runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bertel Haarder (V), 2010-03-03:
Det er jo den sidste tilføjelse, der gør det hele fuldstændig meningsløst.
Som om fru Sophie Hæstorp Andersen og jeg skal afgøre, om nu der er tilstrækkelig faglighed i de afgørelser, der er truffet.
Folketingets brede flertal har besluttet at have tillid til Sundhedsstyrelsens afgørelser i disse meget, meget vanskelige sager, hvor de sagkyndige selvfølgelig vil være uenige, men hvor der alligevel skal træffes en beslutning.
Her gælder det om, at vi netop ikke som fru Sophie Hæstorp Andersen gør det til en politisk sag, indkalder til samråd og stiller tonsvis af spørgsmål.
Det var lige præcis det, vi var enige om at vi ikke skulle gøre.
Derfor vil jeg bare sige, at hvis jeg bliver kaldt i samråd, kommer jeg, og jeg vil være loyal og høflig og venlig, men jeg vil ikke gøre noget som helst andet end at referere, hvad Sundhedsstyrelsen har af begrundelser.
Det er det, fru Sophie Hæstorp Andersen vil møde, og hvis hun synes, det er sjovt, så gerne for mig, og så kan vi jo begge to lære lidt af det, men jeg vil holde fast i det, som også fru Sophie Hæstorp Andersens parti har været med til at beslutte.
Julie Skovsby (S), 2010-03-03:
Er ministeren stadig enig med regeringens ekspertudvalg ledet af Erik Juhl om, at Odense Universitetshospital fortsat skal være det sted i Region Syddanmark, der udfører højt specialiseret behandling i regionen?
Bertel Haarder (V), 2010-03-03:
Og det mener jeg i øvrigt også at Sundhedsstyrelsens specialeplanlægning underbygger.
Julie Skovsby (S), 2010-03-03:
Det var i hvert fald det helt rigtige svar.
Grunden til, at jeg spørger, er jo, at der i Region Syddanmark i december 2007 blev indgået et sygehusforlig.
Her besluttede man, at der skulle bygges et nyt universitetshospital i Odense.
Senere fastslog Erik Juhl-udvalgets rapport i november 2008, at der skal bygges et nyt universitetshospital i Odense.
Så det, jeg spørger om direkte, er: Går man med tanker i regeringen eller i Sundhedsstyrelsen om at udsulte OUH og på sigt nøjes med kun to universitetshospitaler i Danmark, nemlig Rigshospitalet i København og Skejby ved Århus?
Hvis og såfremt man går med de tanker, så bør man tone rent flag.
Bertel Haarder (V), 2010-03-03:
Her er svaret lige så klart: Nej.
Og det mener jeg også at Sundhedsstyrelsens specialeplanlægning underbygger.
Julie Skovsby (S), 2010-03-03:
Det var også godt at høre.
Vi har jo lige fået Sundhedsstyrelsens specialeplan her i mandags, som jo bør bygge på øvelse gør mester-princippet, det vil sige.
at jo flere patienter lægerne behandler, desto bedre bliver behandlingen, et princip, som jeg som socialdemokrat fuldt ud går ind for.
Lægefaglige personer i Odense har været ude at stille spørgsmålet, om der nu ligger faglige argumenter til grund for, at man ikke længere har nyrebehandling af børn på OUH, men at børnene derimod skal til Rigshospitalet.
Så spørgsmålet er egentlig: Er det de faglige begrundelser, der vægtes højest?
Bertel Haarder (V), 2010-03-03:
Som jeg sagde tidligere, indgår der jo altså flere elementer i disse beslutninger, så vidt jeg forstår.
Dels det, som fru Julie Skovsby så rigtigt sagde, nemlig at der skal et rimelig stort patientgrundlag til, for at man kan have et tilstrækkelig betryggende behandlingstilbud, men så nævnte jeg også noget andet, som jeg ganske vist ikke har forstand på, men som jeg har ladet mig fortælle, nemlig at når man placerer børnespecialer, så kan det indgå som et moment, at det skal være på et hospital, hvor man har forstand på børneanæstesi, fordi børn er ekstra komplicerede at bedøve.
Det er ikke noget, jeg har forstand på.
Jeg giver det bare som et eksempel på, at jeg ikke tror, at vi politikere skal kloge os på disse ting.
Det vil jeg virkelig advare imod.
