Frank Aaen (EL), 2011-01-20:
Multinationale selskabers skatteunddragelse, korruption og kriminalitet dræner hvert år udviklingslandene for ufattelige milliardbeløb.
En ny rapport fra USA har regnet det sammen til, at der bliver drænet 1.260 mia. dollars.
Hvis man skal sige det på en lidt mere forståelig måde, er kapitalflugten, som bliver nævnt i debatten, så stor, at der forsvinder 10 kr. fra udviklingslandene for hver krone, de får i udviklingsbistand.
Og da de fleste multinationale selskaber hører hjemme i Vesten, går kapitalstrømmen altså fra de fattige til de rige lande – og ikke omvendt.
Og kapitalflugten er stigende.
Samme rapport viser, at der bare fra 2006-2008 er sket en stigning i kapitalflugten på 18 pct. Som jeg også har været inde på i debatten et par gange, ville man, hvis man kunne reducere den kapitalflugt, jo give udviklingslandene afgørende flere midler til udvikling, og det ville jo også kunne gøre lidt op med det paradoks, at udviklingslande, som har rigtig mange råstoffer, alligevel hører til blandt verdens fattigste.
Vi er meget enige med regeringen, når den siger og skriver i udviklingsprogrammet, at udviklingslandene skal hjælpes til bedre skattekontrol.
Fuld opbakning!
Men skal vi være helt ærlige, kan ikke engang skattemyndighederne i de mest udviklede lande klare problemet med multinationale selskaber, der unddrager sig skat, og skattevæsenerne i de mest udviklede lande har stadig væk ikke, selv om de gør fremskridt, været i stand til at stoppe kapitalflugten til skattelylande.
Når det så gælder fremskridt i forhold til skattelylandene, er det sådan, at lige præcis det med aftvingelse af skattelyoplysninger om, hvilke konti og penge der er, er sikret med USA i spidsen på området.
Men de fremskridt gælder jo ikke ulandene, de gælder kun de udviklede lande, og det gør det endnu mere påkrævet, at vi giver ulandene en hjælpende hånd.
Så den indsats, regeringen taler for, støtter vi fuldt ud, men den kan ikke stå alene.
Et vigtigt skridt er at få ændret selskabs- og regnskabslovgivningen, sådan at der bliver større åbenhed om selskabernes transaktioner.
Der har i flere år været en meget hed debat internationalt om det, man kalder land for land-regnskaber, hvor selskaberne pålægges i hvert enkelt land at offentliggøre, hvor stor omsætning og fortjeneste de har haft, og hvad der rent faktisk er betalt i skat og afgifter og andre ting i det pågældende land.
Hvis man indførte dette land for land-princip, ville det være et stort fremskridt, ikke bare for ulandene, men også for et land som Danmark, og der er det ikke bare i forhold til det, vi har diskuteret en hel del gange, og som jeg selv har brugt noget energi på, nemlig i forhold til de multinationale selskaber, det er også i forhold til danskbaserede multinationale selskaber.
Hvis man læser en række store danske selskabers regnskaber, kan man se, at det ser ud, som om de betaler et meget væsentligt milliardbeløb i skat hvert eneste år.
Men i et svar, jeg har fået af skatteministeren, kan man læse, at nogle af de største selskaber, vi har, Mærsk, Danisco, Carlsberg, Vestas, FLSmidth, rederiet Norden, NKT og DSV, De Samvirkende Vognmænd, tilsammen betaler sølle 300 mio. kr. i skat om året.
Og sådan har det været i årevis på nær det ene år, hvor de kun betalte 200 mio. kr.
Så selv under opsvinget betalte de ikke skat i Danmark
Jeg tror, det kommer som en overraskelse for de fleste, at de store selskabers skattebetaling til Danmark er så minimal, og derfor vil jeg sige, at hvis vi også fik mere åbenhed om danske selskaber og ikke kun dem, jeg lige har nævnt her, men andre store selskaber, ville vi kunne blive meget klogere, og vi kunne spørge os selv med større skarphed: Hvordan kan det lade sig gøre, at så store selskaber undgår at betale skat af betydning?
Derfor er der brug for en langt større ændring end den, vi debatterer i dag, nemlig en ændring af den internationale regnskabslovgivning til land for land-princippet med EITI, som vi fremsætter forslag om, vedrørende råstofudvinding.
