Morten Messerschmidt (DF), 2009-03-10:
Når jeg beder om ordet i den her anledning, er det selvfølgelig, fordi der i løbet af forhandlingerne er rejst en række spørgsmål til Dansk Folkeparti, som jeg naturligvis finder anledning til at besvare.
Faktisk viser det sig nærmest som en tendens, at når man stiller et spørgsmål til japartiernes ordførere, besvares det med det andet spørgsmål, og på den måde er de jo så behændigt sluppet uden om overhovedet at give noget bud på, hvorfor det egentlig er, vi skal afskaffe dansk suverænitet, vor selvbestemmelsesret, på en række centrale områder.
Når jeg spørger, hvorfor vi skal afskaffe kronen, bliver jeg spurgt: Er Dansk Folkeparti overhovedet tilhænger af det indre marked?
Det var bl.a. hr. Michael Aastrup Jensen, som rejste det spørgsmål, og jeg er da glad for, at hr. Michael Aastrup Jensen i hvert fald fysisk stadig er til stede, sådan at jeg kan besvare spørgsmålet.
Jeg henviser selvfølgelig til den protokol, som gælder for det danske sommerhusforbehold.
Det er en klar undtagelsesbestemmelse fra artikel 56, der regulerer de frie kapitalbevægeligheder i EU.
Mig bekendt har man fra regeringspartiernes side, herunder fra hr. Michael Aastrup Jensens side, aldrig nogen sinde ytret ønske om at afskaffe det forbehold.
Derfor er det at ønske undtagelser fra det indre marked ikke bare noget, som er særligt for Dansk Folkeparti.
Det er noget, der er ganske almindeligt.
Så kan man diskutere indholdsmæssigt, og der tror jeg, det er rigtigt at sige, at der er en forskel mellem regeringspartierne og Dansk Folkeparti.
Vi vil meget gerne have et forbehold, som specifikt undtager Danmark fra at være forpligtet af de udlændingeretlige regler, som EF-Domstolen indfører inden for det indre marked.
Vi vil også gerne have en undtagelse, som specifikt siger - og i øvrigt bekræfter de erklæringer, som Danmark tidligere fik på det område, men som efterfølgende er blevet underkendt af EF-Domstolen - at den nordiske aftalemodel ikke skal sies igennem det indre markeds kriterier så at sige, før man finder ud af, hvad man kan gøre gældende.
Vi så sådan set også meget gerne en udvidelse af det, man kalder Cassis de Dijon-hensynene, altså de hensyn, der er udviklet ud over artikel 30, som rummer de almindelige undtagelsesbestemmelser fra restriktionerne mod kvantitative og kvalitative indførselsrestriktioner.
Så på de områder ser vi sådan set gerne en opblødning.
Det er ikke det samme som at sige, at vi ønsker en fuldstændig cementering, og at vi ønsker en fuldstændig isolering af Danmark.
Nej, vi ønsker bare et indre marked, som sådan set tager hensyn til de naturlige områder, som vi i en moderne verden tager hensyn til: dyrevelfærd, børns sundhed, forbrugersikkerhed, miljø og alle de ting, som i dag ikke er hjemlede undtagelsesmuligheder i forhold til det indre marked.
Jeg kan sagtens eftersende et skriftligt svar eller et notat til hr. Michael Aastrup Jensen eller andre, som rent faktisk måtte have en reel interesse i at vide, hvordan vi ser det indre marked bygget fornuftigt op.
Det tror jeg bare ikke der er noget reelt ønske om, for det eneste, der er et reelt ønske om, er at lukke diskussionen, ikke at åbne diskussionen.
Hvis først man åbner diskussionen for, om og hvordan man kan gøre noget bedre, er det klart, at flere og flere danskere vil indse, hvor dårligt det udgangspunkt, vi har i dag, rent faktisk er.
Det er naturligvis også derfor, det primære argument fra såvel Socialdemokratiet som Venstre og andre partier i hele den her diskussion har været: Hvorfor skal vi dog trækkes igennem sådan en snak igen?
