Lene Espersen (KF), 2008-03-11:
Efter beslutningsforslaget pålægges regeringen at indføre velfærdsbesøg hvert tredje år i alle danske kvæg- og svinebesætninger med virkning fra den 1. april 2008.
Jeg vil gerne indlede med at slå fast, at regeringen fuldt ud kan støtte intentionerne bag beslutningsforslaget, nemlig at vi løbende skal arbejde for at sikre et højt dyrevelfærdsmæssigt niveau i dansk landbrug, herunder i kvæg- og svinebesætninger.
Jeg skal i den forbindelse også allerede nu gerne medgive, at vi endnu ikke har nået målet.
Det indikerer bl.a. de tal, som der i bemærkningerne til beslutningsforslaget er henvist til, og de konkrete sager om uforsvarlig behandling eller ligefrem vanrøgt af dyr, som vi med jævne mellemrum hører omtalt i medierne.
Regeringen er derfor også meget positivt indstillet over for initiativer, der kan forbedre velfærden for dyrene i besætningen.
Spørgsmålet er så bare, hvordan vi også på længere sigt bedst sikrer et højt dyrevelfærdsmæssigt niveau, herunder i de besætninger, som dette beslutningsforslag vedrører.
Efter forslagsstillernes opfattelse er svaret på det spørgsmål en forstærket kontrolindsats fra myndighedernes side, idet en sådan forstærket indsats vurderes at ville have en generel præventiv effekt.
Vi mener, at svaret findes et andet sted.
Dermed ikke sagt, at der ikke fremover skal udøves kontrol fra myndighedernes side, for det skal der naturligvis.
Men efter regeringens opfattelse skal det fremtidige kontrolsystem på dette område frem for en forøgelse i antallet af kontroller tilrettelægges på en bedre og mere effektiv måde, end det hidtil har været gjort, ligesom kontrolsystemet skal kombineres med en række andre tiltag, der i langt højere grad end hidtil involverer og dermed ansvarliggør navnlig besætningsejeren. Før jeg går mere i detaljer med regeringens strategi, vil jeg kort redegøre for den velfærdskontrol, som finder sted i dag, og de problemer, der efter regeringens opfattelse vil være forbundet med den kontrolmodel, som der lægges op til i beslutningsforslaget.
Men lad mig dog allerede nu sige - så er det ikke kommer som nogen overraskelse for nogen - at vi fra regeringens side ikke kan støtte beslutningsforslaget.
En del af besætningerne udpeges på grundlag af risikoparametre som f.eks. besætningsstørrelse og medicinforbrug, mens de resterende besætninger udpeges tilfældigt ved udtræk i Det Centrale Husdyrbrugsregister.
Fødevarestyrelsen har oplyst, at det i 2008 drejer sig om velfærdskontrol af 735 kvægbesætninger, 397 svinebesætninger og 268 besætninger med andre dyrearter, som f.eks. får, heste og fjerkræ m.v.
Ud over den her omtalte kontrol følger det af dyreværnslovens § 3, at den, der erhvervsmæssigt holder dyr, skal sørge for, at dyreholdet tilses af en dyrlæge mindst en gang årligt.
Denne forpligtelse for besætningsejeren til at lade sit dyrehold tilse af en dyrlæge mindst en gang årligt skal sammenholdes med den anmeldelsespligt, som dyrlægerne har efter dyreværnslovens § 20.
Begge bestemmelser er i øvrigt strafbelagt.
En besætningsejer, der ikke sørger for dyrlægetilsyn, kan således straffes med bøde eller fængsel indtil 4 måneder, og en dyrlæge, der tilsidesætter sin anmeldelsespligt, kan straffes med bøde.
Holdes dette antal velfærdsbesøg op imod de godt 1.100 velfærdsbesøg, der finder sted i dag, er der virkelig tale om markant forøgelse.
