Annette Vilhelmsen (SF), 2013-04-19:
Tak for ordet.
Jeg vil lige for en god ordens skyld også benytte muligheden her til at sige tak for debatten.
Jeg anerkender fuldt ud forslagsstillernes behov for også at sige, at vi skal have en debat om det her.
Jeg håber heller ikke, at det er gjort med den debat, der har været i dag.
Jeg tror, at det er noget, vi fremadrettet skal love hinanden at vi holder fast i, fordi vi, som det også er nævnt af hr. Kim Andersen, har et fuldstændig fælles mål, og det er, at det skal være muligt at drive små og mellemstore virksomheder og i det hele taget have så få – hvad skal man sige? – barrierer og så lidt bureaukrati som overhovedet muligt.
Så tak for ordet og for muligheden for også lige at motivere indstillingen til B 47.
Beslutningsforslag nr. B 47 fremsat af Venstre og Konservative drejer sig om at indføre to årlige faste ikrafttrædelsesdatoer for ny erhvervsrettet lovgivning.
Formålet med de her faste ikrafttrædelsesdatoer er, at virksomhederne kun to gange årligt skal forholde sig til ny lovgivning og omstille administrationen, produktionen m.m. På papiret lyder det jo, som forslaget ligger her, ganske fornuftigt.
Der er dog nogle væsentlige udfordringer, som gør, at jeg ikke mener, at man kan opnå det, som forslagsstillerne ønsker.
For det første er det vigtigt at være opmærksom på erfaringerne fra Storbritannien, som forslagsstillerne også omtaler.
I Storbritannien er det sådan, at relativt meget lovgivning af forskellige årsager faktisk undtages fra de to årlige ikrafttrædelsesdatoer.
I den seneste opgørelse fra Storbritannien, som viser erhvervsrelevant lovgivning, der træder i kraft i første halvår 2013, fremgår det, at næsten halvdelen af de 167 erhvervsrettede regler, der udstedes i perioden, undtages fra den faste ikrafttrædelsesdato.
Så er det, jeg spørger mig selv, om det er et eksempel til efterlevelse.
Undtagelserne gælder primært regler, der implementerer EU-direktiver.
Men der er også 34 nationalt fastsatte regler, der træder i kraft på andre tidspunkter end på den faste ikrafttrædelsesdato.
Og jeg mener, som i tilfældet med regelstoppet, at forudsætningen for, at faste ikrafttrædelsesdatoer kan virke og give erhvervslivet arbejdsro og bedre overblik over nye regler, er, at stort set al regulering kan omfattes.
På baggrund af erfaringerne fra Storbritannien er jeg bekymret for, at effekten af faste ikrafttrædelsesdatoer udvandes af mange undtagelser.
For det andet vil jeg gerne nævne en anden udfordring ved de faste ikrafttrædelsesdatoer.
Hvis man indfører faste ikrafttrædelsesdatoer, bliver såvel lovgivnings- som høringsprocessen koncentreret omkring et par måneder to gange årligt.
Det skyldes, at en forudsætning for, at tiltaget faktisk vil give virksomhederne overblik over ny regulering, er, at lovgivningen er vedtaget og kommunikeret til virksomhederne i god tid, f.eks. senest 2 måneder før den træder i kraft.
Og det kan få konsekvenser for lovkvaliteten.
Igen vil jeg henvise til Storbritannien, hvor udgangspunktet er, at ny lovgivning skal offentliggøres mindst 12 uger før ikrafttrædelsesdatoen på de respektive ministeriers hjemmesider.
Det har i praksis vist sig at være svært for de britiske myndigheder at efterleve dette.
Derved begrænses effekten af de faste ikrafttrædelsesdatoer yderligere.
På baggrund af de her udfordringer og vigtigst af alt på baggrund af de undtagelser, som er svære at undgå, og som vil betyde, at forslaget udvandes, er det min vurdering, at faste ikrafttrædelsesdatoer ikke imødekommer udfordringerne for virksomhederne ved ny regulering.
Regeringen ønsker i stedet at skabe varige administrative lettelser med udgangspunkt i virksomhedernes behov.