runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Holger K. Nielsen (SF), 2014-04-10:
Der er steder her i verden, der bedst kan karakteriseres som helvede på jord.
Det var tilfældet i Rwanda for 20 år siden, og de, der har stiftet bekendtskab med forholdene i Den Centralafrikanske Republik, siger, at det er det tætteste, man kan komme på det i øjeblikket.
Der er nogen af os, der så fotografen Jan Grarup i fjernsynet her i weekenden.
Jan Grarups appel var, at der hurtigst muligt kommer militære styrker til Den Centralafrikanske Republik.
Det eneste, der kan stoppe det vanvid, der er, er, at der kommer styrker udefra ind og så skiller parterne ad.
Hvis man skal kritisere det her forslag for noget – det mener jeg ikke der er grund til i øvrigt, men hvis man skal – så er det, at det ikke er nok.
Det er et begrænset bidrag, vi giver, det støtter SF et hundrede procent, men der burde i virkeligheden være en større militær styrke udefra, der kom ind for at skille parterne ad i Den Centralafrikanske Republik.
Jeg må på den baggrund sige, at Enhedslistens holdning undrer mig uhyre meget.
Jeg forstår det simpelt hen ikke, må jeg sige.
Når man ser Enhedslistens betænkningsbidrag, lægger man stor vægt på, at der skal være en humanitær indsats, der skal være en forsoningsproces i gang – vi er fuldstændig enige.
Men man vil ikke være med til den militære del af det.
Men hvordan kan man få en forsoningsproces i gang, hvordan kan man få en humanitær indsats til at virke, hvordan kan man få opbygget det samfund igen, medmindre der kommer en fredsskabende styrke ind i Den Centralafrikanske Republik?
Det kan jeg ikke få ind i mit hoved overhovedet; det giver for mig at se overhovedet ingen mening at sige det ene og så ikke ville det andet.
Jeg kan så forstå af betænkningsbidraget, at Enhedslisten vil have, at man skal vente, til der kommer en egentlig FN-fredsbevarende styrke.
Jeg må sige, at det jo er FN, der har bedt om det her bidrag fra Danmark.
Det er en anmodning fra FN, som vi opfylder med det her.
Der er tale om en opgave, hvor vi tager ned og styrker BINUCA, der er FN's freds ... opbyggende kontor i Den Centralafrikanske Republik, og hvor vi i givet fald kan give et relativt beskedent bidrag med vores transportfly.
Det er så rigtig nok, som det også blev sagt af udenrigsministeren før, at der er en FN-resolution på trapperne i Sikkerhedsrådet, og at vi forhåbentlig hurtigst muligt får en FN-fredsbevarende styrke
af sted
Men vi ved jo også, at der kan gå flere måneder, før den er på plads.
Jeg synes det ikke.
Jeg synes ikke, at det kan stå mål med den, om jeg så må sige, humanitære holdning, man bør have til det her.
Vi er nødt til at intervenere.
Vi har også et ansvar, som vi havde det for 20 år siden, som vi også bør have med i dag.
Og derfor er det uhyre vigtigt, at vi i det mindste – i det mindste – kan støtte det her meget, meget beskedne bidrag, som Danmark giver.
Vi støtter selvfølgelig det her forslag, og jeg er glad for, at Danmark er i front på det.
Som sagt: Vi burde kunne gøre langt mere.
Verdenssamfundet burde kunne gøre langt mere – og det er det, som vi håber på også vil kunne ske.
Hans Kristian Skibby (DF), 2014-04-10:
Jeg vil da gerne specielt kvittere for, at Socialdemokraternes ordfører, hr. Benny Engelbrecht, også vovede sig op på talerstolen her i dag i forbindelse med lovbehandlingen af L 138.
For det er jo ikke en god sag for Socialdemokraterne, synes jeg, ikke at ville lytte til de bekymringer, som vi fortsat har, med hensyn til det lovforslag, vi om lidt får vedtaget her i Folketinget.
Grunden til, at jeg egentlig bad om ordet her i anden runde, var faktisk også på baggrund af de spørgsmål, jeg noterede mig blev stillet af fru Mette Gjerskov her i Folketinget til hendes partikollega, hr. Benny Engelbrecht, omkring det her med de her udeståender og med, at der var nogle ting, der skulle forhandles efterfølgende.
