runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2011-04-12:
Nu går forslaget jo ikke ud på at lovgive om følelser og lave en lov om, at man skal være lykkelig.
Det tror jeg heller ikke der kommer noget godt ud af.
Men det er et forslag til at få en debat i befolkningen om, hvorvidt det kun er BNP, altså den materielle vækst, der skal være det fuldstændig afgørende for, om det går godt eller dårligt i vores land.
Hvis Socialdemokraterne er enige i den intention, synes jeg, at vi sammen under udvalgsarbejdet skal se på, om det går bedre, om Socialdemokraterne har nogle andre forslag til, hvordan man så kunne finde en måde at måle det på.
Jeg skal bare høre, om Socialdemokraterne ikke mener, at det er et godt arbejde, der bliver gjort, bl.a. i FN, OECD, EU og andre internationale organisationer, for faktisk at prøve at finde nogle indeks, man kan bruge for at sammenligne udvikling i lande, både mellem landene og over tid.
Julie Rademacher (S), 2011-04-12:
Mange tak.
Forslaget her om at udvikle et nationalt lykkeindeks indeholder en del pointer, som Socialdemokraterne umiddelbart er positivt indstillet over for, det være sig graden af ulighed, arbejdsløshed og lige adgang til uddannelse som til sundhedsydelser.
Man kan med rette sætte spørgsmålstegn ved BNP’s evne til at måle et lands velstand eller succes.
Forslaget her berører dog et andet interessant spørgsmål, nemlig hvad et land og en regering bør fokusere på.
Er det ren materiel velstand og økonomisk vækst, eller er det i højere grad borgernes velbefindende?
Så langt er vi enige med Enhedslisten i de pointer, der bliver trukket op, men jeg stiller mig dog skeptisk over for at gøre lykke op i tal og statistiske variabler.
Der er tale om et meget subjektivt og udefinerbart begreb.
Det vil sige, at uanset hvor mange eller mindre meningsfulde variabler, man bringer i spil, vil de altid indeholde en stor grad af usikkerhed, f.eks. graden af ligestilling, miljøpåvirkninger, diskrimination og politisk aktivitet samt deltagelsesdemokrati, alt sammen gode hensigter, som vi støtter med vores øvrige politiske program, men som ikke er umiddelbart målbare indikatorer.
Fagkundskaben fortæller os desuden, at jo flere faktorer, som kan forklare lykke,
desto mere mudret og upålideligt bliver resultatet.
Den engelske professor Adrian White, der er manden bag World Map of Happiness, indrømmer således, at indsamling af data om befolkningens velvære ikke er en præcis videnskab.
Ligesom vi søger forelskelsen, stræber vi gennem hele livet efter en følelse af lykke.
Fælles for begge efterstræbelsesværdige begreber er netop, at de er følelser, der ikke blot varierer fra kultur til kultur, men også er forskellige fra individ til individ, og et forsøg på at måle dette vil altid være bias.
BNP, uddannelsesniveau og andre indikatorer har som nævnt sine begrænsninger, men de bygger trods alt på mere håndgribelige objektive faktorer.
Det er derimod problematisk at skulle lovgive om noget så flygtigt og uhåndgribeligt som følelser.
På baggrund af den metodiske usikkerhed og det principielt problematiske i at gøre en følelse op i tal, ligesom vi ikke lovgiver om forelskelse og glæde, mener vi heller ikke, at det er realistisk at lovgive om lykke.
Så selv om vi er enige i en række gode pointer i Enhedslistens forslag her, kan vi derfor ikke stemme for beslutningsforslagets vedtagelse.
Louise Schack Elholm (V), 2011-04-12:
Det er jo sådan, at man allerede i dag kan se, hvordan det går med udviklingen på mange andre områder end bare økonomien.
OECD laver jo også opgørelser over, hvordan det går med sundhedsvæsenet og uddannelse i de forskellige OECD-lande, så der er fokus på mange forskellige områder.
Jeg mener ikke, man kan lave et lykkeindeks.
Det kan man ikke.
Jeg ville f.eks. føle mig enormt lykkelig, hvis jeg kunne komme hjem og kysse mine børn godnat i aften, men det kan man jo ikke måle.
Man kan jo ikke måle, at det gør mig mere lykkelig.
Det skal heller ikke hedde sig, at fordi man laver et lykkeindeks, er det kun de faktorer, der gør folk lykkelige.
