Naser Khader (KF), 2010-03-04:
Tak til udenrigsministeren for besvarelsen.
Selv om flere ordførere har været inde på det, vil jeg alligevel gerne gentage noget af det mest centrale i verbalnoten, og det kan ikke gentages nok.
Verbalnoten omfatter bl.a. en understregning af den danske etkinapolitik, som betyder, at vi respekterer og anerkender Kinas suverænitet, og som indebærer, at Danmark opfatter Tibet som en del af Kina.
Det er der ikke noget nyt i, og det er blevet bekræftet af tidligere ordførere.
Det synes jeg er vigtigt at holde fast i.
Verbalnoten betyder ikke, at vi har lovet ikke at mødes med Dalai Lama mere.
Verbalnoten betyder ikke, at vi vil afstå fra at kritisere menneskerettighedskrænkelserne i Tibet og i Kina generelt.
Verbalnoten betyder ej heller, at vi ikke kan fortsætte den støtte, vi giver til tibetanerne.
Danmark har nemlig gennem mange år ydet støtte til uddannelsesaktiviteter, bl.a. grundskoler og læreruddannelser, og det skal vi fortsat gøre.
Denne forespørgsel stillet af Dansk Folkeparti er ganske simpelt udtryk for, hvad man selv synes er bedst for andre, og ikke, hvad de pågældende synes er bedst for dem selv.
For det interessante i denne sag er, at Dansk Folkeparti vil gå længere, end Tibets ledelse selv ønsker.
Det virker, som om hr. Søren Espersen forsøger at give indtryk af, at han gerne vil være mere Dalai Lama end Dalai Lama selv.
Dalai Lama er jo den mest centrale person i forhold til at nå til enighed om en varig og langsigtet løsning på Tibetspørgsmålet.
Dalai Lama nyder enormt stor respekt i den tibetanske befolkning og betragtes af et overvældende flertal af tibetanerne såvel i som uden for Tibet som den politiske, religiøse og kulturelle leder af det tibetanske folk.
Dalai Lama har siden 1988 sagt og gentaget igen og igen, at han ikke har noget ønske om løsrivelse eller uafhængighed, og han har flere gange gjort det klart, at han respekterer Kinas suverænitet og gerne vil have en selvstyreordning eller lignende inden for rammerne af Folkerepublikken Kina.
Ikke mere, intet mindre.
Det er også vigtigt at forstå, at man internationalt i relation til retten til selvbestemmelse sondrer mellem den interne ret til selvbestemmelse, herunder selvstyre, og den eksterne ret til selvbestemmelse, dvs. uafhængighed.
Tibetanerne ønsker den interne ret til selvbestemmelse, altså selvstyre.
Jeg mener, det er vores opgave over for Tibet at være fødselshjælper til, at Tibet får autonomi i forhold til de religiøse forhold, kulturelle forhold og sproglige forhold.
Jeg er enig med udenrigsministeren i, at vi skal være meget opmærksomme på, at vores støtte er i nøje balance med tibetanernes ønske.
Lad mig understrege: i overensstemmelse med tibetanernes ønsker, ikke med kinesernes krav, for som udenrigsministeren siger, kan vi risikere at gøre tibetanerne en bjørnetjeneste.
Der er nemlig stærke kræfter, der skriger efter at gøre Dalai Lama til den, der i det skjulte arbejder for en løsrivelse.
Derudover, og det er næsten endnu vigtigere: Følger vi Dansk Folkepartis ønske om at støtte et selvstændigt Tibet og gå videre i forhold til Tibets fremtid end Dalai Lama, sender vi samtidig et signal om, at vi ikke støtter Dalai Lama og hans politik.
Det gavner bestemt ikke Dalai Lama, og det gavner slet ikke Tibet.
Dalai Lama har været ganske klar i forhold til Kina.
Regeringen har været ganske klar over for Kina i forhold til Tibet.
Langt de fleste af Folketingets partier er i overensstemmelse med både Dalai Lamas ønsker og regeringens handlinger i dette spørgsmål.
Derfor kan jeg afslutningsvis sige, at vi godt kan være denne verbalnote bekendt.