runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Winther (V), 2007-04-11:
Jeg vil jo gerne sige, at passiv rygning bestemt ikke fører til døden.
Det er meget, meget få personer, der dør på grund af passiv rygning.
Jeg spiller kort med nogle særdeles udmærkede personer, som ryger irriterende meget, men de ryger nu engang, og jeg har overlevet de der kortaftener, og jeg vil fortsætte med at være sammen med dem og hygge mig med dem.
Jeg tør godt være hos nogle hyggelige mennesker, der ryger og spiller kort og har det sjovt sammen.
Jeg synes ikke, det er utrolig farligt at sidde og indånde den luft.
Jeg vil også godt nyde livet lidt ved siden af.
Fru Fischer siger, der er nogle, der er blevet klogere, og til det vil jeg sige, at jeg ikke er blevet klogere – det er der nok mange der kan bekræfte – men jeg har faktisk ment det samme siden 1988.
Da sagde jeg allerede i Venstres Folketingsgruppe, at vi skulle have rygeforbud.
På det tidspunkt var jeg alene, men i dag er der heldigvis mange, mange flere, der mener det.
Sådan tror jeg det er inden for alle partier.
Vi var kun nogle få, men vi var ikke fanatikere.
Vi var bare oplyste, dengang vi foreslog det.
Så nu er det altså skønt, at det bliver, som vi ønsker.
Lene Hansen (S), 2007-04-11:
Tobaksrygning skader.
Al ny forskning viser helt tydeligt, at også passiv rygning er langt farligere, end vi troede.
Allerede i 2002 fastslog WHO's internationale kræftforskningscenter, at tobaksrøg i omgivelserne er kræftfremkaldende for mennesker.
Det er også blevet konstateret, at en kronisk udsættelse for passiv rygning er årsag til mange af de samme sygdomme, som skyldes aktiv rygning, herunder lungekræft, hjerte-kar-sygdomme, forskellige børnesygdomme.
Gravide får besked om, at rygning også skader det ufødte barn.
Lad os slå fast, at tobaksrygning altså ikke bare skader dem, der ryger, men også dem, der udsættes for passiv rygning.
Danmark er efterhånden sakket bagud i forhold til resten af Europa, når det gælder indsatsen mod passiv rygning.
Derfor er det glædeligt, at vi i dag behandler en lov, som har til formål at skabe røgfrie miljøer og beskytte de ansatte på landets arbejdspladser mod de skadelige virkninger af passiv rygning, men der er ingen tvivl om, at dette lovforslag er et resultat af mange kompromiser.
Som nævnt er der alvorlige sundhedsrisici forbundet med at blive udsat for tobaksrøg.
Derfor vil en reduktion af passiv og aktiv rygning medføre en markant reduktion af sygelighed og dødelighed.
Forbedringer, navnlig hvad angår luftvejssygdomme og hjerte-kar-sygdomme, forventes at vise sig allerede inden for det første år.
Det er baggrunden for, at Socialdemokraterne er gået med i en aftale sammen med Venstre, De Konservative, Dansk Folkeparti, SF og Enhedslisten om at udbrede røgfrie miljøer for at mindske skader af rygning.
Vi er gået ind i aftalen, bl.a. fordi vi først og fremmest vil forbedre arbejdsmiljøet for de ansatte på arbejdspladserne.
Det er lykkedes.
I regeringens udspil var det kun de offentligt ansatte, der var omtalt.
Nu gælder loven hele arbejdsmarkedet.
Vi mener nemlig ikke, det kan være rigtigt, at man som ansat, hvad enten man er offentligt eller privat ansat, skal kunne udsættes for passiv og skadelig rygning.
Socialdemokraterne finder det også rigtigt, at børn og unge ikke udsættes for passiv rygning i skoler og institutioner.
For Socialdemokratiet er det ikke for et syns skyld, at vi i lovgivningsprocessen sender lovforslaget i høring.
