runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Christiansen (DF), 2011-11-23:
Jeg er glad for, at det ikke var en bevidst handling fra statsministerens side – det kunne man måske fristes til at tro det var, når nu statsministeren var vidende om historikken i det her.
Det vil jo sige, at i alle de beslutninger, der er blevet taget, udover at Buksti i 2000 bevilgede pengene, har DSB jo ageret som en selvstændig virksomhed.
Jeg håber også, at statsministeren er enig med mig i, at vi som politikere jo ikke kan gå ind og bestemme, hvordan de skal drive deres virksomhed.
Vi er eneaktionærer, ja, men de har egen bestyrelse og egen ledelse.
Jeg har her 6 A4-sider med faktaark om, hvordan DSB har ageret igennem årene, og i den forbindelese vil jeg bare gøre opmærksom på, at der den 20. august 2008 var et møde ude hos DSB, hvor man blev redegjorde for det ultimatum, der var blevet givet til AnsaldoBreda, og man kom ind på, hvordan og hvorledes de skulle håndtere IC4-togene.
Det er vi jo nødt til at stole på som politikere.
Og jeg er nødt til at sige, at der altså sad to socialdemokrater med.
Den 20. august var hr. Benny Engelbrecht til stede, og ved et møde den 22. oktober senere samme år var både hr. Magnus Heunicke og hr. Benny Engelbrecht
til stede.
Så det er jo ikke således, at Socialdemokraterne ikke har haft mulighed for at være med og deltage i den her proces.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-11-23:
Jeg er ikke helt sikker på, hvad ordføreren spørger mig om, men jeg lytter da nøje til den fremstilling, der kommer her.
Jeg skal bare lige sige, at det ikke var utilsigtet, at jeg sagde, at det var arvestykke – det var et arvestykke.
Det er en sag, som har voldt store vanskeligheder; det er ikke ting, der har været nemme at løse for den tidligere regering, det erkender jeg.
Men vi er jo nødt til at konstatere, at det er et arvestykke fra den tidligere regering.
Der blev truffet nogle besluninger i 1999, der er forhold, der er gået galt siden da, og vi har så nogle problemer, vi skal løse her og nu.
På den måde står jeg fuldstændig ved, at der er tale om et arvestykke med IC4-togene.
Jeg håber så nu, at vi kan få løst nogle af de udfordringer, der er, og selvfølgelig også, at vi kan gøre det i fællesskab.
Kim Christiansen (DF), 2011-11-23:
Jeg er meget enig med statsministeren i, at vi skal løse den her problematik, og derfor har Dansk Folkeparti også erklæret sig meget enig i, at vi skal have startet en elektrificering, som jo i øvrigt også blev stoppet af Socialdemokraterne tilbage i 1998.
Det var ligesom det, der skabte baggrunden for, at man var nødt til at købe nogle dieseltog.
Men jeg vil sige, at der ikke har været den store vilje fra den nye transportministers side til, at vi skal løse det her problem.
Men jeg vil bare lige spørge statsministeren: Hvordan kan man sige, at det her er noget man har arvet, når man i hele perioden godt nok ikke har været i regering, men dog har siddet med ved forhandlingerne?
Vi har jo en tradition for at have brede forlig i transportforligskredsen, og igennem hele forløbet har Socialdemokraterne siddet med ved bordet og været med til at træffe de beslutninger.
Er det ikke korrekt opfattet?
Mit spørgsmål går så på, om ikke Socialdemokratiet burde have gjort sin indflydelse gældende dér.
Men når jeg bladrer tilbage, ser jeg ikke nogen referater om, at man på noget tidspunkt har været kritisk over for den proces, der er foregået.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-11-23:
Jeg synes, der er en spændende dobbelthed i spørgerens logik, for på den ene side er det udelukkende Nyrupregeringens skyld, at man ikke kom i gang med elektrificeringen, og på den anden side har vi hos Socialdemokraterne også en del af ansvaret for alle de beslutninger, der er taget på trafikområdet.
Jeg vedkender mig gerne, at vi også har taget ansvar på transportområdet.
Sådan synes jeg også det skal være.
Jeg tror, transportområdet er bedst tjent med, at vi netop har brede aftaler.
Det ændrer ikke på det, jeg sagde.
