runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2010-03-03:
Jeg vil gerne sige til hr. Jeppe Kofod, at der ikke er noget alternativ til FN.
FN er den eneste universelle aktør, der er på banen inden for krisehåndtering og inden for konflikthåndtering, og derfor skal vi jo bruge FN positivt.
Der er altså også meget positivt at sige om FN.
Hvis vi ser på den katastrofe, der lige nu udspiller sig i Haiti, så er der jo ikke noget alternativ til det kæmpemæssige arbejde, FN og FN's underorganisationer gør.
Det skal vi værdsætte, det skal vi påskønne, og det skal vi også huske at rose.
Jeg tror, det er sådan i ethvert forhold, også i de forhold, vi har til multilaterale organisationer, at vi skal fremhæve de gode ting, de gør, men at vi som gode venner også skal turde sige til hinanden, hvad det er, vi er utilfredse med.
Og der tror jeg da, at noget af det, som Danmark har lagt meget stor vægt på også i min forgængers tid, nemlig at få lavet en reform af Sikkerhedsrådet, er en meget vigtig sag at blive ved med at fastholde på dagsordenen.
Så vi skal fremhæve de gode ting ved FN, men vi skal også turde sætte fingeren på de ømme punkter og sige: Der, hvor FN ikke afspejler de globale magtstrukturer, der er i dag, og det gælder f.eks. i Sikkerhedsrådet, vil vi gerne arbejde for reformer.
Jeg tror, at vi på den måde gør den danske befolkning og danske interesser den største tjeneste.
Jeppe Kofod (S), 2010-03-03:
Igen vil jeg gerne takke for svaret, for jeg er fuldstændig enig i, at det ikke gælder om at lave et alternativ til FN, men om at styrke FN med de danske værdier og prioriteter, som vi har, og med det, som FN bygger på i udgangspunktet, nemlig menneskerettigheder og demokrati.
Derfor vil jeg gå lidt videre, for den nuværende udviklingsminister og tidligere Venstreordfører foreslog jo også rent faktisk, at man skulle lave et slags demokratiernes FN som et alternativ.
Det forstår jeg bare er en tanke, som regeringen også fuldstændig afviser, og det er så noget, som jeg forstår – jeg skal bare være helt sikker – at udenrigsministeren og den nye udviklingsminister er fuldstændig enige om ikke er en tanke, som man vil forfølge.
Lene Espersen (KF), 2010-03-03:
Jeg vil sige til hr. Jeppe Kofod, at jeg er fuldstændig enig.
Jeg mener, at vi ville få en mere polariseret verden og også en verden med flere konflikter, med flere problemer, med flere uløste problemer, hvis vi begyndte at lave et alternativ til FN, der skulle være en slags konkurrent.
Det, som jeg tror er fornuftigt at fastholde, er, at vi har et FN, hvor der er udemokratiske lande med.
Dem vil vi gerne være i dialog med, og vi vil faktisk også gerne have en mulighed for at kunne kritisere dem, og det kræver jo, at man sidder i det samme forum, hvor de sidder.
Så jeg tror, at vejen frem er at fortsætte også den kritiske dialog, og så skal vi bare være bedre til blandt de ligesindede lande, som vi jo også er optaget af at have et forstærket samarbejde med, at samarbejde om tingene og få presset vores dagsordener igennem.
De lande, der er demokratiske, og som går ind for menneskerettigheder, har jo også en forpligtelse til at stå sammen og prøve at sætte den dagsorden, og det tror jeg altså at vi bedst gør inden for rammerne af FN frem for at lave en anden organisation udenfor, som ingen andre gider at høre på.
Det tror jeg ville være nytteløst, og jeg tror som sagt, at det ville polarisere både problemerne og gøre det vanskeligere at være i dialog med de lande, som der virkelig er behov for at have en kritisk dialog med.
Jeppe Kofod (S), 2010-03-03:
Jeg har ikke bedt om nogen medspørger.
Skal man det?
Søren Krarup (DF), 2010-03-03:
Har man en smule historisk sans, så ved man jo, at FN blev stiftet under anden verdenskrig på USA's og præsident Rosewelts velmenende og ofte meget naive præmisser.
Det førte jo i efterkrigstiden til, at FN fik stor magt, men det førte også til, at FN efterhånden fik et gudebilledes karakter.
