runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Peter Vernersen (S), 2008-11-13:
Jeg forstår, at hr. Anders Samuelsen også er af den opfattelse, at en overpris er uacceptabel for f.eks. sundhedsbehandlinger, men vel for så vidt også for alt muligt andet.
Hvor lang tid finder hr. Anders Samuelsen det så acceptabelt at der er en overbetaling på f.eks. fedmeoperationer?
Ministeren skrev jo i juni, at han var helt klar over, at der var et problem, men han har i øvrigt ikke gjort rigtig meget ved det.
Hvor hurtigt bør man gribe ind, når man bliver klar over, at der til hver enkelt operation bliver givet 28.000 kr. ekstra for behandlingen?
Anders Samuelsen (LA), 2008-11-13:
Jamen fra det samme sekund, hvor ministeren erkender at der er et problem, er hvert eneste minut, der går, selvfølgelig et minut for lang tid.
Men jeg går ud fra, at ministeren er ved at grave sig ned i problemstillingen og kommer med et forslag til, hvordan man får løst den problemstilling, der bliver peget på her.
Men omvendt synes jeg ikke, den socialdemokratiske ordfører skal slippe uden om, at det er en fuldstændig gal prioritering, man har fra Socialdemokratiets side, når man synes, at de vigtigste velfærdspenge, som vi kunne bruge til virkelig at revolutionere vores sundhedssystem, skal forbeholdes raske mennesker, som gerne vil gå på efterløn, når de er 60 år, i stedet for at vi bruger pengene på folk, der er syge.
Jens Peter Vernersen (S), 2008-11-13:
Efterlønnen er naturligvis en anden diskussion, men jeg vil gerne minde hr. Anders Samuelsen om, at Socialdemokraterne har foreslået, at man kan have en ganske betydelig indtjening - 60.000 kr. om året - ved siden af efterlønnen.
Hvis der var et flertal, som inkluderede Liberal Alliance, for det, kunne det måske endda blive vedtaget her i Folketinget, men det er der desværre ikke.
Men er det tilstrækkeligt, at man sætter sig ned og graver sig ned?
Det er jo ret nemt at konstatere, at der er en overpris.
På mange andre områder, bl.a. skatteområdet, har jeg selv været med til at lave omgående lovgivning, når man så, at pengene fossede ud af kassen, men på det her område accepterer man det, helt åbenbart fordi det er en del af Venstre, De Konservative og Dansk Folkepartis ideologi, at det skal være sådan som det, vi ser.
Burde man ikke omgående gribe ind, så man kunne få endnu flere behandlinger til den rigtige pris, for det ville jo blive tilfældet?
Vi kan jo netop se det, når man f.eks. sender brystscanninger i udbud.
Hvis man henter dem i udlandet, kan man faktisk få dem til den halve pris af den, private operatører kan levere dem for i Danmark, så der er jo et eller andet, der er fuldstændig galt i det her system.
Vivi Kier (KF), 2008-11-13:
Det kan godt være, at jeg skuffer hr. Morten Østergaard, men jeg må vende tilbage igen og igen og sige, at da den her regering tiltrådte, indskrev man i regeringsgrundlaget, at man ville gå ind og kigge på det her område med DRG-takster.
Det arbejde foregår, og jeg har igen og igen inden for det seneste år stået på denne talerstol og sagt, at fra konservativ side har vi ingen interesse i at betale mere for en vare, end den koster.
Vi glæder os til, at der ligger et tilbundsgående materiale, som vi kan kigge på.
For selvfølgelig skal de takster være gennemskuelige, forståelige og fair, således at vi får mest mulig sundhed for alle de mange penge, vi poster i det offentlige sundhedsvæsen.
Morten Østergaard (RV), 2008-11-13:
Jeg kan så oplyse den konservative ordfører om, at det er sådan, at en lang række regioner har foretaget udbud og fået nogle priser, der ligger langt under priserne på den prisliste, som regeringen har påduttet dem ved hjælp af de aftaler om DRG-takster, der blev lavet under den forhenværende sundhedsminister.
Det gælder bl.a. på Fyn, som jeg ved at ordføreren har et særligt forhold til.
Derfor vil jeg spørge: Bliver problemet ikke, at hvis ikke man i udvalgsarbejdet vil gå ind og kigge på modellen, så kommer vi aldrig i den situation, at vi får et reelt marked, hvor den offentlige sektor efter en forhandling, hvor flere parter kan byde ind, kan beslutte - som man f.eks. har gjort med mammografiscreeninger i Region Midtjylland - at udlicitere visse behandlinger, hvis de synes, det er hensigtsmæssigt?
I stedet for får vi den her automatik med det udvidede frie sygehusvalg, hvor der ikke er et marked, fordi det er staten, der har bestemt, hvad priserne skal være.