De problemer, vi har med IC4,
er og bliver et arvestykke fra den tidligere regering til os, men jeg håber også, at vi kan løse dem i fællesskab.
Det er også det, vi har taget udgangspunkt i, når vi netop ønsker at starte elektrificeringen mellem Esbjerg og Lunderskov.
Den diskussion er så også stødt på vanskeligheder, men jeg håber, at de kan løses i den kommende tid.
Men en af vanskelighederne er, at den fuldt ud klare finansiering, som transportministeren har foreslået, vil man ikke acceptere, bl.a. fra DF's side.
Kim Christiansen (DF), 2011-11-23:
I forbindelse med det sidste vil jeg sige, at det er korrekt, men vi har dog været meget konstruktive i den proces og har foreslået anden finansiering.
Jeg forventer da også, når nu transportministeren får besindet sig på et tidspunkt, at vi vil blive indkaldt til nye forhandlinger.
Det glæder vi os allerede til.
Jeg vil bare lige afslutningsvis spørge statsministeren: Når man nu har været med i alle processer, man har kendt til hele forløbet, burde man så ikke fra Socialdemokratiets side have været mere kritisk over for en beslutning, man selv har været med til at træffe i slutningen af 1990'erne?
Og burde man så ikke også have taget et medansvar, da vi ved afslutningen af den tidligere regerings regeringsperiode bestilte en rapport hos Atkins, der netop skulle fastslå, hvad vi gør med IC4?
Hvordan kommer vi videre med det her projekt, kan vi komme ud af kontrakten, kan vi få dem til at køre overhovedet?
Der deltog Socialdemokraterne ikke i det stykke arbejde med at få lavet en rapport, der måske kunne redde noget af det, man selv har været årsag til i slutningen af 1990'erne.
Burde Socialdemokratiet ikke have taget ansvar i den situation?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-11-23:
Nu synes jeg, at ordføreren må bestemme sig.
Det ene øjeblik er vi ansvarlige for alle de beslutninger, der er taget, og i det næste øjeblik har vi ikke har påtaget os tilstrækkeligt ansvar.
Altså, bundlinjen her er, at vi har nogle tog, som i øjeblikket har nogle store vanskeligheder.
Det er vores fælles forhåbning, at man får løst de her udfordringer, gerne i fællesskab, og at man så også får gennemført den første del af elektrificeringen, som alle er enige om vil være en god ting for det dansk tognet.
Min forhåbning – det er måske mere fremadrettet end tilbageskuende – er, at vi finder en fælles løsning på det her, og jeg håber også, at Dansk Folkeparti vil være med.
Inger Støjberg (V), 2011-11-23:
Vil statsministeren bekræfte, at regeringen i alle tilfælde, som det står i regeringsgrundlaget, vil respektere Statsrevisorernes og Ombudsmandens afgørelser?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-11-23:
Jeg må indrømme, at jeg på den ene side undrer mig en lille smule over fru Inger Støjbergs spørgsmål.
På den anden side glæder jeg mig naturligvis over, at der er kommet et nyt spørgsmål i forhold til spørgsmålene de øvrige onsdage.
Den glæde vil jeg holde fast i.
Det siger jo sig selv, synes jeg, at regeringen vil respektere Statsrevisorernes beretninger, ligesom vi vil acceptere og respektere Ombudsmandens udtalelser.
Tak for spørgsmålet.
Nej, det siger sig selv, at jeg da er fuldt ud klar over, at den beslutning, der blev taget om at købe IC4-togene, blev taget i 1999.
Når jeg beskriver det som et arvestykke, refererer jeg til det simple faktum, at vi igennem rigtig mange år har haft problemer med IC4-togene, faktisk helt tilbage fra 2003, hvor det første tog efter planen så at sige skulle have været på skinnerne og have været leveret.
Derfor må man jo bare konstatere, at problemerne med IC4-togene ikke blev løst under den tidligere regering, og at den nuværende regering således arver de problemer, der har været med IC4-togene.
Thor Möger Pedersen (SF), 2011-11-23:
Naturligvis er det ikke i strid med EU-reglerne.
Mads Rørvig (V), 2011-11-23:
Har ministeren simpelt hen fremsat et lovforslag i Folketinget, som han ikke tror er i strid med EU-reglerne?
