Carsten Hansen (S), 2014-05-09:
Tak for det.
Jeg synes, det har været en god debat, og jeg vil sige, at jeg altid glæder mig til de her redegørelsesdebatter.
Der har været den der diskussion om, at mit ressort sådan set dækker det hele, og hvad skal man så besvare i dem?
Der er jo en meget vigtig ting i de her debatter, nemlig at vi sætter fokus på de forhold for de mennesker, der lever og er i vores landdistrikter.
Og det er bredt.
Det gælder jo stort set alle samfundsforhold, og derfor er det vigtigt, at vi har de her debatter og diskussioner.
Jeg synes også, at vi er kommet langt tættere på det, og så er det jo tydeligt, at partierne har forskellige udgangspunkter.
Det er fair nok og helt okay.
Derfor er det også sådan, at redegørelsen om vores yderområder kort fortalt afspejler vores konjunkturer og de langsigtede strukturelle forandringer, der sker i vores landdistrikter.
Det følger jo af den stigende befolkningskoncentration i de større byer, en hastig teknologisk udvikling og en økonomisk globalisering.
Jeg tror, det var hr. Henning Hyllested fra Enhedslisten, der sagde, at det jo ikke er sådan, at vi kan forhindre folk i at flytte derhen, hvor de vil, og hr. Leif Mikkelsen var også inde på det.
Derfor skal vi kigge på rammevilkårene.
Men der sker en udvikling, og jeg tror, det var hr. Christian Friis Bach, der nævnte, at der jo vil blive færre landsbyer.
Det er en kendsgerning, at der er folk, der flytter fra vores landdistrikter, og at der vil blive færre landsbyer.
Derfor gælder det om at gøre det så attraktivt at flytte derud, at nogen kan få opfyldt drømmen om det, så der ikke bliver så langt mellem husene, og så man kan lave det stærke foreningsfællesskab.
Det er jo rigtig vigtigt.
Der vil jeg sige, at når man kigger på de økonomiske parametre, er der rigtig mange tegn på, at Danmark er på vej ud af krisen.
Jeg sad lige og så på et kort over kommunerne, og på Lolland-Falster er vi altså ved være oppe på at have de samme huspriser som i 2011.
Der er altså ved at ske en udvikling nu, og det er positivt.
Det er det også for landdistrikterne og yderområderne.
De forbedrede konjunkturer og udsigter betyder dog ikke, at de udfordringer, som man står over for i landdistrikterne og yderområderne, bare vil forsvinde af sig selv.
Vi har i regeringen en målsætning om et Danmark, der hænger sammen, et Danmark, hvor der er fornuftige vækstvilkår og muligheder for et godt liv i alle dele af landet.
Hvis den målsætning skal opfyldes, kræver det en vedholdende indsats, hvor man åbent anerkender og adresserer de strukturelle udfordringer, som vores landdistrikter og yderområder har.
En vedholdende indsats synes jeg også har kendetegnet vores ageren og handlen siden 2011.
I det forgangne år har vi på tværs af hele regeringens indsatsområde igangsat en lang række markante initiativer til gavn for landdistrikterne.
Det er til gavn for vækst og udvikling, og det er initiativer, der særligt adresserer udfordringerne i vores landdistriktsområder og vores yderområder.
Det er også de initiativer, redegørelsen handler om. Lad mig da bare bruge tid på at gå lidt mere ned i detaljerne af noget af det, der står i redegørelsen.
Sidste år introducerede vi med redegørelsen en ny områdeafgrænsning.
Den nye afgrænsning har gjort det muligt at rette forstørrelsesglasset – kan man sige – mere præcist mod landdistrikterne og byområderne hver for sig.
Det gælder både landdistrikterne med store afstande til de større byer og også dem, der er tættere på de større byer.
Det har gjort billedet langt mere nuanceret.
Det viser sig ikke overraskende, at det er i de fjernest beliggende landdistrikter og byområder, at udfordringerne er særlig store.
