Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-12-14:
Tak for spørgsmålet.
Det, jeg vil gøre indledningsvis, er at ridse den gældende ordning om de særlige rådgivere op, sådan at der er klarhed om fundamentet for de særlige rådgivere.
Jeg vurderer egentlig, at det formentlig er en af de bedst beskrevne og bedst regulerede ansættelsesområder inden for staten, også fordi der jo fra tid til anden har været fokus på de særlige rådgivere.
På baggrund af en forespørgselsdebat helt tilbage i januar 2003 om brugen af de særlige rådgivere blev der nedsat et udvalg, som skulle analysere og vurdere behovet for en yderligere præcisering af reglerne for bl.a. de særlige rådgivere, alt i forlængelse af den oprindelige betænkning nr. 1354 om forholdet mellem ministre og embedsmænd fra 1998 samt den redegørelse, der hed R 2, fra den 4. oktober 2001 om visse spørgsmål i forbindelse med embedsmænds rådgivning og bistand til regeringen og deres ministre.
Forslaget blev enstemmigt vedtaget i Folketinget, og der blev derefter udarbejdet en betænkning i juli 2004, det er betænkning nr. 1443, som man efterhånden også har hørt en del om, som indeholder netop de retningslinjer, som vi følger i dag.
Særlige rådgivere ansættes i ministersekretariaterne eller dertil knyttede stabsfunktioner og uden instruktionsbeføjelser over for almindelige embedsmænd i linjen.
De særlige rådgivere – og det her er vigtigt – er underlagt præcis samme krav som embedsmænd, for så vidt angår lovlighed, sandhed og faglighed.
De særlige rådgivere skal via et særligt introduktionskursus hurtigt opnå et vist kendskab til centraladministrationens organisering og den politiske placering samt de grundlæggende regler for dens virke.
De særlige rådgiveres ansættelse skal ophøre ved udskrivelsen af folketingsvalget.
Der udarbejdes en standardkontrakt for de særlige rådgivere, hvorefter ansættelsen knyttes til ministrenes funktionsperiode, og opsigelsesvarslet er på 6 måneder.
Endelig offentliggøres en opdateret liste over embedsmænd samt særlige rådgivere i ministeriet på statsministerens hjemmeside for at sikre åbenhed omkring de særlige rådgivere. Den daværende regering tog udvalgets betænkning til efterretning i sin helhed og gennemførte så i løbet af 2004 den nødvendige opfølgning på de ovenstående punkter, som jeg netop har nævnt.
Der blev udsendt en ny standardkontrakt, der indeholdt oplysninger om tavshedspligt, introduktionskurser, ophør af ansættelse ved udskrivelse af folketingsvalg og andre ting.
Men hvordan virker ordningen for de særlige rådgivere så?
Det er jo også et godt spørgsmål.
Det er også blevet undersøgt.
Faktisk har Rigsrevisionen undersøgt spørgsmålet tilbage i december 2009, altså for ikke så lang tid siden.
Rigsrevisionens generelle konklusion var, at ministres brug af særlige rådgivere følger anbefalingerne i betænkning nr. 1443.
Som opfølgning på Rigsrevisionens beretning har Finansministeriet derfor udsendt en ny vejledning og en ny standardkontrakt.
Dermed er de gældende retningslinjer blevet yderligere tydeliggjort.
Man må altså sige, at de gældende regler og retningslinjer er både velfungerende og egentlig ret velbeskrevne.
Den nuværende regering har ligesom den forrige regering taget reglerne og retningslinjerne i betænkning nr. 1443 til efterretning, og det vil så også sige, at der er et bredt udsnit af Folketingets partier, der støtter op om de nuværende regler og de nuværende retningslinjer for de særlige rådgivere.
Når vi gør det, når vi støtter op om de her regler og de her retningslinjer, er det jo, fordi vi synes, at de både er velfungerende og meget hensigtsmæssige, og man må jo så også sige, at Rigsrevisionen synes at bekræfte det billede med sin undersøgelse tilbage i 2009.
Så har jeg på regeringens første ministermøde udmeldt nogle nye retningslinjer for ansættelsen af særlige rådgivere.
Det er tre retningslinjer: For det første er der fastlagt nogle maksimumgrænser for aflønningen af de særlige rådgivere, således at lønniveauet for de særlige rådgivere ikke løber løbsk.
For det andet kan medlemmer af regeringens koordinationsudvalg og regeringens økonomiudvalg ansætte to særlige rådgivere.
De øvrige ministre kan kun ansætte én særlig rådgiver.
Baggrunden for beslutningen om, at det for de koordinerende ministre er muligt at ansætte to, er, at når der er tale om en trepartisregering, stilles der simpelt hen større krav til koordineringsopgaverne – derfor to særlige rådgivere.
