runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Olsen Dyhr (SF), 2016-03-03:
Her tænker jeg på, at der er danske virksomheder på miljøområdet, som har ekspertise i jordforureningssager.
Det, der er lagt op til i øjeblikket fra regionens side, er, at man skal transportere 30.000 m3 sand til Kommunekemi, rense det op og bagefter sende det til Norge, fordi man ikke kan rense kviksølvet op, og derfor skal det et eller andet sted hen og gemmes i en fjeldvæg.
Kunne ordføreren ikke forestille sig, at en virksomhed som f.eks. Krüger, som har ekspertise på jordforureningsområdet, som kan gøre det mobilt, og vil kunne gøre det ved Vesterhavet, hvis de kunne få den her mulighed for at vise, at de kan levere på deres eget hjemmemarked i forhold til en jordforureningssag?
Carsten Bach (LA), 2016-03-03:
Jeg er helt sikker på, at hvis Region Midtjylland en dag skulle komme frem til, at det pågældende depot skal oprenses, vil man tage kontakt til de pågældende firmaer og i et udbud på selve oprensningen vil komme frem til den bedste og den billigste løsning.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2016-03-03:
For når man regner på det her, er der også nogle dynamiske effekter i form af fremtidige arbejdspladser.
Nu sagde ordføreren mange gange undervejs i sin tale, at depotet var helt sikkert, og derfor bliver jeg nødt til at spørge lidt ind til det, for ministeren sagde ikke de samme ord.
Derfor vil jeg gerne spørge ordføreren, om ordføreren egentlig – det er bare for at blive klar over, hvad ordføreren sagde – er enig med ministeren i, at depotet ikke er hundrede procent sikkert, eller mener ordføreren, at depotet er hundrede procent sikkert?
Carsten Bach (LA), 2016-03-03:
Jeg støtter mig sådan set egentlig til de udtalelser, jeg har hørt fra ministeren og har læst mig frem til, også i svar på diverse spørgsmål, og der er det vurderingen fra Region Midtjyllands side og fra deres fagrådgivere, at depotet er sikret i, jeg tror, det hedder 25-30 år.
Christian Poll (ALT), 2016-03-03:
Det er lige den tråd, jeg også gerne vil tage fat i, for vi har hørt ordene flere gange i dag, at det er et sikkert depot.
Nu er ordføreren også naturvidenskabeligt uddannet, ligesom jeg selv er, og derfor vil jeg godt lige høre: Hvor sikkert kan noget blive?
Eller vendt på hovedet: Kan risikoen gå i nul for noget som helst?
Carsten Bach (LA), 2016-03-03:
Jeg kan selvfølgelig heller ikke her stå og påstå, at risikoen går i nul, eller garantere, at en hel masse skrækscenarier aldrig nogen sinde vil ske.
Men jeg støtter mig trods alt til den vurdering, som Region Midtjylland også selv fremkommer med, og som siger, at depotet som sagt, som jeg husker jeg det, er sikret i de næste 25-30 år.
Christian Poll (ALT), 2016-03-03:
Risikoen er jo i virkeligheden en kombination af muligheden for, at noget sker, gange den katastrofe, der kommer ud af det, hvis det så sker.
Og det er jo netop her, hvor den her sag er interessant.
For det kan godt være, at vi har nogle vurderinger af, at det her vil kunne holde, og at det er rimelig sikkert, men hvis der nu sker en ulykke, har vi altså med meget giftige stoffer at gøre i rigtig store mængder lige ud til naturen, og det kan både ødelægge naturen og det lokale fiskeri, erhvervsliv, borgerne.
Der er rigtig mange store ting på spil her.
Bekymrer det slet ikke ordføreren, at det er den voldsomme konsekvens, vi kan få ud af det?
Carsten Bach (LA), 2016-03-03:
Tak for det.
Først og fremmest tak til den nye minister for en meget fin og fyldestgørende besvarelse af den her forespørgsel.
Og det er jo formentlig hverken første eller for den sags skyld sidste gang, at problematikken om den tilbageværende forurening ved Høfde 42 på Harboøre Tange drøftes her i Folketingssalen.
Jeg forstår sådan set også udmærket – som så mange andre ordførere før mig – den bekymring, der kan opstå, når så store mængder farlige kemikalier er efterladt meget koncentreret på ét sted, hvor de potentielt kunne udgøre en risiko for mennesker, miljø og natur samt lokalsamfundet som helhed.
