runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tom Behnke (KF), 2006-12-12:
Det, jeg hørte justitsministeren sige, var, at i det omfang man har spørgsmål af denne tekniske karakter, som også bliver rejst her, ville ministeren være meget, meget opsat på at svare på de spørgsmål under udvalgsbehandlingen.
Det er klart, at ministeren er minister og selvfølgelig skal have nogle fuldstændig hundrede procent rene juridiske svar, som kan lægges frem for Folketinget, ingen tvivl om det.
Jeg kan jo som ordfører og politiker have mine holdninger og mine vurderinger af, hvor langt paragrafferne rækker.
Det kan godt være, at man ikke overtræder bestemmelserne om menneskehandel, men der er andre bestemmelser om seksuelt overgreb, man overtræder, og de bestemmelser kan man straffes efter.
Lone Dybkjær (RV), 2006-12-12:
Det er fuldstændig korrekt.
Men jeg synes stadig væk, at det er mærkeligt.
Så det er måske en lille smule skråsikkert af ordføreren.
Men man kan i hvert fald spørge om en ting: Synes hr. Tom Behnke ikke, at det er lidt uretfærdigt over for kunderne?
For jeg vil vove den påstand, at når man afviser den her paragraf, så fremgår det ikke umiddelbart, at der er en lang række andre paragraffer, man skal straffes for.
Der synes jeg virkelig, at man snyder kunderne, for jeg synes, det er svært at forlange, at de skulle kunne sætte sig ind i alle de der paragraffer, der skal til, og som man bruger i forbindelse med bevisets stilling.
Så er den her paragraf dog noget enklere at gå til.
Bevisbyrden rummer den samme vanskelighed, det indrømmer jeg gerne, men den er dog til at forstå.
Tom Behnke (KF), 2006-12-12:
Det kan fru Lone Dybkjær godt synes er interessant.
Jeg har en holdning til de her ting; jeg har en vurdering af, hvor langt de forskellige paragraffer rækker, og det er min klare opfattelse, at hvis man ved, at der er tale om en handlet, altså en, der er prostitueret imod sin egen vilje, og som er truet til det, banket til det eller på anden måde tvunget ud i det her, så er der tale om et seksuelt overgreb.
Det kan straffes efter en lang række øvrige bestemmelser i straffeloven.
Så jeg tror såmænd ikke, at det er det, der er problemet.
Jeg tror, problemet er, at man ikke kan løfte bevisbyrden, kun hvor der er nogle helt oplagte sager, og det er meget svært at nå frem til dem.
Lone Dybkjær (RV), 2006-12-12:
Nu er diskussionen jo ikke, om vi vil finde bagmændene eller ej.
Det er der jo ikke nogen der er uenig i.
Det, som jeg synes er interessant ved ordførerens indfaldsvinkel til det her, er, at han fuldstændig skråsikkert siger, at hvis man kan bevise, at kunden vidste, at kvinden var handlet, så kan man også efter eksisterende straffelov straffe i dag.
Jeg synes da, det er interessant, at ordføreren for Det Konservative Folkeparti mener, at han fuldstændig klart kan svare på det, mens justitsministeren mener, at hun ikke kan svare på det.
Tom Behnke (KF), 2006-12-12:
Vi er fra konservativ side enige i hensigten med forslaget, altså intentionerne, der ligger bag det radikale forslag, nemlig at kunder, der ved, at den prostituerede er handlet, skal straffes.
Det er vi overhovedet ikke uenige i.
Der, hvor jeg tror vandene skilles, er, at det efter vores opfattelse allerede er muligt i dag, hvis det kan bevises.
Men beviset er netop problemet, og jeg tror ikke, at det bliver nemmere at bevise de sager, selv om man laver en ny paragraf, for man skal jo stadig væk bevise forsættet, medmindre det skulle ligge implicit i det radikale forslag, at vi fjerner retssikkerheden for den sigtede.
Det tror jeg ikke der gør.
Så hvis vi har de samme retsgarantier, også for den sigtede i fremtiden, som vi har i dag, så er det stadig væk bevisets stilling, der skal vurderes på.
Det er meget svært i dag.
Det vil det også være, selv om vi vedtager det radikale forslag.
Men det er altså min påstand, at vi er i en situation i dag, hvor kunden kan straffes, hvis man kan bevise, at kunden vidste, at der var tale om en handlet kvinde.
