runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jakob Engel-Schmidt (V), 2013-12-04:
Det er jo en sand fornøjelse at få lov til at møde ministeren i en debat om antallet af offentligt ansatte.
Ministeren er en kvinde, det er svært at blive klog på, i hvert fald politisk, og jeg ved, at der ofte også har været eksempler på, at ministeren har haft én holdning som formand for SF og en anden holdning som medlem af regeringen.
Derfor vil jeg gerne spørge ind til, om ministeren deler finansministerens opfattelse af, at konkurrencesamfundet er godt og vigtigt for Danmark.
Når jeg nævner det, er det, fordi vi i Venstre er optaget af, at borgerne får den bedst mulige velfærd.
Vi er ikke optaget af, om velfærden til ældre mennesker, til børnefamilier og andre udsatte bliver leveret af en privat ansat eller en offentligt ansat, så længe det er den bedste service, man får til prisen.
Så deler ministeren finansministerens opfattelse af, at konkurrencesamfundet er sundt for Danmark?
Astrid Krag (S), 2013-12-04:
Jeg kender ikke de tal, som spørgeren refererer til nu.
Jeg synes ikke, at det er et retvisende billede, spørgeren prøver at male.
For mig er der to afgørende aspekter her.
Den ene er at beskytte børn og unge mod rygningens skadelige konsekvenser.
Det er det, der koster allerflest leveår i det her land.
Det er det, der er årsag til alvorlig sygdom og tidlig død.
Den anden er at give rygerne en hjælpende hånd, og jeg synes, det er positivt, hvis jeg har forstået det rigtigt, at man faktisk i det nordsjællandske tilfælde har en arbejdsgiver, der giver rygestoptilbud.
Så det billede, der bliver tegnet af, at man møder fyresedlen som det første, er ikke rigtigt, hvis jeg har forstået rigtigt.
Sådan mener jeg ikke det skal være, og sådan mener jeg i øvrigt heller ikke at det er helt korrekt at fremstille det.
Liselott Blixt (DF), 2013-12-04:
Altså, det er igen en ikkeryger, der taler.
Jeg vil sige, at jeg havde røget i 10 år, da jeg stoppede, og nu kan jeg klare mig med at være festryger.
Der kan gå uger imellem, jeg ryger, jeg har i hvert fald ikke en fest hver dag.
Så det viser bare, at man godt kan, selv om der bliver proppet en hel masse i dem, der skulle gøre, at man var afhængig af dem.
Men jeg har faktisk været festryger i 10 år.
Det samfund er jo ikke noget, der er i min fantasi.
Det er jo der, vi er på vej hen, når man bliver ringet op derhjemme, hvad 500 personer er blevet.
16 har sagt ja til en samtale.
Vil det sige, at man skal genere over 400 mennesker for at få en samtale med 16, der måske ikke resulterer i noget?
Astrid Krag (S), 2013-12-04:
Spørgeren har i hvert fald en god fantasi, må man sige.
Det lyder som et rigtig fint manuskript til en eller anden fremtidsfilm om det altomsiggribende samfund, der kvæler den enkelte.
Sådan oplever jeg det ikke.
Når folk bliver ringet op af kommunen, som jeg har hørt det, og bliver spurgt, om de ryger, og om de ved, at der faktisk er gratis rygestoptilbud, så reagerer de fleste rygere ved at sige, at det vidste de ikke, at det ville de gerne have vidst, og at de er glade for, at de nu ved det.
De viser, præcis som spørgeren siger, at de fleste rygere faktisk gerne vil stoppe med at ryge, og at dem, der gerne vil stoppe med at ryge, gerne vil have en hjælpende hånd.
Hvis man så ønsker at blive ved med at ryge, kan man mig bekendt gøre det lige så frit, man vil.
Men jeg er enig i, at det er svært at stoppe med at ryge.
Det er det jo, bl.a. fordi der bliver tilsat afhængighedsskabende stoffer i tobakken.
