runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ulla Tørnæs (V), 2011-12-16:
Synes hr. Christian Juhl ikke, at det er underligt, at hr. Christian Juhl ikke har mulighed for at stille det samme spørgsmål eller give den samme kommentar til de regeringspartier, som har ansvaret for at gennemføre den her lovgivning, al den stund at hverken regeringspartiernes ordførere eller ministeren vil deltage i debatten, fordi de tilsyneladende væmmes så meget ved at skulle stemme for en lovgivning, som de er så inderligt imod?
Synes hr. Christian Juhl ikke, at det er underligt, og at det er foragt for Folketinget, folkestyret og vælgerne?
Christian Langballe (DF), 2011-12-16:
Så må jeg jo imødese – nu kan vi jo se, at der er en person, der kommer på loven til april – at man fra Justitsministeriets side kan henvise til PET og til fortrolighed, hvilket vil sige, at vi overhovedet ikke kan stille ændringsforslag, mens den nuværende regering sidder.
Det synes jeg simpelt hen er uholdbart, og jeg synes, at det er en undergravelse af § 44 i grundloven, hvor der står, at det er Folketinget, der tildeler statsborgerskab.
Det må jeg altså sige.
Ulla Tørnæs (V), 2011-12-16:
Så er vi nået til andenbehandlingen af vel en af de allervigtigste reformer i nyere tid, nemlig tilbagetrækningsreformen.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at understrege, hvad jeg sagde allerede under førstebehandlingen, nemlig at vi i Venstre er glade for, at det mest konkrete tiltag i den nye regerings politik er den tilbagetrækningsreform, som den tidligere VK-regering aftalte med Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre før valget.
Vedtagelsen af tilbagetrækningsreformen er nødvendig, og det er godt for Danmark.
Det er godt for dansk økonomi, at den nu vedtages, idet vi med tilbagetrækningsreformen frem mod 2020 tilvejebringer 18 mia. kr. til de offentlige finanser.
Samtidig øger vi beskæftigelsen frem mod 2020 med 65.000 fuldtidspersoner.
Så vil jeg gerne benytte lejligheden til at takke ministeren for et forbilledligt samarbejde under udvalgsarbejdet.
Godt at se, at ministeren nu endelig udviser ejerskab over for den lovgivning, som ministeren jo har ansvaret for.
Det understreger jeg, fordi vi alle ved, at ministeren er fuldstændig uenig, ja, hun bryder sig ligefrem ikke om indholdet af tilbagetrækningsreformen.
Det må også være svært sådan at skulle stå i spidsen for at gennemføre en lovgivning, som man selv inderligt er imod.
Det kræver en efter min opfattelse helt særlig samvittighed at svigte sine kernevælgere på den måde.
Et løftebrud eller et svigt som det, vi her er vidner til, hvor S og SF står i spidsen for at gennemføre det, de gik til valg på at forhindre blev gennemført, ja, det må så sandelig kræve en helt særlig samvittighed, som man nok skal være socialdemokrat eller folkesocialist for at kunne leve med.
I lyset heraf kan det undre mig, at S eller SF ikke har haft brug for at stille et eneste spørgsmål under udvalgsarbejdet.
Nej, ikke et eneste spørgsmål har man haft brug for at få afklaret for sådan at skulle ændre holdning.
Nej, man har med stor appetit efter at få regeringsmagten slugt denne kamel uden at stille et eneste spørgsmål til indholdet af reformen.
Det kræver sandt for dyden en helt særlig samvittighed.
Under første behandling kunne vi jo heller ikke få svar på, hvad det så er, der har ændret sig så afgørende, så S og SF nu pludselig kan stemme for det, de kæmpede mod før og under valgkampen.
Vi hørte et eller andet om, at der efter valget var 90 mandater for reformen.
Jamen hør nu her: Det er jo ikke noget svar, for der var også 90 mandater for reformen før valget.
Så det blafrer stadig i vinden, hvad det er, der har ændret sig så fundamentalt, at man nu er parat til at stemme for tilbagetrækningsreformen.
Det eneste svar, jeg har kunnet lytte mig til under førstebehandlingen, var lige præcis svaret om udsigten til, at man kunne sætte sig til rette på bagsædet af ministerbilerne.
Så sig det nu bare helt fuldstændig ærligt: Higen efter regeringsmagten og det at kunne sætte sig til rette på bagsædet af ministerbilerne gjorde, at man var nødt til at gennemføre dette svigt, dette løftebrud over for sine kernevælgere.