Det vil sige, at det var helligbrøde at kritisere FN.
I betragtning af at FN har udviklet sig sådan, at der i dag er et flertal af diktaturstater i FN, må man jo spørge, om det måske ikke var på sin plads, at man forholdt sig en smule kritisk til denne afgudsdyrkelse.
Jeg vil simpelt hen spørge ministeren: Vil ministeren ikke være enig med mig i, at det er en lykke, at der nu er folk i ministeriet, der har et så kritisk og selvstændigt blik på den politiske situation i denne verden, at man også er i stand til at kritisere det afgudsbillede, der hedder FN?
Lene Espersen (KF), 2010-03-03:
Jeg skal ikke gå ind i en lang debat om forhistorien til det at etablere internationale og multinationale organisationer, men jeg tror, at det, der er det vigtigste at få sagt til hr. Søren Krarup, er, at jeg er ganske enig i, at der også skal være plads til kritik.
Det er sådan set også det, jeg har sagt til hr. Jeppe Kofod.
Jeg tror sådan set, at styrken i ethvert venskab ikke er at klappe hinanden på ryggen og sige: Hvor gør du det godt.
Det er også at turde være kritisk, hvis der er ting, som man ikke synes fungerer godt nok.
Jeg tror jo på, at når vi fra dansk side presser på for reformer, bl.a. når det gælder Sikkerhedsrådets sammensætning, som jo er det, som hr. Søren Krarup også peger på er et levn fra anden verdenskrig, er det i den gode sags tjeneste, at vi gør det.
Derfor vil vi stadig væk også i forhold til at reformere FN spille en proaktiv rolle.
Søren Krarup (DF), 2010-03-03:
Jeg takker for svaret, og det glæder mig, at ministeren har det skeptiske og kritiske syn også på noget, der dyrkes så afgudsagtigt som FN.
Jeg vil så i al enkelhed spørge – nu kender jeg udviklingsministeren godt, og jeg ved, at han er en selvstændig tænkende og meget skarpsindig politiker – er det ikke netop en støtte for regeringen, at man har en så selvstændig mand siddende, som også er i stand til at tænke kritisk om det, som andre ikke tør tænke kritisk om, og som samtidig er i stand til at give Danmark en position?
Man må jo nemlig indrømme, at et lille land som vores jo har haft en tendens til altid at skulle løbe i de store nationers fodspor.
Er det ikke en lykke, at der nu er en mand i regeringen, der tænker så selvstændigt, at vi ikke løber den risiko?
Lene Espersen (KF), 2010-03-03:
Jamen jeg kan bekræfte over for hr. Jeppe Kofod, at når man udtaler sig som minister, udtaler man sig på vegne af hele regeringen.
Vi udtaler os på vegne af hele regeringen hver gang, og derfor er der selvfølgelig fuldstændig enighed om den linje, jeg har lagt fast her i dag.
Per Dalgaard (DF), 2010-03-03:
Jeg er da sikker på, at man nok kan finde en række lande, som har kritiseret Danmark for Danmarks udenrigspolitik på forskellige niveauer, og de er stort set alle sammen medlemmer af FN.
Men når man nu tænker på, at to tredjedele af landene i FN er lande fra den tredje verden, hvor diktaturer jo er fremherskende, så kunne jeg godt tænke mig at spørge ministeren om, hvilken tillid man så kan have til den kritik, og hvilken troværdighed den kritik kan have, som sådanne lande måtte komme med over for Danmark.
Lene Espersen (KF), 2010-03-03:
Jeg vil sige til hr. Kamal Qureshi, at som hr. Kamal Qureshi fremhæver, er der en lang række ting, man kan kritisere Saudi-Arabien for.
Det gør Danmark også.
Det, der så er forskellen på tilgangen fra Socialistisk Folkepartis side og fra regeringens side, er, at Socialistisk Folkeparti tror, at man når nogen vegne ved kun at kritisere – kritik, kritik, kritik, så lytter de til os, og så retter de ind.
Sådan tror jeg ikke rigtig verden hænger sammen.
Jeg tror faktisk, den hænger sådan sammen, at hvis man samhandler med hinanden, hvis man bevarer den politiske forbindelse, herunder også taler om, hvordan man kan få et bedre samarbejde på en lang række områder, så er der altså også en større sandsynlighed for, at man, når man synes, at et land virkelig krænker menneskerettighederne, kan overbevise det land om, at kursen skal ændres.