Jeg synes, det er meget vigtigt, at vi siger, at vi har fokus på alle områder, men jeg mener ikke, vi skal lave et lykkeindeks.
Line Barfod (EL), 2011-04-12:
Det, man arbejder med internationalt, bl.a. i FN, EU, OECD og mange andre lande – og også nu i Nordisk Råd – er at se på nogle indeks, så man kan se, hvordan det egentlig går med udviklingen i vores lande på de områder, hvor vi er interesseret i at det skal gå bedre.
Det er ikke nok at sige: Der har været en masse trafikulykker og forurening og alt mulig andet, og derfor er den økonomiske vækst steget.
Det er faktisk vigtigt at se på, om samfundet udvikler sig i den retning, som vi faktisk ønsker, og det er det, vi foreslår vi laver et indeks på.
Og vi foreslår at tage befolkningen med på råd og høre, hvad det så er, der er vigtigt for Danmark og for de mennesker, der bor i Danmark – hvad det er, der er vigtigt for os at se på, når vi skal se, hvordan udviklingen går.
Men jeg kan forstå, at Venstre ikke ønsker, at man tager befolkningen med på råd om, hvad det egentlig er, der er vigtigt at se på, andet end bare øget materiel vækst.
Louise Schack Elholm (V), 2011-04-12:
Fru Line Barfod har fuldstændig ret i, at vi har rigtig meget statistik, og jeg synes, det er vigtigt at have fokus på rigtig mange forskellige aspekter af livet og af samfundet.
Og det synes jeg også vi har herinde på Christiansborg.
Jeg synes, vi har fokus på rigtig mange områder.
F.eks. er arbejdsløsheden jo noget, vi går meget op i.
Vi kan også nævne spørgsmålet om daginstitutionspladser, og hvor hurtigt man kan komme på sygehusene.
Selvfølgelig har vi fokus på alle de her områder.
Men et lykkeindeks er jo et indeks, hvor man siger, at det udgør lykken.
Jeg mener ikke, man kan definere lykke ud fra nogle parametre.
Lykke er individuelt; vi kan ikke lave et lykkeindeks.
Line Barfod (EL), 2011-04-12:
Først skal jeg sige, at vi altså har statistik i forvejen.
Det er et spørgsmål om at få samlet den statistik og få den puttet i et samlet indeks, ligesom man med bruttonationalproduktet samler en masse statistik fra mange forskellige områder.
Jeg skal bare høre, om Venstre ikke mener, at man som politiker har et ansvar for, hvordan samfundet udvikler sig, og om Venstre har den holdning, at det eneste saliggørende, som Venstres politikere skal se efter, er, hvor meget bruttonationalproduktet vokser?
Er hvor meget økonomisk vækst, der er i samfundet, det eneste afgørende for Venstres politikere, eller mener man i Venstre, at det faktisk også er afgørende, hvordan vores samfund bliver udviklet, hvordan mulighederne er for mennesker i det her samfund, og hvordan det hænger sammen med udviklingen vedrørende miljø og klima osv., og om vi faktisk skaber et samfund, hvor også vores børn og børnebørn har mulighed for at leve?
Louise Schack Elholm (V), 2011-04-12:
Enhedslisten foreslår, at der skal laves et nationalt lykkeindeks.
I Venstre mener vi ikke, at man kan sætte lykke på en formel.
Lykke er en individuel følelse.
Det, der gør den ene lykkelig, gør ikke nødvendigvis den anden lykkelig.
Bliver man f.eks. mest lykkelig af at pleje de sociale bånd eller at have et udfordrende, lukrativt arbejde?
Bliver man mest lykkelig af at leve på landet med en masse grønne områder til familien eller af at leve i en storby med hundredvis af arbejdspladser, specialbutikker og legepladser lige rundt om hjørnet?
Og sådan kan man blive ved i en uendelighed.
Og ingen af disse spørgsmål kan vi besvare her fra Christiansborg for landets borgere.
Lykke er nemlig individuel og subjektiv og kan derfor ikke generaliseres til formler.
Søren Brun fra Radiserne sagde: Lykken er dit og dat, dit for dig og dat for mig.
Og Søren Brun demonstrerer således individualiteten i lykke.