Jeg ved, der skal nedsættes et udvalg, som skal evaluere, om stormflodsloven er, som den skal være, men det var ikke det, jeg synes jeg lyttede mig frem til i fru Mette Gjerskovs spørgsmål til hr. Benny Engelbrecht, for det var netop, at der vedrørende de sager, som vi har til debat her i dag, vil komme en forhandling efterfølgende i forbindelse med de her to, tre udeståender, som der måtte være.
Og der vil jeg for orienteringens skyld gerne have en bekræftelse på, om det er noget, der står til troende, eller om det er noget, vi ikke kan regne med.
Så vil jeg gerne til allersidst sige – det er også en ekstra grund til, at jeg gik herop – at jeg bliver lidt provokeret af noget.
Vi er landets ypperste forsamling og lovgiver på landets vegne, og så synes jeg, det er lidt pinagtigt, at fru Mette Gjerskov stiller et spørgsmål til sin egen partikollega og forherliger det, at måske 97 pct. i den her lov bliver tilgodeset, og så er der 3 pct. tilbage, og pyt med dem – pyt med dem, der nu har de her regninger på ¼ mio. kr. i forbindelse med deres beboelse.
I stedet vælger man at stille spørgsmålet: Er I ikke glade for, at vi har hjulpet 97 pct.?
Jo, det er vi også i Dansk Folkeparti, men hvorfor dog ikke hjælpe flere end de 97 pct., hvorfor ikke få de her meget få berørte grundejere med ind i den her stormflodsordning?
Det var det, der var kongstanken med at lave en revision af den, altså at den skulle opdateres i forhold til den grundlæggende usikkerhed og de dårlige parametre, der var i den gamle lov, som jo er 23 år gammel, og som virkelig trængte til en sanering.
Så jeg synes lidt, det er en uforskammethed at glæde sig over, at det er rigtig godt for rigtig mange, når man samtidig siger pyt med de få.
Det er ikke den måde, som parlamentarismen burde fungere på.
Hans Christian Schmidt (V), 2014-04-10:
Det er der slet ingen grund til – slet ingen.
Men jeg hæftede mig ved noget, der interesserede mig meget, og hvis ministeren får ordet, vil jeg gerne have at vide, hvad det betød.
Jeg hørte, at der i det spørgsmål, som fru Mette Gjerskov stillede til den socialdemokratiske ordfører, blev sagt, at man har aftalt, at de ting, der er udestående, vil man kigge på bagefter.
Hvis det har betydning i den debat, vi har i dag, er det jo, fordi vi taler om, at det er med tilbagevirkende kraft.
Skulle jeg forstå det sådan, at det løfte, der blev givet lige for et øjeblik siden, betyder, at vi nu kigger på yderligere et par forhold – et par forhold, der ikke skal hindre, at vi vedtager det i dag, for det er jeg enig i at vi gør, for vi står ved aftalen – og så efterfølgende vil se på, om der er noget, vi kan ordne her med tilbagevirkende kraft?
I så tilfælde vil jeg gerne have at vide, hvad det er, vi taler om, for det ville da glæde mig. Det andet, jeg bare er nødt til at sige, er, at når vi her diskuterer kældre, står vi ved den aftale, vi lavede den 26. marts.
I den aftale står der, at kældre er undtaget, og når man spurgte ind til, hvad man forstår ved udgifter i forbindelse med kælder, har jeg altså fået det indtryk, også da vi vedtog vi andre lovforslag før i tiden, at det var udgifter, som var til både vaskemaskine, tørretumbler, henstilling af ting og haveredskaber – alt det, vi normalt bruger en kælder til.
Men der skete det, at vi på et Erhvervsudvalgsmøde havde en familie herinde og fortælle os, at de mistede 220.000 kr., ved at kælderen ikke var omfattet.
Jeg ved godt, at folketingsmedlemmer vil sige, at det alt sammen er noget, de havde forudset, men gad vide, om mange havde forudset, at man kunne miste 220.000 kr. ved det.
Det er jeg ikke helt sikker på.
Derfor er det, der pludselig sker, når kælderen bliver brugt til beboelse, at man jo har alle eller store dele af sine ejendele der, og derfor var det en forandret situation, og derfor ønskede vi det.
Vi står ved aftalen af 26. marts.
Men det skal aldrig forhindre os i, at når vi bliver opmærksomme på noget, vi ikke har ment var indeholdt i den aftale, vi lavede, da at rejse spørgsmål og undersøge mulighederne for, at vi måske kunne lave et kompromis.
