Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-03-03:
I Alternativet er vi selvfølgelig også meget bekymrede over den forværrede situation i Tyrkiet.
Særlig bekymrer det os, at EU, netop nu hvor situationen forværres så markant, anbefaler en opgradering af samarbejdet med Tyrkiet om håndteringen af flygtninge og immigranter og ikke på en ordentlig måde får sat krav om forbedringer af netop alle de problemer, der er, ind i aftalen.
Det er afgørende, at vi ikke ser igennem fingre med brud på menneskerettighederne.
Der hersker ingen tvivl om, at menneskerettigheds- og sikkerhedssituationen i Tyrkiet er blevet forværret igennem de seneste år.
For nylig har Europa-Kommissionen fremført en skarp kritik af den seneste udvikling i landet.
Den negative udvikling går særlig ud over politiske, etniske og religiøse mindretal i landet.
Vi deler Kommissionens bekymring.
Sikkerhedssituationen er også blevet stærk forværret, og der er akut brug for, at fredsprocessen mellem Tyrkiet og det kurdiske mindretal genoptages, og her skal Tyrkiet gå forrest og tage initiativet.
Alene inden for kort tid har vi set bare to danske journalister, der har oplevet at være blevet afvist og endda særdeles hårdt behandlet.
Det anslås, at op imod 30 journalister sidder i tyrkiske fængsler, og Tyrkiet befinder sig i bunden af Journalister uden Grænsers pressefrihedsindeks.
Landet strammer fortsat sin linje over for pressen, og det er både i forhold til den nationale og internationale.
Pressefriheden i Tyrkiet er altså under et massivt pres.
Jeg mener, det er dybt problematisk, at Tyrkiet blokerer for adgang for medierne i en tid, hvor flere millioner flygtninge opholder sig i Tyrkiet; en tid, hvor pressens bedste adgang til Nordsyrien er gennem Tyrkiet; på et tidspunkt, hvor Tyrkiet er aktivt involveret i kampen mod Daesh; på et tidspunkt, hvor Tyrkiet sætter ind over for kurdiske mål i stedet for kun at gå efter netop Daesh.
Det er afgørende at sikre, at pressen har fri adgang til at dokumentere vigtige begivenheder, og det er en afgørende betingelse for en oplyst debat og for, at vi kan træffe beslutninger på et oplyst grundlag.
Fra dansk og europæisk side er det afgørende, at vi lægger pres på Tyrkiet og kræver fri adgang for pressen.
Netop fordi vi har valgt at samarbejde med Tyrkiet, har vi et særligt ansvar, naturligvis over for de pågældende journalister, men også for at sikre, at udviklingen i Tyrkiet formidles videre til den bredere befolkning.
Oven i lurer en anden menneskerettighedskrise.
De op mod 2,5 millioner flygtninge, der opholder sig i Tyrkiet, primært fra Syrien, udsættes ifølge Amnesty International for uretmæssige fængslinger og deporteringer.
Faktisk har Amnesty dokumenteret, at de centre, hvor man på ulovlig vis tilbageholder flygtninge og migranter, i mange tilfælde er finansieret af EU-midler.
Tyrkiet burde med massiv støtte og opbakning udefra sikre flygtninge basale fornødenheder, men generelt er mangel på adgang til bolig, uddannelse og sundhed faktisk med til at presse flygtninge til at søge mod Europa.
Det er en tur, der nemt kan koste menneskeliv.
Og som jeg også fremhævede i går i debatten om EU-Tyrkiet-aftalen, så frygter jeg, at EU-aftalen med Tyrkiet om håndtering af netop flygtningesituationen kun vil betyde, at flere flygtninge og migranter tager ud på den farlige rejse over Middelhavet. Vi må og kan ikke udlicitere vores håndtering af flygtningekrisen til Tyrkiet, og slet ikke, når landet så åbenlyst gør livet svært for bl.a. flygtninge, bl.a. ved at lukke grænser til Syrien og gennemføre umenneskelige kontroloperationer på Middelhavet.
Vores samarbejde med Tyrkiet bør handle om, hvordan vi styrker menneskerettigheder og udvikling af samfundet, ikke blot begrænse adgangen for immigranter.