Jeg kom her med et konkret eksempel fra 2007, hvor kritik fra Danmark og EU rent faktisk resulterede i, at en kvinde blev benådet.
Jeg tror ikke, den benådning var sket, hvis det kun havde været kritik og vi ellers derudover havde afskåret os fra enhver diplomatisk forbindelse med f.eks. Saudi-Arabien eller et hvilket som helst andet land.
Så jeg tror på, at man skal gå på to ben i udenrigspolitikken: Man skal stå fast på sine værdier, stå vagt om menneskerettighederne, men samtidig skal man også gå den vej, der hedder samhandel, politisk samarbejde, for at trække det land i en for Danmark fornuftig retning.
Kamal Qureshi (SF), 2010-03-03:
Vil ministeren - med henblik på at Danmark igen kan indtage en accepteret og anerkendt position i internationale kredse - bringe regeringens udenrigspolitik ind på et spor, som tager internationale forpligtelser og menneskerettighederne alvorligt?
Spørgsmålet lyder: Vil ministeren – med henblik på at Danmark igen kan indtage en accepteret og anerkendt position i internationale kredse – bringe regeringens udenrigspolitik ind på et spor, som tager internationale forpligtelser og menneskerettigheder alvorligt?
Lene Espersen (KF), 2010-03-03:
Sagen er jo den, at vi ikke bare nøjes med at overholde vores egne forpligtelser; vi går forrest i arbejdet med at styrke den internationale retsorden, og der er så mange eksempler på det, at det næsten er svært bare at udvælge nogle til fremhævelse her i dag.
Ikke desto mindre synes jeg faktisk, at en meget væsentlig begivenhed er den, der fandt sted i juni 2006, hvor Danmark havde formandskabet i FN's Sikkerhedsråd.
På dansk initiativ holdt Sikkerhedsrådet for første gang en længere temadrøftelse om styrkelse af den internationale retsorden
og ikke nok med det, for mod manges forventning lykkedes det Danmark at opnå enighed i Sikkerhedsrådet om en stærk udtalelse til støtte for den internationale retsorden.
Af andre danske mærkesager, som blev fremhævet i den udtalelse, var der for det første bl.a. kampen mod straffrihed.
Under sikkerhedsrådsformandskabet var Danmark med til at sikre, at situationen i Darfur blev henvist til Den Internationale Straffedomstol, og den støtte, vi har givet ICC, fortsætter.
Vi har fået en nøglerolle i den store statspartskonfence, der afholdes i Uganda i maj i år, og sammen med Sydafrika står vi for ICC’s udarbejdelse af en strategi for styrkelse af nationale retsinstitutioner og rule of law.
Og det var i øvrigt Danmark, der under formandskabet kom med forslaget om en sådan ombudsmand.
Derfor er det meget tilfredsstillende at se, at det arbejde, vi gør, faktisk også resulterer i helt konkrete ting.
Så til hr. Kamal Qureshi: Der er ingen grund til at tro, at Danmark ikke stadig væk har den fremtrædende rolle, som hr. Kamal Qureshi ønsker Danmark skal have.
Det har vi.
Kamal Qureshi (SF), 2010-03-03:
Jeg vil bare sige, at jeg synes, at man selvfølgelig skal have dialog, men nu siger ministeren, at man også skal fremhæve de mange gode sider af Saudi-Arabien.
Nu håber jeg så, at ministeren i sit sidste indlæg vil fortælle mig og de seere, der måtte sidde derhjemme, hvilke gode sider ved det saudiarabiske styre, som ministeren synes man skal fremhæve, når man holder møder med det saudiarabiske regime.
Det synes jeg kunne være interessant at høre.
Jeg har ledt meget længe og har ikke kunnet finde forfærdelig mange positive sider ved det saudiarabiske styre.
Udenrigsministerens forgænger på posten Per Stig Møller siger på DIS’ hjemmeside, at han ser et markant kursskifte mod en forbedring bl.a. i Saudi-Arabien.