Vi tror derfor ikke, at det radikale forslag er vejen frem til at gøre mere ved det her område.
Vi tror på, at fokus fortsat skal være på bagmændene.
Vi mener, at det er dem, der skal forfølges og straffes, og de skal straffes hårdt.
Kim Christiansen (DF), 2006-12-12:
Det kan man sikkert også, men jeg tror bare ikke, at det er særlig realistisk.
Nu fik jeg også skudt i skoene, at jeg var på vej ind i en licensordning.
Det var ikke det, jeg sagde.
Jeg sagde bare, at hvis man skulle finde et objektivt kriterium, hvilket forslagsstillerne har undladt i forslaget, så var dét måske et objektivt kriterium.
Jeg sagde ikke, at det var Dansk Folkepartis holdning.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2006-12-12:
SF kan ikke støtte det radikale forslag, og det kan vi ikke af to grunde.
For det første mener vi, at der er tale om et forslag, der i sin uheldigste konsekvens kan medføre en køb dansk-kampagne, altså en slags blåstempling af at gå til alle mulige andre prostituerede end handlede under henvisning til, at det kun er forkert at købe sex af handlede kvinder.
For os er der kun en lille væsensforskel på, om man er handlet – hvilket er frygteligt – eller om man kommer hertil på et turistvisum og prostituerer sig, hvis man f.eks. kommer fra Rumænien eller et andet østland, hvilket jo også er frygteligt, eller om man er fra eksempelvis Lolland og har været udsat for overgreb hele sit liv og af nød og mangel på penge er blevet prostitueret, hvilket altså også er frygteligt.
Der er ikke den store forskel, og vi skal ikke signalere, at der er en forskel.
For det andet kan SF ikke støtte forslaget, fordi vi frygter, at det kan blokere for det, som SF ønsker, nemlig et generelt forbud mod køb af sex, som sammen med sociale og sundhedsmæssige tilbud til de prostituerede kan mindske antallet af mennesker, som må ernære sig ved prostitution her i Danmark.
Vi frygter altså, at det her delforslag kan blokere for flere skridt i den rigtige retning.
Lone Dybkjær (RV), 2006-12-12:
Jeg er så ganske afgjort ikke på vej ind i licensordninger.
Det forstår jeg ordføreren er.
Men nu vil jeg gerne forfølge noget andet.
Med hensyn til god tro, hvad angår de 18 år, drager jeg bare en klar parallel: Kan man så ikke bede om en lovlig opholdstilladelse, hvis man møder en udenlandsk prostitueret?
Det må være nøjagtig det samme som ved en 18-årig.
Men så må man kunne bede om at se, om vedkommende har et lovligt ophold.
Det er et godt argument.
Men jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre for at tiltrække mig formandens eller sekretærens opmærksomhed.
Jeg forsøger sådan set at sidde sådan med hånden rakt op.
Under alle omstændigheder: Tak for ordet.
Jeg forstår, at Dansk Folkeparti er tilhænger af, at man i praksis godt kunne bede om en identifikation af den pågældende, som viste, om vedkommende var over eller under 18 år.
Kunne det samme ikke gøre sig gældende for en udenlandsk kvinde?
I reglen kan man jo på sproget høre, om det er en udenlandsk eller dansk kvinde, men lad os tage sådan nogle lidt mere nemme tilfælde.
Enten må det være en handlet kvinde, eller også må det være en kvinde på turistvisum, men der må man sådan set ikke tage imod betaling.
Eller også er det en, der har lovlig opholdstilladelse i Danmark.
Kunne man så ikke bede om det, nemlig en lovlig opholdstilladelse for alle udenlandske kvinder?
Så var vi vel ude over det?
Kim Christiansen (DF), 2006-12-12:
For det første synes jeg, at det er uforskammet af hr. Morten Østergaard på nogen måde at komme med sine ufine hentydninger om mit kendskab til miljøet.
Det synes jeg ikke hører hjemme her i salen.
Men hvis jeg skal svare på spørgsmålet, har jeg gjort rede for, at prostitution altså ikke er ulovligt i Danmark.
Så der er ikke noget ulovligt i at købe sex af en handlet kvinde.
Det ulovlige ligger i, at kvinden er handlet.
Det skal vi sætte ind mod med en kæmpe indsats, og justitsministeren har redegjort for, at vi bl.a. skal øge politiets indsats.