Det forholder sig samtidig også sådan, at en person kan være lykkelig i det ene øjeblik og ulykkelig i det andet øjeblik, uden at der er sket egentlige forandringer i personens liv.
Lykken er på den måde ganske lunefuld.
Lykke er altså individuel og meget kompleks, og lykke kan ikke sættes på formel.
Når Enhedslisten alligevel forsøger at sætte den udefinerbare lykke på formel, er det svært ikke at forestille sig, at Enhedslisten i virkeligheden håber på at bruge fænomenet lykke til at ride deres egen politiske kæphest.
Man vil nemlig uundgåeligt risikere at definere lykke i en retning, der på utidig vis fremmer ens egne ønsker på bekostning af alle andres.
Venstre mener derfor, at vi på Christiansborg skal blande os helt uden om dette område.
Samtidig vil et nationalt lykkeindeks betyde, at man gør lykke til et offentligt ansvar, og lykke er ikke et offentligt ansvar, og det skal det heller ikke være.
Det offentlige ansvar er at sørge for, at alle får mulighed for at søge sin egen lykke.
Hvis vi fra Christiansborg går længere end det, vil det være uberettiget indblanding i borgernes private liv.
Endelig kræver beslutningsforslaget, at der opbygges et kæmpe bureaukrati.
Hvordan skal man f.eks. finde ud af, hvor stor ligheden er i hjemmet, eller hvor stor indflydelse man har på sit arbejde?
Det er ikke tal, som findes, og det er ikke sikkert, at de nogen sinde vil blive skaffet.
Hermed lægges der op til et enormt bureaukrati, og det ønsker vi ikke i Venstre, og Venstre kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.
Da den konservative ordfører ikke havde mulighed for at være til stede, skal jeg på vegne af De Konservative sige, at De Konservative også afviser beslutningsforslaget.
Benedikte Kiær (KF), 2011-04-12:
En af de ting, jeg netop fremhævede, var, at det er nogle usammenlignelige parametre, der bliver nævnt i Enhedslistens forslag.
Hvis vi skal ind og se på, hvad det er, der gør os lykkelige, og se på, hvad mange i det samfund, vi lever i, mener er lykke, så fremhæver de familien, de fremhæver tillid, de fremhæver en masse forhold, som man ikke kan sætte på formler.
Vi går også ind og måler på og undersøger, hvor ensomme folk føler sig, og det mener jeg er en væsentlig problemstilling at forholde sig til, når man laver en undersøgelse af lykke.
Der ved vi, at der er nogle ældre, der føler sig ensomme, og vi ved, at der er unge, der føler sig ensomme.
Og så mener jeg, det er vigtigt, at vi går ind og løser den problemstilling, i stedet for at begynde at proppe det ind sammen med andre ting som klima, forurening og alt muligt andet, og så tro, at det kommer ud i den sidste ende som et lykkeindeks.
Jeg mener, det med hensyn til lykke er helt andre forhold, man skal forholde sig til end at kunne sætte det på en eller anden matematisk formel, for jeg mener faktisk, at vi som mennesker er mere komplicerede end som så, og jeg mener faktisk, at de mellemmenneskelige relationer er endnu vigtigere end at begynde at lave mærkelige formler, der skal beskrive vores lykke.
Line Barfod (EL), 2011-04-12:
Mener ministeren, at det, som i øjeblikket er det afgørende indeks for, hvor godt det går i Danmark og i andre lande, nemlig bruttonationalproduktet, siger noget særlig godt om, hvordan det går?
Mener ministeren, at det er et særlig godt indeks, eller ville det være fornuftigt at have et andet indeks, der balancerer og tager hensyn til både uddannelse, forurening, kultur og en række andre ting?
Der arbejder man på forskellige måder i forskellige lande og forskellige internationale organisationer på at finde nogle måder at lave nogle indeks på.
Benedikte Kiær (KF), 2011-04-12:
Nu nævner fru Line Barfod f.eks. det, man arbejder med i England.
Ja, der arbejder man med at gå ind og måle på folks lykke, men man går netop ind og måler på folks lykke, man går ikke ind og laver et indeks, man går ind og måler ved faktisk at stille folk en række spørgsmål, f.eks. om hvor lykkelig man følte sig i går, og hvor bekymret man føler sig i forhold til i går osv.
Det har ikke noget at gøre med den lange række parametre, som Enhedslisten oplister i sit forslag.
