runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-11-18:
Da hr. Per Clausen stod på talerstolen, tænkte jeg lidt over den interessante alliance, Enhedslisten har med Dansk Folkeparti på det her punkt.
Det synes jeg bør vække lidt uro hos Enhedslisten, når man tænker på, at Dansk Folkeparti igen og igen lægger stemmer til en rigid, monetaristisk politik.
Det er det ene.
Det andet er, at der hos os ingen tvivl er om, at hvis man snakker om de snævre eurozonesanktioner, kan de ikke gælde Danmark, fase 3 kan ikke gælde Danmark, men jeg mener sagtens, at tilbageholdelse i budgettet – og også i samme størrelsesorden – kan komme til at gælde Danmark.
Jeg synes ikke, det er størrelsesordenen, det handler om; det handler om, hvorvidt man kan sige, at der er muligheder for at gøre det i dag.
I virkeligheden er budgettet jo et fælles europæisk anliggende, kan man sige.
Vi bidrager alle sammen til budgettet og har en vis forventning om at få penge tilbage.
Hvis man opfører sig sådan uregerligt og derved skaber problemer for hele fællesskabet, har man ikke samme krav på at få adgang til midlerne, og derfor mener jeg, at der ikke behøver at være forskel i beløbet, for at sige at der er tale om brud på forbeholdet.
Det er et politisk forbehold.
Det har derfor også været meget klart for os, når vi har diskuteret forbeholdet, at vi skal kigge på, hvordan man definerer sanktioner.
Vi er ikke villige til, at Danmark skal være underlagt de samme sanktioner, som eurolandene er i tredje fase, dvs. krav om de 0,2 pct. i opsparing og de 0,1 pct. i bod.
Det er vi ikke villige til at Danmark skal underlægge sig.
Det ville være brud med det danske forbehold.
Men det, at man udvider – og nu er det jo ekstremt nørdet – rammen for, hvad man kan lave af budgetsanktioner, det kan man i dag, det kan man med Sammenhørighedsfonden, man udvider det til landbrugsbudgettet og til strukturfondsmidler, mener jeg ikke er et brud på det danske forbehold.
Det er min politiske vurdering.
Så skal jeg selvfølgelig også have juristernes vurdering af det, for jeg mener ikke, at min politiske vurdering kan stå alene.
Men jeg mener, at man skal gøre begge dele.
Det er det ene.
Det andet er, om det er god økonomisk politik, regeringen fører.
Nej, det er det ikke.
For der er lagt op til en rigid monetaristisk politik, som er baseret på tysk forbillede, og det er ikke groet i SF's have.
Per Clausen (EL), 2010-11-18:
Jeg vil bare stille to spørgsmål til fru Pia Olsen Dyhr.
Det første er: Skal jeg opfatte det, som fru Pia Olsen Dyhr siger, sådan, at SF synes, at det er en rigtig fornuftig politik, man i EU har besluttet at råde de europæiske lande til at føre, den, vi ser ført ud i livet i Frankrig med omfattende nedskæringer til følge, men jo også i andre EU-lande?
Er det fru Pia Olsen Dyhrs opfattelse – jeg medgiver, at fru Pia Olsen Dyhr har en særlig ejendomsret til det forbehold – at det sådan er juristeri, der afgør, om man er inden for eller uden for forbeholdet, eller om forbeholdet i grunden er noget, der også handler om politik?
Pia Adelsteen (DF), 2010-11-18:
De danske vælgere har af flere omgange sagt nej til deltagelse i euroen.
Regeringen må respektere danskernes valg og kæmpe for, at det danske euroforbehold respekteres, herunder også at Danmark ikke underlægges de krav om EU-overvågning af vores finanslov, stærkere sanktioner og mere kontrol, som der barsles med i EU-systemet i denne tid, og som regeringen med flere synes er helt fint.
Det har hele tiden stået klart, at en fælles valuta i bund og grund kræver en fælles finanspolitik for at kunne fungere.
Derfor er det o.k. for eurolandene at acceptere tættere og tættere økonomisk styring fra Bruxelles, men at regeringen og andre partier, som er tilhængere af euroen, også accepterer tættere økonomisk styring og kontrol fra EU, er ikke i orden, når vi har et forbehold.
Danskerne har specifikt sagt nej til at deltage i euroen, og derfor er det ganske enkelt ikke rimeligt, at euroforbeholdet udhules, og at Danmark underlægges de samme økonomiske krav som eurolandene.
