runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-12-14:
Jeg synes, det er fuldstændig rigtigt, som spørgeren siger, at de beslutninger, der bliver taget i EU, kommer til at påvirke Danmark.
Man skal hvert fald ikke forsøge at bilde danskerne ind, at det forholder sig anderledes.
Det vil være sådan, at hvis de har en høj disciplin for den fremtidige finanspolitik i de øvrige europæisk lande, så bliver vi også nødt til at tage bestik af situationen i Danmark, uanset om Danmark er en del af det eller ej.
Det synes jeg er det første at få sagt.
Så det er rigtigt, at det her påvirker Danmark.
Det bliver vi nødt til at forholde os til, og det gælder, uanset om vi er med eller ej.
Så må jeg som det andet sige: Det kan være, at jeg bare tror mere på grundloven end hr. Peter Skaarup, for jeg tror på grundloven, jeg tror på det repræsentative demokrati, og det er også derfor, at jeg synes, at det er helt naturligt, at vi selvfølgelig, hvis der i fremtiden bliver tale om traktatændringer, må følge den procedure, vi nu engang har i Danmark, nemlig at vi lader vores fremmeste jurister vurdere, om der er tale om, at der afgives suverænitet efter grundloven, og hvis det er tilfældet, skal der være en folkeafstemning.
Det står i grundloven, og den følger vi selvfølgelig og har stor, stor respekt for.
Det er lidt svært at kende forskel på det spørgsmål, der blev stillet før, og det, der bliver stillet nu, men jeg skal alligevel prøve at sige noget andet.
Jeg vil sige, som jeg også sagde før, at det, at jeg har udtalt mig på et pressemøde, ikke i sig selv betyder, at jeg skal svare på eventuelle spørgsmål om sagen i Folketingssalen.
Og det samme gælder, hvis der bliver spurgt i spørgetimen.
Jeg svarer på rigtig mange spørgsmål i spørgetimen, og jeg synes, det er fantastisk, at vi har vores spørgetime, men det betyder ikke, at jeg for tid og evighed skal komme tilbage til de samme spørgsmål og svare på de samme spørgsmål, særlig når det er spørgsmål, som egentlig vedrører en ressortminister, i det her tilfælde beskæftigelsesministeren.
Hvad er ligesom kutyme?
Og der har jeg kigget nøje på, hvad min forgænger, hr. Lars Løkke Rasmussen, har gjort på det her område, og jeg synes egentlig, han har svaret ganske, ganske tydeligt, at det skal være sådan, at det er ressortministeren, der besvarer de her spørgsmål.
Peter Skaarup (DF), 2011-12-14:
Man kan jo godt have statsministeren mistænkt for at have en vis angst for at udskrive en folkeafstemning – det kunne man i hvert fald se hos forgængeren, som tilsyneladende med al vold og magt forsøgte at få indrettet de traktatændringer, der forekom i EU-regi, på en måde, som netop ikke medførte, at vi sådan strengt juridisk afgav suverænitet, men i mange danskeres øjne var det jo sådan, at der blev afgivet suverænitet.
Derfor er mit spørgsmål til statsministeren: Ville det ikke være rimeligt, at man under alle omstændigheder lod afholde en folkeafstemning, når der er tale om så grundlæggende forhold for danskerne?
For det er jo rigtigt, som statsministeren siger, at uanset om der bliver lavet den ene eller den anden traktatændring, hvor der afgives eller ikke afgives suverænitet, så har det her forhold stor betydning for Danmark.
Så ville det ikke være rimeligt, at man så i det mindste spurgte befolkningen uanset hvad, ligesom Poul Schlüter gjorde?
Det var de fleste glade for, for vi fik en god og sund og rask debat om EU-forhold – eller EF-forhold, som det var dengang.
Ville det ikke være rimeligt at spørge befolkningen og høre dens mening?
Inger Støjberg (V), 2011-12-14:
Det er jo fuldstændig korrekt, at spørgsmålene lidt ligner hinanden, og det må man jo så også sige at svarene gjorde.
Nu var det jo så statsministeren selv, der kom ind på det spørgsmål, som jo egentlig har affødt hele den her diskussion, nemlig om det altid skal kunne betale sig at arbejde.
Det nævnte statsministeren selv her i sin besvarelse, og derfor går jeg ud fra, at jeg også kan spørge videre i den retning.
Derfor vil jeg sådan set bare igen spørge statsministeren: Skal det altid kunne betale sig at arbejde i Danmark?