Der var flere ordførere, der var inde på, at der er en skæv kønsfordeling i vores landdistrikter.
Jeg tror, det var hr. Thomas Danielsen, der sagde, at kvinderne bestemmer.
Jeg ved ikke, om det er en nyhed – for de fleste af os er det jo en fastslået kendsgerning i vores daglige virke – men vi har faktisk redegjort for, at der i landdistrikterne længere væk fra de største byer f.eks. er en betragtelig skævhed i kønsfordelingen for de 20-29-årige.
Der findes faktisk gennemsnitligt kun 83 kvinder pr. 100 mænd.
Det understreger, at vi er nødt til – det var der også flere ordførere, der var inde på – at sætte fokus på den demografiske udvikling, for den vil trække spor i mange år fremover.
Når vi kigger på beskæftigelsen, kan vi se, at det er et af de områder, hvor der er de største udfordringer.
Der er ingen tvivl om, at når man kombinerer urbaniseringen, altså flytningen fra land til by, med en krise af dimensioner, hvor vi har haft en recession på 5 pct. – den alvorligste krise siden anden verdenskrig – så er det landdistrikterne, der bliver hårdest ramt.
Beskæftigelsen har selvfølgelig været hårdt ramt i hele landet, men det er i særdeleshed områderne længst væk fra de største byer, der har været hårdestt ramt.
Tallene understreger i virkeligheden, at vi gør noget for de mennesker, der er i landdistrikterne.
Vi gør noget for de ledige og de ufaglærte, så de kan blive arbejdsmarkedsparate.
Vi skal sørge for, at de unge får sig en uddannelse, og vi skal give de ledige muligheden for at opkvalificere sig.
Opkvalificering af arbejdskraften er rigtig vigtig.
Vi ved, at vi får brug for flere dygtige faglærte, og at det bliver sværere for de ufaglærte at finde sig et job.
Så opkvalificering er meget, meget vigtigt.
Vi skal sikre et bedre match mellem arbejdstagernes kvalifikationer og de kvalifikationer, der efterspørges på dagens arbejdsmarked.
Det er også i det lys, jeg synes man skal læse vores udspil til en beskæftigelsesreform.
For reformen sætter jo netop individet i centrum og bruger uddannelse frem for meningsløs aktivering som det instrument, der skal give flere arbejdspladser.
Vi ved jo alle sammen, at det, at man har kvalifikationer på arbejdsmarkedet, betyder noget for ens muligheder for at få fodfæste på arbejdsmarkedet, og fra regeringens side satser vi også særlig på de ledige med de færreste kvalifikationer.
Det er de ufaglærte, der får et kompetenceløft, og det er i høj grad relevant, når man kigger på befolkningssammensætningen i landdistrikterne og yderområderne.
Fra regeringens side har vi også med aftalen om bedre og mere attraktive erhvervsuddannelser – der var nogle, der spurgte, hvorfor det skulle være med her – faktisk tilstræbt at give de unge og de ufaglærte gode muligheder for at uddanne sig.
Jeg synes, at det er yderst relevant, at det er med i redegørelsen.
Jeg tror, det var fru Mette Hjermind Dencker, der spurgte, hvorfor det nu var nødvendigt, for der er jo erhvervsuddannelser over hele landet.
Men når vi kigger på befolkningssammensætningen, vil jeg sige, at reformen rigtig, rigtig vigtig for vores landdistrikter, fordi vi har brug for dygtig faglært arbejdskraft, hvis vi også i landdistrikterne skal fastholde og udvikle nye arbejdspladser i produktions-, anlægs- og servicevirksomhederne, som der ligger rigtig mange af i vores landdistrikter og yderområder.
Selv om tallene viser, at det er nødvendigt med en fremadskuende og fokuseret beskæftigelsesindsats, så synes jeg også, at vi skal notere os, at landdistrikterne traditionelt set faktisk har været gode til at holde befolkningen i beskæftigelse.
