Lene Espersen (KF), 2010-05-21:
Jeg vil gerne starte med at takke for en rigtig god og konstruktiv debat.
Jeg synes, det er fremgået meget klart af både redegørelsen og den efterfølgende debat, at vi har store sikkerhedspolitiske udfordringer foran os.
Der er ingen tvivl om, at Danmarks sikkerhed, frihed og velstand i højere grad end nogen sinde før er afhængig af den globale udvikling.
Der tegner sig jo konturerne af et mere dynamisk internationalt system, hvor der er andre trusler såsom international terrorisme, spredning af masseødelæggelsesvåben, angreb i cyberspace, skrøbelige og sammenbrudte stater, der hver især faktisk påvirker den danske samfundsudvikling og dermed også vores varetagelse af danske interesser i negativ retning.
Det betyder alt sammen, at Danmarks sikkerhedspolitik skal udmøntes i international sammenhæng – en sammenhæng, der er mere uforudsigelig og kompleks end tidligere.
Heldigvis er jeg glad for at sige, at vi er i stand til at møde de krav, bl.a. ved at vi fortsat omstiller vores militære styrker til i højere grad end tidligere at kunne bidrage til internationale operationer samt ved de tiltag, vi gør for at udbygge den civile danske kapacitet.
Også på det politiske plan synes jeg, det er vigtigt at få understreget, at vi bidrager konstruktivt til, at de institutioner, som vi fra dansk side mener har størst betydning for den globale sikkerhed og stabilitet, nemlig FN, NATO, EU og OSCE, er i stand til at møde disse krav.
Det fordrer nemlig, at reformtiltag ikke kun diskuteres, men også føres ud i livet.
Som det også er fremgået af debatten i dag, er sammentænkning et væsentligt nyt redskab for den danske udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Kernen i sammentænkning er, at der er behov for flerstrengede indsatser for at håndtere vanskelige konflikter, og at de militære og civile indsatser skal kombineres i en samlet og integreret tilgang for at være effektive.
Bl.a. har hr. Naser Khader, men også hr. Holger K. Nielsen, været inde på hele den problemstilling, og det har hr. Niels Helveg Petersen også.
For os at se
Sammentænkning blev så for alvor introduceret i forbindelse med det sidste forsvarsforlig for 2004, og nu er tilgangen så videreudviklet.
Og fra 2008 har vi haft en Afghanistan-task-force, hvor man koordinerer indsatsen, og her har vi rigtig gode erfaringer.
Jeg kommer tilbage til Afghanistan senere hen, men jeg synes, det er vigtigt at få sagt, at sammentænkning er vejen frem.
Vi har således også taget en række initiativer for at styrke Danmarks evne til at sammentænke stabilisering, genopbygning og kapacitetsopbygning i konfliktområder.
For så vidt angår de bemærkninger, der er faldet her i dag, vil jeg starte med at sige til Venstres ordfører, hr. Michael Aastrup Jensen, at jeg er meget glad for Venstres tale, og at jeg er meget glad for det fokus, som Venstre valgte at lægge på terrortruslen.
Den er der nemlig, og den er der meget konkret, og den er der altså ikke kun i Afghanistan.
En gang imellem glemmer man, at der er mange andre steder i verden, hvor Al-Qaeda og andre forsøger at vinde fodfæste, og der er det naturligvis vigtigt, at vi i vores internationale indsats indtænker, hvordan vi kan være med til at imødegå den trussel.
Så det synes jeg er meget vigtigt.
Til hr. Jeppe Kofod, som lagde meget vægt på EU, vil jeg sige, at regeringen jo er meget enig i, at EU er en vigtig spiller på området.
Og der mener jeg jo, at ikke mindst det, at Lissabontraktaten er trådt i kraft, og muligheden for, at vi nu koordinerer vores udenrigspolitik og i det hele taget sammentænker tingene strategisk, er en nyskabelse, som vi kommer til at have glæde og gavn af.
Såvel hr. Jeppe Kofod som hr. Niels Helveg Petersen kom ind på spørgsmålet om det danske EU-forbehold.