Men jeg forstår også på besvarelsen fra ministeren, at forureningen er indkapslet efter alle kunstens regler, bl.a. med en 14 m dyb spunsvæg og en vandtæt topmembran.
Samtidig er der jo så også blevet lavet en ret omfattende kystbeskyttelse foran depotet.
Både indkapslingen og kystbeskyttelsen er bygget til at kunne modstå meget kraftige storme og også særlig voldsomme vejrbegivenheder med uheldigt sammenfald i varighed, vindretning og vandhøjde.
Desuden kan jeg også forstå på ministeren, at Region Midtjylland og dennes fagrådgiver vurderer, at det er fuldt ud forsvarligt at lade det indkapslede depot ligge de næste mange år, da der netop ikke er nogen risiko, heller ikke voldsomt vejr taget i betragtning.
Liberal Alliance mener nemlig, at der i lighed med andre steder i den offentlige sektor også på jordforureningsområdet kunne afbureaukratiseres og effektiviseres i administrationen og forvaltningen.
Og en sådan afbureaukratisering og effektivisering ville kunne frigive midler, bl.a. til gavn for de rigtig mange grundejere, der i dag står 10-20 år på venteliste til en oprensning via værditabsordningen, og som for manges vedkommende er mere eller mindre de facto stavnsbundet til deres ejendom på grund af begrænsede lånemuligheder ved tinglyste forureninger på vidensniveau 2 – vel at mærke konstateret forurening, hvor der er en dokumenteret risiko for mennesker eller miljø.
Liberal Alliance mener, at det vil give mest miljø for pengene ved eventuelt at opprioritere indsatsen i værditabsordningen frem for en oprensning af et i forvejen sikkert depot.
Vi mener desuden, at en eventuel faglig vurdering ville komme frem til den samme konklusion.
I Liberal Alliance har vi selvfølgelig også fuld tillid til, at regionen varetager sit ansvar i forhold til monitering af restforureningen af sikringsanlægget samt i øvrigt i forhold til alle gældende regler og lovgivningen helt generelt.
Og derfor støtter Liberal Alliance det fremsatte forslag til vedtagelse, som tidligere er blevet læst op af hr. Bjarne Laustsen.
Jeg er igen bare nødt til at holde mig til den faglige vurdering, som Region Midtjylland også selv står inde for, og det er, at depotet er sikkert i hvert fald i mange år frem i tiden.
Maria Reumert Gjerding (EL), 2016-03-03:
Men en ekstraordinær situation kommer jo ikke vandrende hen imod os og varsler i øvrigt sin ankomst med flere måneders tidshorisont, så vi kan nå at reagere, og det er jo det, der gør det her problem så dybt alvorligt.
Vi ved, at vi står i en situation med ekstraordinære vejrfænomener, og vi ved, at vi står med et giftdepot, der ligger lige ud til Vesterhavet, og hvor Vesterhavet efterhånden nærmest omkranser depotet.
Så igen: Hvem er det, der skal håndtere det, hvis der pludselig opstår noget, og hvem er det, der skal betale for det?
Esben Lunde Larsen (V), 2016-03-03:
Tak for det.
Jamen det er ikke en tilståelsessag.
Fru Pia Olsen Dyhr skal ikke lege med ordene.
Det er ikke en tilståelsessag.
Når fru Pia Olsen Dyhr spørger mig, om man kan lave en analyse, og om jeg vil gøre det, så svarer jeg: Nej.
Så det er ikke en tilståelsessag.
Jeg har sagt, at det er ukvalificeret at begynde at tale om, at man skal lave analyser af, hvad der kan ske, hvis Høfde 42 ryger i havet.
Med hensyn til klimaforandringerne vil jeg sige: Ja, det er ministerens ansvar, når man er miljø- og fødevareminister, i forhold til kystbeskyttelse.
Erling Bonnesen (V), 2016-03-03:
Jeg tror så også, det lige præcis er vigtigt, at man netop lytter til og har fokus på de faglige vurderinger, de myndigheder, der er, de beretninger, der ligger, de undersøgelser, der ligger, og det, der allerede er foretaget.
Skulle der så imod forventning opstå en ekstraordinær situation, vil det selvfølgelig blive håndteret og taget op til drøftelse.
Christian Poll (ALT), 2016-03-03:
Ordføreren siger, at alle tager den her sag dybt alvorligt.
Det, der er interessant, er jo, hvad man så gør, for at der sker noget, når man tager sagen alvorligt.
