Jesper Petersen (SF), 2010-06-16:
Som det også stod klart under førstebehandlingen, betyder lovforslaget her, at regningen for de ufinansierede skattelettelser og for den finanskrise, som almindelige mennesker ikke har nogen skyld i, i høj grad havner hos børnefamilierne, der skal have en lavere børnecheck, og hos fagforeningsmedlemmerne, der får en skattestigning.
Men andre danskere får sådan set også en skattestigning, i og med at der er forskellige beløbsgrænser, der bliver udhulet i skattelovgivningen.
Et helt andet sted i pakken er det så de arbejdsløse, det går ud over, og det går ud over vores velfærdssamfund i de kommuneaftaler, der nu er blevet indgået, og som kommer til betyder voldsomme nedskæringer i kommunerne i efteråret.
Det er blevet sagt, at skatteministeren har godtgjort, at der var finansiering af de lettelser.
Det er der jo ikke tale om.
Han havde godt nok sagt ordene, men dokumentationen findes ikke, og det er klart, for selv professorer på landets universiteter siger, at lettelserne fra 2004 og 2007 var ufinansierede.
Siden førstebehandlingen har vi jo så kunnet komme lidt mere ned i detaljen, og behandlingen har vist, at det altså er sådan, at de velstillede godt nok må vente et par år på deres ekstra skattelettelser, men de får dem dog stadig væk, hvorimod alle andre kommer til at holde for, og for dem er det permanente skattestigninger.
Det er også kommet frem i svaret på spørgsmål 503, og man kunne også læse det i Børsen forleden og i adskillige andre aviser her i weekenden, at det faktisk nu ender med at være sådan, at det løfte, man gav, ikke holdt.
Godt nok var skattereformen skæv, og det medgav regeringen jo, da et flertal i Folketinget vedtog den sidste år.
Godt nok var skattereformen skæv, men man sagde, at alle fik noget ud af den, at selv de laveste indtægtsgrupper fik en skattelettelse.
Det har jo så vist sig, at det simpelt hen slet ikke stemmer, og at de ændringer, der bliver lavet her, altså betyder, at man ikke længere kan holde det løfte.
De velstillede får lettelserne, de dårligt stillede får inddraget dem og mere til.
De går decideret ned i indkomst.
Det viser sig også, at der er en tre gange så stor nedgang i indkomst for de fattigste som for de rigeste som følge af planen.
Det har vist sig, at der kommer til at blive flere decideret fattige børnefamilier, selv om der i forvejen er en meget kedelig tendens til, at det tal vokser meget kraftigt – altså vokser antallet af børn, der ikke længere kan komme til de ting, som deres kammerater gør, og i det hele taget får en mere fattig opvækst med de konsekvenser i form af marginalisering, det kan have.
Det har også vist sig, at pakken er geografisk skæv.
Det fremgår af svaret på spørgsmål 24.
Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti mente ikke noget med al den snak om Udkantsdanmark, de førte indtil for et par uger siden.
Det er faktisk også en geografisk skævhed, der kommer ud af forringelserne af børnechecken, idet fertilitetsraten er højere i udkantsområder end i de store byer.
Endelig er der så nu kommet en usikkerhed til de sidste par dage.
Ikke nok med, at der er skåret voldsomt ned på børnechecken, måske har vi endnu mere til gode.
Ikke mindst Det Konservative Folkeparti har jo klart sagt, at de sådan set ikke synes, at man er gået langt nok.
De ville gerne skære endnu mere af børnechecken og sådan set også tage folkepensionen med, hvis de kunne få lov til at komme til det.
Man vil hellere have, at vi arbejder mere, end at vi sparer os ud af krisen.
Så sent som i dag har Ritzaus Bureau kunnet komme med meget klare indikationer på det i meningsmålinger.
Ikke mindst medlemmer af fagforeninger og dem, der skal stemme en trepartsaftale igennem, har faktisk tilkendegivet, at de gerne vil være med på den plan.
Det vil de langt hellere end at være med på regeringens asociale spareplan.
Regningen havner hos vores fælles velfærd, den havner hos de arbejdsløse og hos børnefamilierne.
Tilmed er der skabt yderligere usikkerhed om, hvorvidt der vil komme nye velfærdsforringelser og forringelser af bl.a. børnechecken og folkepensionen, med de udmeldinger, der kommer fra de borgerlige partier i de her uger.
Alternativet er »En Fair Løsning«.
Danskerne har taget godt imod det.
Der er nu to meget klare veje i dansk politik.
Finansministeriet selv erkender, at også den plan faktisk lever op til EU's konvergenskrav.
Der er ikke noget, der er givet på forhånd i politik.
Det her er politik.
Der er forskellige muligheder at vælge imellem.
Regeringen vælger en asocial spareplan.
Oppositionen har valgt at fremlægge en anden økonomisk plan, der løser den økonomiske udfordring, for den skal løses, men gør det på en langt mere social måde, hvor de rigeste kommer til at bidrage mere, og hvor alle kommer til at skulle yde en større arbejdsindsats.
Der har været meget snak om, hvorvidt noget er nemt.
Jeg synes ikke, det er nemt at skulle bede folk om at gøre en større arbejdsindsats.
Der er mange, der har rigeligt nedslidende job i forvejen, men det er langt bedre end det, regeringen har foreslået.
Vi tager også den hårde opgave på os at komme med en løsning på den økonomiske problematik, vi står i nu.
Men der er flere måder at gøre det på, og vi gør det på en langt mere social måde, som stadig kommer til at gavne vores velfærdssamfund.
Vi finder rum til forbedringer af velfærden.
Det koster noget for de mest velstillede, og det koster, i og med at vi er nødt til at gøre en større arbejdsindsats, hvis det skal hænge sammen.
De to veje står klart.
Danskerne har indtil videre kvitteret meget positivt for S og SF's plan, og jeg håber, at vi snart får lov til at afprøve den ved et folketingsvalg, så danskerne bliver taget med på råd, når vi står i en så alvorlig økonomisk situation, som vi gør nu.