Tina Nedergaard (V), 2010-11-24:
Jeg vil gerne starte med at takke spørgeren for spørgsmålet, for det giver mig mulighed for at fortælle om de mange gode tilbud, der fortsat er i uddannelsessystemet til flygtninge og indvandrere.
På VUC er det fortsat gratis at deltage i både forberedende voksenundervisning og ordblindeundervisning, mens kernefagene på den almene voksenuddannelse fortsat alle har en lav deltagerbetaling på 110 kr. pr. kursus.
Institutioner, som gennemfører sådan et forløb, modtager en særlig tillægstakst for at gennemføre disse forløb i AMU-regi.
De ledige vil som i dag fortsat kunne følge disse kurser, enten som led i 6 ugers selvvalgt uddannelse eller som en del af den ordinære beskæftigelsesindsats.
Alle disse muligheder er uændrede efter aftale om finanslov for 2011.
I god tråd med ovenstående tilbud sættes der med regeringens ghettoudspil yderligere penge af til, at jobcentrene kan rykke ud med afdelinger i de udsatte områder og yde hjælpen helt tæt på.
Vi har i vores beregninger forudsat, at det medvirker til at reducere væksten i de udgifter, vi har haft på voksen- og efteruddannelsesområdet.
Det medgiver jeg.
Derfor kan man spørge, om det ikke er et problem, og få svaret: Jo, men det er også et problem, at der er en international krise, som har ramt dansk økonomi så hårdt.
Vi har altså også et ansvar for de medarbejdere, der bliver afskediget i den enkelte virksomhed, og for sideløbende at sikre, at virksomheden er konkurrencedygtig og kan skaffe arbejdspladser og udvikling, for det er den måde, vi samlet set kommer til at finansiere den offentlige sektor på.
Derfor har vi lavet genopretningspakken sammen med Dansk Folkeparti, som, ja, har stor indflydelse på regeringens politik, naturligvis; altså, hvis jeg var Dansk Folkeparti, ville jeg bestemt også tage mig betalt for at stille med de nødvendige stemmer, for at vi andre kan være ministre.
Jamen nu har jeg altså ikke set det i sammenhæng, og jeg tror ikke, at det skal opfattes på den måde, at det er ligegyldigt, overhovedet ikke – jeg har ikke set det i sammenhæng.
jamen så er det da heller ikke unaturligt, at man tager hånd om de dygtige medarbejdere, man har haft igennem en årrække.
Og vi skal bare lige her hæfte os ved, at Vestas altså ikke er gået konkurs, det er de jo ikke.
Der er stadig væk gode muligheder for, at medarbejderne kan få omskoling og videreuddannelse, for så vidt det program er igangsat, inden man vælger at afskedige dem.
Til gengæld kan virksomhederne ikke med genopretningspakken og finanslovaftalen fortsætte med i samme omfang at sige: Jamen vi afskediger vores medarbejdere og vælter en betydelig omkostning over på skatteyderne.
Det har vi fravalgt.
I det øjeblik, den afskedigede er blevet ledig, går det aktive beskæftigelsessystem i gang, men det kan jeg desværre ikke folde mere ud, fordi det jo ligger uden for mit område.
Men virksomheden har det fulde ansvar for sine medarbejdere til den dag, de ikke længere er ansat og er overgået til at være ledige; i afskedigelsesperioden, altså opsigelsesperioden, er det jo grundlæggende virksomhedens ansvar at tage hånd om den afskedigede, og det gælder jo generelt i danske arbejdsmarkedsretlige forhold.
Nu skal jeg nok passe på, at det her ikke kommer til at dreje sig om Vestas hele vejen igennem.
Jeg har dog en fornemmelse af, at de er ved at ansætte medarbejdere, blot ikke i Danmark.
Situationen er jo den, at man godt kan drive virksomhed i Danmark, også når man er konkurrenceudsat, det er der f.eks. en af Vestas' konkurrenter, der gør, men det er også helt givet, at hvis vi fortsætter med at sige, at det er lige meget, hvad vores omkostningsniveau er, så vil vi bare blive ved med at lade den offentlige sektor vokse på bekostning af den private, som så skal finansiere den offentlige, så går det ikke.
Så vil vi komme til at se endnu flere lukninger.
Jeg er da faktisk også optaget af og er bekymret for medarbejdere, der mister deres job.
Uanset om det er på Lindø, eller det er hos Man B&W Diesel i Frederikshavn, eller det er hos Vestas, er det da en kæmpe udfordring for det danske samfund.
Beskæftigelsesministeren har mulighed for at åbne arbejdsformidlinger, sådan at man kan gå direkte ind i området og i virksomhederne og hjælpe folk i gang.
Så vil jeg i øvrigt sige, at man naturligvis skal benytte sig af de muligheder, der er i et samfund, men man skylder også et samfund noget.
