Line Barfod (EL), 2009-05-26:
Regeringen har jo i sin snart 8-årige levetid gennemført en lang række meget, meget omfattende reformer, og det er ikke ligefrem, fordi regeringen har en høj succesrate, når man ser på resultatet af reformerne: Politiet er i dag ude med helsidesannoncer og kritiserer voldsomt konsekvenserne af politireformen; domstolsreformen, der fører til stor ophobning af sager; vi har lige set en meningsmåling for kommunalreformen, der viser, at 1 pct. af befolkningen synes, det går bedre.
Jeg kan så forstå på den konservative ordfører, at man hos De Konservative synes, at det er helt fantastisk og et bevis på, at det går rigtig, rigtig godt, at der altså er så mange, der er så tilfredse.
Nu vil man så kaste landet ud i endnu en stor reform oven i købet midt i en tid, hvor arbejdsløsheden er stærkt stigende og der virkelig er brug for et stærkt og velfungerende system, der kan få de arbejdsløse i arbejde igen hurtigst muligt, få dem i uddannelse, på omskoling osv., hvis det er det, der skal til.
Men det synes regeringen åbenbart ikke at man skal bruge kræfter på.
I stedet synes man, at man skal bruge kræfter på at lave en stor reform, som med sikkerhed vil give store problemer, og som vil føre til, at mange mennesker ikke får den hjælp, de har behov for, for hurtigt at komme i arbejde igen, og som ikke vil føre til, at de arbejdsgivere, der på trods af krisen har brug for ny arbejdskraft, får mulighed for at få formidlet den arbejdskraft, de skal have.
Det er altså højst besynderligt, at man alligevel vælger at gennemføre den her reform.
Hvis man har snakket med nogle af de mennesker, der bliver udsat for den indsats, så er det altså heller ikke, fordi man ønsker, at flere skal igennem det samme.
Der sidder sagsbehandlere, som har alt, alt for travlt, som er overdænget med bureaukratiske regler og skemaer osv., som de skal bruge det meste af deres tid på, som ikke kan få lov til at bruge deres faglighed i forhold til at sætte sig ned og få en ordentlig samtale med folk, og som er blevet kastet ud i også at skulle tage sig af en masse mennesker, der har meget store sociale problemer.
Men de sagsbehandlere har overhovedet ikke fået den uddannelse og tid, der skal til for at hjælpe disse mennesker.
Tværtimod har regeringen udstedt et mantra om, at jobcentrenes vigtigste opgave er at vende folk i døren.
Så kan man jo selv overveje, hvis man kommer som arbejdsløs og måske har lidt andre problemer også, som en del kontanthjælpsmodtagere har, om det, man har brug for, er at få et spark ud igen, når man knap er kommet igennem døren, eller om det, man har brug for, er at komme ind, få en ordentlig samtale, få forklaret noget om, hvad man faktisk kan, hvad man selv tror på man ville kunne komme i gang med af uddannelse for at blive kvalificeret til at få et arbejde.
Samtidig har man så skruet et system sammen, hvor kommunerne skal privatisere mest muligt - som andre ordførere har været inde på
- hvor kommunerne bliver straffet, hvis de selv beholder opgaven i stedet for at lægge den ud til private, på trods af at mange af de mennesker, der bliver udsat for det her, netop fortæller om de store problemer, der er ved at komme ud til private aktører, der bliver belønnet efter, hvor hurtigt de får folk igennem, og som ofte behandler alle fuldstændig ens, selv om der jo er enorm forskel på, om man er arbejdsløs smed, arbejdsløs biomekaniker eller arbejdsløs ingeniør, jurist eller humanist, eller hvad det nu kan være.
Det er altså forskellige ting, man har brug for, men det bliver der sjældent taget hensyn til.
Ud over at man altså pålægger kommunerne at privatisere, er man også gået ind og har sagt, at vi ikke skal have noget med fri bevægelighed over kommunegrænserne her, og man har sagt, at man laver et system, så det bedst kan betale sig for kommunen at få deres egne borgere i arbejde.
Det er oven i købet endnu bedre for kommunerne, hvis de kan sikre, at nabokommunernes borgere ikke kommer i arbejde, for så får de flere penge.
Det er da et fuldstændig absurd system.
Der er jo ingen kommuner, ikke engang Københavns Kommune, der er så store, så de dækker et helt arbejdsmarked.
I alle dele af Danmark har man altså et arbejdsmarked, der rækker langt ud over kommunegrænserne, og der er derfor brug for, at man samarbejder, og at man ser på helheder, i stedet for at man kun kigger på sine egne borgere inden for sin egen kommunegrænse.
Som det talrige gange har været fremme i debatten, er der virkelig store økonomiske problemer for kommunerne; de kommer til mange steder at få store tab, som så skal dækkes af nedskæringer på børneområdet, på vores skoler, på ældreområdet.
Regeringen vil igen tørre ansvaret af og sige, at det er kommunernes egen skyld, for de kan bare prioritere anderledes.
Men det er altså regeringen, der skruer de her finansieringssystemer sammen, som gør, at kommunerne kommer til at få de tab.
Man gør det som sagt i en tid, hvor arbejdsløsheden stiger, hvor vi igen står med en ungdomsarbejdsløshed.
På trods af hvad statsministeren sagde, da han tiltrådte, har vi nu en stærkt stigende ungdomsarbejdsløshed.
Adskillige af os kan altså huske, da vi sidst havde en stor ungdomsarbejdsløshed, hvor en del unge aldrig nogen sinde kom i gang.
Det burde være en kæmpe opgave og udfordring for os alle sammen at sikre, at det ikke gentager sig.
Vi burde alle sammen være optaget af at sikre, at alle de unge kommer i gang, ikke bliver tabt og ikke kommer til at stå uden for arbejdsmarkedet og aldrig kunne komme til at bruge deres uddannelse, fordi man vælger at yde en elendig indsats, der ikke sikrer, at man får folk i arbejde med det samme.
Det er ren opbevaring, for at kommunen kan få økonomien til at hænge sammen.
Samtidig har vi oplevet, at det så udkonkurrerer private virksomheder, som da kommunen begyndte at samle stempelkander fra Bodum, hvorefter man udkonkurrerede den virksomhed, der ellers havde gjort det.
Da den stakkels mand, der havde ejet virksomheden, gik op på socialkontoret, fordi hans virksomhed var gået konkurs, blev han sendt i aktivering på den aktiveringsfabrik, hvor de sad og samlede de kander - det, han tidligere selv havde stået for i det firma, han havde.
Det er altså den erhvervspolitik, som De Konservative, Venstre og Dansk Folkeparti synes der skal føres i Danmark.
Jeg synes, det er højst besynderligt, og jeg forstår simpelt hen ikke, at man ikke besinder sig og siger: Det kan vi altså ikke være bekendt, det nytter simpelt hen ikke noget og slet ikke midt i en krisetid.