runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Christian Lilleholt (V), 2011-02-25:
Lovforslaget her handler om adgangen til brug af Danmarks undergrund.
Lovforslaget gennemfører et EU-direktiv om CCS, CO2-lagring i undergrunden.
Danmark har jo store traditioner for lagring i undergrunden.
Vi lagrer i dag gas i undergrunden, men det er vigtigt at understrege, at vi med det her forslag ikke tager stilling til, om vi vil give tilladelse til CCS i Danmark.
Forudsætningen er selvfølgelig, at det skal være miljømæssig og energimæssig forsvarligt, og derfor skal vi, inden der gives en eventuel tilladelse, sikre os, at alle forhold er undersøgt ordentligt.
Lovforslaget her giver også nogle muligheder vedrørende geotermi, altså det at hente varmt vand til fjernvarme i undergrunden, og det er også en meget spændende mulighed, som vi i Venstre gerne vil arbejde videre med.
Venstre kan støtte det her lovforslag.
Lykke Friis (V), 2011-02-25:
Der er jo bogstavelig talt tale om et +++forslag her.
Og tak for bemærkningerne og spørgsmålene, som jeg skal forsøge at besvare på behørig vis.
Det her ligger jo også i fuld forlængelse af Klimakommissionens arbejde.
Vi skal blive endnu bedre til at spare på energien, og det gør vi så via kongevejen, altså gennem Den Europæiske Union, for så gør vi det i fællesskab og får hele markedet med, frem for at det kun er i Danmark.
Det er jo glimrende, og så har jeg i øvrigt fuld tillid til, at hr. Per Clausen så sandelig godt kan hitte ud af det med +++ og også med den meget mørkegrønne farve.
Der er allerede blevet udarbejdet denne lille pjece, som er blevet uddelt i en kvart million eksemplarer, og som altså også er meget pædagogisk.
Men jeg medgiver selvfølgelig, at vi fra dansk side havde arbejdet på noget, der var endnu mere pædagogisk.
Det lykkedes så ikke, men der er det jo altså sådan, at det skal revideres i 2014, og der har vi så mulighed for at prøve igen.
Det, der så også er vigtigt – når vi ser på de ting, der er blevet spurgt om – er jo bl.a. det med kontrollen, der blev nævnt.
Det kan vi naturligvis også vende tilbage til på et senere tidspunkt, men den måde, jeg havde tænkt at gøre det på med hensyn til kontrollen, er jo, at det skal delegeres til Energistyrelsen, og det hænger altså også sammen med, at der er synergi, når vi ser på sammenfaldet i anmeldelsesområdet mellem det her forslag og den såkaldte lov om ecodesign, altså miljøvenligt design af energirelaterede produkter.
Så der har vi allerede ekspertisen; man er i fulde omdrejninger på det felt.
Men vi gør det ikke kun i Danmark.
Der er allerede blevet etableret et tættere samarbejde i nordisk regi, et tættere nordisk kontrolsamarbejde sågar, og et sådant samarbejde vil kunne etableres forholdsvis enkelt og også kunne effektivisere den markedskontrol.
Men tidsperspektivet for det ligger noget længere ude i fremtiden.
Så spurgte hr. Per Dalgaard, om jeg ville stille et krav til offentlige myndigheder.
Det er en »kan«-bestemmelse og ikke en »skal«-bestemmelse, og det har jeg ikke lige umiddelbart nogen aktuelle planer om at ændre på, men der er jo altså også den mulighed i lovforslaget.
Og så skal jeg selvfølgelig sige, at jeg var glad for den positive interesse, som Tinget har udtrykt for forslaget, og jeg ser frem til at fortsætte de konstruktive drøftelser om forslagets enkeltelementer i Det Energipolitiske Udvalg.
Lars Christian Lilleholt (V), 2011-02-25:
Det er sådan, at det af det her lovforslag fremgår meget tydeligt, at inden ministeren vil forelægge et eventuel forslag om det her, skal der være en politisk drøftelse i Folketingets energipolitiske udvalg.
Så der er ingen planer om at gennemføre det her blot fra ministerens side, for inden vil der være en grundig politisk behandling af det.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2011-02-25:
Nu kunne det jo være, at Vattenfall genoptog ansøgningen, så derfor synes jeg altså det er relevant at få et svar fra Venstre på, om det er et projekt, man vil støtte i givet fald, eller om det er et projekt, hvorom man vil sige, at det ønsker man ikke at fremme.