Morten Østergaard (RV), 2006-12-12:
Nu kender jeg ikke helt praksis på området, men jeg tvivler på, at der er et krav om, at man, når man går til prostituerede, skal bede om legitimation for at sikre sig mod at falde ind under straffelovens bestemmelser om køb af sex med nogen, der er yngre end 18 år.
Men det kan være, at hr. Kim Christiansen ved mere, end jeg gør på det område.
Det er altså et eller andet sted langt hen ad vejen sådan, at romerloven gælder.
Kim Christiansen (DF), 2006-12-12:
Jeg synes ikke, det er særlig vanskeligt at opstille objektive kriterier for, om en prostitueret er 17 år eller 19 år.
Man kan som udgangspunkt bede om at se en form for legitimation for, hvor gammel personen er.
Så retorikken er ganske udmærket i hr. Morten Østergaards spørgsmål, men måske ikke særlig gennemtænkt.
Morten Østergaard (RV), 2006-12-12:
Af bemærkningerne her fremgår jo, at det er en parallel til den lovgivning, der er om at købe sex hos kvinder, der er under 18 år.
Jeg vil bare spørge hr. Kim Christiansen, om ikke Dansk Folkeparti kan se nogle tilsvarende problemstillinger.
Hvordan skal man f.eks. objektivt vide, at en person er under 18 år, hvilke objektive kriterier skal gøre sig gældende der?
Det er klart, at der jo på et eller andet tidspunkt kan være en grænse for, hvor unge de er.
Men hvordan kan man vide, at en person er 17 år eller 16 år og ikke 19 år eller 20 år?
Er det ikke noget rod at have sådan en bestemmelse i straffeloven?
Så kunne man sige, at man ikke må købe sex af spædbørn, eller noget andet, hvor det er helt tydeligt, hvad det drejer sig om.
Men er det ikke noget rod at have den type bestemmelser?
Hvis man har Dansk Folkepartis synspunkt, går Dansk Folkeparti så også ind for at fjerne bestemmelserne om de 18 år?
For det kan altså være svært at opstille objektive kriterier for, hvornår man kan se, at nogen er 17 år, og at nogen er 19 år.
Kim Christiansen (DF), 2006-12-12:
Beslutningsforslag bliver ofte brugt til at markere sig politisk og med politiske synspunkter, og sådan er det vel også i det her tilfælde.
Jeg synes måske også, at et beslutningsforslag bør indeholde en lille smule substans, og det synes jeg mangler.
Jeg tror ikke, der er nogen her i salen – det har vi set ud af hele debatten i dag – der kan være uenige i De Radikales synspunkt om kvindehandel.
Kvindehandel er afskyeligt, det synes vi også i Dansk Folkeparti, og vi skal bekæmpe det med alle mulige midler, men jeg mener ikke, det her beslutningsforslag på nogen måder løser problemet.
Tværtimod.
Forslagsstillerne vil kriminalisere kunden som køber af sex med en kvinde, der er handlet.
Jeg mener, det vil være en væsentlig svækkelse af retssikkerheden, da prostitution jo ikke er ulovligt i Danmark.
Hvordan skulle kunden overhovedet kunne vide, om kvinden var handlet eller blot opholdt sig lovligt i Danmark?
Jeg tror ikke, at en kvinde, der er i menneskehandlernes vold, vil oplyse sine kunder om, at hun er handlet, og derfor kan manden faktisk ikke vide det.
Det svarer lidt til, at alle farttavler blev pillet ned på de danske landeveje, og så skulle bilisterne køre rundt og gætte sig til, hvor stærkt de måtte køre på de forskellige strækninger.
Om det skal være i form af en køb dansk-kampagne, som man lidt bizart kunne udtrykke det, skal jeg ikke kunne sige.
Men oplysning tror jeg er vejen frem, altså få gjort de her mænd opmærksom på, at det her ikke duer.
Jeg tror, at mange måske ikke er rigtig klar over, hvor meget ondt de i bund og grund gør.
Og hvis vi går ind og kriminaliserer kunden, så fratager vi ham i hvert fald også lysten til at oplyse det, hvis han skulle sidde inde med en mistanke om, at der var tale om en pige, der var handlet.
Jeg synes, det er meget vigtigt, at vi også i forbindelse med oplysningen får opfordret de her kunder til at anmelde det, hvis der er mistanke om, at der skulle være en kvinde, som er handlet.
Det er ikke Dansk Folkepartis politik generelt at kriminalisere køb af sex.
