Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-11-12:
Jeg vil gerne sige tak for debatten.
Jeg må sige, at debatten sådan set kun har bekræftet mig i, at det vil være en rigtig ting, at Danmark går med i euroen.
Det koster os økonomisk at stå uden for, men det vigtigste og værste er, at det koster os politisk indflydelse.
Og det, vi hele tiden skal huske, er, at Danmark allerede i dag er omfattet af de fælles regler, der gælder for at være med i euroen, men vel at mærke uden, at vi i dag kan høste gevinsten af at være med i det, vi i forvejen er med i.
Og så glæder jeg mig over, at hr. Villum Christensen også er medforslagsstiller til den vedtagelse, som regeringen kan støtte, selv om hr. Villum Christensen altså har en anden tilgang til temaet.
Hr. Ole Sohn havde jo et meget tankevækkende indlæg, hvorunder hr. Ole Sohn sagde, at i de overvejelser, som SF har, indgår, at SF ikke synes, at man i eurosamarbejdet tager tilstrækkelige hensyn til beskæftigelse og sociale forhold.
Jeg vil gerne sige til hr. Ole Sohn, at det ikke er en betragtning, jeg er enig i.
Tværtimod er det min opfattelse, at den politik, som er indeholdt i at være med i euroen - og det er jo en politik, vi allerede er med i - er den bedste politik til at sikre høj beskæftigelse, for det at sikre prisstabilitet, sikre lav inflation, er den bedste beskæftigelsespolitik overhovedet, for det er det, der giver god konkurrenceevne og flest arbejdspladser.
Det andet, jeg vil sige, er, at den finanspolitik, der er indeholdt i at være med i euroen, jo er en sund finanspolitik, der giver høj beskæftigelse, fordi det er en finanspolitik, der går ud på, at når der er gode tider, sparer man op og lægger til side, for så har man nogle penge at tære på, når der er dårligere tider og man har behov for at sparke til økonomien.
Så lige præcis den form for aktiv finanspolitik, som hr. Ole Sohn ønsker sig, kan man jo bedst føre, hvis man fører den finanspolitik, der hører til euroen, nemlig: Spar op, når det går godt; brug af pengene, når det går knap så godt.
Og endelig er det altså sådan, at der inden for eurosamarbejdet er en vældig fleksibilitet, som betyder, at hvis der kommer økonomisk ugunstige tider, ja, så kan man i et vist omfang fravige de almindelige regler.
Så sagde hr. Ole Sohn, at nu må vi ikke bruge finanskrisen til at fremkalde en hurtig folkeafstemning.
Jeg vil gerne sige til hr. Ole Sohn, at jeg ikke på noget tidspunkt har udtalt mig om, hvornår og hvordan folkeafstemningen skal finde sted.
Vi holder os til det, der står i regeringsprogrammet, nemlig at vi ønsker en folkeafstemning i denne valgperiode.
Men jeg synes, det er rimeligt, at vi har en debat om euroen i en situation, hvor der er ting, som er blevet meget, meget synlige og mere synlige, end de har været de sidste 7-8 år, og derfor er jeg også glad for, at et meget bredt flertal i Folketinget er enigt om at holde en høring i januar måned.
Så var hr. Morten Messerschmidt jo inde på rigtig mange ting, masser af påstande, som jo, når man kigger nærmere efter, slet ikke holder i den virkelige verden.
Hr. Messerschmidt siger, at det jo går bedre i Danmark, end det gør i en række eurolande, altså er det bedre at være uden for euroen end inden for euroen.
Der vil jeg gerne sige til hr. Morten Messerschmidt, at det jo er sådan, at vi fører den samme pengeog valutapolitik, hvad enten vi er inden for euroen eller er uden for euroen.
Det er nøjagtig den samme penge- og valutapolitik, vi fører.
Altså kan det ikke være fravalget af euroen, der gør, at det går godt i Danmark, og det kan ikke være tilvalget af euroen, der gør, at nogle eurolande har en dårligere økonomi end Danmark.
Når det går godt i Danmark, er det ikke, fordi vi står uden for euroen, men fordi vi fører en sund økonomisk politik.
Men det er jo en helt anden ting, og det ved jeg at hr. Morten Messerschmidt ikke synes EU eller eurosamarbejdet skal blande sig i.
Det er en national opgave for de pågældende lande, og det kan hr. Morten Messerschmidt derfor overhovedet ikke laste euroen for.
Så siger hr. Morten Messerschmidt, at det vil være en fordel for Danmark at bevare det instrument, der hedder at devaluere kronen, altså at nedskrive kronens værdi i en given situation.
Det er hr. Morten Messerschmidts synspunkt, at vi skal bevare muligheden for at forringe kronens værdi.
Og det er tankevækkende at høre flere af Dansk Folkepartis folketingsmedlemmer i dag stå vagt om kronen, og at Dansk Folkepartis ordfører så er den, der fører an i kravet om, at vi skal kunne forringe og underminere kronens værdi.
Jeg vil gerne sige til hr. Morten Messerschmidt, at jeg er meget uenig i det synspunkt, at vi skal bevare muligheden for at forringe kronens værdi.
Det at devaluere, det at forringe krones værdi, er at stjæle fra danskerne, det er at udhule værdien af indkomst og løn i Danmark.
Det er jo, hvad det handler om.
Og det er jo en politik, som man brugte i 1970'erne, og det førte jo til stor arbejdsløshed og forringelse af dansk økonomi.