Per Clausen (EL), 2011-02-25:
Men jeg går ud fra, at hr. Per Dalgaard også er enig med mig i, at hvis vi skal bruge CO2-lagring i Danmark, er det, fordi det skal indgå i vores energipolitiske strategi.
Så har jeg forstået det på den måde, at hr. Per Dalgaard synes, at CO2-lagring og dermed formentlig også fortsat afhængighed af fossile brændstoffer er en rigtig fornuftig ting.
For så forstår jeg det godt.
Altså, hvis man fortsat vil bruge kul, kan man jo godt argumentere for, at man skal have CO2-lagring, og så må man gøre det på den måde, som hr. Per Dalgaard beskriver.
Lars Christian Lilleholt (V), 2011-02-25:
Jeg kan ikke se noget formål i at diskutere noget, der overhovedet ikke er aktuelt.
Vattenfall har understreget, at projektet er stillet i bero, og sådan må det være.
Per Husted (S), 2011-02-25:
Hr. Per Dalgaard bruger mange fine ord.
Det var ikke alle sammen, jeg forstod.
Det bliver jeg nødt til at indrømme.
Men hr. Per Dalgaard siger, at jeg sagde »uprøvet teknologi«.
Det er vigtigt for mig lige at sige, at jeg sagde »umoden teknologi«.
Der er en ret væsentlig forskel.
Men jeg bliver lidt bekymret, når jeg får den her forelæsning på højt plan, vil jeg sige.
Jeg mistede i hvert fald tråden indimellem.
Mener hr. Per Dalgaard vi kan få en 100-procents-garanti for, at der ikke er nogen risiko ved det her, og såfremt det kun er en 98-procents-garanti, kan han så godt leve med det?
Det er mit spørgsmål.
Per Dalgaard (DF), 2011-02-25:
Det har hr. Per Clausen fuldstændig ret i.
De nyudviklede kæmpe kedler, som i øvrigt et dansk firma har udviklet, kan faktisk fra starten, i konstruktionen, være udstyret med en CO2-opsamling.
Så jeg kan igen med min bedste vilje ikke se, at vi skal afskære os fra en sådan model.
Jeg ved godt, at der er nogle, der siger, at den varme, der kommer ud fra sådan et kraft-varme-værk, er sort varme.
Men det er jo sådan en følelsesladet debat, som jeg helst ikke vil forholde mig til for at holde mig på den pæne sti.
Nu er jeg selvfølgelig lidt ked af, at hr. Per Clausen på forhånd siger, at når det er noget, Dansk Folkeparti går ind for, så duer det ikke.
Så kan man jo sige, at al diskussion stopper.
Så er det ligegyldigt, hvad jeg fremfører af argumenter.
Men lad mig trods alt alligevel prøve lidt.
Jeg nævnte de minutiøse undersøgelser, der skal til, for at vi kan lagre det i Danmark.
De finder sted i udlandet.
Hr. Husted sagde før, at det er en uprøvet teknologi, men det er faktisk ikke rigtigt.
Det forekommer jo mange steder ude i verden, at man netop lagrer det.
Jeg er da i øvrigt også glad for, at hr. Per Husted nævnte, at man i forbindelse med olieudvindingen i Nordsøen kan anvende netop CCS-teknologien for at få endnu mere olie op, det synes jeg er en fin idé.
Det her handler selvfølgelig om noget på jorden, f.eks. i Aalborg eller nede i Sønderjylland.
Jeg må sige, at hvis det viser sig, at de undersøgelser, der her lægges op til skal gennemføres, falder positivt ud, så har jeg svært at se, hvorfor vi skulle sige nej til det.
Per Clausen (EL), 2011-02-25:
Jeg forstår, at lagring af CO2 i undergrunden er en af de teknologier, der har fundet nåde for hr. Per Dalgaards vurderinger.
Det er jo i sig selv ikke betryggende for den teknologi.
Jeg vil godt spørge hr. Per Dalgaard, om jeg skal forstå det, han siger, på den måde, at hvis man gennemfører de undersøgelser, som er nævnt i dette bilag, og når frem til, at det er forsvarligt – det er nok den formulering, man vil vælge at bruge – at foretage en lagring af CO2 i virkeligheden som et forsøg, som man vil gennemføre, så vil Dansk Folkeparti støtte det.