Regeringen må sætte hælene i og forsvare danskernes beslutning.
Vi har jo heller ingen garanti for, at kravene om mere omfattende økonomisk kontrol med Danmark stopper her.
Der skal ikke megen fantasi til at forestille sig, at den danske arbejdsmarkedspolitik, socialpolitik eller skattepolitik står for skud næste gang.
Vil regeringen så heller ikke modsætte sig, at dagpengeregler, pensionsregler, pensionsalder eller skatteprocent skal dikteres af EU?
P.t. er der en kamp i gang mellem institutionerne i EU.
Hvis jeg på nogen måde skal give regeringen ros i den forbindelse, må det være, fordi finansministeren for en gangs skyld har sagt, at nok er nok.
For ikke lang tid siden blev der givet en hjælpepakke til Grækenland.
For Danmarks vedkommende blev der i den forbindelse udstedt en garanti på ikke mindre end 10 mia. kr. Med de seneste dages meldinger om opskrivninger af den græske gæld og udtalelser fra økonomer om, at Grækenland på et tidspunkt i nær fremtid ender med statsbankerot og dermed ikke kan betale deres gæld, frygter vi i Dansk Folkeparti, at Danmark skal af med de 10 mia. kr.
For garantien er stillet og med mandat fra Socialdemokraterne, SF og Radikale.
Man kan så spørge, om regeringen og de EU-venlige partier også vil stille garanti til Irland, som også har store problemer.
Eller sagt på en anden måde: Hvad kommer den irske krise til at koste Danmark?
Hvis Irland skal have, hvor går grænsen så, for der er flere lande, der står i kø?
For at euroen skal kunne overleve, skal man tilsyneladende blive ved med at give hjælpepakker og måske også danske garantier.
Danskerne har flere gange sagt nej til euroen, og regeringen må i respekt for disse afstemninger undlade at være med til at indføre stramninger, som også rammer ikkeeuromedlemslande, og som fører til, at EU får mere indflydelse på dansk finanspolitik.
Regeringen og andre eurotilhængere har heldigvis ikke været i stand til at overbevise de danske vælgere om euroens fortræffeligheder, og i Dansk Folkeparti kan vi bestemt heller ikke få øje på dem.
Kim Mortensen (S), 2010-11-18:
Jamen jeg er da helt sikker på, at det, når der kommer en afstemning om Danmarks ophævelse af forbeholdet, så vi kan komme med i eurosamarbejdet, så også vil være helt klart, hvad det er for sanktioner, der er tale om, hvad det er for nogle sanktioner, der vil være gældende.
Det vil være en del af den afstemning, som danskerne skal have, og dermed skal de også tage stilling til det.
Men jeg vil omvendt sige, at begrebet sanktioner nu bliver nævnt som noget, der var meget rarere at være foruden.
Derfor tror jeg, at det også her i det danske Folketing og i Danmark vil være en fordel for os, at det, når vi i fællesskab med 27 andre lande aftaler nogle fælles spilleregler, så også er fælles spilleregler, der bliver overholdt, for ellers mener jeg, de er værdiløse.
Pia Adelsteen (DF), 2010-11-18:
Det er jo så et trosspørgsmål, og jeg er ikke helt enig.
Men jeg kunne godt tænke mig så at stille et spørgsmål vedrørende de her sanktioner.
For jeg er sikker på, at der lige nu er en meget stor forskel, men skal vi på et senere tidspunkt stemme om at afskaffe vores danske krone, så er der ingen forskel, så er det stort set det samme.
Så jeg håber meget, at ordføreren vil komme med et helt klart svar.
Per Clausen (EL), 2010-11-18:
Det sidste er jeg glad for, men det er selvfølgelig heller ikke overraskende, for jeg ville blive dybt skuffet, hvis det var sådan, at SF nu sagde, at man skulle føre en fuldstændig borgerlig politik i Danmark.
Jeg må også forstå det, som fru Pia Olsen Dyhr siger, om, hvorvidt det holder sig inden for eller uden for forbeholdet, på den måde, at hvis det er sådan, at man laver en aftale om, at sanktionerne for lande, der er uden for euroen – det er vel euro, det bliver udmålt i, og ikke kroner og øre – skal være præcis det samme i euro, som hvis de var med i euroen, og at man kan idømmes sanktionen for præcis de samme forseelser, som eurolandene kan, for den eneste forskel er, at det trækkes i landenes indtægter i stedet for at være en bod, så mener fru Pia Olsen Dyhr faktisk, at det ville være i strid med forbeholdet.
