Carsten Hansen (S), 2012-12-11:
Vi behandler i dag to beslutningsforslag fra oppositionen vedrørende de statslige arbejdspladser og landdistrikterne.
I det første beslutningsforslag, som vi behandler nu, B 15, ønsker Dansk Folkeparti at pålægge regeringen at nedsætte en arbejdsgruppe, som skal udarbejde en plan for udflytning af statslige arbejdspladser til yderområder og landkommuner.
I det andet beslutningsforslag, B 17, som vi skal behandle om lidt, vil Venstre og Det Konservative Folkeparti bidrage til udviklingen i hele Danmark ved som udgangspunkt at placere nye statslige institutioner uden for hovedstadsområdet og ved i videst muligt omfang at placere de tilbageværende opgaver uden for hovedstadsområdet, når statslige enheder sammenlægges.
Selv om oppositionen ikke er enig med sig selv, synes jeg, at det er rigtig godt, at partierne bag de to forslag interesserer sig for udviklingen af landdistrikter.
Det er ganske udmærket.
Lad os endelig holde fast i det og få en god debat om udviklingen af vores landdistrikter.
Det trænger vi til, så det vil jeg gerne kvittere for.
At tvangsflytning af offentligt ansatte skulle være den mest effektive og økonomisk rationelle metode til at skabe udvikling i landdistrikterne, er jeg så mindre enig med oppositionen i.
I regeringen er vi ikke modstandere af at prioritere statslige arbejdspladser i landdistrikterne, tværtimod.
Udflytningen af statslige arbejdspladser skal ske på et økonomisk og fagligt forsvarligt grundlag, og vi kender jo alle til de aktuelle økonomiske udfordringer i den offentlige sektor.
Vi befinder os i en krise, hvor tingene ikke kommer af sig selv, og hvor vi også i landdistrikterne har forsøgt at skabe en kickstart.
I de danske landdistrikter gik der jo mere end 150.000 arbejdspladser tabt, mens den tidligere regering sad, og inden krisen kom til Danmark.
Jeg har tallene over tabte arbejdspladser for hver eneste region, og i Region Syddanmark – jeg kommer selv fra Fyn – tabte vi mere end 18,5 pct. af de private arbejdspladser.
Det er meget interessant.
Derfor håber jeg også, at oppositionen har lagt mærke til, at når vi gennemfører omstruktureringer af f.eks. statsforvaltningens organisation, ligger det den her regering meget på sinde at tage et stort hensyn til landdistrikterne.
Jeg vil derfor sige det sådan, at placeringen af statslige arbejdspladser må ske der, hvor det er fagligt og økonomisk mest hensigtsmæssigt.
Heri skal selvfølgelig også indgå overvejelser om den lokale betydning af arbejdspladser.
Men regeringen er forpligtet til at foretage en samlet vurdering, og det er en vurdering, man selvfølgelig må foretage fra gang til gang. Som det fremgår af »Regional- og landdistriktspolitisk redegørelse 2012«, som jeg har givet i år, var der ifølge tal fra Finansministeriets forhandlingsdatabase 116.049 statslige arbejdspladser placeret uden for hovedstaden i 2011.
Det svarer til 56 pct. af alle statslige arbejdspladser.
Der er altså tale om en bred vifte af institutioner, som dækker alt fra skattemyndigheder til uddannelsesinstitutioner, politi, domstole, forsvarsmyndigheder og meget andet.
Som så mange gange før vil der også i de kommende år ske forskydninger i indretningen af de statslige virksomheder.
Her kan jeg ikke lade være med at tilføje, at jeg står her med et svar fra Finansudvalget på spørgsmål nr. S 139 stillet af hr. Mike Legarth, hvor finansministeren bliver bedt om at oplyse, hvor stort et økonomisk råderum nulvækst i det offentlige forbrug vil udgøre i perioden 2013-2020.
Jeg har noteret mig, at i hvert fald det største oppositionsparti, Venstre, vil have nulvækst i den offentlige sektor.
I svaret siger finansministeren: I den seneste 2020-fremskrivning baseret på aftalen »To streger under facit« – det var det, hr. Lars Løkke Rasmussen var så optaget af – der er beskrevet i »Økonomisk Redegørelse« fra maj 2011, var der indregnet en realvækst i det offentlige forbrug på 0,8 pct. om året fra 2013 til 2020 svarende til en samlet stigning i det offentlige forbrug på 30 mia. kr.
Det vil sige, at hvis man ikke laver en fremskrivning i det offentlige forbrug, vil der ske en reel besparelse frem til 2020 på 30 mia. kr.