Per Husted (S), 2011-02-25:
Det, vi har set indtil videre, er, at der ikke kan gives en hundrede procents garanti for, at der ikke er nogen risiko ved det, ergo må konklusionen være, at det er vi ikke med på.
Per Clausen (EL), 2011-02-25:
Jeg tror nok, at hr. Per Husted svarede på det i sit indlæg, men jeg vil bare være helt sikker.
Er den socialdemokratiske holdning, at man skal afvise en ansøgning fra Vattenfall om at etablere et demonstrationsprojekt med CO2-lagring under Aabybro?
Bente Dahl (RV), 2011-02-25:
Det lovforslag, vi behandler her, er sat i verden for at gennemføre et EU-direktiv om angivelse af energirelaterede produkters energi- og ressourceforbrug ved hjælp af mærkning og standardiserede produktoplysninger.
Det er et rigtig godt og sympatisk forslag af mindst to grunde.
To åbenlyse grunde er, at det drejer sig om regulering med oplysning som redskab, og at det drejer sig om at spare på energien på en intelligent og nem måde.
Ved at spare på energien i det daglige opnås rigtig mange fordele.
Privat for den enkelte bliver der flere penge at bruge på andre ting.
Som samfund behøver vi ikke importere så meget kul og olie til at fremstille elektricitet af, og ved at bruge så lidt energi som muligt udledes det omtalte produkts CO2 ved energifremstilling i mindre mængder.
Siden 1970’erne, hvor vi med oliekrisen første gang blev gjort opmærksom på, at energi ikke er noget, der bare kommer strømmende til os, har vi i Danmark med dygtighed forstået at spare på energien, uden at væksten i samfundet er gået baglæns.
Så det at bruge energi med omtanke, at spare på den kloge måde, er en af vejene frem.
Lovforslaget vil betyde, at alle energirelaterede produkter skal mærkes med et energimærke, der baserer sig på den kendte A-G-skala fra grøn til rød, således at dyb grøn er tegn på det mest energieffektive produkt i forhold til, hvad det kan yde.
Andre ordførere har peget dels på, hvordan kontrollen skal fungere, dels på vigtigheden af, at alle energirelaterede områder som isolering etc. skal med ind i lovbehandlingen, og Radikale Venstre er også med på de overvejelser.
I et af høringssvarene, som Forbrugerrådet står for – det er det høringssvar, jeg lige vil komme ind på – problematiseres det, at A-mærket er delt op i A+, A++ og A+++, hvilket kan virke forvirrende.
Det kan det nok også, men nu er det sådan, at den dybeste grønne farve hører med til det mest energieffektive produkt, så der er flere parametre.
Det vigtige her, mener jeg og Det Radikale Venstre, er den løbende opdatering af kravene og mærkerne.
Forbrugerrådet har også påpeget, at straffebestemmelserne i § 23 er for vage.
Radikale Venstre mener, at vi i udvalgsarbejdet må se på, om de er for vage, og om der skal strammes op på dem.
Alt i alt er det et rigtig godt forslag, som Radikale Venstre kan støtte.
Liselott Blixt (DF), 2011-02-25:
Jeg synes, det er en interessant tankegang, at det er indkomsten, der skal afgøre det.
Jeg er ikke blevet præsenteret for den før, men jeg synes da, at det er noget, man skal se på.
Jørgen S. Lundsgaard (KF), 2011-02-25:
Den billigste måde at gennemføre energibesparelser på er oplysning.
Lovforslaget har samme struktur som ecodesignloven, og begge har det samme anvendelsesområde.
Ecodesignloven og det bagvedliggende direktiv sætter en minimumsgrænse for det enkelte produkts energieffektivitet.
Produkter, som ikke lever op til denne minimumsgrænse, må ikke markedsføres i EU.
Ved at sætte en minimumsgrænse for, hvad samfundet vil acceptere, stiller vi krav til producenterne, som de er nødt til at efterkomme, hvis de vil sælge deres produkter.
Det giver miljøforbedringer og energibesparelser uden andre omkostninger end til at kontrollere, om produkterne nu også overholder loven.
Derfor er det også betryggende, at lovforslaget præciserer, hvem der er ansvarlig for, at produktet overholder loven, og at der altid kan findes en ansvarlig.
Udgangspunktet er som vanlig, at producenten er ansvarlig for produktet, men hvis producenten ikke er etableret i EU, påhviler forpligtelsen producentens repræsentant i EU.