Jeg skal bare lige forstå det korrekt.
Gitte Lillelund Bech (V), 2011-11-23:
Jeg tror bare, at jeg vil tillade mig at konkludere, at regeringen er af en anden opfattelse end den tidligere forsvarsordfører fra Socialdemokraterne.
Nu har jeg nærlæst regeringsgrundlaget, for jeg er jo meget interesseret i at finde ud af, hvad det er, regeringen tænker om internationale missioner, og der kan jeg se i regeringsgrundlaget, at der står, at danske bidrag til internationale missioner fremover skal være kvalitativt frem for kvantitativt funderet.
Hvordan skal det forstås?
Nick Hækkerup (S), 2011-11-23:
Jamen i virkeligheden kan man vel sige, at den situation, vi har haft, med det danske engagement i Libyen og den rolle, som vi ydede med vores flyvevåben, jo ikke handlede om at være mange folk til stede.
De var, da operationen havde flest folk, så vidt jeg husker, omkring 130, og i den sidste lange periode var de 73 folk på jorden dernede.
Ikke desto mindre ydede de folk et meget, meget væsentligt bidrag til det, der blev den succesfulde mission i Libyen, og det er i virkeligheden det, der menes.
Det, der er vigtigt, er, at vi er til stede på den rigtige måde, på den kvalificerede måde.
Det er ikke, som jeg også sagde før, et spørgsmål om at rejse ud i verden og opsøge et nyt Afghanistan eller opsøge nye konflikter.
Det handler om at være til stede på den relevante måde i de internationale konflikter, der er.
Gitte Lillelund Bech (V), 2011-11-23:
Man kunne jo, når man læser regeringsgrundlaget, få den opfattelse, at regeringen mener, at man tidligere ikke har været kvalitativt til stede.
Så jeg skal sådan set bede ministeren om at definere, hvad det er for nogle militære operationer inden for de seneste 20 år, som ikke har været kvalitativt funderet.
Er det, da vi havde soldater i Gaza i 1956?
Er det Olfert Fischer-operationen i 1990?
Er det indsatsen i Kroatien, i Bosnien, i Kosova, i Afghanistan, i Irak, eller er det indsatsen i Libyen, der ikke har været kvalitativt funderet?
Nick Hækkerup (S), 2011-11-23:
Jeg synes, at de steder, hvor vi har været til stede, har vi været det på en relevant og en god måde.
Det afgørende i den her sammenhæng er, når vi kigger fremad, at sige: Det er ikke et spørgsmål om at være mange, det er et spørgsmål om at være der på den rigtige måde.
Og i nogle situationer vil det jo betinge, at man kan stilles i en situation som i Afghanistan, hvor vi også sammenlignet med de andre nordiske lande og i øvrigt er kommet til at være relativt mange til stede.
Men der vil også være situationer som indsatsen i Libyen, som jeg nævnte før, eller for den sags skyld vores væsentlige bidrag til bekæmpelsen af pirateri ved Afrikas Horn, hvor det jo ikke er et spørgsmål om at være mange til stede, men hvor vi er der med den helt rigtige og relevante kapacitet.
Det vil jo være sådan med de konflikter, som udvikler sig, at der må vi forholde os helt konkret i fællesskab, også med spørgerens parti, til, hvad der så er den relevante og kvalificerede måde at være til stede på.
Jeg har med interesse noteret mig, at dagens spørgsmål fra spørgeren minder en del om spørgsmål nr. S 183 fra samme spørger.
Det spørgsmål besvarede jeg skriftligt den 21. oktober 2011, og det vil være naturligt for mig at holde mig til linjen i det svar, som blev givet skriftligt.
FN har, som jeg ved det er spørgeren bekendt, i sit mandat for indsatsen i Afghanistan anmodet det internationale samfund om at hjælpe den afghanske regering med at skabe og bevare sikkerhed og udstrække sin myndighed til hele landet, at fremme fred og stabilitet i regionen og globalt samt at bidrage til at forbedre levevilkårene for den afghanske befolkning.
Ingen ved jo, hvordan situationen ville have været i Afghanistan uden den internationale indsats, uden ISAF, herunder uden det danske bidrag.
Men den samlede internationale indsats, militære såvel som civile, har gjort den afghanske regering i stand til at påbegynde en statsopbygning, at opbygge et talstærkt forsvar og politi og at forbedre en række serviceydelser for befolkningen.
