Villy Søvndal (SF), 2012-06-11:
Tak for debatten, som jo er præget af stor enighed på en række stræk og så en enkelt helt fundamental og grundlæggende uenighed.
Alle ordførere med en enkelt undtagelse har nemlig talt for nødvendigheden af at bruge institutionerne, at bruge Europarådet til at sikre en kamp for demokrati og for menneskerettigheder, og der synes jeg, det har været bemærkelsesværdigt igen at høre Dansk Folkeparti totalt skille sig ud i forhold til den diskussion.
Det er jo ikke et nyt standpunkt; det er ikke nyt, at Dansk Folkeparti har det principielle synspunkt, at menneskerettigheder er noget, den slemme har skabt, og som man skal vriste sig fri af.
Jeg tror, at der er grund til lige at erindre om, hvorfor vi i tidernes morgen etablerede menneskerettigheder.
Det gjorde vi efter anden verdenskrig for at tegne en grundlæggende grænse for nederdrægtighederne i verden; det var derfor, vi lavede dem.
Verden har på nogle punkter bevæget sig fremad siden dengang, men ikke på alle, og derfor er der stadig brug for et internationalt sæt af spilleregler, der definerer de kriser, vi møder rundtom i verden, så vi ikke hver gang skal starte fra punkt nul.
Nogle af de steder, hvor verdenssamfundet faktisk er i stand til eller har været i stand til at agere, har jo været steder, hvor man havde et internationalt sæt af definerede, anerkendte spilleregler, som man kunne anvende i Libyensituationen, og som gjorde, at man kunne lave de brede alliancer, der muliggjorde at vælte Gaddafi.
Det er også dem, der giver styrke i en konflikt som den i Syrien.
Man kunne ønske sig mere styrke, javel, men man har trods alt defineret et grundlæggende sæt af spilleregler og vender ikke tilbage til en situation, hvor vi hver gang skal starte fra punkt nul.
Derfor synes jeg faktisk, det er meget bemærkelsesværdigt at konstatere, at det er den fundamentale deling i salen her, altså at det er en deling mellem dem, der er tilhængere af et sæt af universelle menneskerettigheder, og så Dansk Folkeparti, der er modstander af dem.
Når alt det er sagt, vil jeg sige noget om de sådan mindre ting, der er blevet diskuteret.
Jeg vil først takke for en god, konstruktiv og saglig debat.
Året fra 2010 til 2011 stod i reformernes tegn i Europarådet, for vi er jo alle enige om, at de ventelister, der er, ikke er hensigtsmæssige.
Det var et år, hvor arbejdet med reformen af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol blev yderligere styrket – en proces, vi har støttet fra dansk side, og som vi vil blive ved med at støtte.
Derudover fortsatte også gennemførelsen af Jaglands reform af Europarådets egen organisation.
Jeg er meget tilfreds med, at arbejdet med reformprocessen vil fortsætte med uformindsket styrke.
2011 blev også året, hvor Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol kunne meddele, at sagspuklen nu for første gang var for nedadgående.
Jeg er enig i – jeg tror, det var hr. Per Stig Møller, der nævnte det – at det tager lang tid.
Vi er derfor endnu ikke tilfredse med tempoet, og vi skal fortsætte med at skubbe på, men det er trods alt positivt, at det endelig begynder at gå nedad.
Det er selvsagt meget glædeligt.
Det skyldes ikke blot ikrafttrædelsen af protokol 14, juni 2010, men også det store og meget betydningsfulde arbejde, som blev påbegyndt i Interlaken i 2010 og videreført i Izmir i 2011.
Jeg vil så også godt gentage, at selv om det har været positivt, er der stadig behov for yderligere reformtiltag, hvis vi skal sikre Menneskerettighedsdomstolens effektivitet fremover.
Derfor var det også godt, at der på konferencen i Brighton i april 2012 blev opnået politisk enighed om flere tiltag, der har til formål at lette domstolens arbejde endnu mere.
Det drejer sig bl.a. om forslaget til bedre national implementering af Menneskerettighedsdomstolens afgørelser.
Det drejer sig om en yderligere effektivisering af klagebehandling ved domstolen; med de tiltag, der er sket, har domstolen nu fået en række helt afgørende redskaber til at effektivisere sit arbejde.
Så har der også været en debat her i dag om Ukraine, herunder retssagen mod Ukraines tidligere premierminister Julija Tymosjenko, og det er klart, at det også har fyldt en stor del i Europarådets arbejde.
Det har været et tilbagevendende tema på ministerkomiteens dagsorden, og ministerkomiteen har instrueret generalsekretæren om at være i kontakt med de ukrainske myndigheder med henblik på løbende at forhøre sig om udviklingen i retssagerne, de anklagedes forhold og arbejdet med lovreformer.
Vi vil fra dansk side naturligvis fortsat følge sagen meget tæt.
Hvis nu vi ser fremad, er der ingen tvivl om, at gennemførelsen af de omfattende reformer af Europarådet, herunder domstolen, også kommer til at præge billedet i de kommende år.
Det gælder f.eks. anden del af Jaglands ambitiøse reformer, der blev fremlagt i februar 2011, og det gælder de tiltag, der blev opnået politisk enighed om på konferencen i Brighton.
Danmark støtter aktivt generalsekretærens fortsatte arbejde med at udbrede og sikre det demokratisk baserede retssamfund overalt i Europa og med at styrke samarbejdet med vores naboskabsregioner og realisere det fulde potentiale af samarbejdet med andre internationale organisationer.
Med disse ord vil jeg runde af med endnu en gang at sige tak for en god og levende debat her i dag – en debat, der afspejler to centrale forhold, nemlig for det første, at der er tale om en organisation i bevægelse, og for det andet, at der blandt partierne fortsat er meget stor enighed om de danske prioriteringer i Europarådet.
Det synes jeg er rigtig glædeligt.
Tak for spørgsmålet.
Det er rigtigt, at jeg glemte at svare på det.
Jeg har rejst sagen.
Jeg var i Tyrkiet for 3 uger siden og mødtes med både den tyrkiske udenrigsminister og en af de tyrkiske vicepremierministre.
Det var lige på det tidspunkt, hvor Leyla Zanas sag var kommet frem.
Jeg brugte anledningen til at rejse stor bekymring fra dansk side over, at man på den måde fængslede valgte – hun er valgt til det tyrkiske parlament – altså brugte fængsling mod parlamentarikere.
Og på samme måde, som det også blev nævnt af hr. Nikolaj Villumsen i hans første indlæg, rejste jeg fængslingen af journalister og hele det kurdiske spørgsmål.
Jeg synes, at håbet jo er, at der i øjeblikket i Tyrkiet er en forfatningsproces i gang, som forventes afsluttet inden årets slutning, hvor også det kurdiske parti deltager.
Jeg håber – og vi opfordrer til – at man har viljen og modet til at gennemføre den her forfatningsproces, der i forhold til sprog og i forhold til rettigheder vil give kurderne langt større frihed, end de har i dag.
Vi har opfordret tyrkerne til at gennemføre den her forfatningsproces.
Vi tror også, at det vil blive en meget stor fordel for Tyrkiet.