runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Merete Riisager (LA), 2014-05-27:
Så det er jo rigtig, rigtig gode nyheder for civilsamfundet, for friheden og også for ligestillingen.
For når vi fremsætter det her forslag i Folketinget, gør vi det, fordi vi faktisk mener, at det giver mening at have et Ligebehandlingsnævn.
Det er fint og godt at have et sådant nævn i et demokratisk samfund, som man kan gå til, hvis man er blevet diskrimineret på baggrund af sit køn eller sin seksualitet.
Men hvis nævnet fortsætter som nu, frygter jeg, at nævnet vil blive truet på sin eksistens; det er simpelt hen umuligt for mig og for mange danskere at tage et nævn alvorligt, der træffer afgørelse om, at ældre herrer, der følges med deres koner på strikkefestival, ikke må få en gratis billet.
Der er ikke tale om diskrimination, når en lokal strikkefestival vælger at indrette det sådan, at de få herrer, der deltager, skal have lov at deltage uden beregning, mens konerne betaler et mindre beløb for deltagelse.
Der er heller ikke tale om diskrimination, når frisører afregner i dame- og herreklip, fordi de af erfaring ved, at mænd tilbringer kortere tid i frisørstolen end kvinder.
Og der er ikke tale om diskrimination, når et hotel henviser herrer til 16. eller 18. etage i stedet for 17. etage, fordi denne er indrettet med lyserødt betræk på puderne og med ekstra spejle og hårtørrere.
Vi kan ikke og vi skal ikke bruge offentlige institutioners tid og ressourcer på den slags sager.
Ikke kun er det en hån mod skatteborgernes penge at bruge dem på den her måde, men det er også en hån mod de foreninger og virksomheder i civilsamfundet, der får en sag på halsen ved helt almindelig ageren.
Ligebehandlingsnævnet har med sin fremfærd vist, at ingen kan vide sig sikker mod at blive udråbt som krænker af ligebehandlingen, og det er absurd, og det er ærgerligt.
I Liberal Alliance er vi åbne over for, hvordan sådan en bagatelgrænse kan udformes.
Det kan være sådan, at den, der rejser sagen, rent faktisk skal være den krænkede; det vil sige, at det altså ikke er nok at gå forbi en strikkefestival og blive forarget og så klage til nævnet.
Man kan indføre et gebyr, der betyder, at folk ikke klager for sjov, og man kan sætte en norm for, hvor betydelige prisforskellene skal være, for at der er en relevant sag, og man kan bede Ligebehandlingsnævnet udforme en definition af, hvad der faktisk er diskrimination.
Noget tyder på, at de ikke rigtig forstår det eller tror, at politikerne har bedt dem om noget andet, end tilfældet er.
Så jeg søger altså en egentlig og solid definition af begrebet diskrimination.
Der er flere muligheder; vi er åbne over for løsninger.
I Liberal Alliance mener vi, at egentlig ligestilling er en uvurderlig komponent i et demokratisk samfund.
Ligestilling og ligeværdighed mellem kønnene har vi ikke altid haft.
Nogen har kæmpet for, at vi kan leve, som vi gør i dag.
Ligestillingen kan blive udfordret og rullet tilbage.
Derfor er det også ødelæggende, når vi koncentrerer os om at genere ældre ægtepar på strikkefestivaler i stedet for at holde et vågent øje med hjørner i samfundet, hvor ligestilling og ligeværdighed eroderer.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2014-05-27:
Jeg tror, jeg vil starte med at rose forslagsstillerne for deres såkaldte anbefaling af ligebehandling.
Jeg vil også rose dem for at stille det spørgsmål, om der er bagateller for, hvad man skal bruge vores Ligebehandlingsnævn til at tage stilling til.
Ifølge forslagsstillernes kommentarer har de fundet ud af, at mange af klagerne handler om forskelle mellem mænds og kvinders betaling.
Jeg kan jo huske sidste efterår, hvor et diskotek fandt ud af, at folk, der mødte op med stilethæle, kun skulle betale halvdelen af entreen.
Jeg tror, at nogle måske vil kalde det for under grænsen, mens andre synes, det er diskrimination.
Desuden vil jeg advare mod en undergravning af os som feminister, når jeg foreslår nogle bagateller inden for ligebehandling.
I dagens Danmark er ligestillingen gået i stå og på nogle områder gået den gale vej.