For jeg kan da være meget enig med spørgeren i, at det gør det ekstra svært at kvitte smøgerne, når det ikke kun er et spørgsmål om viljestyrke, men faktisk også er et spørgsmål om, at der er tilsat stoffer i cigaretterne, der gør det rigtig svært at kvitte smøgerne.
Liselott Blixt (DF), 2013-12-04:
Jeg mener, at det er sådan et angiversamfund, vi efterhånden har i dag, hvor man ikke kan tillade sig at gøre det, man selv har lyst til.
Det kan jo godt høres, at det er en, der åbenbart ikke har røget selv, og som ikke ved, hvor svært det kan være.
For som jeg sagde tidligere, er der mange rygere, der gerne vil holde op, men så nemt er det ikke.
Der er nogle, der har problemer, der er sværere og større end det, at de ryger, og det her betyder da mere for dem.
Man begynder at lave et samfund, hvor folk nærmest bliver udstødt og bliver hetzet.
De bliver ringet op derhjemme og bliver spurgt, om de er rygere.
Hvad bliver det næste?
Det bliver, at der bliver spurgt: Hvor meget vejer du?
Har du dyrket motion i dag?
Hvad har du fået til aftensmad?
Astrid Krag (S), 2013-12-04:
Jeg synes faktisk, at det er meget forkert billede, spørgeren tegner.
Vi ved, at de fleste rygere faktisk gerne vil stoppe med at ryge, og vi ved, at dem, der gerne vil stoppe med at ryge, gerne vil have en hjælpende hånd.
Derfor var det også en del af den politiske aftale, regeringen og Enhedslisten lavede, da vi sidst strammede rygeloven i 2012, at der skulle afsættes penge til den hjælpende hånd, altså til den opsøgende rygestopindsats – og det er en fuldstændig afgørende pointe.
Så vidt jeg har forstået historien fra Nordsjælland, er det også forkert, når fru Liselott Blixt tegner et billede af, at man ikke får nogen hjælp.
Som jeg har forstået det, er der faktisk rygestoptilbud til medarbejderne.
Det har vi også i mit eget ministerie.
Hele pointen med, at det kan have ansættelsesretlige konsekvenser, hvis man bryder rygepolitikken, er sådan set noget, der var i loven fra 2007, og som ikke har noget med de seneste stramninger at gøre.
Sådan skal det ikke være, sådan skal det ikke opleves, og der er i hvert fald ikke noget i de nye ændringer af reglerne, der bevirker det.
Liselott Blixt (DF), 2013-12-04:
Men det, der gør, at jeg godt kunne tænke mig ministerens svar, er, at ministeren er den ansvarlige for sundhedspersonalet.
Ministeren er den, der kan være med at rette op på nogle af de ting, som måske er uhensigtsmæssige.
Jeg nævner så Hillerød Sygehus, hvor ledelsen nu går ud og skal opspore de her syndere, og hvis man så tager dem i at ryge, bliver de fyret efter tre gange.
Vi har et sundhedspersonale, der gør deres yderste på vores sygehuse, og som måske i deres egen pause går ud og har brug for den cigaret, som de har svært ved at slippe, selv om vi ved, at mange gerne vil holde op.
Det vil de måske også, men de har svært ved at slippe den.
Jeg synes, det er utrygt, og jeg synes, det er en glidebane, vi kommer ud på.
Nu ses det så også, at man begynder at ringe uopfordret til folk i deres hjem for at høre, om de er rygere og for at tilbyde dem kurser.
Hvor vi er på vej hen med en rygelov, der efterhånden taget det personlige ansvar fra folk?
I det forrige spørgsmål skulle vi tage ansvar, når vi tager ud at rejse, men når vi er hjemme i Danmark, skal vi altså være bange for en ledelse, der griber os i at ryge, eller for, at vi bliver ringet op af kommunens ansatte, der begynder at stikke i, om vi ryger, og om vi vil have et rygestopkursus.
