Marianne Jelved (RV), 2016-03-01:
Deri ligger også en række præciseringer, som tidligere ordførere har været oppe at nævne.
at hjemmetræningsordningen er her, at den stadig væk er her, og at der er en række forhold, som ikke har fungeret godt nok.
Derfor har der været brug for præciseringer.
Det her er jo samtidig et lille opråb til kommunerne, som især peger på deres rolle og funktion som kommuner i forhold til deres borgere.
Vi taler om omkring 200 børn, som har meget stærke handicaps, og hvor forældrene har mulighed for at vælge selv at hjemmetræne dem.
Det betyder så også, at kommunerne skal tage det til efterretning, at forældrene har den ret, hvis der er opfyldt forskellige forhold, som loven også præciserer, bl.a. at det er en dokumenterbar metode, der bliver anvendt, at sundhedsfaglige personer er involveret i det, når det er nødvendigt, og at der er et samarbejde mellem kommunen og forældrene forstået på den måde, at kommunen skal hjælpe forældrene med at få den ret imødekommet, som de har jævnfør lovgivningen.
Kommunen er jo til for at hjælpe borgeren, også til at det går den vej, som de gerne vil, når det er muligt lovgivningsmæssigt.
Det vil sige, at det er barnet, og at det er forældrene, borgeren, der her er i fokus.
Alle de henvendelser, som vi har fået som ordførere i den her sag, siger jo noget om, hvor meget bekymring der faktisk er.
Vi får rigtig mange bekymringsmails fra borgere og fra forældre, som føler sig presset, og som ikke helt kan forstå den behandling, de får i én kommune i modsætning til den behandling, andre får i en anden kommune.
Derfor handler det altså også om, at kommunerne ser det som deres opgave at hjælpe forældrene tilrette ved at bruge de muligheder, som den her lovgivning giver.
Det er derfor, vi lovgiver om det, og det er derfor, vi har gjort os rigtig meget umage med, at alle partierne i Folketinget er enige om den her lov, og at det forslag bliver lagt frem.
Det siger noget om, hvor vigtig vi mener at den her sag er for de borgere, som jo antalsmæssigt er relativt få, men som er nogle meget sårbare og meget udsatte forældre og familier, fordi de har et barn med et meget stort handicap.
Derfor er det også vigtigt at se på den usikkerhed, der kommer i en kommune, hvis der er forældre, der oplever, at deres sag tager umanerlig lang tid.
Derfor er der også i lovforslaget understreget vigtigheden af, at kommunerne sætter fokus netop på sagsbehandlingstiden, men også at de gør brug af den viden, der er i den organisation, der hedder VISO, og som jo fungerer rigtig, rigtig fint og bliver meget berømmet af mange kommuner for at kunne hjælpe med viden og løsningsmuligheder i de problemstillinger, som kommuner, der har få sager af den her karakter, ikke kan have på samme måde.
Det er også en tilfredsstillelse, synes jeg, at vi kan se, at hjemmetræning i den her revision af loven om hjemmetræning egentlig bliver gjort til en særlig del af lovgivningen, fordi ordet også benyttes i paragrafferne i loven.
Det er jo også en understregning af, at Folketinget mener det alvorligt, at hjemmetræning er et område, som kommunerne skal håndtere efter den hensigt, som ligger i loven, og hvad meningen med loven er.
For meningen er jo at yde hjælp til de borgere, som har brug for en håndsrækning, brug for vejledning til at kunne tage vare på deres barns hjemmetræning i det omfang, man opfylder de forhold, som er nævnt i loven, og det er især vigtigt, fordi familien og forældrene jo ofte oplever, at de har et særligt ansvar over for deres barn, som har et meget stort handicap.
Så derfor er præciseringerne ment som en klargøring og som en understregning af, at hjemmetræning er her og er et legalt valg for forældrene, og at kommunerne er sat i verden for at hjælpe forældrene med at nå det, de gerne vil, inden for de rammer, som lovgivningen giver.
Med de ord anbefaler vi meget, at man kommer hurtigt igennem lovbehandlingen her, fordi der er gjort så godt et forarbejde, og vi kvitterer også over for partierne for samarbejdet og over for ministeren for samarbejdet.