Lad os bare se på dagens skønhedsideal, som bl.a. betyder, at mange unge kvinder får mindreværdskomplekser.
På baggrund af bl.a. dette er det vigtigt, at vi som politikere stadig kæmper for at forbedre ligestillingen mellem mænd og kvinder.
Vi skal stadig kæmpe for både ligeløn og lighed mellem kønnene i alle dele af samfundet.
Jeg tror, vi skal have tiltro til Ligebehandlingsnævnet.
Måske kan vi også give nævnet nogle bedre muligheder for at afvise sager.
På den baggrund tror jeg, at beslutningsforslaget ikke vil gøre det lettere for ligestillingen, selv om jeg godt kan forstå forslagsstillernes motiver.
Jeg tror, det betyder, at vi på baggrund af det beslutningsforslag i det små vil undergrave ligestilling.
Özlem Sara Cekic (SF), 2014-05-27:
Jeg er enig i, at vi ikke skal sidde på Christiansborg og beslutte hvordan og hvorledes ned til mindste detalje, men til gengæld får jeg lige lyst til at spørge ordføreren, om det ikke er sådan, at vi faktisk sætter rammerne for den ligebehandling, der finder sted ude i samfundet.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at høre ordføreren, hvordan ordføreren har det med, at vi f.eks. i vores blufærdighedslovgivning ikke har undtaget amning, ligesom man har gjort i andre lande som f.eks. Skotland, USA og Australien.
Mener ordføreren, at amning er en blufærdighedsrænkelse?
Sophie Løhde (V), 2014-05-27:
Jamen jeg opfatter det simpelt hen ikke som diskrimination, at der er en caféejer, som vælger at sige, at man rigtig gerne vil have, at der kommer mødregrupper på ens café, og at der er andre caféejere, som vælger en anden beslutning.
Det må vi da også respektere, og som sagt kan man jo vælge at gå et andet sted hen.
Men det er sådan set ikke det, der er vores væsentligste argumentation i forhold til det her beslutningsforslag fra Enhedslisten, heller ikke selv om ordføreren for Enhedslisten bliver ved med at nævne det.
Det væsentligste for os er sådan set, at det her handler om, og det var også det, jeg indledte med at sige, spørgsmålet om grænser for politik.
Er det en opgave for os her i Folketinget i dag nu at kaste os over endnu et område, hvor der igen efter min bedste overbevisning ikke er tale om reelle problemer, men måske nogle problemer, som vi forsøger at opfinde som politikere.
Anne Sina (S), 2014-05-27:
Det her lovforslag fra Enhedslisten pålægger regeringen at ophæve indskrænkningerne i lov nr. 548 fra 2006 om kommuners udførelse af opgaver for andre offentlige myndigheder og kommuners og regioners deltagelse i selskaber.
For Socialdemokraterne er offentlig-privat samarbejde vigtigt.
Det offentlige og private er ikke hinandens modsætninger, men er medspillere, og vores tilgang til det her er jo derfor, at det er godt, når den offentlige sektor og private virksomheder samarbejder og lærer af hinanden.
I det tiltag, som vi allerede har taget, er vi dog ikke gået helt så langt, som Enhedslisten nu foreslår med det her beslutningsforslag, og det skyldes, at vi faktisk tror, at loven i sin nuværende form med sine mange fleksible dispensationsmuligheder giver regionerne og kommunerne nogle rigtig gode rammer.
Den første del af forslaget handler om kommuners og regioners mulighed for at deltage i såkaldte L 548-selskaber, og her foreslås det at afskaffe begrænsningen for, hvor meget af salget af sådanne selskaber der må gå til andre end kommuner og regioner.
Vi har, som Enhedslisten også selv nævner i bemærkningerne, allerede hævet omsætningsgrænsen for salg til andre end kommuner og regioner fra 25 til 50 pct., ligesom der også her er muligheder for dispensation.
Det har styrket kommuners og regioners mulighed for at deltage i de her selskaber.
Det er ikke mere end 2 år siden, vi lavede den her ændring, og vi synes, ændringen faktisk er fornuftig og bør fastholdes.
Den anden del af lovforslaget handler om de opgaver, som kommuner og regioner udfører for andre myndigheder.
Her foreslås det, at kommuner og regioner skal kunne udføre opgaver for andre offentlige myndigheder, uden at opgaven skal sendes i udbud.