Altså, hvor er vi på vej hen med den lovgivning?
Astrid Krag (S), 2013-12-04:
Jeg vil gerne sige meget klart, at det ikke er min opgave som minister at gå ind i konkrete ansættelsesretlige sager, og jeg oplever ikke, at det skal være sådan.
Men når det er sagt, er det selvfølgelig rigtigt, at jeg som sundhedsminister selvfølgelig er optaget af rygepolitikken generelt på danske arbejdspladser og de danske sygehuse.
Vi ved, at rygning er noget af det, der betyder allermest, når vi kigger på, hvorfor folk dør tidligt, hvorfor folk bliver ramt af alvorlige sygdomme.
Derfor vil jeg også sige, at jeg som minister for sundhed og forebyggelse var glad for, at vi kunne skærpe reglerne for rygning på danske arbejdspladser.
Det er regler, som naturligvis også gælder på de danske sygehuse.
Det er nogle regler, jeg forventer bliver overholdt for patienternes skyld og personalets skyld.
Så er der diskussionen om, hvad der er en acceptabel sanktion, hvis en medarbejder ikke overholder rygepolitikken på arbejdspladsen, hvilket jo er det, spørgeren spørger ind til.
Det fremgår af bemærkningen til rygeloven, at det f.eks. kan være de almindelige ansættelsesretlige regler, der gælder på arbejdspladsen.
En medarbejder, der ikke overholder rygepolitikken, kan f.eks. få en påtale, en advarsel eller blive afskediget, afhængigt af hvor alvorlig overtrædelsen er.
Det er nogle sanktioner, der ikke adskiller sig fra, hvad for nogle regler der i øvrigt gælder på arbejdsmarkedet i Danmark.
Det vil jo altid være en konkret vurdering, om en arbejdsgiver er gået for vidt i sin brug af ledelsesretten, men det er i sidste ende en domstol eller det fagretlige system, der afgør det.
Det er ikke en minister.
Preben Bang Henriksen (V), 2013-12-04:
Hvad er ministerens holdning til etablering af den tredje Limfjordsforbindelse over Egholm?
Pia Olsen Dyhr (SF), 2013-12-04:
Nej, det kan der ikke svares ja eller nej til, eftersom regeringen har besluttet, at vi skal have et ordentligt belyst beslutningsgrundlag.
Den her regering mener det alvorligt, når vi afventer de undersøgelser, der er blevet sat i gang.
Vi har prøvet at undersøge i forhold til landstrafikmodellen, hvad det betyder for dem, der skal over Limfjorden.
Preben Bang Henriksen (V), 2013-12-04:
Det kan gøres kort, for jeg er nødt til at spørge om det samme igen.
Nu har vi fået gentaget, at ministerens holdning er identisk med regeringens, heldigvis og naturligvis, kan man sige.
Og så må jeg bare spørge: Er Egholmforbindelsen efter ministerens og dermed regeringens holdning stendød?
Det kan der sådan set svares ja eller nej til.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2013-12-04:
Som jeg gjorde opmærksom på, er regeringens holdning og ministerens holdning præcis den samme.
Vi har ikke sådan plads til personlige ytringer.
Jeg synes, det er vigtigt, at regeringen har én holdning, og regeringens holdning er, at vi afventer den undersøgelse, der er af landstrafikmodellen, for at se de tal, der kommer ud.
Det betyder, at vi har et bedre beslutningsgrundlag, og det er Venstre sådan set også indforstået med, eftersom det har været en betingelse i den grønne trafikforligskreds.
Når det er sagt, vil jeg sige, at vi skal mødes i januar måned.
Man må kigge på, hvad vi økonomisk har at gøre med, men der er ikke 7 mia. kr. i tilbageløb til den grønne trafikforligskreds.
