runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-05-14:
Det var mange spørgsmål i et.
Jeg tror, at ordføreren får mulighed for at stille nogle af dem igen, for jeg kan nok ikke nå at svare på dem alle sammen.
Jeg er i hvert fald glad for én ting, og det er, at det nu er blevet slået fast, at den viden om, at der ikke var givet korrekte oplysninger til Folketinget, og at Johan Reimanns forklaring var koordineret med ham, fik jeg og offentligheden den 9. december 2013.
Hr. Peter Skaarup kom faktisk til at sige tingene lidt forkert, da han stod på Folketingets talerstol, for han kom til at få det til at lyde, som om jeg havde haft den viden før den 9. december.
Nu har ordføreren rettet sig selv, og det er jeg egentlig rigtig tilfreds med er sket, for så har vi fået etableret, at jeg fik den viden, Statsministeriet fik den viden, ligesom offentligheden gjorde den 9. december.
Som jeg også tidligere har sagt, har jeg hele tiden ment, at det var rigtigt, at den tidligere justitsminister fik lejlighed til at forklare sig på det samråd, som lå den 10. december.
Det fik han jo så også, og det betød, at der var en helt almindelig parlamentarisk proces i forhold til hr. Morten Bødskov, hvor et flertal i Folketinget så drog den konklusion, som de jo engang drog.
Peter Skaarup (DF), 2014-05-14:
Der vil jeg godt spørge statsministeren, om det er nok at beklage en konstrueret løgn som minister under statsministerens regeringen.
Det enkle spørgsmål til statsministeren er: Vil det også i fremtiden være sådan, at hvis en minister konstruerer en løgn over for Folketinget og aftaler det med en hel masse mennesker, er det bare i orden, så kan man bare beklage, og så kører arbejdet videre efter det, eller vil det være sådan, at statsministeren fyrer en sådan minister?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-05-14:
I forhold til de konkrete dokumenter vil jeg bede ordføreren om at henvende sig til Justitsministeriet, sådan som det er sædvanlig praksis.
I forhold til forhørsledelsens beretning kan vi jo alle sammen orientere os om nogle af de spørgsmål, som er rejst i dag.
Der har vi jo alle sammen forhørsledelsens beretning til at besvare nogle af de spørgsmål, der er stillet.
Martin Henriksen (DF), 2014-05-14:
Jeg synes, at statsministeren skal gøre sig lidt mere umage med at svare på de spørgsmål, som der bliver stillet, i stedet for bare at læse noget op, som er forberedt på forhånd.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at vide, om statsministeren er opmærksom på, hvem der fandt på den såkaldte nødløgn, om statsministeren vil komme ind på det, eller om statsministeren ikke vil komme ind på det – benægter man simpelt hen?
om statsministeren kan svare på, hvem der har haft kendskab til den, og om statsministeren vil sikre, at Justitsministeriet lægger alle dokumenter i sagen frem.
Det kan statsministeren jo bede sin minister om at gøre.
Trine Bramsen (S), 2014-05-14:
Tak til hr. Peter Skaarup for igen at give salen her en gennemgang af forløbet.
Det er altid praktisk, eftersom det kunne være, der var nogle, der havde glemt det, siden hr. Karsten Lauritzen gennemgik det eller statsministeren gennemgik det for ½ time siden.
Som jeg hørte det, sagde statsministeren meget klart, at man ikke må lyve over for Folketinget, når man er minister.
Derfor vil jeg gerne høre hr. Peter Skaarup, hvori konflikten består.
Hvori består uenigheden?
Hvor er der en partipolitisk uenighed på det her område, som vi i dag skal debattere i den her forespørgselsdebat, for det står mig noget uklart?
Trine Bramsen (S), 2014-05-14:
Tak for det.
En af Folketingets vigtigste opgaver ud over at lovgive er at kontrollere regeringen.
Det står direkte i grundloven, at en minister skal gå af, hvis et flertal i Folketinget udtrykker mistillid til ham eller hende.
Mistillid var, hvad der opstod til den tidligere justitsminister, da han talte usandt over for Folketinget.
Lad mig i den forbindelse starte med at slå fast, at vi Socialdemokrater selvfølgelig ikke mener, at ministre må lyve over for Folketinget.
For os Socialdemokrater har løgne ingen farver.
Der findes ikke hvide løgne, der findes ikke sorte løgne.
