runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Holger K. Nielsen (SF), 2016-02-26:
Justitsministeren sagde, at det ville være ganske, ganske usædvanligt, hvis man offentliggjorde de her papirer.
Men vil han ikke medgive, at det også er ganske, ganske usædvanligt, at regeringen nedlægger en kommission, der er i gang med sit arbejde, og at det er derfor, vi er kommet til den her debat, hvor man må sige at ministerens indlæg jo var et stort forsvar for at fortsætte kommissionens arbejde?
Det var et stort argument for det.
Derfor synes jeg da, at det var noget, man burde overveje.
Men når nu ministeren lægger så stor vægt på at sondre imellem klassificerede dokumenter og dokumenter, der ikke er det, men alligevel er fortrolige, fordi de sidstnævnte kan skade landets forhold til andre lande, vil jeg godt høre, om det har noget at gøre med, at den samtale, som Anders Fogh Rasmussen havde med Wolfowitz, cirka et år før Irakkrigen brød ud, og som er kommet frem i et lækket dokument fra kommissionens arbejde, kunne skade forholdet til USA. Hvis det er tilfældet, er det ikke rigtigt.
Det er ikke USA, der vil blive skadet af det.
Men derimod kan man få en klarlægning af, hvad grundlaget var for den danske beslutning om Irakkrigen.
Er det ikke væsentligt for offentligheden at få det frem, justitsminister?
Søren Pind (V), 2016-02-26:
Jeg bliver nødt til at sige, at den kommission, hr. Martin Lidegaard taler om, er født med en arvesynd.
Den var politisk motiveret i sin nedsættelse og handlede i sin egentlige realitet om at forfølge den tidligere statsminister, tidligere forsvarsminister etc.
Det kommer den her regering ikke til at støtte.
Til, hvad man så i øvrigt forestiller sig, vil jeg sige – som jeg sagde før i min besvarelse af fru Eva Flyvholms spørgsmål – at så har regeringen en række instrumenter, den kan tage i anvendelse, selvfølgelig baseret med udgangspunkt i grundloven, og det må vi jo se.
Martin Lidegaard (RV), 2016-02-26:
Den diskussion har vi haft mange gange.
Nu skriver vi år 2016, vi er i en situation, hvor der er et folketingsflertal, der i hvert fald vil have, at de skattekroner, der er blevet brugt, ikke er spildt, så man kan få adgang til det – ikke mindst for at aflive myter.
Ville det i den her sag ikke være den helt naturlige – nu skal jeg forsøge at lade være med at være polemisk – følge af det folketingsflertal, der begynder at tegne sig om det her beslutningsforslag, at regeringen sagde: Vi synes egentlig også, at den bedste løsning er, at vi simpelt hen får gennemført det her arbejde eller i det mindste bare følger folketingsflertallet?
Søren Pind (V), 2016-02-26:
Jeg holder meget af hr. Martin Lidegaards polemiske tilgang til tingene, og jeg kan godt selv føle mig smittet af den en gang imellem, men at regeringen ligefrem har gjort det til en hovedregel ikke at følge Folketingets flertal, synes jeg nu ikke er rigtigt.
Det er rigtigt, at man i forhold til spørgsmål om udviklingsbistanden efter en afstemning i Folketinget har tilkendegivet, at der var man ikke enig og agtede ikke at følge det.
Det har så resulteret i, at Folketinget har erklæret sin utilfredshed med det.
Men det er jo altså regeringens ret.
I forhold til mistillidsvotummet er det sådan, at det ikke er foretaget endnu.
Så der er en stor forskel på de to situationer.
Det har jeg redegjort for.
Men jeg vil godt sige, at den måde, som den tidligere regering valgte at nedsætte sin kommission på, jo i høj grad var politisk baseret og i forhold til den tradition, vi har her i landet, meget bemærkelsesværdig, og det kunne meget let tolkes som en politisk forfølgelse af politiske modstandere.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-02-26:
Jo, men altså i andre lande, f.eks. Storbritannien, har man jo haft en stor diskussion om grundlaget for Irakkrigen.
Det tror jeg har været medvirkende til, at man efterfølgende har fået en helt anderledes diskussion om den britiske udenrigspolitik.
Man må da medgive, at det er af væsentlig interesse for offentligheden at få afklaret, om grundlaget for den danske Irakkrigsdeltagelse var i orden.
Jeg mener, det var jo første gang i mange år, at vi gik ud i en egentlig krigsdeltagelse.
