Lars Barfoed (KF), 2012-11-30:
En af mine yndlingssange, som jeg vist har citeret fra denne talerstol før, er H.C. Andersens »Danmark, mit Fædreland«, hvor han jo skriver om sproget: »hvor sproget er min moders bløde stemme,/og som en sød musik mit hjerte når!«
Jeg tror, vi alle sammen har det sådan, at sproget, det danske sprog, er noget særligt for os.
Sproget er jo et samlingspunkt, kan man sige,
for os danskere.
Jeg tror egentlig godt, man kan sige – hr. Hans Vestager var også inde på det – at ser man historisk på det, er det danske sprog kun blevet styrket gennem flere århundreder, ikke det modsatte.
Der var en britisk diplomat, Robert Molesworth, som tilbage i 1694 i en beretning, han skrev om Danmark, gjorde opmærksom på, at eliten i Danmark faktisk foretrak at tale tysk og fransk, og at nogle endda pralede med, at de slet ikke talte dansk overhovedet.
Han sagde så i øvrigt også om det danske sprog, at det var meget grimt, ikke ulig irsk, ved sin pibende, jamrende tone.
Det kan vi så ikke være enig med ham i, men det viser blot, at sproget er blevet styrket.
Jeg tror, at hr. Jørgen Arbo-Bæhr var inde på, at det så skulle blive brugt til, at nogle undertrykker andre ved deres sprog, og det var måske tilfældet tilbage i 1694, da nogle valgte at tale tysk og italiensk og dermed sikrede sig, at andre ikke kunne forstå, hvad de sagde.
Men det hører jo uden for diskussionen, som vi har her i dag.
Det er en vigtig politisk opgave.
Det skal vi gøre gennem vores kulturpolitik, og det skal vi også gøre i uddannelsespolitikken, og derfor var vi jo i VK-regeringen meget opmærksomme på at få indført den kanon i dansk litteratur i skolen, som den nuværende regering så har valgt at afskaffe som obligatorisk, en afskaffelse, som jeg synes er et anslag mod dansk kultur og dansk sprog, men det var, hvad vi stod for i Det Konservative Folkeparti og stadig væk står for, og vi vil genindføre den kanon, hvis vi har mulighed for det, som obligatorisk undervisning i skolen.
Når det så er sagt, må man også erkende, at sproget, altså det danske sprog, gennem århundreder – vi er jo et åbent land, en handelsnation og en søfartsnation og har altid taget godt imod udlændinge i Danmark, og det skal vi fortsat gøre – er blevet påvirket, ikke mindst af tysk og engelsk, og sådan vil det også være i fremtiden.
Det er en del af sprogets udvikling, men det må selvfølgelig ikke tage overhånd.
Jeg synes også, det samtidig er problematisk, når vi nogle gange ser, at ord falder ud af vores officielle sprog, for jo flere ord, der falder ud af vores officielle sprog, jo mindre facetteret bliver vores sprog, og vi har jo en interesse i at have et rigt facetteret sprog, så vi kan udtrykke os nuanceret med vores eget sprog.
Det synes jeg også vi skal være opmærksomme på.
Men så vil jeg sige: Vi styrker på ingen måde dansk kultur og det danske sprog ved en altomfattende og rigoristisk sproglov.
Det er helt uden mening at indføre sådan en sproglov.
Vi skal sætte ind på de enkelte politiske områder, hvor vi kan styrke sproget, men en rigoristisk sproglovgivning som den, Dansk Folkeparti lægger op til, er der ingen grund til.
Jeg tror snarere, det vil skade i stedet for at hjælpe, og det er jo helt mærkelige ting, Dansk Folkeparti foreslår i deres bilag til beslutningsforslaget.
Alle offentlige institutioner i Danmark skal bære dansk navn, og det vil sige, at CBS, Copenhagen Business School, ikke længere må hedde det.
Jeg ved ikke, hvad det ellers skulle hedde, og det er måske derfor.
Men tænk på de internationale, multinationale koncerner, som har hovedkontor i Danmark eller afdelinger i Danmark, hvor der er et koncernsprog, der f.eks. er engelsk, skulle vi så smide dem ud af landet?
Det ville da skade dansk konkurrenceevne betydeligt og skade Danmark og dermed skade dansk kultur i sidste ende.
Derfor vil det her forslag være skadeligt.
Så jeg må sige: Det her forslag gavner på ingen måde det danske sprog, men vi er i Det Konservative Folkeparti helt enige i, at vi skal gøre alt politisk for at styrke det danske sprog og tage ansvar for det.