Det kunne vi ikke, der var ikke flertal for at tage kældrene med.
Sådan ligger sagen.
Sådan er det, der er ikke noget at gøre ved det.
Vi stemmer for aftalen fra 26. marts.
Men jeg er interesseret i at vide, om der er nogle ting, ministeren mener vi efterfølgende kan kigge på med tilbagevirkende kraft.
Brian Mikkelsen (KF), 2014-04-10:
Nationale og lokale myndigheder svigtede i forbindelse med stormfloden efter stormen Bodil den 6. december.
Nationale og lokale myndigheder var ikke godt nok forberedt.
Den efterfølgende aktion for at sikre en anstændig behandling af borgere, som uforskyldt var havnet i en helt urimelig situation, hvor de måtte enten flytte fra hus og hjem eller opleve store ødelæggelser i deres hjem, var ikke god nok.
Det er så blevet bedre både lokalt og nationalt.
Vi har måttet slæbe regeringen til truget for at sikre anstændige forhold for borgere, som uforvarende er blevet ramt af stormfloden – de borgere, som, synes jeg, meget imponerende på civilsamfundets vegne har løst mange af de opgaver, som samfundet egentlig burde løse.
Det har været både i Jyllinge, og det har været i Frederikssund, hvor man har lavet centre, som har samlet op på de her borgere, man har givet husly til dem, man har givet dem løsøre, og man har hjulpet på alle mulige leder og kanter.
Så her er civilsamfundet altså trådt i karakter.
Man har hjulpet hinanden, og det har været flot og godt se, når samfundet har svigtet på nogle områder.
Det er så heldigvis blevet bedre bl.a. som følge af det pres, vi har oplevet, og de henvendelser, der er kommet, fra f.eks. Jyllingeområdet og Frederikssundsområdet og andre områder, som er kommet i klemme.
De har gjort en engageret og entusiastisk indsats for at sikre anstændige vilkår for folk, der er kommet helt urimeligt i klemme som følge af tragedien den 6. december.
Forholdene er blevet bedre i forbindelse med udviklingen af lovforslaget, så vi er nået ganske langt i dialogen med regeringen, men der er stadig væk områder, hvor vi ikke har gjort det godt nok, og hvor vi med ikke helt god samvittighed i dag må stemme ja til det lovforslag, som regeringen her præsenterede, og som vi står ved, og som vi er aftalepart på, men hvor nogle borgere stadig væk kommer i klemme.
Selv om man har gjort alt, hvad man har kunnet, for at sikre sit hus, selv om man har betalt sin forsikring, får man altså ikke en fornuftig erstatning i forhold til løsøre og de kælderforanstaltninger, som har betydet, at nogle mennesker måske ikke engang har råd til at bo i deres hus, fordi der er så store omkostninger ved erstatningerne og ved at rette huset op igen.
Den flig af problemet burde vi have løst i anstændighedens tegn.
Vi har som samfund også et ansvar for at sikre, at man kan blive boende i sit hus eller sit sommerhus, og at man får en fornuftig erstatning.
Derfor ser vi frem til den videre behandling både i forhold til den høring, som vi er enige i at der skal være, og i forhold til udvalgsbehandlingen.
Der skylder Folketinget altså at sætte sig ned sammen og se på, om man ikke også kan løse den sidste del af udfordringen og det sidste hjørne, som sikrer, at de problematikker, der er omkring kælderforhold, også bliver løst.
Vi står ved den aftale, der er, og stemmer for forslaget her, men synes godt, at vi i anstændighedens tegn kunne have gjort lidt mere for at lukke de sidste huller, der er i forhold til de mennesker, der er kommet gevaldigt i klemme, uforvarende og uforskyldt.
Steen Gade (SF), 2014-04-10:
Når jeg også vil tage ordet i den her debat, er det egentlig, fordi jeg, da jeg hørte hr. Hans Christian Schmidt fra Venstre stå og udtrykke sig med meget selvpinende ord, tænkte: Egentlig har det jo altid været venstrefløjen, der har været kendt for, at når vi gik med til noget, så gik vi også ud og sagde, at det, vi var gået med til, var ret skidt, men nu kan jeg høre, at det er en disciplin, som også nogle i Venstre kan bruge.
Jeg vil som en, der også har fulgt sagen, sige til det, at vi da godt kan være lidt glade i Folketinget over den her proces.
