Jonas Dahl (SF), 2011-02-11:
Jo dårligere menneskers økonomi er, og jo mindre uddannelse de har, jo tidligere dør de, jo mere syge er de, mens de lever, og jo større er risikoen for, at de havner på førtidspension eller på anden måde ryger ud af arbejdsmarkedet.
De dårligst stillede lever altså ikke blot færre år end dem, som har høj uddannelse og høj løn, de er også raske i en mindre del af de år, de lever.
Det er bedre at være rask og fattig end syg og rig, som man siger, men den indlysende kendsgerning er altså, at der er en tæt sammenhæng mellem at være rig og rask og mellem at være syg og fattig.
Men der er også en forskel på, om man er offentligt ansat eller privat ansat.
I 2002 indførte VK-regeringen med støtte fra Dansk Folkeparti en ordning, hvor arbejdsgiverne kan trække indbetalinger til medarbejdernes sundhedsforsikringer fra i skat.
Disse arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer medfører, at patienter, som har en arbejdsgiverbetalt sundhedsforsikring, får hurtigere behandling end patienter uden forsikring, uanset om de har den samme sygdom eller lidelse.
Arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer deler dermed befolkning i et A- og et B-hold, hvor patienter med en arbejdsgiverbetalt sundhedsforsikring kommer foran i køen til sundhedsbehandling, mens patienter uden forsikring må vente lidt ekstra.
I SF vil vi ikke acceptere et sundhedsvæsen med et A- og et B-hold.
Der må alt andet lige være lighed for loven og ikke forskelsbehandling i forhold til ens profession.
Det er ikke rimeligt, at folkeskolelæreren eller sygeplejersken for den sags skyld, som ikke har en sundhedsforsikring betalt over skattebilletten, skal være med til at finansiere, at den privatansatte akademiker kommer foran i køen til behandling ene og alene grundet sin arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikring.
I SF ønsker vi et sundhedsvæsen, hvor alle borgere har lige ret og lige adgang til sundhedsvæsenet.
Det må aldrig blive patienternes forsikringsforhold, der ligesom i USA afgør, om patienterne kommer forrest eller bagerst i køen til sundhedsbehandling.
Problemet er bare, at regeringen ikke har kunnet dokumentere, at skattefriheden for de arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer aflaster det offentlige sundhedsvæsen.
Man har ikke kunnet bevise, at det nedbringer ventetiden til behandling og dermed kommer alle borgerne til gode.
Og Rigsrevisionen konkluderede så sent som i september 2010, at Sundhedsministeriet ikke havde levet op til det ansvar, det havde, og man rykkede Sundhedsministeriet for svar på, hvordan de ville dokumentere sammenhængen mellem ventelister og arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer.
I dag har vi så fået sundhedsministerens ord for, at det kommer i løbet af foråret, man kan jo fristes til at sige, at det nok kommer en gang efter et folketingsvalg.
Dansk Sundhedsinstitut konkluderede for ikke så lang tid siden, at de private sundhedsforsikringer ikke synes at have haft nogen betydning for ventetiden i det offentlige sundhedsvæsen.
Og det har kostet.
Det har kostet mange millioner kroner.
Det har kostet et trecifret millionbeløb, som i hastig fart nærmer sig 1 mia. kr. eller 1.000 mio. kr., penge, som kunne have været brugt andetsteds i sundhedsvæsenet.
Ifølge en analyse fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd er de arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer mest udbredt blandt privatansatte under 55 år, vel at mærke blandt dem med en høj uddannelse og en høj indkomst.
Ordningen har dermed en stor social slagside, hvor de højtlønnede med de lange uddannelser for alvor får glæde af ordningen.
Dansk Sundhedsinstitut har ligeledes konkluderet, at ordningen har en social slagside, da andelen af forsikrede er stigende med uddannelsesniveau og årsindtægt.
Og desuden påpeger Dansk Sundhedsinstitut, at grupper uden for arbejdsmarkedet, pensionister, arbejdsløse eller andre, der på den ene eller den anden måde er udstødt af det danske samfund, ikke har adgang til forsikringen, hvilket må konkluderes at være på kant med sundhedslovens målsætning om lige adgang til behandling for alle borgere.
Påfaldende er det jo derfor også, at ministeren selv i dag ikke er i stand til at dokumentere sine påstande.
Og det er ikke lykkedes trods gentagne rykkere fra rigsrevisor at få de efterlyste beregninger.
Men jeg vil egentlig gerne slutte af med at citere Det Økonomiske Råd, som i efteråret 2009 også så på de private sundhedsforsikringer.
Man konkluderede bl.a.: »Når de private forsikringer anvendes til finansiering af diagnostiske undersøgelser, kan forsikringerne reelt bruges til at forkorte ventetiden til offentligt finansieret behandling«.
Dermed har man også fået et sundhedsvæsen, hvor selv behandlingen på det offentlige sygehus er differentieret, alt efter om man har en sundhedsforsikring eller ej.
I SF siger vi fra over for dette med et Aog B-hold, hvor skolelæreren må vente, mens den privatansatte akademiker kommer foran i køen.
Det er en ulighed, vi i SF siger nej til.
De mange penge, man har brugt på den her ordning med skattesubsidiering, koster statskassen millioner af kroner, penge, som vi vil bruge på vores fælles bedste.
Da Det Radikale Venstres ordfører desværre ikke kan være til stede i dag, skal jeg på vegne af Det Radikale Venstre sige, at de også støtter beslutningsforslaget