Annette Vilhelmsen (SF), 2015-05-05:
Jeg tror i hvert fald, at det er noget af årsagen til, at vi ofte står i det dilemma, at vi taler om ligeværdighed, men at konstruktionen, som bliver nævnt her, i grunden ligger helt tilbage i grundloven.
Derfor er det vigtigt for mig at påpege, at det, vi kan gøre, er at være pragmatiske – og det er jo det, virkeligheden handler om – og der omgås og husker hinanden på, at vi skal gøre det med tillid og respekt og bestræbe os på ligeværdighed.
Jeg står ikke her og foreslår, at vi ændrer grundloven.
Det tror jeg simpelt hen er en alt for stor opgave at tage fat på her.
Jeg synes ikke, at vi skal vente på, at grundloven engang bliver revideret, men tage udgangspunkt i virkeligheden, og den er, at vi alle sammen kan bestræbe os på at stå på tæer for at behandle hinanden med respekt og dermed ligeværdigt.
Tak for det, og også tak fra mig for, at vi kan drøfte vores rigsfællesskab, og at vi nu har tradition for, at vi gør det her en gang om året og derfor selvfølgelig også kan holde hinanden op på nogle af de drøftelser, der har været tidligere.
Når nu Kalaallit Nunaat betyder grønlændernes land, synes jeg, vi skal tale om det med stor respekt.
Det er også vores fælles ansvar, at det ikke kun er et udtryk for fortiden eller et uopnåeligt ønske for fremtiden, men Grønland er grønlændernes land, ligesom Færøerne er færingernes land.
Danmark er jo også en del af Grønland og Færøerne gennem rigsfællesskabet.
Det er der, vi er sammen, og det er et meget værdifuldt fællesskab.
Jeg tror desværre, at mange grønlændere og færinger ikke føler, at Grønland, Færøerne og Danmark indgår i et ligeværdigt samarbejde og fællesskab.
Selv om det lyder banalt, er rigsfællesskabet et fællesskab, og i fællesskaber har alle en ligeværdig stemme, og ingen skal føle eller opleve mindreværd.
Jeg ønsker, at vi i Folketinget og fra regeringens side holder selvstyret med den ene hånd og samtidig forpligter os på et tæt og loyalt samarbejde, hvor vi giver udtryk for, at det, der binder os sammen, er vores kultur, er vores historie, og det er den forskellige geografi, som selvfølgelig også er med til at danne de mennesker, der bor der – altså et rigsfællesskab, som bunder i respekt for forskellighed.
Danmark skal ikke være en autoritær patriark, som bedrevidende skal opdrage og styre hverken Grønland eller Færøerne med hård hånd.
Danmark har brug for Grønland og Færøerne, ligesom de har brug for Danmark.
Hele sikkerhedspolitikken er en stor og alvorlig dagsorden.
Den har gjort det muligt – også med de miljøforandringer, der er, med de klimaforandringer, der er – og vil gøre det muligt med ekstra passage igennem af både fra kinesisk side og fra Rusland en større del af året.
Det, som der er brug for, ikke bare i forhold til Arktis og passagen der, men for at kunne udvikle rigsfællesskabet, Grønland, Færøerne og Danmark, til et moderne rigsfællesskab, er dygtig arbejdskraft.
Der er brug for viden, og der er brug for at bruge de ressourcer, som der er.
Jeg vil bare komme med to eksempler og samtidig takke for den gæstfrihed, som jeg og som SF altid bliver mødt med, når vi gæster enten Grønland eller Færøerne.
Det ene eksempel er, at vi var med Grønlandsudvalget på besøg på en lille ø, som hedder Hunde Ejland.
Jeg kom dertil og troede, at det måske var et lidt forarmet sted.
Det tager en halv time at sejle til Aasiaat.
Jeg tænkte, at her er der godt nok langt til fastlandet.
Hvad har det at byde på?
Bl.a. siger de: Vi har hørt, at der er for mange børn i Grønland, som ikke trives, og som har en dårlig opvækst.
Vi er egentlig sådan et godt samfund her på Hunde Ejland.
Kunne vi ikke være sådan et sted, hvor børn, der har brug for noget ekstra, kunne være?
Det samme mødte jeg på Færøerne, da jeg var der.
Man siger fra færøsk side: Vi har jo om nogen udfordringerne med bl.a. telemedicin, fordi vi bor så spredt på de her øer.
Kunne vi ikke lave et samarbejde, hvor vi bl.a. i forhold til moderne teknologi bruger de erfaringer, som vi får, også i forhold til at udvikle hele telekommunikationen, som vi jo selvfølgelig alle sammen har brug for, også når det drejer sig om sundhed.
