runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-05-31:
Tak, hr. formand.
Jeg vil gerne gå lidt videre, for der har været en række spørgsmål til ministeren i dagens anledning om det her med velfærdsforringelser.
Det er jo sådan det, vi har diskuteret meget, altså hvad det ene forslag vil betyde i forhold til velfærdsforringelser, og hvad det andet forslag vil betyde.
« Det er med andre ord simpelt hen reelle besparelser i den offentlige kommunale sektor.
Vil ministeren ikke også prøve at forholde sig til de forskellige ting, det så vil medføre for kommunerne, når man nu samtidig kan høre fra Socialdemokraterne, at de ikke mener, at de har et forslag, som medfører velfærdsforringelser i kommunerne?
Bertel Haarder (V), 2010-05-31:
Hvis nogle kommuner bliver nødt til at beskære en del af kernevelfærden, vil det blive opvejet af, at andre kommuner til gengæld kan udvide den, for det er kommunerne under et, jeg taler om, og ikke den enkelte kommune.
Og hr. Klaus Hækkerup ved jo som tidligere borgmester bedre end nogen anden, at man ikke kan aftale noget, der gælder for alle kommuner, fordi de er så forskellige.
Klaus Hækkerup (S), 2010-05-31:
Tak for svaret, men ministeren svarede jo ikke på det sidste spørgsmål, jeg stillede, nemlig om der ikke er kommuner, som, fordi de ikke har den samme vækst i indtægtsgrundlaget som andre kommuner, men en ganske stor udgiftsvækst på grund af den demografiske sammensætning i kommunen, vil blive tvunget til at skære ned på den service, de yder.
Så vil jeg godt udstede en advarsel til ministeren.
Jeg har før set ambitioner om at indgå 3-årige aftaler med kommunerne, og lige så sikkert som ministeren kunne love, at der altid vil blive diskussion om besparelser på de kommunale budgetter, kan jeg love, at en 3-årig aftale aldrig vil kunne holde.
Bertel Haarder (V), 2010-05-31:
Det kommer jo ganske an på, hvad vi nu bliver enige med kommunerne om at aftale.
Det, jeg citerede om den overordnede ramme, som er konstant – den reguleres med pris- og lønstigninger – er det, jeg kan garantere.
Alt det andet skal vi jo forhandle.
Så er det jo rigtigt, at kommunerne har forskellige indtægter, og at det betyder umådelig meget for en kommune, om den har stigende eller faldende indtægter.
Det er jo det, der er anledningen til, at vi overhovedet har denne debat.
Det er jo, fordi der er nogle indtægter her i landet, som har svigtet, som ikke kom ind, så vi har fået et hul i den offentlige økonomi.
Og minsandten om det ikke alligevel er lykkedes regeringen og Dansk Folkeparti at aftale en model for fremtidens økonomi, hvor kommunerne friholdes for besparelser.
Det synes jeg er ganske flot.
Klaus Hækkerup (S), 2010-05-31:
Med risiko for at blive beskyldt for at være en papegøje vil jeg gerne vende tilbage til det spørgsmål, fru Maja Panduro stillede.
Men jeg vil først godt kvittere for, at ministeren siger, at der ikke skal spares i kommunerne under et, og sige til ministeren – det er mit første spørgsmål – at jeg går ud fra, at det betyder, at såvel budgetgarantien som balancetilskuddet til kommunerne, altså det, der forhandles i forbindelse med det kommunale aktstykke, som udgangspunkt vil være uændret.
Mit andet spørgsmål til ministeren vedrører udgiftspresset i nogle af kommunerne.
Det er korrekt, at der er forskel på kommunerne.
Der er nogle kommuner, der har et større udgiftspres end andre.
Det er de kommuner med mange børn og mange ældre.
Der er også nogle kommuner, der har en vækst i indtægterne.
Men der kan være kommuner, der er så uheldige, at de har et udgiftspres, men ikke ser den samme vækst i indtægter.
Så ved jeg godt, og det behøver ministeren ikke at underholde mig med, at der er et udligningssystem, fordi det er forskelligt i hovedstaden og i resten af landet, men udligningssystemet kompenserer ikke hundrede procent.
Bertel Haarder (V), 2010-05-31:
Jeg har været med til at spare på statens budget hvert eneste år 30 år i træk – jeg har lige i dag fået at vide, at jeg inden så længe har 30-års-jubilæum her i Folketinget – og hvert eneste år har vi drøftet besparelser, men har det ført til, at der samlet set er sket en reduktion af velfærden i Danmark?
