Mette Frederiksen (S), 2012-04-27:
Jeg mener klart, at vi skal efterstræbe, at så mange i kontanthjælpssystemet som overhovedet muligt går i gang med en uddannelse på helt ordinære vilkår.
Jeg har i øvrigt også en tiltro til, at mange af dem vil kunne gøre det.
Når det er sagt, tror jeg, det er vigtigt at huske på, at vi også har en stor gruppe af unge og yngre kontanthjælpsmodtagere, som ikke kun har arbejdsløsheden eller den manglende uddannelse som problem, men hvor andre problemer enten er stødt til eller måske ligefrem har forårsaget, at de ikke har kunnet tage en uddannelse.
Jeg vil generelt advare imod at tro, at det er ét redskab, der gør, at vi opnår vores mål, og derfor vil jeg selvfølgelig også foreslå, at vi går i gang med forhandlingerne om en kontanthjælpsreform, når regeringen har fremlagt vores forslag.
Men der er ikke nogen tvivl i vores politiske hjerte om, at det, der er vores mål og ansvar, er at sikre, at unge mennesker ikke starter deres liv på passiv overførselsindkomst og spilder værdifulde ungdomsår med ikke at foretage sig noget, men i stedet kommer i gang med at tage den uddannelse, der gør, at de kan få en stabil og ordentlig tilknytning til arbejdsmarkedet med selvforsørgelse og de muligheder for selvrealisering, der er i det
Tak for debatten, som vel sådan set har udartet sig helt forventeligt.
Jeg tror, at man helt stille og roligt skal konstatere, at det ikke er det her lovforslag, der forandrer Danmark, det danske arbejdsmarked eller for alvor får gjort noget ved beskæftigelsessituationen.
Det er et lille forslag, og det er et lille initiativ.
Det er en tanke, der udspringer af et forslag vedtaget under den tidligere regering med en parallel overvejelse om at understøtte enlige forsørgeres mulighed for at opnå en tilknytning til arbejdsmarkedet.
Når jeg starter med den her indledning, er det, fordi jeg sådan set udmærket forstår både argumenterne for og imod.
Vi har udfordringer på det danske arbejdsmarked.
Vi har lige nu en for høj arbejdsløshed.
Jeg er fuldstændig enig med den socialdemokratiske ordfører, hr. Leif Lahn Jensen, når ordføreren siger, at løsningen på den udfordring jo altså er at få skabt flere arbejdspladser.
Det kan vi ikke alene gøre fra politisk hold, men vi kan understøtte det, hvilket vi gør med regeringens kickstart, med den brede energiaftale og med vores pakke til bekæmpelse af ungdomsarbejdsløshed, herunder brugen af f.eks. jobrotation og voksenlærlingeordningen.
Derudover er der også andre udfordringer, og jeg mener, at vi har en fælles udfordring i, at vi til stadighed har en meget, meget stor gruppe borgere på kontanthjælp, som er på kontanthjælp i mange år, og som derfor er i evig risiko for at få et dårligt liv, fordi vi kan se, at for mange af de mennesker, der starter på kontanthjælp uden at have andre problemer end det, at de er ledige, kan der støde andre problemer til.
Derfor mener jeg sådan set, at vi har en fælles interesse i at diskutere, hvordan vi sikrer, at folk kommer fra kontanthjælpen i beskæftigelse.
Der er jeg helt opmærksom på, at der er forskellige redskaber i værktøjskassen.
Det her er et lille tiltag i forsøget på at give en økonomisk præmie, kan man sige, hvis man kommer i arbejde,
og så spørger Liberal Alliances ordfører, om det betyder, at regeringen nu anerkender, at der er en sammenhæng mellem økonomien og det, at man er på arbejdsmarkedet.
Jeg har i hvert fald aldrig underkendt den sammenhæng.
Jeg har i mange år advaret imod at tro, at det er det eneste parameter, der gør sig gældende, for mange af de mennesker, vi taler om, har jo andre problemer end ledighed.
Og jeg tror, at man må sige, at erfaringerne fra de senere år, hvor man entydigt har satset på at sætte ydelserne ned, er, at der er en gruppe borgere, der har kunnet svare positivt på det, og det tror jeg er de mere ressourcestærke borgere i vores kontanthjælpssystem, hvorimod en anden gruppe jo ikke er kommet tættere på arbejdsmarkedet, fordi der har været andre forhindringer end kun enten økonomien eller deres tilknytning til arbejdsmarkedet i det hele taget.
Derfor tror jeg, at den klogeste vej i den her diskussion er at gå ad en mangefacetteret vej, og det vil sige både en reform af kontanthjælpen og en særlig indsats i forhold til vores unge, om hvem vi vel kan blive enige om, at det vigtigste formål er at bringe dem i uddannelse, så de kan få et liv både med uddannelse og beskæftigelse og en stærkere tilknytning til arbejdsmarkedet.
Men under alle omstændigheder, hvad man end måtte mene om de forskellige redskaber og tiltag, er det min klare opfordring til Folketinget, at vi altid gør en særlig indsats for at bekæmpe langtidsledighed, som i mine øjne er en af de farligste brikker i det samlede arbejdsløshedsbillede, fordi langtidsledigheden har det med at bide sig fast både menneskeligt og samfundsøkonomisk.
Jeg noterer mig, at der er flertal for forslaget her.
Jeg noterer mig også, at der er en modstand imod det.
Og jeg afventer selvfølgelig Dansk Folkepartis endelige stillingtagen, og så besvarer vi selvfølgelig gerne spørgsmål undervejs i udvalgsbehandlingen.