runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Jensen (V), 2007-05-16:
Hvis man kigger på det fremadrettet, tror jeg, at vi vil skønne et provenutab i størrelsesordenen 25-50 mio. kr. på det her område, og jeg er enig med spørgerens antydning af, at det i forhold til det samlede skatteprovenu, som i år vil løbe op i mere end 800 mia. kr., kan virke som et lille beløb.
Men jeg har kendskab til, at andre borgere eller virksomheder har ønsker om, at vi på mindre områder uden større økonomisk betydning imødekommer dem, og det kan jeg godt forstå.
Jeg kan fuldt ud forstå det ønske, men vi er nu engang nødt til også at prioritere ud fra betragtningen om, at de penge, vi vælger at bruge her, kan vi så ikke bruge på andre områder.
Og spørgsmålet er: Hvor er det, vi får mest gavn af det, der er?
Jeg anerkender, at det kan virke mærkeligt og modstridende med det fælles ønske om en god udbredelse af fleksjobordningen, at der så ikke er refusion for lønsumsafgiften, men jeg er nødt til at prioritere det råderum, jeg nu engang har.
Bjarne Laustsen (S), 2007-05-16:
Tak for svaret.
Jeg har jo, ligesom ministeren har, også set, at der både er partier her i Tinget og nogle, der måske bliver opstillingsberettigede, som taler om skattelettelser for 40-50 mia. kr., så ministeren har da fuldstændig ret i, at det her er et meget lille beløb, og hvis vi er enige om, at det er godt at få problemet fjernet og få ligestilling på området, synes jeg, man skulle kigge på det.
Hvorfor er arbejdsskadeforsikring inklusive bidrag til AES så omtalt i Arbejdsmarkedsstyrelsens orienteringsskrivelse som refusionsberettiget?
I samme orienteringsskrivelse står der følgende: at det kun er ydelser, der relaterer sig direkte til den enkeltes løn, og som følger af lov eller overenskomst, som kan indgå i beregningen.
Arbejdsmarkedsstyrelsen har jo sagt, at deres opfattelse er, at lønsumsafgift ikke kunne relateres til den enkeltes løn.
Der er jo altså et misforhold imellem, hvad Beskæftigelsesministeriet og Arbejdsmarkedsstyrelsen siger, og det, man kommer frem til fra Skatteministeriets side.
Så jeg kan godt forstå, at der har været tvivl om det.
Jeg håber virkelig, at man kan få det rettet ind, således at de vejledninger og beskrivelser, der er, også er til at forstå, og at de er ensartede, så de ikke giver anledning til tvivl.
Men det ville selvfølgelig være bedst at få det rettet.
Kristian Jensen (V), 2007-05-16:
Jeg mener, at det her er en sag, som er for vigtig til bare at blive kastebold mellem to ministerier.
Jeg synes, vi skal se på, hvordan vi får taget hånd om den.
Jeg håber alligevel, at spørgeren har lidt forståelse for, at jeg ikke har det detaljerede kendskab til, hvordan reglerne er på min kollega beskæftigelsesministerens område omkring AES og arbejdsskadeforsikring, så jeg har lidt svært ved at bedømme, om den måde, man har indrettet de regler på, er hensigtsmæssig eller ej.
Jeg anerkender, vi har et problem, at vi i fleksjobordningen har et område af skattelovgivningen, som ikke virker logisk.
Det er bare min erfaring fra de knap 3 år, jeg nu har fået lov til at sidde i den her stol i Folketingssalen, at det ikke er det eneste område af skattelovgivningen, man kan mene virker ulogisk.
Jeg kan nævne en række andre områder, hvor jeg får henvendelser fra personer, som gerne vil have, at netop denne lille sag eller denne lille sag kunne blive omgjort.
Der er det bare, jeg siger, at vi i det store billede er nødt til at prioritere inden for det økonomiske råderum, der er til stede, hvad det så er for skattemæssige ønsker, vi imødekommer.
Jeg har endnu ikke fundet råderum til at imødekomme det her lille hjørne.
Bjarne Laustsen (S), 2007-05-16:
Det er derfor, vi har en minister.
Når ministeren har siddet der i 3 år – regeringen har eksisteret i længere tid – er der god grund til at kigge på det her, for ministeren er jo opmærksom på det.
Det, der er svært at forstå, er, at man på den ene side siger, at det kun er ting, der relaterer til den enkeltes løn, og man et andet sted siger, at det ikke er tilfældet.
