runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lone Dybkjær (RV), 2007-05-11:
Det er egentlig ikke, fordi ordførerens tale forbløffer mig – det kan jeg ikke sige.
Men det, jeg bare gerne vil spørge om, er: Hvordan kan det, at man skriver »race, hudfarve eller tro« osv., altså de her ting, som man vitterlig ikke må diskriminere imod, føre til modsat diskrimination?
Ordføreren siger, at hvis de bliver nævnt, kan det føre til modsat diskrimination.
Det vil jeg bare gerne vide hvordan hænger sammen.
Bent Bøgsted (DF), 2007-05-11:
Jeg vil starte med at sige, at vi i Dansk Folkeparti synes, at reglerne er udmærkede, som de er i dag, og at vores syn på jobansøgninger altid vil være, at den bedst egnede selvfølgelig skal have jobbet.
Uanset hvor man kommer fra, hvilken tilknytning man har, hvilke minoriteter man tilhører eller ikke tilhører, er det den bedst egnede, der skal have jobbet.
Og det skal det også være fremover.
Gør man det, vil man faktisk få en modsat diskrimination.
Alle burde vide, at man, når man søger et job, søger det, hvis man har kvalifikationerne til det.
Det kan være rigtigt, det, som hr. Hüseyin Arac sagde, at kommer man nede fra Mellemøsten, hvor der er andre forhold, hvor der ikke er demokrati på samme måde som i Danmark, kan man ikke have den forståelse af, hvordan det er i Danmark.
Men det skulle man altså meget gerne blive oplyst om, når man kommer til Danmark, og når man skal ud på arbejdsmarkedet.
Da skulle man gerne have en forståelse af, hvordan det danske arbejdsmarked fungerer.
Men det korte af det lange er, at Dansk Folkeparti ikke synes, det er rimeligt, at man skal have flettet det her ind i jobannoncerne.
Vi synes, det er udmærket, som det er, og at det altid skal være sådan, at den bedst egnede skal have jobbet.
Ulrik Kragh (V), 2007-05-11:
Ingen skal være i tvivl om, at det er hensigtsmæssigt, og at Venstre finder det hensigtsmæssigt, at vi får så mange til at søge stillingerne som overhovedet muligt, således at vi kan få den bedst kvalificerede til jobbet.
Det, der i det regelsæt, der er i dag, er mulighed for, er, at man med en bred formulering kan sige, at man ønsker, at der er et bredt udsnit af befolkningen, altså også minoriteter, der søger stillingen, uden at man specifikt nævner hver eneste minoritetsgruppe af dem, der er nævnt i lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet.
Forslaget her går ud på, hvad forslagsstillerne selvfølgelig er bekendt med, at man skal nævne dem alle sammen.
Og det synes jeg ikke er det rette svar.
Jeg synes egentlig, der er meget mere perspektiv i, at man giver den enkelte leder mulighed for selv at sætte fokus på det.
Og der er det faktisk sådan, som jeg har forstået det, at hvis det centrale budskab kommer ud, netop at man ønsker, at alle søger stillingen, uanset om de skulle tilhøre en minoritetsgruppe eller ej, så er der metodefrihed inden for de rammer.
Det synes jeg er den helt rigtige måde at gøre tingene på.
Jeg synes faktisk, at det, finansministeren redegjorde for vedrørende de overordnede regler, som der er i dag, er nogle udmærkede rammer, hvor man netop slår fast, at man opfordrer alle uanset minoritet eller andet til at søge stillingerne – altså med en bred formulering.
Men vi skal jo også passe på, at listen af grupper, man oplister som dem, man gerne vil have til at søge, ikke bliver så lang, at den bliver irrelevant, fordi ingen kan overskue den.
Det, som jeg synes er relevant her, er, at den leder, som har brug for en medarbejder, selv har muligheden for at vurdere, hvad det er, der med den brede formulering her er relevant i forhold til den aktuelle situation, og så give lederen frihed til at gøre det.
Jeg er fuldstændig enig i, at Folketinget har en interesse i, at de offentligt ansatte er et spejlbillede af befolkningen, hvad angår sammensætningen, og det er det, som jeg synes man kan gøre inden for de rammer, der er udstukket fra finansministeren, og der behøver vi altså ikke den detailregulering, der er lagt op til i det her beslutningsforslag.
Line Barfod (EL), 2007-05-11:
Jeg synes jo, det sidste, som finansministeren sagde, var spændende, om, at vi skal se på: Hvad er det for nogle barrierer, der gør, at folk ikke kommer ind?
