Louise Frevert (DF), 2007-04-10:
Det er jo efterhånden en tilbagevendende begivenhed, at vi diskuterer ligestillingsministerens perspektiv og handlingsplan her i salen.
Man kan nogle gange henfalde til at tro, at det er en gentagelse, men jeg må ærligt indrømme, at jeg i denne perspektiv- og handlingsplan for 2007 er meget glædeligt overrasket over nye tiltag, og der er specielt ét initiativ, som jeg synes man har været for længe om at få på banen, nemlig det indirekte opgør med, hvordan vi præger vores børn i forhold til at vælge et arbejde og i forhold til, hvordan børnene skal gebærde sig i ligestillingskampen i deres fremtidige virke og voksenliv.
Jeg tror ikke, at det er givtigt i længden, fordi der er mange uddannelser, der er lige egnede til piger og drenge.
Til gengæld vil jeg vove at påstå, at vi også kan komme for langt i ligestillingskampen ved at påstå, at alle uddannelser er lige velegnede til mænd og kvinder.
Eksempelvis er der en forskel på mange mænds og kvinders fysiske formåen, når det drejer sig om fysisk belastende uddannelser og job, men i det store og hele har vi ikke været gode nok til at differentiere jobbene i forhold til køn, og det synes jeg er en af de store landvindinger i denne perspektiv- og handlingsplan.
Vi skal være bedre også som forældre til at guide vores børn til den rigtige uddannelse og ikke skele til den kønsmæssige del af det.
Vi skal gøre op med de kønstraditionsbundne fag, og jeg ser frem til, at der kommer den øgede fokus, som ligestillingsministeren ønsker, med inspirationsmateriale til børnehavepædagoger og andre, der arbejder med børn både frivilligt og professionelt, så de bedre vil være i stand til igennem denne oplysning at være mere målrettede i deres vejledning af børnene.
Børn bliver præget meget tidligt i deres opvækst og danner sig lynhurtigt nogle ideer om, hvad der er maskulint, og hvad der er feminint.
Det er et eller andet sted – tror jeg – også genetisk, men det er også et kønsrollemønster, som vi som forældre ikke gør nok for at flytte.
Med et fælles fodslag tror jeg at vi vil komme langt i den fremtidige ligestilling ved at præge børnene, allerede fra de er helt små.
Og så kan jeg lige så godt sige det, som det er, jeg har sagt det mange gange tidligere fra denne talerstol, og jeg siger det igen: Jeg ser ikke, at der er nogen grund til at lovgive mere på barselområdet, end der allerede er gjort på nuværende tidspunkt, og jeg tror, at det er vigtigt, at man har for øje, at barsel er noget, der skal fordeles imellem forældrene efter eget ønske.
Forældrene er dem, der er bedst til at varetage deres og barnets egne interesser.
Vi skal ikke pådutte den lille familie, hvem af forældrene der skal have den længste barsel.
Til gengæld vil jeg sige, at kvinderne må være bedre til at komme ind i kampen, sagt på en anden måde, de må være bedre til at fortælle deres mænd, at de også skal tage en lang barsel.
Et af de andre gode initiativer i denne perspektiv- og handlingsplan er, at man endeligt gør op med etnicitet, det vil sige, at man sætter fokus på, at alles talenter og muligheder selvfølgelig skal bruges, og at der ikke skal være en barriere.
Og jeg tror, at man på den måde vil få mange indvandrerkvinder i arbejde, og at man vil få indvandrermænd til at indse, at kvindernes plads ikke er ved kødgryderne, men ude på arbejdsmarkedet.
Vi kan også se af statistikken, at det stadig væk er kvinderne, der har det meste arbejde i hjemmet.
Og det er også her, at vi i kønsrolledebatten skal være bedre til, allerede fra børnene er små, at fortælle dem, at der skal være en ligelig arbejdsfordeling i hjemmet.
Det skal være i respekt for, at vi har forskellige evner og kompetencer, som vi er gode til.
Og hvem der gør hvad og hvordan er noget, vi selv skal tage stilling til i et forhold.
Det er dog ikke ensbetydende med, at vi ikke skal have debatten, og det er ikke ensbetydende med, at det kan være rigtigt, at de fleste kvinder både skal passe husarbejdet og hente børnene fra vuggestue og børnehave, samtidig med at de har fuldtidsarbejde.
Desuden er der i perspektiv- og handlingsplanen en opsummering af de initiativer, der er blevet taget med hensyn til vold mod kvinder og handlede kvinder, og det har vi jo diskuteret her fra talerstolen flere gange.
Selv om det er emner, som efter min bedste overbevisning ikke kan diskuteres for meget, så har vi nu en plan, som vi kører efter, og der er afsat penge af satspuljemidlerne, og derfor har jeg lagt mere vægt på de andre gode initiativer, som ministeren har her i perspektiv- og handlingsplanen, idet vi som sagt ofte har diskuteret sidstnævnte emner.
Det er jo en interessant anskuelse, SF’s ordfører har her.
Det er jo ikke noget, som jeg rigtig har overvejet, men det er da godt at kunne lade sig inspirere i Folketingssalen af andre ordførere, så det vil jeg da tage med hjem, altså om ligestilling som fag er noget, man skal have med ind i undervisningsmaterialet.
Men jeg vil nok sige, at jeg faktisk tror på, at en dialog i pjecer og i materiale til daginstitutioner vil være givtigt.
Altså, vi bliver jo nødt til at se, om det virker, før man kan begynde at sige, at det ikke virker.
Så jeg synes altså ikke, at man skal forhaste sig så meget.
Jeg synes, at man skal se, om det virker, for det er et nyt initiativ, og derfor er det vigtigt, at man kan se, om det kan lade sig gøre.