En løgn er en løgn, og den skal undgås.
Når man går ind i politik, er det med et ønske om at forme og udvikle samfundet i den retning, som vi hver især tror på.
Det er med et ønske om, at vi skal tage ansvar for vores samfund, og det ansvar, som danskerne giver os, skal vi forvalte med ansvarlighed.
I den konkrete sag, som forespørgslen omhandler, er der slet ikke nogen tvivl om det uacceptable i at tale usandt over for Folketinget.
Derfor har den pågældende minister også taget konsekvensen heraf.
Fremadrettet skal vi undgå, at lignende situationer opstår.
En minister må ikke konstruere falske forklaringer, når der opstår situationer, hvor det kan være problematisk at give den sandfærdige forklaring til offentligheden.
Derfor værdsætter vi Socialdemokrater, at justitsministeren har indkaldt partierne til en drøftelse af, hvordan det undgås fremadrettet.
Der har allerede været holdt møder, og fremadrettet er det også forventningen at der bliver holdt flere møder, så vi i fællesskab kan finde en løsning på, hvordan det her undgås fremadrettet.
Det er min klare opfattelse, at der ikke er partipolitisk uenighed om, at såvel løgne som nødløgne skal undgås, og lad os derfor sammen fortsætte den gode drøftelse af løsningsmuligheder.
Lad os sammen sikre, at reglerne på området er klare.
Lad os sammen sikre, at vi her i Folketinget fortsat kan kontrollere regeringens arbejde.
Med de ord skal jeg på vegne af Socialdemokraterne, SF, Radikale Venstre og Enhedslisten fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget mener, at der som opfølgning på sagen om Retsudvalgets studietur til Christiania er behov for at slå fast, at det ikke skal være muligt at bruge en nødløgn over for Folketinget.
Folketinget ser frem til de videre drøftelser hos justitsministeren.«
Karsten Lauritzen (V), 2014-05-14:
Det ene udelukker jo ikke det andet.
Jeg betragter ikke det her som polemik.
Jeg betragter det som en meget, meget seriøs diskussion om forholdet mellem regering og Folketing, og en sag om, hvordan statsministeren reagerer på en sag, hvor en minister bliver taget i at lyve; om statsministeren sådan håber, at det går væk.
Det var ikke noget, statsministeren sagde, selv om statsministeren var bekendt med, at der blev løjet over for Folketingets Retsudvalg.
Jeg må sige, at jeg synes, at det er en væsentlig uenighed og et væsentligt spørgsmål at diskutere her i Folketingssalen.
Det er en væsentlig forudsætning for, at man kan komme videre og få genopbygget den tillid, der nu er tabt.
Henrik Dam Kristensen (S), 2014-05-14:
Nu kan jeg høre, at hr. Karsten Lauritzen til trods for sin unge alder ikke husker særlig godt,
endnu en gang bliver det påstået, at statsministeren har sagt, at det er berettiget at lyve over for Folketinget.
Men det fik vi afklaret med mit første spørgsmål.
Det kan vi læse i Folketingets referat.
Derfor bliver jeg nødt til at spørge meget mere præcist, vil jeg sige til hr. Karsten Lauritzen.
Den offentlige polemik, som åbenbart er interessant her, står den over at finde en ordentlig og seriøs løsning på de udfordringer, som vi blev præsenteret for ovre i Justitsministeriet i går?
Karsten Lauritzen (V), 2014-05-14:
Jeg mener ikke, at man kan komme videre på ordentlig vis, hvis man ikke også forholder sig til det, der er sket i fortiden.
Altså, lidt selvransagelse er måske det, vi efterspørger hos statsministeren.
Jeg må sige, at det her jo også er udtryk for, at der tilsyneladende har været en bestemt kultur – det ved vi jo ikke om der stadig væk er, og der kan være andre nødløgne i den her regering – hvor man har følt, at det var berettiget at lyve over for Folketinget.
Og man må jo også konkludere, at selv om man ikke juridisk kan komme efter det – vi kan jo ikke vide, hvordan det hænger sammen – har der været en del del personer involveret i det her.
Så må man også indbyde til lidt selvransagelse bagudrettet.
Det er ved at kigge på, hvad der gik galt, og forholde sig kritisk til det og så forbedre sig fremadrettet.
Så man kan ikke bare udelukke det, der er sket, hvis man skal løse fremtidens problemer, heller ikke i denne sag.