Julie Skovsby (S), 2010-03-03:
Grunden til, at jeg stiller spørgsmålet, er, at nogle af dem, der jo skal kloge sig på det her område, lægerne, der ved noget om det, siger, at OUH's nyreafdeling råder over bedre udstyr end Rigshospitalet, og at behandlingsmetoderne i Odense er mere skånsomme over for de små nyrepatienter sammenlignet med behandlingen på Rigshospitalet.
Jeg finder det vigtigt lige at komme med den kommentar til ministeren, at eksperter jo selvfølgelig er uenige.
Jeg har selv oplevet som medlem af regionsrådet, hvor sygehusforliget skulle indgås, at eksperter var uenige.
Men det er jo dér, man bliver politiker og træffer en politisk beslutning, for eksperter skal vel ikke ene og alene råde hele vores sundhedsvæsen.
Sundhedsministeren har vel også et politisk ansvar for, at de rigtige beslutninger bliver truffet i de tilfælde, hvor eksperterne ikke kan blive enige.
Bertel Haarder (V), 2010-03-03:
Det kan jeg absolut ikke tilslutte mig, og jeg mener, det er imod det, vi har vedtaget.
Jeg vil igen advare mod at anklage Sundhedsstyrelsen for at være usaglig eller for ikke at vide, hvad den gør.
Der er jo flere momenter i sagen.
Vi har her nævnt to momenter, der kunne indgå i en sådan beslutning, men der er jo sandsynligvis mange flere.
Og hvis fru Julie Skovsby mener, at der sådan er lidt småkorruption indblandet og inhabile personer, der sidder og gavner deres egen klinikker, så er jeg bare helt uenig.
Jeg har tillid til Sundhedsstyrelsen, og det har Folketingets brede flertal jo også, som har overladt til Sundhedsstyrelsen at fordele disse specialer og træffe disse meget vanskelige beslutninger.
Det er jo ikke første gang, at fagkyndige personer kan være uenige, og det er jo ikke første gang, at fagkyndige personer, som er på et sted, som ikke blev godkendt, synes, at det skulle have været godkendt.
Det er der jo menneskeligt en god forklaring på, og den kan oven i købet være fagligt begrundet.
Det afgørende er, at fru Sophie Hæstorp Andersen og jeg ikke har den samme indsigt, som de mennesker, der i meget lang tid har arbejdet med det her, har.
Derfor synes jeg ikke, der var grund til at anfægte, at der er truffet beslutning; der er truffet en vanskelig beslutning på et sagligt grundlag og med en ærlig og redelig holdning til tingene, som går ud på, at det skal være fairness, der gælder, og ikke politik og ideologi.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-03-03:
Så vil jeg godt have ministeren til at anerkende, at der jo er fagfolk, der arbejder inden for de medicinske og kirurgiske specialer – måske særlig de kirurgiske – som har været ude at sige, at de er bekymrede.
De har været med til at kigge på specialeplanlægningen, men er bekymrede for de udmeldinger, der er kommet på området.
Jeg vil gerne have ministeren til at bekræfte, at der findes mennesker, som allerede nu har været ude at kritisere planen – både dem, som har haft indsigt i den, inden den kom ud, og sådan set også dem, der har fået det, efter planen kom ud.
Den handler om, at hvis man begynder at tildele privathospitaler højtspecialiserede funktioner på bekostning af det offentlige og på den måde gør det offentlige mere sårbart, end det er i forvejen, så står vi jo i en helt ny situation.
Det er en situation, vi slet ikke har diskuteret i Danmark, og som handler om, at vi i virkeligheden er ved at lægge dele af vores sundhedsvæsen over til private aktører, som vi så i fremtiden skal forhandle med og ikke kan være sikre på vil blive ved med at være på banen, hvis det en dag ikke længere er lukrativt at operere inden for de her specialeområder, f.eks. hjerte- eller fedmekirurgi.
Bertel Haarder (V), 2010-03-03:
Det vil jeg gerne forsikre spørgeren om at jeg gør.
Og jeg vil meget gerne så tidligt som på mandag orientere mig om sagen; jeg er nemlig på mandag på besøg i området.
Det er faktisk det første sted, jeg tager hen.
Jeg skal bl.a. til Nykøbing og håber, at jeg også kan komme forbi gymnasiet for at hilse på gamle venner, men anledningen til besøget er, at jeg skal se på akutdækningen, og i den forbindelse vil jeg meget gerne sikre, at jeg også bliver orienteret om det problem, der nævnes her.