Vi håber derfor, at det i det videre lovgivningsarbejde vil være muligt at forbedre forslaget.
Vi anser den aftale, vi har indgået om lovens udformning, som startskuddet til effektivt at forebygge, at nogle ufrivilligt udsættes for passiv rygning.
Med andre ord, dette er det, vi kan blive enige om på nuværende tidspunkt.
Vi vil følge loven nøje og arbejde hen imod klarere regler, når loven skal revideres om 3 år.
Og lad mig til slut sige, at jeg opfatter denne lov som en absolut minimumslov, og derfor kan vi jo kun håbe på, at man udeomkring på arbejdspladserne, hvor minimumsreglerne gælder, vil skærpe kravene på en måde, som det jo desværre ikke har været muligt eller der desværre ikke har været politisk vilje til fra Folketingets side.
Men vi ser frem til det videre udvalgsarbejde med loven.
Charlotte Fischer (RV), 2007-04-11:
LO kritiserer jo i sit høringssvar den her lov ganske skarpt.
En af de ting, LO peger på, er, at de mener, at loven kan være i strid med hovedprincippet i arbejdsmiljølovgivningen.
Og det handler om ordet frivillighed.
Loven beskytter jo kun mod, at man ufrivilligt lader sig udsætte for passiv rygning.
Det står allerførst i loven.
Og det adskiller sig jo helt fra andre områder for arbejdsmiljø, f.eks. gælder det jo ikke for støj.
Der er det jo sådan, at man faktisk skal beskytte mod særlig høj støj.
Ville det ikke være meningsløst, hvis man sagde, det er kun dem, som siger nej til ufrivilligt at lade sig udsætte for støj og asbest, vi går ind og beskytter.
De, der siger ja tak til at arbejde i et miljø med meget høj støj, går vi ikke ind og beskytter.
Er det ikke et af de områder, man burde kigge på, nemlig hvorfor det der lille ord ufrivillig, lige præcis når det gælder passiv rygning, har sneget sig ind?
Lene Hansen (S), 2007-04-11:
Under lovgivningsarbejdet – altså under aftalens forløb – drøftede vi jo også det ord, og det er faktisk forsvundet i store dele af lovteksten.
Men det er rigtigt, det står jo faktisk fortsat, jeg tror, det er i § 1.
Charlotte Fischer (RV), 2007-04-11:
Jeg synes, det er sympatisk, at ordføreren også anerkender, at det her er et kompromis for mange partier, og at vi så syntes, at det gik for langt, det er jo så det.
Frivilligheden synes jeg er et stort problem, fordi det adskiller sig helt fra andre.
Er støjniveauet for højt på en arbejdsplads, så skal arbejdsgiveren give et høreværn, men bliver man udsat for passiv rygning, som faktisk kan koste en livet, så sker der altså ikke samme beskyttelse.
Må jeg spørge med hensyn til børn: Hvordan kan man forklare, at børn i private ordninger med offentlige tilskud ikke skal beskyttes ifølge det her lovforslag?
Lene Hansen (S), 2007-04-11:
Det var et af vores hovedpunkter under forhandlingerne.
Vi kunne ikke komme igennem med det.
Det kan ikke forklares.
Der er mange ting i den her lovtekst, som kun kan forklares ved, at det er et kompromis, og derfor er der rigtig mange ting, som vil være åbne for fortolkninger, mange ting vil være uklare, og derfor ønsker vi faktisk, at vi i hvert fald inden for de næste 3 år kommer frem med forslag, der er klarere.
Mogens Jensen (S), 2007-04-11:
Jeg forstår på kulturministeren – og statsministeren vil ikke blande sig i det – at det er helt legalt, at man giver bestyrelsesformænd røfler og opsange over ting, man ikke er tilfreds med i institutionerne, ting, man gerne vil have lavet om på, det gælder Danmarks Radio, og det kan så også gælde alle mulige andre typer institutioner.