Nej, det har ført til, at der hvert eneste år har været en stigning i velfærden hele vejen rundt, nogle steder mere end andre steder, og så er der nogle steder, hvor væksten har været ustyrlig, og så må man til gengæld spare nogle andre steder.
Sådan har det været, lige så længe jeg kan huske.
Og nu vil jeg give et løfte: Sådan vil det være til evig tid.
For det ligger jo i den offentlige økonomis natur, at der vil være drivkræfter, som sætter udgifterne op, og der vil være merbehov, som kommer i fokus, og så kan man sige, at det skal vi skaffe penge til, og når så året er gået, blev det for resten lidt for dyrt, og så må man spare.
Sådan bliver det også, hvis vi, Gud forbyde det, skulle få en anden regering her i Danmark.
Til den tid har finansministeren, den nuværende finansminister, lovet, at så er det ham, som vil stille spørgsmål om alle de løfter, der er brudt, og alle de besparelser, man bliver nødt til at gennemføre.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-05-31:
Jamen grunden til, at jeg bragte Nyborg på banen igen, var sådan set også bare, at jeg opfattede ministerens konklusion her fra talerstolen som lidt anderledes end den, jeg oplevede på tv i går, og derfor synes jeg, det ville være rart lige at få det sådan præciseret en lille smule.
Jeg oplever jo, at vi, i hvert fald derfra, hvor jeg kommer i Danmark, de kommuner, hvor jeg både har været borgmester og været i byrådet, har lavet besparelser i mange år, og det her med at skulle finde ud af, hvordan man får tingene til at hænge sammen, er ikke nogen ny øvelse.
Og en lære for mig i alle årene har været, at hvis vi har uændret budget, betyder det besparelser, for uanset om man siger, at man får løn- og prisfremskrivningen med, drives udgifterne alligevel, i kraft af at der kommer større efterspørgsel efter ting, f.eks. som ministeren selv nævner, at man har børn, der skal have hjælp i skolen, eller andre ting, som man ikke kan sige nej til, eller man har en ældre, som skal have gjort rent, eller som skal have ekstra hjælp.
Det kan man jo ikke sige nej til, og derfor bliver tingene drevet, uanset hvad man vil.
Så er spørgsmålet til ministeren: Hvor tror ministeren så det er, man skal spare, hvis det ikke er på de ældre, hvis ikke det er på børnene, hvis ikke det er på børnehaven eller skolen?
Bertel Haarder (V), 2010-05-31:
Hvis hr. Damsbo-Andersen lagde mærke til det, polemiserede jeg overhovedet ikke mod Nyborg og Nyborgs borgmester.
Jeg lyttede interesseret til, hvad han sagde, og til, hvad eksperterne sagde, og jeg aftalte oven i købet med ham, at jeg ville komme over og tale videre med ham, for
når vi nu har dette gode eksempel og så mange følger med i det, så lad os følge det til dørs og se, hvad der så kan findes af mulige besparelser, som ikke rammer de borgernære kernevelfærdsområder.
Jeg er sikker på, at det er i Nyborg som de fleste andre steder, at man kan holde det velfærdsniveau, man budgetterede med i 2010, ved at man finder penge til overskridelserne andre steder i budgettet.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-05-31:
Det bliver jo spændende at se, hvordan det kommer til at påvirke talelysten, om der så virkelig kommer seere til at se på det, der foregår her i salen.
Nu, hvor der ikke er mange seere, foregår det så på den her måde, men det må ministeren jo tage som udtryk for, at der i hvert fald er et udpræget ønske i oppositionen her for at få afdækket, hvad det egentlig er for en aftale, der er blevet indgået mellem regeringen og Dansk Folkeparti, og også for at få fundet ud af, hvad der egentlig ligger bag de tal og de hensigter, som der er.
Jeg så også selv den udsendelse, der var i går aftes, hvor borgmesteren fra Nyborg gjorde det så ganske glimrende, også med forklaring over for ministeren om, hvad det er for nogle forudsætninger, Nyborg Kommune står over for.
Jeg noterede mig f.eks., at de faktisk selv havde fundet de der besparelser, for de havde jo været i gang.
Lige så kloge, som de er i alle andre kommuner, er de også i Nyborg, så de er jo gået i gang for længst med at finde ud af, hvordan de skal finde besparelserne bare i det her budgetår og næste budgetår.