Det er jo ikke det, forespørgslen handler om i dag.
Det har vi lejligheden til at drøfte i næste uge, men jeg vil da gerne have lov til at gentage, hvad der er regeringens holdning til EU-forbeholdene.
Vi er og bliver stålsatte på, at EU-forbeholdene er i strid med danske interesser, og at de derfor skal afskaffes, men – hvad vi også har sagt mange gange før – vi er altså også meget optaget af, at en folkeafstemning sker på det rigtige tidspunkt, og der er betingelser, der skal være opfyldt, for at vi vil gøre det.
Jeg tror ikke, at jeg vil komme så meget mere ind på det i dag, men som sagt skal det drøftes på tirsdag i Folketingssalen, og der får vi jo god lejlighed til at tage den diskussion.
For så vidt angår det spørgsmål, som hr. Jeppe Kofod og også hr. Niels Helveg Petersen rejste, om ambassadelukninger, vil jeg sige, at jeg som forholdsvis nytiltrådt udenrigsminister bestemt ikke synes, det er særlig sjovt at skulle ud at skære ned nogle steder.
Desværre må jeg sige, at der er truffet beslutninger tidligere, der har gjort, at der er behov for at finde penge i Udenrigsministeriet, og min tilgang til det har været den, at jeg synes, det er vigtigt, at vi er til stede overalt i verden, og at vi så skal prøve at rationalisere og sammentænke tingene, så vi får mest muligt for de danske skatteyderes kroner.
Der har vi, for så vidt angår Mellemøsten, valgt at sige, at det samlet set giver bedre mening at flytte den ambassade, der har været i Amman i Jordan, til Abu Dhabi, hvor vi har langt flere erhvervsinteresser og i det hele taget samlet set flere danske interesser, end vi har i Amman.
Men jeg vil da gerne her bekræfte, at vi står helt og fuldt bag Det Arabiske Initiativ, og vi bevarer også en medarbejder i Jordan til netop at være tovholder på det.
Det koster mange penge, og derfor har vi måttet tænke kreativt over, hvordan vi kunne få mest muligt for pengene.
Til hr. Søren Espersen vil jeg sige, at jeg er fuldstændig enig i, at det vigtigste er Danmarks sikkerhed og vores selvstændighed; det er det, der gør os til en fri nation.
Derfor er det selvfølgelig også helt afgørende, at nogle af de partnere, vi har haft i rigtig mange år, holder vi fast i.
Her vil jeg gerne fremhæve NATO.
NATO er en vigtig strategisk partner for os.
Der er ingen tvivl om, at NATO er med til at skabe den nødvendige ro og troværdighed, der overordnet er omkring vores sikkerhedspolitik.
Og jeg vil sige, at mange af de emner, som hr. Søren Espersen opremsede, sådan set var emner, der passer utrolig godt ind i også det nye strategiske koncept, vi skal til at diskutere i NATO, herunder ikke mindst forholdet til Rusland, hvor Rusland ikke skal ses som en fjende, men som en strategisk partner, som NATO skal have et meget stærkere samarbejde med.
Jeg ved, at NATO's generalsekretær er meget optaget af at få et forbedret forhold til Rusland, fordi vi på mange områder, når det gælder terrortruslen, når det gælder Iran, er enige med Rusland, men faktisk også, tror jeg, fordi det på mange af de områder, hvor vi ikke altid er enige med russerne, er nemmere at tale med hinanden, hvis vi også taler om noget positivt med hinanden; det giver også bedre mulighed for en kritisk dialog.
For så vidt angår kampen mod pirateri, som hr. Søren Espersen også nævnte, er jeg meget enig i, at den er rykket højere op på dagsordenen.
Der er jo steder i verden, hvor folk er meget desperate, ikke mindst i Somalia, og det afstedkommer altså også, at nogle af dem bliver pirater.
Der er Danmark jo formand for den juridiske gruppe, der lige nu sidder og arbejder på, hvordan vi kan sikre, at der sker en retsforfølgelse af piraterne.
