Morten Bødskov (S), 2013-11-08:
Tak til ordførerne for den brede positive modtagelse, der har været til lovforslaget.
Det er jo rigtigt nok, at det er et omfattende lovforslag; det er et lovforslag, som bygger på, hvad en arbejdsgruppe, som jo har siddet og kigget på, hvordan forbrugerbeskyttelsen på hele parkeringsområdet kan forbedres, er kommet frem til.
Sigtet er jo, at vi kan skride hårdere ind over for dem, der tilsidesætter hensynet til bestemte grupper af medborgere, når de parkerer, og der er ligesom to hovedgrupper i det, som vi også har været inde på: For det første er hovedformålet her med lovforslaget at fordoble afgiften for overtrædelse af reglerne om handicapparkering og for parkering foran en port eller anden ind- og udkørsel.
Bl.a. har vi jo helt generelt set på, hvordan forbrugerbeskyttelsen på parkeringsområdet kan forbedres.
Der lægges som sagt op til en hel række anbefalinger.
Jeg synes helt grundlæggende, at det er positivt, at der er bred opbakning til, at det også her handler om forbrugerbeskyttelse, for formålet er jo at ensrette parkeringsreglerne over hele landet, så der fremover eksempelvis gælder ens regler for, hvornår der må parkeres med to hjul på fortov.
I dag er det jo sådan, at reglerne herom kan ændre sig, når man krydser en kommunegrænse.
Efter regeringens opfattelse er den foreslåede ensretning af parkeringsreglerne jo altså et stort skridt fremad for forbrugerbeskyttelsen på parkeringsområdet.
Jeg synes også, det er værd at huske på, at med lovforslaget får kommunerne jo samtidig fortsat mulighed for at udstede lokale parkeringsregler for tunge køretøjer, påhængskøretøjer og særligt indrettede køretøjer.
For de her typer af køretøjer gør der sig ofte meget forskellige forhold gældende fra kommune til kommune, og samtidig er det naturligt at have en forventning om, at førere af de her køretøjer er opmærksomme på, at der gælder noget særligt for dem, fordi de er særlige i trafikken, og der gælder noget særligt, når det kommer til parkering.
Desuden foreslås det jo, at det skal stå kommunerne frit for at udvide – altså at udvide – det område, hvor der lovligt kan parkeres ved lokal bekendtgørelse.
Der skal dog, og det er det, der er hele pointen i det – apropos forbrugerbeskyttelsen – være åbenhed om de her lokale parkeringsregler, og med forslaget lægges der op til, at lokale regler, som det også har været omtalt, skal offentliggøres samlet på en hjemmeside, så det bliver lettere at orientere sig om, hvad det er for regler, der rent faktisk gælder.
Lidt firkantet kan man sige, at vi med lovforslaget nu går fra en ordning, hvor færdselsloven fastlægger, hvad der er lovligt, og hvor kommunen kan indskrænke det lovlige, til en ordning, hvor færdselsloven fastlægger, hvad der er ulovligt, og hvor kommunen kan indskrænke det ulovlige og gøre parkering lovlig i videre omfang.
Pointen er, at hvis de gør det, skal man som forbruger vide det, man skal have syn for det, man skal kunne se, hvor kommunen vælger at gøre parkering lovlig i videre omfang.
Så har der været lidt diskussion om et andet element af forslaget, nemlig den mulighed, der nu bliver givet, altså adgangen til at pålægge mere end én parkeringsafgift.
Det er rigtigt, som det har været fremme, at vi jo med lovforslaget gør det muligt for kommunerne og politiet at pålægge op til tre afgifter for samme ulovlige langtidsparkering.
Det er dog alligevel vigtigt, synes jeg, at understrege, at der højst skal kunne pålægges én parkeringsafgift pr. påbegyndte kalenderdøgn, og en ny afgift skal tidligst kunne pålægges 24 timer efter den forrige afgift.
