Margrethe Vestager (RV), 2012-05-10:
Først vil jeg gerne sige tak for en sjælden blomstrende og inspirerende behandling af lovforslaget.
Det er ikke tit, tror jeg, at ordførere fra de store partier på den måde kan mødes i botanikkens verden.
Der er ikke noget med blomster og bier – bevares – men dog blomster.
Lovforslaget er jo på mange måder helt centralt, fordi det siger noget om det syn, man fra Folketingets side har på kommunerne og det ansvar, som kommunerne på helt centrale områder har for den måde, vores samfund fungerer på.
Det, som Venstres ordfører sagde, nemlig at man synes, det er relevant at sænke de politiske parader inden for en afgrænset geografi, ser jeg sådan set som en meget smuk om end lidt snørklet måde at sige ja på.
Og jeg synes også, at det netop er det, der er grundtonen, nemlig at hvis man vil imødekomme kommuner, som man kalder frikommuner, så må man også overveje ting, som man egentlig selv er skeptisk over for eller måske egentlig imod.
For ellers giver forsøg ikke meget mening.
Det, som vi jo gør her, er, at vi tester nogle ting, som vi ikke ville teste i fuld skala, fordi vi så ville have en helt almindelig politisk debat, hvor vi ville sige: Nej, det må falde ud til den ene side eller til den anden side.
Men her kan vi netop inden for forskellige kommunale geografier – størrelsesmæssigt, befolkningsmæssigt og i forhold til hvordan man er økonomisk stillet – få prøvet nogle ting af.
Og det er jo en af grundene til, at tilkøb er kommet med.
Jeg forstår sådan set godt hr. Mike Legarths betænkeligheder, fordi der kan være en lang række argumenter imod tilkøb.
Det mest åbenlyse er selvfølgelig, at man konkurrerer med skatteydernes penge i ryggen, og da det jo ikke er en privat virksomhed beskåret, kunne man få en unfair konkurrence i den forbindelse.
Og det er jo en af grundene til, at vi har forsøgt at opstille det, man kunne kalde nogle få principielle værnsregler.
Altså ikke bureaukratisere det helt vildt, men sætte nogle principielle værnsregler op i forhold til de muligheder, der vil være for at teste tilkøb.
For så har de muligheden for at prøve det.
Lidt den samme udfordring har vi jo givet i Viborg, som måske ville teste os på villigheden til faktisk at give nogle frihedsgrader, hvor vi jo så siger tilbage igen: Ja, hvis I kan gøre argumenterne til skamme i forhold til butiksstørrelser, så kan I køre med den suspension, men eftersom spørgsmålet om butiksstørrelser jo rækker langt ud over forsøgets levetid, må I også påtage jer opgaven og gøre vores modargumenter til skamme på den dagsorden, herunder selvfølgelig at sørge for, at nabokommuner og opland bliver inddraget i det, fordi det rækker ud over den enkelte frikommune.
Det er sådan set det, der har været tilgangen til det.
Når nu man laver forsøg, er der selvfølgelig en diskussion om, om man så kan bureaukratisere evalueringen af forsøgene for meget.
Vi har forsøgt at lægge et snit ved at sige, at det ikke giver mening at lave forsøg, hvis ikke man evaluerer dem, for hvis ikke man evaluerer dem, kan man jo ikke finde ud af, om det fungerede eller ej.
Derfor tror jeg det er vigtigt – og det kan vi jo også tage under udvalgsbehandlingen – at vi får en afbalanceret holdning, som vi har forsøgt at lægge op til i lovforslaget, om, at der skal evalueres, men at det skal gøres på en måde, som er tilgængelig, og som ikke gør, at man fra kommunernes side tænker: Hold da op – ja, det er meget godt med frihed, men hvis vi skal udøve den, skal vi til gengæld udfylde jeg ved ikke hvor mange skemaer bagefter.
Til gengæld er der jo det ved det, at hvis forsøgene lykkes, så har vi mulighed for at sige: Jamen her er noget, der er lykkedes.
Altså, her er noget, som sandsynligvis vil være godt mange andre steder.
Vi inviterer jo også kommunerne til at lave kopiforsøg, hvis de bliver inspireret af hinanden, for kan vi få forsøg kopieret andre steder, så kan vi også få det testet i lidt forskellige kommunale geografier.
Og det vil være relevant i mange sammenhænge, fordi det, der lykkes et sted, jo helst også skal lykkes et andet og helst også et tredje sted, før vi kan have en nogenlunde vished om, at det, der fungerer godt de tre steder, også vil fungere godt i hele landet.
For der er jo altid det ved forsøg, at de, der sætter forsøg i gang, tit er begejstrede, engagerede og har lyst til at gøre det, og det er en del af drivkraften hen imod, at ting kan lade sig gøre.
Dermed har jeg blot en sidste bemærkning til Venstres ordfører, for sådan som jeg oplever det, glæder kommunerne sig til at komme i gang med de her ting, som kræver lovhjemmel.
De ting, som ikke har krævet lovhjemmel, har vi allerede rullet af sted med, så hurtigt det kunne lade sig gøre, netop fordi vi vil sørge for, at det engagement, som jeg oplever der er i de ni kommuner, bliver holdt i live, og at der fokuseres på, at det her sådan set ikke kun er en vej for de ni kommuner, sådan at vi fremadrettet kan komme i komme i gang med at brede det kommunale selvstyre ud på en moderne måde.
Det skal jo især ses i lyset af, at vi fastholder udfordringsretten, og som det fremgår af regeringens 2020 plan har vi den ambition, at man kan modernisere og effektivisere den offentlige sektor i retning af, at vi får en langt bedre opgaveløsning.
Vi har lagt op til, at det skal ske for 5 mia. kr.s vedkommende, og det siger jo noget om, at vi fra regeringens side mener, at der er et kolossalt stort potentiale for at begynde at se på den måde, opgaver bliver løst på.