Hvis producentens repræsentant ikke er bemyndiget af EU, hviler forpligtelsen på importøren.
Hvis der hverken er producentrepræsentant eller importør, påhviler forpligtelsen enhver fysisk eller juridisk person, der bringer produktet på markedet eller erhvervsmæssigt bruger det.
Denne præcisering af ansvaret er betryggende.
Også kontrollen er præciseret i forslaget.
Det påhviler nemlig klima- og energiministeren eller den myndighed, ministeren delegerer ansvaret til, at føre den.
Lovforslaget kræver, at myndigheden skal gennemføre en stikprøvebaseret kontrol af de produkter, som er på markedet, ved at kontrollere dokumentationen, energieffektiviteten og den krævede energietiket.
Alt i alt kan lovforslaget give meget energibesparelse for få penge med forbrugernes hjælp.
Vi kan derfor tilslutte os forslaget.
Vivi Kier (KF), 2011-02-25:
Jeg helt enig i, at der er nogle mennesker, som godt ved, hvordan de skal leve sundt, men som ikke har lyst til at leve sundt og træffer den beslutning, og det respekterer jeg fuldt ud.
For mig er det rigtig, rigtig vigtigt, at folk blot har informationen og ved, hvad der skal til, hvis man gerne vil leve sundere.
Og jo, prisen betyder også noget.
Vi kunne jo sagtens stå her – det ville jeg egentlig også godt være med til – og sige: Skal vi ikke indføre, at en pakke cigaretter koster 100 kr.?
Så er jeg ikke i tvivl om, at vi ikke sælger en eneste cigaret i Danmark, og så kan jeg læne mig tilbage som sundhedsordfører og sige: Nej, hvor dejligt, nu ryger vi ikke mere i Danmark, så nu bliver vi meget, meget sundere.
Men det nytter jo ikke noget, fordi så køber de her mennesker bare de cigaretter et andet sted og i nogle andre lande, som ikke har de her priser på cigaretter, og så er vi jo ikke blevet sundere af det.
Så for mig handler det meget om at finde balancen, og jeg synes, at vi bruger alt for meget krudt på at sige: Skal vi ikke få det her til at koste mange flere penge, så folk lader være med at købe det?
Jeg vil hellere bruge krudtet på at få folk til at forstå, at det betyder noget, hvordan man lever, at man er lidt aktiv og man spiser sundt.
Vi ved jo godt selv, at når vi har siddet igennem julefrokosterne og spist en masse fede ting og drukket for meget alkohol og sodavand og spist for meget slik og chokolade, så glæder vi os egentlig til hverdagen, hvor vi igen får lidt havregrød om morgenen.
Og igen må jeg sige, at 1 kg gulerødder altså er billigere end 1 kg chips.
Per Clausen (EL), 2011-02-25:
Jeg er enig med ordføreren i, at en række af de kampagner, man gennemfører, ikke påvirker en stor del af befolkningen, og hvis man kommer i de kredse, hvor det ikke påvirker, er det jo ikke, fordi man ikke har hørt, hvad der er blevet sagt, og det er heller ikke, fordi man ikke forstår.
Det er, fordi man synes, det er lidt kuriøst og lidt latterligt, og man fortæller sjove historier om, hvor mange øl man nu er tvunget til at drikke hver dag for at leve op til det der krav om, hvad man skal drikke om ugen, eller hvordan det bliver formuleret.
Men jeg vil godt spørge ordføreren, om hun ikke er enig med mig i, at der faktisk findes dokumentation for, at prisen betyder noget.
Det gode ved det er, at her svarer de resultater, de kloge hoveder når til, faktisk også til min egen erfaring.
Jeg har oplevet, hvordan ølforbruget er steget dramatisk i et miljø, da priserne faldt, og derfor vil jeg spørge, om det dog ikke var værd at bruge nogle af de metoder, som man ved virker, også selv om de ikke er så populære.
Vivi Kier (KF), 2011-02-25:
Kommissionens anbefalinger var et digert værk, og jeg har ikke lige taget det med i dag.
Jeg kan ikke huske, hvor mange det var, men jeg ved, at vi har gennemført rigtig mange af de tiltag, som de anviste.
Vi har ikke taget dem alle til os.
Vi har ikke sagt, at alle anbefalinger skulle følges.
