Ole Stavad (S), 2007-03-29:
Hvis man er optaget af, at borgerne skal have en ordentlig velfærd og en ordentlig service, ja, så er man også nødt til at være optaget af, hvordan den kommunale økonomi er, og hvordan de rammer er, som vore kommuner og vore regioner har.
For det er dem, der er leverandørerne, det er dem, der har ansvaret og forpligtelsen over for borgeren, og det er dem og de offentligt ansatte i kommuner og regioner, der leverer de serviceydelser direkte ud til borgerne.
Derfor er det her en meget afgørende diskussion, som vi håber at finansministeren og indenrigs- og sundhedsministeren vil lytte til med henblik på de fremtidige forhandlinger.
Vi står vel i år over for en af de allerstørste opgaver med de kommunale forhandlinger.
Det sker oven på en strukturreform, hvor der er lavet meget om på de kommunale størrelser.
Vi står med en finansierings- og udligningsreform, der blev vedtaget sidste år med virkning fra i år.
Og derfor kan vi også konstatere, at der er utrolig stor forskel på, hvad det er for en udfordring, og hvad det er for nogle økonomiske problemer, man står med i de enkelte kommuner, for at kunne levere ordentlig velfærd over for borgerne.
Derudover er det jo efterhånden en tilståelsessag, at udlignings- og finansieringsreformen, da den blev præsenteret af regeringen, var fyldt med forkerte tal og forudsætninger.
En række kommuner er blevet snydt i forhold til den økonomi, de var lovet.
De har aldrig fået pengene.
Og Folketinget blev faktisk ført bag lyset om baggrunden for den økonomi, man forventede de enkelte kommuner ville få.
Der var for mange falske tal i det, som regeringen præsenterede, og selv om man har erkendt, at tallene ikke holdt i det virkelige liv, har man gang på gang og med støtte fra Dansk Folkeparti nægtet på noget tidspunkt at lægge de rigtige tal frem.
Derfor har vi ikke et retvisende billede, for regeringen ønsker ikke et retvisende billede af økonomien ude i de enkelte kommuner.
Derfor så vi også i forbindelse med budgetlægningen for 2007, at der var utrolig mange borgere, der reagerede på det, de skulle bydes af ændringer i den offentlige service og den offentlige velfærd.
De er fejet af banen, som vi også har hørt det fra Venstres ordfører her i dag, som socialistiske ballademagere.
Evnen til at lytte er ikke specielt fremragende hos regeringspartierne og hos regeringen.
Samtidig bruger regeringen jo ganske mange kræfter på at skabe forventninger, tale om alt det gode, man gerne vil.
Man har ambitioner om verdens bedste folkeskole – hvem deler ikke den?
Man har ambitioner om et sygehusvæsen i verdenseliten – hvem vil ikke gerne have det?
Man lover bedre genoptræning, men pengene mangler.
Man lover bedre forebyggelse, nu kommunerne har fået den opgave på endnu klarere vis, men der er ingen økonomi til det.
Vi har en gruppeformand for Venstre, der går ud og siger, at de små sygehuse skal bevares, samtidig med at den virkelighed, som man præsenteres for ude i regionerne af indenrigs- og sundhedsministeren og Sundhedsstyrelsen, er den stik modsatte.
Der er ikke sammenhæng mellem de festtaler, man holder, og den virkelighed, som borgerne møder ude i kommunerne.
2007 har faktisk i rigtig mange kommuner været et nedskæringsår, som har gjort, at borgerne får en ringere service i dag, end man gjorde tidligere.
Samtidig vil jeg godt sige, at i hele den turbulens er der utrolig meget grund til at rose de mange medarbejdere, som har knoklet for at få det her til at lykkes, som har været omstillingsparate, som ikke har pebet, og som også har set en spændende udfordring i at få skabt større og stærkere kommuner.
Desværre kan vi se, at man i en række kommuner nu også kan konstatere, at presset er blevet så stort over en så lang periode, at vi ser flere sygemeldinger.
Også det bør spille ind, når regeringen sidder i forhandlingerne med kommunerne.
