Benedikte Kiær (KF), 2013-12-05:
Jeg kan tage tråden op fra den tidligere ordfører og også tilslutte mig det med, hvad dem, der sidder og ser på den her debat, egentlig tænker, når der bliver kastet med den ene beskyldning og påstand efter den anden.
Jeg synes, det er lidt trist at få at vide, at den tidligere regering i den grad ingen interesse har haft og slet ikke har taget problemstillingen alvorligt osv. osv.
Det synes jeg er rigtig ærgerligt, for det klæder faktisk ikke den her debat.
Den her debat drejer sig om en patientgruppe, for hvilken vi igennem mange år har arbejdet på at nå i mål med en ligestilling.
Jeg står her med nogle af de aftaler, der er indgået gennem årene – helt tilbage fra den 27. oktober 2006 – hvor satspuljepartierne er fuldstændig enige om endemålet, nemlig at man gerne vil have lige rettigheder mellem det somatiske område og det psykiatriske område.
Skal vi så ikke hellere glæde os over, at det store arbejde, stort set alle partier i Folketinget har været igennem gennem mange år – og har været fuldstændig enige om – nu begynder at munde ud i, at vi kan give de samme rettigheder?
Det er sådan set det, vi står med i dag, for det giver jo ikke nogen mening at have givet de samme rettigheder for 10 år siden eller for 8 år siden, hvis der ikke var den fornødne kapacitet og mulighed for at kunne efterleve det.
Så derfor synes jeg hellere, vi skal glæde os over, at det store arbejde, der er blevet gjort gennem årene, faktisk har båret frugt.
Det kan selvfølgelig gøres bedre, og det er det, vi alle sammen har en interesse i, hvilket jeg i den grad synes at den satspuljeaftale, vi har indgået for næste år, vidner om.
Fra konservativ side siger vi ja til princippet om, at der skal være en ligestilling.
Og vi siger også ja til, at der sker noget regelforenkling med det her lovforslag.
Der er også nogle knaster i forslaget, som jeg regner med vi kan få belyst under udvalgsarbejdet.
Samtidig må jeg så også påpege, at der er nogle af de samme problemstillinger, som man vil se, hvis man kigger på det, der var omkring det somatiske område med udredningsretten og den differentierede behandlingsgaranti.
F.eks. er det noget diffust med en udredningsplan, såfremt man ikke kan få en udredning inden for 1 måned.
Det bliver fremhævet i bemærkningerne, at det vil kunne forekomme hyppigere på det psykiatriske område end på det somatiske område.
Jeg synes, det er lidt problematisk, at det fremgår af bemærkningerne, for på den måde giver man sådan lidt carte blanche.
Og når det i det hele taget gælder princippet om, at man måske ikke kan få en udredning inden for 1 måned, hvorfor er der så ikke en mulighed for, at man kan komme til at se en læge, og at der er en læge, der lægger en plan?
Så er der også det her med, at der er lidt for mange kattelemme, i forhold til at regionerne kan overskride retten til udredning på 1 måned.
Det er jo noget af det samme, der også gjorde sig gældende på det somatiske område.
Når man ikke sikrer patienterne en reel rettighed, sådan at de kan gå til nogle andre aktører, der kan hjælpe dem, bliver det jo lidt mere en hensigtserklæring.
Og vi kan allerede nu se, at der er nogle udfordringer på det somatiske område.
Det kommer vi også til at se på det psykiatriske område, og det kræver i den grad, at vi følger området meget tæt.
Det gælder også en differentieret behandlingsgaranti, for der kan også komme – og vil nok forekomme – større problemer end inden for det somatiske område, når man tænker på, at de stærke patienter, som er godt skåret for tungebåndet, måske i højere grad kan få en behandling inden for 1 måned frem for nogle, der er mere udsatte, som ikke er så godt skåret for tungebåndet og måske ikke kan få talt sig ind i en behandlingsret inden for 1 måned.
Det er også noget af det, vi virkelig mener vi skal følge meget nøje for ikke at skabe mere ulighed i sundhed.
Så er der et af høringssvarene, som jeg egentlig synes vi skal kigge lidt på i udvalget.
Det er fra Brancheforeningen for Privathospitaler og Klinikker, og der står, at patienterne sådan set ville være bedre stillet i dag, end de vil være ifølge forslaget, såfremt regionerne ville bruge den ledige kapacitet, der er i det private.
Det er noget, som jeg gerne vil have vi får uddybet fra ministerens side, for det vil jo ikke være hensigtsmæssigt, hvis det, der her bliver sagt, er et spørgsmål, som vedbliver med at blive rejst.
Som jeg sagde i begyndelsen, siger vi ja til princippet om ligestilling mellem det psykiatriske område og det somatiske område.
Og så er der stadig væk nogle knaster i forhold til indholdet.
Det er jo også nogle af de samme ting, som gør sig gældende, når det drejer sig om det somatiske område.
Det er også nogle af de ting, vi diskuterede for et stykke tid siden – også her i salen – men det er jo også noget, vi kan kigge på, når der kommer en ny regering på et eller andet tidspunkt.
Nu bliver ligestillingen indført, og så kan vi jo altid forbedre indholdet, når vi får mulighed for det.