Det har noget at gøre med den måde, som man skal betales og aflønnes og honoreres på, når man arbejder i fleksjob, og den refusion, man modtager fra staten.
Det er jo derfor, man må sætte sig ned og skrive det sådan, at det er til at forstå på begge sider, for ellers bliver der jo tvivl.
De her sager bliver så også anket, fordi det åbenbart er et stort problem.
Jeg synes i hvert fald, man skylder borgerne, at man har orden i sit eget hus, også imellem forskellige ministerier og styrelser, ellers bliver det meget vanskeligt at forstå.
Kristian Jensen (V), 2007-05-16:
Jeg vil allerførst gerne understrege, at fleksjobordningen har været en succes og fortsat er en succes.
Det er en rigtig god mulighed for at få hjulpet de personer, som er på kanten af arbejdsmarkedet, længere ind på arbejdsmarkedet, og ordningen sørger for, at vi kan udnytte den arbejdsevne, de måtte have, og kompenserer virksomheder gennem et tilskud.
Så er der et lille hjørne af det omkring lønsumsafgiften, som jo også i procenter er et mindre beløb, en mindre andel, der gør, at det bliver lige knap så attraktivt, som man kunne ønske sig, at ansætte fleksjobbere.
Det er stadig væk en ordning, som har haft en god udbredelse og fortsat vil have en god udbredelse.
Jeg taler ikke imod, at det er et område, som vi bør have fokus på, og som jeg allerede har sagt, er regeringen opmærksom på det i modsætning til tidligere, hvor man ikke havde det her oppe.
Jeg må bare sige, at jeg ikke kan stå i dag og give løfte om, hvornår vi præcis kan nå det.
Der er mange ønsker på skatteområdet.
Her tænker jeg ikke bare på nye partiers ønsker, men også på borgeres og virksomheders ønsker på skatteområdet, og selv om de er mere beskedne end det nye partis ønsker, løber de alligevel op i ret store summer, hvis vi skulle imødekomme dem alle.
Derfor må vi år for år vurdere, hvem vi kan imødekomme og i hvilken rækkefølge.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Peter Vernersen (S), 2007-05-16:
Det er selvfølgelig helt afgørende, hvis man får en hjerneblødning i hjemmet, eller hvor man måtte befinde sig, at man så kommer hen på det sygehus, hvor de har en scanner.
Alt andet ville jo være fuldstændig tåbeligt.
Og vi har heller ikke på noget tidspunkt givet udtryk for, at det ikke skulle være sådan.
Selvfølgelig skal man derhen, hvor man kan få behandlingen.
Men i det her tilfælde er det altså sådan – som det er oplyst for mig – at behandlingen skal sættes i gang inden for de der ca. 3 timer for at være fuldstændig effektfuld.
Derfor er det altså afgørende, at man kører patienten til det rigtige hospital, og at man kommer i gang med arbejdet.
Det, vi kan se af de resultater, der nu kan trækkes ud, er jo, at en meget, meget lille del får behandling inden for de tidsrammer, der er sat op – og her beder man endda kun om, at det er 90 pct. af patienterne, der skal behandles.
Det gør det jo i øvrigt ikke morsommere for patienter, der bor i mere tyndtbefolkede områder, for de jo har en langt større risiko for at være blandt de 10 pct., der ikke bliver behandlet.
Vi kan jo se, at når vi taler om scanning, er det kun 57 pct., der bliver behandlet på indlæggelsesdagen, og det er da et spørgsmål om, at man har scannere og man har personale, sådan at man kunne behandle nogle flere, det er ikke et spørgsmål om, om vi skal have sygehusene spredt ud eller vi ikke skal.
Falck ved, på hvilke sygehuse scannerne står, og dér skal patienterne køres hen.
Hvis ikke man har den viden, er der i hvert fald virkelig noget, man mangler at få organiseret dér.
Det er jo sådan set en talrække, der viser, at det her område er i kraftig forbedring.
Og så synes jeg, det er fint nok at sige, at vi ikke er i mål endnu, og det er jeg helt, helt enig i, vi er jo ikke i mål endnu.
Nu er det jo altså ikke politisk bestemte mål, det er fagligt bestemte mål.
Jeg forlanger bare, at hr. Jens Peter Vernersen ligesom accepterer, at der også må være lidt sammenhæng i tingene, for hvis vi vil nå verdens bedste faglige mål, er vi da også nødt til at indrette vores sundhedsvæsen sådan, at der er mulighed for at nå verdens bedste faglige mål.