I andre lande er det kommet frem, at der blev svindlet med grundlaget for deltagelsen.
Er det ikke vigtigt, at også den danske offentlighed får mulighed for at få opklaret, om det også var tilfældet her i Danmark?
Det har intet at gøre med hænge bestemte personer ud; det har noget at gøre med at få en undersøgelse af grundlaget for en af de vigtigste beslutninger, der er truffet i det her land i mange år.
Det kan man da ikke bare afvise på den måde, som ministeren gør.
Martin Lidegaard (RV), 2016-02-26:
Tak for talen.
Det står jo krystalklart, at det, der ressourcemæssigt, retssikkerhedsmæssigt og politisk vil være den enkleste og absolut bedste løsning på det her, vil være at lade kommissionen gøre sit arbejde færdigt.
Der er sket det, siden man lavede den aftale og det regeringsgrundlag – og det er jo grunden til, at vi står her i dag – at der er kommet en lang række ting frem gennem pressen, som viser, at der er en masse ting, der ikke er blevet belyst, sådan som man troede.
Jeg går ud fra, at det er derfor, Liberal Alliance ønsker de her dokumenter ud, altså for at aflive myter.
Men det er jo ikke det, der foregår i øjeblikket.
Der bliver tværtimod givet en masse næring til gisninger om, hvorfor regeringen dog ikke bare vil lade kommissionen gøre sit arbejde færdigt.
Det vil kræve meget få ressourcer, fordi langt de fleste ressourcer er blevet brugt, langt det største arbejde er blevet gjort, så hvorfor dog ikke bare lade kommissionen gøre arbejdet færdigt?
Især fordi vi i oppositionen jo har sagt, at vi under alle omstændigheder vil bede kommissionen gøre sit arbejde færdigt.
Jeg synes, at det spørgsmål, der presser sig på, er, om ikke man kunne forestille sig, at regeringen undtagelsesvis kunne tænke sig at følge et folketingsflertal i den her sag.
Nu gjorde man det ikke med udviklingsbistanden, man gør det heller ikke med mistillidsvotummet til miljø- og fødevareministeren, og det begynder altså at ligne en dårlig vane, det bliver jeg nødt til at sige ligeud.
Kunne man ikke forestille sig, at regeringen bare gjorde det, som regeringer plejer at gøre, nemlig at følge Folketingets flertal?
Søren Pind (V), 2016-02-26:
Jeg forstår jo, at der i denne tid i Folketinget er en stor diskussion af, om synspunkter, der er fremsat, er nok til, at regeringen skal føle sig forpligtet til at gøre bestemte ting.
I den henseende vil jeg holde mig til grundloven, som trods alt er det øverste, vi har at holde os til, og som vi alle sammen afgiver højtideligt løfte om at ville overholde.
Og i den forbindelse er der jo en række midler, som regeringen kan tage i anvendelse, strækkende fra, at man følger det ønske, Folketinget har, til, at man ikke gør det.
Det vil jeg redegøre for, ifald det måtte blive relevant.
Eva Flyvholm (EL), 2016-02-26:
Så vil jeg også gerne høre justitsministeren om noget andet.
Nu er det jo sådan, at der er et flertal her i Folketinget, som vil have de her dokumenter frem, så har regeringen og justitsministeren tænkt sig at følge Folketingets forslag og sørge for, at de her dokumenter bliver fremlagt?
Søren Pind (V), 2016-02-26:
Hvis man har fulgt den diskussion nøje, ved man, at i marts i fjor krævede tre partier, Liberal Alliance, Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti, at Venstre skulle afklare den holdning, de havde til Irak- og Afghanistankommissionen, og nedlægge kommissionen i stedet for bare at udvide kommissoriet.
Det har jeg så i forhold til regeringsgrundlaget udført som justitsminister, og derfor er det sådan set den historik, der ligger bag.
Eva Flyvholm (EL), 2016-02-26:
Tak til ministeren.
Først vil jeg gerne høre, om ministeren kan bekræfte, at det er regeringen selv, der har bragt sig i den her situation ved at nedlægge Irak- og Afghanistankommissionen.
Der var jo rig mulighed for at fortsætte arbejdet.
Søren Pind (V), 2016-02-26:
Altså, det, jeg kan forholde mig til, er beslutningsforslaget, som det foreligger, og det beslutningsforslag kan regeringen ikke tiltræde.