Så kom vores erhvervsminister med et lovforslag, som sikkert for mange lidt overraskende havde tilbagevirkende kraft – at gøre det med tilbagevirkende kraft er da ikke noget, vi ynder at gøre her i Folketinget – i den forstand at selv om loven, som folk har kendt, ikke ville have givet de her rettigheder, som vi nu har indført, så sagde vi: Vi laver nogle bedre ordninger end dem, der faktisk står i loven, og vi laver en lov med tilbagevirkende kraft.
Det var da første fremskridt.
Derefter – og der vil jeg deltage i den ros, der er givet til de mennesker, der er blevet ramt, for den måde, de har organiseret sig på, og det indspil, de har givet til udvalgsarbejdet – har der været en faktisk ret smuk proces i udvalget, hvor folk, akkurat ligesom demokratiet skal foregå, er kommet ind, har fortalt om deres problemer, har illustreret dem, har forberedt sig godt, og jeg synes altså, at Folketinget har adresseret det godt og smukt.
Er vi så derhenne, hvor måske alle her i salen, der nu stemmer ja, er tilfredse hele vejen rundt?
Jamen det kan da godt være, at der er hjørner, man gerne ville have fået lidt bedre, men det, der er bundlinjen her, er jo, at vi skal have vedtaget det her, sådan at der er en sikkerhed for, at de mennesker, der er ramt, får de forbedringer og kan starte et nyt liv.
Det er jo faktisk det, Folketinget her vedtager.
Så selv om man ikke kan sige, at det her er en jubeldag, er det i hvert fald, i forhold til hvordan Folketinget har arbejdet, en dag, hvor vi godt sådan lidt i det små kan rose os selv.
Der er jo ikke så mange andre, der roser os, og derfor synes jeg egentlig også godt, at vi en gang imellem selv kan gøre det.
Benny Engelbrecht (S), 2014-04-10:
Det har vi selvfølgelig også taget hensyn til, ikke mindst i forbindelse med den lynbehandling, vi har foretaget.
Og jeg synes også, det er på sin plads under alle omstændigheder at rose Folketinget for, at vi netop har ekspederet denne sag så hurtigt, som vi har gjort det.
Mette Gjerskov (S), 2014-04-10:
Jeg skal bare kort bede ordføreren om at bekræfte, at det lovforslag, vi har med at gøre her, løser en lang række problemer for mennesker, som har stået i usikkerhed siden december måned; at vi her har at gøre med en kraftig forbedring og en sikkerhed for de mennesker; at Stormrådet selv har sagt, at vi ikke kan behandle sagerne færdigt, før lovforslaget er færdigbehandlet her i Folketinget, og at det derfor er vigtigt, at vi får det vedtaget nu, og at man klart har tilkendegivet, at de småting, der ligger tilbage, vil blive kigget på bagefter, men at vi først skal vide, hvordan loven fungerer, og at langt de fleste mennesker har brug for, at det her lovforslag bliver vedtaget nu.
Martin Lidegaard (RV), 2014-04-10:
Jeg vil gerne takke ordførerne for den brede opbakning til et dansk militært bidrag til støtte for FN's indsats i Den Centralafrikanske Republik.
Den humanitære krise i landet er fortsat dybt bekymrende, og der er et massivt behov for humanitær hjælp og for at beskytte civilbefolkningen.
Det danske militære bidrag er en del af Danmarks hurtige reaktion på FN's direkte anmodning om støtte til stabilisering af Den Centralafrikanske Republik.
Der bliver fra dansk side også givet yderligere humanitær bistand og økonomisk støtte til FN's indsats for genskabelse af statslige funktioner.
Det er glædeligt, at FN's Sikkerhedsråd snart, muligvis allerede senere i dag, kan forventes at vedtage en resolution om oprettelsen af en fredsbevarende FN-operation i Den Centralafrikanske Republik.
Regeringen vil naturligvis holde Folketinget orienteret, når en sådan resolution vedtages.
Jeg vil dog gerne samtidig minde om, at Den Centralafrikanske Republik er et land, hvor Danmark ikke tidligere har været engageret i større omfang, og hvor dansk involvering også på sigt må ventes at være begrænset.
Det er altid risikofyldt at deltage i internationale militære operationer, og Den Centralafrikanske Republik er desværre ikke nogen undtagelse.
Det er vigtigt, at vi altid holder os for øje, når vi sender danske mænd og kvinder ud, at sådan er det, når de skal ud for at bidrage til internationale operationer.