Så jeg kunne da godt tænke mig at høre, hvad det er for et markant kursskifte, man har set i Saudi-Arabien, og hvor er de mange positive elementer i et ekstremt diktatorisk, menneskerettighedskrænkende regime, der ikke respekterer kvinders rettigheder, der ikke respekterer minoritetsrettigheder, der har dødsstraf på den mest bestialske måde for homoseksuelle, og som pisker kvinder for utroskab osv.?
Lad mig da høre om de positive sider, det er jeg meget spændt på at høre om.
Lene Espersen (KF), 2010-03-03:
Jeg må sige noget til hr. Kamal Qureshi.
Jeg har også forsøgt at gå tilbage og bore lidt i tingene, og det virker altså lidt, som om hr. Kamal Qureshi møder op med de samme typer spørgsmål og med den samme dagsorden rigtig mange gange i løbet af en folketingssamling.
Det væsentligste for, at man kan have en dialog og stille spørgsmål, er jo så også, at man lytter til hinandens svar.
Det er kun nogle få uger siden, at min forgænger stod her i salen og besvarede spørgsmål eksempelvis om Irak og bl.a. afviste en ny dansk undersøgelse.
For hr. Kamal Qureshis præmis er jo så åbenbart, at en krig, vi har deltaget i, ikke har hvilet på et ordentligt retligt grundlag.
Jeg må sige, at det grundlag, der er for dansk deltagelse i magtanvendelsen mod Irak, åbent er lagt frem her i Folketinget og kan læses i B 118 fra 2003.
Der er også oversendt et folkeretligt notat til Folketinget med en meget detaljeret juridisk redegørelse.
Derfor synes jeg simpelt hen, at det ikke er godt, hvis vi skal have en diskussion om, hvordan vi kan gøre tingene bedre, at man har en forkert præmis om det, vi diskuterer.
Jeg vil sige, at vi har stået i spidsen for det, vi kalder Copenhagen Process, der bl.a. handler om at håndtere tilbageholdte i internationale væbnede konflikter.
Det er noget andet, hr. Kamal Qureshi efterlyser.
Der synes jeg altså, det er ærgerligt, at der ikke er nogen anerkendelse af, at Danmark går foran.
Kamal Qureshi (SF), 2010-03-03:
Jeg husker også det svar, ministeren refererede til, i forhold til Irakkrigen, og hvorvidt krigen var baseret på et retligt grundlag eller ej.
Det var et spørgsmål, der blev rejst, i anledning af at der i Holland, hvor man netop har gennemført en uafhængig undersøgelse, er en domstol, som har truffet den afgørelse, at krigsindsatsen var i strid med internationale aftaler.
Men det er klart, at når regeringen ikke er villig til at lave en undersøgelse, får vi det aldrig afklaret i Danmark, sådan som man trods alt har kunnet i nogle af de andre lande omkring os.
Jeg synes sådan set, det er fint, at vi har en minister, der gerne vil tage de her ting alvorligt.
Et af de elementer, jeg gerne vil have taget op, er diskussionen om Indien og de problemer, der i forhold til kønsligestilling dér.
Der er jo tal, der viser, at der er ca. 1 million kvindelige fostre, der bliver frasorteret alene på grund af deres køn.
Vi har reklameslogans fra abortklinikker, der lyder: Brug 5.000 nu, og spar 500.000 senere i livet.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om det er et af de emner, som ministeren har tænkt sig at tage op over for en repræsentant for det indiske styre.
Lene Espersen (KF), 2010-03-03:
Jeg vil sige, at jeg ikke har haft lejlighed til at sætte mig yderligere ind i spørgsmål vedrørende Indien.
Nu har mange af spørgsmålene i dag jo været centreret om Saudi-Arabien som land og ellers de internationale fora, som der er, og derfor har jeg simpelt hen ikke haft lejlighed til at sætte mig ind i den sag, som hr. Kamal Qureshi her rejser.
Jeg synes, at det, der er væsentligt at få fremhævet, sådan set er det værdigrundlag, det danske samfund bygger på.
Der synes jeg at det er vigtigt at få fremhævet, at vi har startet og stået i spidsen for den internationale proces, altså Copenhagen Process, der handler om at sikre en ordentlig håndtering af tilbageholdte i internationale væbnede konflikter.
Der har siden 2007 været afholdt fire internationale møder i København om den dagsorden.