Lad det nu være.
Det er jo ting, som man kan lave undervejs.
Jeg synes, det er interessant, at vi altså her får bekræftet, at der er forskel på kommunerne, for nogle steder stiger udgifterne, og andre steder gør de ikke, men det er i hvert fald helt sikkert, at der er masser og masser af kommuner i Danmark og borgere i Danmark, der kommer til at mærke, at velfærden kommer til at blive dårligere.
Bertel Haarder (V), 2010-05-31:
Jeg er da glad, hvis det er lykkedes mig at nuancere debatten, for nu har jeg siddet her og lidt under en totalt unuanceret debat i timevis.
Tak, hvis det er lykkedes mig at nuancere debatten.
Så er det jo tilsyneladende en kæmpe indrømmelse at give, at der nogle steder er udgifter, der stiger, hvor man så enten må dæmpe de udgifter eller finde besparelser andre steder.
Hvis det er nyt for spørgeren, er jeg da glad for, at jeg har kunnet bidrage til denne dybe erkendelse i offentlige udgifters natur.
Der er nogle steder, hvor de stiger, og der er andre steder, hvor de så må falde, medmindre man ellers kan dæmpe de områder, hvor de stiger.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-05-31:
Det er sandelig ikke nyt for spørgeren, men det lyder jo, som om det er nyt for nogle af de ordførere, vi har haft på talerstolen fra regeringspartierne og fra Dansk Folkeparti, som bliver ved med at stå og sige, at det her ikke kommer til at betyde velfærdsforringelser.
Det, vi jo lige har fået fra indenrigsministeren, er jo en anerkendelse af, en indrømmelse af, at nulvækst kommer til at betyde besparelser på kernevelfærden udeomkring i kommunerne.
Så tak til indenrigsministeren for at have slået fast fra Folketingets talerstol: Nulvækst kommer til at betyde besparelser på kernevelfærden.
Bertel Haarder (V), 2010-05-31:
Nej, ikke alt i alt, men hvis det vokser nogle steder, skal det jo begrænses andre steder, hvis der samlet set er uændret kernevelfærd i Danmark.
Jeg tror, at selv elever i 3. klasse ville kunne se logikken i det.
Jeg har siddet og hørt på debatten, og jeg har ikke hørt en eneste af ordførerne fra Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti, som har sagt noget andet end det, jeg her har beskrevet.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-05-31:
Det var jo en interessant uddybning, vi her fik fra indenrigsministeren på fru Maja Panduros første spørgsmål, for efter at ministeren havde læst op fra aftalen, hvor der står – jeg har også fundet det – at der ikke samlet set skal spares i kommunerne, fik vi jo altså her en nuancering af det, som klart siger, at der kan komme til at foregå besparelser også på velfærdsserviceområder i kommunerne som følge af, at man altså låser kommunernes økonomi fast gennem nulvækst.
Jeg skal bare bede ministeren om at bekræfte, at det var det, han lige sagde: at fordi der er stigende udgifter f.eks. på det specialiserede socialområde, betyder nulvæksten, at der kan komme til at skulle ske besparelser på kernevelfærden ude i kommunerne, på ældre, på børn, på daginstitutioner osv.
Line Barfod (EL), 2010-05-31:
Men for de mennesker, der mister det, som de har så stort behov for, har det da betydning, også selv om ministeren siger: jamen under et.
Bertel Haarder (V), 2010-05-31:
Aldrig har så mange børn fået hjælp til deres særlige behov som i dag.
Det kan fru Line Barfod kontakte professor Niels Egelund på Danmarks Pædagogiske Universitet og få bekræftet.
Der kan hun også få bekræftet, at procenten for ikke særlig længe siden var 1½, altså 1½ pct. af børnene fik specialundervisning.
Det betyder, at der er flere, der får hjælp, og der er flere i år, der får hjælp, end nogen sinde.
Nu er det så bare, at der næste år ikke kan være endnu flere, der får hjælp.
Vi bliver på det høje niveau.
Line Barfod (EL), 2010-05-31:
Hvis jeg forstår ministeren korrekt, er det sådan, at de, der får hjælp i dag, skal blive ved med at have den hjælp, som de får, men hvis man næste år får behov for hjælp, så skal man ikke have noget som helst, eller også skal der skæres lidt på alle, så der bliver plads til de nye, der får behov for hjælp.