Hvad er det for nogle barrierer, man skal se på og være med til at fjerne?
Det, vi har diskuteret her, har jo ikke været, at nogle har sagt, at vi skal have måltal for tro, religion eller andet, og at vi skal have registre over det.
Tværtimod er der ingen af os, der ønsker den slags – nogle af os vil endda også gerne have det ud af CPR-registeret, så man heller ikke dér kan få de oplysninger.
Det, vi har diskuteret, er: Hvordan opnår man bedst det mål om, at det offentlige skal afspejle befolkningssammensætningen?
Og jeg tror bedre, vi når det ved at undersøge, hvad det er for nogle barrierer, der ligger, og så prøve at fjerne de barrierer, f.eks. ved at lave noget lovgivning imod diskrimination, f.eks. ved at gå ud og diskutere med de forskellige områder inden for staten, end vi gør det ved at sige, at hvis ikke politiet når et bestemt måltal for, hvor mange der skal være af en bestemt slags, så kan det betyde, at man skærer i politiets bevillinger, eller det kan betyde, at der er en politidirektør eller en rigspolitichef, der får en mindre bonus.
Det tror jeg ikke er den måde, man skal styre det på.
Og det er jo det, vi har diskuteret: Hvad er det for en form for detailstyring, vi skal have?
Er det den med den økonomiske pisk, eller er det nogle andre ting, der skal til?
Kamal Qureshi (SF), 2007-05-11:
Nu er det jo ikke for at få afprøvet eller spørge ind til Dansk Folkepartis holdning til diskrimination og sådan noget.
Det har vi taget nogle gange før, så det behøver vi ikke bruge tid på.
Men det, der er interessant her i den her sammenhæng, er jo at få afklaret, om hr. Bent Bøgsted mener, det er i orden, at ministerierne igennem kontrakter, lønkontrakter, bonuskontrakter eller på andre måder, siger til lederne, at de skal ansætte bestemte grupper for at befolkningens sammensætning kan afspejles.
Det er jo de målsætninger, regeringen har sat for bl.a. ministerierne, nemlig at der skal ansættes en sammensætning, der afspejler befolkningen, og det skal kunne påvirke de penge, den bonus, lederne får.
Mener hr. Bent Bøgsted, det er i orden, at man gør det sådan, og derved også anerkender, at der skal gøres en særlig indsats for at få bestemte grupper ind på arbejdspladserne, eller mener hr. Bent Bøgsted, at det er han imod man gør?
Line Barfod (EL), 2007-05-11:
Jeg er fuldstændig enig i, at lovgivning ikke er nok til at fjerne barrierer, og at vi derfor har brug for at undersøge, hvad det er for nogle barrierer, og så prøve at fjerne dem.
Når undervisningsministeren laver kampagnemateriale, hvor unge etniske mænd bliver fremstillet som politibetjente og unge etniske kvinder som sygeplejersker, kunne man f.eks. så ikke overveje, at det måske også kunne være omvendt, altså, at der kunne være kvinder med anden etnisk baggrund, der blev politibetjente, og mænd med anden etnisk baggrund, der blev sygeplejersker eller hjemmehjælpere eller andet, og om der måske også er nogle barrierer dér, man skal fjerne?
Men det, jeg diskuterer, er ikke spørgsmålet om måltal og succeskriterier osv.
Det, jeg spørger om, er redskaberne, hvor jeg mere tror på redskaber i form af lovgivning, i form af at lave undersøgelser af, hvor barriererne er, og prøve at fjerne barriererne, prøve at have offentlig debat osv., frem for redskaber, der handler om, at man pisker folk økonomisk.
Og finansministeren svarede ikke på, om han tror, det er en god måde at få en mangfoldighed på, hvis det, man styrer ved hjælp af, er, at folk bliver pisket og får frataget deres økonomiske bevillinger, hvis ikke de når nogle bestemte kvoter.
Charlotte Fischer (RV), 2007-05-11:
Tak for den bekræftelse, at de to ting netop ikke udelukker hinanden, psykosocial indsats og lægeordineret heroin, men at de tværtimod skal ses som to sider af samme løsning, om jeg så må sige.
Lige til sidst
: Det, den konservative ordfører siger om, at der er mange ting, som er usikre, og som man ikke ved nok om, taler det ikke netop for, at vi efter disse mange, mange år med en diskussion om, hvorvidt vi skal bevæge os ud i et forsøg af den her karakter, iværksætter et forsøg som det her?