Når Venstre i dag stiller det her meget aktuelle spørgsmål om statslige arbejdspladser, synes jeg, at det er interessant at høre, hvor Venstre vil spare de 30 mia. kr. frem til år 2020.
Det synes jeg bør indgå i debatten, så vi ikke bare får et blålys fra Venstre og De Konservative og Dansk Folkeparti, men diskuterer, hvor man reelt vil spare de 30 mia. kr. henne.
Jeg har lyttet mig til, at det ikke er på ældreplejeområdet, at det ikke er på den kommunale service.
Hvor er det så, man vil spare, hvis det ikke er på statslige arbejdspladser?
Det synes jeg bare bør indgå i den diskussion, i den debat, vi har i dag.
Senest har ændringerne i statsforvaltningernes organisation haft stor betydning.
Men den enkeltbegivenhed, der må siges at have fået størst betydning inden for de statslige institutioner i den seneste periode, er den såkaldte effektive administration, som blev vedtaget – ja, af hvem? – af den tidligere regering.
Det var VKO, der vedtog det i fællesskab.
Den slår hårdt igennem, både i landdistrikterne og i hovedstaden.
Som følge af en effektiv administration har flere offentlige myndigheder nu gennemført større tilpasninger og omorganiseringer af deres koncern, hvilket har haft stor betydning for placering af også regionale arbejdspladser.
Den seneste opgørelse viser, at nogle af de større, planlagte ændringer, som har regional betydning, er sket på Fødevareministeriets område, som har været diskuteret i dag, med to større institutioner med regionale kontorer, nemlig Fødevarestyrelsen og Natur- og Erhvervsstyrelsen.
Fødevareministeriet har i forbindelse med effektiv administration og de øvrige omorganiseringer og tilpasninger på deres ministerområde i 2012 netto nedlagt knap 170 stillinger, heraf de 160 i hovedstadsområdet.
Det vil sige, at 10 af de 170 stillinger er nedlagt ude i den del af Danmark, der ligger uden for hovedstadsområdet.
Så man må sige, at her er der taget et vidtgående hensyn.
I Social- og Integrationsministeriet er der sket tilpasninger, primært af Socialstyrelsen og Hjælpemiddelinstituttet i Aarhus, på samlet 50 årsværk.
Sundhedsministeriet nedlægger pr. 1. januar 2013 det, der hedder VIFAB, det er Videns- og Forskningscenter for Alternativ Behandling i Aarhus, hvilket indebærer en reduktion på fem årsværk.
Altsammen kan man jo sige er en konsekvens af den boligjobplan og det med effektiv administration, som VKO vedtog, da de sad ved magten.
Som landdistriktsminister mener jeg, at enhver arbejdsplads, som opstår i landdistrikterne, peger i den rigtige retning, også når det gælder statslige arbejdspladser.
Men det betyder ikke, at det bare handler om at flytte statslige arbejdspladser til landdistrikterne eller om automatisk at oprette nye arbejdspladser uden for hovedstaden.
Det mest fordelagtige er selvsagt, at arbejdspladser og institutioner er placeret der, hvor der er synergi imellem den statslige institution, områdets eksisterende erhvervsliv og andre aktører.
Det er da også en af de konklusioner, som en tværministeriel arbejdsgruppe under den tidligere regering kom frem til i 2002.
For mange af vores statslige institutioner betyder det, at det således giver god mening, at de er placeret uden for hovedstadsområdet.
Man kan f.eks. tage forsvarets mulighed for adgang til øvelsesterræn.
I andre situationer har placeringen ingen betydning for løsningen af institutionens opgaver, en institution vil måske godt kunne ligge i alle egne af landet, hvor der kan tiltrækkes kvalificeret arbejdskraft.
Et eksempel er den del af statsforvaltningerne, der nu samles på Bornholm.
Ofte vil det endda være en god forretning at undgå de dyre grundpriser, som også Dansk Folkeparti fremhævede tidligere i dag, eller priserne for et omkostningsfuldt kontormiljø.
Men der er altså situationer, hvor det helt klart vil betyde en forringelse i opgaveløsningen og kvaliteten at placere en institution uden for hovedstadsområdet.
Jeg citerer fra den redegørelse, der tidligere er afgivet af den borgerlige regering: »Det er vigtigt, at de enkelte offentlige institutioner er bæredygtige og kan løse deres opgaver med en høj kvalitet. Det kræver adgang til kvalificeret arbejdskraft og adgang til brugere, samarbejdspartnere og andre offentlige myndigheder.«
Hvad angår analyserne på området, blev nogle af de seneste studier af effekterne af udflytningen afrapporteret i 2001, hvor COWI for det tidligere By- og Boligministerium gennemførte en analyse af seks statslige institutioner uden for hovedstadsområdet.
