Kristian Jensen (V), 2016-03-03:
Tak for lejligheden til her i salen at drøfte den seneste udvikling i Tyrkiet.
Det er et emne, som vi nogle gange også har snakket om i udvalgene i den seneste tid, for Tyrkiet er en sag, som optager både spørgeren og mig selv ganske meget, og regeringen tillægger efterlevelsen af grundlæggende menneskerettigheder i Tyrkiet stor vægt.
Spørgsmålet vedrørende retsstatsprincipper og fundamentale rettigheder rejses jævnligt i Danmarks dialog med Tyrkiet, hvor regeringen klart tilkendegiver danske bekymringer og understreger behovet for en udvikling i positiv retning, og det agter regeringen at blive ved med.
Det er samtidig regeringens opfattelse, at dialogen med Tyrkiet om generelle politiske forhold i Tyrkiet bedst varetages i fælles europæisk og internationalt regi.
Her har EU en helt særlig rolle, både igennem EU's fælles udenrigspolitik og som følge af Tyrkiets status som EU-kandidatland, hvilket gør EU's udvidelsesproces til den naturlige ramme for en politisk dialog med henblik på Tyrkiets opfyldelse og efterlevelse af europæiske standarder.
I sin seneste landerapport om Tyrkiet, der kom som en del af udvidelsespakken den 10. november 2015, konstaterer Europa-Kommissionen, at udviklingen i Tyrkiet efter vigtige fremskridt de foregående år det seneste år har været præget af stilstand og i visse tilfælde tilbageskridt, herunder en forværring i forhold til forsamlings- og ytringsfriheden og mediernes vilkår, sammenbrud af fredsforhandlingerne med det kurdiske mindretals repræsentanter og en forværret sikkerhedssituation relateret hertil, politisk indblanding i politi og retsvæsen og et generelt nedsat reformtempo.
Det udtalte Rådet en meget klar kritik af den 15. december som led i EU's konklusioner om EU's udvidelse – en kritik, som vi i forberedelsen til rådskonklusionerne fra dansk side klart bakkede op.
Kommissionen anbefalede i november en snarlig åbning af seks kapitler i forhandlingerne med Tyrkiet, og et af disse, nemlig kapitel 17 om den økonomiske og monetære politik, er efterfølgende blevet åbnet.
Det er en tilgang, som regeringen støtter, idet vi fra dansk side særlig prioriterer åbningen af kapitel 23 om domstole og fundamentale rettigheder og kapitel 24 om retfærdighed, sikkerhed og frihed, det vil sige kapitler, der netop fokuserer på demokrati og fundamentale rettigheder.
Med åbningen af disse kapitler, der p.t. blokeres af Cypern, kan vi med større vægt adressere den type udfordringer i Tyrkiet.
Ikke mindst spørgsmålet om pressefrihed og mediernes frihed i Tyrkiet går til kernen af det større spørgsmål om Tyrkiets efterlevelse af basale europæiske standarder på centrale områder i relation til demokrati, retsstatsprincipper og menneskerettigheder, dvs. Københavnerkriterierne.
Som nævnt fremgår det af Europa-Kommissionens seneste landerapport, at der er sket tilbageskridt med hensyn til forsamlings- og ytringsfriheden, inklusive mediernes vilkår, i Tyrkiet, ikke mindst i forbindelse med parlamentsvalget den 7. juni og den 1. november 2015.
Forholdene omkring journalisters vilkår i Tyrkiet fik for nylig ekstra opmærksomhed, da chefredaktøren og en ledende journalist på den regeringskritiske avis Cumhuriyet i slutningen af november 2015 blev tilbageholdt på anklager om bl.a. spionage og propaganda til fordel for en terrororganisation, fordi avisen bragte en historie om angivelige tyrkiske våbenleverancer til grupper i Syrien.
Tilbageholdelsen og anklagerens påstand om livstridsstraf er blevet kraftigt kritiseret af EU, Europarådet og andre.
Det var derfor positivt, at Tyrkiets egen forfatningsdomstol den 25. februar kendte fængslingen ulovlig og i strid med de to journalisters ret til bl.a. ytringsfrihed og personlig sikkerhed, hvorefter de blev løsladt af myndighederne.
Anklagerne mod de to journalister består dog indtil videre, og det er en sag, som naturligvis vil blive fulgt nøje fra Danmarks og EU's side.
Hvad angår mediesituationen i Tyrkiet, vil jeg også nævne, at Danmark som en del af den danske naboskabsbistand støtter udviklingen af et uafhængigt, åbent og frit mediemiljø i Tyrkiet i regi af et regionalt medie- og demokratiseringsprogram.
Formålet er at fremme demokrati og menneskerettigheder gennem en styrkelse af ytringsfriheden, herunder mediernes mulighed for at spille en aktiv, uvildig og professionel rolle i udbredelsen af nyhedsformidlinger og analyser.
Et andet eksempel på ytringsfrihedens til tider trange kår kom i januar i forbindelse med den såkaldte deklaration for fred underskrevet af 1.128 akademikere, hvori der opfordres til en afslutning på kamphandlingerne i det sydøstlige Tyrkiet og en tilbagevenden til fredsforhandlingerne mellem regeringen og det kurdiske mindretal.
