Karin Nødgaard (DF), 2007-03-27:
Lige så dejligt det kan være at få et glas vin eller en øl, lige så forbandet kan det være.
Det går ud over så mange mennesker, at en pårørende har et alkoholmisbrug.
Det lille ufødte barn i mors mave er om nogen det mest berørte og udsatte.
Barnet risikerer at få varige skader og dermed et liv, som bliver meget anderledes end det liv, der ellers kunne være blevet levet, hvis moderen havde holdt sig fra alkohol under graviditeten.
Der skal med det lovforslag tages stilling til, om der skal ske en ændring af sundhedsloven, således at det bliver muligt at tilbageholde gravide alkoholmisbrugere i behandling.
Der er lagt op til, at kommunerne skal give et tilbud i form af en kontrakt til gravide alkoholmisbrugere, og der er skitseret en tredobbelt frivillighed, således at kommunalbestyrelsen selv kan beslutte, om den vil gøre brug af bestemmelserne, og at kommuner ikke kan forpligtes til at tilbyde en kontrakt, samtidig med at det er frivilligt for den gravide alkoholmisbruger, om hun vil indgå sådan en kontrakt.
Der er dog i lovforslaget taget højde for, at der kan være en undtagelse.
Hvis en kvinde har indgået kontrakt og siden vil ud af den, men der skønnes at være risiko for, at hun skader fosteret, vil der være mulighed for at tilbageholde den gravide i op til 2 uger.
Det lyder for så vidt udmærket, men der mener vi i Dansk Folkeparti, at det på sigt ikke er helt tilstrækkeligt.
Vi er af den overbevisning, at det hele tiden skal være det ufødte barns tarv, der vejer tungest, og da det er det ufødte barn, som efter fødslen skal leve et liv med svære handicap, som kunne være undgået, hvis moderen havde været forhindret i at indtage alkohol, skal hensynet til barnet være i højsædet.
Dansk Folkeparti er – selv om nu også ministeren snakker om, at det ikke helt er det, der er til debat – lidt betænkelig ved frivilligheden, også ud fra høringssvarene, som vi fik.
Vi hører fra de eksperter, som dagligt arbejder med disse kvinder, at der er nogle gravide, som ikke kan fastholdes i behandling, og som kontinuerligt vender tilbage til misbrug, trods det, at de ved, at det er skadeligt for deres ufødte børn.
Hvert år fødes der børn med større eller mindre handicap, som ikke kan forebygges.
Men i forbindelse med alkoholskadede børn ved vi, at der her ville have været mulighed for at gøre noget, så de stakkels børn ville have fået en hel anden skæbne.
De kunne i mange tilfælde være helt normale, sunde og velfungerende, såfremt de ikke som fostre havde været udsat for den forgiftning og de skadelige stoffer, som findes i den alkohol, deres mor har indtaget.
I dag er situationen således, at det ikke kun er en bestemt gruppe kvinder fra socialt dårligt stillede miljøer, som har alkoholproblemer.
Det er også kvinder, som er velstillede, og som skjuler deres last umådelig godt, og som derfor ikke i forbindelse med graviditet af egen fri vilje søger om hjælp.
Derfor er det jo fint, at der nu tages fat på problemet, på samme måde som der er blevet gjort med hensyn til gravide stofmisbrugere, så kvinder fra alle samfundslag kan hjælpes.
I de fleste tilfælde er den alkoholiserede vordende mor formentlig klar over problemet og ønsker hjælp til behandling.
Men vi må ikke glemme, at der hvert år er en gruppe af gravide kvinder, der ikke ønsker denne hjælp, eller som på grund af abstinenser søger tilbage til miljøet, kvinder, som sandsynligvis er klar over, hvad det vil påføre deres barn senere i livet, men som ikke kan overskue deres situation.
Tvang er et voldsomt indgreb i et menneskes liv.
Men det gør et stort indtryk på mig, når jeg hører eksempler på de alvorlige skader, der bliver påført det lille barn, og som forfølger det resten af livet.
Det gør også et stort indtryk, når man hører, at nybagte mødre udviser vrede og efterfølgende bebrejder deres jordemoder eller læge, at de dog ikke tvang hende til at blive.
Det er ikke kun skader på barnet, som forfølger det resten af livet.
Det er også mødre, som resten af livet skal leve med en stor grad af skyldfølelse og have svært ved at kapere den sorg, det er ikke at have givet sit barn de optimale livsbetingelser.
Der er ikke tvivl om, at vi alle, uanset vores sociale baggrund og de livsbetingelser, vi har, ønsker det bedst mulige for vores børn.
Derfor mener Dansk Folkeparti, at det er vores pligt som samfund at være med til at skabe de rammer, som gør det muligt også for alkoholmisbrugere at føde sunde børn og herefter at sørge for tiltag, som kan støtte og vejlede disse mødre, ikke kun med hensyn til pasning og pleje af deres lille barn, men også med foranstaltninger, som skal sættes i værk, for at den nybagte mor ikke falder tilbage i misbrug.
Derfor ser vi i Dansk Folkeparti frem til, at vi i den videre udvalgsbehandling kan drøfte måske en fremtidig stramning af det i forslaget nævnte frivillighedsprincip, også ud fra, at vi fået nogle høringssvar, som var meget markante i deres udtryk.