René Gade (ALT), 2016-04-12:
Jeg vil også gerne sige mange tak til udenrigsministeren for redegørelsen.
Det er masser af punkter, hvor vi i Alternativet er uenige i den politik, der bliver ført af Danmark, når vi kommer uden for landets grænser, og det drøfter vi i alle mulige andre regi.
Jeg synes derimod, det er vigtigt at sige, at jeg husker udenrigsministeren på et tidspunkt stå her på talerstolen og sige, at han også godt ville tage på sig at være fredsminister.
Det er noget tid siden efterhånden, og jeg synes ikke, det nødvendigvis er blevet efterlevet i de handlinger, der er sket siden.
Men når vi står med OSCE-redegørelsen, vil jeg sige, at jeg lige har hørt alle de kritikpunkter, jeg nu engang kunne finde på at komme med, fra hr. Søren Søndergaard fra Enhedslisten – fremført med meget mere substans, end jeg nogen sinde ville kunne gøre.
Derfor ser jeg ikke nogen grund til at begynde at rippe op i det.
Derimod vil jeg egentlig hellere holde en meget pro-OSCE-tale og også en protale om den redegørelse, vi har fået.
Der har jeg også nydt godt af nogle af de erfarne herrers vid på området.
Jeg ser egentlig den parlamentariske del af OSCE som sådan en god buffer, hvor vi har USA og Rusland i samme rum.
Til at starte med var jeg meget skeptisk over for den del, og den får heller ikke ret meget opmærksomhed her i Danmark, og jeg var sågar skeptisk ned på det niveau, hvor man kunne spørge, om det var for omkostningstungt at sende folk af sted.
Altså, gav det overhovedet mening, eller var det sådan et pampervælde, hvor man bare tog af sted på nogle hyggelige rejser?
Der må jeg indrømme, at der faktisk er meget i den dialog, jeg har oplevet, som måske virker som den her buffer, der skal til, for at vi kan tale om, at der er andre muligheder end militære aktioner.
Jeg kunne godt tænke mig, at det kom endnu mere i overskrifterne her i Danmark, at vi ikke kan løse tingene med militær, når vi har konflikter rundtomkring i verden.
Der er enkelte gange, hvor militær er en mulighed, men hele fundamentet for OSCE er jo, at der netop skal være et forebyggende arbejde, for der er nogle strukturer, der gør, at der kommer krige og ustabilitet.
Den debat er meget, meget sjældent til stede.
Vi taler tit om nødvendighedens politik og nødvendigheden af våben og militære indsatser, og det er jo fordi vi i mange tilfælde kommer for sent, eller fordi vi ikke har taget et ansvar på os.
Udenrigsministerens OSCE-redegørelse her lægger jo også op til, at vi egentlig gør det ret godt.
Når man gennemlæser den uden at have større erfaring, end jeg har som relativt nyvalgt, lyder det, der står i den, egentlig også ret godt.
Så kan man komme ind på, at vi skal sætte et endnu større pres på den mediehåndtering, der sker i et land som Rusland, hvor der er ngo'er, der bliver udelukket, fordi de eksempelvis bliver kaldt agenter.
Altså, hvad er det, vi reelt set kan gøre der fra Danmarks side?
Jeg har ikke nogen løsninger på rede hånd, men jeg kan kun sige, at jeg tror meget mere på, at vi skal optræde internationalt i de her fora – hvor vi rent faktisk har en stemme og rolle og har en mulighed for at vise, at Danmark kan noget diplomatisk, som andre lande ikke kan – end at vi skal gå ud og blande os symbolpolitisk i udenrigspolitiske affærer, hvor vi bidrager med et fly eller nogle enkelte styrker hist og her for at vise, at vi er med.
Jeg tror, vi har meget, meget større magt og meget mere at skulle have sagt i de her internationale fora som OSCE – det kunne også være FN, det kunne være NATO.
Men NATO-rollen er jo ofte med et militært supplement, så måske skulle vi prøve at få debatten mere ind på, at der er andre løsninger.
Der glæder det mig da, at det lyder til, at der er så stor en prioritering af OSCE-samarbejdet.
Så kunne jeg godt ønske, at det blev fulgt til dørs generelt, også når vi taler om fjendebilleder, som vi også har hørt om tidligere i dag.
Jeg synes tit, at Rusland bliver fremhævet som den store skurk.
Så kunne vi synes, at det var svært at forlige sig med, at de ting var fornuftige, når det var en hr. Putin, der stod og sagde dem.
Men hvis vi nu igen prøver at se på, at det, der kommer fra Ruslands side, måske ikke nødvendigvis kun er af det onde, og i stedet for tænker på, at dialog måske godt kunne være vejen frem – selv om vejen er lang, ligesom når man forhandler med terrorister eller overvejer, om man skal gøre det – og at man måske skulle hjælpe Rusland med at vinde noget indadtil i stedet for hele tiden at vinde noget udadtil, så tror jeg, det er sundt ikke at etablere en syndebuk.
Vi er i en tid, hvor man ikke behøver de her syndebukke, og der er OSCE i et forum, hvor man også kan presse på for at gøre det.
Når det er sagt som en lillebitte udstrakt lillefinger til Rusland for at se lidt anderledes på Rusland end som den store djævel,
vil jeg da også sige, at vi skal passe på med, at vi ikke giver dem lov til at presse os i konflikten med Ukraine, hvor vi måske, fordi de taler om, at man gerne vil gå længere ind i en fredsproces, giver dem lov til at bryde konventioner og reglementer på alle mulige andre fronter.
Godtroende skal vi heller ikke være.