For vi kan jo blive ved med at tale herfra og til evigheden om, hvorvidt vi kan bruge erfaringerne fra udlandet eller vi ikke kan.
I mit hoved taler det jo faktisk netop for: Lad os dog gøre vores egne erfaringer.
Kunne man ikke godt tænke det på den måde?
Helle Sjelle (KF), 2007-05-11:
Nej, de to ting udelukker naturligvis ikke hinanden.
Og det er jo også derfor, vi siger, at nu må vi se på, hvad det er, der bliver sagt – både i forhold til den evaluering, der bliver lavet, i forhold til den høring, der kommer, og i forhold til den redegørelse, som Sundhedsstyrelsen kommer frem med senere på året.
Og så må vi se, hvad alle de ting siger, og så må vi jo så gøre vores stilling op efter det.
Så må vi også se på, hvordan sådan et forsøg i det hele taget eventuelt kan strikkes sammen på en ordentlig måde.
Men der er rigtig mange uafklarede spørgsmål i forhold til det her, og det er jo også med til at gøre, at vi ikke ligefrem bare er overbevist om, at det her er det rigtige at gå i gang med.
Charlotte Fischer (RV), 2007-05-11:
Det, der fik mig til at tage ordet, var, at den konservative ordfører sagde, at Det Konservative Folkeparti ikke gik ind for, at man satte et forsøg i gang med lægeordineret heroin og så bare lod narkomanerne sejle deres egen sø.
Og det tror jeg helt bestemt alle er enige om herinde.
Det handler ikke om bare at udlevere noget heroin og så sige farvel og tak, og så kan du sejle din egen sø.
Det er jo faktisk utrolig vigtigt, at der samtidig er en psykosocial indsats, der understøtter det her forsøg.
Så det er bare for at mane det billede i jorden, at der skulle være nogen herinde, der forestiller sig, at man bare stikker dem en gang heroin og så ellers lader dem dampe af.
Så kan den konservative ordfører ikke godt bekræfte, at det da vist er noget, vi alle sammen står sammen om, og at de to ting ikke udelukker hinanden, at man laver et lægeordineret forsøg, samtidig med at man også integreret som en del af forsøget laver en psykosocial indsats?
Helle Sjelle (KF), 2007-05-11:
Jeg synes, det er to forskellige situationer.
Og det, der er væsentligt for os at slå fast, det er, at vi ikke bare giver heroinen fri her i landet uden videre.
Det er ikke det, der er vores målsætning.
Det, der er vores målsætning, er nu at se på de internationale erfaringer, og det er at se på den redegørelse, som Sundhedsstyrelsen kommer med, det er at være lydhør over for det, som eksperterne kommer frem med på den høring, der skal være her senere i Folketinget.
Og så må vi jo så se, hvad vi når frem til.
Kamal Qureshi (SF), 2007-05-11:
Det eksisterer faktisk ikke i nogen andre europæiske lande, hvor man har det her som et tilbud.
Jeg betragter den meget, meget svage gruppe af stiknarkomaner, som er afhængige af det her, som nogle patienter frem for nogle forbrydere, og derfor vil jeg spørge: Hvad med den gruppe patienter i det danske sundhedsvæsen, som har fantomsmerter f.eks., som har smerter, som der ikke er nogen fysisk begrundelse for at have, og som er på konstant stærk smertestillende medicin, nogle af dem også på morfin?
Hvad mener fru Helle Sjelle om det?
Skal de i stoffri behandling og fratages deres morfinbehandling eller hvad?
For de får jo også i dag morfin udleveret af staten på lægeindikation til behandling for smerter, som der ikke er biologisk begrundelse for, andet end at det er nogle smerter, som de faktisk har, og som er ganske alvorlige.
Det er jo også staten som optræder som pusher, hvis man skal bruge det udtryk, som nogle af de konservative bruger.
Helle Sjelle (KF), 2007-05-11:
Det er jo den frygt, man kan have, men det er naturligvis også derfor, jeg netop påpeger, at jeg synes, det er vigtigt nu, at regeringen har taget initiativ til, at man vil se på de internationale er faringer, og så må vi jo netop se på, hvad der kommer ud af det.
Der vil jeg ikke foregive et resultat her og nu.
Jeg siger bare, at vi er skeptiske, og jeg tror simpelt hen, at det er, fordi der er en indbygget skepsis imod det; det at tage heroin er altså ikke det samme som at drikke en rød sodavand.