Det, jeg også tidligere i dag har udtrykt bekymring for, er, at hvis vi bare lader den her sag gå ind i den almindelige strøm af 29.000 sager, som skal prioriteres, og vi først tager fat i den, når overblikket er skabt omkring 2018 eller 2019, kan vi så ikke risikere, at der først bliver taget hånd om den her sag om 10 år, 15 år eller 20 år?
Og hvordan vil påvirkningerne fra klimaforandringerne være til den tid?
Vi bliver jo hele tiden overraskede.
Vi troede, at der her var styr på det, men så er der diger, der bliver brudt igennem, eller befæstninger, der ikke kan klare de nye vejrforhold, vi har med klimaforandringerne.
Bekymrer det ikke ordføreren?
Erling Bonnesen (V), 2016-03-03:
Men hele sagen tror jeg bekymrer alle, der arbejder med den.
Derfor gælder det også om at forholde sig til, nøjagtig hvor sagen står, og derfor tror jeg også, at man skal passe på med at overreagere.
Vi skal reagere, men vi skal ikke overreagere, og vi skal reagere præcist på de oplysninger og fakta, der ligger, bl.a. på baggrund af ministerens redegørelse og de faglige vurderinger, der ligger.
Deraf fremgår det også, præcis hvad der allerede er foretaget i sagen.
Der er rullet en proces ud, så det er ikke sådan, at der ikke sker noget i sagen.
Og skulle der så imod forventning opstå ekstraordinære situationer, vil det selvfølgelig blive taget op til drøftelse og overvejelse.
Det er jeg helt sikker på.
Christian Poll (ALT), 2016-03-03:
Men flere ordførere har jo i dag også sagt, at der ikke er tale om en overreaktion, og det er jeg enig i.
Det her er ikke noget, der vil danne præcedens.
Det er et spørgsmål om, at vi her har et depot med ekstremt giftige og farlige stoffer, der ligger så yderligt, som det overhovedet kan komme til at ligge, mod Vesterhavet, som er det sted, vi har de allerkraftigste storme.
Og vi ser stormene blive voldsommere og voldsommere.
Så kan ordføreren ikke se, at der her er tale om en helt speciel situation, som kræver, at vi reagerer rimelig hurtigt og i løbet af få år finder nogle ekstra midler til netop den her sag oven i de 420 mio. kr. om året?
Erling Bonnesen (V), 2016-03-03:
Jamen skiftende regeringer har jo også reageret.
Jeg kan henvise til det, som allerede er svaret, nemlig at en stor del af depotet ovenikøbet er fjernet.
Der er udrullet en proces, så det er ikke sådan, at der ikke sker noget.
Det synes jeg er et forkert billede at tegne.
Der sker jo rent faktisk noget.
Der er gang i en proces, så der tages hånd om det så fagligt forsvarligt, som man overhovedet kan gøre det.
Jeg kan også konstatere, at skiftende regeringer ligesom følger det spor, der ligger, og det synes jeg er godt.
Deraf fremgår det jo også, at regionerne nu har indtil 2018 til at foretage den registrering, der skal til, og så får man så drøftelsen og forhandlingerne på den baggrund.
Det synes jeg er måden at gøre det på, specielt når man på nuværende tidspunkt på baggrund af de faglige vurderinger, der ligger, kan konstatere, at depotet er kapslet forsvarligt ind, så godt man kan med de virkemidler, man har til rådighed i dag.
Maria Reumert Gjerding (EL), 2016-03-03:
I Danmark hylder vi princippet om, at forureneren skal betale.
Alligevel var det staten og ikke Cheminova, der helt tilbage i 1971 og 1981 fjernede en del af forureningen, samtidig med at forureningen under grundvandsspejlet ved Høfde 42 blev efterladt.
Amtet og staten blev i 2003 enige om at dele udgiften til etableringen af en spunsvæg rundt om giftdepotet, og i 2006 blev 110 t pesticidrester og 7 t kviksølv indkapslet, og der blev lavet kystbeskyttelse på havsiden af depotet.
I dag er vi blevet klogere.
Vi har fået vedtaget en ny jordforureningslov, og Region Midtjylland mener med rette, at tiden nu må være inde til at få fjernet denne forurening.
Som tilfældet også var i 1971 og 1981, må staten træde til på den ene eller den anden måde for at få sat skub i den her oprydning.
Regeringen argumenterer for, at giftdepotet ligger godt der, hvor det ligger, og at der vil gå år, før det bliver et problem.
Det er en underlig tankegang, at ambitionen alene er at skyde problemet ud i fremtiden, mens giften langsomt siver ud.
