Martin Lidegaard (RV), 2015-04-07:
Lad mig starte med at takke alle ordførerne for deres bemærkninger.
Jeg kan starte med at bekræfte over for hr. Lars Barfoed, at jeg har fået lidt hjælp til skrivningen af redegørelsen, og derfor vil jeg selvfølgelig også tage de faldne kommentarer med tilbage til dem, der har været med til at forfatte den.
OSCE er med sine 57 deltagende stater og brede sikkerhedsbegreb en unik organisation og et vigtigt forum til at drøfte og adressere et bredt spektrum af demokratiske, menneskeretlige og sikkerhedspolitiske udfordringer i Europa.
Og som flere ordførere har været inde på, har det i det forgangne år tydeligt været krisen i Ukraine, der har demonstreret den vigtige rolle, som OSCE er i stand til at udfylde.
Men jeg er helt enig med hr. Lars Barfoed i, at også her gælder det, at en lang række andre områder kan og bør prioriteres, fordi OSCE fremstår upartisk, og fordi OSCE besidder mekanismer til konflikthåndtering og konfliktløsning, som har vist sig meget anvendelige i mange kriser, og altså ikke mindst i den, som vi er vidne til i Ukraine p.t. OSCE bidrager med en mangesidig indsats i Ukraine.
Diplomatisk bidrager organisationen gennem den trilaterale kontaktgruppe med Rusland, Ukraine og OSCE-formandskabet som deltagere.
Og den særlige monitoreringsmission SMM er den største internationale tilstedeværelse i Ukraine og spiller en afgørende rolle i forhold til monitorering af sikkerheds- og menneskerettighedssituationen samt facilitering af dialog mellem konfliktens parter lokalt.
SMM-missionen er så at sige det internationale samfunds øjne og ører på stedet
, ligesom den efter den seneste implementeringsaftale i Minsk har fået en rolle med at observere våbenhvileaftalens gennemførelse, f.eks. tilbagetrækningen af tunge våben.
Det er jo helt korrekt, når både hr. Peter Juel Jensen, hr. Lars Barfoed og også Dansk Folkepartis ordfører konstaterer, at det selvfølgelig er en overvågning, der er sporadisk.
Det er ikke bare 40 km ud af de 400 km, det er 40 m, så det er altså en meget lille del af den samlede grænse.
Hvorfor så være der?
spørger hr. Peter Juel Jensen.
Men her har vurderingen jo altså været – fra både OSCE's og vores side – at det at være klar til at kunne udvide området og være til stede, sådan at man i det øjeblik, øjeblikket måtte komme, kan gøre det, har vejet tungere end bekymringen for, om det kan blive brugt til propaganda, for at sige det rent ud.
Det at få etableret den form for observationer er jo noget, der tager tid.
Nu har vi, fordi vi er der, muligheden for at udvide dem, hvis vi får chancen, og det skal vi selvfølgelig arbejde aktivt for.
Fra dansk side har vi i 2014 støttet OSCE's aktiviteter og missioner i Ukraine – både med finansielle bidrag og ved sekundering af personel.
Det samlede danske frivillige bidrag til SMM-missionen beløber sig til op til ca. 6 mio. kr., mens antallet af danske SMM-observatører p.t. er 14, og vi satser på at komme op på 20. I forbindelse med gennemførelsen af præsidentvalget i Ukraine i maj 2014 og dernæst parlamentsvalget i oktober 2014 har OSCE’s Kontor for Demokratiske Institutioner og Menneskerettigheder spillet en vigtig rolle i forhold til valgobservation.
Det var simpelt hen en af de største valgobservationsmissioner nogen sinde.
Som flere har været inde på, bidrog Danmark med valgobservatører til begge valg, ligesom Folketingets OSCE-parlamentarikere også deltog.
Og lad mig endelig benytte lejligheden her til at takke de danske OSCE-parlamentarikere både for deres store indsats i forbindelse med valgobservationerne og deres arbejde i OSCE's parlamentariske forsamling. Som hr. Lars Barfoed sagde, er det ganske rigtigt også en vigtig uafhængig institution.
Og jeg er faktisk enig med både ham og hr. Peter Juel Jensen i, at parlamentarikernes arbejde godt kunne fylde noget mere i vores redegørelse, og det vil vi lægge os på sinde næste år.
For jeg er enig i, at det er et unikt bidrag, som går den ene vej, i form af at man får kvalificerede observatører på stedet, der ved, hvad en valghandling er – også på egen krop, om jeg så må sige.
Men der er jo også en meget vigtig information, der går den anden vej, nemlig – som debatten i dag bærer præg af – ved at de parlamentarikere, der har været af sted fra f.eks. dansk side, kommer hjem med en øget indsigt, med en øget viden og dermed også kan bidrage til vores indsats.
Det kunne man godt gøre noget mere ud af at beskrive og udnytte.
Men altså, Ukrainekonflikten har optaget det meste af OSCE's dagsorden i 2014 og har betydet, at ambitionsniveauet på andre områder har måttet sænkes.
Og jeg er som sagt principielt enig med hr. Lars Barfoed i, at det er ærgerligt.
Det er nok udtryk for en virkelighed, der også gælder alle andre steder, nemlig at der er begrænsede ressourcer.
Men det er også et udtryk for, at det er blevet sværere at opnå den nødvendige konsensus blandt OSCE's 57 deltagerstater om nye OSCE-beslutninger og -tiltag, bl.a. – og ikke mindst – inden for menneskerettighedsområdet.
Og det er jo den metode, som organisationen har.
Der er det trods alt opløftende, at det alligevel er lykkedes at etablere enighed om OSCE's store indsats i forhold til Ukrainekonflikten.
Men der er et stort arbejde – det kan vi lige så godt sige lige ud – i fremadrettet at sikre alle landes efterlevelse af OSCE's værdier, principper og forpligtelser, også i praksis.
Jeg kan garantere for, at det er et vigtigt arbejde, som vi fra dansk side vil engagere os i.
Det er også derfor, at vi engagerer os i formidling og presseaktiviteter – ikke i modpropaganda, for det er selvfølgelig ikke målet.
Vi skal bare sørge for, at de uafhængige medier, der er til stede, får mulighed for at foretage deres egne uafhængige valg af fakta, og at de får en reel redaktionel frihed, som de har svært ved at tilkæmpe sig i dag på grund af mangel på ressourcer og adgang til data.
Det synes jeg i og for sig er en besnærende tanke.
Jeg vil dog tage det store forbehold, at som virkeligheden ser ud i dag, og da der er begrænsede ressourcer i OSCE, som organisationen med god ret prioriterer hårdt i, er det måske ikke lige den rette timing, sådan som verden ser ud i dag.
Så ideen vil jeg tillade mig at tage med hjem, men måske først eksekvere, når situationen forhåbentlig bliver til det om, hvad ved jeg, 1, 2 eller flere år; det tør jeg ikke sætte tid på lige nu.
Men tak for debatten og de konstruktive bidrag.