Er det, der er kernen her, i virkeligheden ikke, at uanset hvor længe man sidder i det udvalg, kan man ikke komme ud med en løsning, fordi den model, der er valgt, er en permanent markedsfejl, som forhindrer, at regionerne får en konkurrence på prisen og dermed udliciterer til den lavest mulige pris?
Vivi Kier (KF), 2008-11-13:
Jeg er fuld af fortrøstning til, hvad det udvalg nu kommer og lægger på bordet foran os, og som vi skal tage stilling til.
Jeg synes jo også, at det er bemærkelsesværdigt, at man, i og med at det udvidede frie sygehusvalg kom, og at det offentlige sundhedsvæsen også fik noget konkurrence, kunne se, at det offentlige pludselig gik ud og sendte nogle af deres opgaver i udbud.
Det er da vældig, vældig positivt, at også det offentlige har fundet ud af, at man ved at sende eksempelvis en mammografiscreening i Midtjylland i udbud, kunne spare 50 pct.
Det er da værd at tage med.
Så jeg venter helt klart, at der kommer et meget grundigt materiale, som er tydeligt og til at gennemskue og forstå.
Per Clausen (EL), 2008-11-13:
Jeg vil godt spørge den konservative ordfører, om hun ikke synes, at det er ærgerligt, at regeringen havde så meget hastværk med at gennemføre denne ordning med de her takster, at den daværende sundhedsminister, som nu er blevet finansminister, valgte - på trods af, hvad amterne, som det jo dengang var, og nu regionerne sagde - at lave en fastfrysning af, hvordan priserne skulle være, som har vist sig på en række områder at være forkert eller i hvert fald anderledes end den, der var opnået, hvis man havde skabt en egentlig konkurrence om udbuddet.
Er ordføreren ikke enig med mig i, at det her grundlæggende er startet på et sjusket og ufuldstændigt grundlag, og at det er det, vi nu skal reparere på?
Vivi Kier (KF), 2008-11-13:
Nu var jeg ikke selv til stede i Folketinget på det tidspunkt, og jeg skal ikke udtale mig om grundlaget, man traf beslutningen på.
Men jeg synes jo, at regeringen har erkendt, at der er nogle problemer med hensyn til DRG-taksterne, og derfor blev det jo netop skrevet ind i regeringsgrundlaget, da den her regering tiltrådte, at der skal laves et udredningsarbejde for at se på DRG-taksterne, således at det bliver gennemskuelige og fair takster, man betaler.
Det skal være mit svar til hr. Per Clausen.
Per Clausen (EL), 2008-11-13:
Jamen det er vel også rimeligt nok, at det er så langt, som ordføreren vil gå, nemlig til en erkendelse - som også er regeringens - af, at det system, man lavede, ikke var ret godt.
Så vil jeg gerne spørge ordføreren, om det er hendes opfattelse, at det arbejde, der nu er sat i gang, ikke bør kunne afsluttes inden den 1. juli 2009, sådan at når regeringen og Dansk Folkeparti får genindført det udvidede frie sygehusvalg, så sker det på baggrund af et resultat, som er kvalificeret, og som også anerkendes af Danske Regioner som et sagligt grundlag.
Vivi Kier (KF), 2008-11-13:
Jeg håber da meget, at det grundlag, vi får serveret, og som der sidder en arbejdsgruppe og kigger på, bliver serveret for os inden da, og det gør jeg på baggrund af, at jeg også mener, at det nye takstgrundlag skal indgå i de økonomiaftaler, der skal laves med regionerne for 2009.
Så vi venter alle sammen spændt, men som jeg sagde tidligere, vil jeg hellere vente en måned ekstra og så være helt sikker på, at man er kommet hele vejen rundt, og at alt er blevet belyst nøje og grundigt, således at vi får et ordentligt grundlag at arbejde videre på.
Morten Østergaard (RV), 2008-11-13:
Jeg forstår godt, at det er lidt vanskeligt, når man er ordfører for et regeringsparti, for på den ene side er man nødt til at komme med den sædvanlige hyldestsang til alt det, der er foregået i de sidste 7 år, og på den anden side - og det er sådan set mere det, jeg vil interessere mig for - er fru Vivi Kier jo meget åben om, at der er nogle meget væsentlige problemer på området med den afregningsmodel, der ligger, og som fører til en kraftig overpris til den private sektor.
Der vil jeg bare spørge: Er det ikke rigtigt, at de erfaringer, der er, viser, at når man sender ting i udbud, når der rent faktisk er tale om et udbud - altså når regionerne selv forhandler priser på et egentligt marked, hvor der er tale om, at man forhandler om, hvad prisen skal være, i modsætning til det udvidede frie sygehusvalg, hvor det jo er en af regeringen installeret markedsfejl, hvor prisen ligger fast på forhånd - så får vi nogle helt andre priser, og så er regionerne i stand til at forhandle nogle priser hjem, der ligger 30, 40, 50 pct. under det, de i dag må afregne, fordi regeringen har påtvunget dem en prisaftale?