Morten Bødskov (S), 2011-12-16:
Svaret er og bliver det samme, og det er, som der står i svaret på spørgsmål nr. 24, at vi selvfølgelig kan bekræfte, at det er teknisk muligt at stille et ændringsforslag, men som svaret jo ganske klart beskriver, agter vi ikke at stille et sådant ændringsforslag, idet det medfører, at den pågældende ved navns nævnelse skal angives i ændringsforslaget, og derved afsløres den pågældendes identitet, og det er derfor uacceptabelt i forhold til den pågældendes retssikkerhed.
Det er det, der er svaret, og det er det, der er holdningen.
Derfor handler det her jo også om en anden ting.
Det handler jo helt grundlæggende om, om den borgerlige opposition har tillid til efterretningstjenestens arbejde.
Det er jo det, det handler om.
Sandheden er den, at hele fundamentet for indfødsretsloven og håndteringen af de her sager jo bl.a. hænger meget snævert sammen med, om man har den nødvendige tillid til efterretningstjenestens arbejde.
Og derfor skal man lade være med at dække sig ind under alt muligt andet i den her sammenhæng.
Jeg mangler stadig væk svar fra Venstre på, om de kan huske, at der nogen sinde er afgivet et betænkningsbidrag, hvor man direkte skriver i betænkningsbidraget, at fordi et flertal i Folketinget vælger at stemme lovforslaget igennem, så pådrager man sig mere eller mindre et medansvar for den pågældende persons eller de pågældende personers fremtidige kriminelle handlinger.
Jeg mangler stadig svar på, om man kan genfinde bare ét betænkningsbidrag, hvoraf det her fremgår.
Jeg har ikke kunnet det, men jeg har som sagt også kun været medlem af Folketinget i lige godt 10 år.
Karsten Lauritzen (V), 2011-12-16:
I Venstre har vi skrevet et kritisk betænkningsbidrag, fordi justitsministeren nægter teknisk bistand, nægter et mindretal mulighed for at stille et ændringsforslag, at lave et ændringsforslag, som Venstre ville støtte.
Og der, hvor det bliver fuldstændig absurd, vil jeg sige til justitsministeren, er, når justitsministeren kommer og påstår, at Venstre ikke har tillid til Politiets Efterretningstjeneste.
Vi har netop tillid til Politiets Efterretningstjeneste, og derfor ønsker vi at følge de anbefalinger, som PET kommer med i forhold til personer, der kan vurderes at være til fare for rigets sikkerhed.
Vi ønsker ikke, modsat justitsministeren og et flertal i Folketingssalen, at belønne dem med et rødbedefarvet pas.
Og jeg bliver nødt til at bede justitsministeren om at forholde sig til det principielle forhold, at justitsministeren undertrykker en legitim demokratisk debat ved at forhindre et mindretal i at stille et ændringsforslag.
Nu har vi spurgt tre gange, og jeg vil gerne spørge igen: Kan justitsministeren nævne et eksempel på, at et ministerium har nægtet et mindretal teknisk bistand til at stille et ændringsforslag?
Det vil jeg gerne have at justitsministeren svarer på.
Morten Bødskov (S), 2011-12-16:
Svaret i denne sag er og bliver det samme, og det fremgår også fuldkommen klart af svaret på spørgsmål nr. 24.
Og jeg synes i det hele taget, man skal lade være med at dække sig ind under andet end det, det her handler om.
Altså, det handler jo helt grundlæggende om: punkt 1, at vi har et tidligere regeringsbærende parti, som øjensynligt er klar til at bryde Danmarks internationale forpligtelser og konventioner, og punkt 2, at vi har et tidligere regeringsbærende parti, som øjensynligt nu ikke har den tillid, som man må have i de her sager, til, at er der personer, der kan give anledning til nogle problemer, har vi en efterretningstjeneste, der tager sig af dem.
Det er grundlæggende de to ting, det handler om, når vi lytter til Venstre.
Jeg må sige om det her betænkningsbidrag, at jeg aldrig har set noget lignende, aldrig.
Jeg tror, det har været genstand for en meget, meget grundig diskussion i Venstres folketingsgruppe; det er så tvetydigt og så dobbelttunget, som noget næsten kan være.
På den ene side vil Venstres medlemmer af udvalget gerne, som der står,
overholde internationale konventioner, men Venstre ønsker samtidig at sætte hensynet ... bla, bla, bla ... over det andet.