Også på det her område har regeringen sammen med Enhedslisten og andre partier taget en række initiativer.
Vi har hævet grænsen for kommuners mulighed for at udføre opgaver for andre kommuner, uden at opgaven foruden skal være sendt i udbud.
Desuden kan jeg også nævne, at vi sammen med Enhedslisten har givet regioner de samme muligheder for at løse opgaver for andre offentlige myndigheder, uden at de skal udføres i selskabsform.
Det er i lighed med de muligheder, som kommuner allerede i dag har.
I modsætning til de blå partier her i Folketingssalen, for hvem det der med at privatisere ting er en målsætning i sig selv, har vi Socialdemokrater – mener jeg – en langt mere pragmatisk tilgang til at se på snitfladen og grænserne mellem det offentlige og det private.
Det er derfor, vi, siden vi overtog regeringsansvaret, har styrket kommuners og regioners mulighed for at samarbejde på tværs og i offentlig-private samarbejder.
Det har vi gjort sammen med Enhedslisten og med Liberal Alliance og andre, så der er vist nogenlunde balance i det, vi har gjort.
Vi synes, at den lov, der ligger nu, er fornuftig og afbalanceret, og derfor kan vi ikke støtte Enhedslistens beslutningsforslag.
Jacob Jensen (V), 2014-05-27:
At konkurrenceudsættelse sikrer en bedre pris og en højere kvalitet er der jo dokumentation for.
Så er det ikke nok, man bare gå hen i den første, den bedste butik og siger: Jeg tager det ned fra hylden, som der nu engang måtte stå på hylden.
Man går selvfølgelig forskellige steder hen og spørger, hvad man kan få for prisen, eller man går hen og siger: Jeg vil have den her kvalitet – hvad koster det?
Det synes jeg sådan set er ret logisk, og det er derfor, jeg synes, at det, der ligger i den oprindelige lov, er fornuftigt, at de rammer, der bliver sat op for det offentlig-private samarbejde, er fornuftige, og det står vi stadig væk på mål for i Venstre.
Finn Sørensen (EL), 2014-05-27:
Ja, men så kan vi da i hvert fald være enige om at være uenige om det ideologiske udgangspunkt.
Det er jo fint.
Så kommer der et spørgsmål, som jeg er rigtig spændt på at høre svaret på.
Måske skulle jeg have haft det med i første runde, men alligevel – vi mødes jo nok i en anden sammenhæng.
Hvilken dokumentation er der for, at den her lov og hele ideen om konkurrenceudsættelse sikrer en bedre pris og en højere kvalitet?
Jacob Jensen (V), 2014-05-27:
Det er jo ikke altid, at man kan sige det om alle vores kollegaer, og jeg kan også forstå på hr. Finn Sørensens bemærkning til ministeren før, at der er sket et holdningsskifte på visse sider i det politiske spektrum.
Bl.a. var Socialdemokraterne jo imod netop det forslag, som Enhedslisten her ønsker at ophæve, men det må de jo selvfølgelig stå på mål for.
Jeg står på mål for, at jeg synes, det er nogle udmærkede ting, der ligger i den lov, som VK-regeringen fik gennemført, nemlig L 548.
Det sætter netop rammen for, hvordan kommuner og offentlige myndigheder kan indgå i selskabsform, for det skal efter vores opfattelse jo ikke bare ske sådan helt tilfældigt; det skal ske ud fra en ramme og ud fra de betingelser, der nu engang blev sat i den lov.
Det kan vi stadig væk stå på mål for, og det er også derfor, vi siger, at vi synes, det fint, at Enhedslisten har et andet synspunkt, men vi er bare ikke enige i det, fordi vi mener, at det er væsentligt, at det offentlig-private samarbejde, både som det var før L 548, men også med de nævnte betingelser – det var jo ligesom derfor, vi gennemførte det dengang – står til troende.
Finn Sørensen (EL), 2014-05-27:
Tak til ordføreren for den klare ideologiske udmelding, som jo ligger bag det her – det er jo altid rart, at der er rene linjer; så er det meget bedre at diskutere politik, og så kan vælgerne også tydeligere se, hvad det er, de skal vælge imellem.
Så rigtig mange tak for det.