Der forstår jeg nu, at det er legalt fra politisk side at diktere, hvad der skal foregå i institutionerne.
Birthe Skaarup (DF), 2007-04-11:
Jeg kan ikke stå her og garantere, at man fjerner alle partikler.
Det er jeg ikke den rette til at sige.
Jeg ved godt, at Kræftens Bekæmpelse med hensyn til både dagplejere og enkeltmandskontorer har været fremme med, at der kan sive røg ud.
Nu er det her en aftale, vi har lavet, seks partier i Folketinget, og vi synes, vi har lavet en rigtig god aftale, ud fra at der stadig væk findes rygere i det her land.
Det mener jeg slet ikke Danmark er klar til.
Når vi siger enkeltmandskontorer, er det jo sådan, at den, der sidder på et enkeltmandskontor, selvfølgelig skal sørge for at lufte ud.
Han kan heller ikke kalde en sekretær ind eller kalde andre ind til møder.
Vedkommende, hun eller han, skal gå udenfor og afholde de møder og eksempelvis afgive forskellige ordrer til en sekretær.
Poul Erik Christensen (RV), 2007-04-11:
Nu var det jo svært både i ordførertalen og i svaret at forstå, om Dansk Folkepartis tilslutning til det var, at man ville fremhæve, at man havde fået gjort det så lidt skadeligt for rygerne som muligt, eller det var et forsvar for, at man havde lavet en rygelov, som bekæmpede de sundhedsskadelige ting i det.
: Hvad er forventningerne, når nu loven skal revideres i 200910?
Er forventningerne fra Dansk Folkepartis side en stramning af loven, eller har man et håb om, at man på det tidspunkt kan få slækket loven, således at der bliver større mulighed for at kunne ryge, end der er i den nuværende lov?
Birthe Skaarup (DF), 2007-04-11:
Jeg håber da, at mit svar om det med enkeltmandskontorerne var fyldestgørende.
Det er jo sådan, at man må ryge på enkeltmandskontorer.
Man sørger for at lufte ud, og man sørger for at gå ud, hvis man skal tale med andre mennesker.
Sådan er det, og det synes vi er en rigtig god lovgivning.
Om den skal strammes yderligere, kan jeg ikke stå og sige her i dag.
Lad os nu få den til at virke.
Vi behøver ikke at se spøgelser på væggen.
Det, vi gør her, er at eliminere muligheden for at blive udsat for passiv rygning.
Charlotte Fischer (RV), 2007-04-11:
Ordføreren sagde, at passiv rygning kan føre til flere sygdomme, og det er jo rigtigt.
Jeg ville måske bare godt tilføje, at passiv rygning faktisk er skyld i 2.000 dødsfald om året.
Det er ifølge Statens Institut for Folkesundhed, og det føler jeg mig i hvert fald ikke i stand til at afvise.
Det er bare lige, så den misforståelse måske er udryddet.
Med hensyn til enkeltmandskontorerne vil jeg spørge: Hvorfor er det for Dansk Folkeparti vigtigere at vise hensyn til dem, der er så heldige at sidde på eget kontor, end til den rengøringsassistent, der skal ind at rydde op?
Det er jo et valg.
Man kan ikke tage lige meget hensyn til begge to.
Nu har man så valgt at sige: Vi synes, det vigtigste er, at de med enkeltmandskontorer kan få lov til at sidde derinde og ryge, og så må den der rengøringsassistent altså tage sig sammen og gå ind og rydde op bagefter og så lige holde vejret eller trække vejret ud gennem vinduet.
Hvorfor synes man, det er vigtigere at udvise hensyn til dem, der har et eget kontor?
Birthe Skaarup (DF), 2007-04-11:
Vi har lavet en aftale her, og den aftale står seks partier igennem.
Jeg ved godt, at De Radikale forlod forhandlingerne netop i forbindelse med enkeltmandskontorerne.