Ja eller nej.
Og jeg beder ikke om en lang, lang udredning om, hvad tidligere statsministre har gjort i forhold til pressemøder, og når en tidligere statsminister er blevet passet op på gangen, og om man så skal stille op i spørgetimen.
Det, jeg helt konkret spørger statsministeren om, er: Skal det altid kunne betale sig at arbejde i Danmark?
Ja eller nej.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-12-14:
Jamen jeg vil også sige, at det ikke har så meget med teksten i spørgsmålet at gøre, faktisk intet overhovedet.
Og derfor vil jeg egentlig også henholde mig til det, jeg er blevet kaldt herned for at debattere, og det er, om man kan tillade sig at henvise et spørgsmål til en anden minister, og på det punkt har jeg fulgt den praksis, som har været gældende.
Jeg har også en fornemmelse af, at fru Inger Støjberg, hvis hun havde siddet i regering endnu, egentlig havde syntes, at det var en fin nok praksis, men nu har man skiftet position i Folketinget, og så har man også lidt skiftet holdning til sagen.
Jeg har valgt at svare på det spørgsmål, som fru Inger Støjberg selv har stillet her i Folketingssalen.
Hun kan ikke så godt lide svaret, men det ændrer ikke ved, at jeg rent faktisk har svaret meget fyldestgørende på spørgsmålet.
Jeg skal bare sige en gang til, at det ikke er mig selv, der har opfundet det her med, at det bør være sådan, at ressortministeren svarer på de spørgsmål, der stilles.
Der har jeg faktisk kigget meget på den praksis, som har været anvendt tidligere, og da statsministeren hed hr. Lars Løkke Rasmussen, blev det udtrykt klokkeklart.
Altså, jeg er nødt til at citere en gang til, hvad hr. Lars Løkke Rasmussen sagde til Folketingets Udvalg for Forretningsordenen
: Jeg skal understrege, at det forhold, at jeg eksempelvis på et pressemøde bliver spurgt om og svarer på spørgsmål om en sag – eksempelvis et lovforslag, som vi har behandlet på dagens ministermøde eller en anden aktuel enkeltsag – naturligvis ikke betyder, at jeg »overtager« ansvaret for den pågældende sag, og at alle spørgsmål fra Folketinget vedrørende denne fremover skal rettes til mig. Det er den praksis, vi har fulgt, og det vil sige, at når der sendes et spørgsmål om f.eks. kontanthjælp eller fattigdomsydelser, så har vi bedt spørgeren om at stille spørgsmålet til ressortministeren.
Inger Støjberg (V), 2011-12-14:
Ja, nu hænger der jo hele to spørgsmål i luften.
Det ene er, om det her under »God regeringsførelse« bare var noget, man skrev, eller om det rent faktisk var noget, man mente.
Men statsministeren tager jo helt fejl, når statsministeren siger, at jeg ikke kan spørge ind til det konkrete, nemlig om det skal kunne betale sig at arbejde eller ej, for statsministeren har jo selv været inde på det i sine tidligere besvarelser – ikke bare til mig i dag, men også til hr. Claus Hjort Frederiksen, netop i forbindelse med hele diskussionen om, hvorvidt det skal kunne betale sig at arbejde.
Man må sige, at det jo efterlader Folketinget, og i hvert fald mig, med en dyb, dyb mistro til statsministeren, når statsministeren nu pludselig ikke længere vil bekræfte, om det altid skal kunne betale sig at arbejde i Danmark.
Man prøver på at snige sig uden om med alle mulige mærkelige proceduresvar, som ingen mennesker forstår.
Så jeg vil sige til statsministeren: Chancen er her sådan set for at fortælle Danmarks befolkning, om det altid skal kunne betale sig at arbejde i Danmark, eller om regeringen er ved at gøre op med et helt grundlæggende princip, faktisk det princip, der bærer velfærdssamfundet Danmark.
Jamen så må man jo kunne konstatere, at statsministeren ikke længere står inde for det, statsministeren sagde den 30. november – og jeg citerer: Det skal selvfølgelig være sådan, at man tjener mere ved at gå på arbejde end ved at være på en ydelse.
Eller sagt på en anden måde: Det skal ikke altid kunne betale sig at arbejde i Danmark.
Så må vi jo prøve at gå videre til hele spørgsmålet om, om statsministeren er forpligtet til at svare i spørgetimen.