Det er så tvetydigt, som noget kan være.
Og så slutter man af med at kaste det hele over på det flertal af Folketingets medlemmer, som bærer det her igennem på de kendte præmisser og på det grundlag, man altid har forholdt sig til i den her slags lovgivning.
Eksempelvis er det sådan, at hvis der er problemer med enkeltpersoner, har vi en efterretningstjeneste, som tager sig af dem.
Og derfor er hele grundpræmissen for Venstres tilgang til det her, set med mine briller, stærkt, stærkt beklagelig: Punkt 1, et tidligere regeringsbærende parti, som nu sætter kraftigt spørgsmålstegn ved Danmarks overholdelse af og deltagelse i internationale konventioner, og punkt 2, et tidligere regeringsbærende parti, som øjensynligt sætter spørgsmålstegn ved, om vi har en efterretningstjeneste, der er i stand til at håndtere de her personer.
Det synes jeg er stærkt beklageligt.
Tom Behnke (KF), 2011-12-16:
Det er mest for lige at sige, at ministeren sådan på et tidspunkt nævnte VKO i flæng.
Men jeg vil gøre opmærksom på også over for de medlemmer af Folketinget, der måske ikke lige har læst betænkningsbidragene, at der er forskellige betænkningsbidrag, og Det Konservative Folkeparti har af gode grunde skrevet sit eget betænkningsbidrag.
Det tror jeg også at ministeren har lagt mærke til, og det er der sådan set en grund til.
Så den diskussion vil jeg ikke ind på.
Jeg vil heller ikke ind på den diskussion, der handler om, hvad den tidligere regering har gjort eller ikke gjort.
Den tidligere regering prøvede trods alt at gøre noget.
Det, der er interessant, og det, som jeg spurgte justitsministeren om, er, hvad vi gør fremadrettet.
Jeg er helt enig med regeringen i, at vi ikke kan stille et ændringsforslag på nuværende tidspunkt uden for det første at udstille en person – og det er vi ikke indstillet på fra konservativ side – og for det andet at ødelægge efterretningstjenestens arbejde fuldstændig i fremtiden, og det er vi heller ikke indstillet på.
Vi har nemlig stor tillid til efterretningstjenesten, og de skal have lov til at arbejde uden at blive forstyrret.
Så den del af det er vi ikke med i. Men det, der var spørgsmålet til justitsministeren, er, hvad vi gør fremad.
Så svarer justitsministeren, at i Norge har de svaret, at hvis der er konflikt mellem en konvention og den nationale lovgivning, går konventionen forud.
Men hvad nu, hvis der ikke er en konflikt?
Hvis man i Norge ikke betragter det som værende en konflikt, at man udsætter en sag, kan konventionen jo ikke gå forud.
Og det er det, der er det centrale i mit spørgsmål: Hvordan skal man tolke konventionen i forhold til muligheden for at udsætte?
Det er der ikke kommet svar på endnu, og jeg venter stadig.
Morten Bødskov (S), 2011-12-16:
Jeg skal starte med over for hr. Tom Behnke at beklage, at jeg kom til at nævne De Konservative i sammenhæng med både Venstre og Dansk Folkeparti.
Jeg vil tilmed også rose De Konservative for jo faktisk at sige det samme, som jeg siger, altså, punkt 1, der skal ikke laves noget ændringsforslag, punkt 2, vi har tillid til, at efterretningstjenesten håndterer de her sager.
Det er jo godt at få frem, at De Konservative står fast på og vagt om de principper, hvormed vi håndterer de her sager.
Det synes jeg er glimrende, for det er jo så bare med til yderligere også på udlændingeområdet at tegne et billede af en splittet opposition.
Jeg er glad for, at De Konservative som et tidligere regeringsbærende parti nu står vagt om de principper, hvormed vi håndterer de her sager.
Det synes jeg er godt.
Det, jeg synes er overraskende, er, at et parti som Venstre – det undrer mig ikke med Dansk Folkeparti – nu meget, meget klart signalerer, at man er klar til at gå enegang i forhold til internationale konventioner, og at man øjensynlig ikke har den fornødne tillid til, at efterretningstjenesten kan håndtere de her sager.
Derfor overrasker det mig, at Venstre skriver, som de gør i deres betænkningsbidrag.
Jeg lægger mærke til, hvad De Konservative skriver.
Når konventionen er klar, er grundlaget, hvorpå vi håndterer de her spørgsmål, også klart, og det er, at der som sagt ikke er noget dilemma.