Det viser den relativt høje beskæftigelsesfrekvens også, og det er jo positivt.
Det mener jeg at vi skal bygge videre på.
Ser vi på øerne, som jo har fået deres selvstændige afsnit i redegørelsen, må vi sige, at vi har kastet et særskilt blik på de danske småøer.
Hr. Henning Hyllested var inde på, at det er der, hvor urbaniseringen slår hårdest igennem, og jeg er enig i, at vi der har de allerstørste udfordringer.
Det er der, fraflytningen er størst, og det er også der, hvor det er vanskeligt at etablere nyt erhverv osv. Så der er en særlig udfordring i forhold til vores småøer.
Lad mig sige med det samme, at det har vi også adresseret på LAG-området med en meget solidarisk ordning – hvis jeg må bruge et udtryk, som både hr. Henning Hyllested og jeg forstår.
Det er nemlig sådan, at de 27 småøer bliver betragtet som én kommune, og så ganger vi med to.
Og så er der den særlige ordning for LAG i den nye ordning, som jeg har foreslået, nemlig at vi giver 65 pct. af de 94,5 mio. kr. til alle LAG'erne.
Men de steder, hvor der er størst fraflytning, får man de sidste 35 pct. fordelt på de områder, hvor der er størst behov for det, herunder småøerne, så småøerne faktisk på trods af en pulje, der er mindre, får flere penge, nemlig 3,8 mio. kr. mod ca. 3 mio. kr. i den tidligere ordning.
Jeg synes bare, at jeg mangler en lille smule anerkendelse fra hr. Henning Hyllested i forhold til centraliseringen.
Vi gør nemlig noget for dem, der trænger mest til det.
Det plejer vi at være enige om i Socialdemokratiet og Enhedslisten.
Men det er tydeligt, at udfordringerne på de små øer er store – det anerkender vi.
Vi vil fortsat holde øje med udviklingen, og vi vil også forsøge at dreje den i en positiv retning.
Fra mit ministerium skal jeg bare nævne, at vi prioriterer øerne højt, bl.a. med landdistriktspuljen, som jeg lige har redegjort for, og jeg er også glad for, at vi har lavet det helt særlige på LAG-området, som man jo ønskede fra småøernes side undervejs.
De er jo blevet særligt begunstiget, som jeg nævnte, og for småøerne gælder det jo om at holde fokus på de potentialer, men også den optimisme, som jeg ved selvsyn har set på de mange øer.
Jeg synes, det kalder på en koordineret og tværgående indsats på alle ressortområder, og det kræver så, at der er vilje og engagement i de enkelte kommuner og i de enkelte lokalområder – og det gælder i virkeligheden også i Folketinget – i forhold til at tage den diskussion, og det vil jeg gerne anerkende at der har været i dag, og det har vi i Landdistriktsudvalget.
Vores rolle og regeringens rolle er i den sammenhæng at sikre, at befolkningen i landdistrikterne, yderområderne og de små øer har vilkår, der gør bosætning på landet attraktivt.
Det synes jeg også vi har arbejdet med, og redegørelsen viser, at vi i regeringen bl.a. har indført en landdistriktsbestemmelse i planloven, som giver bedre mulighed for at drive virksomheder i landdistrikterne, hvor man jo i mange af vores mindre landsbyer kan erhverve en bygning til en ganske fornuftig pris.
Vores undersøgelse viser, at man i et af vores landdistrikter kan få en bolig mellem fem-seks og helt op til ti gange billigere end i en af vores større byer.
Så det er billigere at etablere sig i vores landdistrikter – også for iværksættere.
Vi har ændret boligreguleringsloven og dermed præciseret mulighederne for at benytte helårsboliger til fritidsformål – den særlige fleksboligordning – og efter vi har evalueret den, kommer vi nu i vækstpakken med et forslag om, at man også kan få finansieret dem.
Jeg tror, det var hr. Christian Friis Bach, der sagde, at i stedet for at følge manden eller konen bliver det huset, vi skal følge, og det er en vigtig del.
