Jakob Ellemann-Jensen (V), 2015-10-08:
Tak for det.
Vælgerne valgte et nyt Folketing den 18. juni, og Danmark har fået en ny regering.
På de første 100 dage er vi på trods af lange mødefri perioder herinde nået langt.
Regeringen har lavet aftaler med alle Folketingets partier undtagen Enhedslisten.
Regeringen har med et bredt flertal genindført boligjobordningen, der giver familierne en håndsrækning i hverdagen.
Regeringen har fremlagt et finanslovsudspil, som både styrker kernevelfærden og investerer i danske arbejdspladser.
Så har regeringen sammen med et bredt flertal såmænd også fundet tid til at stramme op på de lempelige krav til opnåelse af dansk statsborgerskab, som blev indført under den tidligere regering.
Vi er på kort tid nået langt, og jeg vil gerne udtrykke min glæde over at have oplevet et så konstruktivt Folketing og en så konstruktiv ånd.
Tænk engang, hvad vi kan opnå i løbet af de næste 4 år.
For det første står mange danskere uden for arbejdsmarkedet.
Vi vil med et kontanthjælpsloft og med skattelettelser til dem med de små arbejdsindkomster sikre, at det bedre kan betale sig at arbejde.
For det andet koncentrerer væksten sig i dag primært om de store byer.
Vi vil fordele statslige arbejdspladser mere ligeligt, give kommunerne mere frihed og skabe grundlag for, at virksomheder i hele landet kan skabe den vækst, vi har brug for.
For det tredje påvirker den kaotiske flygtninge- og migrantsituation i Europa også Danmark.
Derfor strammer vi udlændingepolitikken.
Vi øger hjælpen i nærområderne, og vi bidrager til, at EU genvinder kontrollen med de ydre grænser og styrker integrationen.
For det fjerde halter sundhedsvæsenet visse steder bagefter.
Der er stadig patienter, der venter unødig længe, og der er store geografiske forskelle.
Derfor skal vi styrke sundhedsvæsenet og give patienterne flere rettigheder til at vælge et privat alternativ, hvis det offentlige ikke kan hjælpe patienterne inden for rimelig tid.
Det er Venstres hovedprioriteter, og som det meste andet her i verden koster det penge, men kassen er tom.
Kasseeftersynet viste, at de offentlige finanser langtfra var i så god stand, som man fik indtryk af fra den tidligere regering.
Råderummet frem til 2020 på 39 mia. kr. blev til 31 mia. kr., og alene næste år er råderummet reduceret med 3 mia. kr.
Der er altså 3 mia. kr. mindre til at lave politik for, når vi skal leve op til budgetlovens krav.
Den tidligere regering kørte økonomien til den yderste grænse.
Næste år vil man køre den over grænsen, hvis der ikke strammes op.
Det her er ikke ment som en klagesang, og det handler ikke om at pege fingre.
Man vedstår sig arv og gæld, når man overtager regeringsansvaret.
Og jeg vil gerne sige helt tydeligt: Et bedre sundhedsvæsen er vigtigere end at give flere penge i udviklingsbistand end FN's målsætning.
Skattelettelser til dem med små arbejdsindkomster, så det bedre kan betale sig at arbejde, er vigtigere end flere penge til kontanthjælpsmodtagere.
Investeringer i vækst og arbejdspladser i hele landet er vigtigere end at frede kulturområdet og uddannelserne fra helt rimelige effektiviseringskrav, som andre områder har været underlagt i årtier.
At holde skatterne i ro er vigtigere end at give nytilkomne udlændinge fuld adgang til høj understøttelse og børnecheck fra første dag.
Og jeg kunne blive ved. Der er nogle politikere, som gerne vil give indtrykket af, at der er råd til det hele.
Den luksus har vi ikke.
Selv om jeg godt kunne forestille mig et scenarie, hvor jeg blev båret igennem gaderne af jublende masser af danskere, taknemlige for de milde gaver fra Christiansborg, er det desværre ikke sådan, verden fungerer.