Jamen nu må vi jo se.
Og det er jo netop også derfor, vi er meget åbne over for de ting, som eventuelt kunne komme frem på en høring og i den redegørelse, som Sundhedsstyrelsen skal fremlægge, og i den evaluering, som man skal lave af det, der er sket på området indtil nu.
Vi er åbne, men vi er også skeptiske, fordi vi netop synes, at der er mange uafklarede ting.
Kamal Qureshi (SF), 2007-05-11:
Jeg synes, det er klar tale, hvis man siger: Nå ja, men uanset hvad Sundhedsstyrelsen kommer med af redegørelser, er vi stadig væk skeptiske.
Det er jo fint nok.
Men samtidig kan jeg også høre, at man er åben for, at hvis nu det begynder at gå den anden vej, vil man åbne døren.
Så en forsigtig åbning, sådan som jeg hørte det, er jo også en åbning.
Jeg vil gerne spørge fru Helle Sjelle: Er det sådan i nogen af de lande, hvor man har det her lægeordinerede heroin som et forsøg eller som et tilbud, og hvor man har frigivet heroinen, at det hele sejler og alt bare er helt åbent for alle?
Jeg hørte fru Helle Sjelle sige, at nu skal man jo ikke bare frigive heroin og lade alle bruge heroin.
Er der nogen af de lande, som forslaget lægger op til at vi skal kunne sammenligne os med, ved at vi bruger nogle af de ideer og nogle af de forsøg, man har gjort der, hvor man har gjort det på den måde, som fru Helle Sjelle frygter man vil gøre det på i Danmark, altså frigivet heroinen og ladet alle få heroin eller gjort det let for alle og fået nogle til at starte på heroin, som ikke var begyndt på det?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2007-05-11:
Nu er behandling af stofmisbrugere med heroin jo faktisk ikke noget nyt.
Det er noget, man begyndte med helt tilbage i 1926 i England.
Så har der været en periode, hvor man så gjorde mindre brug af det, og nu har englænderne igangsat et nyt forsøg, hvor de benytter sig af det igen.
Så det er jo ikke sådan noget med, at nu har menneskeheden opfundet et helt nyt middel.
Det har været brugt i masser af sammenhænge før, og en af årsagerne har jo bl.a. været, at der har været succes med det.
Anerkender ordføreren, at der jo i dag er folk, som gerne vil i behandling og går i behandling, men som simpelt hen ikke profiterer af behandlingen, bl.a. måske fordi der mangler det her værktøj, som hedder heroin.
Og vi skal jo ikke glemme, at et andet ord for heroin er noget så medicinsk lydende som diacetylmorfin, og morfin er et ord vi kender, for morfin er noget, vi bruger i sundhedsvæsenet til at hjælpe mennesker, som har stærke smerter.
Hvad er det for en skepsis, som De Konservative har over for lige præcis det her medicinske stof til behandling af nogle mennesker, som har det rigtig, rigtig dårligt og lever nogle meget pauvre liv ude på gaden?
Helle Sjelle (KF), 2007-05-11:
Vi anerkender naturligvis, at der er årsager til, at folk går ind i et stofmisbrug og bliver afhængige, men det synes jeg ikke udelukker, at man gør noget for at få dem ud af det stofmisbrug igen.
Selvfølgelig skal mennesker behandles forskelligt, og selvfølgelig er stofmisbrugere heller ikke ens, derfor er man naturligvis også nødt til at behandle dem forskelligt ud fra den situation, de står i.
Men derfra og til at sige, at det er i orden, at man begynder at udskrive heroin til en stofmisbruger, synes vi stadig væk der er langt.
Men lad os nu se, hvad sagkundskaben siger på det her område.
Hvis det kan være til større hjælp, er vi da ikke fuldstændig afvisende.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2007-05-11:
Allerførst vil jeg selvfølgelig gerne understrege, at det her ikke er et forslag fra Enhedslisten, men fra den samlede opposition.
Det tror jeg at ordføreren kom til at sige i starten.
Derudover vil jeg sige, at jeg hører ordførerens tale som en forståelse af stofmisbrugere og narkomaner som nogle mennesker, som bare skal i stoffri behandling, og så har vi løst alle problemer med dem.
Vi skal undgå, at de begynder på det, og når de er det, så skal de i behandling.
Helle Sjelle (KF), 2007-05-11:
Vi Konservative bestræber os på at få folk ud af narkotikamisbruget og ikke ind i det, og derfor støtter vi heller ikke umiddelbart Enhedslistens forslag om lægeordineret heroin til de særlig hårdt belastede stofmisbrugere.