Det havde næppe været muligt uden militær støtte.
De danske styrker har bidraget til at skabe sikkerhed og bidrager nu i stigende grad til at uddanne de afghanske styrker til selv at varetage opgaven.
Konkret fremgår det som bekendt af afrapporteringen for den danske indsats i Afghanistan 2010, at den danske indsats bl.a. har bidraget til større bevægelsesfrihed for de civile i det område, hvor vi er, især i og omkring Gereshk by.
Gitte Lillelund Bech (V), 2011-11-23:
Det var en flot højtlæsning af svaret på spørgsmål nr. S 183.
Der bliver bare ikke svaret på, om det har nyttet noget.
Der står, at den militære støtte har understøttet nogle ting, men jeg vil gerne have ministeren til at svare på, om indsatsen har nyttet – ja eller nej.
Nick Hækkerup (S), 2011-11-23:
Jeg kunne se, at min taletid var ved at løbe ud, og i respekt for formanden ville jeg ikke læse resten af mit svar op, og da det så passede med, at jeg kunne cutte det af der, så cuttede jeg det af der.
Derfor vil jeg nu læse resten af svaret op, og det er for at være sikker på, at den fulde afdækning er sket, sådan som det bør være:
Gradvis overdragelse af sikkerhedsansvaret i og omkring Gereshk er påbegyndt.
3. kandak påtager sig jo, som spørgeren også ved, et større sikkerhedsansvar for sikkerheden omkring Gereshk og løser gradvis og mere selvstændigt sikkerhedsopgaver på vej mod at kunne varetage noget af det ansvar for sikkerheden, sådan som det er meningen.
Så hvis jeg skal opsummere mit svar ud fra de 2 minutters oplæsning fra før og så det minut, jeg har haft nu, så vil jeg sige, at jeg mener, at der er god grund til at konkludere, at 10 års international indsats i Afghanistan har bragt fremskridt, og at den nytter noget.
Gitte Lillelund Bech (V), 2011-11-23:
Mener ministeren, at de 10 års internationale indsats i Afghanistan har bragt fremskridt, og at den militære indsats har nyttet?
Nick Hækkerup (S), 2011-11-23:
Nu var jeg måske lige uopmærksom et øjeblik, jeg fik ikke helt fat i, hvornår det var, hr. John Dyrby Paulsen var kommet med den udtalelse, som han er kommet med, eller i hvilken sammenhæng den var afgivet.
Der er ingen tvivl om, at det er regeringens opfattelse, at vi skal engagere os internationalt, at også selv om vi skal igennem en situation, hvor vi jo skal hjælpes ad med at lave reduktioner i forsvaret, så er noget af det, vi skal blive ved med at kunne, at være engagerede på den internationale politiske scene og løfte vores del – noget, som i øvrigt nyder stor respekt hos vores alliancepartnere, og som også gør forsvaret til et attraktivt sted for unge mennesker.
Gitte Lillelund Bech (V), 2011-11-23:
Nu er det jo sådan, at forsvarsministerens partifælle, den tidligere meget aktive forsvarsordfører hr. John Dyrby Paulsen, som nu er partiets finansordfører, har en anden opfattelse.
For han har meget klart til Politiken tilkendegivet, at krigen i Afghanistan er en undtagelse.
Jeg skal så bare lige have ministeren til at bekræfte, at de udtalelser, som hr. John Dyrby Paulsen er kommet med, om, hvordan Socialdemokraterne ser på eventuel krig med hærsoldater, altså ikke er regeringens opfattelse.
Torsten Schack Pedersen (V), 2011-11-23:
Se, det, jeg gerne vil have at finansministeren forholder sig til, er, at i det papir, som Finansministeriet har lavet om effekterne af finansloven, har man over 5 mia. kr. Jeg skal bare ligesom forholde mig til, om de 5 mia. kr., der står i regeringsgrundlaget, er sådan ca. 5 mia. kr., eller om det er i omegnen af 5 mia. kr., for når jeg ser på Finansministeriets egne tal, kan jeg se, at man hæver skatter og afgifter med 4,5 mia. kr. i 2012, med 6,7 mia. kr. i 2013 og varigt med 5,070 mia. kr. Så spørgsmålet er: Mener finansministeren, at 5,070 mia. kr. er det samme som 5 mia. kr.?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-23:
Ja, det mener finansministeren i det store hele.
