Thomas Jensen (S), 2012-11-15:
Tak, formand.
Danmark blev hårdt ramt, da den økonomiske krise startede i 2008.
Vi blev hårdere ramt end de fleste andre lande i Europa og i OECD.
Arbejdsløsheden steg mere, BNP faldt mere, og underskuddet i de offentlige kasser voksede markant mere end i andre lande, som vi normalt sammenligner os med.
Utallige gange advarede de økonomiske vismænd og Nationalbanken i årene 2006-2008 om, at VK-regeringens økonomiske politik ville føre til en høj ledighed og en ringere konkurrenceevne.
VK-regeringens svar var, at lærebøgerne i økonomi skulle skrives om.
Med denne manglende evne til at erkende problemernes omfang og karakter og med en fuldstændig fraværende vilje til at gøre noget som helst for at sikre dansk økonomi og holde hånden under beskæftigelsen, gik det gruelig galt.
Fra 2007 til 2012 faldt vi derfor fra at være det tredjemest konkurrencedygtige land i verden til at ligge på en 12. plads ifølge World Economic Forum.
Da det langt om længe gik op for VK-regeringen, at der var en krise, gjorde den alt, alt for lidt for at holde hånden under beskæftigelsen.
I den korte tid, hr. Lars Løkke Rasmussen var statsminister, mistede Danmark 129.000 private arbejdspladser.
130 private arbejdspladser flyttede til udlandet eller blev nedlagt hver dag, også om søndagen, på hr. Lars Løkke Rasmussens vagt.
Den vigtigste opgave for den nye regering har været at standse blødningen, standse tabet af danske arbejdspladser.
Derfor har regeringen igangsat en lang række initiativer for at bevare og skabe nye arbejdspladser.
Med 165.000 arbejdsløse danskere er det vigtigt for mig at fastslå, at denne regering har et altoverskyggende mål, nemlig at skabe nye private arbejdspladser, så de arbejdsløse kan få det, de allerhelst vil have, nemlig et arbejde.
Derfor har regeringen sat gang i renovering og nybyggeri af almene boliger, renovering af skoler, kloakker, opførelse af nye vindmølleparker.
Derfor ventes beskæftigelsen at stige i 2013 for første gang siden 2008.
Her er det også vigtigt at nævne, at det netop er inden for bygge- og anlægsfirmaernes område, at de her investeringer vil komme til at få en effekt.
Men gjorde VK-regeringen overhovedet noget, da den havde ansvaret?
Et af de få tiltag, som VK-regeringen satte i søen som en forsøgsordning vel at mærke, var boligjobordningen, som vi nu behandler.
VK-regeringen satte en udløbsdato på ordningen, nemlig 31. december 2012.
Den udløbsdato opretholder regeringen, fordi boligjobordningen har vist sig at være dyr og have en begrænset effekt.
Den er dyr, fordi ordningen koster skatteyderne 1½ mio. kr. pr. job, der bliver skabt.
Samtidig bliver der kun skabt 1.200 reelle nye job om året med ordningen, fordi mange af de projekter, der får tilskud, alligevel ville være blevet gennemført, hvilket ministeren også var inde på.
Det er derfor vores vurdering, at de samme penge kan bruges med større effekt.
De kan skabe flere arbejdspladser ved at blive anvendt på andre områder.
Regeringen prioriterer nemlig.
Vi må og skal skabe flest mulige arbejdspladser for de penge, som fællesskabet stiller til rådighed.
Her har boligjobordningen altså ikke vist sig at være den mest omkostningseffektive måde at skabe arbejdspladser på.
Venstre vil med dette beslutningsforslag afsætte 1,75 mia. kr. til at bevare ordningen, men hvor skal pengene komme fra?
Det anviser Venstre som sædvanlig ikke.
Er det på sygehusområdet, er det i daginstitutionerne, er det i folkeskolen, eller er det på omsorgen for vores ældre medborgere?
Det vil Venstre vel ikke konkretisere, ligesom Venstres formand hverken i går eller i dag tør konkretisere, hvor der skal skæres ned, hvis Venstres hede ønske om skattelettelser på i omegnen af 65 mia. kr. skal gennemføres.
Der er ikke meget lederskab og slet ingen statsmand i at lege julemand i november ved at uddele massive skattelettelser uden at fortælle, hvem der skal betale for dem.
Det holder ikke.
Det konkrete forslag er ikke finansieret og skaber for få nye job, og derfor kan Socialdemokraterne ikke støtte forslaget.