mest i 2012 - det år, hvor man skal være i land med det - nemlig med 21 pct.
Ole Vagn Christensen (S), 2007-12-05:
Thy er førende i Danmark inden for vedvarende energi på grund af en tidligere indsats.
Vi har 252 vindmøller, som dækker 80 pct. af den vedvarende energi.
Vi havde en drøm om at kunne få opstillet 17 store møller for at opnå de 100 pct., men vi må jo indrømme, og det må ministeren jo også i forbindelse med klimamødet på Bali, at der ikke er den folkelige begejstring omkring det at få oprettet vindmøller.
Det kan så skyldes, at man i 6 år har haft en negativ holdning til vindmøller, men det kan også skyldes, at vi er i den situation, at det handler om, hvem der skal have ejerskabet til dem, og at afstandskriterierne ikke er accepteret af befolkningen.
Nu ved jeg godt, at der foregår drøftelser og forhandlinger om at skabe et energiforlig, men det, jeg har brug for, er den folkelige begejstring.
Hvordan har ministeren tænkt sig at den kan udbredes?
Her mener jeg, at ejerforholdene spiller en væsentlig rolle, for det har jo været sådan hidtil, at værdien af disse 252 møller er kommet området til gode, ved at der har været nogle indkomster.
Men hvis ejerne kommer til at sidde alle mulige mærkelige steder, er der jo ikke den samme interesse for, at man kan sige, at det her er noget, der kan være med til at bygge et område op, nej, så kan det splitte et område.
Derfor er mit spørgsmål: Hvad agter ministeren at gøre, og hvordan agter hun at fremføre sine argumenter på dette område på Bali, så vi kan få vendt den folkelige modstand til en folkelig opbakning?
Lene Espersen (KF), 2007-12-05:
Nu vil jeg sige til hr. Ib Poulsen, at jeg synes, det er lige lovlig hurtigt, at man begynder at drage konklusioner af en reform, der ikke er fuldt ud implementeret endnu.
Jeg tror helt sikkert, at de afdelingskontorer, som Folketingets partier valgte at sige skulle være afdelingskontorer, kommer til at bestå længe, fordi der er en lang række helt borgernære opgaver, som jeg tror løses bedst lokalt.
Det drejer sig altså typisk, som jeg sagde, om sager om skifte.
Nu vil jeg sige, at jeg i mandags var ved byretten i Viborg, den nyindviede byret i Viborg, som også har et meget stort opland.
Der har man egentlig fundet ud af, at mange i stedet for at møde op i skifteretten hellere vil klare det over telefonen og printe en formular ud via internettet.
Det er lidt af en skuffelse for mange, at skifteretten ikke er et fint retslokale med dommere osv., men at det er en medarbejder fra domstolene, der sidder på et kontor og udfylder papirer med en.
Så jeg tror, at det mange steder løses lokalt, og der vil være en mulighed for at få alle opgaver løst lokalt.
Men det er klart, at sager, der involverer flere parter, typisk vil være sager, der kører ved hovedtingstederne.
Det er jo meningen med reformen, at borgerne skal få en højere kvalitet, en hurtigere sagsbehandling og en bedre service.
Jeg tror, at man kan finde den rigtige balance mellem at tage lokale hensyn og også sikre en højere kvalitet i de større sager.
Connie Hedegaard (KF), 2007-12-05:
Man kan give regeringen skylden for meget, men at der ikke ligefrem er folkelig begejstring der, hvor man placerer en meget stor mølle tæt på mennesker, tror jeg nu er lidt uafhængigt af, hvad farve den til enhver tid siddende regering har.
Vi har alle sammen en fælles opgave med at prøve at få de store møller placeret i landskabet, så der er respekt for landskabet, og så der er respekt for mennesker.
Derfor har vi lagt meget vægt på, at vi ikke dikterer opstillingen her fra Christiansborg eller fra København, men at kommunerne får lejlighed til at placere dem ordentligt netop med respekt for mennesker og landskab.
Så har vi også fokus på det, hr. Ole Vagn Christensen nævner omkring ejerforhold.
Det var nemmere, dengang de stod nede i mandens egen baghave og man selv kunne tjene pengene på det også osv., så var det måske nemmere at leve med generne.
Dengang var møllerne jo så også mindre.
Derfor har vi sat et arbejde i gang med henblik på at se, om der er nogle muligheder for, at vi kan have en eller anden slags genskabt ejerfornemmelse.
Og hr. Ole Vagn Christensens partifæller var altså til forhandling om bl.a. det her så sent som i morges, så vi arbejder hårdt på den sag.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-12-05:
Jeg vil godt kvittere for svaret og sige, at jeg ikke kunne drømme om at begynde at stille spørgsmål til alle de godt og vel 120 sider, og jeg kan også bekræfte, at på samrådet i morgen vil vi få en meget lang og, tror jeg, god debat om det her.
Men jeg vil alligevel godt anholde de kun 14 sider, som angår justitsministerens område, og det er det, jeg fokuserer på her.
Synes justitsministeren ikke, det er besynderligt, at man på den måde kan fifle sig uden om § 20, fordi man har et forbehold på lige præcis det område, hvor der er suverænitetsafgivelse?
Jeg synes, det er væsentligt og godt, at justitsministeren slår så klart fast, at med traktaten er der tale om suverænitetsafgivelse, og den eneste undskyldning for ikke at gøre brug af § 20 er altså, at vi har et forbehold.