Som jeg ser det, kunne en mulighed være – jeg siger ikke, at det er Dansk Folkepartis holdning – at man, hvis man kriminaliserer en del af miljøet, så på den anden side er nødt til at lovliggøre en anden del af miljøet for at have et objektivt kriterium.
For jeg går ikke ud fra, at forslagsstillerne har en eller anden illusion om at afskaffe prostitution.
Det tror jeg er illusorisk.
Derfor er det måske mere hensigtsmæssigt, om alle partier samarbejder mere hen imod at få lovgivet generelt for hele området og ikke kun lige specifikt for handlede kvinder.
Det er galt nok i sig selv.
Men der er mange andre problemer i det miljø, som også bør løses.
John Dyrby (S), 2006-12-12:
Så ved spørgeren det til næste gang.
Men jeg skal da sige til det, at jeg måske godt forstår bemærkningen, men jeg synes nu egentlig, at den var ganske optimal, og jeg står helt bag ved den.
Lone Dybkjær (RV), 2006-12-12:
Jeg ved godt, det er kutyme, at man ikke spørger en ordfører, som ikke holder sin egen tale, men en andens tale, om nogen ting, så derfor vil jeg afstå fra at spørge om noget, men bare komme med den bemærkning, at jeg ikke synes, ordførertalen var optimal.
Kim Christiansen (DF), 2006-12-12:
Uden at jeg skal beskyldes for noget, vil jeg da sige, at man jo kan bede om hvad som helst, men at det jo ikke er givet, at man får et svar på det.
Når jeg nævnte det med alderen, var det bare for at sige, at det er en dårlig undskyldning, hvis en mand eller en kunde påstår: Jamen jeg vidste ikke, at personen var under 18.
Der var min pointe bare, at så kunne man jo have sikret sig og set legitimationen for, at vedkommende var over 18 år.
Om man kunne udvide det, ved jeg ikke.
Jeg kan forstå, at fru Lone Dybkjær er på vej ind i en licensordning her.
Lone Dybkjær (RV), 2006-12-12:
Vi har jo haft en diskussion under emnet kvindehandel, og vi vil også få det under det næste forslag, hvor jeg tror det er SF's opfattelse, at de kvinder, der er blevet handlet til Danmark, ikke har tilstrækkelig beskyttelse og ikke får tilstrækkelig hjælp.
Sådan har jeg måttet opfatte de tidligere udtalelser fra ordføreren.
Mener ordføreren ikke, at der trods alt, hvis man er dansk statsborger eller har lovligt ophold, er bedre muligheder for hjælp som prostitueret, end der er, når der er tale om handlede kvinder fra udlandet?
Det kan man jo have forskellige opfattelser af.
Det, jeg egentlig prøvede at sige – jeg tror, at jeg sagde det temmelig ubehjælpsomt, så der er ikke noget at sige til, at ordføreren ikke forstod, hvad jeg mente – var, at jeg tror, at man, hvis man er dansk statsborger, lad os sige det sådan, eller har lovligt ophold og dermed er beskyttet af sociallovgivningen, alt andet lige er bedre stillet som prostitueret med hensyn til mulighederne for at komme ud af prostitutionen, end man er, hvis man er en handlet udenlandsk kvinde, der under alle omstændigheder skal sendes hjem til noget, som måske ikke er særlig attraktivt.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-12-12:
Vi kan ikke hænge det op på en EU-ekspertgruppe, som er kommet med nogle anbefalinger, som EU-institutionerne ikke har taget til sig, som Kommissionen ikke har taget til sig.
Hvis vi så skulle gøre det, så siger vi 100 dage, og de siger 3 måneder.
Så jeg mener ikke, vi har nogen problemer der.
Men jeg synes da, det er relevant at sikre, at vi så får udnyttet den periode bedst muligt til at hjælpe de her personer bedst muligt.
For jeg går ud fra, at SF er enig i, at den refleksionsperiode, beskyttelsesperiode, uanset hvor kort eller hvor lang den så er, jo har et sluttidspunkt, hvor personen skal rejse ud af landet.
Er det så ikke bedst at sikre sig, at vi får tilrettelagt et forløb, hvor vi kan forberede den hjemsendelse bedst muligt?
Det synes jeg.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2006-12-12:
Erfaringen fra andre EU-lande viser jo, at hverken 15 dage eller 30 dage er nok, og det er jo også derfor, går jeg ud fra, at regeringen selv har taget initiativ til, at der trods alt skal ske en lempelse på området.