Morten Østergaard (RV), 2008-11-13:
Jeg er bare nødt til at holde fast i, at der er aftaler, hvor regionerne - og det tror jeg også Bent Hansen vil være enig i - betaler en langt højere pris end nødvendigt er, og det er jo det, vi kan se, når vi sammenligner med de priser, man får, når man sender i udbud.
Og derfor spørger jeg bare: Hvornår får man mest sundhed for pengene?
Det er jo det, der er problemet, nemlig at man har en elendig forhandlingsposition i forhold til de her aftaler, fordi man ved, at skiftende sundhedsministre - nu er det så er den forhenværende sundhedsminister i 2006, der lavede den sidste aftale - vil lægge snittet højt.
Hvorfor skulle privathospitalerne tilbyde regionerne en ordentlig aftale i forhold til det her udvidede frie sygehusvalg, når de ved, at ministeren holder hånden under dem?
Det, der så er det andet problem, er netop, at det jo ikke er de mest syge, der bliver behandlet først.
Og der kan vi jo bare tage psykiatrien, hvor vi stille og roligt over en lang årrække er i gang med at opbygge kapacitet, men lige præcis hele det område er jo blevet sat bag i køen, for der har man ikke villet prioritere de mest syge først.
Det er jo det, der er problemet med den her skævvridning både i forhold til offentlig/privat og i forhold til, at det bliver de mindre skavanker før de mest alvorlige sygdomme, for ellers skal man afregne ved kasse et.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-11-13:
Såfremt hr. Morten Østergaards mavefornemmelse skulle vise sig at holde stik ved det her udredningsarbejde, vil det også resultere i en lavere DRG-takst, for regeringens ønske er, at der er fair konkurrence og frie vilkår mellem det offentlige og det private, og det peger begge veje, både fra det offentlige til det private og fra det private til det offentlige.
Men lad os da glæde os over, at de psykisk syge nu endelig får den ret, som de somatiske patienter har haft tidligere; det fortjener de i allerhøjeste grad.
Men det er jo netop den ret, som hr. Morten Østergaard i øvrigt er så skræmt over, nemlig det udvidede frie sygehusvalg, som han nu, forstår jeg, er glad for at de psykiatriske patienter har fået.
Jonas Dahl (SF), 2008-11-13:
Nu har ministeren flere gange gentaget, at han ikke handler på mavefornemmelser, men handler på viden.
Vi er mange, der enormt glade for at høre, at det, man foretager sig, er videnbaseret.
Men i april 2008 sagde ministeren, at der ikke skete en favorisering af det private sundhedsvæsen.
I september 2008 anerkendte ministeren bl.a. det, som SF var ude med, nemlig at der muligvis var nogle DRG-takster til det private sundhedsvæsen, der var for høje.
Så vil jeg bare gerne høre ministeren om, hvornår ministeren fik viden om, at der var den her skævvridning.
For ministeren handler jo ikke på mavefornemmelser, han handler på viden, så han må jo have fået en åbenbaring fra april til september 2008.
Hvornår skete det?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-11-13:
Det er derfor, vi tilbage i november 2007 igangsatte arbejdet og skrev ind i regeringsgrundlaget, at vi ville have det undersøgt.
Vi har igangsat arbejdet, fordi man kan have den mistanke.
Der er mange, der har rejst diskussionen, så lad os da få det undersøgt, og der siger jeg bare, at det er noget, der virkelig kræver nøje undersøgelse.
Derfor tager det også den tid, som det tager, frem til februar måned, og derefter må vi så arbejde på at finde et nyt aftalegrundlag mellem regioner og privathospitaler.
Jonas Dahl (SF), 2008-11-13:
Jamen så vil jeg fortsætte lidt i samme spor.
Hvornår blev ministeren vidende om, at sundhedsforsikringerne muligvis skaber ulighed i sundhedssystemet?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-11-13:
Nu er sundhedsforsikringer jo noget, som private kan vælge at udbyde, lige så vel som nogle private kan vælge at få en sundhedsmæssig behandling med fuld egenbetaling.
Det kan vi jo ikke regulere i et frit land.
Jeg bliver så spurgt, om de 50.000 forsikringer til advokater og direktør tilbage i SR-regeringens tid var udtryk for lighed modsat de 850.000, der er nu, som er blevet tegnet langt ind i LO's rækker, så lagerarbejderne også har dem.
Jeg må bare stille det retoriske spørgsmål, hvad der er mest lige - om det er 50.000 til velbeslåede frem for 850.000 til såkaldt ganske almindelige mennesker.
Det har jeg ikke svar på.
Når det så er sagt i et meget pragmatisk lys, må man også sige, at sundhedsforsikringer rent faktisk også bidrager med en masse sundhed.