Nu kan jeg se, at oppositionen sidder og er ved at være parate med spørgsmål til mig, og dem glæder jeg mig til at besvare.
Men jeg vil gerne se, om ikke også Folketinget kan effektivisere, så vi kan komme lidt bredere ud, end vi plejer.
Så lad mig tage det fra en ende af med de oftest stillede spørgsmål.
Socialdemokraterne vil spørge, hvorfor vi skærer på udgifterne til børn, uddannelse og forskning, når det er det, vi skal leve af i fremtiden, med et forurettet tonefald, som antyder, at Danmark fremover vil blive reduceret til et land af analfabeter, mens man i øvrigt behændigt undlader at nævne, at antallet af pædagoger faldt med over 3.000 under den tidligere regering, at man gennemførte en SU-reform, og at uddannelserne blev dimensioneret.
Jeg vil svare, at det er forkert, at vi vil spare på børnene.
Jeg vil svare, at der er masser af potentiale for at effektivisere på uddannelserne, uden at det går ud over kvaliteten.
Det har vi også den tidligere regerings egen Produktivitetskommissions ord for.
Og vores målsætning om, at 1 pct. af BNP skal gå til forskning, gør os til et af de lande i OECD, der fra offentlig side investerer mest i forskning.
SF vil i en indigneret tone spørge mig, om vi ikke skal tilføre flere penge til dagpengeområdet, efter at SF i øvrigt i 4 år som både regeringsparti og støtteparti ikke selv formåede at få det gjort.
Jeg vil svare, at dagpengereformen grundlæggende var rigtig, og at Dagpengekommissionens bundne mandat, som SF og i øvrigt Socialdemokraternes formand var med til at fastsætte, jo havde som forudsætning, at ændringer af dagpengesystemet skulle holde sig inden for en uændret økonomisk ramme.
Det støttede vi dengang, og det er fortsat Venstres udgangspunkt.
Enhedslisten vil enten spørge til, hvorfor vi insisterer på, at kontanthjælpsmodtagere skal være fattige, selv om man selv agerede villigt støtteparti for Socialdemokraterne, mens de skar i kontanthjælpen, eller også vil man spørge til, hvorfor vi vil spare på udviklingsbistanden til verdens fattigste, mens man selv ikke var i stand til at holde Socialdemokraterne fast på deres løfte om at hæve bistanden til 1 pct. af BNI.
Jeg vil svare, at vi insisterer på, at det skal kunne betale sig at arbejde, også for en person med en løn i den lavere ende, og at vi fortsat vil være blandt kun en håndfuld lande, der opfylder FN's målsætning om en udviklingsbistand på 0,7 pct. af BNI.
De Radikale vil med en mærkelig tegnsætning spørge mig om, hvordan vi kan forsvare at sætte vores grønne klimaførerposition over styr, mens de selv i regeringen ikke formåede at finde finansiering til afgiftsfritagelse for elbiler.
Jeg vil svare, at vi fortsat har en af verdens mest ambitiøse målsætninger for reduktion af CO2, men at vi ikke skal gå så langt foran, at vi farer vild.
Så er jeg til gengæld lidt usikker på, hvad Alternativet vil spørge til.
Det er Alternativets første rigtige åbningsdebat, og jeg tror, vi er mange, som er spændt på, hvor vi har jer, og i øvrigt velkommen til.
Jeg glæder mig til den fortsatte debat, for vi står foran store udfordringer.
Det kræver, at Folketingets partier tager ansvar.
I Venstre har vi lagt frem, hvad vi vil.
I Venstre har vi vist, hvor vi vil prioritere, for der er en ting, der er sikker: Man kan ikke få alt på en gang.
Ethvert valg her i livet indebærer et fravalg.
Det ansvar har vi taget på os, og jeg håber, at der er mange af partierne her, der vil være med.
Tak for ordet.