Nu er det sådan, at det jo ikke er mange uger siden, at regeringsgrundlaget blev lagt på bordet.
Hvis man kigger under afsnittet, der hedder »God regeringsførelse«, så står der her: Regeringen vil bestræbe sig på at besvare spørgsmål fra Folketinget fyldestgørende og inden for tidsfristen.
Man kan sige, at det i hvert fald ikke er opfyldt.
Mit næste spørgsmål er sådan set et meget konkret spørgsmål, for nu har der jo været diskuteret meget om løftebrud.
I går kunne jeg så forstå, at nu hedder det ikke løftebrud længere; nu hedder det korrekturfejl.
Så mit spørgsmål er sådan set bare: Er det en korrekturfejl her i regeringsgrundlaget, at man altid vil svare på de spørgsmål, der bliver stillet fra Folketingets side?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-12-14:
Regeringen tager meget gerne en debat om de her spørgsmål, og det har regeringen jo også gjort.
Dengang vi havde debatten om fattigdomsydelserne, havde vi en utrolig lang debat i Folketinget om den her sag.
Det, der er spørgsmålet her, er noget andet og noget mere principielt.
Og det er jo også det, som ordføreren selv har stillet spørgsmål om.
Altså, ordføreren spørger jo ikke om kontanthjælpssystemet; hun spørger, om det er rimeligt, at man henviser spørgsmål til andre ministre.
Og det er sådan set det spørgsmål, jeg svarer på her.
Så har ordføreren måske fortrudt, at hun har stillet det spørgsmål; hun er måske ked af det, eller noget andet, men jeg svarer blot på det spørgsmål, som ordføreren og den tidligere ordfører har gjort til emnet for dagens debat.
Der må jeg igen sige, at jeg viderefører den praksis, som har været ført, og det er, at
selv om en statsminister jo immer væk udtaler sig om mange forskellige ting i løbet af en uge – både på pressemødet og på gangene på Christiansborg, i tv, og hvor vi ellers befinder os – så gør det jo ikke, at man er forpligtet til at komme i Folketingssalen og svare på spørgsmål om alle de emner, man udtaler sig om i løbet af en uge.
Det er en praksis, som har været gældende før i tiden, da hr. Lars Løkke Rasmussen var statsminister, og det er en praksis, som jeg også har gjort til min.
Peter Skaarup (DF), 2011-12-14:
Nu kan man jo diskutere, hvor let eller svært det er at tage stilling til den danske position her.
Socialdemokraternes partifæller i Sverige har jo allerede meldt klart ud, at de ikke vil være med.
Den svenske regering er jo også skeptisk, kan vi se i dag.
Men lad os nu sige, at regeringen også stadig væk er lidt i tvivl om, hvad det får af betydning for vores forhold i Danmark, så ændrer det jo ikke ved, at der er mulighed for at besvare det spørgsmål, som jeg stillede, og som jeg egentlig ikke synes at statsministeren overhovedet svarede på, nemlig: Vil danskerne blive spurgt ved en folkeafstemning om kommende ændringer af EU-traktaten?
Det svarede statsministeren ikke på.
Når det er relevant at spørge om det, er det jo, fordi der kan opstå den situation, at vi kommer til at afgive suverænitet i juridisk forstand.
Det er måske det, statsministeren tænker på, når man skal overveje, om der skal være folkeafstemning.
Men man kan jo i virkeligheden gøre det meget enkelt, nemlig ligesom vores tidligere statsminister Poul Schlüter i sin tid, der for at rydde enhver tvivl af bordet om noget så grundlæggende som at tage stilling til den videre vej for EU og de traktatændringer, som vel løbende kommer under alle omstændigheder, ville holde en folkeafstemning uanset hvad.
Det var det, man gjorde i forbindelse med EF-pakken i sin tid.
Så ud over at få svar på det spørgsmål, jeg egentlig stillede i fredags, og som vi så skal have svaret på i dag, nemlig om der bliver en folkeafstemning, så vil jeg også godt spørge statsministeren, om der bliver en folkeafstemning, også selv om der ikke i grundlovens forstand er tale om juridisk suverænitetsafgivelse.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-12-14:
Som det også er hr. Peter Skaarup bekendt, havde vi jo møde i Det Europæiske Råd i torsdags og fredags.
Vi startede med en uformel middag, kan man sige, og det varede så hele natten.
