Liselott Blixt (DF), 2015-01-23:
Jeg har som sundhedsordfører fået lov til at forhandle det her lovforslag.
Det er, fordi det er et rigtig vigtigt lovforslag for svækkede ældre samt inhabile personer.
Der kan være mange årsager til, at man ikke selv kan tage en beslutning senere i livet, og derfor er det også vigtigt, at vi har dokumenter som den her fremtidsfuldmagt, som kan sikre tryghed i ens fremtid.
Det er en fremtidsfuldmagt, som man skal tegne, mens man er habil, altså ved, hvad man gør, så man sikrer, at ens pårørende som f.eks. ægtefælle eller børn kan sikre ens økonomiske og personlige forhold den dag, man ikke selv kan.
Det er ulykkeligvis sådan, at man kan blive ramt af demens, være udsat for ulykke eller hjerneskade, der gør, at man ikke selv kan tage relevante beslutninger.
Dog er der visse knaster, som vi i Dansk Folkeparti synes vi bør se nærmere på, og vi vil se, om ikke vi kan lave en udvidelse af forslaget, så det også kan dække flere af de personlige forhold, som værgemål også dækker over. I går var jeg til velfærdskonference lavet af Dansk Sygeplejeråd, FOA og Ældre Sagen.
Det var en meget interessant konference om, hvordan vi sikrer en værdig alderdom, selv om man bliver syg og flytter på plejehjem.
Desværre er det sådan, at en del bliver ramt af demens og derfor ikke selv kan samtykke til forskellige behandlinger, overvågning eller lignende.
Det er til stor sorg for pårørende og en stor udfordring for personalet.
Derfor ønsker vi i Dansk Folkeparti, at man som i Norge kan oprette et pleje- og behandlingstestamente, hvor man gør rede for, hvordan man ønsker at blive behandlet, hvis man bliver så dårlig, at man ikke selv kan tage stilling.
I dag kan man i Danmark lave et livstestamente.
Men med det beslutter man kun, om man vil have livsforlængende hjælp, når man er døende.
Vi har også et plejetestamente, hvor man kan tage stilling til, hvordan man ønsker sin personlige pleje som tandbørstning osv.
Men intet sted kan man sikre, hvilken behandling man vil sige nej til, samt om man ønsker genoplivning, antibiotikakur, sondemad eller lignende, hvis man bliver syg på et tidspunkt.
I Norge kan den ældre skrive ned, hvilken omsorg man ønsker ved livets slutning: Om man ønsker genoplivning, om man ønsker at dø i fred frem for at blive fragtet frem og tilbage i en ambulance fra plejecenter til hospital, og hvordan der skal reageres i livstruende situationer.
Som vi hørte på konferencen i går, er der en undersøgelse, der viser, at det, vi danskere er mest bange for, er, hvordan vi bliver plejet og behandlet, når vi bliver ældre.
Det var 59 pct., der var mest bange for det, mens 35 pct. var nervøse for økonomien.
Det sætter jo det her forslag i perspektiv, når man kun vil sikre, at det er de økonomiske vilkår, man vil tage sig af, og ikke de personlige.
Vi ser jævnligt problemer for personer med demens.
Vi kan ikke sikre den bedste behandling, fordi personen ikke kan samtykke.
90.000 danskere vurderes at være ramt af demens, og alene sidste år døde omkring 15 demente efter at være forsvundet.
Blandt dem var en patient fra Hvidovre Hospital, hvilket var medvirkende til, at hospitalsledelsen ansøgte Sundhedsministeriet om tilladelse til at bruge gps, men de fik afslag.
Havde der været en befuldmægtiget, der kunne sige ja på den ældres vegne, var det ikke sket.
Derfor er det nogle af de ting, vi ønsker vi får talt om under behandlingen af forslaget, og selvfølgelig ønsker vi også at tale om, som andre har nævnt, hvordan oprettelsen sker, hvordan man får vidner, og, som netop også Danske Regioner har påpeget, om ikke man kan samle registrene, så folk ét sted kan tage stilling til mange af de ting, som er vigtige i livet, og som de ikke selv kan beslutte, når de kommer så langt.
Det er donorregister, plejetestamente, livstestamente osv.
Vi glæder os til den fortsatte behandling af sagen.