Astrid Krag (SF), 2008-05-16:
Godt nok har jeg en sød kæreste, men det er ikke sådan, at jeg står her og er helt svimmel af forårskærlighed, så jeg tror, at jeg tænker rimelig klart.
Det kan jeg i hvert fald berolige hr. Morten Messerschmidt med.
Og jeg vil da give hr. Morten Messerschmidt ret i de ting, han siger, men så vil jeg også pege på, at der opstilles ti krav, som skal opfyldes, for at man kan få det her kærlighedsvisum.
Begge parter skal være over 18 år; kærlighedskortet skal være tidsbegrænset til 1 år; man skal ikke kunne skifte til et andet kærlighedskort i perioden; man må som herboende kun fungere som reference for et kærlighedskort med 3 års mellemrum; man må ikke være dømt for vold mod ægtefælle eller samlever; den, der kommer hertil, har ikke ret til offentlig forsørgelse; man skal have gyldig sygeforsikring; man skal indrejse med gyldig returbillet eller indbetale et beløb, der svarer til det, så man kan komme tilbage.
Det er altså ikke uden krav, at vi giver det her kærestevisum, men jeg er jo enig med hr. Morten Messerschmidt i, at der må være nogle kontrolmekanismer, så vi sikrer, at det her forslag ikke bliver misbrugt.
Men samlet set mener jeg, at det her forslag har nogle rigtig gode pointer, og derfor er vi positive over for intentionerne.
De Radikale har med det aktuelle beslutningsforslag genfremsat et forslag, som de sidst fremsatte i foråret 2003, hvor jeg jo ikke havde fornøjelsen af at være med til debatten af den simple grund, at jeg ikke dengang var valgt ind i denne forsamling.
Med forslaget om et love card, et kærlighedskort, forsøger man at rette op på den kendsgerning, at den nuværende danske udlændingepolitik rammer forkert og urimeligt og gør det umuligt for nogle danske statsborgere skulle de være så uheldige at forelske sig i en person uden rødbedefarvet pas - at leve i Danmark med deres kærlighed uden først at skulle runde de 24 år og uden at behøve at tage det store skridt, som et ægteskab er for de fleste.
Forslaget vil give unge danskere over 18 år mulighed for at rejse ud for at arbejde, studere og opleve verden og i samme ombæring kunne forelske sig i en udlænding, uden at det volder store problemer for begge parter.
Hvis en universitetsstuderende f.eks. i forbindelse med sit studium bliver kæreste med en udlænding og ønsker at fortsætte forholdet og flytte sammen i Danmark, så er det i dag praktisk talt umuligt, hvis de er under 24 år.
Den enkelte må på grund af stive udlændingepolitiske regler altså træffe et valg om enten at leve med savnet af sin elskede eller med savnet af sit hjemland og sine venner, sit studium og sit arbejde.
Konsekvensen af de nuværende regler er dermed også, at Danmark faktisk potentielt set mister to personer, der ellers ville kunne være med til at bidrage positivt til det danske samfund og det danske arbejdsmarked, der jo skriger på arbejdskraft for tiden.
Det midlertidige 1-års-visum giver altså unge mulighed for at afprøve forholdet uden at skulle være tvunget til ægteskab eller til at flytte til udlandet.
De vil ikke længere være nødt til kun at se hinanden ved kortvarige besøg på turistvisum, men have mulighed for et reelt samliv uden at skulle forpligte sig i et ægteskab - alt sammen intentioner, vi kun kan støtte fra SF's side.
Alligevel er forslaget ikke helt uproblematisk, og man vil i hvert fald skulle være opmærksom på de muligheder for misbrug, som forslaget rummer.
Med forslaget følger retten til arbejde, mens man er i Danmark, og i forhold til de begrænsninger, vi ellers lægger på arbejdskraft fra tredjelande, så kan det muligvis være problematisk, at man kan få arbejdstilladelse ved at anskaffe sig en kæreste i Danmark.
Forslaget rummer også den fare, som den socialdemokratiske ordfører har været lidt inde på, nemlig at man giver parrene falske forhåbninger.
Med det nuværende politiske flertal vil der med høj sandsynlighed ikke være nogen mulighed for et fortsat samliv efter kæresteopholdet i Danmark, og med et lille barn på vej eller bare et nyt og fælles fundament for hverdagen med bolig, job og venner vil det jo ikke være sjovt at skulle rive rødderne op og finde en løsning et andet sted.
Til gengæld må man sige, at hvis det er tvangsforhold, man frygter, så vil det unge menneske, der mod sin vilje bliver smedet sammen med en person i Danmark, og som kommer hertil på kærestevisum, have et sæt rettigheder, som kan træde i kraft, netop fordi han eller hun befinder sig i Danmark.
I det øjeblik det modsatte sker, og den danske borger må flytte ud for at lade sig smede sammen med en person mod sin vilje, så vil den danske borgers sikkerhed og retstilstand jo være under det lands lovgivning, hvori han eller hun måtte befinde sig, og der må vi sige, at vi jo i hvert fald kan sørge for, at der gøres en ordentlig indsats i Danmark for at hjælpe dem, der bryder med tvangsægteskaber. Så summa summarum: Vi finder fra SF's side De Radikales forslag om indførelse af det her kærlighedskort eller love card meget sympatisk, og vi er enige i intentionerne i forslaget.