Jeg er ikke bekendt med, i hvilken sammenhæng fru Pia Kjærsgaard udtalte netop det, men jeg må indrømme, at jeg faktisk synes, at det lyder meget fornuftigt.
Jeg har også forhørt mig om og også ligesom sonderet terrænet for, hvad dansk erhvervsliv i øjeblikket foretrækker.
Foretrækker man flere lovbestemte omkostninger, for man vil være nødt til at hente finansiering andre steder, og vi ønsker ikke at øge skatterne?
Ønsker man flere lovbestemte omkostninger?
Det gør man ikke.
Er det så ikke rimeligt, at en virksomhed som Vestas, som har vokset sig stor og stærk i det danske samfund, som har draget nytte af, at vi har en velkvalificeret medarbejderstab, når de vælger og også vælger fra – og det er så deres valg og suveræne beslutning – tager hånd om de mange dygtige medarbejdere, som de så nu afskediger?
Det finder jeg ret naturligt.
Jeg kan da i øvrigt også komme med eksempler på virksomheder, der har gjort netop det, når de har lukket afdelinger rundtomkring i landet, f.eks. inden for fødevaresektoren, hvor man meget aktivt fra den afskedigende virksomheds side er gået ind og har sørget for, at medarbejderne er kommet videre.
Det synes jeg egentlig er et meget legitimt hensyn.
Vestas skal ligesom alle andre virksomheder selvfølgelig benytte sig af de offentlige regler og muligheder, der er, men derfor kan det jo være meget fornuftigt, at de selv også bidrager.
Men altså, vi har en stribe af tilbud, og hvad angår de egentlig ledige, så er der stadig væk den aktive beskæftigelsesindsats og bl.a. 6 ugers selvvalgt uddannelse.
Det ligger imidlertid på min kollegas, beskæftigelsesministerens, område.
Jeg kan i hvert fald sige, at jeg ikke pusler med yderligere besparelser.
Men det er altså ikke sådan, at jeg går og bøjer nakken, for vi har været sendt ud i en meget voldsom krise i det danske samfund, og vi har brugt rigtig mange penge på at komme igennem.
Når spørgeren stiller spørgsmål omkring praktikpladsområdet, vil jeg sige, at praktikpladsområdet jo er et marked ligesom arbejdsmarkedet, og når de private virksomheder klemmes på økonomien og på ordrebogen, fordi de konkurreres ud af lavprisproducerende lande, rammer det også praktikpladsmarkedet.
Derfor er vores økonomiske filosofi sådan set den at prøve at skære ned på den private sektor, så den kan løfte sig igen.
Vi har mistet 180.000 private job, og vi skal få givet den noget råstyrke igen, ved at vi holder lidt igen på det antal omkostninger, de skal betale til den offentlige sektor.
Hvad angår de kortuddannede inden for kernefagene, lader vi det sådan set være uberørt, og der er også nogle fag, hvor vi faktisk gør deltagerbetalingen lavere.
Men det er korrekt, at det for så vidt angår voksne med en videregående uddannelse, får et ryk opad, og det vil betyde en aktivitetssænkning på ca. 13 pct. i 2011 i forhold til 2010, men vi kommer så også fra et historisk højt niveau.
Derudover har vi gjort det, at vi lige skærer toppen af enhedsomkostningen på det at deltage i voksen- og efteruddannelse, men pengene går i vidt omfang tilbage i systemet for at finansiere aktiviteter, så vi ikke skal lægge loft for, hvor mange der kan komme ind.
Men der vil stadig væk være fri adgang, dog undtaget folk med en videregående uddannelse, der har trukket på uddannelseskontoen.
Derfor har vi jo en overordnet økonomisk strategi, som går på at skærme vores privatsektor og vores konkurrenceudsatte job og virksomheder af i øjeblikket, hvor vi har verdens største offentlige sektor og gældsætter os for at finansiere den.
Vores løsning er ikke som spørgerens partis, at vi enten skal beskatte danske virksomheder og dermed arbejdspladser, eller at vi skal betale gæld med gæld.
Derfor har vi valgt at sige, at vi godt kan slanke den største offentlige sektor i hele verden og blandt andet dæmpe væksten en lille smule på uddannelsesområdet.
Samlet set er det sådan, at vi i 2011 på mit område vil bruge flere penge på uddannelse end nogen sinde tidligere, og jeg kan også glæde spørgeren med, at det heldigvis er på et langt højere niveau end det, spørgerens parti jo efterlod, da vi tiltrådte i 2001.
Der er rigtig fine muligheder for at efteruddanne sig i det danske samfund med offentligt finansieret VEU.
Da vi havde det højeste niveau nogen sinde, var det på 7,4 mia. kr.; så har vi en lille nedgang, men vi forventer faktisk, at forbruget næsten kommer op på historisk niveau igen efter ret kort tid.