Vi synes, det er vigtigt, at alle narkomaner får hjælp til at komme ud af deres narkomisbrug.
Siden regeringen tiltrådte i 2001, er der da også blevet arbejdet grundigt med den problemstilling, grundigt med at hjælpe samfundets svageste, et arbejde, der indtil nu er udmøntet i en række initiativer over for særlige grupper som f.eks. stofmisbrugere.
Siden da er den plan blevet fulgt op med penge til nye initiativer fra satspuljerne.
Der bør derfor heller ikke være nogen tvivl om, at vi Konservative gerne ser, at indsatsen mod narkotikamisbrug bliver bedre, og vi vil derfor også gerne se på, hvad der kan gøres for at forbedre behandlingerne.
Derfor er det også vigtigt, synes vi, at der nu bliver skabt et samlet overblik over status for udfordringer i behandlingsindsatsen.
Hvad end Sundhedsstyrelsen kommer frem til, vil jeg imidlertid ikke lægge skjul på, at vi Konservative fortsat er meget skeptiske over for lægeordineret heroin.
Vi Konservative vil dog under alle omstændigheder afvente redegørelsen og ikke mindst den høring, der skal være senere her i Folketinget, og derfor afviser vi på nuværende tidspunkt beslutningsforslaget fra Enhedslisten.
Karin Nødgaard (DF), 2007-05-11:
Jeg synes også, jeg var lidt inde på det i mit svar til fru Sophie Hæstorp Andersen, at det netop er det, at vi skal kigge på, hvordan vi kan sørge for, at der er en befolkningsgruppe, der får en tålelig tilværelse.
Det er selvfølgelig den ene side af sagen.
Jeg er også optimistisk anlagt, og jeg vil også være realistisk anlagt, og det er derfor, jeg siger, at jeg synes, det er så væsentligt, at vi skal have den høring, hvor vi får eksperter ind, der både er for og imod.
Derefter opsummerer vi og tager det op i folketingsgruppen, og så kommer vi derefter med vores udmelding om det.
Helle Sjelle (KF), 2007-05-11:
Jeg vil ikke lægge skjul på, at vi er skeptiske, og vi er skeptiske, fordi vi absolut ikke mener, at det er vejen frem, at man bare uden videre gør heroinen fri her i landet og giver den til de svageste mennesker og så siger: Nu må I ligesom sejle jeres egen sø.
På den anden side set
er vi naturligvis også åbne over for at sige, at det kan være, at der er nogle mennesker, som det ser fuldstændig håbløst ud for, og hvor det kan være den måde, der gør, at de får et tåleligt liv.
Det synes jeg også at jeg efterhånden har udtrykt flere gange at vi naturligvis også er lydhøre over for.
Det er også derfor, vi synes, det er vigtigt nu – og fru Sophie Hæstorp Andersen var selv inde på det i starten af spørgsmålet – at der er nogle internationale erfaringer, og det er jo bl.a. nogle af dem, som regeringen nu har lagt op til at man skal se på, og det synes jeg er positivt.
Jeg synes også, det er positivt, at Sundhedsstyrelsen er blevet bedt om at komme med en redegørelse, og jeg ser også frem til den høring, som der skal være her i Folketinget, og så må vi jo så se, hvad der kommer ud af det.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2007-05-11:
Tak for ordførertalen.
Nu kunne man jo godt få den mistanke, at regeringen overhovedet ikke er interesseret i at diskutere det her spørgsmål med oppositionen, for salen er sådan mere eller mindre tom, og de har ikke ønsket indtil videre at tage ordet til oppositionens ordførertaler.
Derfor vil jeg egentlig bare gerne høre ordføreren: Inden behandlingen af det her forslag har der jo været stillet et spørgsmål i Sundhedsudvalget, der handlede om, om ministeren kunne oplyse, i hvilke lande man allerede laver forsøg med lægeordineret heroin, og jeg kunne høre på ordførerens tale, at ordføreren allerede har sat sig godt ind i, hvilke lande der laves forsøg i.
Synes ordføreren egentlig ikke, det er lidt underligt, at landets ministerium for sundhed slet ikke har kendskab til, hvilke lande der allerede laver forsøg med lægeordineret heroin, og hvilke lande der har lavet det til en permanent ordning?