Man skal også have mulighed for at tage hensyn til andre, og det er jo den enkelte virksomhed, der netop kan gå ind og fortælle dem, der ryger på enkeltmandskontorer, at de skal sørge for udluftning; at de skal sørge for, at man kommer og gør rent i et lokale, som er i en sådan tilstand, at der ikke er cigarettåger.
Charlotte Fischer (RV), 2007-04-11:
Det er jo rigtigt, at rengøringsassistenten ikke har nogen mulighed for at nægte at komme ind.
Man giver jo ikke nogen valgmulighed, så rengøringsassistenten har sådan set bare at adlyde ordrer og gå ind og rydde op, uanset hvor tilrøget der er inde i det lokale.
Må jeg så ikke henvise til den hvidbog, som blev udgivet af 16 sundhedsfaglige organisationer i 2005.
Der står, at opdeling og afmærkning af rum i ryge- og ikkerygearealer ingen beskyttelse giver mod sundhedsskader.
Den eneste effektive beskyttelsesmulighed er at undlade at ryge indendørs.
Med den viden – for jeg ved, at fru Birthe Skaarup også har læst den hvidbog – er det så ikke sølle, at man laver en hel lov, der er lagt an på at lave rygerum fra kælder til loft af hensyn til rygerne, som man i virkeligheden bare skulle bede om at gå udenfor?
Værre er det jo trods alt ikke.
Birthe Skaarup (DF), 2007-04-11:
Vi har lavet en aftale, og den bliver udmøntet i den her lov, som skal virke frem til 2009, hvor den skal evalueres.
I 2009-10 skal den evalueres, og så må vi kigge på resultaterne.
Vi har lavet en lovgivning, der ikke strikst fra den ene dag til den anden går ind og siger, at der ikke er nogen, der må ryge i det her land.
Jeg er helt overbevist om, at mange af dem, der har røget før, ikke ryger nu.
Jeg er også overbevist om, at de, der ryger, overhovedet ikke tænker over det til hverdag.
Det ved fru Charlotte Fischer også.
Der er måske 20 pct. tilbage, og det, vi ønsker i Dansk Folkeparti, er, at det antal bliver minimeret.
Og det tror vi på med de gode regler, der ligger for, at man eksempelvis kan få hjælp til at holde op med at ryge.
Jeg ved ikke, om man blev snydt, men jeg havde da i hvert tilfælde lyst til at nævne nogle områder, hvor man kan gå ind.
Hvis der er politisk behov for at fremhæve dem her, så gør jeg det nemlig gerne.
Der er faktisk tre eksisterende muligheder for, at medarbejdere kan få hjælp til rygestop.
Via skattelovgivningen kan virksomhederne gå ind og gives fuld fradragsfrihed for udgifter relateret til rygeafvænning for personalet.
Det er jo også sådan, at der er en forebyggelsesfond, hvor det faktisk i januar måned blev vedtaget at prioritere 10 mio. kr. til rygestopkurser her i 2007.
Og endelig har kommunerne jo også mulighed for at gå ind her.
Karen J. Klint (S), 2007-04-11:
Så kunne det jo være fristende at spørge om, hvilken hjælp kunderne på de små værtshuse – dem, der ligger sådan lige over de 40 m2 – så kan få til at holde op med at ryge?
For det er vel nok den gruppe, vi har hørt flest protester fra – ikke dem under de 40 m2, men fra de andre værtshusejere og også kunderne, der siger, at det er konkurrenceforvridende, at vi politisk har lavet et lidt mærkeligt hul mellem de 40 m2 og de 100 m2 .
Hvilke muligheder har de som civile borgere for at få hjælp til at holde op med at ryge?
Birthe Skaarup (DF), 2007-04-11:
Jeg vil da godt sige, at vores intentioner da ikke er, at vi kan få alle i det her land til at holde op med at ryge.