Uddannelse er jo også med til at give os et liv med muligheder for at skabe de ting i livet, som vi gerne vil, og nå de ambitioner, vi gerne vil nå, og de drømme, vi har.
Uddannelse er jo noget, vi måler på, og uddannelse er et område, hvor vi går ind og siger, at det vil vi rigtig gerne fremme.
Der er mange områder, hvor vi går ind og måler.
Det, jeg blot siger, er, at for alle de ting, som er opremset, og det gælder også i forhold til det materielle, mener jeg ikke, man kan gå ind og lave en eller anden entydig formel, der beskriver, hvor lykkelige vi er som folk.
Line Barfod (EL), 2011-04-12:
Jeg er helt enig med ministeren i, at vi ikke kan bestemme, hvad der gør, at det enkelte menneske er lykkeligt, men det er jo heller ikke det, forslaget går ud på; det er at se på, hvad det er, vi som land mener er vigtigt, hvad det er, vi som land stræber efter at blive bedre til, og frem for kun at se på materiel vækst også se på en række andre parametre.
Jeg skal bare høre, om ministeren mener, at FN er helt på vildspor, at OECD er helt på vildspor, at EU er helt på vildspor, at den britiske premierminister er helt på vildspor, at den franske præsident er helt på vildspor, og alle de andre, der arbejder på at udvikle sådanne indeks.
Er de alle sammen fuldstændig på vildspor efter ministerens opfattelse
Pia Adelsteen (DF), 2011-04-12:
At være lykkelig er for Dansk Folkeparti at se ikke noget, der kan måles.
Det er meget forskelligt, hvad mennesker mener gør dem lykkelige.
F.eks. er der mennesker, som er lykkelige, fordi de har muligheden for at gå på et værtshus, ryge en cigaret og tale med andre.
Der er mennesker, som er lykkelige, fordi de har den rigtige partner, mennesker, der er lykkelige, fordi de har det rigtige job, og der er mennesker, som sætter sig et mål og bliver lykkelige, når målet nås.
Der er også arbejdsløse, der er lykkelige, fattige, der er lykkelige, ja, listen over, hvem der er lykkelige, rummer alle kategorier.
Derfor forstår vi i Dansk Folkeparti simpelt hen ikke, hvad forslaget skal gøre godt for – slet ikke når man ser på de eksempler i forslaget, som et lykkeindeks kunne indeholde.
F.eks. nævnes lav arbejdsløshed, og der må jeg simpelt hen spørge forslagsstillerne, om de er af den opfattelse, at fordi man er arbejdsløs, så kan man ikke være lykkelig.
Eller der er eksemplet med, hvor mange der deltager i valg eller i foreningslivet: Er man nødvendigvis ulykkelig, fordi man ikke har været en tur ved stemmeurnerne, eller fordi man ikke hjælper frivilligt i den lokale fodboldklub?
Ifølge økonom og lykkeforsker Christian Bjørnskov fra Handelshøjskolen i Aarhus findes der ingen magisk opskrift på lykke.
Ikke desto mindre er han kommet med tre bud på, hvad man skal gøre for at blive lykkelig: Man skal finde den rigtige partner, finde det rigtige job, og man skal lade være med at få børn.
Når man hører de tre bud på lykke, studser man jo lidt over det sidste.
Men de undersøgelser, som netop lykkeforskere har lavet rundtomkring i verden, viser rent faktisk, at mennesker er mindst lykkelige, når de har fået børn, fordi børnene i praksis giver bekymringer, færre frihedsgrader, en masse ekstraarbejde og stress og uforudsigelighed i hverdagen for forældrene.
Da jeg går ud fra, at Enhedslisten vil bruge forslaget om lykkeindeks til at ændre på ting, så danskerne bliver lykkeligere, må et spørgsmål til Enhedslisten være: Skal folk lade være med at få børn?
For Dansk Folkeparti er lykke en personlig definition, som i øvrigt adskiller sig meget fra menneske til menneske, og som i vores øjne ikke kan måles.
Vi kan som nævnt derfor ikke støtte forslaget.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2011-04-12:
Min veninde fortalte mig engang, at der var foretaget en sammenligning af alle lykkeundersøgelser på verdensplan, og sammenligningen viste, at uanset hvilken kultur eller hvilken religion eller hvilken økonomi der gjorde sig gældende i de enkelte samfund, så var der én ting, der gik igen, nemlig at det, som gør folk allermest lykkelige, er livsvarige, nære relationer til andre mennesker.