Og en så markant forøgelse af antallet af velfærdsbesøg vil ifølge Fødevarestyrelsen medføre betydelige meromkostninger.
For at gennemføre de mange velfærdsbesøg er det endvidere Fødevarestyrelsens skøn, at der vil skulle ansættes et betydeligt antal ekstra dyrlæger, hvilket i sig selv udgør et problem, da der i øjeblikket er mangel på dyrlæger i Danmark.
Det er i øvrigt i den sammenhæng også vigtigt at have for øje, at en myndighedsbaseret velfærdskontrol hvert tredje år desværre ikke vil kunne forhindre, at de frygtelige sager om døde og vanrøgtede dyr, der indimellem omtales i medierne, vil kunne opstå.
Der er nemlig i sådanne sager typisk tale om tragiske hændelser, som ingen kan forudsige, og som udvikler sig meget hurtigt - nogle gange i løbet af få uger.
Når vi fra regeringens side ikke kan støtte beslutningsforslaget, skyldes det ikke kun det forhold, at det øgede ressourceforbrug efter vores opfattelse ikke vil kunne forventes at stå mål med det resultat, som vi ville kunne opnå med en markant forøgelse af antallet af velfærdskontroller, eller det forhold, at der på grund af den aktuelle dyrlægemangel vil være rent praktiske problemer forbundet med at gennemføre en sådan kontrol.
Det skyldes således også, at der efter regeringens opfattelse må gås mere grundlæggende til værks, hvis vi skal sikre et højt dyrevelfærdsmæssigt niveau i landbruget, også på lang sigt.
Med dette mål for øje er der fra regeringens side iværksat nye initiativer, ligesom der er gennemført et grundigt analysearbejde af kontrollen på veterinærkontrolområdet med henblik på at forbedre og effektivisere denne kontrolindsats.
Som jeg redegjorde for under førstebehandlingen af beslutningsforslag nr. B 109 den 25. april sidste år, følger det af en aftale indgået mellem regeringen og Dansk Folkeparti om finansloven for 2006, at der skal indføres krav om egenkontrol med dyrevelfærd i besætninger.
Formålet med egenkontrollen er at sikre, at reglerne om dyrevelfærd overholdes, og at dette løbende dokumenteres gennem de nødvendige registreringer.
Det lovgivningsmæssige grundlag for egenkontrolordningens indførelse blev tilvejebragt ved den ændring af dyreværnsloven, som blev vedtaget af Folketinget den 6. juni sidste år.
Fødevarestyrelsen har endvidere oplyst, at man i disse forhandlinger har taget udgangspunkt i en model, hvor rådgivningen om og overvågningen af egenkontrollen skal varetages af de praktiserende dyrlæger, der kommer i besætningerne i forbindelse med den løbende sundhedsrådgivning og dermed også har et godt kendskab til besætningerne.
Den enkelte besætningsejer vil således sammen med dyrlægen skulle udforme et egenkontrolprogram, der med udgangspunkt i de regler om dyrevelfærd, som finder anvendelse på den pågældende dyreart, tilpasses den enkelte besætning og de aktuelle dyrevelfærdsmæssige problemer, som besætningen eventuelt måtte have.
Heri ligger også, at egenkontrolprogrammet skal tilpasses løbende i et samarbejde mellem besætningsejeren og den pågældende dyrlæge.
For så vidt angår den offentlige kontrol med egenkontrolordningen, overvejes det i øjeblikket, hvordan det mest hensigtsmæssigt sikres, at alle besætninger evalueres af den praktiserende dyrlæge.
Kvaliteten af dyrlægernes evalueringer vil blive kontrolleret stikprøvevis i forbindelse med den nuværende 5-procents-velfærdskontrol.
Ifølge Fødevarestyrelsen er en af de helt store fordele ved den skitserede model, at egenkontrolprogrammet bliver overvåget af en dyrlæge med kendskab til besætningen. Hermed sikres det, at egenkontrolprogrammet og den rådgivning og overvågning, der er forbundet med programmet, målrettes mod den enkelte besætning.