Man kan have det synspunkt, at landets speciallæger – som vi har for få af – skal spredes ud på alle tænkelige adresser, og at hver gang vi investerer i scanningskapacitet, skal det også spredes ud på alle tænkelige adresser, hvor ressourceudnyttelsen ikke bliver optimal, men man kan ikke både have det synspunkt, og så ikke være glad for de her tal.
Jeg er ikke glad for de her tal; jeg er til gengæld også parat til at gøre noget ved dem, nemlig at understøtte regionerne i, at vi nu får samlet de her specialer, sådan at man som apopleksipatient ikke risikerer at blive kørt et sted hen, hvor der i virkeligheden ikke er fagligheden til at møde ens behov.
Rasmus Prehn (S), 2007-05-16:
»Giver PET’s afgørelse om, at professor Bent Jensen har brudt grundlaget for sin adgang til PET’s arkiver, Forsvarsministeriet anledning til at ændre Bent Jensens muligheder for adgang til de arkiver, han i Forsvarsministeriet har fået aktindsigt i?«
Søren Gade (V), 2007-05-16:
Først vil jeg have lov til at sige tak for spørgsmålet.
Det er vigtigt for mig her at understrege, at der er lavet en aftale mellem Forsvarsministeriet og Bent Jensen – ligesom der i øvrigt er mellem Bent Jensen og Udenrigsministeriet og Bent Jensen og Politiets Efterretningstjeneste – og gældende aftaler og aftaler omkring tavshed skal overholdes.
Jeg føler mig godt dækket ind af det, udenrigsministeren sagde, for det lå helt på linje med det svar, jeg vil give.
Jeg må sige, at Bent Jensens adgang til PET’s arkiver jo principielt er en sag mellem professor Bent Jensen og Politiets Efterretningstjeneste.
Adgangen til de arkiver, som ligger under mit ressortområde, ja, den finder jo sted i forhold til de regler, der er opstillet på området, og jeg finder for nærværende ikke behov for at ændre i praktiseringen af disse regler over for Bent Jensen.
Men jeg er helt opmærksom på, at der foreligger den her tavshedserklæring, og den har jeg selvfølgelig en forventning om bliver overholdt.
Rasmus Prehn (S), 2007-05-16:
Forsvarsministeren har den samme aftale omkring arkiverne i Forsvarsministeriet, men kan forsvarsministeren virkelig være tryg ved at have sådan en professor rendende rundt i sine arkiver?
Søren Gade (V), 2007-05-16:
Det er sådan, at fordi der er en, der har fået et klip i kørekortet, betyder det jo ikke, at han ikke længere kan sætte sig i en bil og køre.
Det samme er gældende her.
Der er brudt en aftale mellem Politiets Efterretningstjeneste og professoren.
Det har professoren fået en påtale for, og det er klart, at man så har en skærpet opmærksomhed, så at sige, men det giver ikke anledning til, at jeg vil ændre praktiseringen af de regler.
Vi skal huske på, at adgangen til koldkrigsarkiverne er noget, vi debatterede i Folketinget.
Vi har jo besluttet, at forskere i øget omfang skal have adgang til arkiverne, men vi prøver så at sikre os, bl.a. med de her tavshedserklæringer, og jeg vil selvfølgelig følge det nøje.
Men den sag, der er i øjeblikket – eller har været – mellem PET og professor Bent Jensen, giver mig ikke anledning til at ændre på praktiseringen af mine regler.
Rasmus Prehn (S), 2007-05-16:
Nu er forsvarsministeren jo kendt som en helt usædvanlig flink mand, og det er åbenbart sådan, at forsvarsministeren vurderer det her til at svare til et klip i kørekortet.
Vi er lidt mere strikse med regler i Socialdemokratiet, så vi vil gerne foreslå en vejledende køreprøve.
I den forbindelse kunne man jo godt forestille sig, at forsvarsministeren simpelt hen tog professor Bent Jensen til en samtale og foretog en sådan vejledende køreprøve, hvor man i hvert fald i forhold til Forsvarsministeriet sikrede sig, at professoren, der øjensynlig ikke i første omgang har forstået budskabet efter at have siddet og skrevet under, men skynder sig at bryde reglerne, har forstået, hvad det er, der er tale om.
Vil forsvarsministeren foranledige en sådan vejledende køreprøve for professor Bent Jensen?
Søren Gade (V), 2007-05-16:
Jeg kan sige, at jeg synes, det ville være upassende, hvis jeg som forsvarsminister inviterede professor Bent Jensen ind til en samtale om det her.