Det er vi, fordi vi har et rigtig godt navn i udlandet, når det gælder folkeretten.
Derfor vil jeg sige til hr. Kamal Qureshi, at jeg naturligvis er indstillet på at besvare de spørgsmål, der måtte være om krænkelser overalt i verden, herunder ikke alene hvordan vi kan håndtere det fra dansk side, altså bilateralt, men også hvordan vi i EU-kredsen kan blive bedre til at bruge EU's 500 millioner indbyggere som en kraftig stemme til at arbejde for at sikre menneskerettighederne.
Jeg tror, at det er den rigtige vej frem, hvis EU også fremover skal være en politisk sværvægter og gøre sin indflydelse gældende.
Kamal Qureshi (SF), 2010-03-03:
Nu kan man sige, at det spørgsmål, jeg stillede om Indien og kvinders rettigheder, jo ikke er af forfærdelig teknisk karakter.
Det er heller ikke en nyhed som sådan, at abortklinikkerne i Indien frasorterer de forkerte fostre.
Der er en opgørelse fra 2006, der viser, at 1 million fostre er blevet aborteret, fordi de havde det forkerte køn.
Der er regioner i Indien, hvor kønsfordelingen er 300 piger pr. 1.000 drenge, hvilket selvfølgelig er en helt skæv fordeling.
Det er simpelt hen, fordi der er en masse fostre og børn af hunkøn, som mangler i opgørelsen.
Jeg skal selvfølgelig nok stille det her spørgsmål som skriftligt spørgsmål for at få en detaljeret besvarelse, men årsagen til, at jeg tager det op, er, at jeg vil vise, at der ligger nogle meget, meget store udfordringer, også i de lande, som Danmark har nogle økonomiske samarbejdsaftaler med, og som vi samarbejder og samhandler med.
Det er vigtigt – og det vil jeg selvfølgelig også arbejde for at holde regeringen fast på – at nogle af de problemstillinger, som bliver rejst både i forhold til Saudi-Arabien og i forhold til Indien og andre lande, bliver fulgt til dørs og bliver taget op, og det ikke bare er handel og andre ting, der bliver dominerende, men at menneskerettighederne kommer til at ligge øverst i forhold til prioriteringen.
Lene Espersen (KF), 2010-03-03:
Jeg vil sige til hr. Kamal Qureshi, at nu har jeg jo forberedt mig på det spørgsmål, hr. Kamal Qureshi har stillet, og derfor må jeg sige, at præmissen er, at så skal man ikke begynde at besvare spørgsmål inden for alle mulige andre områder.
Nu er jeg jo forholdsvis ny minister på området, og jeg har det også sådan – og sådan har jeg altid haft det som minister – at jeg har det bedst med, hvis jeg skal herned i Folketingssalen og svare på spørgsmål, at jeg har en mulighed for at sætte mig ind i tingene.
Det kan godt være, at vi er helt enige, men jeg synes bare, at en væsentlig præmis, når man udtaler sig som minister, altså er, at man har haft en god mulighed for at sætte sig ind i tingene.
Så det skyldes ikke manglende vilje fra min side, men alene at jeg synes, at man skal gøre sit forarbejde grundigt, før man tager en sag op og debatterer den her.
Så vil jeg sige til hr. Kamal Qureshi – og det har sådan set været min pointe i begge de spørgsmål, hr. Kamal Qureshi i dag har stillet – at jeg faktisk tror, at det er meget væsentligt, at man, når man møder op og skal have en kritisk dialog med et land, så har flere forskellige emner på dagsordenen til det møde.
Jeg tror, det ligesom faciliteter en større vilje til at lytte til, hvad man har af synspunkter, hvis der både er noget surt og noget, der måske er lidt sødere, i det, man kommer med.
Det har i hvert fald vist sig i forhold til Saudi-Arabien, som vi diskuterede før, og de menneskerettighedskrænkelser, der sker der, at det altså er meget effektivt, hvis man i forvejen har en god dialog.
Det betyder altså også, at man kan være med til at flytte noget på menneskerettighedsdagsordenen, og det skal vi selvfølgelig fortsætte med.
Tina Petersen (DF), 2010-03-03:
Vil ministeren tage initiativer over for kommuner, som bevidst trækker sagsbehandlingen af førtidspensionssager i langdrag, herunder tilsidesætter fagudtalelser fra speciallæger, smertecentre m.v.?