Og det er vigtigt, i kombination med at Danmark bidrager til den internationale flådestyrke.
Vi er jo et af de lande, der har rigtig, rigtig mange skibe, der går igennem piratfyldte farvande, og derfor er det selvfølgelig også vigtigt, at vi bidrager til det.
For så vidt angår Arktis – et emne, vi også drøftede under redegørelsesdebatten tidligere i dag – er jeg meget enig med hr. Søren Espersen i, at der også der kommer en meget klar sikkerhedspolitisk vinkel.
Noget af det, som vi som dansk formandskabsland vil gøre mest for at sikre kommer på dagsordenen, når Arktisk Råd mødes næste forår, er search and rescue, altså at sørge for, at vi har velordnede flåder og skibe til rådighed, så der, når man begynder at sejle meget i området, også er mulighed for at redde mennesker, der kommer i en nødsituation på havet.
Så det bliver meget vigtigt.
For så vidt angår spørgsmålet om masseødelæggelsesvåben og NPT-traktaten, må man jo altså desværre sige, at vi står over for nogle store udfordringer.
Vi står over for den udfordring, at vi har et Nordkorea, der bare har meldt sig ud, uden at det har konsekvenser for dem, og vi har et Iran, der ikke vil efterleve en traktat, de selv har underskrevet.
Og der tror jeg at det er meget vigtigt, at det internationale samfund ikke ryster på hånden.
Velvidende at Tyrkiet og Brasilien som en slags mæglere har forsøgt at aftale en sag på plads med iranerne, er der jo ingen tvivl om, at de på ingen som helst måde efterlever det, som vi kan forvente af iranerne, og derfor skal der lægges pres på dem.
Hr. Holger K. Nielsen rejste mange spørgsmål.
Jeg har svaret på nogle af dem, herunder ikke mindst betydningen af sammentænkning, som jeg tror er vigtigt, og spørgsmålet om Arktis.
For så vidt angår Afghanistan, må jeg sige, at der altså er en uenighed mellem regeringen og Socialistisk Folkeparti.
Jeg mener, at det er helt afgørende for vores sikkerhedspolitik, at vi er i Afghanistan.
Talebanregimet skabte meget stor usikkerhed, skabte meget, meget dårlige vilkår for de mennesker, der bor og lever i Afghanistan, ikke mindst dem af kvindekøn.
Men ikke nok med det, det var jo en træningslejr for terroristerne, der gjorde, at de kunne drage fra Afghanistan og rundt i resten af verden og angribe os, og derfor er det selvfølgelig helt afgørende, at der sker forbedringer i Afghanistan, og det gør der.
Der er meget flotte forbedringer, efter at vi har valgt at være med til at løfte fredsprocessen i Afghanistan.
Den nye forfatning sikrer kvindernes rettigheder.
Der er nu basale sundhedsprogrammer for mødre og børn, så 85 pct. af befolkningen i i alt 34 provinser nu har basale sundhedsprogrammer; det var 8 pct. under Taleban.
5 millioner afghanere har fået adgang til rent drikkevand og sanitet.
Massevis af både drenge og piger går nu i skole, og hvad der er meget, meget glædeligt, er, at mange flere piger går i skole nu end nogen sinde før, hvis man sammenligner med Talebanperioden.
Så der er rigtig mange gode fremskridt, og det betyder noget for Danmarks sikkerhed, for vores sikkerhed her, at vi sørger for at få gjort Afghanistan til et fredeligere sted.
Hr. Holger K. Nielsen efterlyste på sin vis en kobling til ulandsbistanden, og der vil jeg sige til hr. Holger K. Nielsen, at der selvfølgelig ingen tvivl er om, at det er helt afgørende for os, at vi tænker ulandsbistand og sikkerhedspolitik sammen.
Og det gør regeringen også, f.eks. i forbindelse med vores globale ramme, hvor vi har valgt at fokusere på tre områder: Afrikas Horn, regionen omkring Afghanistan og Pakistan og indsatser i Europa.