Kan ordføreren bekræfte, at der, før L 548 blev vedtaget, var muligheder for, at kommunerne kunne indgå i forskellige former for samarbejde med private selskaber, og at L 548 satte nogle ganske snævre begrænsninger og betingelser op for, under hvilke rammer kommunerne kunne indgå i sådanne samarbejder?
Jacob Jensen (V), 2014-05-27:
Tak for det.
Enhedslisten foreslår med forslaget her at ophæve en række af de tiltag, som VK-regeringen tog for at styrke offentlig-privat samarbejde på områder, hvor der reelt kun er offentlige aktører, og hvor mulighederne for at konkurrenceudsætte opgaverne dermed er begrænsede.
VK-regeringen styrkede derved på visse betingelser at give kommunerne lov til at indgå i selskaber sammen med private aktører.
For os at se
er konkurrenceudsættelse af skattefinansierede opgaver et effektivt værktøj til at sikre, at opgaverne bliver løst mest hensigtsmæssigt og billigst muligt.
Konkurrenceudsættelsen kræver imidlertid, at der eksisterer et reelt marked, og hvis det marked ikke eksisterer, kan offentlig-privat samarbejde være et fint alternativ, der netop sikrer de offentlige myndigheder, at den viden, de bruger i deres opgaveløsning, bliver anvendt bedst muligt for flest muligt, samtidig med at opgaven også bliver løst til den bedst mulige pris.
Det er de erfaringer fra både de private og det offentlige, vi gerne ser samtænkt.
Med muligheden for, at offentlige myndigheder kan indgå i selskaber, gav VK-regeringen netop kommunerne og de offentlige aktører et alternativ til udlicitering, og der blev skabt reelt grundlag for, at der kan skabes et marked for kommunale eller regionale ydelser.
Dermed kan det senere hen blive et grundlag for netop at konkurrenceudsætte konkrete opgaver og få en mere effektiv administration i den offentlige sektor.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at vi i Venstre ikke mener, at verdens største offentlige sektor skal være endnu større.
Tværtimod mener vi, at der skal dannes grundlag for, at vi kan sikre en mere effektiv offentlig administration, men hvor kvaliteten stadig er høj, og hvor det er kvaliteten, der er i centrum.
Og det kan man bl.a. sikre ved muligheden for, at kommunerne kan indgå i selskabsform sammen med private aktører.
Såfremt offentlige myndigheder skal udbyde ydelser på et privat marked, så skal det naturligvis foregå på lige og retfærdige konkurrencevilkår, og der vil Enhedslisten så ophæve de krav til offentlige myndigheder og dermed efter vores opfattelse skabe en ulige og uretfærdig konkurrencesituation mellem det offentlige og de private.
Det samme skulle jeg hilse og sige gør sig gældende for Det Konservative Folkeparti.
Henrik Sass Larsen (S), 2014-05-27:
Jamen jeg mener jo, at vi i stor udstrækning – som jeg også redegjorde for i min tale – har mulighed for at give dispensationer de steder, hvor man mener der er nogle begrænsninger i forhold til loven.
Og det, som vi har oplevet, er jo – som jeg også sagde i min tale – at der har været én ansøgning om dispensation.
Og derfor er der måske ikke det allerstørste behov derude for, at vi går i gang med at lave kæmpe ændringer af loven og den måde, det fungerer på i dag.
Vi har jo så også for nylig vedtaget en lang række nye ændringer af lovgivningen her, som ikke har haft tid til at virke endnu, og som vi så også afventer resultatet af.
Så indtil vi måtte få øje på, at vi virkelig har et stort problem, synes jeg ikke, der er nogen grund til at gennemføre det her beslutningsforslag.
Finn Sørensen (EL), 2014-05-27:
Jamen hvis jeg ikke tager meget fejl – ellers har jeg da bare læst forkert i beskrivelsen af, hvordan behandlingen foregik dengang – så var Socialdemokraterne sammen med SF og Enhedslisten modstander af alle de begrænsninger, der blev indført af VKO-flertallet.
Og så forstår jeg jo ikke, hvorfor man ikke holder fast i det synspunkt og er med til at afskaffe dem.
Man kan sagtens sige: Jamen vi synes, det er rimeligt.
Men nu har vi jo en diskussion om, hvorfor det er rimeligt.
Jeg kan også spørge på en anden måde: Der er vel ingen – jeg kender ikke nogen her i salen i hvert fald – der er modstander af et godt samarbejde mellem det offentlige og det private, men hvorfor skal det være tvangsmæssigt?