Som jeg har nævnt, er retningslinjerne allerede sådan, at man kan ansætte 2-3 særlige rådgivere, som der står, så vi ligger helt bestemt inden for de retningslinjer, som mange i Folketinget er enige om.
Det tredje er, at jeg har gentaget de gældende regler om opslag af stillinger og anvendelse af den særlige standardkontrakt, som betyder, at en særlig rådgiver går af sammen med sin minister.
Og den udmelding, jeg gav mine ministre på det første ministermøde, gav jeg simpelt hen for at sikre, at ansættelsen af de særlige rådgivere ligger fuldstændig klart og med en, hvad skal man sige, god sikkerhedsmargen i forhold til de gældende regler, som de er formuleret i betænkning nr. 1443.
Hertil kommer så, at Finansministeriet og Justitsministeriet den 14. november 2011 har afholdt et kursus for de særlige rådgivere, som er ansat nu.
På det kursus blev centraladministrationens opbygning og virkemåde samt de forvaltningsretlige principper og regler gennemgået.
Her er det igen vigtigt at understrege, at de særlige rådgivere er underlagt præcis de samme krav, som almindelige embedsmænd er underlagt, for så vidt angår lovlighed, sandhed og faglighed.
De særlige rådgivere må således ikke – og det siger næsten sig selv – yde bistand og rådgivning, der indebærer, at der handles i strid med loven.
Tilsvarende er de særlige rådgivere underlagt det helt almindelige princip om sandhedspligt.
Det vil sige, at de ikke må videregive oplysninger, der bryder med tavshedspligten, og de må ikke give oplysninger, der er urigtige eller vildledende – og også det mener jeg siger sig selv, det er inden for loven.
Endelig skal der for de særlige rådgivere gælde de samme høje standarder for faglighed, som gælder for de almindelige embedsmænd.
Det vil sige, at de skal følge almindeligt gældende normer for faglighed i rådgivning og bistand.
Alt det har jeg så senest gentaget over for mine ministerkolleger på ministermødet tirsdag den 6. december.
Så hvis jeg skal forsøge at opsummere, må jeg sige, at jeg synes, at ordningen med de særlige rådgivere er meget velbeskrevet, og at reglerne og retningslinjerne er både klare og præcise.
Dertil kommer, at de bakkes op – og det har været sådan længe – af et meget stort flertal af Folketingets partier.
Rigsrevisionen har tidligere konkluderet, at reglerne og retningslinjerne følges af ministrene, og efter udsendelsen af en ny vejledning og en ny standardkontrakt ser Rigsrevisionen ikke noget umiddelbart behov for nye initiativer vedrørende anvendelsen af de særlige rådgivere i ministerierne.
Ordningen med de særlige rådgivere er derfor en ordning, som synes at have vundet indpas i centraladministrationen side om side med den mere traditionelle embedsmandsrolle.
Det er jo så også allerede konklusionen i den betænkning, jeg har omtalt, altså betænkning nr. 1443.
Det sker jo nok, netop fordi den særlige rådgiver opfylder et helt særligt behov, som de mere traditionelle embedsmænd ikke er i stand til at opfylde.
Derfor tror jeg også, man må erkende, at ordningen med de særlige rådgivere er kommet for at blive, og den proces har man så forsøgt at understøtte ved at lave, synes jeg, et ganske robust regelsæt for de særlige rådgivere.
Jeg må sige, at jeg derfor også er ret uenig, når de særlige rådgivere omtales som mørkets fyrster og som nogle, der arbejder i det skjulte, uden at der er kontrol med og lovlighed i deres arbejde.
Som min gennemgang af retningslinjerne jo egentlig også viser, er reglerne for, hvordan de særlige rådgivere skal virke, både omfattende og meget klare.
De lever netop ikke i et ingenmandsland, men er undergivet præcis de samme retningslinjer som embedsmand og er hele tiden oven i det udsat for mediernes konstante opmærksomhed, og det må være godt.
På den baggrund må jeg sige, at jeg er tryg ved ordningen og det regelsæt, der gælder for de særlige rådgivere i dag.
Jeg kan se, jeg skal til at slutte, og jeg vil bare til sidst sige, at der jo også har været en diskussion om det her på baggrund af nogle af de diskussioner, der har været i medierne om hele det her forhold.
Der må jeg igen sige, som jeg også sagde på mit pressemøde, at vi faktisk har nogle rigtig gode regler for de særlige rådgivere.
Og det er vel også ligesom i færdselsloven, at bare fordi der er mistanke om, at en enkelt bilist har kørt over for rødt, ændrer man ikke hele færdselsloven. Vi har gode regler og rammer.
Det, det selvfølgelig handler om, når man har regler og rammer, er, at de også bliver fulgt i dagligdagen.