Jeg tager det meget alvorligt.
Det var også derfor, vi indførte den nye mulighed sidste sommer, og det kan jo være, at den ikke er blevet udnyttet fuldt ud endnu.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-03-03:
I forbindelse med Lolland-Falster er det faktisk sådan, at jeg fik et notat fra den daværende næstformand, eller hvad det nu hedder, i regionen for 2 år siden, og af det notat fremgår det, hvordan aldersfordelingen er for de praktiserende læger i Lolland Kommune.
Og der viste det sig dengang, og det er altså 2 år siden, at ud af 30 læger var der 3, der var under 50 år, der var 4, der var mellem 50 og 55 år, der var 11, der var mellem 55 og 60 år, og der var 12, der var mellem 60 og 65 år.
Den situation kan jo kun være blevet værre i mellemtiden.
Det, der så undrer mig, er, at man ikke planlægningsmæssigt er i stand til at se, at det her jo kun kan gå galt, hvis der ikke er nogen, der tager nogle initiativer.
Samtidig har de et problem med, at praksis ikke kan sælges, for der er ikke nogen, der vil købe de der praksis.
Var det så ikke en god idé for ministeren, f.eks. på mandag, at spørge ind til, hvad man har tænkt sig at gøre i forhold til den her aldersfordeling?
Bertel Haarder (V), 2010-03-03:
Spørgsmålet bringer jo levende erindringer frem fra min tid som undervisningsminister, for vi har jo den samme aldersprofil mange andre steder i hele den offentlige sektor.
Det er jo det samme problem, og det skal tages alvorligt.
En model er jo at få nogle læger til at fortsætte noget længere.
En anden model er at gøre det mere attraktivt for læger at søge ud i almen praksis.
I vores tid er det nok mere attraktivt at være i et lægehus, hvor man kan afløse hinanden, og det er også derfor, vi sidste sommer skabte denne mulighed for, at kommuner og regioner i fællesskab kan skabe attraktive lægehuse.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-03-03:
Det viser sig på trods af alt det, der er sket indtil nu, at det tilsyneladende ikke er afhjulpet.
Der er jo stadig væk mangel på praktiserende læger – i hvert fald på Lolland-Falster.
Det glæder mig sådan set, at ministeren så siger, at han vil gøre noget ved det.
Den tidligere minister har sagt til mig og har svaret skriftligt på et spørgsmål om det, at han ikke har noget ansvar.
Jeg er så glad for, at den nuværende minister synes, han har det, og at han også vil gøre noget ved det – det ser jeg sådan set frem til.
Ministeren får en kopi af det her, som han kan bruge på mandag.
Som det sidste vil jeg godt nævne en konkret sag fra Rødby, hvor der er et lægehus, hvor der i øjeblikket er tre læger.
Der har været fire, og de siger så: O.k., vi har en ledig stilling her, og den vil vi godt have besat.
De får fat i en læge, og han vil gerne komme derhen.
Så søger de så i regionen om at få lov til at besætte den her stilling, og der får de afslag.
Det virker jo fuldstændig håbløst i mit hoved i hvert fald, at man kan give et afslag, når man direkte står med en læge.
Der er faktisk i øjeblikket 150 personer i Rødby, der ikke har læge, fordi der er givet et afslag i det her tilfælde.
Bertel Haarder (V), 2010-03-03:
Jeg sagde, at der skal være en klokkeklar arbejdsdeling mellem staten og kommunerne.
Når opgaver er overladt til regionerne, skal regionerne tage ansvar, og så er det dem, der skal finde løsningerne.
Det er sådan set malplaceret at stille spørgsmål om ting her i Folketinget, som kommunerne har ansvaret for.
Men jeg svarer venligt, fordi jeg synes, at en sundhedsminister har pligt til at følge med i, hvordan det går.
Men jeg vil godt i anledning af det, spørgeren sagde i det foregående indlæg, understrege, at jeg med min interesse for og villighed til at spørge mig frem ikke har overtaget ansvaret for det problem, vi drøfter her.
Ansvaret ligger hos regionerne, og hvis regionerne ikke vil påtage sig deres ansvar, så må de jo sige til, for så må staten overtage det.
