Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2012-06-06:
Det danske folkestyre trænger til fornyelse.
Sådan lyder de indledende ord i regeringsprogrammets afsnit om god regeringsførelse.
Det lyder meget pænt, men der er en del ting, som ikke helt er i overensstemmelse med den praktiske virkelighed.
Vi kan tage eksemplet med L 160 om Offentlig Digital Post.
Her har både Ældremobiliseringen, Advokatrådet og Kommunernes Landsforening klaget over den korte høringsfrist. Vi kan tage eksemplet med L 185, lovforslaget om fixerum.
Her har både Advokatrådet, Dansk Socialrådgiverforening, Dansk Sygeplejeråd, Gadejuristen, Landsforeningen af VæreSteder, Lægeforeningen og Rådet for Socialt Udsatte klaget over de korte høringsfrister. Vi kunne også tage eksemplet med L 135 om godskørsel og buskørsel, hvor der var manglende høringsnotat ved førstebehandlingen, noget, der jo ellers også loves fra regeringens side.
Endelig kunne vi tage det eksempel, som jeg lige har nævnt i mit spørgsmål til hr. Per Clausen, om den manglende fyldestgørende besvarelse fra indenrigs- og økonomiministeren til Enhedslisten i Folketingets Europaudvalg.
Sagt på en anden måde, der er gode intentioner i regeringsprogrammet, men der er ikke umiddelbart lagt op til en præcis efterlevelse af de gode intentioner.
Det er også sådan, at man kan læse i et ritzautelegram fra den 3. maj, at Advokatrådet i første kvartal i 121 tilfælde er blevet bedt om at afgive høringssvar.
I de 76 sager har der været en høringsfrist på under 3 uger, ifølge Advokatrådet langt under tommelfingerreglen på 4 uger.
Derudover kan vi også citere Dansk Socialrådgiverforenings formand, Bettina Post, som i samme artikel sagde: »Da regeringen trådte til, var der lige til at begynde med nogle rimelige frister.
Men jeg synes meget hurtigt, at vi kom tilbage til de vante gænger, hvor det skal gå meget, meget stærkt«.
Så der er grund til at være særlig opmærksom på det i forhold til denne regering, selv om man skal være åben og ærlig og sige, at det jo ikke er, fordi resultaterne er særlig meget værre eller bedre end den forrige regerings, så er det jo, fordi denne regering jo selv har kastet sig op på den højeste hest i landet, og både Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre har igennem 5½ år turneret i tv-udsendelser, radioudsendelser, på folkemøder og andet og fortalt om, at når de kom til, når man fik magten, ville alt være forandret, en ny dag ville oprinde, og alt ville blive bedre.
Det blev det ikke, kan vi konstatere.
Man kommer til at tænke lidt på den sovjetiske forfatning, der både garanterede pressefrihed, ytringsfrihed, demonstrationsfrihed, religionsfrihed, boligens ukrænkelighed og hemmelige og lige afstemninger.
Flotte målsætninger, men jo ikke rigtig noget, som sovjetkommunismens ofre kunne bruge til noget i den praktiske virkelighed.
Nu er det ikke sådan, så man skal misforstå det, jeg siger, og at jeg sammenligner den nuværende regering med et af de mest forfærdelige styrer, der overhovedet har været i verdenshistorien.
Det er slet ikke det, der er min pointe.
Meget dårligt kan man sige om regeringen, men dog ikke det.
Det, man til gengæld kan sige, er, at man altid kan sætte sig de flotteste målsætninger, man kan altid begynde at rose sig selv med det, man godt kunne tænke sig.
Jeg har tænkt mig at tabe mig 10 kg.
Er det ikke flot?
Jo, det er det, hvis jeg får dem tabt, og ellers er det sådan set ikke noget særligt.
Så er det bare noget ordskvalder, som man ikke kan bruge til noget som helst.
Sådan ser det jo også umiddelbart ud med det afsnit, der er om god regeringsførelse i regeringsprogrammet fra efteråret.
De første 8 måneder må man sige, at karakteren er – jeg skal ikke gå ind i skalaer – dumpet, og så må vi jo bare se, om det bliver bedre fremadrettet.
Jeg synes ikke, at vi har fået særlig konkrete løfter, men jeg håber da, at det bliver til noget.