Pelle Dragsted (EL), 2016-02-26:
Jeg var glad for de sidste fire ord – »som vi kender den«, siger ministeren.
Kan vi ikke få det uddybet lidt?
Er det sådan, at hvis der f.eks. kommer et tillægspunkt i et kommissorium, der siger, at også spørgsmålet om krigene i Jugoslavien skal inddrages, så vil ministeren se velvilligt på det her?
For i Enhedslisten har vi ikke noget problem med at udvide det her kommissorium.
Det har vi også sagt hele vejen igennem, og derfor er det også ærgerligt, at vi er endt her, hvor vi er.
Der er jo ikke nogen tvivl om, at selv om ministeren siger, at det her er politisk, så er spørgsmålet om præcis Irakkrigen, fangeudlevering og alt det andet noget, der i den grad har optaget danskerne, også på et helt andet niveau end Jugoslavien.
Men ikke desto mindre er vi sådan set ikke bange for at få en grundigere undersøgelse, også af grundlaget for tidligere krigsdeltagelse.
Men er det sådan, det, ministeren siger, skal forstås?
Søren Pind (V), 2016-02-26:
Jeg synes, det er et meget svært dilemma.
Jeg mener, at Irak- og Afghanistankommissionen er født med en arvesynd.
Og nu forlanger jeg ikke, at et medlem af Enhedslisten nødvendigvis skal være dybt bekendt med begrebet arvesynd, men det handler jo om noget, man grundlæggende ikke kan gøre noget ved, og som vil plette det arbejde, der udføres, lige meget hvad.
Så jeg kan ikke forestille mig, at jeg medvirker til, at man genopretter Irak- og Afghanistankommissionen, som vi kender den.
Pelle Dragsted (EL), 2016-02-26:
Det lyder næsten på ministerens tale, som om ministeren rent faktisk foretrækker, at Irak- og Afghanistankommissionen genoptager sit arbejde, frem for at det her beslutningsforslag vedtages.
Når jeg synes, det er interessant, er det også, fordi Liberal Alliances ordfører, Mette Bock, i gårsdagens Jyllands-Posten udtaler, at én mulig udgang af det her er, at, som hun skriver, man kunne vælge at genåbne Irak- og Afghanistankommissionen.
Og derfor vil jeg egentlig bare høre, om det er rigtigt forstået, at ministeren vil foretrække at genåbne Irak- og Afghanistankommissionen frem for at gennemføre det nærværende beslutningsforslag.
Søren Pind (V), 2016-02-26:
Jeg kan kun svare for mig selv.
Jeg har aldrig haft det synspunkt.
Men jeg vil tro, at man i de fleste partier kan finde delte holdninger til det her.
Jeg har undervist i statsforvaltningsret i ca. 10 år på Københavns Universitet, og jeg har altid ment, at den grundlov, vi har, er god, og at der er en grund til, at den er indrettet på den måde, den er.
Der er magtens tredeling.
Vi har den lovgivende, den udøvende og den dømmende magt, og derfor er der ikke nogen, der på den måde er over nogen.
Vi har heldigvis et stærkt, dybt funderet demokrati, hvor de forskellige magter har forskellige ageringsmuligheder.
Dét er jeg glad for.
Dét synes jeg er fantastisk.
Nu skal jeg jo passe på, jeg ikke bevæger mig uden for mit ministerressort.
Hr. Holger K. Nielsen og jeg deler jo et hverv – i fortiden for mit eget vedkommende – som udenrigsordfører.
De har sagt, at man var kompetent herinde til at træffe den beslutning.
Jeg har sådan lidt en fornemmelse af, at vi her er lidt tilbage i 1970'erne med sådan noget ekstraparlamentarisk virksomhed, som det så pænt hed dengang: Man er ligeglad med, hvad grundloven tilsiger; man er sådan set også ligeglad med, hvad Højesteret siger; man har bare en eller anden følelse for et eller andet.
Jeg kan ikke forstå – og nu bliver det politik – hvis man har så stærke følelser for det, som hr. Holger K. Nielsen giver udtryk for, hvorfor man så ikke fandt sammen i et bredt politisk flertal.
Hvorfor kørte man det der igennem på snævrest tænkelige basis i stedet for at sige: Vi vil da godt have en undersøgelse af dansk krigsdeltagelse, og så finder vi sammen om hvordan?
Nikolaj Villumsen (EL), 2016-02-26:
Jamen jeg refererer ikke til palæstinenserlovgivningen, eller hvad det ellers er, justitsministeren taler om.