Det vil være et skridt på vejen.
Det vil give åbenhed om de økonomiske forbindelser mellem de råstofudvindende industrier og de pågældende landes myndigheder og institutioner, og det vil være en god opfordring – og jeg siger igen »opfordring«, for man har bevidst prøvet at kalde det tvang – til, at danske virksomheder går samme vej, og det vil faktisk pålægge den danske stat at arbejde for, at virksomheder og institutioner i Danmark bevæger sig i retning af mere åbenhed.
Til den debat, der har været, vil jeg sige, at jeg ikke forstår, at man ikke vil være med til en opfordring til Mærsk.
Altså, nu ved jeg godt, at ministeren og andre mener, at jeg altid er på nakken af Mærsk, og det er da rigtigt, at jeg i mange år har været en af de få aktive kritikere af selskabet, der jo i perioder har lignet kongehuset i utilnærmelighed og frihed for kritik, men Mærsk er altså ikke bare den største olieproducent sammen med Shell, der dog er lidt større, i Danmark, Mærsk breder sig jo til flere og flere udviklingslande og er virkelig ved at blive en global spiller på oliemarkedet, og derfor ville det være rigtig godt, hvis vi fik skubbet til Mærsk, sådan at de forpligtede sig til i de lande, hvor de opererer, også at have åbenhed om økonomien vedrørende deres aktiviteter.
Hvad angår DONG, som er et andet selskab, der er nævnt i vores beslutningsforslag, burde man jo bare pålægge dem at gøre det.
DONG er også ved at udvikle sig til at være en international spiller, som ikke kun opererer i Nordsøen og på dansk territorium.
Og så vil det jo være en opfordring til andre selskaber om at gøre det samme som de her to store inden for olie- og gasindvinding.
Men der er også flere end dem.
Man skal være klar over, at Danmark er et gennemstrømningsland for ufattelige milliardbeløb.
Det er faktisk sådan, at der kommer flere milliarder kroner fra udlandet til Danmark, som ikke gør andet end at passere en bankkonto, inden de kører videre og betales til et skattelyland eller til selskabets moderland, hvor det så end måtte være.
Det er meget populært, og jeg synes sådan set, vi burde stoppe den trafik, for den bliver kun brugt til at snyde nogle andre lande for skat og giver ikke nogen anden aktivitet end til et par advokater i Danmark.
Den burde vi stoppe.
Men der er ingen tvivl om, at nogle af de transaktioner, der foregår via Danmark, også kan henføres til forskellige former for kapitalflugt, og derfor vil et krav til selskaber – hvis vi kunne få dem presset til det og vi ligesom begyndte at implementere EITI-reglerne – også have betydning i forhold til de selskaber, der bruger Danmark som gennemstrømningsland.
Så også dér har det betydning langt ud over det politiske, som det selvfølgelig vil være, hvis antallet af europæiske lande, der har valgt at være implementerende medlemmer af EITI, fordobles fra en til to lande.
Så der er mange gode grunde til at tilslutte sig forslaget.
Desværre kan jeg jo kun sige tak til S og SF.
Nu er Radikale her ikke, så jeg kan jo håbe på, at de også vil tilslutte sig forslaget, når det kommer til afstemning.
Jeg håber i det hele taget, at vi kan udvide kredsen i forbindelse med udvalgsarbejdet, når vi får boret lidt i nogle af de spørgsmål, der er stillet, og bliver lidt klogere på, hvad der faktisk er sket.
For det spørgsmål, som blev rejst fra Dansk Folkepartis side,
Jeg ved bare, at alle dem, der arbejder internationalt, og som arbejder i forbindelse med udviklingsarbejde, entydigt anbefaler, at man gennemfører det her som en hjælp til udviklingslandene.
Men jeg synes selvfølgelig, vi skal have gjort det så konkret som overhovedet muligt; det vil jeg arbejde for.
Men jeg vil sige tak for debatten.
Selv om den ikke var helt opmuntrende fra alle sider, fik vi dog en debat om et meget vigtigt emne, nemlig at det her er noget, der koster ulandene virkelig mange penge, og det skal vi hjælpe dem med at bekæmpe.