I Afrika ser vi særligt på at styrke de afrikanske regionale organisationers kapacitet til at indsætte fredsoperationer under FN eller AU.
I forbindelse med Afghanistan og Pakistan vil vi se på muligheden for at dæmme op for noget af det, der holder liv i terrorismen, nemlig narkotikasmuglingen.
Og endelig skal forsvarets sikkerhedssamarbejde i Europa ses i lyset af NATO-udvidelsen, og vi skal se på, hvordan vi kan sikre det på en bæredygtig måde.
Så jeg vil sige, at vi faktisk tænker det ind.
Nu kan jeg se, at hr. Holger K. Nielsen slet ikke er her, hvilket måske kan undre, når hr. Holger K. Nielsen klart var den, der stillede flere spørgsmål.
Men jeg vil sige, at det er et bevidst valg.
Så har jeg ikke spor imod, at vi under debatten her tager en diskussion om de enkelte punkter.
Det er lidt svært, når hr. Holger K. Nielsen ikke er her, men jeg vil sige om tegningesagen, at jeg mener fuldstændig ligesom hr. Michael Aastrup Jensen, at det da handler om at forsvare vores værdier, forsvare, hvad vi mener, og så handler det om dialog.
Jeg tror da på, at det, vi gør, når vi forklarer og drøfter, hvad vores holdninger er, er med til at flytte grænserne positivt hver evig eneste gang.
Der er ikke nogen, der er ude på at krænke andre menneskers religiøse følelser, men det handler om, at vi har nogle værdier, som betyder meget for os, og der tror jeg at dialog – også kritisk dialog – er vejen frem.
Hr. Naser Khader vil jeg også meget gerne takke for de beretninger, hr. Naser Khader havde med fra både Libanon og Afghanistan, for jeg tror faktisk, at det betyder meget for vores soldater, at vi også besøger dem og bakker op om dem.
Og jeg er meget enig i, at det multilaterale spor også er et, vi skal fokusere på.
Jeg vil også sige tak til hr. Niels Helveg Petersen for en meget flot tale.
Jeg er meget glad for, at hr. Niels Helveg Petersen valgte at citere fra redegørelsen, for jeg synes faktisk også, at den indeholder mange gode principielle og overordnede tilkendegivelser, som jeg tror samler Folketinget bredt.
Jeg har noteret mig, at timingen ikke er den bedste, altså at vi skal prøve at lægge den tidligere.
Hvad angår forbeholdet, får vi en drøftelse af det på tirsdag, så derfor synes jeg ikke, at vi skal tage den i dag.
Så det er et område, der får
Jeg er faktisk også meget glad for de holdninger, hr. Niels Helveg Petersen udtrykte, for så vidt angår nogle af de nye spillere, der kommer på banen.
Vi har oplevet Tyrkiet og Brasilien.
Vi har oplevet Kina, der begynder at spille en større rolle, og det tror jeg at vi skal tænke over – både som land, der tror på multilaterale fora, og som et land, der har været vant til måske at have meget stor indflydelse på tingene, fordi der er en lang række lande, der har siddet passivt hen.
Jeg tror, det er vigtigt, at vi tænker strategisk over, hvordan vi kan få et tættere samarbejde med mange af de lande.
Derfor arbejder vi også for, at vi som et af de første emner i EU får lavet et strategisk partnerskab med Kina, for jeg tror, det er noget, vi kan få rigtig mange fordele af og få meget positivt ud af både i forbindelse med sikkerhedspolitikken og i den politiske og økonomiske verden.
Endelig vil jeg med hensyn til ambassadenedlæggelserne, som jeg også har været inde på i mit svar til hr. Jeppe Kofod, sige, at det jo aldrig er noget, man synes er det sjoveste i verden.
Men vi har forsøgt at gøre det på en sådan måde, at det mindst muligt påvirker den store udenrigspolitiske indsats, som vores meget dygtige medarbejdere laver rundtomkring i verden.
Tak for en rigtig, rigtig god debat.
Jeg ser frem til debatten næste år, som vi må prøve at rykke frem til et tidspunkt, hvor der også vil være større interesse for den.