Tobakken er altså opfundet.
Hvis den ikke var opfundet, men blev det her i dag, så tror jeg faktisk, den blev forbudt, ikke?
Kommunerne har jo overtaget amternes forpligtelse til at tilbyde hjælp til rygestopkurser.
31 kommuner har faktisk fået medfinansiering fra Sundhedsstyrelsens Kræftplan II-pulje til at udvikle nogle tiltag vedrørende rygestop.
Og der har de mennesker også mulighed for at gå ind og få hjælp.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-04-11:
Ellers vil jeg også have tre korte bemærkninger.
Før den her debat om enkeltmandskontorer går fuldstændig i selvsving, kunne jeg godt tænke mig, at fru Birthe Skaarup bekræfter, at hvis rygning på et enkeltmandskontor medfører, at en rengøringsansat bliver udsat for passiv rygning, så kan rygning i dette enkeltmandskontor ikke lade sig gøre.
Birthe Skaarup (DF), 2007-04-11:
Det er rigtigt.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-04-11:
»Vil udenrigsministeren give en garanti for, at der udskrives folkeafstemning om den traktat, som ifølge Berlinerklæringen skal være på plads inden valget til Europa-Parlamentet i 2009?«
Poul Erik Christensen (RV), 2007-04-11:
Fru Birthe Skaarup lagde i sin ordførertale meget vægt på, at der var nogle undtagelser, og en af undtagelserne er rygning på enkeltmandskontorer.
Vil fru Birthe Skaarup forklare mig, hvilken forskel der for rengøringspersonalet er på, om man gør rent på et enkeltmandskontor, hvor der ryges, eller på et enkeltmandskontor, hvor der ikke ryges?
For det er vel ikke meningen, at der ikke også skal tages hensyn til et rengøringspersonale, som skal omgås røgen?
Der er vel ikke nogen tro på, at blot en udluftning fjerner alle partikler og alle skadelige ting fra rygningen?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-04-11:
Det er fuldstændig i overensstemmelse med armslængdeprincippet, at der er en dialog imellem bestyrelsesformand og minister – og i det her tilfælde, DR, som spørgeren nævner, har bestyrelsesformanden selv bedt om den dialog og den reaktion – og der træffer man så selvfølgelig selv sine afgørelser i bestyrelsen.
For de andre institutioners vedkommende, Charlottenborg, DFI, og Radio- og tv-nævnet, som blev nævnt, sidder der også nogle bestyrelser, der selv træffer de beslutninger.
Men det er jo klart, at ministeren, uanset om det er x eller y, skal sørge for, at lovgivningen følges, og at man lever op til de intentioner, der eksempelvis er aftalt i et filmforlig, og hvad det ellers er, det handler om.
Karen J. Klint (S), 2007-04-11:
Ordføreren var lidt i tidnød i sin ordførertale.
Det var derfor, jeg markerede, for jeg var lidt nysgerrig med hensyn til de der støtteforanstaltninger: om de er med i den aftale, som vi jo er nogle partier, der er sammen om, for der står jo ikke noget i selve lovteksten om nogle konsekvenser.
Hvis vi kigger på skemaet over økonomiske konsekvenser, står der jo netop, at der hverken er nogen positive eller negative konsekvenser.
Så hvad var det, ordføreren var ved at lukke op for?
Er der alligevel sådan en lille biaftale med lidt flere støtteforanstaltninger, eller er det de gammelkendte muligheder, hvor man også selv har pungen oppe af lommen, eller hvad var det, vi blev snydt for?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-04-11:
Se, årsagen til, at jeg læste op fra principperne i forbindelse med armslængdeprincippet før, var jo, at der er og skal være en dialog mellem minister, det politiske system og kulturinstitutionerne, nemlig om f.eks. at leve op til lovgivningen og de intentioner, der er i lovgivningen.