For det er jo det, den her lov bygger på.
Henrik Sass Larsen (S), 2014-05-27:
Jamen jeg mener jo sådan set uændret, at vi med den lov, vi har i øjeblikket, faktisk stiller nogle fine krav og også giver rummelige muligheder for, at kommuner og regioner kan deltage i selskabsdannelser.
Vi har jo lavet en lang række ændringer, siden vi kom til,
som vi så mener er tilstrækkelige til, at vi kan opfylde det formål, som jo er, at vi gerne ser et øget offentlig-privat samarbejde, og at vi også gerne ser, at kommunerne og regionerne får mulighed for at kaste sig over opgaver de steder, hvor vi synes det er naturligt.
Så vi synes faktisk, det er tilstrækkeligt, som det er i dag.
Og vi mener sådan set, at vi har haft en intakt holdning hele vejen igennem og egentlig har været positivt indstillet i forhold til det her område.
Finn Sørensen (EL), 2014-05-27:
Og tak til ministeren.
Ministeren er jo ud over at være minister
også socialdemokrat.
Og dengang VKO-flertallet indførte de her begrænsninger, som Enhedslisten nu gerne vil have fjernet, gik ministerens parti jo imod, bl.a. med den begrundelse, at samarbejdet ikke må være en privat omklamring af det offentlige.
Det var sådan, man fra Socialdemokratiets side opfattede det lovforslag, som blev til L 548.
Så undrer det mig bare, at ministeren ligesom har ændret holdning, i forhold til hvad partiet stod for dengang.
Så det kunne være, ministeren kunne uddybe det.
Henrik Sass Larsen (S), 2014-05-27:
Enhedslisten har fremsat beslutningsforslag om at ophæve indskrænkninger i lov nr. 548 af 8. juni 2006 om kommuners og regioners udførelse af opgaver for andre offentlige myndigheder og kommuners og regioners deltagelse i selskaber.
Jeg er enig i, at det er vigtigt, at kommuner og regioner deltager i udviklingen af nye produkter til gavn for samfundet.
Det er også baggrunden for, at vi i de senere år flere gange har ændret den pågældende lov.
Ændringer skal bl.a. ses i lyset af et ønske om at sikre privat medejerskab til de kommunale og regionale selskaber og at styrke det offentligt-private samarbejde.
For det første medfører Enhedslistens forslag, at det ikke længere skal være et krav for at kunne oprette et selskab, at der skal være en privat ejerandel på 25 pct.
For det andet foreslår Enhedslisten, at lovens grænse på maksimum 50 pct.s omsætning i et selskab for andre end kommuner eller regioner afskaffes.
For det tredje foreslås, at kommuner uden begrænsning eller skelen til EU's direktivkrav skal kunne udføre alle slags opgaver for andre offentlige myndigheder uden krav om udbud eller selskabsdannelse.
Og endelig foreslås det at ophæve lovens krav om, at et selskab ikke kan varetage en opgave, som tidligere har været udliciteret.
Der er flere grunde til, at jeg ikke mener, at vi skal gå videre ad det spor, som Enhedslisten foreslår.
For det første findes der i dag en lang række muligheder for dispensation fra lovens rammer for udførelse af opgaver eller selskabsdannelse.
F.eks. kan der søges dispensation både fra kravet til den private ejerandel og fra omsætningsgrænsen, som Enhedslisten berører i forslagets to første dele.
Der er siden 2012 kun modtaget én dispensationsansøgning, og det mener jeg er udtryk for, at kommuner og regioner i praksis ikke føler sig begrænset af lovens rammer.
Det fremgår desuden udtrykkeligt af loven, at udliciterede opgaver faktisk godt kan hjemtages til et kommunalt eller regionalt selskab, hvis særlige grunde taler for det.
For det andet er kravene til, hvornår en opgave skal i udbud, fastsat i EU's udbudsdirektiv.
Vi kan derfor ikke generelt undtage opgaver fra kravet om udbud, hvis de er omfattet af direktivet.
Endelig har regeringen som tidligere nævnt løbende tilpasset loven til kommunernes og regionernes behov, således at der er sket lovændringer i 2011, to gange i 2012 og senest i år med ikrafttræden pr. 1. juli.