Fra Socialdemokratiets side vælger vi velfærd, og vi vælger velfærd frem for skattelettelser, og derfor vil vi opfordre regeringen til, at dens festtaler om kvalitet i velfærden nu skal omsættes til virkelighed.
Jeg mener faktisk, at vi med stor beklagelse må konstatere, at med den måde, regeringen håndterer hele velfærdsområdet på, er man i gang med at undergrave det velfærdssamfund, som vi har bygget op over generationer.
Hvorfor nu det?
Jo, som vi har hørt regeringen fortælle, er der i løbet af de næste 10 år 200.000 offentligt ansatte, som på grund af alder forlader den offentlige sektor.
Undersøgelser viser, at mange offentligt ansatte, der får spørgsmålet, om de kunne tænke sig at komme væk fra den offentlige sektor i stedet for at få et andet job, siger: Vi er glade for vores job, men efterhånden er det altså blevet for surt på både den ene og den anden måde.
Der er lagt en detailregulering ud over den enkelte medarbejders arbejdsdag.
Og når vi spørger blandt ungdomsårgangene, altså dem, der skal ind på arbejdsmarkedet, om det er deres drøm at blive offentligt ansat, kan vi desværre konstatere, at det er drømmen hos en forholdsvis lille gruppe af unge.
Derfor er det også en opgave at tage med ind i de her forhandlinger, at vi igen skal skabe rammer og økonomi, så man kan blive både stolt af og glad for sit arbejde; så man, når man tager hjem, hvad enten man er social- og sundhedsassistent, sygeplejerske eller hjemmehjælper, skal kunne sige: Jeg har fået rammer til at udfylde en god dag, så det, som jeg gerne fagligt vil kunne præstere, kan jeg også stå inde for.
Det er måske den allerallervigtigste målsætning at have i de her forhandlinger, så vi igen kan få glæden tilbage i den offentlige sektor, fordi det også er helt afgørende for, at den enkelte borger oplever en kvalitet og noget, der er velfungerende.
Så vil nogle spørge: Jamen har vi råd?
Vores svar er: Ja, vi har råd, hvis vi vælger velfærd frem for skattelettelser, også uden at det forudsætter nogen former for højere skatter.
Jeg vil bare nævne to eksempler.
For 2 måneder siden præsenterede skatteministeren og økonomi- og erhvervsministeren et stort skatteudspil på erhvervsområdet, hvor man havde indbygget store, ufinansierede skattelettelser, som først og fremmest ville gå til bankerne, til forsikringsselskaber og dem, der tager olien op af Danmarks undergrund.
Og inden for de seneste dage har vi fået en rapport eller en besvarelse fra skatteministeren, hvoraf det fremgår, at det på grund af den fuldstændig vanvittige måde, man har omlagt skattesystemet på, har kostet et milliardbeløb for dem, der bare skulle betale efter gældende regler.
Pengene er der, hvis regeringen passede sit arbejde, og hvis man vælger velfærd frem for skattelettelser.
Derfor er den socialdemokratiske konklusion, at vælger man velfærd frem for skattelettelser, så er der også råd til ordentlig service over for borgerne, og der er også mulighed for ordentlige arbejdsvilkår for de offentligt ansatte, så vi kan få glæden tilbage; så det igen bliver attraktivt at søge ind i den offentlige sektor; og så der, når den ældre gruppe af offentlige medarbejdere forlader den offentlige sektor, er andre til at tage over.
Jeg vil gerne slutte med på vegne af S, Det Radikale Venstre, SF og Enhedslisten at fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Under de kommende forhandlinger med kommuner og regioner pålægges regeringen at sikre økonomi og råderum til at kunne leve op til de forventninger, regeringen har skabt hos befolkningen med løfter om bedre og mere velfærd – herunder især i forhold til børn, folkeskole, ældre og sundhedsbehandling.
Vil regeringen ikke stille den nødvendige økonomi til rådighed, må regeringen påtage sig ansvaret og anvise de områder, der skal udsættes for en forringet service over for borgerne.
Endvidere opfordres til, at aftalen styrker det kommunale selvstyre, ved at regeringen afstår fra/afskaffer unødig detailregulering.«