Rasmus Prehn (S), 2010-03-03:
Hvad er ministerens holdning til, at Danmarks Lærerforening vurderer, at de 150 mio. kr., som regeringen har afsat til en læsefond, vil blive ædt op af de massive besparelser, som regeringen har varslet?
Bertel Haarder (V), 2010-03-03:
Jeg synes, at det er en god nyhed, at vi nu får samlet de sjældne specialer færre steder i landet.
Det er en god dag for patienterne, for når man kommer på sygehuset med en sygdom, som er ualmindelig og krævende, må det ikke være sådan, at sådan en patient har personalet ikke set den sidste tid.
Det skal være rutinerede folk, der tager sig af borgernes problemer, og derfor er det meget vigtigt, at vi politikere følger det, vi har aftalt, nemlig at Sundhedsstyrelsen foretager denne vurdering af, hvordan vi sikrer den bedst mulige patientbehandling, ved at samle specialerne på så tilpas få steder, at man alle steder møder rutineret behandling.
Derfor skal vi politikere for alt i verden undgå at lave politik ud af, om nu det ene speciale skal ligge det ene sted eller det andet.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-03-03:
Det kan man jo godt være enig med ministeren i.
Inden Sundhedsstyrelsen skulle komme med sin specialeplan, var der på forhånd store diskussioner i de faglige miljøer, og på hjerteområdet sagde man: Fem hjertecentre er simpelt hen for meget i Danmark, der er ét øst for Storebælt, og der er fire vest for Storebælt; her vil der helt sikkert ske en prioritering.
Det er så et af de områder, hvor Sundhedsstyrelsens udmeldinger ikke giver nogen nye løsninger.
Tværtimod er det sådan, at det allermindste hjertecenter får lov til at operere videre og få specialistfunktioner, mens det næstmindste oppe i Aalborg kun får lov til at fortsætte, hvis de laver et formaliseret samarbejde med Århus.
Og samtidig ved vi, at de står og mangler specialister på det fjerde sted, som er Odense Universitetshospital.
Det er altså det område, hvor man havde en forventning om at der ville blive skåret lidt ind til benet, groft sagt, for at sikre kvaliteten for borgerne.
Hvis man så ser på et andet område, nyreområdet, var man dér, allerede inden planen var ude, ude at lukke et nyretransplantationssted i Odense, og pludselig – i hvert fald ifølge medierne, jeg skal ikke kunne sige, hvilke tanker man gjorde sig i Sundhedsstyrelsen – var man, da meldingerne endelig kom, alligevel på banen med, at der var plads til tre transplantationscentre.
På det ene område, nyretransplantationer, er det kun offentlige hospitaler, der er tale om.
Kunne det være, at det havde lidt med sagen at gøre, altså at man kun tør træffe de hårde beslutninger eller overveje de hårde beslutninger på det offentlige område, men ikke tør overveje dem på det private område, altså når der er private hospitaler involveret?
Kunne det være begrundelsen for, at der stadig væk i dag bliver anbefalet at være fem hjertecentre?
Bertel Haarder (V), 2010-03-03:
Jeg vil advare spørgeren mod at gøre sig klogere end den samlede Sundhedsstyrelse.
Jeg vil advare spørgeren mod at foretage domme af den art, som vi lige hørte her.
Der kan jo f.eks. være den begrundelse, at et af de steder, som spørgeren ikke ville have skulle have været godkendt, er så fremragende, at det har tiltrukket patienter fra udlandet; det er dog et tegn på kvalitet.
Der kan jo også være den begrundelse, at man på et af de steder, som spørgeren ikke ville have godkendt, samler børnespecialer, fordi man er god til børneanæstesi.
Jeg siger det bare.
Det er i øvrigt fuldstændig meningsløst, for vi har aftalt, at jeg ikke skal blande mig i det, og derfor synes jeg heller ikke, at spørgeren skal blande sig i det.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-03-03:
Når jeg alligevel blander mig i det, er det jo, fordi det her bare var ét eksempel på et område, hvor man kan have en formodning om, at der også indgår andre ting i de udmeldinger, der kommer fra Sundhedsstyrelsen, end de rent sundhedsfaglige.
Vi kunne nævne et andet område.
Vi kunne nævne det faktum, at man fortsat tillader brystkirurgi på private hospitaler, til trods for at patientmassen er så lille – det drejer sig om 20-28 patienter om året, som er ude på de enkelte steder og bliver opereret på et privathospital – og hvor man faktisk skulle have udvidet det offentlige tilbud, så man kunne sikre kvaliteten for de her patienter.