Det giver nemlig en mulighed for, man kan få det finansieret, og det er afgørende vigtigt.
Det er noget, der har været efterspurgt af vores borgmestre, men også realkreditinstitutterne har efterspurgt den her mulighed, for de har haft svært ved at yde lån til de huse.
Det betyder så også, at man ikke skal have godkendt en bygning, et hus, som en fleksbolig, hver gang der kommer ny ejer.
Det betyder faktisk, at ejendommen nu bliver udlagt som fleksbolig og dermed kan bruges og handles som fleksbolig.
Det er en rigtig vigtig ting.
Der er afsat en stor pulje, hvad flere af ordførerne var inde på, til nedrivning og istandsættelse af dårlige boliger på landet.
Jeg vil bare gøre opmærksom på, at der faktisk også ligger byfornyelsesmidler i det her.
Lægger man de 400 mio. kr. over de her 2 år, altså i 2014 og 2015, sammen med de midler, der er afsat i den ordinære byfornyelsesramme, nemlig to gange 75 mio. kr., og dertil den kommunale finansiering, så taler vi altså om knap 1 mia. kr., der kommer vores landdistrikter til gode på byfornyelsesområdet.
Det er ikke bare en lille ting, og der er også stort behov for dem.
Der er mange tomme boliger, og der er brug for, at vi nu snakker byfornyelse i vores landdistrikter.
De større byer har jo virkelig haft succes med det og har haft nytte af den byfornyelse, de har fået.
Vi hviler altså ingenlunde på laurbærrene, og lad mig give eksempler på, hvordan vi også har tilgodeset andre områder.
Det skal forhandles igennem, og jeg håber på partiernes positive medvirken hertil.
Vi har også prioriteret indsatsen for at tiltrække udenlandske turismeinvesteringer, herunder til småøerne samt i vores yderområder og landdistrikter.
I forhold til vækstplanen for fødevarer vil vi jo som regering gerne styrke mulighederne for at skabe vækst inden for fødevareområdet, og Landbrug & Fødevarer – det tror jeg organisationen hedder – vurderer selv, at det kan skabe helt op mod 20.000 arbejdspladser.
Så jeg vil sige, at det er overordnede initiativer, men vi har været med til at præge dem med en række målrettede ting i forhold til landdistrikterne.
Jeg tror, de fleste af os kan blive enige om, at det handler om arbejdspladser og beskæftigelse.
I forlængelse heraf vil jeg også endnu en gang fremhæve regeringens forslag til en beskæftigelsesreform, som med opkvalificering og uddannelse set med mine øjne vil have meget stor betydning for mange sektorer, der fylder meget i landdistrikterne i vores yderområder, og hertil vil jeg bl.a. lægge reformen af erhvervsuddannelserne.
Så jeg synes, der tegner sig et billede af en meget bred og en meget vedholdende og en meget koordineret indsats på tværs af regeringen i forhold til indsatsen for de danske landdistrikter.
Så har der selvfølgelig været – og det havde jeg også forventet – en lang diskussion om LAG.
Det har man under ingen omstændigheder kunnet gøre, for det er en ny programperiode.
Der skal udpeges nye LAG'ere, og der er i LEADER-princippet lagt op til, at nu melder man ind fra de enkelte områder, og så skal der udpeges nogle nye LAG'ere.
Man vil ikke bare kunne fastholde de eksisterende LAG'ere.
Må jeg så ikke sige, at jeg forstår på hr. Thomas Danielsen, at man meget gerne ville beholde den gamle ordning.
Men et af hovedproblemerne i den gamle LAG-ordning og den gamle LAG-indsats, som den tidligere regering jo indførte, var efter min mening, at de anvendte de meget knappe tilskudsmidler meget bredt.
Der var alt for lidt retning.
Det har resulteret i stigende dokumentationskrav, fordi man ikke havde dokumentationskravene på plads, meget lange sagsbehandlingstider, og ansøgninger, der ikke var klar til behandling, når de kom ind i systemet, ja, over 60 pct. af ansøgningerne opfyldte ikke kriterierne.
