Per Clausen (EL), 2011-05-06:
Det virker jo så dejligt beroligende at læse de her redegørelser, og endnu mere beroliget bliver man, når man læser Venstre, Konservative, Dansk Folkeparti og Liberal Alliances forslag til vedtagelse.
For det viser sig i forbindelse med den store utilfredshed, der har været i Vestjylland, på Lolland-Falster og andre steder med den politik, som regeringen har ført, og den kritik, der har været, i forbindelse med at man har været meget skuffet over, at et parti som Venstre har fokuseret så lidt på at sikre udvikling derude, hvor vi kan sige at kernevælgerne hos Venstre lever, at den kritik har været fuldstændig forfejlet, og at det har været helt spildt, når ledende Venstrefolk er taget ud i landet og har været i dialog med befolkningen.
For når man læser redegørelserne, ser man, at alt er i den skønneste orden, og at alle relevante initiativer er taget.
Og derfor er det da også sådan, at det forslag til vedtagelse, som regeringspartierne, Dansk Folkeparti og Liberal Alliance fremsætter, bare indeholder ønsket om, at man fremover vil skrive nogle redegørelser, hvoraf det også vil fremgå, at det går rigtig godt.
Man kan jo sige, at en regering vel så næsten har nået grænsen for sin ydeevne, når den kan få sine støttepartier til at opfordre til, at den skal blive ved med at skrive redegørelser, hvor den fortæller, at det går rigtig godt.
Pointen er jo nok, at når der har været den debat om forholdene i det, som vi her, tror jeg nok, er blevet enige om er det, der hedder yderområder, hvis man skal være politisk korrekt – jeg vil sige, at vi i Jylland, der hvor jeg kommer fra, er lidt ligeglade med, hvad man kalder os; bare det ikke er for tidligt om morgenen og man i øvrigt sørger for, at vi får det, vi gerne vil have, så kan man kalde os, hvad man vil, men lad os bare bruge »yderområder« som den politisk korrekte definition på det, vi snakker om her – kan der findes rigtig mange gode eksempler på små øer, landsbyer og dele af Danmark, hvor et massivt folkeligt engagement og en massiv folkelig deltagelse har ført til, at der er rigtig, rigtig meget liv.
Og der er også eksempler på, at borgerne har ignoreret kommunens centraliseringsbestræbelser og dens forsøg på at nedlægge skoler ved at sørge for at etablere en friskole i stedet for.
Der findes rigtig mange eksempler på, at det går godt – det går ganske vist som oftest godt på trods af, men det går godt – og derfor synes jeg, det er så vigtigt at fokusere på, at vi har rigtig, rigtig mange ressourcer og rigtig mange ressourcepersoner i de her områder.
Jeg tror også, at der, da de skulle planlægge, hvor et testcenter for vindmøller skulle ligge, var nogen, der i hvert fald havde fejlvurderet lokalbefolkningens mulighed for at yde kritik og modstand i Østerildområdet.
Så der er rigtig mange ressourcer derude.
Men der er også mange steder, hvor det alligevel ikke går helt så godt, på trods af de ressourcer, der er, og hvor man altså på trods af den indsats, man gør for at få tingene til at fungere, alligevel må se, at øen affolkes, måske fordi kommunen alligevel tolker nulvækst som stagnation og derfor reducerer færgebetjening og service i forhold til en ø.
Der oplever man så, at man får store vanskeligheder.
Jeg tror, at det, når vi snakker om de her områder, så er vigtigt at se på, at det, det selvfølgelig handler om, er, at vi kan prøve at se, om vi kan gøre noget for at give bedre betingelser for de mennesker, der lever derude, til at få et liv, hvor der er udvikling, hvor man har mulighed for at have noget at leve af, og hvor man i øvrigt har en ordentlig og velfungerende offentlig service.
Det er jo det, der i sidste instans fører til, at de mennesker, der bor der, bliver boende, og fører til, at andre måske også bliver fristet til det, også dem, der siger, at det er rigtig dejligt med stilhed og mørke, og at man kan mærke, når det bliver koldt, men som måske også godt vil have lidt mere.
Hvad er det så for nogle ting, som man efter Enhedslistens opfattelse bør satse på?
Ja, der er jo erhvervsdelen.
Det handler jo om at satse på, at man udvikler et landbrug, hvor der er relativt mange lokale arbejdspladser.
Det er derfor, vi skal have ændret vores landdistriktspolitik og vores landbrugsstøtteordning, sådan at der bliver fokuseret på at give støtte til en omlægning af landbruget til en produktionsform, hvor der er rigtig stor værditilvækst, men hvor der også er mulighed for at have forholdsvis mange mennesker ansat, forholdsvis mange mennesker til at arbejde til en rimelig løn.
Og det er derfor, vi bliver nødt til grundlæggende at gøre op med den dominerende form for landbrug, vi har i dag, fordi den ikke har den egenskab, at den sørger for en stor værditilvækst og for, at der er mange mennesker ansat og mange mennesker, der kan arbejde og leve af det i forhold til omsætningen, men i virkeligheden for det modsatte.
Det er en vigtig ting.
Vi skal selvfølgelig også satse på, at der bliver lokale fødevareproducenter, altså at forarbejdningen af fødevarerne også sker lokalt.