Så selvfølgelig er der en dialog imellem bestyrelsesformand og minister inden for de forskellige områder, og det afhænger selvfølgelig af de pågældende sager.
Lad os tage Filminstituttet som eksempel.
Når der lige bliver indgået et filmforlig, er det selvfølgelig vigtigt, at ministeren sørger for, at der bliver fulgt op på, at de ting, vi har aftalt i forliget, bliver til noget.
Per Stig Møller (KF), 2007-04-11:
Nu er det jo en god, gammel regel, at man ikke skal give sig til at krydse en bro, før man når den, for ellers risikerer man altså at få fødderne i vandet eller at stå i den tomme luft.
Vi er ikke ved den bro, og vi aner ikke, hvordan den bro ser ud.
Vi ved ikke, hvordan forfatningstraktaten kommer til at se ud, ja, vi ved ikke, om det overhovedet bliver en forfatningstraktat.
Vi ved ikke, om det bliver en stor traktat, en lille traktat eller en minitraktat, og derfor vil det være fuldstændig forkert at sige på indeværende tidspunkt, at vi vil have en folkeafstemning, når vi ikke ved, hvad vi skal stemme om.
Som ved alle tidligere folkeafstemninger må vi vente med at tage stilling til problemet, indtil vi har set den endelige traktat, som vi jo selv skal være med til at lave.
Mogens Jensen (S), 2007-04-11:
Jamen jeg tror ikke, der er nogen, der overhovedet er i tvivl om, at den slags kommunikation selvfølgelig skal foregå.
Det, det her handler om, er, om kulturministeren, når ministeren ser sig sur på en sag eller regeringen ser sig sur på en sag og vil have lavet om på det ene eller det andet i Danmarks Radio, så har lov til at ringe til Danmarks Radios bestyrelsesformand og f.eks. sige: Det her er et problem, vi synes i regeringen, at I er gået for langt; du er indsat af mig i bestyrelsen for Danmarks Radio, nu må du sørge for at få ændret på det her?
Det er jo det, Jørgen Kleener beskriver er foregået.
Er det efter ministerens opfattelse o.k. og i overensstemmelse med armslængdeprincippet og den afstand, der skal være, at gøre sådan?
Morten Messerschmidt (DF), 2007-04-11:
Jamen vi ved jo allerede, at der kommer en traktat, selv om det er klart, at hverken udenrigsministeren eller jeg ved, hvordan indholdet bliver.
Jeg tror nok, jeg har en fornemmelse af, i hvilken retning det går.
Men vi ved, at der skal være en ny traktat, og at den skal træde i kraft inden europaparlamentsvalget i 2009.
Det står i den erklæring, som udenrigsministeren højt og helligt har tilsluttet sig, nemlig Berlinerklæringen.
Så giver man altså samme løfte om den kommende traktat.
Det er ikke noget luftigt eller noget, der er uden indhold, for vi ved præcis, at der skal være en ny traktat inden udgangen af 2009.
Det er da ikke et urimeligt krav at stille.
Per Stig Møller (KF), 2007-04-11:
Så nu er jeg spændt på at se, om hr. Morten Messerschmidt bliver smidt ud, nu kan han jo så smage det, han synes skulle smages hos os, for fru Pia Kjærsgaard siger noget helt andet.
Hun siger nemlig stort set det samme som jeg.
I Kristeligt Dagblad den 23. februar 2007 bliver hun foreholdt, at EU's regeringschefer for tiden arbejder på at finde et alternativ til det forslag, der strandede osv.
Og så siger fru Pia Kjærsgaard: Nu ved vi jo ikke, hvad der sker.
For selvfølgelig tør man ikke lægge nøjagtig det samme frem, efter at Frankrig og Holland har stemt nej.
Og givetvis ville der også have været et stort flertal imod traktaten i Danmark.
Så det må vi afvente.
Så det må vi afvente, siger fru Pia Kjærsgaard.