Lad mig derfor her fra Folketingets talerstol ønske de danske soldater, der er udsendt til Mali, og som nu også vil flyve til Den Centralafrikanske Republik al mulig held og lykke på den vigtige mission.
Mai Mercado (KF), 2014-04-10:
Tak for det, formand.
Det er ofte blevet sagt, at et samfund skal bedømmes på, hvordan det behandler de mest udsatte.
Sådan indleder Palle Simonsen, tidligere konservativ finans- og socialminister sin bog »Gemt eller glemt«.
Og et socialt sikkerhedsnet skal først og fremmest hjælpe dem, som har hjælp behov, og det betyder, at dem, der kan klare sig selv, også skal klare sig selv, og at dem, som ikke kan, skal have en hjælpende hånd.
Konkret går lovforslaget ud på at etablere en ny dialogbaseret national koordinationsstruktur og vidensopbygning, som altså skal bidrage til at styrke opbygningen af viden, men især også forbedre samarbejdet mellem kommunerne.
Og det er nødvendigt, for det har været en udfordring for kommunerne at samarbejde tæt om at give de bedste tilbud til borgerne, og det er godt, at man nu sikrer hjemmel i loven til at prioritere særlige indsatser for målgrupper, hvor der er et behov for en øget koordination
Det er også positivt, at der nu gives mulighed for, undtagelsesvis selvfølgelig, at gribe ind med driftspålæg, hvis Socialstyrelsen oplever, at den særlige indsats ikke bliver løftet godt nok.
Det giver brugerne den tryghed, at de specialiserede tilbud fortsat løftes lokalt.
Hvorfor gør vi så det her?
Et godt socialt sikkerhedsnet skal først og fremmest hjælpe de svageste i samfundet, og maskerne skal jo ikke være så store, at mennesker falder igennem, men nettet skal heller ikke været så fintmasket, at det opfanger dem, der godt kan klare sig selv, så man hænger fast i nettet og bliver afhængig af det offentlige.
Metaforen har jeg lånt fra Poul Schlüter, hvis fødselsdag vi fejrede for en uge siden, og metaforen holder den dag i dag.
Konservative kan støtte lovforslaget.
Thyra Frank (LA), 2014-04-10:
Som vi har hørt fra de tidligere ordførere, udmønter dette lovforslag dele af den aftale, som et enigt Folketing indgik i november sidste år om at kvalificere indsatsen for grupper med særlige behov.
Forslaget indebærer, at Socialstyrelsen får en række kompetencer og beføjelser, der skal skabe bedre incitament til at udbyde de mest specialiserede tilbud, og der etableres en national vidensbase på specialundervisningsområdet, som forankres i Socialstyrelsen.
Liberal Alliance kan støtte forslaget.
Sanne Rubinke (SF), 2014-04-10:
Her er jo så, havde jeg nær sagt, endnu en opfølgning på aftalen fra efteråret, den her gang på Socialministeriets område.
Det er jo tiltrængt, at vi får sikret de specialiserede tilbuds kvalitet i kommunerne.
Når så mange specialiserede tilbud ligger decentralt, er det en stor og vigtig opgave at få samlet koordinationen mellem kommunerne.
Det her skal sikre, at de mest udsatte grupper ikke kommer til at mangle undervisnings- og botilbud af høj kvalitet.
Med den nye nationale koordinationsstruktur får Socialstyrelsen også mulighed for at pålægge kommuner at skulle give tilbud til udsatte grupper landet over.
Målet er naturligvis, at koordinationen og indsatsen inden for området skal ske i tæt samarbejde mellem de enkelte kommuner og Socialstyrelsen, så det ikke bliver nødvendigt at give kommunerne driftspålæg, men vi finder, at muligheden er vigtig.
I SF er vi ligesom flere af de høringsberettigede parter bekymret for, om målgruppen af borgere er blevet for snæver, i forhold til hvem der skal underlægges den nationale koordinering fra Socialstyrelsen.
Vi mener, at man skal åbne mere op, for at Socialstyrelsen løbende skal kunne vurdere andre målgrupper, som det kan være nødvendigt at underlægge en national koordination.
På den måde kan vi også imødekomme en del af den bekymring, der eksisterer, i forbindelse med det specialiserede områdes fremtid.