Samtidig minimeres de meromkostninger, der nødvendigvis vil være forbundet med, at en udenforstående kontrollant skal sætte sig ind i forholdene i besætningen for at kunne udøve den nødvendige kontrol og overvågning.
Som jeg nævnte tidligere, er der endvidere med henblik på at forbedre og effektivisere veterinærkontrollen netop gennemført en grundig analyse af styringen af Fødevarestyrelsens kontrolindsats samt tilrettelæggelsen og udførelsen af kontrollen på det veterinære område, herunder også styrelsens kontrol med dyrevelfærden.
Arbejdsgruppen, der har haft Fødevarestyrelsens direktør som formand, afleverede den 30. januar 2008 sin rapport til fødevareministeren, og fødevareministeren har på grundlag af de anbefalinger, som arbejdsgruppen er kommet med den 6. februar i år, påbegyndt de politiske forhandlinger med alle partier om den fremtidige veterinærkontrol.
Det kan derfor også godt undre, at man fra forslagsstillernes side har valgt at fremsætte dette beslutningsforslag lige netop nu, frem for at afvente udfaldet af og opfølgningen på disse forhandlinger.
For som bekendt lægges der med rapporten ikke op til en forøgelse af antallet af velfærdsbesøg i kvæg- og svinebesætninger.
I rapporten anbefales det derimod bl.a., at egenkontrolordningen gøres til et centralt omdrejningspunkt, at den nuværende 5-procents-velfærdskontrol omlægges således, at der ikke længere skal foretages velfærdskontrol af 5 pct. af hver dyreart, men derimod en 5-procents-kontrol med alle omfattede dyrearter under et, kombineret med at kontrollen gøres langt mere risiko- og behovsorienteret.
Sagt med andre ord: Kontrollen bør målrettes mod de dyrearter, hvor risikoen for dårlig velfærd er størst.
Forhandlingerne om den fremtidige velfærdskontrol og i den forbindelse også forhandlingerne om bl.a. de anbefalinger om omlægning af den nuværende 5-procents-velfærdskontrol, som arbejdsgruppen er kommet med, forventes ifølge Fødevareministeriet afsluttet i løbet af foråret.
Endelig vil jeg gerne, ud over omtalen af den kommende egenkontrolordning og forhandlingerne om den fremtidige veterinærkontrol, pege på, at det i regi af Fødevareministeriet i øjeblikket overvejes at gøre det obligatorisk for alle kvæg- og svinebesætninger over en vis størrelse at have en aftale om sundhedsrådgivning med en praktiserende dyrlæge. I dag har ca. 48 pct. af landets mælkeproducenter men en kvægbesætning på mere end ti dyr indgået aftaler om sundhedsrådgivning med en praktiserende dyrlæge, mens den tilsvarende procentsats for svineproducenterne vedkommende er ca. 80.
Som jeg nævnte helt indledningsvis, har vi endnu ikke nået det mål, som vi alle her i dag nemt kan blive enige om, nemlig at sikre et højt dyrevelfærdsmæssigt niveau bl.a. i landets kvæg- og svinebesætninger.
Fra regeringens side har vi derfor også, som jeg netop i korte træk har redegjort for, iværksat en række initiativer på bl.a. området for kontrollen med dyrevelfærd i landbruget.
Det er initiativer, som for en dels vedkommende er ved at blive ført ud i livet netop nu, mens andre initiativer, herunder opfølgning på den netop afsluttede veterinærundersøgelse, afventer nærmere forhandlinger mellem fødevareministeren og fødevareordførerne.
Regeringen finder på den baggrund ikke, at der på nuværende tidspunkt er grundlag for at gennemføre en så væsentlig forøgelse af antallet af velfærdskontroller af landets kvæg- og svinebesætninger, som der med dette beslutningsforslag lægges op til.
Regeringen kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.