Christian Juhl (EL), 2015-10-08:
Jeg ved, det er sent for dem, der ikke er vant til at være så sent oppe.
Kære statsminister og kære regering.
Danmark er et dejligt land, og jeg var da stolt, da min statsminister – og nu siger jeg min statsminister, men det er jo ikke helt min statsminister, han er statsminister for hele Danmark – fredag den 25. september 2015 klokken lidt over elleve i nystrøget skjorte, slips, jakkesæt og blanke sko som dirigent på FN's topmøde bankede hammeren i bordet og konstaterede, at FN's 193 medlemslande enstemmigt havde vedtaget 17 nye verdensmål, der skal realiseres frem mod 2030.
Det er de mest vidtgående mål, FN nogen sinde har vedtaget.
Mål 1 er at udrydde fattigdom i alle dens former i hele verden.
Mål 2 er at udrydde sult, opnå fødevaresikkerhed og fremme bæredygtigt landbrug.
Udenrigsministeren har lært alle 17 mål udenad, når jeg har prøvet ham af, og det kommer vi andre nok også til at kunne i løbet af kort tid.
Mandagen derefter holdt statsministeren sin tale til generalforsamlingen og roste FN's store indsats.
Jeg nævner de her ting, fordi jeg synes, der ikke har været så meget ros til statsministeren, og han skal da have lidt.
Jeg vil nævne et par citater fra hans tale, da den jo var ret skelsættende.
Jeg skal indrømme, at jeg ender citaterne med at sige, at jeg er helt enig.
De er oversat til dansk, og det er min oversættelse, så det er ikke sikkert, at den er så perfekt, som den burde være, men jeg kan ikke læse op på engelsk:
En politisk løsning på krigen i Syrien er nødvendig.
Et andet citat er: Vi har et internationalt ansvar for at sikre den nødvendige beskyttelse for de næsten 60.000 flygtninge. Og vi må adressere årsagerne til de mange flygtninge. Så siger statsministeren videre: Nu skal vi handle gennem nationale politikker og ved at støtte de lande, som har svært ved selv at betale.
Et andet citat er: Vi har brug for at nå en ambitiøs bindende klimaaftale i Paris.
Og der er jo ikke så længe til.
Det næstsidste citat er: Behovet for et effektivt FN har aldrig været større.
Til sidst slutter statsministeren med at sige: Nu må vi handle for at vise vores børnebørn, at vi er i stand til at levere på vores løfter.
Det var meget opløftende at lytte til, vil jeg sige til statsministeren, og jeg ville egentlig allerhelst have stoppet min tale her, for så var alt jo glæde og lykke.
Men statsministeren tog pynten af min begejstring, da han 20 timer senere fremlagde forslaget til finanslov i Danmark.
2,7 mia. kr. vil han spare på den danske udviklingsbistand.
Der var godt nok skiftet linje i løbet af de 20 timer.
Danmark vil melde sig helt ud af FN's organisation for industriudvikling, støtten til FN's fond for landbrugsudvikling sløjfes, støtten til international landbrugsforskning afvikles, støtten til FN's befolkningsaktiviteter beskæres, selv om befolkningstilvæksten især i Afrika er en af årsagerne til truslerne om fremtidige flygtningestrømme, FN's udviklingsprogram UNDP beskæres.
Alt i alt beskæres FN-bidraget med en tredjedel.
Det var ikke det, FN lyttede til, da statsministeren talte.
Klimaindsatsen beskæres markant.
Mozambique, Zimbabwe, Indonesien, Nepal, Pakistan og Bolivia skal ikke længere have udviklingsbistand fra Danmark.
Afrika får næsten 4,5 mia. kr. mindre i 2015, 2016 og 2017 trods regeringens løfter om, at Afrika skal opprioriteres.
Udviklingsorganisationerne får beskåret deres drift med mere end 25 pct., og oven i det ser jeg, og bliver meget trist, at der allerede i år skæres med mere end 2,8 mia. kr., selv om der kun er 3 måneder tilbage af året.
Det gælder bl.a. Ghana: 223 mio. kr.; Mozambique: 94 mio. kr.; Kenya: 300 mio. kr.; Social Dialog, dvs. arbejderrettigheder: 55 mio. kr.; Det Arabiske Initiativ: 106 mio. kr.; klimapuljen 100 mio. kr.; ozonfonden: 62 mio. kr.; FN's fond for kriseopbygning: 42 mio. kr.; FN's terrorbekæmpelsesfond: 9 mio. kr.; FN's fredsopbygningsfond: 50 mio. kr.; globalt partnerskab for uddannelse: 125 mio. kr. osv. osv.
Man kan selv læse den dødsliste, som Udenrigsministeriet har udsendt.
De skal fortsat have fuld hammer.
Så langt tilbage, som jeg husker – og det er et par år – er der aldrig før skåret så drastisk i udviklingsbistanden.
Jeg er ked af den store afstand, der er fra statsministerens flotte ord i FN til den blodige virkelighed i finansloven.
Jeg er ked af det på vegne af de mange tusinder ude i verden, der kunne have draget fordel af den hjælp, Danmark før har givet, men som nu beskæres og omlægges så hårdt.
Og så hænger det ikke sammen med regeringens mål om at begrænse verdens flygtningestrømme.
Regeringen adresserer ikke årsagen til, at mennesker flygter.
Nedskæringerne vil i værste fald betyde øgede flygtningestrømme.
Danmark er et dejligt land, men Danmark er også et rigt land.
Erhvervslivet og mennesker på mit og statsministerens lønniveau har ikke brug for skattelettelser, især ikke når pengene skal tages fra verdens fattige.