Henrik Dam Kristensen (S), 2014-05-14:
Det er jo stadig væk sådan, at forhandlinger her i Folketinget meget ordret bliver skrevet ned, og derfor får vi jo dokumentation i forhold til den diskussion, som hr. Karsten Lauritzen nu prøver at rejse, om, hvad der er sagt, hvad der ikke er sagt.
Det får vi jo dokumentation for, når vi får referatet fra Folketinget, og så kan man, hvis man i øvrigt kan læse, se meget præcist, hvad statsministeren har sagt.
I går fik vi jo at vide, at ordet nødløgn, hvis der ikke sker noget, er et begreb i dansk retspolitik.
Hvad er det, hr. Karsten Lauritzen vægter?
Peter Skaarup (DF), 2014-05-14:
Jamen det synes jeg egentlig jeg var lidt inde på i talen.
Men jeg vil gerne prøve lige at genopfriske det for fru Trine Bramsen.
For konflikten består jo i virkeligheden i det, jeg sagde til sidst, nemlig at hvis ingen havde gjort noget – hvis der nu ikke havde været samråd den 10. december, hvis nu ikke Enhedslisten havde mandet sig op til at sige: Vi har ikke længere tillid til justitsministeren –
mon så ikke den justitsminister faktisk havde siddet i dag?
Det tror jeg.
For hele vejen op til den 10. december, hvor det her samråd er, og hvor regeringen måske blev overrasket over, at vi var nogle partier, der stod fast på, at det var helt galt at lyve over for Folketinget, mente statsministeren jo, at det var en ganske fin justitsminister, vi havde siddende.
Så det er jo spørgsmålet, om der overhovedet var sket noget som helst, hvis ikke vi var nogle stykker, der havde sagt: Den er helt gal.
Det er jeg bange for var det, der var sket.
Jeppe Bruus (S), 2014-05-14:
Jamen det kan være, vi hører to forskellige udlægninger af den tale, som statsministeren kom med.
Jeg hører hende ret klart udtrykke sig meget spidst om både det juridiske og det politiske ansvar.
Og som jeg nu forstår ordføreren – det kan være, ordføreren kan bekræfte det – har vi den her indkaldelse af en hasteforespørgsel for at cementere en politisk uenighed om, hvordan statsministeren omtaler en nu tidligere justitsminister og dennes position i den socialdemokratiske gruppe.
Det er det, vi kan reducere det til, for jeg hører ikke ordføreren erklære nogen former for uenighed i fortolkningen af, hvordan det juridiske og politiske ansvar er i forhold til det her med nødløgne.
Karsten Lauritzen (V), 2014-05-14:
Der er jo den uenighed, må jeg sige, at vi undrer os såre over, at man farer ud med bål og brand mod nogle embedsmænd, der tilsyneladende har været med til at konstruere den her nødløgn over for Folketinget – men man roser ministeren.
Og så må man stille sig selv spørgsmålet: Er det sådan et folkestyre, vi vil have?
Man må spørge sig selv: Er det sådan, det skal være i en regering?
Der vil jeg sige, at min egen formand, hr. Lars Løkke Rasmussen, den tidligere statsminister, klart har sagt, at hvis der er en minister i en eventuel kommende borgerlig regering, der bringer en nødløgn, så bliver vedkommende fyret på gråt papir.
Den melding synes jeg da kunne være rar at høre fra statsministerens side.
Jeppe Bruus (S), 2014-05-14:
Det vil sige, at som jeg forstår ordføreren, består uenigheden her i statsministerens omtale af en nu tidligere justitsminister og dennes position i den socialdemokratiske folketingsgruppe.
Jeg hører sådan set ikke ordføreren fremlægge nogen former for uenighed i det, statsministeren har sagt om både det juridiske og det politiske i denne sag.
Hvis der er uenigheder i forståelsen og fortolkningen af det juridiske og politiske i anvendelsen af de såkaldte nødløgne, vil jeg gerne høre ordføreren om, hvori sådan nogle uenigheder består.
Karsten Lauritzen (V), 2014-05-14:
Jamen uenigheden består jo i, at vi har en statsminister, som ikke klart tager afstand fra det forløb, der har været, men som tværtimod har rost den minister, som blev tvunget til at trække sig.
Og jeg må sige, at jeg har det klare indtryk, at statsministeren gerne havde set, at hr. Morten Bødskov stadig væk var justitsminister.