Der skal være, om jeg så må sige, substansforskelle, med hensyn til hvad man får tilbageholdelsen i og hvad beløbene er.
Jeg vil gerne spørge fru Helle Sjelle, om hun ikke enig med mig i, at når man, og det fremgår jo klart af det mandat, regeringen har fået til de videre forhandlinger, udvider muligheden for at give sanktioner, også til landene uden for eurolandene, i forhold til hvilke overtrædelser af reglerne, der kan føre til, at man får sanktioner, og man også udvider muligheden for at opkræve penge med det klare formål, at det, der skal holdes tilbage, skal svare til det, man fik i bod, hvis man var et euroland, har man så ikke ophævet en ikke uvæsentlig forskel på det at være et euroland og ikke at være et euroland?
Flemming Møller (V), 2010-11-18:
Jeg betragter det som værende Folketingets ret at samarbejde lige så tæt, som vi overhovedet kan, i respekt for folkeafstemningerne; det er jo egentlig vores politiske pligt at arbejde for det, vi er her for, og det er til gavn for Danmark at have et tæt samarbejde såvel på det økonomiske som på andre områder.
Derfor er det i og for sig korrekt, at vi ønsker at nedbringe afstanden.
Desværre kan vi jo høre af debatten, at ikke alle har fundet ud af, at en af årsagerne til, at det er gået godt i Danmark, er, at vi er så tæt knyttet til euroen, at vi opnår en række af de fordele, som der er forbundet med det.
Det blev sagt, som om det er, fordi vi ikke er medlem af euroen, at det er gået økonomisk godt, men det er jo slet ikke tilfældet.
Tværtimod har vores nære tilknytning til euroen været en stor fordel i den her situation.
Per Clausen (EL), 2010-11-18:
Nu tror jeg, at mange, der deltager i den her slags debatter, har den opfattelse, at det er det konkrete indhold, som er afgørende, og det konkrete indhold forandres altså.
Men jeg synes faktisk, at det om, hvordan man skulle få indflydelse i EU, var vældig spændende, for det, hr. Flemming Møller sagde, var, at den måde, vi får mere indflydelse på, er ved at opgive forbeholdene.
Nu ved jeg jo, at det ikke er alle partier, der står bag det forslag til vedtagelse, der støtter det, i det her tilfælde.
Men jeg vil spørge hr. Flemming Møller om, om det, man så gør som en mellemløsning, er at sørge for, at Danmark bliver knyttet så tæt som overhovedet muligt til europolitikken og de regler, der gælder for eurolandene, og de straffeforanstaltninger, der gennemføres for eurolandene, for at reducere afstanden, reducere konsekvenserne af euroforbeholdet, og at det er det, som man i virkeligheden mener, når man i det her forslag til vedtagelse skriver, at det handler om at øge Danmarks indflydelse i den her situation.
Kim Mortensen (S), 2010-11-18:
Det var jo ikke, fordi der blev afsløret noget synderligt nyt under Enhedslistens ordførers gennemgang.
Men alligevel synes jeg, at det, der sådan er et gennemgående træk, er, at det med, at landene skal have en åbenhed omkring deres økonomi, ikke er noget, Enhedslisten bryder sig om.
At de 27 EU-lande i fællesskab laver nogle aftaler om, hvordan den økonomi, som alle landene jo er indbyrdes afhængige af, skal føres, er heller ikke noget, Enhedslisten bryder sig om, og det med, at et land, der gentagne gange overtræder de fælles spilleregler, som de 27 lande er blevet enige om, får en sanktion, er heller ikke noget, Enhedslisten bryder sig om.
Så langt så godt
, det har vi hørt Enhedslistens ordfører oplyse Folketinget om.
Mit spørgsmål er så: Hvad kunne Enhedslisten så forestille sig, at vi satte i stedet for?
Per Clausen (EL), 2010-11-18:
Nu har jeg aldrig sagt, at det var finansloven, der skulle til godkendelse.
Jeg sagde, at det var rammerne for finansloven, der skulle til godkendelse, så fru Pia Olsen Dyhr har ligesom ikke fået nogen stor gevinst ved at få mig til at gentage det, jeg hele tiden har sagt.