Et af eksemplerne er Danmarks JordbrugsForskning i Foulum.
Til trods for et stort kommunalt engagement i Tjele og Viborg Kommuner, var det ikke lykkedes at tiltrække øget vækst til forskningscenteret.
Placeringen betød således ikke tilstrækkelig eller ny etablering af erhvervsvirksomheder.
Til gengæld viser nogle svenske erfaringer fra langtidsstudier af udflytningen af omkring 10.000 arbejdspladser fra Stockholm, at en udflytning kan have omfattende konsekvenser.
De udflyttede institutioner fandt det på trods af moderne kommunikationsmidler sværere at opretholde kontakterne til Stockholm.
Så erfaringerne peger altså på, at udflytningen af statslige arbejdspladser ikke nødvendigvis er den mest effektive metode til at skabe vækst i landdistrikterne.
Jeg tror ikke, at der er brug for at nedsætte et sådant udvalg, som det foreslås af Dansk Folkeparti.
Må jeg så ikke bare tilføje, at når man går igennem, hvad der er tabt af private arbejdspladser under krisen, især i de første år, hvor VKO jo havde den største del af ansvaret, kan man ifølge Arbejderbevægelsens Erhvervsråd se, at vi mistede 150.335 private arbejdspladser i hele landet.
Skulle man tage landsdelen Vest- og Sydjylland, var der mistet 16.174 arbejdspladser svarende til knap 15 pct.
Landsdelen Fyn, som jeg ved at Venstres ordfører også kommer fra, mistede 18.265 arbejdspladser svarende til lige knap 17 pct.
Her stod den tidligere statsminister, hr. Lars Løkke Rasmussen, og sagde, at nu var der to streger under facit, for krisen var løst.
Hvis man havde taget fat noget før, havde man måske kunnet forbedre den danske konkurrenceevne og sikre, at hånden blev holdt under beskæftigelsen på det private område, som det er gået rigtig, rigtig hårdt ud over, og det er gået rigtig, rigtig hårdt ud over vores landdistrikter.
Lad mig så bare tage et par enkelte citater fra tidligere ministre i den tidligere VK-regering.
Der er et enkelt citat fra den tidligere miljøminister, fru Karen Ellemann, fra den 23. juli 2010.
Der siger miljøministeren, at hun afviser at flytte Kort- og Matrikelstyrelsen til Haslev – og det er jo ikke sådan i Udkantsdanmark.
Begrundelsen lyder, at erfaringerne viser, at en flytning meget let medfører tab af produktivitet og kompetencer som følge af medarbejderflugt.
Nu vi er i gang, så lad os da tage et citat fra fru Rikke Hvilshøj, der den 9. maj 2004 sagde til TV 2 Finans – på det tidspunkt var fru Rikke Hvilshøj Venstres erhvervspolitiske ordfører, hun var valgt på Frederiksberg: Jeg afviser, at udflytningen af statslige arbejdspladser er så afgørende for vores yderområder. Hr. Bendt Bendtsen sagde senere til Ritzau, at man ikke kunne løfte provinsen og flytte statslige arbejdspladser fra København til provinsen – i øvrigt stik imod det, der stod i regeringsgrundlaget – og det skyldtes bl.a., sagde hr. Bendt Bendtsen, at provinsen ifølge regeringen ikke rådede over forskningsmiljøer, der ville kunne samarbejde med statslige institutioner som f.eks. Landbohøjskolen på Frederiksberg.
Det fremgår af et brev til den århusianske amtsborgmester Johannes Flensted-Jensen fra den samme erhvervsminister.
Den 11. maj 2004 siger hr. Bendt Bendtsen noget i et læserbrev.
Han skriver, at udflytningen af statslige arbejdspladser og fremrykningen af offentlige investeringer måske nok kan ses som et hurtigt plaster på såret, men at vi ikke har statslige institutioner nok til at kompensere, når man lukker private virksomheder og vælger at flytte sin produktion.
Det skriver ministeren bl.a. Så det er spændende at høre, hvorfor man har skiftet standpunkt i VKO.
Det er også spændende at høre, om man ikke mener det, man mente dengang.
I øvrigt synes jeg, at vi har en fælles interesse i at sikre, at man får en anden sammenhæng mellem by og land og får skabt nogle gode rammebetingelser – det er vi godt i gang med at gøre i regeringen – for vores landdistrikter, og i at sikre, at der igen bliver skabt optimisme via vækst i antallet af private arbejdspladser ved hjælp af vores kickstart.