Hvorfor skal vi dog overhovedet diskutere sådan nogle ting?
For vi underforstået det evigt sande, retfærdige jaflertal - er jo allerede klar over, at det bare er godt at få mere EU.
Der må man nok bare sige, at vi i Dansk Folkeparti sådan set har det fint nok med ikke at høre til det selvretfærdige jaflertal, for det er ret åbenlyst, at vi ikke har nogen positiv interesse i at få mere EU.
Vi har faktisk en interesse i at få mindre EU.
Det er jo også derfor, at hvis jeg skal svare på det spørgsmål, som hr. Bent Bendtsen rejste tidligere - nu får jeg formodentlig også lejlighed til at svare på det de næste 3 måneder, men jeg vil gerne gøre det her; så bliver det også protokolleret, og jeg kan så fremover nøjes med at læse svaret op for hr. Bendt Bendtsen, det ville være til glæde for alle og også tidsbesparende – så vil jeg svare: Dansk Folkeparti er tilhænger af fastkurspolitikken.
Det er en god idé at føre en fastkurspolitik, men hvis man ser på, hvordan euroen udvikler sig, må man bare sige, at det ikke er imponerende.
I eurosamarbejdet slås man i dag med nogle ekstreme interne stridigheder mellem nord og syd.
Sydeuropa har voldsomt store problemer.
Hvis hr. Bendt Bendtsen er i tvivl om det, kan han jo tjekke Bloomberg og se, at der faktisk på enslydende fordringer er store forskelle på priserne, altså at den interne markedsudlånsrente er forskellig inden for eurozonen.
Det er et klart signal om utryghed ved euroen.
Det er et signal om, at euroen ikke er stabil.
Hvorfor skulle man cutte alle bånd til alternative muligheder, når det, man har valgt at låse sig fast på, stadig ikke har vist sig at være stabilt?
Det er deri, hele logikken ligger: at føre en fastkurspolitik, men altså stadig holde fast i muligheden for på et senere tidspunkt at gøre noget andet.
Og hvorfor skulle Danmark blive en del af de problemer?
Jeg er snart færdig, formand.
Det er blot for at sige, at forbeholdene har været en succes.
På det retspolitiske område har forbeholdene sikret den stramme danske udlændingepolitik og har i øvrigt sikre den høje danske standard inden for retsvæsenet, som slet ikke genkendes i andre EU-lande.
Jeg minder om, at f.eks. Italien er dømt mere end 1.000 gange for overtrædelse af den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 6, som handler om, at man som individ har krav på en retfærdig rettergang.
Det siger alt om, hvor store forskellene er landene imellem, og hvor store problemerne er i visse af EU-medlemslandene.
Det er ikke problemer, som vi ønsker skal blive en del af den danske dagligdag.
Vi kan faktisk rigtig godt selv.
Derfor er der ingen grund til at give andre landes politikere afgørende indflydelse på Danmark og slet ikke på de her områder.
Tak for ordet, formand.
Jeg synes, det er sjovt, at man kan forsvare en traktat, der flytter beslutninger ud af Danmark, med, at den er borgernær.
Altså, man flytter beslutningerne længere væk fra borgerne, men alligevel mener man, at de kommer nærmere borgerne.
Det er i hvert fald en leg med adjektiver, som jeg tror man skal være professor i sprogforståelse for at få til at hænge sammen.
Udenrigsministeren er jo - både fra sit forfatterskab og fra en lang række andre sammenhænge - kendt for at være en varm fortaler for demokrati, altså helt basalt den styreform, vi kender på, at magten ligger hos folket, og det, jeg gerne vil spørge om, er sådan helt lavpraktisk, om det er demokratisk, at når en befolkning stemmer nej til den traktat, som EU havde tænkt sig, så skal den befolkning stemme om igen?
Sådan helt nede på jorden: Er det egentlig demokrati, at man beder om det samme igen og igen og igen, indtil politikerne får det, de ønsker sig?