Vi har været ude at lukke andre steder, f.eks. Bornholm, hvor man blev ved med at operere, til trods for at det var et offentligt sted, og til trods for at andre læger sagde, at det her ikke var godt nok.
Der er bare, når man dykker ned i planen og sætter sig ind i sagerne, eksempler på faglige specialer, hvor læger råber op og siger: Det her lugter ikke af fagligt gode udmeldinger, det her lugter af erhvervsfaglige interesser og desværre også ideologi.
Og det er til trods for, at vi jo var enige om, at det her var noget, Sundhedsstyrelsen alene skulle varetage.
Det synes jeg er problematisk.
Bertel Haarder (V), 2010-03-03:
Jeg synes, at spørgeren er temmelig langt ude med sine anklager.
Altså, mener spørgeren virkelig, at regeringen har afstukket ideologiske rammer eller udsendt ideologiske direktiver til Sundhedsstyrelsen, hvorefter disse fagkyndige eksperter farer samme som espeløv og står ret og siger: Ja, så godkender vi nogle, som vi egentlig ikke havde lyst til at godkende?
Tror spørgeren virkelig, at danske embedsmænd og fagkyndige er sådan?
Tror spørgeren ikke på, at det faktisk er de bedste steder, der vil blive godkendt?
Det gør jeg, og vi har ikke bedt Sundhedsstyrelsen om noget som helst andet end at træffe deres beslutninger på baggrund af kvalitet og hensynet til patienterne.
Jeg ved ikke af, at regeringen har varslet massive besparelser.
Vi har varslet nulvækst i staten, regioner og kommuner under et.
Dertil har vi altså sat 150 mio. kr. af til en læsefond – og bemærk, hvor pengene kommer fra.
De kommer nemlig fra bankpakkerne.
Både bankerne og regeringen har i månedsvis skullet høre på, især fra hr. Frank Aaen og andre, at vi har foræret penge til bankerne.
Nej, vi har givet dem en lånemulighed, som har givet overskud for staten, og det overskud giver vi nu til læsning i skolen.
Så jeg ved ikke, hvad hr. Rasmus Prehn egentlig er utilfreds med.
Men det kan jeg måske få at vide i det næste spørgsmål.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-03-03:
Det virker på mig, ikke som om ministeren vil tørre ansvaret af – det hører jeg ikke ministeren sige – men som om det er svært at finde nogen, der vil tage ansvaret alvorligt og virkelig vil gøre noget.
Jeg håber så, at ministeren under sin tur på mandag vil tage en alvorlig samtale med de mennesker, der er i Region Sjælland, og måske også med andre, når den tid kommer, for at gøre det klart, at man er nødt til at håndtere det her.
Det, vi ender med, er jo borgere, der står derude og ikke kan få den behandling, de skal have.
For os, der ikke lider af en kronisk sygdom, betyder det ikke så meget, men for dem, der har kroniske sygdomme, er det jo alvorligt, når de skal have deres medicin, at der ikke er en fast læge, de kan henvende sig til.
Bertel Haarder (V), 2010-03-03:
Selvfølgelig er det en fordel, hvis alle borgere har en fast læge, de kan henvende sig til, og det er en fordel, at denne læge ikke bor alt for langt væk.
Det er jeg helt enig i, og som vi tidligere har været inde på, er der altså siden sidste sommer kommet nye muligheder for at etablere lægehuse i et samarbejde mellem kommuner og regioner
der, hvor der er for mange borgere, som ikke har adgang til en læge inden for en rimelig afstand.
Med hensyn til om det er de praktiserende lægers stivhed eller det er regionspolitikerne manglende formåen, som er problemet, vil jeg ikke fælde dom.
De praktiserende lægers modpart ved forhandlingerne er jo altså regionerne.
Det er der, man forhandler vilkårene, og det er også der, man må løse disse problemer, dels ved overenskomst- og aftaleforhandlinger centralt og lokalt, dels i det daglige.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-03-03:
Hvad er ministerens holdning til Sundhedsstyrelsens udmeldinger om, hvor der i fremtiden skal udføres specialiseret kræftkirurgi?
