Eyvind Vesselbo (V), 2011-03-22:
Det her lovforslag er jo en del af den store pakke, som vi lavede for nogle år siden om »Grøn Vækst«, som både skulle fremme indsatsen på miljøområdet og naturområdet og samtidig også give landbruget nogle muligheder for at være et konkurrencedygtigt erhverv.
Det er sådan set det, man kunne kalde en samlelov, som indeholder ændringer af naturbeskyttelsesloven, planloven, vandløbsloven, miljømålsloven, kemikalieloven, miljøbeskyttelsesloven og vandforsyningsloven, alt sammen under den overskrift, der hedder »Grøn Vækst«.
Det, som naturbeskyttelsesloven ændrer, er, at nu kan man få lov at dyrke energiafgrøder langs søer og vandløb, og man kan også udbygge områderne, sådan at man kan få nogle ådale, som kan opsamle bl.a. fosfor fra landbrugets produktion.
Derudover er der så planloven, som betyder, at kommunerne nu i deres planlægning skal lave en lokalisering, altså en planlægning, for store husdyrbrug og for biogasanlæg, sådan at man siger, at man i hver kommune har nogle områder, hvor man kan lave store husdyrbrug og biogasanlæg.
Det er ikke sådan, at man så er tvunget til at lave det der, men at muligheden er der, og det har man planlagt for.
Man kan også lave det andre steder, men det er mere, sådan at kommunen ved, at her har vi nogle områder, som kan bruges til lige netop de formål.
Så er der vandløbsloven, der bliver lavet om, og det drejer sig om, at man på omkring 7.300 km skal undlade at vedligeholde kanterne, altså grødskære, som man siger, men det kan man jo ikke gøre, uden at dem, der bor der og har jord ned til vandløbene, også får en kompensation, hvis vandet løber over, når man ikke grødskærer.
Det vil sige, at når man ikke skærer kanterne eller renser bunden, vil der blive mere vand i åen – havde jeg nær sagt – og så vil det løbe ud over markerne, hvilket vil betyde, at landmænd ikke kan dyrke deres jord, og det skal de selvfølgelig have erstatning for.
En af de vigtige ting her er, at man simpelt hen ikke kan starte det her projekt nogen steder, medmindre man har sikret sig, inden man går i gang, at lodsejerne har garanti for at få en erstatning.
Det er en meget vigtig ting.
Så er et af de elementer, der har været drøftet allermest med hensyn til den her lov, at vi jo nu gør en stor indsats for at beskytte drikkevandet mod forurening af pesticider, idet vi forøger den randzone, der skal være rundt om vandboringen, fra 10 m til 25 m.
Det vil sige, at man ikke må sprøjte, før var det 10 m fra en vandboring, nu er det 25 m, altså en seksdobling af arealet, hvor man ikke må sprøjte.
Det betyder jo så, at den lodsejer, som har jord, hvor han ikke længere må sprøjte, skal have noget erstatning, og det fås gennem en ændring af vandforsyningsloven, hvor det bliver sådan, at vandforsyningsselskaberne har lov til, når de betaler erstatning, at indføre det som en udgift, som man kan lægge på taksterne for vandforbruget.
Så det er simpelt hen de hovedelementer, der er i den her lovgivning, og som sagt drejer det sig altså om at udmønte den store pakke, vi lavede med »Grøn Vækst«, hvor det her er indholdet af det, der sker på miljøområdet.
Der er en anden pakke fra »Grøn Vækst«, som kommer på fødevareområdet, og når vi så har det færdigt, har vi udmøntet »Grøn Vækst«, hele aftalen, forliget på det her område, så vi kan få sat gang både i at gøre noget for miljøet og samtidig også fastholde, at vi har et landbrugserhverv, der er konkurrencedygtigt.