Bertel Haarder (V), 2010-05-31:
Hvis man vil misforstå, så kan man misforstå, og jeg kan ikke forhindre fru Line Barfod i at misforstå det, jeg sagde.
Jeg er sikker på, at de mange seere, som denne debat jo afholdes for – det kan man tydeligt mærke på den måde, den føres på – udmærket forstod mig, nemlig at aldrig har så mange børn fået hjælp som nu, og det vil der fortsat være mulighed for.
Da det ikke er de samme børn, er det jo ikke sådan, at de, der kommer næste år og skal have hjælp, ikke kan få hjælp.
Det tror jeg alle kan forstå, måske undtagen fru Line Barfod, som jo ellers plejer at være et fornuftigt og forstandigt menneske.
Men der er jo et eller andet, der gør, at al fornuft går ud af en debat som denne, fordi man åbenbart appellerer til nogle, der sidder og ser på det derhjemme.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2010-05-31:
Jeg er selv valgt i et udkantsområde, og jeg kan sige, at meldingerne i det udkantsområde er, at det er overraskende, hvordan mobiliteten gør, at der er job andre steder, og at man gennem uddannelse får fornyet sin faglighed.
Man får altså mulighed for at komme andre steder hen og få job, og man er derfor ikke fastlåst i sin ledighed.
Det her retter sig jo mod dem, som er i beskæftigelse.
Dem, som ikke er i beskæftigelse, bliver jo ikke ramt.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-05-31:
Jeg kan blankt afvise, at vi i Dansk Folkeparti skulle have en dagsorden om, at vi vil give dem, der vil uddanne sig, en over nakken.
Der må jeg bare fuldt ud erkende, og det gør jeg gerne på Dansk Folkepartis vegne, at det simpelt hen ikke har noget på sig. Når det så er sagt, gik vi jo til forhandlingerne om netop genopretning af dansk økonomi, og det gjorde vi selvfølgelig – og det gør vi gerne, når det handler om at tage ansvar for det her land, tage ansvar for Danmark og den økonomiske krise, som Danmark er i – fordi der skulle findes nogle penge.
Det udspil, som kom fra regeringen om at fastfryse overførselsindkomster, bl.a. i forhold til landets SU-modtagere, altså de studerende, og i forhold til landets folkepensionister, syntes vi ikke i Dansk Folkeparti at der var nok social balance i.
Derfor måtte man selvfølgelig prøve at se, hvordan man kunne gøre det her bedre, så der kom mere social balance i tingene, og jeg synes, at vi er kommet frem til et fornuftigt kompromis.
Karsten Hønge (SF), 2010-05-31:
Det er godt nok stærk kost sådan at skulle lytte til et arrogant spark til de mennesker, der fik
Men jeg kunne godt tænke mig at spørge ordføreren: Skulle vi ikke være glade for hver eneste, der overhovedet vil uddanne sig?
Her er vi jo ude for det heldige match, at 6 ud af 10 ufaglærte faktisk ønsker, at de havde gennemført en uddannelse, dengang de havde mulighed for det.
Det viser en undersøgelse, Capacent har lavet.
Samtidig har vi udtalelserne fra Dansk Erhverv, der jo siger, at uddannelserne sakker bagud.
Deres forskningspolitiske chef siger: Erhvervslivet har brug for mere uddannet arbejdskraft, end uddannelsen kan levere.
Hvis der ikke bliver investeret massivt på området, vil problemet vokse.
Christine Antorini (S), 2010-05-31:
Jeg vil gerne stille et spørgsmål til Dansk Folkepartis ordfører.
Hun fik frejdigt sagt fra talerstolen, at det var meget vigtigt, at der var den rette sociale balance, underforstået at det måtte der jo så være i det her forslag.
Jeg vil gerne spørge, hvordan Dansk Folkeparti kan mene, at der er den rette sociale balance i, at dér, hvor man vælger at skære
benhårdt ned, er i forhold til de voksne mennesker, som har mindst uddannelse i Danmark.
Det er voksne mennesker, som for nogles vedkommende ikke engang har folkeskolens afgangsprøve, eller måske har de kun folkeskolens afgangsprøve.
Men de har det tilfælles, at de har et arbejde.
De har fået lavet en aftale med deres arbejdsgiver, der vil give dem orlov, og de har lysten og motivationen til at gå i gang med voksenefteruddannelse.
Lige præcis de her voksne synes Dansk Folkeparti skal have en på hatten.