Lene Espersen (KF), 2010-03-03:
Jamen det må man jo vurdere fra sag til sag.
Altså, ligesom Danmark forbeholder sig ret til at kritisere lande, vi ikke synes håndterer deres regeringsførelse på en ordentlig måde, kan vi jo heller ikke skærme os imod, at der kan være lande, der kommer med kritik i forhold til os.
Det er selvfølgelig klart, at jo mindre demokratisk et land måtte være, desto vanskeligere er det måske så for os at tage en voldsom kritik af Danmarks demokrati særlig alvorligt, for man måtte spørge: Skulle du ikke vende blikket indad og forsøge at forbedre forholdene i dit eget land?
Generelt set er vi vel et af de lande i verden, der har et meget, meget godt renommé, og det skyldes bl.a. det arbejde, vi gør via FN.
Per Dalgaard (DF), 2010-03-03:
Det sidste er jeg fuldstændig enig i.
Jeg finder også, at vi har et godt omdømme ude i den store verden, og jeg er også enig i, at nogle af de lande, der kommer med kritik af Danmark, egentlig burde kigge på sig selv.
Og der synes jeg, vi har et stort problem med FN, for jeg kan ikke huske, hvornår der sidst er blevet kritiseret for, at menneskerettighederne ikke er blevet overholdt hos ret mange af de pågældende lande – lande, som er med i FN og nogle af dem sågar med i FN’s Menneskerettighedsråd.
Der er der ikke nogen kritik fra FN’s side, og det finder jeg problematisk.
Jeg vil spørge, om ministeren kan se en eller anden fremgang i de lande, der har nogle regimer, som vi jo helst ikke vil sammenlignes med.
Hvor meget gør de egentlig for at blive bedre, og har de nogle takter fra FN’s side til at gøre det bedre?
Lene Espersen (KF), 2010-03-03:
Jeg vil sige til hr. Per Dalgaard, at jeg faktisk mener, at Danmark er et godt eksempel på et land, der benytter sig af retten til at komme med kritik både i FN-regi, som er det, vi diskuterer her i dag, og bilateralt i forhold til nogle af de lande, hvor vi ikke mener, man varetager de hensyn til menneskerettighederne, som vi synes er helt afgørende.
Det betyder, at typisk i sager, der vedrører dødsstraf og andre meget, meget voldsomme indgreb, indgreb, der er i modstrid med menneskerettighederne, ser vi det også som vores pligt at rejse det over for de lande, som vi er uenige med, og som vi simpelt hen ikke mener varetager deres regeringsførelse på rette vis.
Det gør Danmark, og det gør Danmark hele tiden.
Jeg ved godt, at hr. Per Dalgaards parti ikke er så vild med Lissabontraktaten, men jeg tror meget på, at efter den er trådt i kraft, kan EU nu med større styrke tale med én stemme, også i forhold til korrupte regimer, og det er noget, der kan gøre, at vores stemme bliver mere hørt, og at vi dermed også kan påvirke tingene i en mere positiv retning.
Så jeg er faktisk fuld af fortrøstning, for det, at EU-systemet nu kan stå bedre sammen, er noget af det, der kan være med til at gøre verden til et bedre sted.
Jeppe Kofod (S), 2010-03-03:
Jeg skal bare afslutte med at konstatere enigheden mellem udenrigsministeren og oppositionen i det her spørgsmål ved at spørge: Hvis det nu var sådan, at Danmark meldte sig ud eller kom med en kritik af FN, som den tidligere udenrigsordfører fra Venstre er kommet med, ville det så ikke bare være sådan, at FN ville have et demokratisk land mindre og lavede demokratiernes FN i stedet for?
FN er vel ikke stærkere end de lande, der er med, og der er det Danmarks og andre demokratiske landes pligt at kæmpe for vores værdier og vores synspunkter inden for FN og at sikre, at FN lever op til hele grundlaget i FN-pagten og verdenserklæringen om menneskerettigheder, som netop bygger på menneskerettigheder og demokrati.
Er det, vi skal gøre, ikke at gå ind og reformere og sikre, at FN lever op til sit eget ideal, i stedet for at tale om alle mulige alternativer eller glæde sig over et svækket FN?