Det er sådan, at professoren er ansat af et selvstændigt og uafhængigt center.
Ansættelsesproceduren er forestået af bestyrelsen, og der er lavet særskilte aftaler med PET, Udenrigsministeriet og Forsvarsministeriet.
Jeg har ligesom udenrigsministeren det udgangspunkt, at de regler og aftaler, der er indgået, vil professoren overholde.
Man kan vel sige det på den måde, at jeg er overbevist om, at professoren tager den næse til efterretning, som han fik af Politiets Efterretningstjeneste.
Jeg har en klar forventning om, at professoren overholder de regler og aftaler, der er indgået med min ressort.
Pernille Frahm (SF), 2007-05-16:
Som jeg har læst Bent Jensen i artikler og den slags rundtomkring, er han såmænd ikke særlig påvirket af, at han har fået en næse.
Man kan godt læse ham sådan, at han faktisk ikke engang mener, han har fået en næse.
Derfor undrer det mig virkelig, at forsvarsministeren fastholder den forventning.
Men billedet af et klip i kørekortet er måske meget godt.
Han har et klip hos PET, og så har han et klip i Udenrigsministeriet, og så har han et klip i Forsvarsministeriet.
Først når han har brugt alle sine tre klip, kan det være, at man vil forholde sig til det.
Tænk, jeg har det sådan, at jeg tvivler lidt på, at det overhovedet vil betyde noget, hvor mange klip han får.
Det virker for mig som det rene kammerateri, fordi der er så stor forskel på, hvordan man har tacklet den her sag, og hvordan man tidligere har tacklet sager om brud på tavshedspligten.
Søren Gade (V), 2007-05-16:
Nu kunne man jo også forestille sig, at det var mere end et klip, der var blevet givet i det her tilfælde.
Men lad mig sige det på denne måde: Vi har besluttet, at der skal forskes mere i den kolde krig.
Professor Bent Jensen har søgt og ifølge aftale fået adgang til arkiverne.
Det, at man har lavet særskilte aftaler, skyldes jo netop, at det enkelte område så kan følge, om vedkommende nu opfylder kravene til arkivadgang.
Det gjorde man så ikke i forhold til Politiets Efterretningstjeneste.
Det er jo dybest set en sag mellem Politiets Efterretningstjeneste og Bent Jensen.
Men jeg vil da sige, at det selvfølgelig ikke er noget, der går upåagtet hen, og naturligvis er det noget, vi vil følge, for regler er til for at overholdes.
Og så må jeg sige, at det jo ikke er op til mig på forhånd at dømme nogen.
Jeg har en forventning om, at professoren overholder reglerne, men vi følger selvfølgelig situationen og adgangen nøje.
Pernille Frahm (SF), 2007-05-16:
Der er altså virkelig et påfaldende misforhold mellem, hvordan Bent Jensen indtil videre har praktiseret sin aftale og forsvarsministerens blinde tillid til, at den her gang gør han det nok.
Og så er der det, at sådan en som mig ikke engang kan få lov til at se mine egne akter.
Hvordan kan det være, at en mand som Frank Grevil f.eks. skulle både straffes og fyres for sit brud på tavshedspligten?
Søren Gade (V), 2007-05-16:
Nu er det jo vigtigt for mig at sige, at der er en klar adskillelse mellem den lovgivende, den dømmende og den udøvende magt, og det tilkommer ikke mig hverken at ville dømme professor Bent Jensen eller for den sags skyld Frank Grevil.
Det er der andre der tager sig af.
Jeg er nødt til at sige, at det center, der er tale om, Center for Koldkrigsforskning, altså er et selvstændigt og uafhængigt center.
De har en ansættelsesprocedure i relation til centerlederen.
Vi har ikke haft nogen indflydelse på, hvem man har ansat.
Det har man altså gjort ude i centerets bestyrelse.
Jeg vil sige, at jeg fortsat vil behandle ansøgninger om indsigt i arkiverne efter de retningslinjer, der ligger i øjeblikket, og jeg ser altså ikke for nærværende noget behov for særlige begrænsninger i forhold til Bent Jensen eller for den sags skyld andre forskere.
Morten Bødskov (S), 2007-05-16:
Jeg ved ikke, om det var en fortalelse, men forsvarsministeren sagde: Vi følger situationen nøje.