Vi ser med tilfredshed, at forslaget lægger op til en større gennemskuelighed i takster og nemmere sammenlignelighed mellem offentlige og private tilbud.
Vi har ikke yderligere tanker om konkurrenceudsættelse på området, nok nærmere tanker om, at vi gerne ser, at det bliver nemmere fremover at holde øje med, om der forekommer urimelig høje betalinger til de private aktører på området.
Med de kommentarer kan SF støtte det videre arbejde med lovforslaget.
Lars Dohn (EL), 2014-04-10:
Når man snakker strukturreform og grupperne af handicappede, skal man være lidt på vagt
Det er jo sådan, at netop de svageste grupper har været dem, der har betalt mest i den proces.
Ligesom når vi taler om kommunalisering, skal man også være meget på vagt
Vi har set i mange tilfælde, at kommunerne har erstattet det gode, kvalificerede tilbud med noget, som ikke er helt så godt, og vi har også set, at de gode arbejdsforhold, som man tidligere kendte i f.eks. den amtslige sektor, er blevet forringet.
Så derfor skal man være rigtig meget på vagt.
Vi kan også se på de tal, der er blevet oplyst i baggrundsmaterialet, at hvor der i 2007 var 335 elever i de her tilbud, er der nu 229 elever.
Det vil sige, at en tredjedel af landets svært handicappede, altså de allersvageste, ikke får det samme tilbud, som man fik tidligere.
Mit spørgsmål kunne så være: Hvad mon det så er for et tilbud?
Har det den samme lødighed og den samme kvalitet?
For Enhedslisten er det sådan, at vi er en del af aftalen, og for os er det vigtigt, at staten, samfundet, gennem Socialstyrelsen via den her aftale går ind og skal sikre, at der er de fornødne udbud og tilbud, og at man modvirker en afspecialisering.
Altså, de to ting er virkelig væsentlige hensyn.
Men vi har også lagt mærke til, at Dansk Blindesamfund gennem Danske Handicaporganisationer advarer imod decentraliseringen.
Vi har også lagt mærke til, at de vurderer, at der ikke er tilstrækkelig sikring mod afspecialisering.
Det er der enkelte andre, der også kan.
I en af annoncerne fra dengang stod der: Skal disse køer slagtes?
Der er på det her felt blevet slagtet alt for mange køer til dato, og derfor vil vi fra Enhedslistens side kigge meget nøje efter, at der ikke sker en yderligere afspecialisering, at man bevarer den specialviden centralt, og at det er en udvikling, som vi kan være bekendt.
På samme måde har vi lagt mærke til, at Danmarks Lærerforening foreslår, at de centrale tilbud fastholdes i en årrække, så man får en blid overgang.
Så vi vil altså følge processen med de her ting meget, meget nøje.
Vi vil have skarp opmærksomhed på, at der ikke sker forringelser, og med de forbehold vil jeg meddele, at Enhedslisten kan støtte forslaget.
Sanne Rubinke (SF), 2014-04-10:
Også i SF har vi længe været optaget af at få en bedre og mere forpligtende koordinering af undervisningen i specialskolerne landet over.
Det har været en afgørende udfordring efter kommunalreformen.
Vi har bemærket, at der har været en del bekymring over det her lovforslag hos flere af de høringsberettigede parter.
Bekymringen drejer sig overordnet set om en frygt for, at den specialiserede viden vil forsvinde fra området, og for risikoen for, at det faglige miljø vil lide skade med ændringerne.
Jeg vil derfor understrege, at når vi i SF støtter det her forslag, skyldes det, at vi netop ikke mener, at man med forslaget har hensigt til, eller at det vil medføre en mindskelse af den specialiserede viden om disse undervisningstilbud.
Vi deler ikke frygten for, at det faglige miljø vil lide skade med dette forslag, og vi kan med tilfredshed konstatere, at en del høringssvar også er blevet imødekommet, hvilket har kvalificeret lovforslaget.
Det her forslag vil alene sørge for, at en række kommuner kan overtage et regionalt specialiseret tilbud, og det vil betyde, at sammenhængskraften mellem de specialiserede tilbud og de almindelige tilbud øges, som flere har været inde på.
Vi lægger også vægt på, at forslaget ikke er et forsøg på at spare penge på det specialiserede område, men netop handler om at sikre kvaliteten.
Vi vil fra SF's side naturligvis følge tæt med i, at det så også er det, der sker.
Med de kommentarer kan SF støtte lovforslaget.