Regeringen har åbenbart den tankegang, at blot man forurener lidt ad gangen og skubber problemet til vores efterkommere, er alt vel.
Det er uacceptabelt, at vi bliver ved med at skubbe det her problem foran os.
Vi kunne have fået en løsning, da Cheminova blev solgt.
Vi kunne have valgt at bruge bare en lille brøkdel af de 8 mia. kr., som salget af Cheminova indbragte ejerne, til medfinansiering af oprydningen.
Men da selskabet Auriga solgte Cheminova, var vi vidne til et overordentlig uskønt forløb.
Hovedaktionæren, Aarhus Universitets Forskningsfond, indstillede sådan set, at en del af indtægterne fra salget skulle bruges på at rydde op efter Cheminovas forureningsskandale, men bestyrelsen i Auriga gik imod hovedaktionæren og havde indsamlet underskrifter og fuldmagter for at gå imod dens hovedaktionær.
Vores alle sammens pensionsselskab, ATP, spillede også en meget, meget sørgelig rolle, da de stemte imod forslaget.
Jeg synes, det er pinligt, at alle danskeres pensionsselskab har spillet så trist en rolle i det her forløb og ikke har levet op til sit samfundsansvar.
Enhedslisten foreslog også, at vi skulle tage pengene til oprydning fra statens udbytteskat på ca. 2 mia. kr. ved salget, men nej, det er regionens og ikke statens ansvar, lyder reaktionen. Jeg synes, at sagen om Høfde 42 er et skræmmende eksempel på, at alle ansvarlige løber fra ansvaret for at betale, mens giften langsomt siver ud i vores alle sammens miljø og vores alle sammens natur.
Det er ærlig talt
Det er på tide, at vi får taget hånd om denne tikkende bombe under vores natur og miljø ved Vesterhavet, der sætter borgerne i Vestjylland i en helt urimelig usikker situation.
Jeg vil derfor i dag gerne opfordre til, at vi i Folketinget er vores ansvar voksent, så vi kan vedtage, at pengene skal findes, de skal findes snart og findes hurtigt, så vi langt om længe kan få ryddet op i fortidens synder.
Tak for ordet.
Erling Bonnesen (V), 2016-03-03:
Anerkender ordføreren for Enhedslisten, at der er en igangværende proces i den her sag?
Maria Reumert Gjerding (EL), 2016-03-03:
Ja, det anerkender jeg.
Men grunden til, at vi har den her debat i dag, er, at der i rigtig, rigtig mange år har været en proces i den her sag, mens der i årtier har ligget et giftdepot helt ud til Vesterhavet.
Jeg anerkender også, at vi står i en situation med klimaforandringer, der øger risikoen for ekstreme vejrfænomener helt enormt, samtidig med at havet rykker tættere og tættere på det her depot.
Så når vi har den her debat i dag, når diskussionen er rejst igen, så er det jo, fordi det haster med at få ryddet op, så vi undgår en katastrofe.
Ida Auken (RV), 2016-03-03:
Det, jeg gerne vil åbne op for i dag, er en diskussion af, om den her sag ikke er så ekstraordinær, at vi skal finde ud af at sige, at staten har et ansvar, fordi jeg simpelt hen synes, det er en skamplet, at der er en forurening derovre.
Jeg synes ikke, det er så interessant, om vi har ændret holdning.
Jeg kan fortælle, at vi allerede i vores regeringstid diskuterede, om vi skulle finde pengene på finansloven.
Og nu skal jeg ikke stå og underholde om, hvem der ville hvad, og hvem der ikke ville, men jeg kan fortælle, at vi fra radikal side sådan set bag linjerne arbejdede for at finde nogle penge til det her.
Jeg tror, at alle gerne vil rydde op, og så handler det om, om man vil gå ud og bruge de forhandlingspoint, man har i en hvilken som helst given politisk situation, på så også at finde pengene.
Det synes jeg egentlig er det interessante her, og jeg tror sådan set ikke, der er nogen i den her sal, der ikke også synes, at staten har en eller anden del af ansvaret for det her.
Pia Adelsteen (DF), 2016-03-03:
Men derfor synes jeg måske også, at det ville være rigtig dejligt, at man anerkendte – og det ved jeg godt at fru Ida Auken har gjort – at der sker en proces.
Så kan man forholde sig til, om man synes, den går hurtigt eller langsomt osv. osv., men man kan i hvert fald anerkende, at vi prøver på at gøre noget.
