Morten Østergaard (RV), 2009-01-23:
Jeg tror, de fleste husker situationen i vinterferien sidste år, lige omkring den her tid, hvor der i en lang række danske byer opstod ballade med unge mennesker, som ikke kunne holde sig inden for de spilleregler, vi har i det danske samfund, og gav sig til at udøve hærværk, ildspåsættelse og andre uacceptable aktiviteter.
Jeg tror ikke, at der var nogen, der var uenig i, at de unge mennesker skulle stå til ansvar for deres handlinger, men også, at det var udtryk for noget, som måske krævede en større indsats.
Men det var så lige indtil, statsministeren kom hjem fra sin vinterferie og på tv kunne meddele, at det sandelig ikke var samfundets problem; det var alene forældrenes problem, og der ville ikke komme et eneste initiativ.
Nu står vi så alligevel her med et initiativ fra regeringens side, og det synes jeg er lidt overraskende.
Til gengæld er det ret ærgerligt, at initiativet har den karakter, det har, for vi synes, der kunne gøres mange ting fra Det Radikale Venstres side.
Vi har gentagne år i forbindelse med satspuljeforhandlinger søgt at få opprioriteret den boligsociale indsats i nogle af de her berørte områder markant, således at vi i 2015 kan sige, at man ikke længere har boligområder i Danmark, som kan betegnes som ghettoer, altså hvor over halvdelen af beboerne er på overførselsindkomster, ikke ved at flytte folk rundt, men ved at yde en indsats for, at de mennesker kommer ind på arbejdsmarkedet, at deres børn passer deres skole eller deres uddannelse frem for at drive rundt i kvarteret og udøve hærværk.
Så er problemet så, når vi får det forslag, som kommer her, at det jo abonnerer på en ret besynderlig opfattelse af forældrerollen, nemlig det, at det, der afholder forældre fra at holde øje med, hvad deres børn render og bedriver, er, at det ikke har en økonomisk konsekvens for dem, hvis de laver noget skidt.
Der må jeg altså bare sige, at det er en fattig logik.
Jeg tror, hr. Kim Andersen var inde på at sige, at de nærmeste til at betale skaden er dem, der forvolder den.
Ja, og det er jo derfor, at det er et udmærket princip, vi har, om, at det er børnene, det er de ansvarlige, at det er hærværksfolkene, der er ansvarlige i dag.
Så må man jo sige, at det først bliver helt bizart, hvis man forestiller sig, at folk giver sig til at forsikre sig mod det her objektive ansvar, fordi ethvert kriminalpræventivt sigte jo så totalt forsvinder.
Men det, vi er mere optaget af, er, at det rent faktisk er sådan, at sagkundskaben på det her område advarer mod en potentiel negativ nettoeffekt, nemlig at den her konsekvens vil føre til en forværring af situationen i de familier, den rammer, og dermed i sidste ende vil have den modsatte effekt, nemlig at de forældre, der har demonstreret, at deres forældreevne er meget ringe, måske fratages den sidste gnist af forældreevne, og at familierne splittes i atomer med efterfølgende yderligere hærværk, kriminalisering osv. til følge.
Samtidig er det jo også, som andre har været inde på, et forslag, som bryder helt grundlæggende med de erstatningsretlige principper, som hidtil har hersket i Danmark.
Der findes jo områder, hvor vi har objektivt erstatningsansvar: Hundeejere, bilejere og arbejdsgivere.
Men vil vi nu til at sidestille forældrerollen med det at være hundeejer?
Jeg synes, det er udtryk for et besynderligt syn på børneopdragelse.
Jeg synes, vi skal ud at have fat i forældrene, ud at have fat i de familier, hvor det ikke fungerer, ud at sørge for, at det kommer til at fungere.
Men det her med at stikke hovedet i busken og uddele en bøde tror vi ikke meget på har en effekt, og derfor kan vi heller ikke støtte lovforslaget.