Margrethe Vestager (RV), 2011-01-25:
Jeg vil sige, at der er mange af de sådan gængse oppositionsangreb, der bliver helt afvæbnet af den konservative ordfører, hr. Lundsgaard.
For den her sådan helt, synes jeg, grundlæggende og jordnære ræsonneren over, hvor afgørende det er at kunne give vores erhvervsliv langsigtede, solide rammer for, hvad det er for en omstilling, Danmark skal igennem, er jo det, det handler om.
Og den konservative ærgrelse over, at det ikke er blevet til noget endnu, forstår jeg til fulde.
For jeg tror, at det er noget af det, der binder oppositionens partier sammen i den her forespørgsel, og det er jo også det, der har bundet os sammen i det forslag, vi har lavet, om mål for Danmarks omstilling, altså til at være et land, hvor vi har tilstrækkelig vedvarende energi til vores energiforbrug.
Vi er nu endelig kommet i den situation, at Klimakommissionen har påvist, at det ikke er dyrere at gøre noget andet, og derfor er der sådan set ingen grund til at lade være.
Alligevel tøver regeringen.
Men Finansministeriet har ikke desto mindre tid til at gøre sig selvstændige overvejelser om forudsætninger og virkemidler, og hvad vi ellers har, i oppositionens klimamålsætning.
Det har man tid til.
Man har tid til at regne på, hvad andres forslag mon vil betyde.
Men kan man finde en ledig stund til selv at fremlægge noget?
Nej, det kan man ikke.
Og kontrasten mellem regeringens afkrævning af klare svar på alle andre områder til det her område, hvor man på den mest sådan tøvende og lavmælte måde taler rigtig pænt, burde råbes ud fra tagene.
For det, der har været tankevækkende i de her år, hvor vi har haft en fælles energiaftale, er, at det måske i virkeligheden har lagt låg på debatten om, hvor vores energi skal komme fra; har lagt låg på diskussionen om, hvad det egentlig er, vi gerne vil gøre.
Jeg synes i hvert fald, at det er tid til eftertanke, fordi vi nu skal lave den rigtige energiaftale, den, som giver sikkerhed for, at danske virksomheder kan regne med, at Danmark vil være et sted, hvortil man kan invitere kunder fra andre lande, fra de eksportmarkeder, som Danmark meget gerne skulle betjene, for at se, at her er et land, som har en ambition om at gøre det anderledes.
Hr. Dalgaard kommer hele tiden og spørger: Jamen gør lillebitte Danmark nogen forskel?
Det gør da i den grad en forskel.
Det gør da en forskel, at man kan vise, hvordan ting kan gøres.
Det gør en forskel, at man kan vise, at der er politisk vilje til at gøre ting anderledes end det, der ligger på den flade hånd.
Det, der bare er så tankevækkende, er, at al retorikken om, at en god investering kræver en langsigtet plan, kræver forudsigelighed, kræver, at man kan gennemskue, hvad afkastet er, åbenbart helt tilsidesættes her, hvor man kan vente og vente og vente.
For når den omstilling skal gennemføres på den økonomisk mest fornuftige måde, så bliver man nødt til at lave en langsigtet plan, sådan at investorer og virksomheder ved, hvad de har at holde sig til.
Ministeren fortalte jo i sin indledning, at der er indkaldt til møde i morgen i energiforligskredsen, og det er der ganske rigtigt.
Og punkt 2 er også: ny energiaftale.
Ikke ét notat, ikke ét bilag, ingenting, andet end de to ord: ny energiaftale.
Så er det jo heldigt, at oppositionen har noget at komme med, at vi sådan set har lavet en plan for, hvilke mål det vil være godt og realistisk at søge opfyldt, sådan at vi kan få en diskussion om, hvilke virkemidler der skal til, så vi kan komme i gang.
For det er måske det, der i den grad har kendetegnet klimapolitikken i de seneste år, nemlig at man er hoppet fra tue til tue.
Og de tuer og de afsæt synes at være betinget af ønsker på helt andre politikområder, på landbrugsområdet, på energiområdet som sådan, på økonomien i barmarksværkerne, eller hvad det ellers kan være.
Og det er det, der er det fatale i klimapolitikken, altså at man ikke vil danne sig det samlede overblik, og at man ikke vil gøre klimapolitikken til en del af motoren for Danmarks økonomiske genrejsning, for nye job, for vækst, og for at Danmark bliver et land, som faktisk spiller en rolle på det globale område for grøn teknologi.
Der synes jeg det er rigtig ærgerligt, at vi har ventet og ventet på regeringen med en tålmodighed, som jo er bundet i, at vi sådan set har en fælles energiaftale, en energiaftale, som til gengæld har lagt et låg på en diskussion, som vi burde have haft for længe siden, nemlig om regeringens reelle ønske om, at Danmark bliver baseret på vedvarende energi i stedet for på fossile brændstoffer.
Jeg håber, at vi snart får et nyt flertal, som kan indkalde til egentlige energiforhandlinger for at gøre det til virkelighed, som regeringen fik snøvlet sig sammen til, da Klimakommissionen kom, nemlig løftet om, at Danmark skal være uafhængig af kul, olie og gas senest i 2050.