Lad mig bare som et enkelt eksempel nævne noget af det, som gør det vanskeligt at skabe udvikling i lokalområderne, nemlig at man har udbudsregler – og når det bliver rigtig fint, er det EU-udbudsregler, men vi kan her i Danmark jo også godt finde ud af at gøre det besværligt og bureaukratisk – som gør det umuligt eller i hvert fald vanskeligt at fokusere på at sikre, at de lokale producenter også kan afsætte til de lokale offentlige institutioner, fordi vi der er så optaget af, at det hele skal ud på det liberale marked, og så bliver det nok alt sammen billigere, og så har man SKI til at forplumre alting, og resultaterne bliver rigtig dårlige.
Der er også spørgsmålet om, hvordan vi sikrer, at den fantastisk vigtige rolle, som dele af de yderlige områder i Danmark skal komme til at spille i den energiproduktion, der er der i forvejen, også giver en reel værditilvækst i området, altså at vi, når vi satser på mere vindenergi, flere vindmøller, ikke mindst i den vestjyske del af Danmark, men selvfølgelig også andre steder, så sikrer et lokalt engagement og et lokalt ejerskab, sådan at man i hvert fald kommer i den situation, at de penge, værdien af det, der kommer ind på den el, man producerer, så den kan blive forbrugt i Østjylland, også bliver i lokalområdet og kan bruges til investeringer i lokalområdet.
Det forudsætter, at vi får etableret ejerskaber, som tager udgangspunkt i, at det er de lokale energiselskaber, kommuner og andre, som ejer de her ting, og som derfor tjener pengene på det
– et synspunkt
som jeg ved en hel del gode Venstreborgmestre ovre i Vestjylland er enige med mig i, sådan at man, hvis man ikke synes, at man vil lytte til, hvad jeg siger, jo så kan lytte til, hvad de siger, og blive inspireret af det –
altså at vi siger, at vi faktisk skaber forudsætningen for, at de kan tjene penge og have beskæftigelse i det, som vi kalder de yderlige dele af Danmark, så de bliver selvbærende, også økonomisk, for det tror jeg i det lange løb er bedre end at være afhængig af, at der skal komme penge fra det centrale Danmark
Men det handler altså om, at man giver nogle rammer, som giver bedre muligheder end dem, vi har i dag.
Så har der været talt om distancearbejde.
Der er det jo vældig smart og praktisk, at man aldrig er af nettet – ethvert folketingsmedlem ved, at det giver gode muligheder for, når de bliver inspireret, at få stillet spørgsmålet til ministeren umiddelbart, så de ikke skal gå og komme på bedre tanker og så måske ikke få det stillet; den risiko løber man ikke, når man er på nettet hele tiden – det er rigtig godt, at den mulighed foreligger, og det er også rigtig dejligt at høre, at alle partier i Folketinget går ind for, at der skal være gode internetforbindelser overalt i landet.
Men vi må jo så bare stille spørgsmålet: Hvornår har man tænkt sig at det skulle ske?
Og selv om hr. Rasmus Jarlov fra De Konservative havde den gode forklaring, at han ikke var ordfører på området – og det er jo fint nok – og henviste til sin egen ordfører og til videnskabsministeren, så har jeg prøvet at spørge dem, og det er det jo ikke blevet mere tydeligt af.
Så der er behov for at gøre en aktiv indsats, for jeg tror også, det er af afgørende betydning for at kunne skabe udvikling i de tyndtbefolkede dele af Danmark, at man gør det.
Så er der bare noget, jeg vil sige til allersidst.
Vi har jo gentagne gange diskuteret sygehusene i de yderlige distrikter i Danmark, og Enhedslisten har flere gange rejst diskussion om, hvad der er det kloge og visionære i at lukke akutmodtagelsen i Holstebro og akutmodtagelsen i Svendborg.
Det vil sige, at man, når man nedlægger et sygehus i et lokalområde, så ikke bare fjerner sygehusbetjeningen, og så kan man sætte en ambulance eller en helikopter ind, og så går det nok alt sammen, nej, man fjerner også rigtig, rigtig mange arbejdspladser, og det betyder faktisk en hel del for et områdes mulighed for fortsat at være attraktivt og have en ordentlig kommunal og lokal service.
Det er jo ikke kun et spørgsmål om at diskutere uddannelsespolitik og skolernes kvalitet, og om scoreskoler nu er bedre end dårlige skoler, for det bedste, vi kan sige om det, er, at ingen har bevist noget endnu, men det handler også om, hvordan man i øvrigt skaber liv i et lokalområde: Hvordan sikrer man, at der er mennesker, som er beskæftiget, og som også har mulighed for at yde en indsats i forhold til det lokale kulturliv?
Det her handler ikke kun om, at skolen er et godt sted, hvor der kan være meget liv og meget kultur, nej, det handler også om, at der, når der er ansat mennesker på skoler, på biblioteker osv., så er nogle yderligere ressourcer i lokalområdet, som kan medvirke til at skabe liv.
Lad mig så bare til allersidst sige: Det løser altså ikke behovet for at have mange butikker ude i de små byer, at man gør det nemmere at lave store butikscentre flere steder i Danmark.
Det får den modsatte konsekvens: Det fører til øget butiksdød og er til skade for det liv, der skal være i landsbyerne og i landdistrikterne.