Det andet, jeg vil sige, er: Jamen hvis det er sådan, at man kan idømmes en økonomisk sanktion for at begå nogle overtrædelser af den rådgivning og vejledning, man får fra EU, om, hvilken økonomisk politik man skal føre, og at den sanktion har præcis den samme størrelse, hvad enten man er et euroland eller et ikkeeuroland, så tror jeg nok, der er mange ude i det danske land, der vil have lidt svært ved at forstå, at det udgør en afgørende forskel, der gør, at det her ikke er nogen trussel mod euroforbeholdet, fordi man i det ene tilfælde får modregnet indtægterne og i det andet tilfælde skal indbetale pengene på en anden måde.
Beløbet er de samme, konsekvenserne er de samme, og det, man straffes for, er præcis det samme.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-11-18:
Jamen jeg synes, det er dejligt, at hr. Per Clausen er enig med mig i, at det ikke er finansloven, de får til godkendelse.
Det synes jeg vi skal sætte en tyk streg under.
Det andet er, om Danmark bliver underlagt de samme sanktioner som de øvrige eurolande.
Og der vil jeg godt bede ordføreren svare på, om Danmark bliver underlagt de samme sanktioner, som ordføreren nævnte i sit indlæg.
Det kan godt være, at ministeransvarlighedsloven ikke gælder for folketingsmedlemmer, men jeg synes alligevel, det er væsentligt at tale sandt.
Man kan allerede i dag holde penge tilbage i forhold til Samhørighedsfonden, og det er der måske i virkeligheden god mening i, for det er jo et element, hvor man prøver at understøtte de fattigste, og hvis de penge ikke kommer de fattigste til gode, kan man så holde pengene tilbage, og det er Enhedslisten vel enig i.
Vi vil vel gerne have, at de fattigste får adgang til de midler, og der er jo allerede den sanktion, så det er jo ikke en ændring af regimet som sådan – eller hvad?
Per Clausen (EL), 2010-11-18:
Nej, jeg er altså nødt til at sige, at det er noget pjat.
Det er noget pjat at sige, at når man sender nogle tal om, hvordan man forestiller sig at en dansk finanslov skal skrues sammen, ned til EU, svarer det til at sende dem til OECD og de økonomiske vismænd osv., som så kan komme med deres gode råd.
Realiteten er jo, at det er meningen, at de råd og vejledninger og direktiver, man får fra EU efterfølgende, skal man rette sig efter.
Det handler jo om at få styr på EU's økonomi, euroens økonomi, og hvis det er sådan, at det bare er en studiekreds, det her fører til, kommer man jo slet ikke i nærheden af det, som er formålet med at sende tingene ned til EU, så jeg er uenig med fru Pia Olsen Dyhr.
Det kan godt være, tallene bliver de samme, men konsekvensen af ikke at rette sig efter de henstillinger, man får, er helt anderledes, end hvis man bare ignorerer Det Økonomiske Råds og vismændenes gode eller mindre gode råd.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-11-18:
Når Enhedslisten nu har så travlt med at male en vis herre på væggen, synes jeg, jeg gerne vil spørge, om hr. Per Clausen er opmærksom på, at når vi taler om tal, der skal forelægges Økofin, altså økonomiministrenes råd, taler vi om de samme tal, der bl.a. bliver sendt til OECD i dag; det er tal, der bliver sendt rundt, hvor vi også får anbefalinger fra Det Økonomiske Råd osv., så der faktisk ikke er nogen forskel, og der ikke er tale om, at man decideret i Økofin skal sidde og sætte sit røde stempel på den danske finanslov og sige go eller ikke go.
Men er hr. Per Clausen enig med mig i den tolkning?
Per Clausen (EL), 2010-11-18:
Den danske befolkning har jo gentagne gange klart tilkendegivet, at den ikke ønsker, at Danmark skal indgå i eurosamarbejdet.
Begrundelsen har været, at man godt vidste, at konsekvenserne af at indgå i eurosamarbejdet ville være, at man måtte blive en del af en fælles økonomisk politik, som bliver bestemt og besluttet i EU.