Jeg taler om et citat af Venstres daværende gruppeformand og nuværende udenrigsminister, som for under 2 år siden sagde, at det var en hån mod Folketinget, da den daværende regering ikke fulgte et flertal, der vedtog et beslutningsforslag.
Var det en forkert holdning fra Venstres side på daværende tidspunkt?
Har Venstre ændret standpunkt, med hensyn til om regeringer bør følge flertal i Folketinget?
Søren Pind (V), 2016-02-26:
For mange, mange år siden var der to jurastuderende, som i forbindelse med Folketingets behandling af den forkætrede palæstinensersærlov, som har medført mange, mange ulykker – jeg tror endda, hr. Holger K. Nielsen var med dengang – skrev en kronik i Politiken og deri beskrev, at enhver lovgivning i sidste ende sker på ministerens ansvar, for det er ham, der underskriver loven.
Det er ham, der skal stå til ansvar for Rigsretten for, hvad der er op og ned i loven.
Den gang skrev de to unge jurastuderende, at den pågældende justitsminister ikke burde underskrive den pågældende lov – af alle mulige hensyn.
Hvor havde Danmark dog været et bedre land, hvis det var sket.
Derfor kan jeg ikke sige til hr. Nikolaj Villumsen, for hr. Nikolaj Villumsen kan bare gå tilbage og finde den pågældende kronik, at jeg deler synspunktet.
Et synspunkt, mit eget synspunkt, som jeg i øvrigt har gjort rede for mange gange i den offentlige debat, er, at vi har en bestemt ansvarskonstruktion i det her land.
Grundloven er en dybt demokratisk foranstaltning, og hvad angår det der gamle Hørupcitat om, at intet er over, intet ved siden af Folketinget, ja, så kan man jo spørge sig selv om, hvordan Tvindloven så kunne blive underkendt ved Højesteret.
Det er – undskyld, jeg siger det – noget vrøvl.
Jeg nærer stor respekt for Folketinget som institution, men at se Folketinget som det højeste af alting er jo ikke rigtigt.
Hr. Nikolaj Villumsen burde for resten give mig ret i, at det dog er af folket, at al magt udspringer.
Nikolaj Villumsen (EL), 2016-02-26:
Tak for det.
Venstres daværende gruppeformand og den nuværende udenrigsminister sagde tilbage den 8. maj 2014: »... ingen over, ingen ved siden af Folketinget, ... Det er en hån mod folkestyret, at man blæser på det, uanset hvad Folketinget beslutter« .
Det sagde han, i forbindelse med at den daværende regering ignorerede et flertal i Folketinget, der vedtog et beslutningsforslag.
Er justitsministeren enig med den daværende Venstregruppeformand i, at det er en hån mod Folketinget, hvis regeringen ikke følger et flertal i Folketinget og følger en beslutning, når den bliver vedtaget?
Søren Pind (V), 2016-02-26:
Jeg ved ikke, hvorfor vi i øjeblikket har så travlt med at springe til konklusionen før diskussionen.
Det er faktisk en uskik.
Jeg har sådan set en tro på mine kollegers rationalitet og sunde fornuft.
Jeg vil godt stå på mål for dansk folkestyre, hundrede procent.
Jeg er stolt af at være en del af Folketinget, og jeg er stolt af at være her med mine kolleger.
Derfor tillader jeg mig også at tro på, at man ved diskussion kan flytte hinanden.
Så må vi se, hvad resultatet bliver.
Hvis der så kommer et bestemt resultat ud af det, vil jeg forholde mig til det på det tidspunkt.
Trine Bramsen (S), 2016-02-26:
Men det er sådan set ikke det, jeg spørger til.
Jeg spørger til, om ministeren – givet den politiske situation, vi står i her i dag, hvor et flertal ønsker at se, hvad der lå til grund for dansk deltagelse i Irakog Afghanistankrigene – så politisk kunne overveje at genoprette kommissionen, da der jo er et politisk flertal bag ønsket om at gennemgå de her dokumenter.
Søren Pind (V), 2016-02-26:
Jeg skal da ikke lægge skjul på, at det da havde været rart at vide, da jeg satte min underskrift under nedlæggelsen af kommissionen, at der var et flertal i Folketinget, der ønskede at offentliggøre alle dens dokumenter.
Jeg skal da ikke kunne afvise, at det havde påvirket min beslutning.