Jeg ved også, at der er andre ønsker i Venstres gruppe til transportprojekter, så det må også være et spørgsmål om prioritering.
Og jeg vil sige, at det jo altid er opgaven på transportområdet, for ønskerne er mange.
Men midlerne er jo ikke uendelige, og den her regering er økonomisk ansvarlig.
Preben Bang Henriksen (V), 2013-12-04:
Jeg er ikke i tvivl om, at pengene ikke findes nu.
Men en skønne dag kommer de, det må vi da alle sammen håbe.
Og så er det jo bare interessant for de nordjyder, der eksempelvis rejser herover hver eneste måned og søger at påvirke de forskellige fagudvalg her på Christiansborg i retning af en tredje Limfjordsforbindelse.
Det er jo interessant for dem at vide på nordjydernes vegne, hvad ministerens holdning er, hvad regeringens holdning er.
Er den det?
Pia Olsen Dyhr (SF), 2013-12-04:
Ministerens holdning er regeringens holdning, og i den her henseende handler det jo om den grønne transportforligskreds, som jeg ved at spørgeren også godt ved at Venstre også selv deltager i, og det næste forhandlingsmøde er i januar måned, og der må vi jo se, hvad der er på bordet.
Jeg vil sige, at det er korrekt, at diskussionen om Limfjorden har fundet sted i mange år.
Jeg tror, at der har været ni forskellige løsninger af en forbindelse over Limfjorden, og derfor må man sige, at det har været en lang proces.
Jeg synes derfor også, at der er grund til at kigge på, hvad vi kan gøre allerede nu og her, altså det vil sige i forhold til den nuværende Limfjordsforbindelse, om vi kan gøre noget på den korte bane i forhold til at forbedre den.
Når det så er sagt, skal man også være opmærksom på, at hvis vi skal lave en ny Limfjordsforbindelse, er der tale om et meget stort milliardbeløb.
Preben Bang Henriksen (V), 2013-12-04:
Tak for det.
Ministeren har jo helt ret i, at det er noget, der optager befolkningen i Nordjylland temmelig meget, og befolkningen har jo også kunnet se til, at der siden 1967 har været adskillige undersøgelser af forholdene, heriblandt den allerseneste VVM-undersøgelse.
Undersøgelserne giver et rimelig entydigt billede, nemlig at det, der er at foretrække, er en Egholmlinje, også kaldet en vestforbindelse.
Jeg kan forstå, at vi nu venter på en opdatering af landstrafikmodellen.
Så lad os da få den.
Men når den foreligger, så spørger jeg allerede nu: Hvad er egentlig ministerens holdning?
Har ministeren en holdning allerede i dag?
Når jeg spørger, er det, fordi jeg kan se, at ministerens SF-formand skriver i anledning af ministerudnævnelsen, at Egholmvejen er stendød, siger han.
Med en SF'er som transportminister er det nu helt udelukket, at det ender med en forbindelse via Egholm.
Han gør det lidt tydeligere i Nordjyske den 11. august 2013, hvor han skriver: Med den nye ministerrokade, hvor SF har fået Pia Olsen Dyhr indsat i Transportministeriet, må Egholmforbindelsen anses for at være stendød.
Jeg er nødt til at spørge direkte: Hvad er ministerens holdning, ministerens egen holdning, til en forbindelse over Egholm?
Har SF-formanden ret i, at den allerede er stendød med Pia Olsen Dyhr som minister?
Pia Olsen Dyhr (SF), 2013-12-04:
Regeringen er opmærksom på, at sagen om en tredje Limfjordsforbindelse har stor betydning for både borgere, politikere og virksomheder i Nordjylland.
Regeringen har ved flere lejligheder tilkendegivet, at forligskredsen bag den grønne transportpolitik afventer resultaterne af opdateringen af landstrafikmodellen, før der tages stilling til linjeføringen, herunder Egholmlinjen.