Så det skyldes jo en både mangelfuld og uensartet vejledning og rådgivning af ansøgerne, og derfor var det også sådan, at det ikke fungerede hos de centrale myndigheder og fra LAG'ernes side.
Så kunne man jo spørge – og det vil jeg gerne foregribe: Hvad har ministeren så gjort?
Ja, det første, jeg gjorde som minister, var i virkeligheden at gennemskrive bekendtgørelser og vejledninger og gøre dem mere brugervenlige for at målrettet dem i forhold til indsatsen.
Jeg har også taget initiativ til en gennemgribende analyse af hele LAG-administrationen med henblik på at etablere en mere omkostningseffektiv og konkret administration.
Analysen er mundet ud i en lang række anbefalinger, hvoraf nogle allerede er gennemført, for at nedbringe de aktuelle sagsbehandlingstider, som jeg overtog i sin tid.
Så er der jo en konsulentrapport – det er ikke noget, jeg siger – der ligesom fælder dommen over det system, som Venstre og den tidligere regering lavede.
Der var et meget komplekst regelgrundlag med betydelig rum for fortolkning, som man havde fået lavet.
Der var uklare organisatoriske rammer.
Der var mange fejl i ansøgningerne.
Ansøgningsgrundlaget understøttede ikke ansøgningerne nok.
Der var ineffektiv styring af sagsbehandlingen i NaturErhvervsstyrelsen, og der var en uklar intern organisering.
Se, det er jo til at tage og føle på.
Det er virkelig en kritik, der vil noget, af den gamle landdistriktsordning.
Jeg synes derfor, at vi er i en situation, hvor vi på alle niveauer må arbejde tættere sammen.
Samarbejdet skal jo give værdi, og jeg tror faktisk på, at stærke faglige miljøer kan give et løft i landdistrikterne.
Det synes jeg er vigtigt at få sagt, og det er godt, at vi fik det afklaret.
I øvrigt vil jeg gerne sige, at der er mulighed for at iværksætte større projekter, og samtidig fokuserer vi og giver 35 pct. ekstra af midlerne til Lolland, Langeland og de områder, som har nogle store, store fraflytningsproblemer, hvilket jeg også har talt om i min redegørelse.
Derfor vil jeg sige, at det er højt prioriterede temaer, nemlig erhvervsudvikling og gode rammevilkår organiseret på en ny måde, og vi har faktisk forsøgt, som fru Mai Mercado sagde, at lytte, når der var indsigelser.
Vi har kontakter rundt i landet.
Må jeg så ikke sige, at der ikke er nogen kasten smuds på den landdistriktsudvikling, der er foregået i Esbjerg, Herning eller andre steder, som ikke er blevet LAG-kommuner denne gang.
De har gjort et godt stykke arbejde, men når vi vil prioritere med færre midler, synes jeg og regeringen jo, at det er rigtig vigtigt, at de områder, der trænger mest, også får en ekstra hånd med.
Det har været rigtig vigtigt i forhold til den del af det.
Så vi vil gerne skabe så meget udvikling som muligt i landdistrikterne, men det kræver også, at vi målretter midlerne.
I forhold til den del af det er det vel for pokker derfor, at vi er politikere.
Så både redegørelsen og min tale i dag synes jeg viser, at vi er klar over, at der er udfordringer i landdistrikterne, og at yderområderne står over for markante udfordringer.
Men jeg synes også, det er vigtigt at sige, at vi i regeringen fortsat vil holde fokus på at gøre vores til at forbedre vilkårene, også i de udfordrede områder, ligesom vi har gjort det i de seneste år.
Listen er lang, og man behøver ikke at lede længere end til kapitlerne to og tre i redegørelsen, hvor man ved selvsyn kan se, hvad vi har gjort.
Tak for ordet og tak for en rigtig god debat.