Karen Hækkerup (S), 2012-03-21:
Der er to spørgsmål, og jeg skal prøve at nå at besvare dem begge to.
For det første er det ikke korrekt, at det er initiativer i satspuljen, som jeg nu vil bruge penge på, som ikke har nogen effekt.
Det er jo i øvrigt aftaler, vi har indgået sammen, vil jeg sige til hr. Eyvind Vesselbo, så det ville jo være det samme, som at spørgeren står og siger, at han har lavet en dårlig aftale.
Den er nemlig i orden.
Og når de initiativer, som vi i fællesskab har taget, kommer ud at virke, vil det komme til at blive rigtig godt.
Til sidst spørger hr. Eyvind Vesselbo til, hvad det er for nogle metoder, jeg gerne vil anvise.
Der er nogle spydspidskommuner, som har anvendt nogle forskellige metoder.
De metoder har Rambøll lavet en evaluering af.
Man har gjort det sådan, at man har kigget på, om man kan sige, at de metoder har evidens.
Det betyder med andre ord: Kan man sige, at de metoder gør en forskel?
Det er bl.a. metoder som De utrolige år, MST og MTFC og andre metoder, der er blevet målt på.
Jeg har nu meldt ud, at Rambøll har analyseret dem og har konkluderet, at anvender man de metoder, vil man kunne redde nogle børn.
Det, der er det vigtige for mig, er ikke økonomien, selv om der også er økonomi i det her.
Med den rigtige og den tidlige indsats kan man spare penge, fordi der naturligvis er gode penge i, at folk har et godt liv.
Det er altid vigtigt at have fokus på pengene, men det, der er det vigtigste for mig, er sådan set, at vi, hvis vi bruger de metoder, der virker, har en større chance for at hjælpe nogle børn, som ellers ville havne i et rigtig elendigt liv.
Den forpligtigelse synes jeg at vi skal løfte i fællesskab, når nu vi har viden, og når nu vi kan sige, at hvis man anvender de metoder, er der større sandsynlighed for, at børnene bliver hjulpet.
Først og fremmest vil jeg sige, at det er korrekt, at jeg er glad for at få spørgsmålet, for jeg er glad for også her i Folketinget at kunne understrege, hvad det er, jeg har sagt.
Det, jeg har sagt, har været nogle ord, som er faldet i et interview i Berlingske Tidende.
Jeg har i Berlingske Tidende rejst en prioriteringsdebat, en debat, som går ud på, at vi, hvis vi i fremtiden vil have råd til velfærd til dem, som har rigtig meget behov, de udsatte og dem, som trænger, og hvis vi gerne vil løfte kvaliteten i vores tilbud og vi mener det alvorligt, når vi siger, at vi vil gøre noget ved den tidlige forebyggende indsats, så skal finde nogle penge.
De penge skal komme fra en intern prioritering, for jeg tror, alle er klar over, at økonomien, som den er i dagens Danmark, ikke er til, at man opfinder nye udgifter uden også selv at finde nogle steder, hvor nogle af pengene kan komme fra.
Derfor har jeg kigget udgifterne på socialområdet igennem.
Der har noget af det, jeg har kigget på, hvis jeg skulle realisere nogle penge, og hvis jeg skulle finde et sted, hvor jeg ville kunne sige, at her ville det gøre allermindst ondt og her kunne man godt forsvare det og forklare det,
været, om der var et tilbud, som man tidligere har givet til nogle borgere, og hvor man kunne sige, at det har man ikke længere mulighed for at give, fordi man skal bruge pengene på bl.a. en bedre social indsats.
I den forbindelse har jeg nævnt flere forskellige ting. Noget af det, som jeg har nævnt, har været de handicappede børn, som går i daginstitution, og det er så der, fejlen ligger, for jeg skulle jo aldrig have brugt ordet daginstitution.
Men ud fra sådan lidt en hverdagsbetragtning anvendte jeg det ord.
Jeg sagde, at man skulle betale for at få passet sit barn.
Jeg skulle naturligvis have sagt, at man skal betale for at have et særligt dagtilbud.
Det er nu bare sådan, at det måske falder en lettere, at man siger: Kom, min skat, nu skal vi i børnehave, end at man siger: Kom, min skat, nu skal vi i særligt dagtilbud.
Det var derfor, jeg sagde det på den måde.
Reglerne er således, at det, hvis nogen er visiteret til et særligt dagtilbud, så er det normalvis uden beregning.
Hvis man derimod har et handicappet barn, som går i en almindelig børnehave, og som altså er inkluderet i et almindeligt tilbud, så er der forældrebetaling.
Der har jeg ønsket at rejse en debat om, om det ikke var rimeligt at sige, at forældrene, uanset om barnet går i et særligt dagtilbud eller i et almindeligt pasningstilbud, så skal betale for at få barnet passet, ligesom alle andre forældre skal.