Det er også i forhold til det norske eksempel, som jo fremgår af et svar, at her går konventionen også forud for national ret.
Regeringen ser ikke noget dilemma, ergo er der intet grundlag for at tage den type af fremadrettede diskussioner.
Tom Behnke (KF), 2011-12-16:
Det, der er fuldstændig enighed om mellem V, K og O, er, at vi har en fuldstændig urimelig retstilstand.
Så er spørgsmålet, hvordan vi gør noget ved den.
Det er helt uholdbart, at når en person, der har søgt dansk statsborgerskab, af vores efterretningstjeneste får den anbefaling, at ansøgningen skal udsættes, læner man sig bare tilbage og siger: Nej, der er en konvention.
Man henviser til, at når der er konflikt mellem national lovgivning og en konvention, går konventionen forud for lovgivningen.
Ja, det er vi sådan set enige i.
Det er jo ikke det, der er det interessante.
Det, der er det interessante i det her spørgsmål, og som ministeren stadig væk ikke svarer på, er, om et land, der kommer i den her situation – og det kan være Norge, Sverige, Frankrig eller Holland, som vi har spurgt ind til – så betragter det som et problem.
Betragter de det, som om der er en konflikt mellem deres lovgivning og konventionen?
Det svarer ministeren ikke på i alle de svar, vi har fået.
Ministeren slutter bare alle svarene med at sige, at regeringen i øvrigt har den opfattelse, at man skal overholde konventionen.
Ja, det vil vi også fra Konservatives side, men det interessante er, hvordan man fortolker konventionen, og hvis den er så krystalklar – og det tror jeg ikke den er – skal vi jo se fremad og sørge for, at vi bliver enige om, at man har lov til at udsætte en ansøgning, og hvis man ikke kan blive enige om det, at man så samarbejder om, at vi får ændret den her konvention, for retstilstanden er helt uholdbar.
Hvis ministeren ikke vil svare i dag, kommer der til at ske det, at vi fra Konservatives side fremsætter et beslutningsforslag om at pålægge regeringen at arbejde for en international fælles forståelse for, at man selvfølgelig kan varetage et lands sikkerhedsinteresser frem for konventionen.
Sådan bør det være.
Og hvis ikke det kan lade sig gøre, må vi have ændret den konvention, for den her retstilstand er uholdbar.
Vi ønsker fra Konservatives side at overholde konventionerne, men konventionerne skal være rimelige, fornuftige og brugbare, og det er den her tilsyneladende ikke.
Morten Bødskov (S), 2011-12-16:
Nu er det jo sådan, at vi jo rent faktisk har svaret på et spørgsmål, spørgsmål nr. 12, og ikke for noget, men spørgsmålet er faktisk stillet af hr. Tom Behnke selv.
Der står i næstsidste afsnit i svaret lige nøjagtig det, som hr. Tom Behnke spørger til.
Der står følgende : »Det Kongelige Barne- Ligestillings- og Inkluderingsdepartement har i besvarelsen understreget, at det, såfremt der opstår« – og så kommer det – »en konflikt mellem statsborgerskabslovens § 7, 2. led, og FNs konvention af 1961 om begrænsning af statsløshed, fremgår af statsborgerskabslovens § 3, at konventionen«, og så kommer det, »går forud for bestemmelsen i statsborgerskabsloven.«
Vi har svaret på det.
Vi har svaret på det, at der kan være en konflikt.
Det er jo det, som hr. Tom Behnke selv har spurgt til i spørgsmål nr. 12, og det har vi svaret på.
Martin Henriksen (DF), 2011-12-16:
Jeg synes, at det er utroligt, at Justitsministeriet nægter et medlem af Folketinget hjælp og assistance til at udarbejde et ændringsforslag, sådan at man her i Folketingssalen kan stemme ja eller nej til en lovgivning, som medlemmerne har lyst til.
Og jeg synes stadig væk, at justitsministeren mangler at svare på, om det er noget, justitsministeren kan erindre har fundet sted før i Folketinget, for jeg kan nemlig ikke erindre, at det er noget, der før har fundet sted.
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er, om justitsministeren ikke synes, at det er meget betænkeligt, at en konvention dybest set forhindrer medlemmer af Folketinget i at stille forslag, herunder ændringsforslag.
Synes justitsministeren ikke, at det er demokratisk betænkeligt?