Bertel Haarder (V), 2010-03-03:
Jeg mener, at specialeplanlægningen, som Sundhedsstyrelsen har offentliggjort, er udtryk for et grundigt fagligt arbejde, som alene tilgodeser patientinteresser.
Jeg vil godt gentage min advarsel mod, at vi landspolitikere gør Sundhedsstyrelsens indstilling til en politisk kampplads.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-03-03:
Jeg vil godt uddybe begrundelsen for spørgsmålet.
Det er jo sådan, at netop kræft er et område, som vi i Folketinget har valgt at sætte særlig stærkt fokus på.
Det har hele tiden været udtrykt i forskellige kræftplaner, at på kræftområdet handler det om at skabe stærke faglige miljøer, og at det særligt er et område, hvor udviklingen går stærkt.
Dermed har der også været fokus på, at kræft er noget, der som udgangspunkt behandles multidisciplinært, som det hedder så flot, altså i tværfaglige miljøer, hvor man både har onkologi, nuklear medicin, hvis det er det, der er brug for, strålebehandling, og hvor man sætter fokus på genetikken.
Det fremgår jo også af det, Sundhedsstyrelsen har fremlagt, og derfor kan det så bare undre, at samtidig med at der foregår en centralisering på det her område og sættes øget fokus på tværfaglighed, så tillader man, at tre privathospitaler skal have lov til at fortsætte med at foretage mammakirurgi på brystkræftpatienter, og at ét sted også får mulighed for at fortsætte med at lave rekonstruktioner, når man har fjernet et bryst.
Jeg kan udmærket leve med, at de private hospitaler udgør 2-4 pct. af det samlede sundhedsvæsen, men jeg kan ikke leve med, at noget, der er så specialiseret som brystkirurgi, altså hvor man opererer på brystkræftramte kvinder, er noget, hvor man sender patienter hen til læger, som ikke har den fornødne ekspertise, fordi det pågældende sted har for lille volumen.
Og der undrer det jo bare, at steder som privathospitalerne Mølholm og Hamlet, hvor vi ved, at de har omkring 20-28 af den her type patienter om året, altså har fået at vide, at de bare har lov til at operere videre, mens vi for bare få år siden rettede meget stor kritik af, at man på Bornholm blev ved med at operere videre på nogenlunde de samme patienter.
Så når ministeren siger, at man skal samle på færre og stærkere steder – det var ministerens egne ord, i forhold til hvad hele målet er med specialeplanen – kan jeg bare ikke komme frem til, at det kan være på færre og stærkere steder, når man tillader tre privathospitaler at operere videre på så få patienter, at volumen ikke er til stede, og når vi samtidig ser, at man på alle andre områder er gået fra at have 45 steder, som tidligere opererede på det her område, til at have omkring 13 – tror jeg, det er – i offentligt regi.
Bertel Haarder (V), 2010-03-03:
Jeg sagde ikke »færre og større steder«, jeg sagde »færre og stærkere steder«, og der kan jo altså være private behandlingssteder, som faktisk er stærke.
Jeg synes, det er en voldsom anklage at rette mod Sundhedsstyrelsen, at de skulle have godkendt behandlingssteder, hvor der ikke er fornøden ekspertise.
Jeg er altså glad for, at det er Sundhedsstyrelsen og ikke spørgeren, der skal afgøre disse ting.
Jeg retter mig efter, hvad de har afgjort, og det synes jeg også at spørgeren skulle gøre – for det har vi jo aftalt at vi ville gøre.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-03-03:
Så vil jeg gerne citere fra Sundhedsstyrelsen selv.
Der står der om aktivitet, erfaring og ekspertise under det afsnit, der hedder »Sundhedsfaglige kernekrav«: »Der er overordnet en sammenhæng mellem kvalitet, sundhedsfaglig erfaring og volumen på både individ-, enheds- og sygehusniveau, og tilstrækkeligt volumen er derfor en vigtig faktor i Sundhedsstyrelsens placering af en specialfunktion.«
Det har jo hele tiden været hele diskussionen på det her område, særlig om brystkræftkirurgi, at læger, der opererede for få patienter, ikke havde den fornødne ekspertise, og det skulle de holde op med.
Vi skulle nemlig samle det på færre steder og på stærkere steder.
Derfor må det da undre også en minister, at man så tillader, at der fortsat foregår operationer af brystkræftramte kvinder på private hospitaler, som ikke har en volumen, som er større end 20-28 patienter årligt.
Det må da undre.