Og så kommer repræsentanten for - af alle partier - Dansk Folkeparti og vil argumentere for, at vi skal bevare muligheden for at forringe kronens værdi.
Altså, jeg vil sige til hr. Morten Messerschmidt, at vi er nogle, der for lang tid siden har opgivet at ville bruge det instrument, der hedder at forringe kronens værdi, at devaluere, og derfor er det at gøre som hr. Morten Messerschmidt argumenterer for, altså at vi skal bevare det instrument i værktøjskassen, jo i virkeligheden at bede os om at betale en pris for at bevare et instrument, som vi aldrig kunne drømme om at bruge.
Det er en rigtig dårlig varetagelse af grundlæggende danske interesser, og det skal man høre fra Dansk Folkeparti.
Så har hr. Morten Messerschmidt også kørt meget rundt i alt det her med renterne, og hr. Morten Messerschmidt har i dag flere gange sagt: I kan jo se, at der i de sidste 7-8 år har været perioder, hvor renten i Danmark i virkeligheden har ligget under renten i euroområdet.
Det, hr. Morten Messerschmidt har sagt, er faktisk ikke rigtigt.
I hvert fald gælder det ikke generelt.
Det er sådan, at når det gælder det, der hedder den korte rente, den pengepolitiske rente, så har den uden undtagelse i hele perioden ligget højere i Danmark end i euroområdet.
Det er den præmie, vi betaler for at stå uden for euroen. Når det gælder den lange rente, altså renten på langfristede obligationer, er det rigtigt, at rentespændet i forhold til euroområdet har været meget, meget lille.
Det interessante er, at når der bliver økonomisk krise og finansiel uro, så stiger rentespændet, og det vil jo sige, at det lige præcis er i en situation, hvor der er en økonomisk risiko, at prisen bliver høj og dermed risikerer at forstærke krisen.
Jeg ved, at Dansk Folkeparti lægger meget vægt på ordet tryghed.
Jeg brugte det mange gange i min åbningstale, og det blev værdsat og prist fra Dansk Folkepartis side.
Man må da sige, at hvis man skal tale om tryghed her, vil den være lig med at være med i euroen.
For når man står udenfor, er der den utryghed, at når der bliver økonomisk uro, vokser rentespændet dramatisk, som vi netop har set i de seneste uger. Man kan sige, at når rentespændet under normale forhold er så lille som det, hr. Morten Messerschmidt flere gange i dag har påpeget, skyldes det jo, heldigvis må man sige, at kapitalmarkedet - og det siger jeg med al respekt for hr. Morten Messerschmidt, hvis saglige indsigt jeg i høj grad anerkender - ikke lytter alt for meget til, hvad hr. Morten Messerschmidt siger.
Det skal vi være lykkelige for.
For hvis kapitalmarkedet troede på realiseringen af hr. Morten Messerschmidts ønske om at genindføre muligheden for at nedskrive kronens værdi, ville risikopræmien for at stå uden for euroen jo vokse dramatisk, i forhold til hvad den er i dag.
Så med al respekt for hr. Morten Messerschmidt må man sige, at det rigtignok er godt, at kapitalmarkedet ikke har den helt store tiltro til, at hr. Morten Messerschmidt kommer igennem med sit synspunkt.
For så ville det blive rigtig dyrt for danskerne i form af en højere rentepræmie.
Endelig har hr. Morten Messerschmidt og også andre repræsentanter for Dansk Folkeparti i dag forsøgt at give udtryk for, at det at gå med i euroen i virkeligheden er lig en afskaffelse af den danske nationalstat.
Jeg tror, vi er helt oppe i det luftlag.
Der vil jeg gerne sige, at det her i al sin enkelhed handler om, at Danmark har besluttet at føre fastkurspolitik ved at binde kronen til euroen.
Det er ikke at afskaffe den danske nationalstat.
Det ville det heller ikke være, hvis vi gik med i euroen.
Men det, vi har gjort, er at beslutte en fastkurspolitik, fordi fastkurspolitik er til gavn for Danmark.
Hvad består vores selvstændighed så i?
Jo, i fredelige tider følger Nationalbanken bare Den Europæiske Centralbanks rentepolitik.
Går renten op i centralbanken, så går den op i Danmark.
Går renten ned, så går ned i Danmark.
Det er der jo ikke meget selvstændighed i.
Vi følger bare det.
I urolige tider kan Danmarks Nationalbank være tvunget til at sætte renten højere op, end den er i euroområdet.
Det er der heller ikke meget selvstændighed i.
For det er fremtvunget af, at vi ønsker at holde kronen fast.
Så det, vi har opgivet, er ikke dansk national selvstændighed.
Det, vi har opgivet, er troen på, at man kan nå noget som helst godt ved at forringe kronens værdi.
Så det, man kan vælge imellem, er en fastkurspolitik med indflydelse ved at være med i euroen eller en fastkurspolitik uden indflydelse ved at stå uden for euroen.
Det er i virkeligheden det, det drejer sig om.
Så lad mig derfor konkludere: Danmark bør være med i euroen, fordi det økonomisk koster os at stå udenfor, men først og fremmest fordi det er et stort politisk tab af indflydelse at stå udenfor.
Og Danmark er allerede omfattet af de regler, der gælder for at være med i euroen, men i dag vel at mærke uden at vi høster gevinsten ved at være med.
Så det er i Danmarks interesse at komme med i euroen.
Vi har det ønske at få en god, bred og afbalanceret debat om det og er derfor også glade for, at den her debat ender med, at et bredt flertal beslutter at holde en høring i Folketinget i januar måned.