Nu er vi nået til et nyt lavpunkt i Folketinget, hvor magtarrogancen er indtruffet så hurtigt, at jeg ikke kan erindre noget lignende.
Det må jeg sige.
Justitsministeren er ikke i stand til at svare på spørgsmålet fra Folketingets talerstol.
Justitsministeren er ikke i stand til at svare på, om justitsministeren mener, at det er rimeligt, at en konvention forhindrer medlemmer af Folketinget i at stille ændringsforslag.
Justitsministeren har jo lagt sig fladt ned.
Det er sørgeligt.
Karsten Lauritzen (V), 2011-12-16:
Jeg er ked af det, men justitsministerens besvarelse her i Folketingssalen i dag er netop eksemplet på, hvad der har været kritisabelt i løbet af udvalgsbehandlingen af det her lovforslag, nemlig at justitsministeren og ministeriet ikke svarer på de spørgsmål, som udvalget stiller.
Der blev stillet et ganske legitimt spørgsmål af fru Gitte Lillelund Bech om, om justitsministeren kan nævne et eksempel på, at man nogen sinde før har nægtet et mindretal i Folketinget at stille et ændringsforslag til et lovforslag.
Det svarede justitsministeren ikke på.
Og jeg bliver nødt til at bede justitsministeren om at svare på det principielle spørgsmål, om justitsministeren ikke mener, at det skal være sådan – særlig i spørgsmål om indfødsret, som er beskrevet i grundlovens § 44 – at et mindretal har mulighed for at stille et ændringsforslag til lovforslaget.
Når jeg fra Folketingets talerstol sagde, at justitsministeren undertrykker en legitim demokratisk debat, refererede jeg netop til, at et mindretal ønsker at stille et ændringsforslag, som justitsministeren nægter mindretallet at stille.
Jeg vil derfor bede justitsministeren om at redegøre for, om der tidligere er set eksempler på, at man nægter teknisk bistand.
Morten Bødskov (S), 2011-12-16:
Det her handler om, om vi skal gå så langt, at vi skal stille et ændringsforslag, som ville kunne afsløre den pågældende person.
Det mener vi er et meget, meget principielt skridt, og derfor har vi sagt, at det medvirker vi ikke til.
Gitte Lillelund Bech (V), 2011-12-16:
Jeg vil sådan set ikke gå ind i diskussionen om betænkningsbidrag eller ej.
Morten Bødskov (S), 2011-12-16:
Det er rigtigt, at Justitsministeriet har fastholdt, at når det handler om spørgsmålet om at give teknisk bistand til det ændringsforslag, har jeg klart tilkendegivet, at det ønsker jeg ikke.
Og hvorfor? Fordi det rejser væsentlige retssikkerhedsmæssige problemer for den pågældende person.
Det er det egentlige svar, og derfor ønsker vi det ikke.
Jeg tænkte, at jeg lige så godt kunne lade hr. Martin Henriksen stille de samme spørgsmål to gange, for jeg tænkte, at uanset hvad jeg svarede, ville han nok gøre det igen.
Sandheden er jo også den, at hr. Martin Henriksen og jeg har været i samråd om den her sag.
Vi har diskuteret det tidligere, og som sagt er regeringens opfattelse: punkt 1, at der ikke er noget dilemma, og punkt 2, at hvis der opstår problemer med personer i relation til indfødsret, personer, som efterretningstjenesten anser for at være til fare for rigets sikkerhed, er det klart beskrevet i cirkulæret, hvordan det skal håndteres.
Den situation er ikke væsentlig anderledes, på ingen måde overhovedet anderledes, end den måde, som den tidligere regering håndterede de her sager på.
Så derfor anser jeg det ikke for at være noget problem.
Regeringen mener ikke, at der skulle være et dilemma her.
Det er helt fint.
Det må man gerne have.
Der deler regeringen ikke synspunkterne.
Jeg må sige, at jeg jo ikke synes, at spørgsmålet om konventioner har været nogen hæmsko for debatten.
Tværtimod, må man jo fristes til at sige, og derfor synes jeg ikke, at man kan fremstille det, som hr. Martin Henriksen gør, nemlig at debatten om konventionerne sådan nærmest skulle være et hold kæft-bolsje på diskussionen om konsekvenserne af dem.
Det mener jeg bestemt ikke at man kan sige.
Vi har forskellige holdninger til det, og sådan må det nødvendigvis også være.
Gitte Lillelund Bech (V), 2011-12-16:
Goddag mand, økseskaft!