Og jeg tror, at hr. Morten Bødskov stadig væk havde været justitsminister, hvis det ikke var, fordi der var et flertal uden om regeringen, der havde trukket tæppet væk.
Så havde vi haft en minister, der kunne sidde og være minister og have givet en løgn over for Folketinget og dækket sig ind juridisk under sådan et nødløgnsbegreb.
Det er nok forskellen; og jeg må sige, at det er faktisk en ganske, ganske alvorlig forskel på, hvad Venstre vil acceptere, og hvad statsministeren og Socialdemokratiet vil acceptere.
Det er en uenighed.
Trine Bramsen (S), 2014-05-14:
Hr. Karsten Lauritzen svarer jo sådan set ikke rigtig på mit spørgsmål: Hvori består uenigheden?
Er der nogen politikere i dette Folketing, nogen fra regeringen, der mener, at det er acceptabelt at lyve over for Folketinget?
Jeg har ikke hørt det, så hvis hr. Karsten Lauritzen kan give eksempler på politikere, der har sagt, at det er fuldstændig acceptabelt, at ministre ikke taler sandt over for Folketinget, vil jeg gerne bede om dem.
Jeg må bare gentage mit spørgsmål: Hvori består uenigheden, i forhold til at det selvfølgelig ikke er acceptabelt, at man taler usandt over for Folketinget?
Karsten Lauritzen (V), 2014-05-14:
Jamen uenigheden består jo i, at vi ikke klart har hørt, og det hørte jeg sådan set heller ikke i statsministerens tale, den nu forhenværende justitsminister kritiseret for forløbet, altså at man ikke har sagt, at det selvfølgelig er helt, helt uacceptabelt.
Jeg har ikke hørt den kritik, jeg har ikke hørt den fordømmelse, som burde være naturlig, i stedet har jeg hørt ros.
Og da hr. Lars Løkke Rasmussen og hr. Kristian Thulesen Dahl i tirsdags i spørgetimen spurgte statsministeren om det samme, fik man heller ikke noget svar.
Det må jeg sige
Og den mistanke, man kan få – og den er jo ikke berettiget, det er ikke noget, man kan dokumentere – er, at hvis der ikke var nogen i Folketingets Retsudvalg, som havde gravet i den her sag, og nogle dygtige journalister, der havde gravet i den her sag, var det jo gået.
Så var der jo blevet løjet over for Folketinget, så var der aldrig nogen, der havde fundet ud af noget, og det er simpelt hen uholdbart og uacceptabelt.
Det vidner jo om, at man i hvert fald har haft et problem med den kultur, der har været i Justitsministeriet, når man kan have en minister, som kan have leveret en løgn over for Folketingets Retsudvalg.
Pernille Skipper (EL), 2014-05-14:
Uden at jeg skal udtale mig på statsministerens vegne, tror jeg ikke, at statsministeren eller noget andet medlem af regeringen går rundt og har den følelse af, at Enhedslisten ikke kritiserer dem tilstrækkeligt eller er meget søde og venlige.
Men det må der jo være nogle andre der svarer på.
Altså, jeg har jo sagt, hvad Enhedslistens holdning er.
Der er en grund til, at den daværende justitsminister ikke længere har sin post.
Det er, fordi Enhedslisten ikke mente, at han af de grunde, som vi har listet op, kunne blive siddende.
Og ja, selvfølgelig synes vi da dermed også, at det burde være noget, statsministeren havde gjort.
Det, der optager Enhedslisten, er sådan set ikke en eller anden mystisk polemik om, om man har kritiseret hårdt, for lidt eller en kende for lidt eller skulle have gjort det lidt mere.
Altså, jeg forstår ikke, hvad vi diskuterer.
Det er en mærkelig polemik, og jeg er begejstret, nej, det er for meget, men jeg er glad for den udtalelse, som regeringen, SF og Enhedslisten nu har lagt frem her, hvor vi faktisk peger på det, der er vigtigt, og sørger for, at vi får en retstilstand, hvor nødløgne ikke kan blive brugt og der ikke er undtagelser til sandhedspligten over for Folketinget.
Trine Bramsen (S), 2014-05-14:
Tak for det.
Og tak til ordføreren for lige at ridse forløbet op, efter at statsministeren har ridset forløbet op.