Det er fastslået ved en dom, som også har været omtalt i offentligheden, fra 2012 fra Østre Landsret, der underkendte en kommunal praksis om, at der kunne pålægges én parkeringsafgift pr. påbegyndt døgn.
En række kommuner, og det er ikke bare den nævnte kommune ved Københavns Lufthavn, men en række kommuner, oplever imidlertid store problemer med personer, der udnytter, at det i visse tilfælde er billigere at parkere ulovligt end at betale for en parkeringsplads, eksempelvis ved lufthavne eller banegårde, hvis man skal være væk i længere tid.
Efter regeringens opfattelse må det altså ikke kunne betale sig for en bilist at spekulere i at parkere ulovligt.
Ved ulovlig langtidsparkering bør der jo ikke mindst af præventive grunde kunne være adgang til at pålægge flere parkeringsafgifter, så den samlede afgift bliver af en vis størrelse.
Man skal i øvrigt i den forbindelse også huske på, at de bilister, der parkerer ulovligt, jo altså er med til at afskære andre bilister muligheden for at parkere lovligt.
Det synes jeg også er en særlig pointe.
Omvendt skal det selvfølgelig også være sådan, at der skal være en øvre grænse for, hvor mange afgifter der kan pålægges.
Arbejdsgruppens flertal anbefalede, at der skulle kunne pålægges tre eller fire afgifter for den samme forseelse.
Med adgangen til at pålægge tre afgifter har vi efter regeringens opfattelse fundet en passende afvejning af de her forskellige hensyn, som jeg har forsøgt at redegøre for her.
På det private område lægges der med lovforslaget op til, at der fastsættes bindende regler for skiltning på private parkeringspladser, hvis der skal kunne pålægges en afgift for overtrædelse af vilkårene på selve pladsen.
Således skal der bl.a. placeres ensartede skilte med et hvidt P på sort baggrund ved alle indkørsler til sådanne private parkeringspladser.
Det er målet, at det her skilt vil forankre sig i den almindelige forbrugerbevidsthed som et signal om, at her inviterer en privat grundejer til, at man må bruge arealet til parkering, selvfølgelig på nærmere vilkår, men at man kan få en afgift for overtrædelse af vilkårene, som fremgår nærmere af skilte inde på parkeringspladsen.
Helt grundlæggende bør det jo være sådan, at god skiltning er en forudsætning for, at man som forbruger kan orientere sig og også parkere i overensstemmelse med de regler, der gælder.
Derfor er jeg meget glad for, at lovforslaget også medvirker til at sikre, at forbrugerbeskyttelsen på private parkeringspladser forbedres, og at det jo så altså også bliver lettere for forbrugerne at skelne mellem, om der parkeres på et privat eller et offentligt parkeringsareal.
Det har der været behov for længe, det har været tiltrængt, og det har også været efterspurgt.
Så jeg synes, at det arbejde, der er gjort fra arbejdsgruppens side, både er grundigt og godt, og jeg er som sagt tilfreds med den brede opbakning, der har været til lovforslaget.
Et andet særligt spørgsmål, der har været rejst, og som også har været drøftet i arbejdsgruppen, er spørgsmålet om et særligt klageorgan på det private område.
Det er jo rigtigt nok, at arbejdsgruppen også har peget på, at der kan være en række omstændigheder, som både taler for og imod det her spørgsmål, men Justitsministeriet er enig med arbejdsgruppen i, at det her behov for oprettelse af et klageorgan på det private område bør afvente implementeringen af det såkaldte ADR-direktiv.
Jeg kan måske til salens beroligelse i det her spørgsmål oplyse, at det her direktiv er nært forestående, så det er selvfølgelig noget, vi også kan redegøre nærmere for i udvalgsbehandlingen.
Men vi er enige med arbejdsgruppen i, at vi bør afvente de overvejelser, som kommer i forlængelse heraf.