Kristian Jensen (V), 2010-02-02:
Enhedslisten har fremsat et beslutningsforslag, hvori regeringen opfordres til at arbejde aktivt for, at der indføres en international skat på finansielle transaktioner.
Forslaget vil ifølge forslagsstillerne kunne bidrage til en varig finansiering af klimaindsatsen og virke dæmpende på en eventuel ekstrem valutaspekulation.
Regeringen er enig med forslagsstillerne i, at det er nødvendigt at sikre indtægter til udviklingsbistand og klimatiltag.
Men at indføre en Tobinskat for at ville hjælpe ulandene, svarer til at skyde sig selv i foden for at ville løbe hurtigere.
Regeringen mener ikke, at der bør indføres en skat på finansielle transaktioner, hverken nationalt eller internationalt, og afviser derfor beslutningsforslaget.
Dette er der flere gode grunde til.
For det første bør indtægter til finansiering af udviklings- og klimatiltag overvejende sikres via prioriteringer i de nationale budgetter.
For det andet tjener meget af det, som forslagsstillerne kalder spekulation, vigtige formål.
Virksomheder, der om nogen tid vil få indtægter i dollar, køber dollar allerede nu for at beskytte sig mod fremtidige kursudsving.
Samtidig er spekulation jo med til at glatte kursbevægelser ud.
Vi har brug for, at nogle prøver at kigge fremad.
Hvis f.eks. aktiekurserne kun ændrede sig, når der kom nye regnskaber, ville de kursbevægelser blive store og bratte.
For det tredje er det at vende tingene på hovedet, hvis man tror, at et pres på et lands valuta fører til realøkonomiske problemer.
I de tilfælde er det naturligt, at markedet trækker kapital ud af et land, og det medfører så typisk et kursfald.
Valutakurstilpasningen fremskynder dermed en hurtigere økonomisk tilpasning og en bedre økonomisk politik end uden en tilpasning via valutamarkedet.
Lad mig bare pege på, at den danske krone ikke har været udsat for såkaldte spekulative angreb under finanskrisen.
Vi har grundlæggende en stærk og sund økonomi, og at bekæmpe valutaspekulation, er altså at bekæmpe symptomet i stedet for at bekæmpe sygdommen.
For det fjerde vil en transaktionsskat jo ikke forhindre, at der kommer pres på en valuta.
Tværtimod kunne udsvingene blive meget mere bratte.
Små kursjusteringer ville være urentable, men omvendt elimineres de handler, der indebærer, at de store kursudsving kommer, ikke.
For det femte vil en skat på finansielle transaktioner – også sådan en såkaldt lille transaktionskat, som Enhedslisten foreslår – være direkte skadelig for omfanget af international handel.
International handel vil blive dyrere, og det reducerer derved handelen.
Det viser både økonomisk teori og konkret erfaring.
Det er stik imod de seneste mange års udvikling mod lavere toldsatser og en større grad af frihandel.
Lad mig prøve at give et konkret eksempel: Sælger en dansk virksomhed f.eks. en vare til Portugal, sker det oftest i euro, da den portugisiske køber ikke har danske kroner at købe for.
Der sker altså både en valutahandel og en varehandel.
Mange virksomheder sikrer sig imidlertid mod valutakursudsving ved at aftale en fast kurs i en kontrakt.
Der er i de tilfælde alene tale om direkte varehandel, der ikke har elementer af potentielle valutakursgevinster og -tab.
Indføres der en skat på alle valutatransaktioner, rammes også de virksomheder, der udelukkende foretager en varehandel.
Det vil betyde høje handelsomkostninger og i sidste ende forværre konkurrenceevnen.
For det sjette – og det er måske det vigtigste – vil mindre handel og større vanskeligheder ved at tiltrække kapital udefra særlig for udviklingslandene være en meget ulykkelig udvikling.
Indføres der en skat på finansielle transaktioner, vil kapitalinflow og -outflow mindskes, og det betyder lavere vækst, særlig i ulandene.
Vi skal ikke glemme, at globaliseringen og større international åbenhed for varer og kapital har trukket millioner og atter millioner af mennesker ud af fattigdom i de seneste årtier.
Dem har regeringen ikke i sinde at prisgive.
En skat på finansielle transaktioner vil så for det syvende være meget svær, ja nærmest umuligt at administrere, og indføres skatten ikke globalt, opstår der skattely.
Det vil være meget ærgerligt med en sådan udvikling, da de seneste års meget hårde arbejde med at modvirke skattely så vil være forgæves.
Der kan tilføjes, at Danmark allerede har haft vores egne erfaringer med en national skat på finansielle transaktioner, den såkaldte omsætningsafgift.
Da afgiften blev ophævet i 1999 – i parentes bemærket af en socialdemokratisk ledet regering – var det netop begrundet af ønsket om at reducere omkostningerne og dermed øge aktiehandelen.
Sidst, men ikke mindst,
er forslaget i strid med regeringens overordnede politik på skatteområdet, nemlig skattestoppet.