Claus Hjort Frederiksen (V), 2011-02-08:
Lad mig slå fast, at det offentlige forbrug og de kommunale budgetter er steget markant under denne regering.
Langt den største del af forbruget er prioriteret til den borgernære service i kommuner og regioner.
Med genopretningsaftalen mellem regeringen og Dansk Folkeparti fra maj 2010 blev det sikret, at kommunernes høje budgetniveau i 2010 kan holdes i årene 2011 og fremefter.
Dermed friholdes kommunerne fra at gennemføre nedskæringer som følge af genopretningsaftalen.
Kommunerne skal derfor i de kommende år videreudvikle og forbedre den kommunale service inden for de høje, nuværende rammer.
De historier, som vi hører om tilpasninger i den kommunale økonomi, har ikke sit udgangspunkt i regeringens økonomiske politik.
Tilpasningerne skyldes derimod kommunernes manglende økonomistyring i 2009 og 2010.
Kommunernes regnskaber for 2009 viste en massiv budgetoverskridelse på i størrelsesordenen 5 mia. kr. og dermed også en massiv overskridelse af de aftalte rammer for kommunernes økonomi.
Den manglende styring i kommunerne gør, at kommunerne nødvendigvis må rette op på økonomien; der er ikke nogen vej udenom.
Kommunernes budgetter for 2011 viser, at lokalpolitikerne har påtaget sig et medansvar for økonomien, og i fællesskab med regeringen arbejder de hårdt på at få genoprettet dansk økonomi.
Det er overordnet regeringens ambition, at de danske skoleelever skal være blandt verdens dygtigste.
Skal vi have en af verdens bedste folkeskoler, er det ikke nok, at vi bare bruger masser af penge.
Det er helt centralt, at vi bruger pengene bedst muligt, og vi skal i den forbindelse turde tænke nyt.
Vi har derfor gennemført et 360-graders-service-eftersyn af den danske folkeskole, og derigennem har vi afdækket en række styrker og svagheder ved den danske folkeskole.
Eftersynet mundede ud i ti anbefalinger, som dannede udgangspunkt for regeringens folkeskoleudspil, som vi præsenterede i december.
Det fremgår af folkeskoleudspillet, at regeringen er klar til at investere yderligere op mod 1 mia. kr. om året til bl.a. 6 timers sammenhængende skoledag, en national it-strategi og mere efteruddannelse, der sikrer, at vi når målet om en folkeskole, der ikke blot er blandt de dyreste i verden, men også er blandt de bedste.
Det fremgår da også af regeringens folkeskoleudspil, at kommunerne kan prioritere deres penge bedre ved bl.a. at afbureaukratisere og ved at skabe en mere inkluderende skole.
Regeringen og Kommunernes Landsforening har med gensidighedsaftalen forpligtet sig til at frigøre ressourcer i kommunerne gennem bl.a. afbureaukratisering, effektivisering, digitalisering, bedre indkøb m.v. svarende til 1 mia. kr. i 2009, stigende til 5 mia. kr. i 2013.
Og regeringen har til opfyldelse af sin del af gensidighedsaftalen fremlagt initiativer, som frigør i alt 1,1 mia. kr. i 2011 i kommunerne.
Kommunerne har betydelige muligheder for at udnytte ressourcerne bedre, også på folkeskoleområdet.
Faktisk er det sådan, at når vi ser på kommunernes ressourceforbrug i folkeskolen og det resultat, der kommer ud på den anden side, så ser vi, at der ikke er nogen direkte sammenhæng.
Kommunerne kan derfor med fordel lade sig inspirere ved at kigge over kommunegrænsen.
På folkeskoleområdet er der således gode muligheder for at lære af de kommuner, som gør det både bedre og billigere.
Det understreges af, at nogle kommuner bruger omkring 50.000 kr. pr. elev i folkeskolen om året, mens andre kommuner bruger op imod 90.000 kr. om året pr. elev.
Nogle kommuner har eksempelvis været bedre til at sikre sig, at de får mere undervisning og tid til eleverne ud af lærernes arbejdstid, og det giver sig direkte udslag i mere undervisning for de samme penge.
Der er ligeledes betydelige forskelle på, hvorledes kommunerne har organiseret folkeskolen.
Det kommer bl.a. til udtryk ved en betydelig variation i både skole- og klassestørrelse.
For lige at tage fat i en af de myter, som er ved at have bredt sig, nemlig at folkeskoleudgifterne skulle være faldende, så kan man helt klart sige, at selv om udgifterne til folkeskolen – og det er en af de pointer, som oppositionen gør meget ud af – korrigeres for pensionsudgifter, er der fortsat en stigning i enhedsudgiften til folkeskolen på knap 600 kr. i perioden 2002-2009.
Og når revisionsinstituttet BDO siger, at der er sket et fald, så skyldes det, at de ikke anvender den pris- og lønregulering, som er aftalt mellem Kommunernes Landsforening og regeringen.
Derudover tager BDO heller ikke udgangspunkt i de officielle og de faktiske elevtal.
Det er jo faktisk ret nyttigt at vide her ved indgangen til debatten.
Hvad er det så, vi stilles op imod?
Oppositionen kommer med en masse løfter, som ikke er finansieret.
Der klodses milliardløfte på milliardløfte op, og vi kan se, at der ikke følger finansiering med: Der er en tolærerordning, og hvis det drejer sig om to lærere, er det en udgift på 2,6 mia. kr. om året, vi taler om, men hvis det er mere beskedent, nemlig en lærer og en assistent, er det 1,2 mia. kr.; så lover man pc'er til alle elever i folkeskolen, det er 900 mio. kr.; så vil man have et loft over antallet af elever i klassen på 24, og det koster yderligere 900 mio. kr.; så skal der gennemføres læsecafé for 655 mio. kr.; af en eller anden mærkelig grund vil man meget gerne have, at kun 100 af vores 1.200 folkeskoler skal have afskaffet SFO, og det putter man så 200 mio. kr. i; og hertil kommer så indeklima, nye bøger osv., som er uspecificeret.
Det er et rent fantasifoster, som vi står over for og derfor har vanskeligt ved at tage helt alvorligt i den her debat.
For et minimum, når man kommer med mange af de her forslag, er jo, at man så også anviser finansiering.
Der kan jeg jo sige, at regeringens forslag er fuldt finansieret, og det er så også styrken ved det, vi kommer med.
Selv om dansk økonomi er på vej ud af den økonomiske krise, har krisen jo kostet dyrt, som vi alle ved – også i en forværring af de offentlige finanser.
De offentlige forbrugsudgifter udgør således en større andel af samfundsøkonomien end nogen sinde før, og Danmark er det OECD-land, hvor de offentlige forbrugsudgifter er højst i procent af BNP.
Væksten i det offentlige forbrug kan ikke blive ved i samme tempo, hvis Danmark skal være en sund og velfungerende økonomi, og derfor har vi præsenteret nogle ansvarlige og finansierede løsninger, og det gælder også vores folkeskoleudspil.
Det står som sagt i skærende kontrast til oppositionen, som ikke har sikret sig fuld finansiering til deres udspil.