Trafikberegningerne i landstrafikmodellen er netop en forudsætning for at træffe en oplyst beslutning.
Det er ikke kun op til regeringen at træffe den endelige beslutning, da midlerne i Infrastrukturfonden fordeles politisk i den grønne trafikforligskreds, som Venstre også er en del af.
Kredsen besluttede i fællesskab, at trafikberegningerne skal opdateres med landstrafikmodellen.
Grundberegningerne forventes at foreligge inden udgangen af 2013, men da der er tale om en helt ny model, som vi først lige har afprøvet, kan det ikke udelukkes, at der vil være behov for, at vi undersøger resultaterne yderligere.
Jeg kan desuden oplyse, at Vejdirektoratet er i gang med at undersøge, hvilke øvrige muligheder der kan være for at forbedre kapaciteten i forhold til den nuværende Limfjordstunnel.
Liselott Blixt (DF), 2013-12-04:
Mange tak.
Jeg læser spørgsmålet op: Finder ministeren det både moralsk og juridisk acceptabelt, at sundhedspersonale på danske sygehuse kan blive fyret for at have røget cigaretter tre gange?
Flemming Damgaard Larsen (V), 2013-12-04:
Tak for det, hr. formand.
Spørgsmålet lyder: Vil ministeren i sit næste oplæg til forhandlinger om udvidelse af vejnettet opprioritere motorvej helt til Kalundborg?
Astrid Krag (S), 2013-12-04:
Som sagt skal der selvfølgelig i forlængelse af den her ændring nok komme oplysning til danskerne om det.
Det synes jeg er helt naturligt.
Det skal man selvfølgelig kunne forvente, og på den måde vil vi jo også få gjort danskerne opmærksomme på, at der nu altså gælder nye regler, når du rejser inden for EU – det minder om det, du er vant til, når du rejser uden for EU – og det er jeg faktisk meget tryg ved.
Man kan sige, at det i forvejen har været en helt unik, enkeltstående ordning, vi har haft i Danmark, som man f.eks. ikke har haft det i Sverige, og derfor er jeg sådan set også meget fortrøstningsfuld i forhold til, at det her nok skal lande på en rigtig fornuftig måde, hvor vi alle sammen kan være trygge ved, at vi også kan få den hjælp, vi har brug for, når vi tager på rejser inden for EU's grænser.
Man kan måske notere sig, at hvis det er sådan, at Venstre mener, at det her er et problem, kan man jo undre sig over, at Venstre ikke gjorde noget ved det, da man havde magten, og da der var en offentlig debat om det her tilbage i 00'erne.
Jeg har det principielt sådan, at det ikke er mig, der skal detailstyre driften på vores sygehuse.
Der er nogle grundlæggende principper, der skal respekteres.
Det er bl.a. principperne om den enkelte patients integritet, den enkelte patients blufærdighedsgrænse, og det har jeg en helt klar forventning om at man kan finde ud af ude på sygehusene.
Jeg mindes også at have fået fortalt, at da diskussionen rullede sidst, var der faktisk også nogle, der pegede på, at der kunne være nogle positive gevinster.
Det skal jeg ikke gøre mig til dommer over, og det vigtigere er i hvert fald, at patienterne føler, at de bliver spurgt, og at de bliver respekteret.
Finn Thranum (V), 2013-12-04:
Mit spørgsmål er ikke på baggrund af en enkelt borger.
Det er på baggrund af flere borgere, som har oplevet det, og det er normal praksis, som jeg oplyste.
Jeg har i snart 40 år arbejdet i ambulancetjenesten og mindes ikke, at jeg har oplevet sengestuer med begge køn i min karriere.
Astrid Krag (S), 2013-12-04:
Spørgeren skal være velkommen til at stille det spørgsmål skriftligt, så skal vi nok forhøre os hos regionerne.
Men jeg vil sige, at det helt grundlæggende for mig selvfølgelig er, at man spørger patienterne, hvordan de har det med det.