Og dagen efter – eller samme dag – siger hun så til Ritzaus Bureau, at danskerne kan regne med, at Dansk Folkeparti stemmer nej til en kommende EU-traktat.
Det er altså ubeset.
Man stemmer bare nej, uden at vide hvad der står i den.
Det er jo en klar holdning at have, men det var jo måske bedre lige at sætte sig ind i det først.
Og så kommer det.
Fru Pia Kjærsgaard siger stadig, at i og med at ingen kender indholdet af en kommende EU-traktat på forhånd, er det svært at tage stilling på forhånd.
Jeg synes, at hr. Morten Messerschmidt skulle lytte til sin partiformand; ellers er der jo risiko for at blive smidt ud, forstår jeg.
Der står jo udtrykkeligt, at det er svært at tage stilling på forhånd, i det, fru Pia Kjærsgaard siger.
Så det må vi nu afvente, siger hun så også samme dag.
Så det, fru Pia Kjærsgaard siger her, er jo meget klogt.
Hun siger, at man ikke kan tage stilling på forhånd, altså, ud over, at man på forhånd tager stilling til, at man vil stemme nej.
Jeg har lidt svært ved at få det til at hænge sammen.
Man tager ikke stilling på forhånd, men på forhånd tager man stilling til, at man vil stemme nej.
Jeg har lidt svært ved at forstå logikken, men det er jeg helt sikker på at hr. Morten Messerschmidt og fru Pia Kjærsgaard nok skal finde ud af indbyrdes.
Men for mig er det temmelig modstridende.
Og det viser jo også, hvor forvirret det er, når man ikke ved, hvad man snakker om.
Derfor får vi jo de her to forskellige meldinger, i den samme artikel stort set, for man ved jo ikke, hvad man snakker om, for vi ved ikke, hvad det bliver for en traktat.
Nu kommer det franske valg, og så må vi se, hvad en fransk præsident kommer med af forslag.
Det hollandske valg har fundet sted, der er ikke kommet nogen nye forslag fra Holland.
Vi skal drøfte det på topmødet i juni måned og lægge køreplanen for, hvad det er for en traktat, der skal komme ud af det under det portugisiske formandskab, forhåbentlig, i andet halvår.
Og der har det altså været sådan ved alle tidligere traktater, at man først har taget stilling til folkeafstemningsspørgsmålet, når man kendte traktaten.
Og lad os dog tage stilling til det, når vi har været der.
Man krydser ikke en bro, før man når den.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-04-11:
Det holder altså ikke en meter.
Det, som fru Pia Kjærsgaard har sagt, er vist og klogt.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Men det relaterer sig jo til indholdet af traktaten.
Selvfølgelig kan man ikke tage stilling til traktaten, før end man kender indholdet, men man kan jo sagtens forinden tage stilling til, om man skal holde en folkeafstemning.
Det er jo sådan, at udenrigsministeren allerede med sin gode veninde, Angela Merkel, har vedtaget, at der skal være en ny traktat, nemlig i 2009.
Ingen kender indholdet af den traktat, men det er også fuldstændig irrelevant med hensyn til at give et tilsagn om, at der skal holdes en folkeafstemning.
Er udenrigsministeren ubekendt med, at man i 1986 holdt folkeafstemning om EF-pakken, der på det tidspunkt ikke blev betragtet som værende suverænitetsafgivende?
Justitsministeriet sagde meget klart: Den nye traktat afgiver ikke suverænitet.
Alligevel afholdt den regering, som jeg faktisk mener at udenrigsministeren var en del af på det tidspunkt, folkeafstemning.
Hvorfor vil udenrigsministeren i dag, i år 2007,
ikke give det samme løfte, som den regering, som udenrigsministeren sad i i 1986, gav?
Vi må vel have det samme demokratiske krav i dag på, at danskerne bliver hørt om de traktater, der bliver forelagt.