Det er en meget sød historie, men det nytter jo ikke noget, hvis man af en eller anden grund er afskåret fra at være sammen med de mennesker, man har nære relationer til, fordi de enten er døde af sult eller gået til grunde på grund af sygdom, eller hvis ens nære tvinges til at rejse langt væk på grund af fattigdom eller ufred.
Derfor er det også en grundlæggende god idé, som det i virkeligheden er kongen af Bhutan, der har fået på et tidspunkt, at lave et nationalt lykkeindeks.
Det er jo blevet fulgt op af flere andre på verdensplan, som egentlig synes, at der er en interessant vinkel i at kunne måle lykke på en anderledes måde end på BNP.
Derfor ser vi i SF meget positivt på forslaget fra Enhedslisten, også fordi det er en god idé at kigge på, hvad det er, vi som samfund skal styrke, skal øge og fremme for at skabe den bedst mulige trivsel og lykke for vores befolkning.
Jeg kan godt sætte spørgsmålstegn ved, om det skulle være nødvendigt at sætte det her i kommission.
Jeg er faktisk overbevist om, at repræsentanter for alle Folketingets partier kunne sætte sig sammen og blive enige om at lave nogle parametre for, hvad det var vigtigt at tage ind.
Jeg synes, det er nogle glimrende forslag, Enhedslisten har – langt de fleste af dem, måske ikke nødvendigvis alle.
Men det var jo en forhandling værd, og på den baggrund kunne vi måske blive enige om, på hvilket grundlag vi kunne lave et nationalt lykkeindeks.
Men SF er overvejende positive over for det her forslag.
Dog synes vi ikke, at det nødvendigvis kræver et helt kommissionsarbejde.
Naser Khader (KF), 2011-04-12:
Punkt 1: Når jeg kommer ned fra talerstolen, skal jeg vise ordføreren et citat om den aftale, vi lavede, og hvor SF's ordfører er positiv.
Punkt 2: Det her handler ikke om arbejdskraft.
Hvad angår arbejdskraft, har vi greencardordninger, og vi har positivlisten, og de bliver justeret i forhold til den arbejdskraft, vi har brug for.
Line Barfod (EL), 2011-04-12:
Selvfølgelig skal man have penge til det, man gerne vil, det andet går ikke.
Men problemet er, at alle de andre diskussioner, vi har på alle andre områder i dag, bliver underordnet, hvordan udviklingen i bruttonationalproduktet er, og det, man sammenligner med, når man sammenligner landene internationalt, og det, der er den allervigtigste målestok for alle lande internationalt i dag, er bruttonationalproduktet.
Det duer bare ikke, hvis vi skal sikre, at det her samfund også vil være godt for vores børn og vores børnebørn.
Hvis vi skal sikre det, er vi nødt til at få udviklet nogle andre indikatorer, der også tager højde for, hvordan udviklingen i samfundet er på en lang række andre områder end bare udviklingen i ting og trafikulykker osv. Vi er nødt til også at have udviklingen i, hvordan vi tager hensyn til miljø og klima, med, og udviklingen i uddannelsesniveau og alt det andet med – og ikke via 117 forskellige statistikker, som man skal bruge tid på at finde, men i et indeks, som vi også kan bruge til at sammenligne os med andre lande med for at se, hvordan det egentlig går med udviklingen, og så vi kan sammenligne over tid og se, at hov, her er det ved at gå galt, her er vi nødt til at gribe ind.
Og så ligger der også et politisk pres på os for at gøre noget.
Pia Adelsteen (DF), 2011-04-12:
Der er mit spørgsmål til ordføreren så bare: Er det ikke det, vi allerede gør?
Altså, vi sidder og kigger på miljø.
Jeg ved godt, at vi har forskellige holdninger osv., men det er jo det, vi gør i forvejen.
Det er jo ikke sådan, at vi bare siger, at BNP’et skal være bum bum bum, og så er det kun det, vi styrer efter.
Det mener jeg faktisk ikke er sådan tingene foregår i Danmark.
Vi sidder jo netop og kigger på, hvordan vi kan udvikle vores sundhedsvæsen, hvordan vi kan udvikle skolen, hvordan vi kan udvikle vores skole- og uddannelsessystem, hvordan vi kan gøre miljøet bedre osv.