Det er jo ikke noget, der har fyldt meget i den offentlige debat, og derfor har jeg heller ikke nogen grund til at tro, at det er noget, der er særlig udbredt.
Jeg ved, at man havde en del debat om det her, da Venstre havde regeringsmagten sammen med De Konservative tilbage i årene omkring 2007, hvor der faktisk blev lavet en undersøgelse, der, så vidt jeg er orienteret, viste, at 80 pct. af de adspurgte i den undersøgelse egentlig syntes, at det var helt i orden med kønsopdelte stuer.
Der var 10 pct., der ikke brød sig om det og sagde nej, og 10 pct., som synes, at det var en svær situation at blive stillet i.
Det grundlæggende for mig her er, at man skal spørge patienten, og at man i det hele taget skal have respekt for patientens blufærdighed og integritet.
Som sagt mener jeg ikke, at det er noget drømmescenarie med seksmandsstuer.
Det er naturligvis heller ikke noget drømmescenarie, hvis der er en konkret borger, der har oplevet ikke at blive spurgt og ikke har følt sig respekteret.
Sådan skal det selvfølgelig ikke være.
Finn Thranum (V), 2013-12-04:
Tak for ministerens svar.
Det finder jeg da klart og tydeligt.
Baggrunden for mit spørgsmål er, at jeg har fået henvendelser fra borgere, der har oplevet at blive placeret på seksmands sengestuer, hvor personer af begge køn ligger.
Det er f.eks. fra en ældre kvinde på knap 90 år, som i 3 dage var indlagt som eneste kvinde blandt mænd på en seksmandsstue.
Ingen af dem synes, det var en behagelig oplevelse i en for dem ret skrøbelig situation, hvor man f.eks. skal vaskes i sengen, ikke kan have sit eget tøj på, må benytte bækken eller urinkolbe og måske fremtræder usoigneret.
Begge køn på seksmands sengestuer er forekommet rutinemæssigt på Aarhus Universitetssygehus igennem flere år, når borgere er kommet ind for at få et nyt knæ eller en ny hofte.
Det har jeg nu fået svar på, og derfor vil jeg spørge efterfølgende: Vil ministeren med baggrund i min forespørgsel og mine oplysninger undersøge, i hvor stort omfang vores sygehuse benytter stuer til begge køn samtidig?
Astrid Krag (S), 2013-12-04:
For mig at se
er sekspersoners sengestuer, hvor mænd og kvinder er indlagt samtidig, ikke en ønskesituation.
Jeg har en helt klar forventning om, at regionerne inden for de kapacitetsmæssige rammer lever op til deres ansvar, og at de tilrettelægger driften af sygehusene på den mest hensigtsmæssige måde for patienterne.
Blandede sengestuer er allerede i dag en sjældenhed, og sådan vil jeg også umiddelbart mene at det bør være.
Hvis man i en region undtagelsesvis har valgt at organisere sig, så der både kan indlægges mænd og kvinder på sengestuerne, har man jo en særlig udfordring i forhold til at sikre, at der tages de nødvendige hensyn til den enkelte patient.
Det gælder jo ikke mindst, hvis der er tale om mere svage patienter, som måske kan have vanskeligt ved at sige fra.
For mig er det fuldstændig afgørende i det her tilfælde som i alle andre tilfælde, at den enkelte patients personlige integritet og blufærdighedsgrænse bliver respekteret.
Det gælder i øvrigt, ligegyldigt om der er tale om flersengsstuer, kønsopdelte sengestuer eller enestuer.
Det er altså et princip, der skal være med os alle steder.
Derfor synes jeg også, at det er positivt, at vi over de kommende år vil se en gradvis og betydelig omlægning fra flersengsstuer til enestuer på de danske sygehuse.
Det er jo et af de rigtig vigtige resultater ved den meget store historiske omlægning og den store investering i nye moderne sygehuse, vi står med i de her år.