Regeringen deler naturligvis Enhedslistens ønske om, at kommuner og regioner skal være aktive spillere i udviklingen af samfundet.
Det er samtidig regeringens opfattelse, at et godt samarbejde mellem offentlige og private virksomheder kan bidrage til at sikre en effektiv opgavevaretagelse og en løbende udvikling af de offentlige ydelser.
En række af de seneste lovændringer har dog endnu ikke fuldt ud haft effekt.
Endvidere har behovet for dispensationer som nævnt været meget begrænset.
Jeg mener derfor ikke, at der er grundlag for at gennemføre yderligere lovændringer på nuværende tidspunkt, og jeg skal derfor indstille, at beslutningsforslaget forkastes.
Finn Sørensen (EL), 2014-05-27:
Tak til ordføreren.
Ordføreren mener, at der sådan er balance i det nu.
Vil det sige, at der ikke var balance i det, dengang Socialdemokraterne stemte imod de her opstramninger og begrænsninger, som blev indført i lov nr. 548?
Det var altså ikke en afbalanceret holdning eller hvad?
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2014-05-27:
Jeg synes, det her er et godt forslag, selv om vi ikke har det mindste imod private-offentlige selskaber, bl.a. fordi vi tror – og fordi vi ved – at de kan være med til at skabe både innovation og en øget produktion og et marked for bl.a. gode velfærds- og miljøløsninger både herhjemme og ude i verden. Men det er altså vigtigt, at det offentlige og private samarbejde bygger på principper og beslutninger om frivillighed og bedst og billigst hos kommuner og regioner, for vi har i modsætning til VKO-regeringen, der gennemførte loven i 2006, en tillid til det kommunale og regionale selvstyre.
Derfor synes vi også, at det, selvfølgelig under skyldig og gyldig hensyntagen til den eksisterende EU-ret, kunne være en rigtig god idé for det første at rulle de faste procentgrænser i forhold til privat ejerandel tilbage, hvis kommuner og regioner ønsker at oprette et selskab, og for det andet at ophæve kravet om, at produktion til andre offentlige myndigheder på en tærskelværdi over 1,7 mio. kr. altid skal foregå i et selskab.
Vi synes, det er en god idé, at tvangssalg af kommunale og regionale successelskaber ophæves, og vi synes, det er en god idé, at det bliver muligt at indlicitere tidligere udliciterede selskaber.
Så i SF ser vi frem til den fortsatte udvalgsbehandling af det her forslag, som vi støtter, og i udvalgsbehandlingen kan vi altså også få afklaret eventuelle EU-retlige spørgsmål.
Ida Auken (RV), 2014-05-27:
Hvis man har fulgt regeringen de sidste 2½ år, må man sige, at den her regering ikke er bange for at lade det offentlige udvikle sig.
Til gengæld har man fra Enhedslistens side, hver eneste gang der er kommet et forslag om at ændre lidt på den offentlige sektor – måske for at gøre den mere smidig, mere dynamisk, mere opfindsom, mere levende – sagt, at det, vi havde i går, var meget bedre.
Så jeg tror ikke, man kan beskylde Det Radikale Venstre for ikke at synes, at det offentlige skal udvikle sig.
Vi synes ikke, det offentlige skal blive en virksomhed og tjene penge, så derfor har vi sat nogle grænser, og vi siger: Det er virksomhedernes opgave at tjene penge og lave forretning, og det er det offentliges opgave at sørge for nogle grundlæggende tilbud og muligheder for borgerne.
Og der er et meget spændende samspil i gang, som vi støtter helhjertet og varmt.
Men vi siger, at selvfølgelig skal det ene være det ene og det andet være det andet.
Det offentlige skal ikke være en virksomhed, og virksomhederne skal ikke blive til det offentlige.
Og det synes vi balancerer fint i dag.
Finn Sørensen (EL), 2014-05-27:
Jamen jeg tror, jeg har forstået det.
Det offentlige må ikke udvikle sig.
Det er jo simpelt hen det, der er ordførerens konklusion: Det offentlige skal holde sig inden for nogle snævre grænser, og det skal kun samarbejde med det private erhvervsliv på en måde, som helt entydigt og ensidigt er til fordel for det private erhvervsliv, fordi man sætter nogle begrænsninger på, hvad den offentlige sektor må og ikke må.
Så meget for det kommunale selvstyre, næste gang vi skal diskutere det.