Jeg spurgte, om ministeren nogen sinde i sin tid som folketingsmedlem i dette Ting havde været ude for, at der var en minister, der havde nægtet teknisk bistand.
Så fik jeg dette svar: Jeg ønsker som justitsminister ikke at give teknisk bistand.
Det var sådan set ikke det, jeg spurgte om.
Jeg vil bare gerne afkræve justitsministeren et svar fra justitsministeren: Har ministeren nogen sinde været ude for, at der er en minister, der har nægtet teknisk bistand til udarbejdelse af et ændringsforslag til et lovforslag?
Morten Bødskov (S), 2011-12-16:
Det er jo en talerstol, hvor ordet er frit, vi har her, og det har jeg det helt fint med, men når man ligefrem beskylder undertegnede for at udtrykke og udvise arrogance i forhold til den grundige behandling, det her lovforslag allerede har gennemgået, så synes jeg måske, det er noget, jeg ikke vil have siddende på mig, og derfor tager jeg selvfølgelig også ordet.
Vi har svaret på alle de spørgsmål, der er, og vi har givet udvalget en service, der er helt i orden i forhold til de spørgsmål og de forhold, der i øvrigt ellers kunne være blevet rejst, og derfor deler jeg simpelt hen ikke opfattelsen i hr. Martin Henriksens spørgsmål og hans kritik; det giver selvfølgelig sig selv.
Martin Henriksen (DF), 2011-12-16:
Man må jo bare forstå det sådan, at det er regeringens og justitsministerens opfattelse, at det er helt, helt i orden, at en konvention forhindrer medlemmer af Folketinget i at stille de ændringsforslag, som medlemmer af Folketinget ønsker at stille.
Jeg synes, det er så rystende, at man som justitsminister ikke er i stand til at se, at der måske bare var et lillebitte problem.
Sådan er det.
Karsten Lauritzen (V), 2011-12-16:
Derfor bliver jeg nødt til, når der nu er mulighed for det og justitsministeren tager ordet igen, at spørge justitsministeren og så håbe på, at vi denne gang – og det er vel tiende eller tolvte gang – kan få et svar på, om justitsministeren ikke mener, at det er et principielt problem, når en minister og et ministerium nægter teknisk bistand.
Er det ikke et demokratisk problem, når ministeren nægter et mindretal teknisk bistand til at stille et ændringsforslag?
Morten Bødskov (S), 2011-12-16:
I den pågældende sag har vi, som det også har været nævnt før, svaret helt ærligt, som det jo er, på spørgsmål nr. 24
, at vi ikke vil stille et sådant ændringsforslag, fordi det vil betyde, at den pågældende med navns nævnelse skal angives i forslaget, og det vil afsløre den pågældendes identitet og derfor være uacceptabelt i forhold til den pågældendes retssikkerhed.
Det er det, der er svaret, og det er derfor, jeg ikke agter at stille et ændringsforslag til lovforslaget.
Karsten Lauritzen (V), 2011-12-16:
Jeg synes, at man med rette kan se nærmere på justitsministerens argumentation og i øvrigt på det lovforslag, som Tinget behandler her i dag.
Der er faktisk stillet et ændringsforslag af justitsministeren om at tage to personer af, to personer, som man identificerer.
De to personer er taget af lovforslaget, fordi de ikke opfylder vandelskravet.
Det kan være, de har gæld til det offentlige, det kan være, de har begået kriminalitet eller andet.
Så justitsministeren er jo selv i dag i Folketingssalen med til at pege på to personer, som med navns nævnelse bliver taget af lovforslaget.
Derfor er det mærkeligt, dybt, dybt mærkeligt og dybt, dybt udemokratisk, at justitsministeren ikke vil yde teknisk bistand.
Hvis vi skal forstå det, der står i regeringsgrundlaget om ordentlig lovkvalitet og et bredt samarbejde i Folketingssalen, er det da dybt mærkværdigt, at man ikke ønsker at yde teknisk bistand til et mindretal om at stille et ændringsforslag, som man har gjort tidligere, og som justitsministeren i øvrigt selv har stillet.
Jeg må anmode om, at justitsministeren genovervejer, hvorvidt man ønsker at bryde den demokratiske tradition, der har været, for, at man yder teknisk bistand til et mindretal.
Det er meget, meget mærkværdigt, at man ikke ønsker at yde mindretallet den beskyttelse, som hidtil har været gældende i Folketingssalen.