5,070 mia. kr. er ramt inden for skiven i forhold til et mål om at hæve skatter og afgifter med 5 mia. kr.
Det er jo rigtigt, at det fremgår af tabellen – det er ikke nogen overraskelse for spørgeren, tror jeg da, for jeg anser spørgeren for at være fuldstændig lige så indsigtsfuld som mig selv i forbindelse med de her forhold – at der, når man hæver skatter og afgifter, jo er midlertidige indtægter, fremrykkede indtægter, ved visse skatter og afgifter, som man råder over i en kortere periode, men som forsvinder igen, når man regner varigt.
Målet om at hæve skatter og afgifter med 5 mia. kr. gælder det varige provenu.
De midlertidige indtægter, man så får i mellemtiden, kan man bruge til midlertidige udgifter, men ikke til varige udgifter.
Sådan er det.
Torsten Schack Pedersen (V), 2011-11-23:
Jeg vil godt være venlig over for finansministeren og alene forholde mig til det varige.
Jeg skal jo indrømme, at jeg ikke kunne være helt sikker på de her tal, da fristen for indlevering af spørgsmål blev ramt fredag kl. 12.00, men efter fredag kl. 12.00 kom meldingen fra skatteministeren om, at man havde lavet en aftale, som varigt hæver skatter og afgifter med 5,150 mia. kr.
Kan finansministeren så forklare mig, hvorfor der er forskel på det, som skatteministeren mener er den varige virkning, nemlig 5,150 mia. kr., og det, som finansministeren mener er den varige virkning, nemlig 5,070 mia. kr.?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-23:
Jeg har ikke haft lejlighed til at sætte mig ind i præcis det bilag, spørgeren henviser til.
Jeg har heller ikke kunnet identificere det på baggrund af den måde, spørgsmålet er stillet på.
Jeg kan forestille mig, at det, der er forholdet, jo er, at man i aftalen foretager sig ting, der trækker i begge retninger.
Altså, man hæver skatter og afgifter på en række områder, og man har aftalt med Enhedslisten at udvide regeringens oprindelige forslag med også at indføre en reklametryksagsafgift, men man gør samtidig det, at man øger den grønne check for de allerlaveste indtægter i Danmark, og det trækker jo i den modsatte retning.
Det er muligvis ikke afspejlet i Skatteministeriets opstilling, det skal jeg ikke kunne sige om det er.
Torsten Schack Pedersen (V), 2011-11-23:
Men det får vi jo rig lejlighed til at spørge nærmere ind til.
Altså, det centrale er bare, at finansministeren tolker regeringsgrundlaget således, at 5 mia. kr. er sådan ca. 5 mia. kr.
Altså, det er jo det, der står tilbage, nemlig at de 5 mia. kr. er 5 mia. kr. plus lidt mere.
Og det er da bare stærkt bekymrende, at der meldes en ramme på 5 mia. kr. ud, men når man laver aftalen – om det er betaling til Enhedslisten, der skal gøre det sidste, ved jeg ikke – så ryger man over de 5 mia. kr.
Kan finansministeren så ikke godt forstå, at der er nogle, der synes, at det er lidt påfaldende, at regeringen kommer med et regeringsgrundlag med nogle tal, derefter laves der en aftale, og så er tallene nogle andre?
Eller er 150 mio. kr., eller hvad det er, bare en afrundingsfaktor for finansministeren?
Gitte Lillelund Bech (V), 2011-11-23:
Mener ministeren, at når den danske indsats i Afghanistan er slut, skal Danmark ikke have et forsvar, der er klar til en ny operation i stil med krigen i Afghanistan, fordi det er for dyrt og Danmark er for lille?
Nick Hækkerup (S), 2011-11-23:
Det er regeringens klare opfattelse, at det for Danmark ikke er et spørgsmål om, om vi møder verden omkring os, men om, hvordan vi møder den verden, der omgiver os.
Vi kan ikke dukke os og undgå at blive ramt, når verden omkring os bliver ramt.