Charlotte Fischer (RV), 2007-05-11:
Nu skal jeg ikke gøre mig helt klog på, hvordan et ministerium fungerer, men man kan i den her sag altid frygte lidt, at der også ligger en vis trænering af hele det her spørgsmål.
Og samlet set har jeg jo også, som jeg sagde i min ordførertale, en lille frygt, der går på, at det her arbejde i Sundhedsstyrelsen ikke afspejler en ægte vilje til at gå ind i det her spørgsmål, men måske kunne blive en anledning til at trække det lidt længere osv.
Men nu er jeg en positiv sjæl, så jeg vil sige, at nu appellerer jeg til ministeren og regeringspartierne om virkelig at tage det alvorligt og gå ind i det med ægte åbent sind.
Det er utrolig vigtigt, at vi kommer ud af det her vadested, vi har stået i i så mange år.
Marion Pedersen (V), 2007-05-11:
Hr. Per Clausen kan have ret i, at man selvfølgelig ikke begynder sådan en proces uden at have et dybtfølt ønske om at få et andet køn.
Det tror jeg ikke på nogen som helst måde.
Men alligevel sidder man jo altså ikke inde med den lægefaglige viden, som gør, at man dybest set ved, hvad der sker med kroppen, når der bliver foretaget den slags operationer, som jo er virkelig indgribende i personens krop, og derfor synes jeg stadig væk, at man bør have den ekspertise.
Det er rigtigt, at der så er nogle, der kan tage til udlandet og betale sig fra det, men det kan vi jo ikke lovgive imod.
Vi har jo fri bevægelighed over grænserne.
Jeg må sige, at jeg stadig væk ikke er enig i det med navnet, for det vil kunne give forviklinger i forhold til andre mennesker, uanset at vedkommende selv føler sig som henholdsvis mand eller kvinde.
Thor Pedersen (V), 2007-05-11:
Jamen jeg har sagt én gang, at hvis måltallene er sådan noget, der virkelig støder an, så må man jo overveje, om man skal fjerne måltallene.
Det er så en drøftelse, jeg også gerne vil tage med Personalestyrelsen, altså, at hvis det er noget, der sådan i virkeligheden giver anledning til en meget væsentlig bred kritik i Folketinget, at der så ikke er noget måltal.
Men vi har jo egentlig bare anset det som en vej til at hjælpe i forbindelse med integration.
Men det kan der være flere meninger om, det skal jeg gerne anerkende.
Og så må jeg sige med hensyn til de barrierer, at det jo ikke er alle barrierer, man bare lige flytter ved lovgivning, for der er jo forbud mod diskrimination; den lovgivning er jo vedtaget.
Hvorfor er det måske så svært for nogle at søge et job?
Er det, fordi man anser jobbene for ikke at være fine nok?
Hvad er det, man forventer at unge søger af job?
Hvad er det for en tradition, der har været?
Hvad er det for nogle uddannelser, man anser for at være finere end andre?
Det er måske her, hvor vi må gøre noget særligt for egentlig at sikre, at vi også får ansøgere fra grupper, som rent faktisk har kvalifikationer til at bestride stillinger, som de ikke søger til.
Per Clausen (EL), 2007-05-11:
Til det om navnet: Jamen vi har jo at gøre med mennesker, som meget klart og meget bevidst, måske endda mere bevidst, end vi andre er omkring vores køn, ønsker at sende et signal om, at de tilhører et bestemt køn.
Det er da i virkeligheden til alles fordel efter min opfattelse, hvis de får den mulighed, for så behøver der ikke at opstå nogen misforståelser.
Marion Pedersen (V), 2007-05-11:
Jamen når jeg taler om, at der kan blive forviklinger, er det jo ikke hos vedkommende selv; det er klart.
Hvis vedkommende definerer sig selv som henholdsvis mand eller kvinde, er det ikke den vej rundt, jeg tror der bliver forviklinger, men i forhold til alle andre mennesker.
Det er jo også muligt at tage et navn, som i princippet dækker både mande- og kvindesiden, så det synes jeg sagtens man kan gøre i stedet for.
Jeg tænker på, at når man skriver eller kommunikerer med andre, med offentlige myndigheder og hvem som helst ellers, kan det være et problem, hvis man har et kvindenavn og reelt er en mand.
Med hensyn til kønsskifteoperationen synes jeg stadig væk, at man bør have den ekspertise.
Det er klart, at nogle altid vil kunne betale sig fra at tage et andet sted hen, men det synes jeg er en dårlig idé, hvis man taler mod bedre vidende.