Samtlige partier har jo givet udtryk for, at det er fuldstændig uacceptabelt at lyve over for Folketinget.
Ordføreren siger, at det er absurd, at vi skal have en forespørgsel her i dag, og jeg må på den baggrund også spørge ordføreren: Hvori består konflikten?
Hvori består uenigheden om, at det skulle være legitimt at lyve over for Folketinget?
Så hvori består uenigheden på det her område?
Karsten Lauritzen (V), 2014-05-14:
Altså, der var jo et møde i Justitsministeriet i går, hvor det kom frem, at der er stor tvivl om, hvad det her kommer til at betyde.
Og regeringen har ingen bud på, hvordan vi løser det.
Altså, jeg må sige, at det synes jeg sådan set også er en betydelig uenighed.
Og så er der jo den forskel, at jeg er ladt tilbage med det helt klare indtryk, at hvis det ikke havde været, fordi der var et flertal, der ikke længere stolede på daværende justitsminister, hr. Morten Bødskov, så havde det pågældende folketingsmedlem stadig væk været minister i den regering, vi har i øjeblikket.
Det gør da en væsentlig forskel, om man som statsminister klart siger: Hvis der er nogen, der lyver over for Folketinget, kommer med en nødløgn, så bliver de fyret – eller om man siger: Joh, o.k., hvis det er en nødløgn, så lever vi med det.
Altså, det er da en klar forskel og en klar uenighed.
Pernille Skipper (EL), 2014-05-14:
Jeg skal beklage, hvis jeg virker en lille smule irritabel.
Jeg synes, at vi burde bruge tiden på at diskutere, hvordan vi kommer videre og sørger for, at det her ikke kan ske igen – og der mangler vi jo konkrete forslag fra rigtig, rigtig mange partier, men jeg er sikker på, at vi kommer dertil – i stedet for at vi har en eller anden mærkelig polemik, hvor vi skal skalere en kritik.
Altså, ærlig talt, jeg forstår ikke, hvad vi diskuterer, og derfor kan det være, at jeg begynder at lyde en lille smule irriteret.
Trine Bramsen (S), 2014-05-14:
Nuvel, men sagen er jo en anden.
Så sagen er jo kommet frem.
Statsministeren har taget afstand fra, at der ikke blev givet rigtige oplysninger til Folketinget.
Så hvor er det egentlig, at hr. Peter Skaarup mener konflikten ligger?
Hvad er det, hr. Peter Skaarup gerne vil have et svar på?
Hvor er det, at hr. Peter Skaarup gerne vil have der skal ske noget?
Det står mig stadig uklart.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2014-05-14:
Jo, jo, men nu skal vi, tror jeg endda, have noget udvalgsarbejde om, hvordan vi kan sikre, at ministre ikke lyver over for Folketinget
Altså, jeg tror virkelig, at folk uden for det her hus synes, det er noget underligt noget.
Men det er jo rigtigt, at fru Skipper virker sådan nærmest nervøs for at komme til at kritisere statsministeren.
Og det er jo lidt paradoksalt i en sag, hvor Enhedslisten ellers tilbage i december netop fandt, at den siddende justitsminister ikke kunne blive siddende.
Hvorfor er det så svært sammen med os andre at kritisere statsministeren for ikke selv at have truffet det valg tilbage i december?
Så kan vi ikke få en utvetydig udtalelse fra Enhedslisten her i dag om, at det var kritisabelt, at statsministeren ikke, da hun blev bekendt med, at en af hendes ministre havde løjet over for Folketinget, havde fabrikeret en usandhed over for Folketinget og dermed vildledt Folketinget, ikke af egen drift fyrede den justitsminister.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2014-05-14:
Jeg tror, at fru Pernille Skipper skal slappe lidt af – der er ikke nogen, der er ude på hverken at lokke hende i en fælde eller fornærme hende eller andre af den slags ting.
Vi prøver bare at finde ud af, hvordan holdningerne er bredt i Folketinget, og jeg er utrolig glad for, at Liberal Alliance og Enhedslisten er enige på det her område, og det, jeg så glæder mig til at finde ud af om lidt, er, om statsministeren er enig med Liberal Alliance, Enhedslisten, Venstre, Dansk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti.
Selv om forslagene til vedtagelse fordeler sig lidt sjovt, kan jeg jo nu konstatere, at der egentlig er et flertal, der er enige om, hvordan statsministeren burde have håndteret sagen.
