Margrethe Vestager (RV), 2008-11-20:
Jeg synes, det er prisværdigt, at Enhedslisten har fremsat forslaget, fordi det jo giver anledning til at tage en debat op, som tit bliver teknisk og kompleks.
Jeg tror i hvert fald, de fleste står af, når debatten melder sig via en elregning hjemme i indboksen, hvis man har e-Boks, eller på måtten, når man kommer hjem og skal til at betale regninger, for området er enormt komplekst.
Jeg må sige, at jeg synes, der er en besnærende enkelhed i den tilgang, som ministeren har haft i det at have en enhedsafgift på alle typer el
det er dog trods alt administrativt enkelt - og at man kan begunstige forskellige typer af produktionsmetoder via forskellige typer af tilskud, som vi netop har gjort i energiaftalen.
Det kalder så på det, som er paradokset, nemlig at man kalder det for en CO2-afgift.
I virkeligheden er baggrunden for de høje afgifter jo - i hvert fald fra radikal side - at vi ønsker at fastholde en stærk tilskyndelse til, at man sparer på energien.
Hvis man ikke sparer på energien, kan vi blive ved med at producere og producere, og vi ser i virkeligheden bare, at det bliver skruen uden ende.
Derfor er det vigtigt, at der bliver den balance, at det fra kundens side godt nok stadig væk er sådan, at man gerne vil - nogle vil i hvert fald - fremme vedvarende energi, men at man også har en tilskyndelse til at spare.
Det andet er, at med den kompleksitet, der er på området, er det svært at være politisk forbruger.
Den ordveksling, der lige har været mellem SF's ordfører, fru Anne Grete Holmsgaard, og forslagsstillerne, siger jo noget om, at det at være politisk forbruger på elområdet er meget, meget vanskeligt.
Det gør så, at der påhviler os et meget stort politisk ansvar for at gøre det, som den enkelte ikke kan, nemlig at sørge for, at andelen af vedvarende energi stiger, og at den stiger markant, også meget gerne ud over regeringens foreløbige ambitioner.
Men med statsministerens omvendelse må man jo håbe på, at der både kommer forpligtende måltal, og at der bliver et slutmål for, hvornår Danmark skal være et fossilfrit samfund.
For Det Radikale Venstres vedkommende ser vi frem til den drøftelse, og vi tror faktisk, at det kan være inden for en til to generationer, altså omkring 2050.
Jeg kunne godt tænke mig, at vi i udvalgsbehandlingen af forslaget får ministeren til at bedrive en pædagogisk indsats, nemlig at forklare, hvordan det her afgiftssystem egentlig fungerer - hvad er forholdet mellem afgifter, moms, pristillæg, tilskud, og hvad vi ellers har?
Det skal det jo helst være sådan, at producenten på den ene side får en pris, der gør produktion af energi fra vedvarende kilder rentabel, og at kunderne på den anden side skal betale en pris, som sørger for, at de bliver ved med at spare på energien.
Vi har en interesse i at få et overblik - forhåbentlig så enkelt som overhovedet muligt - over de forskellige strømme frem og tilbage i det afgiftssystem, som vi har i øjeblikket.
Det tror jeg også vil gøre det nemmere at blive enige om ministerens idé om at ændre navnet fra en CO2-afgift til en elspareafgift.
Under alle omstændigheder illustrerer det en af de vigtige radikale målsætninger, nemlig at vi bliver ved med at spare på elektriciteten.