Holger K. Nielsen (SF), 2016-03-02:
Det er ikke enkelt at tage stilling til det her beslutningsforslag, og jeg kan også godt forstå en række af de argumenter, som er kommet her fra talerstolen i dag, f.eks. fra den socialdemokratiske ordfører og også fra andre.
Det handlede jo meget om, at Angela Merkel og andre europæiske ledere blev presset så meget på hjemmefronten, at de følte, at de var nødt til at gøre noget.
Man skulle ligesom vise handlekraft i forhold til offentligheden derhjemme, og hvad var så nemmere end at forsøge at få Tyrkiet til at sætte en prop i flygtningestrømmen?
Så laver man sådan en handel, kan man sige, med den tyrkiske regering, med Erdogan.
Og det var Erdogan jo vældig glad for.
Så lavede man den her deal, om jeg så må sige, som man kan kalde mange forskellige ting, men som i hvert fald ikke er et led i en mere langsigtet løsning af de her problemstillinger.
Og selv om jeg bestemt synes, at der er gode argumenter for at gå ind på det her, kan vi ikke støtte det her forslag, og det er der flere grunde til.
Det er også, har jeg forstået, grunden til, at Renzi, den italienske statsminister, foreløbig har blokeret det her, altså at han simpelt hen synes, at den måde, det her er formuleret på, er for løs.
Og der er ikke tillid til, at Erdogan er i stand til at administrere de her penge på en for os tilfredsstillende måde.
Det andet punkt er finansieringen af det.
Det er uomtvisteligt, at de her penge tages fra ulandsrammen på den ene eller den anden måde.
Det er muligt, at det vil gå ud over andre dele af nærområdeindsatsen, og det er ikke så godt.
Og i hvert fald er det et udtryk for, at man langsomt, men sikkert, er ved at udhule den danske ulandsbistand – det, jeg vil kalde den klassiske danske ulandsbistand – hvor man bruger flere og flere penge på ting, der ikke direkte har noget at gøre med fattigdomsbekæmpelse, ikke direkte har noget at gøre med at hjælpe eksempelvis de lande i Afrika, der virkelig har sultproblemer, har økonomiske problemer, og i stedet for bruger pengene på, at vi kan få lettet flygtningepresset hos os.
Og det er der ikke i sig selv noget i vejen med, men problemet er jo altså, hvis det kommer til at blive stillet over for hinanden, således at finansieringen sker på bekostning af den klassiske ulandsbistand.
Det tredje, jeg vil nævne, er, at der ikke er stillet krav til den tyrkiske regering.
Jeg forstår simpelt hen ikke, at det ikke blev inkluderet i forhandlingerne.
Der er både de interne tyrkiske forhold – og man kan diskutere, hvor nemt det ville have været, men man burde jo have taget det op, for jeg er fuldstændig enig med dem, der siger, at der sker en forværring af den interne situation i Tyrkiet i øjeblikket – men nok så meget Tyrkiets fuldstændig kontraproduktive adfærd i forbindelse med kampen imod Islamisk Stat.
Hvis man ser på hele Syrien, er de eneste på landjorden, som amerikanerne har tillid til, de kurdiske styrker.
De er de eneste, man kan arbejde sammen med, og alle ved i forhold til den luftoperation, man er i gang med, at den forudsætter, at der er tropper på landjorden, som man kan arbejde sammen med.
Det kan lade sig gøre i Irak, men efter vores mening ikke i Tyrkiet – bortset fra der, hvor man kan komme i direkte kontakt med de kurdiske tropper.
Og derfor er det helt fantastisk – helt fantastisk – at Tyrkiet modarbejder den strategi ved netop at bekæmpe kurderne i højere grad end at bekæmpe Islamisk Stat.
Det burde der også være stillet krav til.