Alligevel foregår der i dag med den danske regerings aktive støtte debatter, som kan betyde, at hovedlinjerne i den danske finanslov skal godkendes af EU; at der bliver en hurtigere og mere effektiv EU-kontrol af den danske stats finanser; at man udvider EU's kontrol til at omfatte det, man kalder makroøkonomiske forhold – det er spørgsmål om inflation, ledighed, lønniveau osv. – og at landene uden for eurosamarbejdet bliver straffet på samme måde som eurolandene, fordi man vil have mulighed for at tilbageholde udbetalinger til landbruget, strukturfondstøtte m.v. i samme størrelsesorden som de bøder, eurolandene kan pålægges.
Det er fremgået af debatten i Folketingets Europaudvalg, at det fra regeringens side helt klart er en strategi at reducere forskellen på at være med i eurosamarbejdet og ikke være med så meget som overhovedet muligt, altså i virkeligheden at undergrave det danske euroforbehold.
Derfor synes jeg, det er på tide, at vi får en drøftelse af de her forhold i Folketingssalen.
Derfor den her forespørgselsdebat.
Det ville være rigtig godt, hvis der blev lavet en aftale mellem lande i Europa og også andre lande om det.
Men dels er det jo ikke det, der sker, fordi EU i al væsentlighed fører en politik, der går ud på det modsatte, og dels er der jo forskel på at sige, at det ville være rigtig fornuftigt, hvis lande i fællesskab lavede nogle aftaler, og så at lave et system, hvor det er sådan, at Kommissionen er i stand til at pålægge et land at føre en bestemt politik, hvis der ikke er et flertal imod det i EU-landene.
Det er Irland et godt eksempel på, for hvis Irland nu får det, man kalder hjælp, vil det betyde, at der ved det næste irske valg ikke er nogen grund til at stemme.
Det er nemlig ligegyldigt, hvilken regering man får, for den politik, der skal føres, er den, som EU dikterer.
Kim Mortensen (S), 2010-11-18:
Men det er jo lidt svært at lave regler, hvis det skal være sådan, at der er nogle regler, der gælder, når der er et bestemt politisk flertal i Europa, og nogle andre regler, der gælder, når der er andet politisk flertal i Europa.
Det, jeg vil spørge hr. Per Clausen om, er: Hvis det her ikke skal bygge på, at landene laver de her aftaler i fællesskab, hvad er det så for et system, hr. Per Clausen forestiller sig vi skal bruge i Europa, som kan afløse det?
Det er jo trods alt demokratisk valgte finansministre, der har nedsat en taskforcegruppe, der er kommet med nogle resultater, og det er demokratisk valgte finansministre, der så har godkendt dem.
Flemming Møller (V), 2010-11-18:
Det er klart, at Danmarks indflydelse i EU øges ved mere samarbejde med landene i EU, sådan er det jo, og forbeholdene er skadelige for vores samarbejde i EU, fordi vi tager forbehold for fællesskabet, det er jo ikke en måde at få indflydelse i et fællesskab på.
Så et nærmere samarbejde vil bevirke, at man får mere indflydelse, og sådan er det i ethvert demokratisk system.
Til det andet spørgsmål om tilbageholdelse af midler fra fondene vil jeg sige, at det er korrekt, at man også har tænkt sig at inddrage andre fonde, men at princippet i det, og nu snakker vi principper i forbindelse med euroforbeholdet, er nøjagtig det samme, og det er der ikke nogen der har sat spørgsmålstegn ved før.
Per Clausen (EL), 2010-11-18:
Jeg har to spørgsmål til hr. Flemming Møller.
Det første er, at han fik det beskrevet, som om det bare vil blive, som det altid har været, med de muligheder, der bliver fremover, for at inddrage Danmarks indtægter fra EU, men er hr. Flemming Møller ikke enig med mig i, at mulighederne for at inddrage indtægter bliver udvidet i meget, meget væsentlig grad?
Det synes jeg jo er vigtigt, for det kan godt være, at man tidligere kunne inddrage i nogle særlige tilfælde inden for en begrænset fond, men nu udvider man det altså dramatisk.
Det andet, jeg godt kunne tænke mig at få hr. Flemming Møllers svar på, er om det, der står i forslaget til vedtagelse af alle de EU-venlige partier, nemlig at man vil bruge den her anledning til at øge Danmarks indflydelse i EU.
Hvordan forestiller man sig det skulle ske?
Per Clausen (EL), 2010-11-18:
Nu tror jeg sådan set, at vi godt ved egen kraft i Danmark kan finde ud af at føre en økonomisk politik, hvor man både gør noget ved beskæftigelsen og skaber arbejdspladser, løser klimaudfordringerne, sikrer en fortsat udbygning af velfærden og samtidig ikke har et stort underskud på statsfinanserne.