Ved den uformelle middag var en af de ting, vi diskuterede, dybest set en redning af euroen og det, der skal til for at redde euroen.
Det var en diskussion, som endte godt.
Den endte ikke med den bedste løsning – det havde været, at de 27 lande var blevet enige om, hvordan man skulle gå videre sammen.
Storbritannien ønskede ikke at være med, og derfor besluttede de 17 lande at gå videre og inviterede så de 9 ikkeeurolande til at være med.
Det må vi jo så tage stilling til, og derfor mener jeg, at det er alt for tidligt at diskutere, hvordan vi skal tage stilling til den her sag.
Det eneste, jeg kan sige klart og tydeligt til den danske befolkning, er, at regeringen har den største respekt for euroforbeholdet, og det vil vi respektere hele vejen igennem.
Det, vi så skal overveje, er, om det kan være interessant for Danmark – altså ud fra den danske interesse – at være en del af det her samarbejde, selvfølgelig i respekt for euroforbeholdet.
Man skal bare lige huske på i forhold til Sverige og Danmark, at Danmark har valgt at have en fastkurspolitik i forhold til euroen, og det har vi haft i rigtig mange år.
Det har tjent Danmark godt at have en fastkurspolitik, og jeg tror, at vores fastkurspolitik betyder, at diskussionen i Danmark bliver lidt anderledes end den, der er i Sverige.
Hvis spørgeren i virkeligheden spørger mig om min generelle holdning til folkeafstemninger, vil jeg gerne redegøre for den.
Den er, at hvis der er traktatændringer, altså hvis der fremover vil være tale om traktatændringer, så vil det være sådan, at man i Justitsministeriet vurderer konsekvenserne i forhold til grundloven.
Og hvis der afgives suverænitet efter grundloven, skal vi selvfølgelig have en folkeafstemning.
Jeg tror på det repræsentative demokrati.
Jeg tror på vores grundlov.
Jeg tror på de regler, vi nu engang har, og de skal selvfølgelig følges.
Peter Skaarup (DF), 2011-12-14:
Tak for det.
Spørgsmålet lyder sådan her: Vil danskerne blive spurgt ved en folkeafstemning om kommende ændringer af EU-traktaten?
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2011-12-15:
Jeg kan bekræfte, at jeg også er ualmindelig bekymret for sammenholdet i Europa, særlig med Storbritanniens meget hurtige stillingtagen til ikke at ville være med i det her.
Det er en bekymring, jeg virkelig deler, og det tror jeg at vi alle sammen gør.
Men vi er nu engang ikke herrer over, hvad de andre selvstændige nationer i EU gør og foretager sig og vil være med til.
Vi må altså trods alt nøjes med lige at blive enige med os selv om, hvad vi vil, og der siger vi fra Venstre: Vi vil på det foreliggende grundlag gerne være en del af europagten.
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2011-12-15:
Nu er Venstres politiske ordfører ikke til stede i salen.
Jeg synes, at der er et mønster, der gentager sig.
Hvorvidt det her skal til folkeafstemning eller ej, er op til regeringen, og det må være en beslutning, der bliver truffet på det fulde grundlag, når det foreligger, og det gør det ikke endnu.
Der foreligger nogle punkter, som vi i Venstre siger at vi synes godt om, som vi synes er en god idé.
Vi er faktisk stort set de eneste, der melder klart ud på den positive side.
Vi synes, det her er en god idé.
Vi siger, at vi gerne vil være med til de her ting, men hvorvidt det skal til folkeafstemning eller ej, må man jo tage stilling til, når teksten foreligger.
Mette Bock (LA), 2011-12-15:
Jeg synes, det er bekymrende, at man skal lægge sig så meget op af hele den juridiske paragrafdiskussion, når vi er inde omkring noget så politisk vigtigt som det her.
Venstre er tilhænger af det europæiske samarbejde, og det er vi også i Liberal Alliance.
Min bekymring går på, at vi ved at tage dette skridt i virkeligheden er med til at splitte Europa i stedet for at samle Europa.
Vi ser allerede nu, at vi har et Europa i tre spor.
Vi har eurolandene, vi har europluslandene, og vi har en britisk udmelding klar allerede nu om, at man ikke ønsker at deltage i det her.
I forbindelse med den politiske diskussion om, hvad det er for et Europa, vi ønsker skal udvikle sig, hvis vi ønsker at realisere den vision, der oprindelig lå for det europæiske samarbejde, kan det så ikke bekymre ordføreren, at vi ved at have politikere, som nu hen over hovedet på befolkningerne ønsker at etablere denne europagt, i virkeligheden kan være med til at få sammenholdet i Europa til at bryde sammen?