Søren Gade (V), 2007-05-16:
Nu er der lavet aftaler med Politiets Efterretningstjeneste, med Udenrigsministeriet og med Forsvarsministeriet, og lige så meget som jeg nu har bemærket, at der har været en sag mellem professor Bent Jensen og Udenrigsministeriet, er det jo klart, at jeg ikke bare sidder, hvis der kommer en sag eller andre ting dukker frem, for så er det selvfølgelig noget, som vil indgå i ens overvejelser.
Når jeg står her og siger, at jeg ikke for nærværende finder anledning til at begrænse nogen forskeres, ej heller Bent Jensens adgang til mine arkiver, så er det, fordi jeg ikke finder anledning til det.
Men professoren har forhåbentlig lært af det – hvad skal vi sige –
Men selv om man kan sige, at en gang er ingen gang, så er det jo vigtigt at understrege, at de regler, der er for adgang til arkiver, hvad enten det er i Udenrigsministeriet, Justitsministeriet eller Forsvarsministeriet, skal overholdes.
Derfor siger jeg, at nu følger vi det, fordi der har været et brud på tavshedspligten, og det har der så været en sag om mellem professoren og Politiets Efterretningstjeneste.
Rasmus Prehn (S), 2007-05-16:
Nu har vi lige spurgt ind til de arkiver, som professor Bent Jensen har adgang til i Udenrigsministeriet.
Det er jo sådan, at professoren også har adgang til arkiver i Forsvarsministeriet.
Vi har set, at professoren, efter ellers at have skrevet under på, at han selvfølgelig ikke vil bryde tavshedspligten, som det første – straks han har skrevet under – simpelt hen offentliggør personfølsomme oplysninger, offentliggør ellers særligt fortroligtstemplede oplysninger i et stort dagblad.
Det har han så fået en reprimande af Politiets Efterretningstjeneste for at have gjort, men det er jo interessant at høre, hvad forsvarsministeren har tænkt sig at gøre for særligt at indskærpe over for professor Bent Jensen, at det her altså skal overholdes.
Vil det få nogen konsekvenser, vil professor Bent Jensen have samme adgang til arkiverne, som han hele tiden har haft, eller vil forsvarsministeren tage en særlig samtale med professor Bent Jensen om, hvordan det her skal overholdes?
Morten Bødskov (S), 2007-05-16:
Jeg synes faktisk, at det er et meget, meget fint svar, vi får af forsvarsministeren, for det kunne vi jo hverken få fra statsministeren eller udenrigsministeren før.
Men øjensynlig ved forsvarsministeren jo godt, at der her virkelig er tale om en dårlig sag.
En mand, der er politisk udpeget, sat i sving med at lave politisk bestilt arbejde, bryder tavshedserklæringerne, og nu siger forsvarsministeren, at fordi man har brudt tavshedserklæringen, vil han følge situationen nøje.
Det var lige nøjagtig det, vi gerne ville have ud af det her spørgsmål, for det er alvorligt.
Der skal forskes i det her, men det, at der skal forskes i det her område – det håber jeg forsvarsministeren er enig med mig i – kan under ingen omstændigheder berettige, at folk, der får adgang til arkiverne, bryder grundlaget for adgangen til arkiverne.
Jens Peter Vernersen (S), 2007-05-16:
Vi har inden for det seneste år haft kræftsager, de her sager og også andre sager, hvor patienterne ikke bliver behandlet.
Her er der altså tale om en meget stor del, der ikke når de mål, der er sat, og konsekvensen, hvis man ikke bliver behandlet rettidigt, er jo åbenbart, at der er en meget, meget stor risiko for, at man så ikke kommer over sygdommen, eller også kommer man over sygdommen med et langt dårligere behandlingsresultat.
Derfor synes jeg, at ministeren i stedet for at lave så meget polemik om det her skulle tilkendegive, at vi altså skal nå det her mål.
Det er jo åbenbart sådan, at behandling inden for bare 3 timer vil være en stor hjælp, og der er jo ikke nogen som helst steder i det her land, man ikke kan komme ind på et sygehus med scannere inden for 3 timer.
Og det er nu engang sådan, at uanset hvor meget ansvar man lægger over på regionerne, så leverer de jo efter den økonomi, de får stillet til rådighed af sundhedsministeren.
Sådan hænger det jo da også sammen.
Det hænger selvfølgelig sammen med, hvilken økonomi man stiller til rådighed, men det hænger jo også sammen med, hvilke vilkår man i øvrigt giver regionerne for at løse deres opgaver.