Men at vi prioriterer det, er rigtig vigtigt, og jo, vi ved jo ikke nøjagtigt, hvad det er, der skal til, for vi kan se, at når vi laver kampagner for at hindre folk i at ryge, for at spise sundere, for at motionere mere, er der en stor gruppe, som tager de her kampagner til sig og ændrer på deres livsstil.
Og så er der den her gruppe, som ikke gør det.
Derfor har vi jo søsat adskillige projekter lige nøjagtig for at se, hvordan vi så får den befolkningsgruppe i tale.
Vi ved, at der findes muligheder for at få et medicinsk rygestop, men det er faktisk dyrt.
Det er en af de ting, jeg har kæmpet for og fået gennemført, nemlig at man i kommunerne kan prøve at tilbyde den her gruppe mennesker i lavindkomstgrupperne, at de kan få tilskud til medicinsk rygestop, hvis det er det, der kunne motivere dem til at komme ud af en rygeafhængighed og dermed blive sundere.
Per Clausen (EL), 2011-02-25:
Jeg synes jo, det er dejligt, at der er den positive holdning til, at det er et reelt eksisterende problem, vi skal gøre noget ved.
Det synes jeg er en rigtig, rigtig god ting, for så er vi da kommet et stykke ad vejen.
Så siger fru Vivi Kier, at vi ikke rigtig ved, hvad der skal gøres.
Til det er der vel at sige, at på nogle områder ved vi i grunden godt, hvad der skal gøres, for vi ved godt, at hvis mennesker har et bedre fysisk og psykisk arbejdsmiljø, har det også betydning for deres livsstil.
Det er faktisk sådan, at der er dobbelt op her, og af flere forskellige grunde kommer man til at leve sundere.
Jeg ved godt, at det ligger lidt uden for sundhedsordførerens almindelige regime.
Jeg synes bare, at det skal siges, at det ved vi i grunden godt.
Men det andet, som den konservative ordfører også ligesom siger, er, at når vi så kommer til det forebyggende, ved vi heller ikke rigtigt, hvad der virker.
Nu har man jo nedsat en national forebyggelseskommission, der kom med en lang, lang række forslag til, hvad man skulle gøre, og regeringen og det politiske flertal har valgt stort set ikke at gøre noget af det, og det kunne jeg jo godt tænke mig at få en forklaring på.
Hvorfor er det, man afviser det, som de eksperter, man selv har udpeget, peger på er det rigtige?
Anne Baastrup (SF), 2011-02-25:
Da hr. Jonas Dahl ikke kan være til stede, skal jeg læse hans tale op.
Den her sag er blevet behandlet i salen flere gange før, men desværre, må vi konstatere, uden de helt store fremskridt.
Vi ved også, at efterlønsmodtagere i gennemsnit lever 2 år kortere end deres jævnaldrende, som ikke modtager efterløn.
De dårligt stillede lever altså ikke blot betydelig færre år end dem, som har høje uddannelser og høj løn, de er også raske i en mindre andel af de år, de lever.
Det er bedre at være rask og fattig end syg og rig, som man siger, men den indlysende kendsgerning er altså, at der er en tæt sammenhæng mellem at være rig og rask og så at være syg og fattig.
Der er brug for mange forskellige tiltag for at sikre de dårligt stillede et bedre og længere liv, lige fra mindre nedslidende forhold på arbejdspladserne til bedre økonomiske vilkår.
Vi skal tage hånd om de medmennesker, som ikke har de ressourcer og det overskud, som alle andre har.
Det er ikke alle, der har overskud til hver eneste dag at lave et sundt måltid mad til deres børn.
Det er ikke alle, der har råd til at købe sunde, økologiske varer.
Det er ikke alle, der har råd til at købe et medlemskab af et fitnesscenter.
Men helt afgørende er det at få styrket den forebyggende indsats.
Her kan vi så at sige tage fat om roden til uligheden i sundheden.
Derfor har SF sammen med Socialdemokraterne bl.a. foreslået, at afgifterne på cigaretter og andre usunde varer bliver hævet.
Det vil i sig selv have en forebyggende effekt og vil samtidig kunne finansiere et forebyggende sundhedstjek.
Det handler bl.a. om at få dæmpet det voldsomt stigende indtag af sukker, især i form af flydende kalorier som sodavand.
Det er en stor del af grunden til, at vi har så mange overvægtige.
Det er dokumenteret, at når en befolkning i gennemsnit taber nogle få kilo, falder dødeligheden i forbindelse med hjertesygdomme og sukkersyge markant, altså sygdomme, som rammer de dårligst stillede særlig hårdt.