Ole Birk Olesen (LA), 2011-12-15:
Venstres ordfører siger, at det er en nødvendighed for euroens stabilitet, at der er sanktioner over for lande, som ikke overholder de fælles økonomiske spilleregler, og det er jeg enig i.
Det er en nødvendighed for euroens stabilitet.
Det var derfor, jeg var en af dem, der stemte nej til euroen i 2000, fordi jeg kunne se, at de fælles regler, som var nødvendige for at få euroen til at fungere, ikke var til stede.
Det var den ene grund, og den anden grund var, jeg ikke syntes, at Europa skulle være bundet af de nødvendige regler, som jeg kunne forudse.
Så er vi ved det næste: Hvad der er nødvendigt for euroens stabilitet, er jo ikke det samme som, hvad det er nødvendigt, Danmark skal gøre.
Det er ikke nødvendigt, at Danmark er en del af euroen eller europagten.
Det er ikke en nødvendighed.
Det er noget, som vi her i Folketinget kan vælge eller vælge fra.
Derfor vil jeg gerne spørge ordføreren, om han ikke anerkender værdien af den pluralitet, der er i Europa med forskellige lande med forskellige styreformer – nej, ikke forskellige styreformer, men forskellige politikker, også i finanspolitikken.
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2011-12-15:
Jeg er glad for, at det med styreformerne blev rettet, fordi jeg vil sige, at nogle af de styreformer, der tidligere har været i Europa, har bekymret mig en del.
Jeg er ualmindelig begejstret for pluraliteten i Europa.
Så den er jeg mægtig glad for, og den er jeg en stor tilhænger af.
Hr. Ole Birk Olesen har fuldstændig ret i, at det ikke er nødvendigt, at Danmark er del af euroen.
Det er der da heller ikke nogen der har hævdet.
Vi er nogle, der mener, at det vil være en fordel, at Danmark tiltræder europagten, men derfra og til at hævde, at det vil være en nødvendighed med euroen ...
Jeg forstår sagtens hr. Ole Birk Olesens bekymringer, og jeg vil da sige, at det var en stor fremsynethed dengang, at man allerede kunne se, at de ting var nødvendige, og det ville jeg ønske at ordføreren havde sagt lidt højere, sådan at de også havde hørt det i Tyskland og Frankrig, for så havde vi ikke stået i den her situation i dag.
Vi må erkende, at der ikke blev holdt godt nok øje, men det er ikke nogen undskyldning for ikke ville ændre på det.
Ole Birk Olesen (LA), 2011-12-15:
Jeg vil gerne fortsætte i sporet med pluralitet for de forskellige finanspolitikker rundtomkring i Europa.
Det her kan man jo set med ordførerens og også med mine briller betragte som en positiv ting: at der stilles krav om, hvor stor en gæld der må stiftes rundtomkring i de forskellige lande.
Men det er jo blot begyndelsen.
Det næste kan vel være, at europagtens medlemmer og dem, der tilslutter sig europagten, f.eks. bliver pålagt at have minimumssatser for forskellige skatter, fordi man mener, det er økonomisk usolidarisk, hvis nogle lande bedriver usolidarisk skattekonkurrence ved f.eks. at have lavere selskabsskat.
Det kunne være det næste.
Et tredje element, der kunne komme på et tidspunkt, kunne være et krav om, at der skulle igangsættes en socialdemokratisk kickstart på paneuropæisk plan, den dag alle regeringer i Europa måske er socialdemokratiske.
Man kan forestille sig alt muligt inden for det her.
Kan Venstres ordfører så i den situation se fordelen ved, at Danmark kan sige nej?
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2011-12-15:
Jeg synes, det er interessant, at hr. Per Clausen før talte om positivsidens syn på alle de ulykker, der vil regne ned over os, hvis vi siger nej til det her.
Jeg synes nu ærlig talt, at det er den anden del af begejstringsfløjen, som ytrer sig relativt tungt i den retning nu.
Man kan forestille sig mange mareridtsagtig scenarier, herunder at hele Europa er fyldt med socialdemokratiske regeringer, og det ville da være skræmmende og modbydeligt.
Men hvis vi tager udgangspunkt i, hvilke ulykker der kan ske, så må vi hellere blive hjemme, og det er altså ikke den indstilling, jeg går ud i verden med.