Og det gør vi jo ikke bare ved at kigge på BNP’et, men alt andet lige er man da nødt til på et eller andet tidspunkt at se på det, da man for at gøre de her ting også er nødt til at have nogle penge til at gøre dem for.
Alt andet lige skal man have nogle penge for at kunne udvikle nogle ting.
Der kommer BNP’et ind i det, så jeg vil medgive ordføreren så meget, at selvfølgelig kigger vi på det, men det er da også en nødvendighed, fordi det kræver penge at udvikle mange af de andre ting, og hvor vores politiske synspunkter jo så netop er det, der driver værket, kan man sige.
Line Barfod (EL), 2011-04-12:
Det er muligt, at det er forskellige diskussioner, vi deltager i normalt, men det, som jeg hører i stort set alle de diskussioner, vi har, er, at man taler om, hvor afgørende det er, at bruttonationalproduktet bliver ved med at vokse og vokse, herunder har næsten alle partier lagt sig fast på det her med, at privatforbruget skal mere end fordobles over de kommende år – stort set fuldstændig uden nogen diskussion.
Der er det, at jeg tror på, at hvis man får et andet indeks, som vejer lige så tungt, vil man have nogle bedre muligheder for få den politiske diskussion om, at der altså også er andet i verden, end at det flertal af os, der har rigeligt med ting i forvejen, skal have mere end dobbelt så meget.
Det er måske vigtigere, at vi går ind og ser på, hvordan det egentlig går med udviklingen på andre områder, så man, når man diskuterer, hvordan det går med vores land, så også ser på, hvordan det egentlig går med udviklingen, om den faktisk klimamæssigt og miljømæssigt er bæredygtig, så det ikke kun er os, der lever lige nu, men også vores børn og børnebørn, der har en mulighed for at have det godt i det her land.
Pia Adelsteen (DF), 2011-04-12:
Jeg skal ærligt indrømme, at jeg sådan set heller ikke forstår det her, for jeg mener faktisk ikke, at bruttonationalproduktet bliver vægtet så højt, som fru Line Barfod gør det til.
Når vi sidder og diskuterer sociale sager og sådan noget, er det meget sjældent, at vi sidder og kigger på bruttonationalproduktet.
Så sidder vi netop og kigger på f.eks., hvor mange børn der bliver tvangsfjernet, og hvad vi kan gøre for at gøre det bedre osv.
Man sidder og kigger på alt muligt andet.
For på trods af at vi indtil nu ikke har haft et lykkeindeks i Danmark, er det lykkedes os at lave et gratis sundhedsvæsen, et gratis uddannelsessystem og en 37-timers arbejdsuge.
Så kan man ønske sig mindre/mere af alting, men det kræver så også, at der er nogle penge til det, og derfor er man så alt andet lige nødt til på et eller andet tidspunkt at nå frem til bruttonationalproduktet.
Så jeg forstår simpelt hen ikke, hvad man vil bruge lykkeindekset til, for vi bruger jo netop alt det her i forvejen.
Line Barfod (EL), 2011-04-12:
Jeg kan ikke forestille mig, at der er nogen i det her Folketing, der taler for, at vi skal fjerne så mange børn som muligt.
Jeg tror, at vi alle sammen taler for, at vi skal have så meget forebyggelse som muligt for at undgå de situationer, hvor børn skal tvangsfjernes.
Statistikker skal man gå ind og vurdere, ligesom man gør med statistikken i forhold til bruttonationalproduktet, hvor man prøver at analysere, hvorfor det er, at det går den forkerte vej, i forhold til hvad man politisk ønsker, og så ser man på, hvor man kan sætte ind.
Det har vi så forskellige politiske holdninger til.
Nøjagtig på samme måde med det her indeks vil man også se, hvorfor det går den forkerte vej, og hvor det så er, at vi skal sætte ind, og det kan man så have en politisk debat om.
Men ideen er at få et samlet indeks, som vægter lige så tungt som bruttonationalproduktet, så det ikke kun er bruttonationalproduktet, der kan tilsidesætte al anden politik i det her land, fordi man nu siger, at det afgørende for alting er at få en øget vækst, med hensyn til hvor mange ting vi har i vores privatforbrug, men så man faktisk også siger, at det er vigtigt, hvordan samfundet udvikler sig på andre områder.