Det er jo fuldstændig rigtigt, som der også står i spørgsmålet, at Danmark er et lille land, men efter vores opfattelse gør det kun vores ønske om fællesskab med andre lande desto større og vores vilje til solidaritet med stærke allierede endnu stærkere.
Derfor vil regeringen føre en aktiv udenrigspolitik, som betyder, at vi kan være med også i fremtidige internationale operationer, når der er brug for det, sammen med vores alliancepartnere, med vores kapaciteter til det, fordi det faktisk nytter.
Det er et spørgsmål om at være klar til at engagere os i de konflikter, der opstår, og som vi kan hjælpe med at løse.
Og det er et spørgsmål om, at det jo også er i vores eget lands interesse at bidrage som en del af stærke alliancer med andre lande.
Gitte Lillelund Bech (V), 2011-11-23:
Så er jeg jo meget interesseret i at vide, om forsvarsministeren taler på hele regeringens vegne.
Det tror jeg sådan set også vores soldater er interesseret i at vide, for det har der indimellem været lidt tvivl om.
Så jeg vil bare have forsvarsministeren til at bekræfte, at han taler på både egne og udenrigsministerens vegne, når han siger, at den militære indsats har nyttet.
Bjarne Corydon (S), 2011-11-23:
Nej, det er sådan, at der efter mine begreber er tale om en marginal forskel i forhold til det udmeldte.
Nick Hækkerup (S), 2011-11-23:
Jamen der er ingen tvivl om, at den militære indsats har nyttet.
Men når vi kigger på Afghanistan, og det ved jeg at spørgeren med sin erfaring og tidligere position som forsvarsminister også udmærket er klar over, så er det sådan, at det at arbejde sig frem i Afghanistan, det at lave ændringer i Afghanistan, er besværligt, og at det er en vej, som vi også over de kommende år bevæger os frem af, og hvor der givetvis vil være tilbageslag og bump på vejen osv.
Men det har nyttet.
Man skal bare ikke bilde sig selv ind, at det her er en dans på roser.
Dennis Flydtkjær (DF), 2011-11-23:
Nu er det jo sådan, at man har regnet sig frem til, at en gennemsnitsfamilie i dag får 55 kg reklamer om året, og langt størstedelen af dem bliver brugt til genbrug.
Så jeg tror ikke, miljøgevinsten er så kæmpe stor, for hvis man nu rykker det hele over i aviser og ugeaviser, er det måske ikke så meget, man flytter alligevel.
Jeg vil også spørge skatteministeren: Hvad gør man med afgrænsningsproblemerne?
Hvor meget redaktionelt skal der være i en reklame fra f.eks. Bilka?
Altså, putter man en leder ind, eller skal der være en enkelt artikel i?
Giver det ikke bare en masse problemer med at afgrænse det her?
Så vil jeg også holde fast i dette: Er det ikke lidt sjovt, at man før valget har sagt, at man vil kompensere de her lavindkomstgrupper, når det så viser sig, at de kun får 280 kr., altså 23 kr. om måneden, samtidig med at man hæver cigaretafgifter, man hæver slikafgifter, og kaffe bliver også dyrere, og te bliver dyrere?
Så rækker 23 kr. om måneden jo ikke ret langt.
Thor Möger Pedersen (SF), 2011-11-23:
Med hensyn til spørgsmålet vedrørende fordeling synes jeg, det er vigtigt at holde fast i, at regeringens samlede økonomiske politik sikrer en rimelig fordeling og faktisk er med til at begrænse uligheden.
Og det er jo selvindlysende, at man er nødt til at se på effekterne af den samlede økonomiske politik og ikke kun enkeltforslag.
I forhold til det meget relevante synspunkt, spørgeren rejser med afgrænsningsmuligheder, er det jo netop baggrunden for, at afgiften først skal træde i kraft i 2013, således at vi nu har et helt år til sammen med branchen og andre interessenter at kunne gennemføre en fornuftig indretning af en afgift på reklametryksager, netop for bl.a. at tage højde for de afgrænsningsspørgsmål, som rejses her.
Mads Rørvig (V), 2011-11-23:
Bekymrer det ministeren, at hårdere beskatning af internationale virksomheder vil betyde, at de flytter deres forretning og dermed arbejdspladser ud af Danmark
, jf. koncernen Nestlés udmelding i dagbladet Børsen den 30. oktober 2011?