Helge Adam Møller (KF), 2007-05-30:
Fru Line Barfod spurgte for et øjeblik siden, om hr. Poul Nødgaard nu kunne garantere, at der kom bedre svar fra ministrene i fremtiden; det kunne Dansk Folkepartis ordfører selvfølgelig ikke, men jeg tror næsten, jeg kan give den garanti under én forudsætning, jeg tror nemlig, at en meget væsentlig ting ved den ændring, vi lægger op til nu, er, at der kommer bedre spørgsmål, og en forudsætning for at få et godt svar er jo også, at der er et relevant og godt spørgsmål.
Jeg synes, svarene i forvejen er gode, men jeg tror faktisk godt, de kan blive bedre, hvis vi folketingsmedlemmer – og nu tager jeg både regering og opposition, for det skifter jo heldigvis indimellem, selv om det godt kan tage et par år i øjeblikket – stillede nogle færre og mere relevante og mere direkte spørgsmål.
Når jeg siger det, er det også lidt i forlængelse af bemærkningen i starten af hr. Svend Aukens ordførertale, hvor hr. Svend Auken sagde, at en af grundene til, at det var så godt med de her hasteforespørgsler, som vi nu indfører som en forsøgsordning, var, at det ofte kunne tage ganske lang tid, før en forespørgsel kom på, også selv om det var et vigtigt emne.
Og jeg understreger igen, at når jeg siger vores egen, er det både regering og opposition.
Da jeg kom i Folketinget første gang i 1977 som suppleant, havde man 13 forespørgsler i løbet af et år, og de kom stort set til, lige så hurtigt de blev stillet, for der var altså sådan halvanden om måneden; nu har vi 60 forespørgsler.
Dengang var der 700 spørgsmål til besvarelse af ministrene; nu har vi 8.000. Så kan man jo sige, at det er, fordi hr. Rune Lund og fru Line Barfod og jeg selv og hr. Svend Auken er blevet meget dygtigere og bedre til at kontrollere sammen med hr. Niels Helveg Petersen.
Men jeg spørger: Var de politikere, der var for 30 år siden – det var for øvrigt også hr. Svend Auken og hr. Niels Helveg Petersen, det var en Per Hækkerup, en Gert Petersen, en Erhard Jakobsen, en Aase Olesen, og det var en Knud Østergaard – dårligere til at udøve deres parlamentariske kontrol?
Jeg vover at sige, at det var de ikke, men de klarede det med en tiendedel af det antal spørgsmål, fordi de stillede spørgsmål, der var relevante.
De stillede ikke lange spørgsmål til ministeren, fordi der havde været en enkelt lille overskrift på side 7 i Fjenneslev Avis om antallet af cykeltyverier i Løgstør.
Så altså, gode svar kræver også gode spørgsmål.
Lad mig så sige noget om den forberedte spørgetid, fordi kontrol med regeringen jo er et væsentligt formål, som også Enhedslisten skriver i sit betænkningsbidrag.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at jeg og den konservative gruppe gerne så, at onsdagsspørgetiden blev meget kortere.
Nu har Præsidiet været rundt i en række lande i Europa, og hvis jeg husker rigtigt, har vi ikke mødt et eneste land, uanset om det var det ene eller det andet, hvor de har en spørgetid på over halvanden time.
Det typiske er en spørgetid på en halv eller en hel time.
Men det, der er det interessante ved spørgetiden de steder, er, at næsten hele parlamentet deltager, at alle er til stede, hvor vi har spørgetid, der tager 5 eller 6 timer, og hvor der sidder spørgeren og ministeren – det er tit statsministeren – i 2 timer, og hvor de 7 af de 14 spørgsmål går på nøjagtig det samme.
Og da statsministeren har svaret den første spørger, kan han svare det samme i én køre.
Igen: Hvad med, at vi selv også anstrengte os for at kræve nogle bedre svar fra ministrene?
Lad mig så sige om hasteforespørgsler, at det synes jeg er en spændende nyskabelse, som vi kan se næste år.
Vi har været lidt betænkelige og er stadig væk betænkelige ved, at der kan komme et forslag til vedtagelse.
Det er ikke af hensyn til regeringen, men et forslag selv på maks. 50 ord har jo juridisk bindende karakter.
Det er næsten lige så stærkt som et lovforslag eller et beslutningsforslag, hvis det vedtages.
Et lovforslag kræver jo ifølge grundloven mindst tre behandlinger i Folketinget, og det er vel det, der kan være det springende punkt.
Men vi går til det med åbne øjne og ser på resultatet.
Det sidste, jeg vil sige, hvis tiden tillader det – og det gør den ikke.
Jeg sidder jo selv indimellem i formandsstolen, så jeg er klar til at besvare spørgsmål.