Finn Thranum (V), 2013-12-04:
Tak for det.
Jeg skal læse spørgsmålet op: Hvad er ministerens holdning til, at man i sygehusvæsenet har sekspersoners sengestuer, hvor begge køn er indlagt samtidig?
Annette Vilhelmsen (SF), 2013-12-04:
Midlerne, som er bevilget »Stemmer på Kanten«, kan udelukkende anvendes til kampagneaktiviteter i det helt konkrete projekt.
Finn Thranum (V), 2013-12-04:
En positiv gevinst er, at man skynder sig at fare ud af sygehuset, fordi man ikke kan holde ud at være der, på grund af at man ligger på stuer med begge køn.
Så er der jo en anden skjult dagsorden i det.
Men hvis nu borgeren ønsker at blive indlagt på sengestuer med personer af samme køn, kan borgeren så risikere at vente længere tid på en knæog hofteoperation?
Og så vil jeg lige understrege, at den praksis, man benytter, har været benyttet i omkring 2 år.
Det er cirka den tid, som den nuværende regering har været ved magten.
Astrid Krag (S), 2013-12-04:
Jeg kender jo af gode grunde ikke til den konkrete sag, som ordføreren har med her, al den stund at ordføreren ikke syntes, at det var relevant at nævne det i sit spørgsmål. Jeg kan bare konstatere, at det her ikke er noget nyt.
Sidst, der var offentlig debat om det her, var, da hr. Finn Thranums parti havde regeringsmagten.
Så der kunne man jo have grebet ind, hvis man mener, at det er så stort et problem.
Jeg synes faktisk ikke, at det er noget, vi skal detailstyre, men jeg vil også sige meget klart, at jeg sådan set ikke synes, at det er et drømmescenarie med meget store stuer.
Det kan også være et problem med blandede køn.
Det, jeg sagde, er ikke, at folk så skynder sig ud af hospitalet.
Det er i hvert fald ikke sådan, jeg har oplevet det og fået det refereret.
Men da debatten var der sidst, var der nogle, der tilkendegav, at det sådan set egentlig kunne være hyggeligt at falde i snak med forskellige folk, og også, at man måske nok tænkte lidt mere på selv at have styr på tøj, og hvad ved jeg.
Men som sagt: Jeg mener sådan set, at det afgørende må være, at den enkelte patient oplever at blive spurgt og blive respekteret.
Liselott Blixt (DF), 2013-12-04:
Jamen det har jo ikke så meget at gøre med, hvad man har råd til.
Og derfor ønsker jeg, at man kunne tilsende det blå sygesikringskort automatisk, sådan at vi sikrer det; sådan at vi sikrer, at de mennesker, der betaler skat i Danmark og har en offentlig sygesikring, også får det med, når de tager på ferie.
For der vil være tilfælde, hvor de glemmer det, ikke ved, at kortet er udløbet, og så står vi med nogle sørgelige situationer, hvor folk har været ude for en akut sygdom og de eventuelt står med noget betaling, som de ikke kan klare selv.
Så det må da være det mindste, vi kan forlange.
Men vi ved jo så også, hvordan det er.
Nu har jeg læst det her høringsudkast, der har været med hensyn til reglerne om det blå sygesikringskort, og det bliver jo sådan, at man, når man kommer til et land, så skal betale, hvis det er, man kommer ind hos det private, der ikke har nogen aftale med det offentlige.
Så spørgsmålet er: Hvad gør vi med de mennesker, der måske kommer til at stå med de problemer?
Vi kender jo allerede nu til nogen, som er blevet meget syge, og som ikke har kunnet få transporten hjem, eller andre sager, hvor de har haft svært ved at betale den regning, som de har fået, og det, selv om det er et EU-land.
Altså, vi betaler herhjemme en skat, der er væsentlig højere, end den er i de andre lande, så hvad vil man gøre i de situationer?