Det må regeringen jo da have følt sig presset til på en eller anden måde.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren: Gør det ikke indtryk, at de her kvinder, som mange gange dårlig nok kan stole på myndighederne i deres hjemlande, i den grad skal presses af myndighederne i et land, som har overskud det og velfærden til at yde et beskyttelsestilbud på 3 måneder, uden at der går skår af nogen, oven i købet anbefalet af en EU-ekspertgruppe?
Alligevel siger man: Nej, vi er nødt til at stå fuldstændig fast på vores nationale standpunkt her, vi gider ikke at lytte til en EU-ekspertgruppe.
Gør det ikke indtryk, at når kvinderne nu ikke kan stole på deres egne myndigheder, så kan de i og for sig heller ikke søge megen hjælp her hos de danske?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-12-12:
Jeg er nødt til at understrege: Regeringen går ikke imod EU.
Der har været en arbejdsgruppe, som er kommet med nogle anbefalinger, som Kommissionen altså ikke har taget til sig eller andet.
I det direktiv, der ligger på området, står der klart og tydeligt, at det er et nationalt anliggende.
Så regeringen går på ingen måde imod.
Der ligger en Europarådskonvention, der siger 30 dage, som vi følger.
Så der er ikke noget på internationalt plan, som regeringen går imod.
Der er meget forskellige måder, man rundtomkring i Europa håndterer det her på.
Og det er ikke sådan, at der generelt er mulighed for at få 3 måneder.
Det er meget, meget forskelligt rundtomkring i Europa.
Nu har regeringen besluttet, at vi vil give muligheden for de 100 dage, hvor vi også kan putte et indhold i, og hvor vi kan lave en meningsfuld forberedelse til hjemsendelse og give behandling og hjælp til kvinden i de 100 dage.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2006-12-12:
Det må være lidt svært for ministeren at tilhøre en regering, som hylder internationalt samarbejde, som hylder EU-samarbejdet, og når en ekspertgruppe i EU så anbefaler på menneskehandelsområdet, at beskyttelsesperioden skal være på 3 måneder, går regeringen alligevel imod.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-12-12:
Det gør vi sådan set i udgangspunktet.
De vil stadig væk være der, og det er jo sådan set et plus.
Altså, uanset hvad giver vi stadig væk mulighed for en refleksionsperiode på de 30 dage.
Når vi betinger det af, at man udtrykker, at man ønsker at samarbejde om hjemsendelse, så er det – det går jeg også ud fra at Socialdemokraterne er enige i – fordi vi jo er på et stadium, hvor der ikke er noget opholdsgrundlag for de her personer, og hvor de skal hjem.
Så det er et spørgsmål om, hvor lang tid de har til at forberede den hjemsendelse.
Og det giver altså mest mening og indhold i forbindelse med at forberede den hjemsendelse, hvis kvinden vil samarbejde om den.
Jeg er helt enig i, at der kan være alle mulige situationer, og jeg vil meget gerne skriftligt redegøre for alle de der forhold.
Men udgangspunktet går jeg ud fra er det samme, og sådan opfatter jeg også beslutningsforslaget, at det jo handler om personer, hvor der ikke er grundlag for et ophold, og at de derfor skal hjem, og så er det et spørgsmål om, hvor lang tids forberedelse der er til den hjemsendelse, og, havde jeg nær sagt, om de selv står for den, eller om de tager imod det tilbud, der er, om at få hjælp til den hjemsendelse.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-12-12:
Er det rigtigt forstået, at det godt bare kan være, at man siger til den socialarbejder, der er på beskyttelsestilbuddet, at man er indstillet på at blive hjulpet med at komme hjem, og at der ikke ligger noget i, at man skal skrive under på, at de f.eks. må kontakte myndighederne i hjemlandet?
For noget af det, der kan være en barriere for mange af de her kvinder, er jo, at de har en frygt for at tage kontakt til myndigheder, at de har en skepsis over for netop myndigheder, måske også over for andre, i hjemlandet, fordi de risikerer at blive stemplet som prostituerede.
Derfor er vores bekymring, om det her samtykke er af sådan en karakter, at det kan få nogle til at sige fra over for at få den beskyttelse, som jo også gerne skulle ligge i den beskyttelsesperiode.
