Sophie Hæstorp Andersen (S), 2013-01-31:
Psykiatrien har i de sidste mange år været prioriteret alt for lidt, og det er konsekvenserne heraf, vi ser nu.
Der er store problemer i psykiatrien med bl.a. lange ventetider til behandling, og det er de problemer, som den her regering og vi socialdemokrater har blikket stift rettet mod.
Vi ønsker at prioritere det psykiatriske område.
Det har vi understreget i vores regeringsgrundlag og i aftalen om regionernes økonomi for 2013.
Med denne aftale blev der afsat 200 mio. kr. i 2013 til at påbegynde at udvide kapaciteten i psykiatrien med henblik på at indføre en udrednings- og behandlingsgaranti i psykiatrien, så vi kan bevæge os henimod en ligestilling imellem det at være fysisk syg og det at være syg i sindet, altså at være psykisk syg.
En væsentlig årsag til, at vi kan indføre de samme rettigheder i psykiatrien fra dag et, er jo, at den tidligere regering systematisk ikke prioriterede dette område.
Sammen med satspuljepartierne har vi over nogle år nu afsat 830 mio. kr. til bl.a. at sikre flere psykiatriske sengepladser, så patienterne ikke udskrives for tidligt.
Vi styrker adgangen til psykiatri, så børn og unge med psykiske problemer får den nødvendige hjælp i tide.
Vi udvider adgangen til psykologbehandling, så langt flere kan bevare tilknytningen til arbejdsmarkedet.
Med satspuljeaftalen for 2013-16 afsatte vi også i enighed 107 mio. kr. til forebyggelse og behandling af psykisk sygdom, bl.a. til pilotprojekter i psykiatrien med brugerstyrede senge, der kan være med til at nedbringe brugen af tvang og akut beroligende medicin.
Noget af det vigtigste, som jeg synes den her regering har gjort,
er, at den har nedsat et udvalg – et udvalg, der skal kortlægge og analysere den samlede psykiatri og komme med anbefalinger til, hvordan behandlingen af mennesker med sindslidelser tilrettelægges og gennemføres bedst muligt, så vi sikrer, at vi i de kommende år løfter de rigtige steder.
For med andre ord skal det være slut med lappeløsninger i vores danske psykiatri.
Det skal være slut med, at man bevilger penge til retspsykiatrien, fordi flere og flere føler sig presset med kortere og kortere indlæggelsestider; det skal være slut med, at man kun bevilger penge over satspuljen, men at man i stedet går ind og systematisk prøver at udvide kapaciteten de steder, hvor der er behov for det.
Jeg synes, det er vigtigt, at det udvalg, vi har nedsat, består af folk, som ikke kun er eksperter inden for den lægelige del, men som også er brugere og pårørende i psykiatrien.
Det synes jeg vi har manglet i rigtig, rigtig mange år.
Jeg vil godt drage en parallel til det, vi gjorde, dengang man indførte hjerte- og kræftplaner i det danske sundhedsvæsen.
Da var det også sådan, at man nedsatte et udvalg af mennesker, som vidste, hvad det var, der skulle til, for at højne den danske kræftbehandling, og så bad man dem om at lave en analyse, før man gik i gang med at løfte og prioritere i de kommende år.
Siden hen er det jo blevet til tre kræftplaner i Danmark, og hver gang har alle – fagfolk og pårørende og andre – været enige om, at det var den rigtige måde at gå til det på.
Derfor skal vi også respektere, at der er et psykiatriudvalg.
Betyder det, at vi ikke kan diskutere tvang i psykiatrien på nuværende tidspunkt?
Nej, det betyder det ikke.
Det må vi meget gerne diskutere, for tvang er så indgribende over for mennesker og patienter, at det bliver vi nødt til løbende at diskutere.
I England gør man tingene på andre måder, i Italien gør man det på andre måder.
71-udvalget har været af sted og har set en masse spændende ting, bl.a. det her om non-stimuli-rum.
Det er ikke, fordi man vil tilbage til den sorte psykiatri, hvor folk skulle spærres inde i isolationsceller og gummiceller.
Nej, det er, fordi vi gerne vil kigge på alternativer til tvang, så der bliver flere valgmuligheder, når man helt der ude, hvor alle muligheder opbrugt og en borger bliver udsat for tvang – der skal vi se på alternativer.
Der har været mange eksempler på, at nogle har været indlagt i alt, alt for lang tid.
Det var der også under den tidligere regering.
Europarådets torturkomité kaldte for et par år siden de meget langvarige bæltefikseringer for direkte mishandling af patienterne.
Derfor er det rigtig, rigtig vigtigt, at vi hele tiden diskuterer, hvordan vi kommer videre, men jeg synes også, det er rigtig vigtigt, at vi respekterer det udvalg, der nu sidder og arbejder på området.
Og derfor vil jeg på vegne af Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre, SF og Enhedslisten fremsætte det her forslag til vedtagelse: Forslag til vedtagelse
»Folketinget tager ministerens redegørelse til efterretning og understreger vigtigheden af, at der fortsat er fokus på at nedbringe anvendelsen af tvang på de psykiatriske afdelinger, herunder især varigheden af de enkelte bæltefikseringer.
Folketinget lægger endvidere vægt på, at patienter har haft mulighed for at tilkendegive, hvilken form for tvang der af patienten opleves som mindst indgribende, hvis anvendelse af tvang bliver uundgåelig.
Folketinget opfordrer regeringen til at fortsætte indsatsen for at nedbringe anvendelsen af tvang i psykiatrien og opfordrer regeringen til på baggrund af anbefalingerne fra regeringens udvalg om psykiatri at fremlægge en handlingsplan for psykiatrien, der omfatter spørgsmålet om brugen af måltal i det fortsatte arbejde med at få nedbragt brugen af tvang.«