Johs. Poulsen (RV), 2011-02-10:
Vi gør det, fordi man på en række områder sætter nogle meget væsentlige planlægningsmæssige principper ud af kraft, og vi gør det, fordi man på nogle områder også lægger op til et administrativt planlægningsmæssigt misfoster, som ikke klæder dansk lovgivning.
Det er de to hovedgrunde.
Når det ikke er lykkedes at tale sig til rette om et eller andet, som vi måske i en bredere kreds af partier kunne blive enige om på det her felt, så skyldes det jo også det forhold, at miljøministeren meget bastant stillede de andre partier over for et ultimatum, så der overhovedet ikke kunne forhandles.
Samtidig hører vi så den konservative ordfører stå her og sige i sin ordførertale, at det alt sammen er noget, vi skal have kigget på; at det kan være, at der skal laves om på det; og at det kan være, at der er nogle ting, der skal snakkes om der.
Det var jo sådan set glædeligt at høre om den åbenhed, der blev vist fra den konservative ordførers side, ikke mindst når vi er blevet mødt fra miljøministerens side på en måde: at der altså ikke kunne flyttes så meget som et komma i en række af de her sager.
Så jeg vil egentlig også her ved førstebehandlingen spørge om, hvad der gælder.
Altså, gælder det ultimatum, vi i sin tid blev mødt med af miljøministeren, egentlig, eller gælder det alligevel ikke?
Som jeg hørte hr. Tage Leegaard, da han sagde, at her er en række ting, vi skal snakke om, hørte jeg det som en åbning til, at det kunne være, vi skulle åbne de forhandlinger på ny.
Det kunne i virkeligheden brede paletten ud, kan man sige, og afdække, hvad det egentlig er, der samlet set ligger af konsekvenser i forslaget her.
Også set med radikale øjne er der grund til at advare mod lovforslaget, sådan som vi ser det i øjeblikket.
Vi vil da gerne blive klogere igennem en høring, og vi vil da gerne blive klogere gennem det forhold, at vi laver en meget grundig afdækning i det videre arbejde, men som vi ser det på nuværende tidspunkt, må vi afvise forslaget, fordi det som sagt bryder en række principper i vores planlovgivning.
Det ene er, at man sætter det kommunale skøn ud af kraft i en række tilfælde og ændrer et kan til skal, det andet er, at man laver den her definition, der når frem til 29 kommuner, som har nogle helt særlige forhold, og det har vi jo allerede delvis belyst her i debatten, og det tredje er, at forslaget risikerer at svække beskyttelsen af vores mest værdifulde kystområder og dermed sætte både vores kystturisme og i virkeligheden vores landskabelige værdier på spil.
De er alle sammen nogle meget, meget problematiske forhold.
Det ville være rigtig, rigtig klogt, og jeg tror, at man endda måske kunne nå frem til noget, som i en lidt højere grad ville kunne samle tingene, men som stærkere belyst ville betyde, at man så også vidste, hvad man gjorde, for som vi ser det nu, handler man stort set ud af den blå luft og overhører alle de advarsler, som er undervejs.
Medmindre der kan åbnes for en sådan proces – det håber jeg naturligvis der kan – må vi sige, at så afviser vi altså forslaget, og vi tilhører også dem, der helt entydigt vil sige, at en række af de centrale elementer, der ligger i forslaget, må afmonteres efter et valg, hvis der bliver parlamentarisk mulighed for det.