Men det ændrer altså ikke på, at Irak- og Afghanistankommissionen var politisk nedsat – og efter min bedste opfattelse snævert politisk nedsat – med henblik på at sværte nogle bestemte politikere.
Hvis man reelt set
havde ønsket en ordentlig debat om dansk krigsdeltagelse, havde man grebet det an på en anden måde.
Trine Bramsen (S), 2016-02-26:
Jeg vil gerne holde fast i det her med det politiske flertal, for justitsministeren siger, at det var en politisk beslutning at oprette kommissionen, og ministeren siger også, at det var en politisk beslutning at nedlægge kommissionen.
Nu er der så et politisk flertal i dag her i Folketingssalen, der rent faktisk gerne vil have de her oplysninger på bordet.
Ministeren siger selv, at argumenterne, der taler imod forslaget her i dag, er, at det er mere omfattende end kommissionen og det er mere ressourcekrævende end kommissionen.
Så jeg vil gerne høre ministeren, om han ud fra en politisk betragtning ikke kunne overveje, om det politisk mest hensigtsmæssige ville være at genåbne kommissionen.
Jeppe Jakobsen (DF), 2016-02-26:
Tak for det.
Hvordan tror ordføreren at det vil påvirke vores soldaters mulighed for at udføre deres arbejde under betryggende former, hvis vi skal have fuld åbenhed om operative og militære overvejelser?
Hvis vi giver fjenden alle vores overvejelser om vores taktik, hvordan tror du så, det vil være muligt for vores soldater at udføre et farligt arbejde med stor succes?
Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-02-26:
Jeg står her i stedet for vores ordfører på området, René Gade, som er til møde i Wien.
For det er en meget, meget vigtig sag.
Formålet med beslutningsforslaget er jo at skabe en åbenhed omkring Danmarks indsats i krigene i henholdsvis Irak og Afghanistan, og det formål støtter vi fuldt ud i Alternativet.
For Alternativet er det vigtigt, at både borgere, politikere, organisationer, virksomheder og institutioner har mulighed for at kigge magten over skulderen i vores demokratiske samfund, og det skal både være på de gode dage og de dårlige dage.
Gennemsigtighed er vigtigt.
Det skylder vi simpelt hen danskerne og de pårørende og ikke mindst de soldater, som har tjent ude i verden.
Ikke mindst kan den her gennemsigtighed jo også hjælpe os til at blive klogere og til at handle bedre, hvis vi skulle havne i den samme situation igen.
Men selv om Alternativet støtter ethvert skridt i retning af mere gennemsigtighed, er jeg også nødt til at sige, at det her forslag langtfra er nok, hvis vi vil have hele sagen belyst.
Forslaget pålægger nemlig kun regeringen at fremlægge de ikkeklassificerede dokumenter, og det tror vi langtfra er nok.
Det er et lillebitte skridt i den rigtige retning.
De spørgsmål er faktisk spørgsmål, vi gerne vil have svar på i Alternativet, og derfor mener vi, at offentligheden skal have adgang til både de klassificerede og ikkeklassificerede dokumenter.
Vi ønsker fuld gennemsigtighed, ikke en halv løsning, og derfor kommer vi også til at stille ændringsforslag til det her beslutningsforslag.
For vi er nødt til at få afdækket de operative militære beslutninger, direktiver for indsættelse og direktiver for håndtering og tilbageholdelse af fanger.
Så er vi også nødt til – fordi vi ønsker at få det belyst – at finde frem til den vej, der førte til den beslutning, vi tog, om at deltage i krigene i Irak og Afghanistan.
Det er der stadig væk meget usikkerhed om.
Justitsministeren siger, at det er farligt at fremlægge de her papirer, og så forstår jeg ikke, hvorfor man ikke finder en anden løsning.
Der var en kommission, der var nedsat.
Man kunne ændre lidt i kommissoriet og nedsætte den igen, så vi ikke behøver fremlægge de her papirer.
Men afslutningsvis vil jeg gerne gentage, at selv om Alternativet støtter forslaget, vil vi altså arbejde på at kvalificere det i udvalgsarbejdet for at sikre maksimal åbenhed, og vi håber selvfølgelig, at det kommer til at foregå i et godt samarbejde med alle partier.
Eva Flyvholm (EL), 2016-02-26:
Jeg mener, at i et demokrati har vi alle sammen et behov for at få frem, om Danmark har overholdt sine internationale forpligtelser.