Det er derfor, at over halvdelen af de i alt 4 mia. kr. i afgifter, som SF og S vil lægge på usunde sager, er på sukker og sukkerholdige varer.
Får vi vendt udviklingen, vil det samtidig spare samfundet for milliarder.
80 pct. af alle sundhedsudgifter bruges på de sygeste 15 pct. af befolkningen.
Det viser tal fra Danske Regioner.
Derfor er det også ekstra beklageligt, at regeringen i den grad har forsømt at gøre noget ved selve problemstillingen vedrørende ulighed i sundhed.
Regeringen er faktisk nærmest gået den modsatte vej og har øget uligheden i adgangen til sundhedsydelser.
Man har indført et skattefradrag på private sundhedsforsikringer, som sætter alle dem uden for arbejdsmarkedet på B-holdet.
Patienter med en arbejdsgiverbetalt sundhedsforsikring kommer hurtigere til sundhedsbehandling, mens patienter uden forsikring må vente.
SF vil en anden vej.
Det burde regeringen også langt om længe indse er vejen frem.
Per Clausen (EL), 2011-02-25:
Nu håber jeg ikke, at jeg har hånet Dansk Folkeparti på grund af små resultater, for der kan jo komme tider, hvor jeg også skal forsøge at tale nogle små resultater lidt større, end de er, for at det skal fremstå, som om man har indflydelse.
Så det har jeg meget forståelse for.
Jeg vil gerne spørge fru Liselott Blixt om den tanke, som jeg forsøgte mig med, nemlig at der må være grænser for, hvor meget af ens indkomst man skal bruge for at få behandlet sine tænder.
Det er jo en lidt mere principiel tilgang til det end den, hvor vi ligesom tager den ene gruppe efter den anden.
Jeg har respekt for, at Dansk Folkeparti har gjort det, for det var jo måden at komme igennem med noget som helst på.
Men skulle vi ikke overveje, om vi kunne have en anden tilgang til det, hvor vi sagde, at der altså også bør være en indtægtsgrænse?
Jeg mener, at de i nogle af de andre nordiske lande har en regel om, at man ikke må betale mere end 1 pct. i brugerbetaling, derefter går det offentlige ind og betaler.
Liselott Blixt (DF), 2011-02-25:
Jeg tror, at hver eneste gang, vi har haft den sag oppe, har jeg tilkendegivet, at vi er positive over for, at der skal ske noget på tandbehandlingssiden.
Vi bliver udsat for hån, hver eneste gang vi har fået lille forslag igennem for en række patienter, men det er Dansk Folkeparti, der har fået nogle goder igennem til netop dem, der har været under kræftbehandling, og til dem, der har Sjögrens syndrom.
Der er andre ting, som vi arbejder på, men det er de mandater, vi sidder med.
Bertel Haarder (V), 2011-02-25:
Jeg vil sige tak for de faldne bemærkninger.
Jeg må indrømme, at jeg blev særligt bevæget af fru Liselott Blixts vidnesbyrd om de fremskridt, som trods alt er sket de sidste 20-30 år, og jeg synes også, det var fint, at ordføreren for forespørgerne, hr. Per Clausen, også anerkendte disse fremskridt.
Han klagede så lidt over, at jeg ikke kom med et program for, hvordan vi nu vil gå videre.
Til det vil jeg svare: Vi gør jo ikke andet end at satse år for år på forbedring af sundhedstilstanden.
Det er det eneste område, som får lov til at vokse.
På socialministerens og beskæftigelsesministerens område sker der ganske meget, som jeg opremsede.
Det, jeg nævnte, er altså de ting, der er sat penge af til – jeg skrev ikke en lang ønskeseddel.
Men der er jo ingen tvivl om, at historien ikke slutter her, og der vil i forbindelse med de næste satspuljeforhandlinger uden tvivl igen blive sat fokus på præcis det, vi taler om her.
Når jeg skal forhandle med regionerne om regionernes budgetter her om et par måneder, er der ingen tvivl om, at der igen vil være fokus på dette, ligesom når vi forhandler med kommunerne.
Jeg vil blot sige tak, og når jeg accepterede at gå på talerstolen, var det blot for det tilfælde, at der var nogle, der ville stille mig spørgsmål, for jeg havde sådan set ikke bedt om ordet.