En refleksionsperiode, som det jo også bliver kaldt, betyder jo netop, at man får mulighed for at komme sig oven på de traumer, man er blevet påført.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-12-12:
Nej, der er ikke nogen huller.
Den måde, som vi har valgt at skrue det sammen på ved at sige, at vi giver en refleksionsperiode på op til de 100 dage, hvis man samarbejder, er sådan set også for at give de 100 dage et reelt indhold, så vi reelt forbereder, at når de 100 dage er gået, er man klar til hjemsendelse.
Det kan i første omgang være en mundtlig tilkendegivelse, som gør, at man kan begynde at samarbejde om det her.
Men der kan være den situation, hvor der er behov for en underskrift til f.eks. at få nogle rejsepapirer i orden eller ej, og der vil vi selvfølgelig gerne have en tilkendegivelse af, at det er man klar til.
Kirsten Brosbøl (S), 2006-12-12:
Ministeren siger, at der er tale om en betydelig udvidelse i forhold til de 30 dage, som gælder i dag.
Jeg skal bare være helt sikker på, at jeg har forstået det rigtigt, fordi det jo også er derfor, vi har opretholdt, at vi gerne ville have debatten om det her i dag, så vi er fuldstændig på det rene med, hvad det er, der ligger i det, som regeringen nu lægger op til i handlingsplanen.
Og der skal jeg bare spørge: Er det rigtigt forstået, at man sådan set opretholder de 30 dage som udgangspunkt, og at kvinden inden for de 30 dage tilkendegiver, på hvilken måde det så skal foregå?
Det vil jeg også gerne spørge ind til.
Skal man skrive under på noget?
Er det en mundtlig tilkendegivelse?
Eller hvordan foregår det der samtykke?
For det synes jeg er ret væsentligt.
Og hvad så, hvis kvinden f.eks. – kunne man forestille sig – efter 40 dage eller 50 dage finder ud af, at hun egentlig godt vil samarbejde om hjemsendelse, og det ikke er en mulighed?
Og er der derfor ikke et hul i det forslag, som regeringen lægger frem?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-12-12:
Efter efterhånden nogle timers debat under en forespørgsel og nu også et beslutningsforslag så er der forhåbentlig ikke tvivl om, at regeringen tager problematikken om menneskehandel meget alvorligt.
Regeringen udarbejdede derfor allerede tilbage i december 2002 en handlingsplan til bekæmpelse af kvindehandel, og senere i september 2005 et tillæg til denne handlingsplan vedrørende børn.
Kernen i indsatsen er et opsøgende arbejde og hjælp til ofrene, men handlingsplanerne indeholder også en styrkelse af politiets arbejde og det internationale samarbejde.
Jeg mener, at handlingsplanerne allerede har vist deres værd.
Bekæmpelse af menneskehandel har taget et stort skridt fremad, og hjælpen til ofrene er kommet i centrum.
Vi skal lære af de sidste 3 års erfaringer og bruge dem til at øge indsatsen.
Regeringen vil derfor i løbet af næste uge lancere en ny handlingsplan, der omfatter enhver handel med mennesker.
Den kommende handlingsplan skal sikre, at der også fremover er en helhedsorienteret og landsdækkende indsats til ofre for menneskehandel.
Som led i handlingsplanen vil der blive givet mulighed for, at ofre for menneskehandel, der tager imod et tilbud om forberedt hjemsendelse og aktivt medvirker til denne hjemsendelse, tilbydes en udvidet refleksionsperiode på op til 100 dage.
Der er tale om en betydelig udvidelse i forhold til de gældende 30 dage.
Tilbud om forberedt hjemsendelse dækker som i dag over psykologisk, juridisk og socialpædagogisk hjælp samt sundhedsfremmende behandling, mens offeret befinder sig i Danmark.
Den forberedte hjemsendelse vil også indebære, at offeret vil blive modtaget af en organisation i hjemlandet, når dette er muligt.
Som led i den nye handlingsplan vil der bl.a. blive øget fokus på et etableret samarbejde med sådanne organisationer eller andre lignende.
Dette initiativ vil naturligvis ikke komme menneskehandel til livs, men vi vil gøre, hvad vi kan, for at den enkelte bliver styrket og dermed mindre sårbar for at blive handlet igen, når vedkommende vender tilbage til hjemlandet.
På baggrund af regeringens initiativ i den kommende handlingsplan og muligheden for at udvide refleksionsperioden op til 100 dage, så kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.