Line Barfod (EL), 2011-01-14:
Jeg er fuldstændig enig med den radikale ordfører; jeg tror, alle partier har den klare målsætning, at vi skal have mest muligt ud af pengene.
Vi skal prøve at finde en måde i forhold til styring af den offentlige sektor, hvor vi får så meget som muligt for pengene af den velfærd, vi ønsker borgerne skal have.
Spørgsmålet er så: Hvordan gør vi bedst det?
I over 20 år har man forsøgt med mere og mere markedsstyring, med new public management osv., med detailregulering ud fra en devise om, at hvis bare man laver detailregulering og masser af styringsinstrumenter centralt fra og styrer det, som om det var en pølsefabrik, så bliver det så billigt og effektivt som muligt.
Og det virker bare ikke.
Og derfor er der altså behov for, at man stopper op og ser på, at det ikke var den måde, man skulle gøre det på, i stedet for at fortsætte ad den vej, som man gør med det her forslag.
Vi synes, man skulle gå den anden vej og se på, at hvis man lader medarbejderne og borgerne i stort omfang selv styre, så gør de det meget billigere; hvis de får lov til at gøre det med et længere perspektiv, så bliver det også billigere.
I en daginstitution får man f.eks. at vide
: Her er de økonomiske rammer, I har for de næste 4 år.
Så kan man lave en langtidsplanlægning; så kan man bruge tiden på at finde ud af, hvordan man tager sig bedst muligt af børnene, hvordan man f.eks. laver nogle muligheder for at se på, hvilke børn der har brug for ekstra støtte, og sætte ind der.
Det får man mulighed for, men når man nu ikke bare hvert år, men hvert halve år skal sørge for at have brugt alle sine penge, for ellers risikerer man, at de bliver taget fra en, så bliver det altså meget dyrere.
Når alting skal detailreguleres og måles og vejes, med henblik på at det kan konkurrenceudsættes, så bruger man ufattelig meget bureaukrati på at gøre det i stedet for kunne bruge de ressourcer på at tage sig af børn eller syge eller ældre, eller hvad ens opgave nu er.
Hvis man sørger for, at kommunerne har nogle budgetter, de kan regne med over flere år, er det også billigere for dem at lave en langsigtet planlægning, end når de hele tiden får nye beslutninger herindefra helt ned i detaljen om ting, de skal gøre.
Derfor synes vi ikke, det er en god idé med det her forslag.
Vi er imod den her holdning om, at man skal brænde benzin af hele tiden, for ellers risikerer man, at pengene bliver taget fra en, og at man får mindre det følgende år.
Vi synes i stedet, man skal give nogle gode muligheder for, at det bliver en demokratisk styring, at borgerne og de ansatte sammen kan tilrettelægge, hvordan arbejdet skal gøres, og kan finde ud af, hvad det er, der er vigtigt.
Hvis vi nu tager et andet område, politiet, er det sådan, at vi her i efteråret har hørt om, hvor galt det går, når man laver sådan nogle detaljerede mål, de skal leve op til, for så skal de ud og dele en masse bøder ud og rejse en masse sigtelser, i stedet for at de kan fastsætte nogle mål selv, som handler om det, de kan se er vigtigt, og som faktisk har en betydning for deres arbejde.
For man risikerer også, at man undergraver det, som egentlig er det vigtige.
Det er jo det, vi ser sker på børneområdet: Når man fastsætter nogle detaljerede mål om, hvad de skal nå af test osv., og man samtidig skærer ned på, hvad de har af normaltimer, så bliver der flere og flere børn, der ikke kan passe ind, og det bliver meget dyrere.
Hvis man gerne vil have, at der skal bruges færre penge på specialområdet – og det skal så være det sidste, jeg siger – bliver man nødt til at lave en langsigtet investering i normalområdet.
Hvis vi bruger mange flere penge i nogle år på at sikre, at vi får flere voksne i vuggestuer og børnehaver til at tage sig af vores børn, hvis vi sikrer, at man har normaltimetallet på alle skoler, så vil der være færre børn, der får brug for specialundervisning og specialforanstaltninger, og så kan vi på sigt spare flere penge.
Hvis man ser på udgifterne til folkeskolen, kan man se, at man bruger færre penge pr. elev i dag, end man gjorde tidligere, hvis vi ser på normalområdet.
Og derfor er det altså vigtigt, at man er i stand til at tænke langsigtet, og at man er i stand til at forholde sig til flere kasser, frem for at man ser på hver kasse for sig, og så gør den op hvert halve år og så tager penge fra folk, hvis det er gået galt.
Det duer ikke, det koster alt for meget, og hvis vi virkelig ønsker at spare penge og gøre tingene bedre og få en bedre velfærd, så kræver det altså, at vi får en demokratisk styring i stedet for den styring, man har i dag.