For jeg er da enig i, og det har også altid været Enhedslistens politik, at man skal undgå underskud på statsfinanserne.
Men det skal vi jo undgå, fordi det er den politik, vi ønsker at føre i Danmark, og ikke fordi vi får den dikteret fra EU's side – også fordi der altid fra EU's side er en række ekstra tilføjelser om, hvordan man skal gøre, tilføjelser, som vi i Enhedslisten er fuldstændig uenige i.
Der er jo ingen grund til at overlade til EU at styre dansk økonomi, bare fordi VKO-flertallet har kørt Danmark ud over afgrunden.
Lone Dybkjær (RV), 2010-11-18:
Altså, EU går jo sådan set kun ind, hvis vi i forvejen har et problem, og det er så det næste, jeg vil spørge til.
Synes Enhedslisten, at det er sådan rigtig godt, at vi ikke længere kan klare at melde os ind i euroen?
Vi kan jo i realiteten ikke få vores forbehold ophævet – og derfor er det en lidt absurd diskussion – og det kan vi ikke, fordi vi har et kæmpe underskud på finansloven, budgetterne osv.
Hvad er egentlig Enhedslistens svar på det?
Jeg forstår, at man trods alt ikke synes, England er et forbillede, og det synes jeg ville være meget godt at få præciseret også i eurodebatten, men hvad er så Enhedslistens svar på vores budgetunderskud?
Per Clausen (EL), 2010-11-18:
Nej, England er jo for så vidt et godt eksempel på, at ikke alle ulykker kommer fra EU.
Jeg tror ikke, man skal være i tvivl om, at nogle af de lande i Europa, der nu gennemfører de her meget omfattende nedskæringer, gør det, fordi de enormt gerne vil.
Nogle steder henviser man til EU, og andre steder henviser man ikke til EU.
Det, jeg henviste til i forbindelse med England, var, at man dér jo, som ministeren også var så venlig at gøre opmærksom på, har en undtagelse i forhold til det der med, om man kan få nogle modregninger – man kan ikke idømmes bøder, for det er det jo ikke – i de indtægter, man har.
Altså, England har en undtagelse, som man jo kan bruge fornuftigt eller bruge ufornuftigt.
Det er klart, at hvis man har undtagelser, kan man bruge dem fornuftigt eller ufornuftigt, og vi håber jo, at der bliver et flertal i det danske Folketing for at føre en fornuftig økonomisk politik efter næste valg.
Men risikoen er der for, at der stadig væk vil være et flertal for at føre en ufornuftig politik.
Men jeg tror bare ikke, det bliver bedre af, at man overlader til EU at styre det.
Altså, for mig er der jo ikke ret meget tvivl om, at hvis man vil have en fælles mønt, som man har i euroen, og ikke vil risikere, at det fører til gentagne kriser og forstærker risikoen for at få valutakriser, hvad vi jo kan se nu, bliver man nødt til at sikre, at man i hovedsagen fører om ikke nødvendigvis præcis den samme politik, så i hvert fald har styr på, hvilken politik der føres i de enkelte eurolande.
Det lægger man jo heller ikke skjul på.
Altså, hvis vi læser Kommissionens forslag, er der jo ikke dér noget at være i tvivl om.
Men sandheden er jo, at hvis det ikke var, fordi den danske regering og et flertal i Folketinget var så forhippet på at komme med hele vejen, så kunne Danmark såmænd godt på en række af de her områder få de samme undtagelser som England.
Pia Adelsteen (DF), 2010-11-18:
Jamen tak for det.
Jeg er for så vidt for en stor dels vedkommende enig.
Er det ikke sådan – og nu ved jeg godt, at vi måske lidt står og bekræfter hinanden –
at man efterhånden tager sådan en lille bid af lagkagen hele tiden, for det er jo efterhånden lige meget, hvilke politikområder det er, så har det en konsekvens i forhold til finanspolitik?
Det betyder så også, at hvis EU vil have euroen, eller rettere sagt, hvis en del politikere vil have euroen, er man nødt til at kigge på samtlige forhold inden for alle politikområder for at få den til at fungere.
Og derfor er der stort set ikke nogen selvstændighed tilbage i de nationale stater.