De skal simpelt hen have halveret den tid, de kan tage uddannelse, på trods af at det lige præcis er uddannelse, der giver dem flere livschancer og giver dem flere muligheder for, at de kan få et nyt job på det arbejdsmarked, som er presset i øjeblikket.
Hvordan kan Dansk Folkeparti få det til at blive et spørgsmål om social balance?
Marlene Harpsøe (DF), 2010-05-31:
Dansk Folkeparti indgik lige efter pinse en politisk aftale med regeringen om genopretning af dansk økonomi.
Der skulle findes 24 mia. kr. til det formål, og herudover skulle der findes 10 mia. kr., som skulle omprioriteres til andre formål.
Regeringen foreslog, at de 10 mia. kr. skulle findes ved bl.a. at fastfryse overførselsindkomsterne, så blandt andre landets folkepensionister og de studerende ikke ville opleve en stigning i indkomsten de næste 2 år.
Dansk Folkeparti syntes ikke, at der var nok social balance i forslaget, hvorfor vi også gik til forhandlingerne med henblik på at få det til at balancere mere socialt.
Dansk Folkeparti sikrede ved genopretningsaftalen, at overførselsindkomsterne for de økonomisk lavest stillede ikke blev fastfrosset.
Pengene til denne sikring skal findes andre steder.
Her finder man 41 mio. kr. i 2011 og 42 mio. kr. i 2012 og frem.
Og hvilken betydning har det så for dem, som kan få SVU?
Det vil have den betydning, at personer over 25 år, som er kortuddannede og i beskæftigelse, og som vil tage fag på folkeskoleniveau, ikke længere vil kunne få SVU i 80 uger, men i stedet i op til 40 uger.
40 uger er svarende til et års fuldtidsuddannelse.
Voksne over 25 år, der er kortuddannede og i beskæftigelse, og som f.eks. vil tage fag på gymnasialt niveau, kan ligeledes maksimalt få SVU i 40 uger, og kan derudover søge om almindelig SU.
Hvad bruges pengene så til?
Af de 10 mia. kr., der så skal omprioriteres, vil nogle af disse penge således blive taget fra SVU-ordningen, og heraf føres en del af pengene tilbage til uddannelsesområdet igen, således at bl.a. flere unge kan tage en uddannelse.
Så man tager altså nogle penge fra uddannelsesområdet og giver en del af disse tilbage hertil igen.
I en tid som denne må vi alle sammen holde for.
Jeg ved, at det ikke er populært, og uanset hvilken regering, der sad med flertallet, ville man ikke kunne komme uden om, at vi står i en økonomisk krise, og at der i den forbindelse skal tages beslutninger for at sikre, at vi ikke får græske tilstande.
I Dansk Folkeparti mener vi, at aftalen fik den rette sociale balance, ved at vi undgik besparelser for 4 mia. kr. i kommunerne på kernevelfærden, og at vi undgik fastfrysning af alle overførselsindkomster, dvs. fra folkepensionister, ledige på kontanthjælp og for de studerende på SU.
Vi synes ikke, at det her er en rar øvelse, men det er en nødvendig øvelse, for vi kan ikke komme uden om, at vi står i en særlig ubehagelig situation, som en økonomisk krise jo er.
Så på den her baggrund kan vi i Dansk Folkeparti støtte lovforslaget.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2010-05-31:
Der er et meget fleksibelt uddannelsessystem.
Noget af uddannelsen og efter- og videreuddannelsen og udfordringen ligger i Beskæftigelsesministeriet, og de har mange gode, brede rammer til at få folk omskolet og få dem videre.
Så der er altså rigtig mange gode løsninger på, hvordan vi skal gøre.
Her er det et lovforslag, der handler om, at vi går fra de 80 uger, som eksisterer nu, til 40 uger.
40 uger svarer til et år, og det vil altså sige, at sokkeholderne er 365 cm høje hos Thomas Jensen, eller hvad?
Vi kommer også godt videre, for det er rigtig mange, der har haft lige nøjagtig det behov på de 40 uger.
Thomas Jensen (S), 2010-05-31:
Forudsætningen for, at vi her i Danmark har en fleksibel arbejdsstyrke, er jo netop, at der dels er noget, der hedder dagpenge, dels er noget, der hedder uddannelse.
Det er jo det, der er med til at få det til at løbe rundt, sådan at vi hele tiden er sikre på, at folk, der mister deres arbejde eller for en tid gerne vil stige ud og efteruddanne sig og opkvalificere sig, kan træde ind i nogle nye job.