Vi har et ansvar for at få undersøgt, om der er ministre, der har løjet for Folketinget, og hvad der i det hele taget er sket i forbindelse med de her krige, hvor rigtig mange mennesker har mistet livet.
Jeg tror, at der blandt soldater og veteraner er forskellige holdninger til, hvad man mener om den her kommission.
Sådan er det.
Men der står sort på hvidt, at rigtig mange centrale personer har været ude at sige, at også fra fagforeningernes side i hæren ønsker man altså at få det her undersøgt.
Jeppe Jakobsen (DF), 2016-02-26:
Så tror jeg ikke, jeg fik udtrykt mig klart nok.
Det, Flemming Vinther sagde i første omgang, var, at han ikke havde hørt fra sine medlemmer, at de havde et ønske om kommissionen, og derfor har jeg jo ikke hørt nogen ny udtalelse fra Flemming Vinther om, at nu mener hans medlemmer, at de har et behov for den her kommission.
Det tror jeg ikke der er sket nogen ændring i.
Når jeg taler med veteraner og soldater, siger de ikke, at det her er det, der afgør afslutningen på deres indsats.
Nej, det, de har behov for, er tværtimod en bedre veteranindsats.
Den her kommission er noget, som nogle herinde i salen har et behov for.
Eva Flyvholm (EL), 2016-02-26:
Til det første vil jeg sige til DF's ordfører, at vi må se, hvordan det går til næste folketingsvalg med andelen af stemmer til Dansk Folkeparti.
Til det andet, altså om Flemming Vinther siger det her for egen regning eller for medlemmernes,
vil jeg sige, at det ved jeg ikke, men det er i hvert fald helt tydeligt, at hvor han først har været kritisk over for det, kan han nu se, at der er så mange ting i forhold til sandheden om, hvad der skete i Irak og Afghanistan, som ikke er kommet frem, og det vil han gerne have kommer frem.
Ordføreren har selv tidligere brugt ham som et eksempel på, at hæren ikke skulle mene, at det her var relevant, men så må man bare sige, at det har han altså skiftet holdning til nu.
Så jeg synes, der er mange gode grunde – det har jeg nu hele tiden ment – til at få undersøgt det her til bunds, og jeg mener, at man som ansvarlig politiker er nødt til at turde stå på mål for, hvad det var, der skete, da Danmark gik i krig i Irak og Afghanistan, og få det undersøgt.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-02-26:
Og derfor kan man godt fremlægge det i dag uden at bringe vores soldaters liv i fare.
Man kunne have ladet kommissionen arbejde videre, så vi havde fået den viden og indsigt, som vi gerne vil have.
Men i stedet for har man valgt at lukke den, og det er der altså konsekvenser af, og en af dem er, at vi bliver nødt til at få fremlagt de her papirer.
Jeppe Jakobsen (DF), 2016-02-26:
Det er altid interessant, når fagforeningschefer udtaler sig.
Vi har bred erfaring med, at LO synes, at det er morsomt at støtte den venstreorienterede valgkampagne, men deres medlemmer har det jo med at stemme på både Venstre og Dansk Folkeparti alligevel.
Torsten Schack Pedersen (V), 2016-02-26:
Jamen det lader jo til, at der er basis for nogle drøftelser blandt Folketingets partier, og det er jo altid fornuftigt, når vi viser, at vi kan tage en god diskussion af forskellige muligheder.
Det ser jeg selvfølgelig frem til, og vi deltager aktivt i det, ligesom vi altid gør.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-02-26:
Det synes jeg er meget interessant, for det tyder på, at der er sådan en åbning hos Venstre for, at man godt vil diskutere de her ting.
Det kan jeg godt forstå, for det kan jo ikke gå, at man gang på gang går imod, hvad et flertal i Folketinget siger.
Det er sket en del gange her.
Så derfor er man nødt til at finde en form for landingsbane, også i forhold til det her, og det kunne det jo også være i medfør af det, som fru Mette Bock sagde til Jyllands-Posten forleden dag.
Så derfor synes jeg da, det giver anledning til, at vi kan få en diskussion i udvalget efter debatten her i dag.
Så det synes jeg da kan blive en udgang på det, som vi måske alle sammen kan leve med.
Torsten Schack Pedersen (V), 2016-02-26:
Så er det selvfølgelig muligt, at vi tager forskellige drøftelser under udvalgsarbejdet, og der forholder vi os selvfølgelig til de forslag, der kommer, og så må vi tage diskussionen der.