Vi skal på en eller anden måde få løst det her problem, og jeg tror, jeg sluttede min tale af med at sige, at uanset hvilken kasse vi tager det fra, så er det jo stadig væk skatteborgernes penge i sidste instans.
Ida Auken (RV), 2016-03-03:
Jamen det, jeg gerne vil bruge den her diskussion til, er – for jeg ved jo godt, at vores forslag til vedtagelse ikke får flertal – at få så mange som muligt til at sige, at de synes, staten har et ansvar.
Det var også det, jeg spurgte Dansk Folkepartis ordfører om.
Og så var det selvfølgelig også at forpligte mig selv og mit eget parti på, at kommer vi til at sidde med ansvaret, vil vi være med til at finde de penge fra 2017 og frem.
Og det er også derfor, jeg syntes, det var vigtigt at sige, at vi også skal prøve at se, om vi ikke kan få nogle af de andre tidligere ejere, som helt ubetinget bærer et ansvar, til at tage deres del.
Og så er politik altså sådan, at dem, der sidder med regeringsmagten, skal have det til at hænge sammen, og det har jeg også anerkendt – det ved jeg godt er den anden side af det her.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2016-03-03:
Det her kan have meget, meget store konsekvenser, og det er jo i virkeligheden også det, ministeren siger.
Der er to ting, som ministeren siger i sin besvarelse, som jeg gerne lige vil forfølge lidt.
Ministeren siger, at klimaforandringer ikke kun er regionens og COWI's ansvar, selv om jeg egentlig har fået det som et svar, men at det også er ministerens ansvar.
Det er jeg sådan set glad for, og derfor vil jeg gerne spørge, hvordan det kan være, at de modelberegninger, man har, i forhold til hvordan havet æder kysten, stadig væk baserer sig på hollandske modelberegninger fra 1986, og at man ikke har valgt at opdatere det materialegrundlag.
Sådan som jeg har forstået det, er det regionens valg, at det skal være den her model, og nu siger ministeren så også, at det er ministerens ansvar, og derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge ministeren
Maria Reumert Gjerding (EL), 2016-03-03:
Mange tak.
Anerkender ordføreren, at hvis der skulle ske noget ekstraordinært, hvis der skulle ske en ulykke ved depotet, så ville omkostninger til oprydning og skadesbegrænsninger osv. formentlig mange gange overstige det, som det ville koste at rydde op inden?
Pia Adelsteen (DF), 2016-03-03:
Jeg skal bare spørge, om det her så er et holdningsskifte fra Radikale Venstres side, for mens vi havde fru Kirsten Brosbøl som miljøminister og Radikale var en del af regeringen, havde vi et samråd, hvor fru Kirsten Brosbøl ifølge talepapiret siger: Angående spørgsmålet om det politiske ansvar vil jeg gerne slå fast, at regionerne har det fulde ansvar for den offentlige indsats mod jordforurening, også forureningen ved Høfde 42.
Det går jeg ud fra at man støttede på det tidspunkt.
Og så skal jeg bare spørge: Har man ændret holdning, og er det salget, der har gjort, at man har ændret holdning, eller hvad pokker er det, der er sket?
Pia Olsen Dyhr (SF), 2016-03-03:
Jeg har forud for den her forespørgselsdebat stillet en række spørgsmål til ministeren, som ministeren også har været så venlig at svare på før debatten.
Det synes jeg er kvalificerende, også for fakta i debatten.
I et af svarene siger ministeren, at man ikke er villig til at lave en økonomisk beregning af, hvad konsekvenserne kommer til at være f.eks. for fiskeriet, for de mennesker, der bor i området, for turismen og andet, hvis og såfremt Høfde 42 skulle falde i havet.
Det tror jeg ikke at der er nogen der ønsker.
Jeg tror, at der er nogle af os, der tror, at der er en større risiko for det, end andre.
Men vi kunne komme i den situation, og at det fik økonomiske konsekvenser for fiskeriet og andre mennesker i området – faktisk voldsomme konsekvenser – og det vil ministeren ikke lave en beregning af.
Hvorfor?
Det er det første spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Vil ministeren give et svar på, hvem der i sidste ende vil være økonomisk ansvarlig for at løse det problem efterfølgende?
For ministeren har svaret mig, at det i hvert fald ikke er regionens ansvar.
Ida Auken (RV), 2016-03-03:
Hvis hr. Erling Bonnesen havde hørt efter under min tale, ville han have hørt, at jeg lige præcis anerkendte, at der var en proces.