Så står Venstre her og skærer det ned til sokkeholderne.
Jeg vil godt følge op på det, der er blevet sagt tidligere her i dag, og tage det helt som goddag mand, økseskaft: Kan Venstres ordfører her og nu bekræfte over for mig, at det her kun er en midlertidig nedskæring?
Jeg er lidt usikker på det, efter at jeg har hørt Venstres ordfører i dag: Er det her en varig nedskæring, eller er det en midlertidig nedskæring?
Og hvis det er en midlertidig nedskæring, hvornår stopper nedskæringen så?
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2010-05-31:
Men det er jo inden for et andet område, det, hr. Thomas Jensen taler om, for disse mennesker er jo omfattet af alle de tiltag, vi har på arbejdsmarkedsområdet, og er omfattet af hele den pakke, så der hele tiden er penge til omskoling, til efter- og videreuddannelse og til støtte, hvis virksomheder er ved at lukke.
Jeg mener, det er ganske få procent, der ikke er i arbejde et andet sted i dag.
Og det er det, der er så fantastisk ved vores arbejdsstyrke, nemlig at den er så mobil og den er så fleksibel, og at så mange faktisk formår at skifte job.
Men det er ikke dem, det her lovforslag vedrører.
Er der mere end et års uddannelse i det ønske, de har, er der mulighed for SU ved siden af.
Thomas Jensen (S), 2010-05-31:
Efter at have hørt på Venstres ordfører her, må jeg sige, at Venstre ved man virkelig hvor man har: langt, langt væk fra virkeligheden og, vil jeg tilføje, langt, langt væk fra ansvarligheden.
Venstres ordfører står og taler om, at regningen nu skal betales.
Ja, hvad for en regning skal betales?
Det er jo den regning, der skal betales her i dag.
Hvis man så går ud i virkeligheden og ser, hvad det er for nogle udfordringer, der er på det danske arbejdsmarked, kan man se, at f.eks. der, hvor jeg kommer fra i Midt- og Vestjylland, er der rigtig mange inden for træindustrien, der er blevet fyret de seneste år.
De sidste, der har været beskæftiget på industriarbejdspladserne, har ikke gået og fejet, næh, de har gået og pakket produktionsudstyret ned.
Derfor er der et skrigende behov for, at vi får uddannet vores arbejdsstyrke.
Og hvad gør Venstre i sådan en situation?
Skærer ned på uddannelsen til de her folk.
Mener Venstres ordfører virkelig, at det her er svaret på, hvordan vi sikrer, at vi får en god beskæftigelse for danske lønmodtagere fremover?
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2010-05-31:
Det er i orden, at hr. Ole Vagn Christensen ikke var her, mens jeg læste min ordførertale op.
Frank Aaen (EL), 2010-05-31:
Det er lykkedes før – med noget besvær, men det lykkedes dog – at få Venstres ordfører til at indrømme, at den beskæring af efteruddannelsen, der ligger her, er varig, at den er evig.
Der er ikke nogen slutdato på, det er bare en nedskæring, der fortsætter år efter år.
Der er dog en, der er tidsbegrænset.
Den udløber, og det viser jo meget godt, at alt det, der virkelig gør ondt, f.eks. som her i forbindelse med uddannelserne, er permanent, hvorimod det, hvor man tager penge – ganske lidt og i 3 år – fra de rigeste, udløber; og så får de pengene.
Er det ikke rigtigt?
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2010-05-31:
Så snupper vi også lige en skattedebat.
Det er jo ikke rigtigt.
Det er jo også bevist i indtil flere papirer, at det er på skatteområdet, at man får flest mulige penge ind at arbejde seriøst.
Man kan sige, at det er omkring 21 pct., der faktisk finansierer løsningen på den krise, vi har stået i, og som vi er ved at komme ud af og tager et seriøst ansvar for.
Jeg er godt klar over, at det er Enhedslistens eneste politik, men det er ikke dér, vi er.
Tværtimod vil jeg sige, at det her lovforslag, som handler om SVU'en, vedrører et område, hvor udgifterne er vokset med en tredjedel i de sidste 3 år, og det er dog ganske betydeligt.
Men det betyder også, at vi kan konstatere, at der er nogle, som godt kan gennemføres hurtigere end det, de bliver.
Og så lad os da prøve at motivere til det.