Man lad os prøve at flytte det lidt over til den gamle forfatning.
Justitsministeriet kom frem til, at her var der ni områder med suverænitetsafgivelse, og betyder det, at man sådan set kunne have implementeret den uden om § 20, bare man havde taget ni forbehold?
Er det sådan, justitsministeren forstår grundlovens § 20?
Lene Espersen (KF), 2007-12-05:
Jeg er fuldstændig enig med fru Marlene Harpsøe.
Der skal ikke være nogen som helst form for rabat, der skal være en ligestilling.
At slå et menneske ihjel, er at slå et menneske ihjel, og uanset hvad ens personlige relationer er, bør udgangspunktet altid være, at folk får den samme straf.
Der har været en lang række sager over de sidste par år, når det gælder vold mod ægtefæller eller tidligere kærester, der har været sager med drab, som fru Marlene Harpsøe her nævner, og fælles for dem er, at der har været påstande om, at der skulle forekomme en rabat, hvis man havde nære relationer til hinanden.
Jeg mener simpelt hen, at det er nedsættende for de mennesker, der sidder tilbage - den nærmeste familie - hvis de føler, at gerningsmanden ikke fik den straf, som den pågældende fortjente.
Marlene Harpsøe (DF), 2007-12-05:
Det glæder mig selvfølgelig at høre, at ministeren er helt på linje med Dansk Folkeparti og betragter et mord som et mord, og vi glæder os selvfølgelig til at høre nærmere i den her sag.
Så jeg vil sige tak for svaret.
Mogens Jensen (S), 2007-12-05:
Jeg skal spare ministeren for en masse eksempler her - det vil jeg fremsende men jeg vil godt høre ministeren, om ministeren har helt fod på politireformens implementering rundtomkring.
Jeg har også læst i Politiforbundets eget blad om problemer andre steder i landet.
Mener ministeren ikke, vi har problemer med den måde, reformen bliver implementeret på?
Vi har et øget sygefravær blandt betjentene, flere ytrer ønske om at forlade politiet, der en øget jobutilfredshed.
Mener ministeren ikke, at vi har problemer med implementeringen, og hvad har ministeren tænkt sig at gøre i den anledning?
Lene Espersen (KF), 2007-12-05:
Jeg vil sige til hr. Mogens Jensen, at der såmænd ikke er de store problemer med implementeringen af politireformen.
Den er jo knap nok startet, men er i den allerallerførste fase, hvor folk lige nu er ved at starte på nye job og finde nye skriveborde osv., men jeg er enig med hr. Mogens Jensen i, at det at lave en kæmpestor reform, hvor man flytter rundt på 14.000 mand, altså skaber nogle efterdønninger, og min oplevelse er den samme som hr. Mogens Jensens.
Der er rigtig mange i dansk politi, der i øjeblikket er lidt trætte af det, og som synes, at det er hårdt at skulle starte fuldstændig forfra.
Det kan faktisk godt være svært i starten, og dansk politi er jo kendetegnet ved, at de sætter en ære i at gøre tingene perfekt første gang.
Så der er meget frustration over, at tingene måske ikke kører hundrede procent, som de skal.
Man er ikke så dygtig som den person, der måske tidligere sad i stolen.
Man skal først lige læres op i det, og man er måske bekymret for, om den person, der har overtaget ens arbejde, f.eks. i en færdselsafdeling, kan varetage det lige så godt, som man selv gjorde det.
Så der er nogle frustrationer, og de skal løses.
De bliver også løst, og de skal løses internt.
Jeg ved, at der i går var møde i koncernledelsen, altså mellem alle politidirektørerne og rigspolitichefen, og det var bl.a. også med henblik på at sikre, at man offensivt og målrettet går ind og hjælper med at skabe en positiv dialog med de medarbejdere, der føler sig trængte.
For det her er svært.
Der er ikke noget, der tyder på, at politireformen ikke kommer til at køre, som den skal, men man er på en tung plads, og det vil man også være hen over foråret, indtil folk - om jeg så må sige - har fundet deres plads.
Nogle steder har der manglet jurister, det har der bl.a. i Midt- og Vestjylland.
Der har også manglet kontorpersonale mange steder.
De stillinger skal selvfølgelig besættes, så vi får et rigtig godt og velfungerende politi.
Mogens Jensen (S), 2007-12-05:
Jeg er selvfølgelig enig i, at når man gennemfører sådan en stor reform, vil der være ting, der først skal falde på plads osv., men det, der jo bekymrer mig, er, at vi også i statistikkerne virkelig kan se, at vi har en faldende jobtilfredshed blandt politibetjentene, og at vi har et meget, meget stort sygefravær.
Det, vi må have undersøgt, er jo, om der er noget af det her, der skyldes den måde, reformen er skruet sammen på, bl.a. om vi får det antal ekstra betjente ud på gaden, som der egentlig er forudsat.
Det kan jeg i hvert fald ikke umiddelbart se er tilfældet i det midt- og vestjyske.
Jeg har forsøgt at få samtaler med almindelige betjente på baggrund af de henvendelser, jeg har fået om det her, og jeg må sige, at det vil ledelsen i vores politikreds ikke rigtig give lov til, og derfor vil jeg godt høre ministerens principielle holdning som hovedarbejdsgiver på det her område til, om ministeren ikke synes, det er rimeligt, at folketingsmedlemmer og medlemmer af Retsudvalget kan få lejlighed til at tale med almindelige betjente om, hvordan de oplever deres dagligdag.