Lars Dohn (EL), 2014-12-18:
Jeg synes allerede jeg kan fornemme, at boligpolitikken vil blive en rigtig spændende del af en kommende valgkamp.
Det her lovforslag er jo en udmøntning af en delaftale mellem Enhedslisten og regeringen fra finansloven.
Det er så en delaftale, der viser, at når regeringen vælger at gå sammen med sit støtteparti, er der nogle helt andre boller på suppen, end hvis regeringen vælger at lave finanslov sammen med Venstre.
Den her ændring af planloven har været et stort ønske fra de socialdemokratiske borgmestre i landets store byer.
Frank Jensen har været den, der har ført rigtig flot an.
Jeg tror, at hele den lidelseshistorie, man lægger op til der vil udfolde sig for Københavns økonomi, kan man godt pakke lidt sammen.
Jeg tror, at hr. Frank Jensen er så erfaren en politiker, at han ikke ville have ladet sig lokke ud i sådan noget her, hvis ikke han havde sikret sin egen økonomi, så det er jeg fuldstændig tryg ved.
Samtidig bygges der 2.500 boliger om året.
Man skal ikke være ret meget markedsekspert for at se, hvordan det går i sådan et marked, når der flytter flere til, end der er boliger til.
Det er jo i det spørgsmål, hvor vi kan høre at Venstre og Konservative er helt hysteriske.
Det er jo ganske enkelt sådan, at man nu får en større andel – ikke en tilstrækkelig stor – der er spekulationsfrie boliger, hvor huslejen vil ligge fast i årene fremover.
Det er med til at sikre f.eks. Københavns økonomi.
Det er sådan, at risikoen for en ny boligboble er en reel risiko.
Hvis vi ikke sikrer, at der bliver et større spekulationsfrit boligudbud i København, er det en regulær situation.
Vi har set det i Oslo, hvor man ikke har alment byggeri, som vi har i Danmark.
Der har man ladet situationen køre los.
I Oslo er huslejen på en lejebolig på 60 m² 12.000 kroner om måneden.
Vi skal ikke have norske tilstande på boligområdet i Danmark.
Det er også sådan, at de § 5, stk. 2-moderniseringer, som bruges flittigt i den private udlejningssektor, jo gør, at huslejen ryger i vejret, og det vil sige, at de boliger, som er betalelige for folk med almindelige indtægter, forsvinder.
Andelsboligerne presses også op i pris, og det forværres jo af, at med udsigten til en borgerlig regering kan det være, at man slipper andelskronen fri, og det vil være aldeles farligt.
Behovet for boliger i København er faktisk 130.000 boliger frem mod 2020.
Det vil sige, at det her vil være en lille hjælp i en virkelig eksplosiv situation på boligmarkedet.
Hvis vi ser på opsplitningen i hovedstaden – for den her lov er en lex hovedstaden, den vil formentlig kun få effekt i København – ser vi, at det er modsat det, som den konservative ordfører har givet udtryk for indtil nu, med, at man bor meget blandet.
Nej, vel gør man ej.
Hvis man tager et område som Nørrebro, ser man, at hvis det var en kommune i sig selv, var det Danmarks fattigste kommune.
Hvis man tager Gentofte, ser man, at det er sådan, at der er 4,6 pct. almene boliger i Gentofte.
Det vil sige, at man næsten ikke kan få mere opsplitning.
Det vil sige, at den ghettoisering, som er på vores boligområde, skal vi have stoppet, og der skal i den grad sættes ind også med at skabe billigere almene boliger.
Man må sige, at de forslag, som Enhedslisten førte frem under finanslovsforhandlingerne, desværre blev afvist, men det er klart, at det er vejen frem.
Netop de beløb, der har været fremme – det er 1.000 kr. pr. kvadratmeter pr. år for en nybygget almen bolig – er for høje, og derfor skal vi have sikret billigere alment byggeri.