Jeg går ud i verden med et åbent sind og oprejst pande og regner med, at verden ikke vil mig det ondt.
Jeg vil virkelig ønske, at hr. Ole Birk Olesen får det på samme måde på et tidspunkt.
Per Clausen (EL), 2011-12-15:
Nu er det der med uansvarlig økonomisk politik altid meget spændende.
Jeg tror, at det er 1½ år siden, at jeg i Europaudvalget blevet belært af en borgerlig minister om, at nu skulle jeg jo ikke forholde mig kritisk til Tysklands økonomiske politik, for det var sådan et eksempel på, hvordan man førte en klog økonomisk politik.
Spørgsmålet er, om ikke også Tyskland førte en klog økonomisk politik i 2003, da man faktisk i en kortere periode ikke overholdt de kriterier, der lå i euroen.
Det kan godt være, at det var det, det kan være, at det var forudsætningen for den økonomiske udvikling efterfølgende, og at det var noget andet, der førte til krisen.
Men lad det nu ligge.
Jeg er glad for, at hr. Jakob Ellemann-Jensen lover os, at vi ikke skal have en gentagelse af den debat, vi havde om euroen, for der må man nok kunne sige, at det gik nogenlunde modsat af det, eurotilhængerne sagde.
Så vil jeg godt gå til et andet, spændende spørgsmål: Kan man tilslutte sig en pagt, der giver automatiske sanktioner, uden at komme i konflikt med euroundtagelsen?
Altså, et eller andet sted må det vel være muligt at have en mening om det, også inden de højere jurister ovre i Justitsministeriet har haft en mening om det.
Altså, er det virkelig sådan, at det ligger inden for euroforbeholdets ramme at tilslutte sig en pagt, som fører til, at man automatisk kan straffes, hvis man overtræder nogle aftaler, der er truffet i EU?
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2011-12-15:
Tak for det.
Med hensyn til ulykker, der vil regne ned over os, erindrer jeg ikke, det har i hvert fald ikke været min hensigt, at jeg har opstillet en liste over ulykker, der ville regne ned over os.
Det, jeg siger i den forbindelse, er, at hvis vi stiller os op og siger, at vi ikke vil skrive under på at overholde de her spilleregler, vil det naturlige spørgsmål fra resten af verden, fra markedet, være, hvad vi så har tænkt os.
Men hvis jeg stod udenfor og konstaterede, at nogle ikke ville skrive under på regelsættet, ville jeg nok have en lille antagelse af, at de ikke havde tænkt sig at overholde det.
Det mener jeg ikke er en beskrivelse af en regn af ulykker.
Jo, det vil være skidt for Danmark.
Det vil betyde, at vi vil få vanskeligere ved at overbevise markedet om, at vi handler ansvarligt.
Selvfølgelig kan vi gøre det, det vil bare stille nogle endnu mere skærpede krav til os, hvad angår økonomisk ansvarlighed.
Og det er ikke nødvendigvis en ulykke.
Det er jeg helt sikker på at i hvert fald den her side i Folketingssalen kan blive enige om at finde ud af hvordan vi gør.
Men jeg tror ikke, det vil være i hr. Per Clausens interesse, at vi skal spænde tommelskruerne yderligere, end der er lagt op til her.
Tak for det.
Jeg synes, at formandens stemme er blevet lidt dybere.
Det synes jeg vi bør afvente en stillingtagen til.
Og så bør vi også dels afvente vores egen konklusion om, om det er muligt med de konstellationer, der bliver stillet op, dels hvilke andre muligheder der vil være.
For hvis det her ikke er muligt for Danmark at tiltræde, jamen hvad er så muligt, hvad kan vi så have?
Er det muligt at have regler uden sanktioner?
Og det lyder jo besynderligt, det er ligesom med Folketingets rygepolitik.
Er det muligt, og er det effektivt at have regler uden sanktioner?
Det ved jeg ikke.
Mette Bock (LA), 2011-12-15:
Ordføreren er jurist og har flere gange henvist til, at vi må afvente udtalelserne fra juristerne i Justitsministeriet, og det er jo fint at få den juridiske legalitet afklaret.
Men ud over det er ordføreren også politiker, og der er også noget, der hedder politisk legitimitet, som ikke handler om jura.
Vi har jo faktisk – også her i Danmark – en erfaring med at lave vejledende folkeafstemninger.