Jeg synes bare ikke, det er for tidligt, at vi her i salen siger, at staten også har et ansvar.
Derfor har vi fra Radikales side valgt at støtte SF's forslag til vedtagelse, fordi vi synes, det er vigtigt også at binde os selv op på det ansvar, det er at være med til at få løst det her problem.
Og Radikale Venstre er klar til at sætte pengene af på finanslovene fra 2017 og frem og prøve at gå ind i arbejdet og se, om vi kan få de tidligere ejere til at være med.
Det synes jeg man også fra Venstres side bør anerkende kommer fra et parti, der selv kan komme til at stå med ansvaret og forpligtelsen.
Og det er altså et større skridt at tage for nogle, end det er for andre, der kan kræve ting på finansloven, men ikke skal have det hele til at hænge sammen.
Så jo, det synes jeg i hvert fald er et konkret initiativ.
Jeg må vente, siger formanden.
Carsten Bach (LA), 2016-03-03:
Det er jo hypoteser, vi snakker om her, og jeg kan ikke på et så hypotetisk niveau på nogen måde kommentere, hvem der eventuelt skal betale hvilke regninger for nogle konsekvenser og nogle situationer, som vi overhovedet ikke kender omfanget af.
Christian Poll (ALT), 2016-03-03:
Sagen om Høfde 42 er jo en af Danmarks allerstørste forureningssager, og for mig har den en særlig betydning, for det var, da jeg hørte om den sag for første gang, at jeg kom til at brænde for miljøet.
Det var der, det slog mig, at det her med kemikalier, som jeg var ved at lære noget om, ikke bare handlede om at lave smarte produkter for fremtiden, men at det rent faktisk også kunne få nogle negative konsekvenser af en kaliber, jeg slet ikke havde forestillet mig dengang.
Jeg har lige siden fulgt sagen med jævne mellemrum, og jeg synes, det er yderst relevant, at vi står her i dag, for det er en ny situation, som det også er blevet sagt af fru Pia Olsen Dyhr.
Vi har en årlig ramme på 420 mio. kr. til miljøforureninger her i Danmark.
Det er i mine øjne et ret lille beløb, for vi taler altså om 29.000 forurenede grunde i Danmark, og alle de her grunde skal prioriteres inden for det her beløb, og en oprensning af en grund kan jo koste fra få hundrede tusinde kroner til flere hundrede millioner kroner, som det er tilfældet i den her sag.
Vi har her et estimat på 250 mio. kr., og man kunne spørge, om man så ikke også skulle give de andre store sager en særlig skalle og komme til bunds i dem.
Til det vil jeg så sige: Nej, det handler ikke om at danne præcedens for sager, det handler simpelt hen om, at vi står i en ganske særlig situation ved Høfde 42 nu.
Vi står i den situation, at havet er kommet ret tæt på, at vi får vildere og vildere vejr, og at vi har et depot, som bliver beskrevet som sikkert – men intet er jo helt sikkert.
Det er supervigtigt at forstå, at risiko jo udgøres af en mulighed for, at noget kan ske, ganget med den konsekvens, der er, hvis det går galt.
Vi kan ikke klare den inden for den ordinære ramme, hvor vi skal prioritere mellem 29.000 forurenede grunde.
Og det er i øvrigt en øvelse, som vi først ser resultatet af i 2018, og så går man i gang i 2019.
Det er alt for sent i den her sag.
Maria Reumert Gjerding (EL), 2016-03-03:
Som det er lige nu, er der en meget stor uklarhed om, hvem der skal betale, hvem der faktisk er ansvarlig, hvis der opstår en ekstraordinær situation, som ingen af os jo håber opstår, men det er risikoen ved sådan et depot, der ligger helt ud til Vesterhavet.
Hvem mener ordføreren i sidste ende vil komme til at hænge på en regning, hvis det, ingen af os håber sker, skulle ske, før man får ryddet op?
Hvem er det så, der skal betale?
Carsten Bach (LA), 2016-03-03:
Jeg har ikke set nogen risikoanalyser eller nogen økonomiske estimater af, hvad et eventuelt udslip i et katastrofescenarie vil koste lokalsamfundet, men jeg deler bekymringen, da der jo er tale om farlige kemikalier i store mængder koncentreret på ét sted.
Nu hørte vi tidligere om drømme, og jeg tror måske, at min fantasi også kan spille ind her, og jeg har da fantasi til forestille mig, at det ville have nogle alvorlige konsekvenser for lokalsamfundet.