Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2013-06-04:
Tak for det.
Vi står nu foran næsten at kunne vedtage, forhåbentlig, et forslag til ny offentlighedslov for Danmark.
Det er et lovforslag, som på en række punkter, 26 for at være helt præcis, udbygger offentligheden.
Og ja, det er også et lovforslag, som særlig i forhold til et par punkter har været kritiseret en hel del.
Vi har haft en lang og offentlig debat, og hvis man søger på Infomedia, det gjorde jeg selv i går, kan man finde ud af, at offentlighedsloven har været nævnt 3.016 gange i aviser, på nettet og på tv.
Jeg synes, det vidner om, at debatten har været grundig, og jeg tror også, man kan sige, at vi har været vidt omkring.
Rigtig mange har taget stilling til lovgivningen.
Jeg har i hvert fald hørt om en underskriftsindsamling imod lovforslaget, som vist tæller 80.000 stemmer på nuværende tidspunkt.
Jeg synes faktisk, det er en styrke, at vi kan have den slags grundig debat i Danmark.
Det vidner om en høj grad af demokrati, og det er grundlæggende, at vi har et demokrati, hvor det er muligt at kontrollere magthaverne.
Det synes jeg også at der stadig væk er gode muligheder for, selv om jeg er klar over, at der er nogle, der vil mene det modsatte.
Jeg skal ikke stå og repetere lovforslaget her, det synes jeg at der er andre af mine kollegaer der har gjort grundigt, men jeg vil dog nævne, at betænkningen over lovforslaget har været i høring.
Enhedslisten har sågar lavet en høring, og Retsudvalget har afholdt en eksperthøring på området.
Der har været flere samråd, ligesom der har været et hav af spørgsmål til ministeren om lovforslaget.
Alt det har vi i SF hilst meget velkommen, fordi vi synes, det her er et vigtigt lovforslag, og det fortjener naturligvis at blive belyst rigtig godt.
Jeg synes også, det politiske flertal rent faktisk har lyttet til frygten for, at loven vil blive en slags gummistempel til at undtage hvad som helst fra aktindsigt.
Vi har strammet op på ministerbetjeningsparagraffen, så det bliver tydeligt, hvad der skal til for at undtage et dokument.
Vi ønsker, at det skal være snævert.
Vi har også lovet at sende vejledningen til lovforslaget i høring, fordi vi ønsker, det skal være tydeligt for brugerne, hvordan den skal forstås.
Og det er faktisk ikke uden betydning, hvordan fremtidens sagsbehandlere kommer til at arbejde med det her.
Vi har også lovet, at der efter 3 år kommer en evaluering af de omdiskuterede paragraffers virkning.
Og jeg vil da godt tilføje i den her sammenhæng, at jeg forventer, at både borgere og presse tester den nye lov gennem klager til Ombudsmanden, så snart de har den mindste formodning om, at noget ikke er efter bogen.
Det er faktisk vigtigt, ikke bare fordi det vil være et grundlag for evalueringen og dermed for eventuelle ændringer, men også fordi vi er optaget af, at der ikke skal ske unødige indskrænkninger.
Jeg synes, det er helt fair at diskutere de paragraffer, som moderniserer offentlighedsloven, men man skulle indimellem tro, at det var noget, som vi aftalepartier havde fundet på i en sen og skummel nattetime for at skjule magtmisbrug.
Det er ingenlunde tilfældet.
Ændringerne er fagligt begrundet, og først og fremmest er de kommissionens.
Det er ikke noget argument i debatten, for vi kan alle sammen blive klogere, men jeg synes faktisk, det er tankevækkende, at nogle af kommissionsmedlemmerne tilsyneladende ikke længere vil bakke lovforslaget op.
Men faktum er, at de ikke havde en mindretalsindstilling, da de lavede betænkningen, og det kan man altså ikke tolke anderledes, end at de på daværende tidspunkt var enige i det, der nu er lovforslaget åbenbart kritiske dele.
Det er også korrekt, at det måske kan blive sværere at få has på nogle sager fremover, men jeg vil godt advare imod at sige, at det er det eller det bestemte dokument, der får en sag til at rulle.
Jeg tror, der kan være mange veje til det, og det er min klare indstilling, at magtmisbrug, hvis der er foregået noget sådant, skal frem.
Jeg synes også, at en efterprøvning har vist, at der er flere af de sager, som man faktisk fra pressens side troede ikke kunne afsløres med en ny offentlighedslov, der sådan set kommer frem.
Det gælder sagen om overbetaling af private sygehuse, den om de afghanske tolke og også den solcellesag, som vi har beskæftiget os med i den her uge.
Jeg havde faktisk gerne set, at nogle af de gode sider ved lovforslaget også var blevet foldet mere ud.
Jeg synes, der burde have været mere fokus på, hvad man som borger og som privatperson kan få ud af lovforslaget.
F.eks. bliver der nu adgang til aktindsigt i KL og i regionerne og i en række statslige institutioner.
De borgere, som har skrevet til mig om deres energiselskaber, ja, de kan nu få lov at kigge med i selskabernes gøren og laden, og dem, der i øjeblikket er trætte af metrobyggeriet, vil sådan set også kunne komme til at kigge dem i kortene.
Det synes jeg er konkrete forbedringer for borgerne, som også får en mulighed for klageadgang og lettere adgang til at søge.
I solcellesagen ville man så bare kunne have bedt om at få alt materiale om loven, og så ville man nemt være kommet frem til det resultat, som journalisten endte med.
Der kan siges rigtig meget mere om det her lovforslag, men jeg er sikker på, at vi om lidt får en meget grundig debat om SF's position i forhold til forslaget, så det vil jeg afvente.
Vi stemmer selvfølgelig for forslaget til ny offentlighedslov.