Så det, vi kan gøre, og det, vi bør gøre, er jo at sikre, at Grønland, Færøerne og Danmark ikke trækker i hver sin retning.
Det er i fælles interesse, at vi lokaliserer de problemer, der må være, de muligheder, der er, og at vi i rigsfællesskabets samarbejdsånd går sammen om at finde løsninger på de sociale og økonomiske problemer, som der er, og som der jo også fortsat vil kunne være.
Hvad er der så at bygge på?
Fra min side synes jeg, der er meget at bygge på, bl.a. de naturlige råstoffer, som forefindes.
Det er lige præcis der, hvor vi kan stå sammen og faktisk også hver især bære den dagsorden videre til gavn for Grønland og også til gavn for en større viden, ikke kun hvad Europa angår, men hele verden, om de ressourcer, som der er i regi af rigsfællesskabet.
Og så er der brug for, at der bliver et højere uddannelsesniveau, der er brug for sundhed og bedre sundhed, og der er brug for en stabil infrastruktur.
Alt det her skal da være på plads, hvis man skal gøre sig håb om, at der kan blive tale om nye indtægter.
Hvis der skal være tale om at få nogle bedre kommercielle sager at arbejde sammen om, er der nogle fuldstændig elementære organisationer, som skal være på plads, og det kan vi også arbejde sammen om.
Det grundlæggende er – måske lyder det banalt, men derfor kan det være sandt nok – at samarbejdet i rigsfællesskabet skal bygge på tillid, og så skal det bygge på konkret samarbejde.
F.eks. er noget af det, vi jo kunne gøre, at sætte på dagsordenen, at mange på Grønland og Færøerne, som kommer til Danmark, reelt har udfordringer med sproget.
Man kan komme til Danmark, gå i gang med uddannelse, men har så problemer i forhold til at kunne dansk nok eller at kunne engelsk nok.
Det er en barriere, når man vil videreuddanne sig, og hvis der er noget, der er brug for, er det, at man kan vende tilbage igen efter at have fået den uddannelse og den sproglige kompetence, som der er brug for.
Når andre kommer til Danmark, har de bedre muligheder for at få den sproglige hjælp, som der er brug for.
Jeg tror også, at vi kunne gå sammen her og sige, at det kunne være et område, vi ville styrke.
En anden udfordring er, at der kan være unge, som rejser fra henholdsvis Færøerne og Grønland og til Danmark, de går i gang med uddannelse, stifter familie, bliver måske skilt, eller måske viste det sig, der ikke var de arbejdsmuligheder, de havde troet, og så kan de stå i en situation, hvor de gerne vil hjem igen.
I dag er det sådan, at man kan få hjælp til en flybillet, men det er jo den mindste del af det.
Jeg kunne godt tænke mig, at vi havde et konkret samarbejde, hvor vi så på, hvad der egentlig skal til, for at man kan flytte hjem.
Er det hjælp til bolig, til arbejde, at få skabt kontakt til familier?
I hvert fald skal man tage fat på de konkrete udfordringer, der er, sådan at man også fra grønlandsk og fra færøsk side har sin frihed til at være mobil og kunne flytte sig – noget, som vi jo også hylder i Danmark.
Kontrakten er stadig væk under forhandling med USA, og jeg håber meget, at det kan lade sig gøre, også til Grønlands bedste, at vi får landet den aftale, sådan at der stadig bliver mulighed for uddannelse og indtægter til Grønland fra Thulebasen.
Men det er jo også helt evident, at interessen fra amerikansk side for Thulebasen jo går på, at Thule ligger lige præcis midt mellem Washington D.C. og Moskva, det er et centralt strategisk område, og derfor er det også vigtigt, at vi er meget fokuserede på den opgave, indtil der er fundet en løsning på det.
Så jeg hilser det velkommen, hver gang vi drøfter rigsfællesskabet her, meget gerne mere konkret, end vi måske har tradition for.
Jeg ved jo ikke, hvordan det foregår, men hvis man på Færøerne og i Grønland også der har drøftelser om rigsfællesskabet, ser jeg meget gerne, at vi derfra hører, hvad de drøftelser går på, og at vi sikrer, at vi går i samme retning ad den vej, vi gerne vil gå.
Så tak for drøftelsen her i dag, for muligheden for den, og som sagt glæder jeg mig over de store muligheder, der også er i samarbejdet.
Det er faktisk også noget af det, der ude i verden gør Danmark interessant, altså at vi er en del af rigsfællesskabet og på den måde strategisk placeret, også når vi taler sikkerhedspolitik.