Deklarationen anklager regeringen for at stå bag tilsigtet og planlagt nedslagtning og en massakre, og den har affødt hårde bemærkninger fra bl.a. den tyrkiske præsident, ligesom det tyrkiske politi og anklagemyndigheden har indledt en undersøgelse for at afdække, om deklarationen er et brud på den tyrkiske lovgivning.
EU's høje repræsentant har udtalt dyb bekymring over de tyrkiske myndigheders foranstaltninger mod de medunderskrivende akademikere og klart påpeget, at ytringsfrihed er et centralt element i Københavnerkriterierne, som Tyrkiet forventes at leve op til.
Selve deklarationen fra de 1.128 akademikere og de tyrkiske myndigheders reaktion afspejler desværre også, at det kurdiske spørgsmål ikke bare er komplekst, men at det i høj grad deler vandene i Tyrkiet.
Tyrkiet forbeholder sig ligesom andre lande ret til at foretage de nødvendige sikkerhedsmæssige foranstaltninger for at bekæmpe terrorisme og voldelig ekstremisme i landet.
PKK har taget ansvaret for en lang række terrorangreb mod Tyrkiet og tyrkiske statsborgere og har i den sammenhæng benyttet sig af bl.a. selvmordsangreb og vejsidebomber samt som noget nyt indledt omfattende operationer i både byer og bydele.
På den baggrund har de tyrkiske sikkerhedsmyndigheder udstedt periodevise udgangsforbud i visse byer, omringet bydele under PKK-militantes kontrol, hvor myndighederne nægtes adgang, og foretaget arrestationer af personer, der mistænkes for at være medlemmer af PKK.
Siden december 2015 har de tyrkiske sikkerhedsstyrker gennemført operationer, særlig i byerne Silopi og Cizre i Sirnakprovinen og bydelen Sur i det centrale Diyarbakir.
På disse steder har militante grupper, primært fra PKK's ungdomsgruppe YDG-H, forsøgt at overtage kontrollen med hele byer eller bydele, de har forvist alle tyrkiske myndighedspersoner, gravet jordvolde og skyttegrave og udråbt de således isolerede områder som autonome kurdiske kantoner.
Den 29. januar i år meddelte premierministeren, at sikkerhedsoperationerne i Silopi er tilendebragt, og at området er – citat – renset for militante, og mange flygtede beboere er angiveligt nu begyndt at vende tilbage til byen.
Den 13. februar afsluttedes også sikkerhedsoperationerne i Cizre, og ifølge premierministeren havde de tyrkiske sikkerhedsstyrker nu tilbagevundet kontrollen over hovedparten af distriktet Sur i Diyarbakir.
Regeringen fastholdt således, at operationerne ville fortsætte, så længe det er nødvendigt, for at udrydde PKK-militante i de sydøstlige områder, og ifølge tyrkisk presse er byen Idil i Sirnakprovinsen og en by i Mardinprovinsen de næste mål for sikkerhedsoperationer mod PKK.
Fra international side, ikke mindst fra EU's side, understreges behovet for, at alle parter deskalerer konflikten og genoptager fredsforhandlingerne snarest muligt, da det er den eneste farbare vej frem for at skabe en holdbar løsning på det kurdiske spørgsmål i Tyrkiet, og EU har klart påpeget, at Tyrkiet i sin kamp mod terrorisme fuldt ud skal respektere sine forpligtelser under international ret, herunder i relation til menneskerettigheder og humanitær ret.
Fra regeringens side har vi selv løbende og med EU klart opfordret til en hurtig tilbagevenden til fredsprocessen.
Vi har i den forbindelse udtrykt vores bekymring over en negativ voldsspiral i konflikten imellem Tyrkiet og PKK og på den baggrund også opfordret til proportionalitet i Tyrkiets militære modsvar på PKK's terrorhandlinger.
Regeringen er i kontakt om spørgsmålet, både på politisk niveau og på embedsmandsniveau, ud over med selve den tyrkiske regering.
Der er registreret ca. 2,6 millioner flygtninge fra Syrien i Tyrkiet og anslået yderligere 300.000 flygtninge og migranter fra andre lande.
Det er selvsagt en kæmpestor udfordring og belastning, selv for et land af Tyrkiets størrelse.
I januar 2016 vedtog Tyrkiet efter indgåelsen af EU-Tyrkiet-handlingsplanen i november 2015 en række tiltag, der dels sigter mod at mindske indrejseantallet af syriske flygtninge til Tyrkiet fra tredjelande i form af et visumkrav for syrere, der ikke kommer direkte fra Syrien, dels vil skabe bedre levevilkår for syrere, der opholder sig i Tyrkiet, gennem øget adgang til uddannelse og mulighed for arbejdstilladelse.
Det er i den forbindelse grundlæggende at erindre om, at EU og Tyrkiet må og skal arbejde sammen om at begrænse migrationsstrømmen mod Europa, og at det skal ske i overensstemmelse med den fælles handlingsplan, som vi tiltrådte på EU-Tyrkiet-topmødet den 29. november sidste år.
I EU's samarbejde med Tyrkiet på migrationsområdet står respekten om de grundlæggende menneskerettigheder som noget helt centralt.
Det skal vi sikre at de bliver ved med.