Og det er jo der, jeg bliver fuldstændig rundforvirret, må jeg sige, for vi har sådan set haft en enighed om – troede jeg – at sige, at hvis vi vil sætte patienternes overlevelse og helbredelse først, er vi altså nødt til at organisere vores sundhedsvæsen mere begavet, sådan at vi ikke smører scannere og personale ud i et meget, meget tyndt lag, men koncentrerer ressourcerne nogle færre steder.
Når man så begynder at efterleve det, stiller Socialdemokratiet sig op og siger: Nu bliver der vist lidt for langt til sygehusene.
Hr. Jens Peter Vernersen siger, at der næppe findes nogen sygehuse, man ikke kan nå inden for den her frist, men hele pointen er jo altså, at man risikerer at komme hen på det forkerte sygehus.
Det er sådan set det, der er hele ideen i at prøve at samle de her akutberedskaber på nogle færre adresser, sådan at man kommer i eksperthænder første gang.
Og nej, jeg er ikke tilfreds, for når vi har en faglig standard, der hedder, at vi skal nå 95 pct. inden for et døgn, så er man da først tilfreds, når man når det.
Men jeg glæder mig da over, at vi dag for dag bliver dygtigere.
Bertel Haarder (V), 2007-05-16:
Finansloven er, som den er.
Det er aftalt.
Og den kan vi ændre, hvis der er ønsker om det, men jeg vil lige tale med DSUK om det først.
Reguleringen kunne naturligvis have været bedre.
Jeg har holdt møde med DSUK, jeg har ikke i Kirkeministeriet et stort beløb at lægge oveni, det er jo noget, der skal indgå i regeringens samlede prioritering for det kommende år.
Men vi offentliggør altså først finansloven til september.
Jeg vrider min hjerne for, hvad jeg kan svare fru Karen J. Klint, og jeg kan heller ikke lukke døren mere op.
Jeg kan bare ikke.
Her står jeg næsten som Luther i Worms, jeg kan ikke sige andet end det, jeg siger, uanset hvad fru Karen J. Klint finder på at spørge om.
Morten Bødskov (S), 2007-05-16:
»Giver PET’s afgørelse om, at professor Bent Jensen har brudt grundlaget for sin adgang til PET’s arkiver, Udenrigsministeriet anledning til at ændre Bent Jensens muligheder for adgang til de arkiver, han i Udenrigsministeriet har fået aktindsigt i?«
Spørgsmålet drejer sig jo om professor Bent Jensens brud på sin tavshedspligt og dermed brud på det grundlag, som han har fået til at få adgang til en række arkiver i centraladministrationen for at forske i indre konflikter i Danmark under den kolde krig.
Der er det jo selvfølgelig naturligt at spørge udenrigsministeren, om man i Udenrigsministeriet har gjort sig nogen overvejelser om, hvilke konsekvenser det skal have for Bent Jensens adgang til Udenrigsministeriets arkiver, nu hvor Bent Jensen altså ikke har overholdt sin tavshedspligt og jo altså har videregivet fortrolige oplysninger modsat det, han rent faktisk havde lovet.
Spørgsmålet er, om man i Udenrigsministeriet har tænkt sig at ændre på betingelserne for Bent Jensens adgang til Udenrigsministeriets arkiver.
Per Stig Møller (KF), 2007-05-16:
Som statsministeren oplyste, henvendte Bent Jensen sig til Statsministeriet i januar 2003 med anmodning om arkivadgang til brug for en bred historisk udforskning om den kolde krigs indre og ydre aspekter i perioden 1945-1991.
Bent Jensens detaljerede projektbeskrivelse blev forelagt de berørte myndigheder, og herefter meddelte Statsministeriet på vegne af de berørte myndigheder Bent Jensen en vidtgående adgang på særlige vilkår til arkivalier hos en række myndigheder, herunder Udenrigsministeriet.
Herefter blev der mellem Bent Jensen og hver enkelt myndighed indgået særskilte aftaler om tavshedspligt, tavshedspålæg m.v. i forbindelse med det materiale, som Bent Jensen fik adgang til i de respektive myndigheders arkiver.
For Udenrigsministeriets vedkommende indledte Bent Jensen sin forskning i november 2004, hvor der blev indgået en særskilt aftale med ham om vilkårene for arkivadgangen til Udenrigsministeriet, som fortsat er gældende.
Hr. Morten Bødskov henviser til PET’s afgørelse vedrørende den særskilte aftale, der vedrører forholdet mellem Bent Jensen og PET.
Da denne aftale ikke vedrører Udenrigsministeriet, har jeg derfor – ligesom statsministeren – ingen bemærkninger til PET’s afgørelse.