Pelle Dragsted (EL), 2015-10-30:
Debatten i dag er jo en udløber af en af de – efter min mening – største økonomiske og forvaltningsmæssige skandaler og største politiske svigt, som vi har set i Danmark i nyere tid.
Skiftende regeringer og skiftende skatteministre har sparet vores skattevæsen sønder og sammen og har igangsat en digitalisering og fyret medarbejdere, før systemet fungerede.
Det er sket med åbne øjne, og på trods af at alle advarselslamper blinkede.
Ved siden af det har der så kørt de generelle nedskæringer på skatteområdet i form af årlige nedskæringsrunder.
Det har tilsammen betydet, at man har ødelagt vores skattevæsen, og det betaler vi en kæmpe pris for nu.
Det er milliarder af kroner, som samfundet har mistet på grund af den skandale.
Det er så mange milliarder, at man formentlig kunne have undgået hver eneste af de nedskæringer, som den nye regering har på programmet med sin finanslov, selv om den nok havde gennemført dem alligevel.
De ansvarlige partier bag det her er dem, der har haft vagten som regeringspartier og skatteministre.
De har så indgået en borgfred, hvor de er blevet enige om ikke at placere noget politisk ansvar.
Og forslaget i dag er jo en udløber af den borgfred, for det var også en del af aftalen, at det skulle løses på den her måde.
Samtidig gik man ud og oversolgte en aftale om, at man nu ville rette op i SKAT og ansætte en masse nye medarbejdere.
Nu står vi så her, og regeringen har fremsat det her forslag om at udskyde forældelsen.
Det stiller os jo over for et dilemma.
På den ene side kan man spørge, hvorfor det er borgerne, der skal betale med en øget usikkerhed i flere år for de fejl, som skiftende politiske flertal herinde har begået.
På den anden side står vi i en situation, hvor vi risikerer yderligere tab for samfundet med de konsekvenser, som det har, for muligheden for at finansiere vores velfærd.
Det er særlig træls, synes jeg, for os, for de partier, som hele vejen igennem har advaret om, at den nedskæring, der er sket i SKAT, ville have præcis de her konsekvenser.
Det spørgsmål, der rejser sig, er: Er der andre løsninger på det dilemma end enten et tab eller en forringelse af borgernes tryghed og retssikkerhed?
Er det sådan, at vi ved at tilføre de nødvendige ressourcer til SKAT ville kunne sikre, at samfundet ikke led det her tab, uden at det var borgerne, der skulle betale for de fejl, som et flertal herinde har begået?
Vi er endnu ikke afklaret om, hvordan vi stiller os til forslaget til sidst, men uanset hvad mener vi dog, det er vigtigt, at der, hvis vi gennemfører det her lovforslag, vil være en række undtagelser for de grupper, som alligevel aldrig kommer til at kunne betale deres gæld.
Det kunne f.eks. være folkepensionister, førtidspensionister og andre grupper, som ikke har nogen som helst udsigt til at få en indtægtsforøgelse og dermed mulighed for at betale en eventuel gæld til staten.
Dem mener vi i så fald skal undtages fra den her udskydelse af forældelsen.
Men vi ser frem til en diskussion i dag, og vi ser frem til at få afklaret en række spørgsmål i den videre behandling af lovforslaget.
Ordføreren snakker om politisk mod, og det er jo altid meget interessant med politisk mod til at tage pengene fra nogle andre.
Hvis jeg eller ordføreren ved næste folketingsvalg sparkes ud af vælgerne eller i øvrigt selv vælger ikke at stille op, kan vi jo i de efterfølgende 2 år hæve et eftervederlag, der udgør den fulde løn.
Det er samlet set omkring 1,2 mio. kr. over de 2 år.
Hvor stort er ordførerens incitament til at tage sig et arbejde?