Sophie Hæstorp Andersen (S), 2008-05-23:
Der er ingen tvivl om, at Danmark er et af de lande i verden, hvor det er allerbedst at være barn.
Vores moderne velfærdssamfund danner på mange måder en fin ramme for børns opvækst, og langt de fleste børnefamilier trives og har det godt.
Alligevel kan børnepolitikken blive meget bedre endnu, og det var baggrunden for, at Socialdemokratiet i 2006 præsenterede et nyt børneudspil, hvor vi præsenterede vores mange forskellige forslag til et bedre børneliv for de 0-6-årige.
En fødsel er skelsættende og enestående og både fysisk og psykisk udfordrende, og langt de fleste familier i Danmark oplever det måske kun en eller to gange i deres liv.
Vi vil sikre alle, der venter børn, det bedst mulige udgangspunkt for den forestående fødsel, og derfor har vi i vores børneudspil foreslået, at alle får ret til fem jordemoderkonsultationer med den samme jordemoder, at der gives tilbud om fødselsforberedelse både i starten og i slutningen af graviditeten, at alle forældre, der ønsker det, skal have adgang til en jordemoder under den aktive del af fødslen, og at far skal kunne overnatte på hospitalet sammen med mor og barn i hvert fald minimum den første nat.
Vi er derfor meget enige i intentionerne i dette forslag fra SF.
Vi synes, at det er en god idé, at man kigger på at give den her mulighed, og mange steder er det jo også blevet virkelighed i de seneste år.
Andre steder er der fortsat ikke tidssvarende vilkår med nybagte mødre, der må overnatte på firesengsstuer, og hvor far sendes hjem kl. 2 om natten, uanset at han netop har stået ved sin kones eller kærestes side igennem en måske 15 timer lang fødsel, nogle gange mere.
En meget underlig og tom fornemmelse, fortæller disse fædre, og meget utrygge og ikke særlig udhvilende vilkår for den nybagte mor.
Årsagen til de store forskelle skal dog hverken findes i manglende ønsker fra fødesteders eller regionalpolitikeres side, er det vores indtryk.
Mange steder har det formentlig bare ikke kunnet lade sig gøre af praktiske årsager, fordi ekstra senge nu engang fylder, når man i forvejen kun har plads til firesengsrum til de nye mødre, og fordi en ensengsstue med brikse er lettere at etablere på nyere hospitaler end på ældre.
I Region Hovedstaden afspejler dette sig i, at tilbuddet for fædre og pårørende til at overnatte er eksisterende på Hvidovre Hospital, der jo i al beskedenhed er landets største fødested, på Herlev Hospital og på Gentofte Hospital på den del af hospitalet, der blev nybygget som optakt til Herlev Hospital og derfor er i en lige så ny forfatning som Herlev Hospital.
På Hvidovre Hospital etablerede man således for ca. 6 år siden etværelses familierum med eget bad og toilet samt briks til overnattende pårørende, men til gengæld satte man den tid ned, som den enkelte familie kunne være på barselgangen.
Det var sådan en noget for noget-politik, kan man sige.
Tilbage står imidlertid det faktum, at det forslag, vi behandler i dag, med lige så stor berettigelse kunne være fremsat om vores børneafdelinger i dette land, for ikke at tale om de neonatale afdelinger, hvor for tidligt fødte børn er indlagt, ofte i meget længere tid end de øvrige børn, og hvor der mange steder er dårligere vilkår, end de fødende til raske og sunde børn har, der hurtigt kan vende hjem.
Der er andre steder, hvor vi kan se, at vores hospitaler ikke lever op til nutidens ønsker fra de danske borgere.
Ensengsstuer til medicinske patienter og ensengs- eller nogle gange bare tosengsstuer til psykiatriske patienter, blot for at nævne nogle stykker, har længe været et ønske fra Socialdemokraternes side, for ikke at tale om venteværelseplads til det stigende antal ambulante patienter, der kommer i vores sundhedsvæsen.
Det er også et problem.
Derfor mener vi ikke, at det i dag er hensigtsmæssigt at lovgive om hvert af disse tiltag særskilt, men vi mener, at det vigtige må være at sikre, at regionerne har de fornødne ressourcer og den beslutningsdygtighed, der skal til for selv at kunne agere på disse problemer.
Men regionerne har ikke økonomi nok til at udføre de her ting, når 25 mia. kr. i en kvalitetsfond nærmest er pist forsvundet, fordi de også skal komme til veje ved, at man sælger eksisterende hospitaler, hvilket mange steder i landet er fuldstændig hul i hovedet, og når de først udmøntes om 2-3 år, mens regionernes hospitalsplaner allerede for længst er trådt i kraft.
Personalet er i gang med sammenlægninger på eksisterende hospitaler eller flytter væk, fordi de ikke kan se nogen perspektiver i at blive ved.
Vi mener, at det vigtige må være, at man finder de midler, der skal til, og vi foreslog allerede under valgkampen, at man forhøjede den her kvalitetsfond fra 50 til 100 mia. kr. Vi kan altså ikke støtte forslaget her i dag, men vi er meget enige i, at det her er en vigtig debat at tage, og vi ser frem til at støtte SF i, at vi ved de kommende regionale forhandlinger kan nå frem til, hvordan det her kan blive virkelighed på regionernes præmisser.