Og tak for det svar; det var sådan set bare det, jeg bad om.
Pernille Skipper (EL), 2014-05-14:
Jeg ved ikke, om man tror, at man er i gang med at føre mig ind i en eller anden form for fælde.
Altså, Enhedslisten udtrykte, at vi ikke syntes, den daværende justitsminister kunne blive siddende.
Så selvfølgelig syntes vi da, at der også var nogle andre, der skulle have trukket stikket; det er der vel ikke noget særlig kontroversielt i.
Den daværende justitsminister har jo ikke længere sin post, fordi vi ikke syntes, at han skulle sidde der.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2014-05-14:
Det sidste kan vi så diskutere på et andet tidspunkt.
Burde statsministeren have fyret justitsministeren efter fru Pernille Skippers mening?
Peter Skaarup (DF), 2014-05-14:
Jeg erindrer ikke, at jeg har sagt, at det var synd for mig selv – i hvert fald ikke i forbindelse med den her sag.
Vi har også stillet en del spørgsmål, og det samme har mange andre partier af gode grunde.
Pernille Skipper (EL), 2014-05-14:
Jeg bliver faktisk en lille smule fornærmet over, at hr. Peter Skaarup påstår, at Enhedslisten har sluppet taget i den her sag, for hr. Peter Skaarup ved udmærket godt, at det er Enhedslisten, der har stillet alle de kritiske spørgsmål i denne sag, alle de spørgsmål, som har gjort, at sandheden er kommet frem.
Det var Enhedslisten, der indkaldte til samråd.
Det var Enhedslisten, der stillede op mod 30 skriftlige spørgsmål.
Mens hr. Peter Skaarup rendte rundt og sagde, at det var synd for ham selv og Dansk Folkeparti, gik vi faktisk efter sagens kerne, og vi vil holde os til sagens kerne igen, og det er, at vi skal have skabt en retstilstand, hvor Folketinget kan stole på forvaltningen.
Jeg synes ikke, man kan blive siddende som minister i en situation som den, vi var ude i, hvor man altså ikke bare taler usandt, men decideret konstruerer en løgn over for Folketinget og samtidig undlader at handle, når en myndighed misbruger personfølsomme oplysninger.
Det har jeg sagt, jeg ved ikke hvor mange gange.
Og hvad statsministerens holding er til det, svarer statsministeren jo pænt på.
Peter Skaarup (DF), 2014-05-14:
Jeg synes jo, at Enhedslisten har ydet en brav indsats frem til og med den 10. december i denne sag.
Jeg synes så, at det sidenhen har haltet lidt.
Jeg ved ikke hvorfor.
Der kan være nogle andre årsager til det, end jeg lige kender til.
Der er sket det, at man ligesom har sluppet taget i sagen, synes jeg, og har ladet regeringen arbejde videre.
Jeppe Bruus (S), 2014-05-14:
Jeg er helt enig med ordføreren i, at det da er virkelig afgørende for folkestyret, at der er tillid imellem regeringen og Folketinget, og derfor handler det, der er indholdet i den her sag, jo både om det politiske og om det juridiske ansvar, som statsministeren har været meget klar om, nemlig at man selvfølgelig som minister ikke kan lyve for Folketinget.
Det er jo sådan det ene indholdsmæssige i sagen, og jeg troede sådan set, det var det, den her hasteforespørgsel handlede om.
Men nu kan jeg forstå, at den mere handler om en gennemgang af forløbet, hvor ordføreren siger: Jamen hvordan kan det være, at statsministeren havde tillid til sin minister?
Jeg ihukommer ikke nogen statsminister, der gennem tiderne har gået og sået tvivl om sine ministre – indtil den dag, hvor der ikke var tillid.
Enten har man tillid, eller også har man ikke tillid.
Men det kan være, ordføreren ser et andet forløb.
Derfor må jeg også betragte det her indlæg som en art historieskrivning, hvor man spekulerer i, hvad der kunne være sket, hvis ikke Enhedslisten havde handlet, som de gjorde.
Det kan selvfølgelig være interessant for historikere og måske også for politikere at indgå i, men det er vel lidt at dreje fokus væk fra det, der er substansen her, nemlig den helt centrale kernediskussion om det politiske og juridiske ansvar.
Er ordføreren ikke enig i, at statsministeren i sit indlæg var meget klar med hensyn til de to spørgsmål?