Morten Østergaard (RV), 2008-11-13:
Jeg er utrolig ked af, hvis jeg er anledning til ministerens bekymringer.
Jeg er sikker på, at ministeren har utrolig mange bekymringer i forvejen, og derfor skal jeg selvfølgelig ikke give anledning til, at han får flere.
Jeg kan også forstå på ministeren, at det, der så giver anledning til bekymring, er, at jeg skulle være talsmand for, at vi får et sundhedssystem, hvor det er lægerne, der prioriterer behandlingen, og hvor det er de mest syge, der bliver behandlet først.
Jeg kan godt se, at det da må være et skrækscenarie for enhver.
Altså, jeg vil tro, at borgerne vil vælte ud i gaderne i protest over et sundhedsvæsen, hvor de mest syge bliver behandlet først, og hvor lægerne prioriterer behandlingen.
Men jeg vil bare sige, at for Det Radikale Venstre er det sådan set netop grundstøtterne i et velfungerende offentligt sygehusvæsen, at de mest syge bliver behandlet først, og at det er lægerne, der prioriterer behandlingen.
Derfor er mit spørgsmål: Er det ikke korrekt, at i modsætning til det system, der spinder sig ud af det udvidede frie sygehusvalg, er der masser af evidens for, at når man laver konkrete udbud, så er det nogle helt andre prisaftaler, man får?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-11-13:
Jeg bliver nødt til at sige, at hr. Jens Peter Vernersen er galt afmarcheret i forhold til det faktuelle indhold.
Det er rigtigt, at ministeren i 2006 dikterede afregningstaksten, fordi der ikke var enighed.
I 2007 kom der så en ny forhandling, og dér kom der enighed, og det er det regime, der køres med nu, altså et enighedsregime, og det er derfor, jeg ikke kan gribe ind.
Så det nuværende aftalesystem har ministeriet og ministeren ikke haft noget at gøre med.
I øvrigt er den her diskussion irrelevant med hensyn til hele DRG'en, fordi det er aftaler og prismekanismer, der hviler, ja, netop på aftaler og ikke på DRG'en.
Hvor mange møder der har været holdt, kan jeg ikke sige; jeg deltager ikke i dem alle.
Det her er jo meget teknisk, og det er embedsmændene bedre til end politikerne.
Per Clausen (EL), 2008-11-13:
Nu er ministeren meget optaget af ideologiske blokeringer.
Jeg tror sådan set, at det ikke nødvendigvis behøver at være en ideologisk blokering, men en blokering er det i hvert fald, når man har det grundsynspunkt, at den eneste måde, man kan være på patienternes side på, er, hvis man er enig med regeringen i dens politik.
Jeg synes, det er lidt fantasiløst, at ministeren mener, at der kun kan findes én løsning, som er den rigtige.
Det er en fantasiløshed, som jeg er stødt på i andre politiske sammenhænge, men som jeg ikke tror det er klogt at holde fast i.
Så til det spørgsmål, jeg har til ministeren.
Jeg kan forstå, at ministeren lagde meget vægt på, at sundhedssystemet skulle være offentligt finansieret, men det er sundhedsforsikringerne jo også for en stor dels vedkommende.
Er det sådan, at ministeren synes, at det er tilfredsstillende, hvis vi fremover ser, at sundhedsforsikringerne kommer til at spille en større og større rolle, fordi de jo også er finansieret af det offentlige, eller kunne ministeren være lidt mere præcis?
Der har jo været tid til at tænke over det allerede nu.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-11-13:
Nu har jeg på ingen måde nogen forventning om, at hr. Per Clausen bliver enig med regeringen, og hvis han gjorde, ville jeg også være nervøs for, om jeg nu stod det rigtige sted.
Det er jo bare sådan - så kan man kalde det ideologisk blokering eller ej - at eksistensen af det udvidede frie sygehusvalg er en borgerrettighed.
Når man holder fast i det, vælger man at være på borgernes side, fordi man dermed giver borgerne den rettighed, at de efter en vis ventetid i det offentlige regi kan sige: Nu vil jeg ikke længere.
Og det er der utrolig mange borgere der har været glade for, og arbejdspladserne har været glade for, at de har kunnet få deres medarbejdere tilbage.
Derfor bliver jeg også en lille smule bekymret over hr. Morten Østergaards bemærkninger, når han siger, at vi skal tilbage til et system, hvor det er læger, der prioriterer.
Bemærkningen om, at man skal behandle de mest syge først, lyder jo umiddelbart smuk og tiltalende, men den har bare som konsekvens, at det hele bliver en systembetragtning styret af lægerne.
Derved har borgerne ikke den ret til at sige: Nu vil jeg ikke vente længere.
Og det synes jeg ikke borgerne kan være tjent med.
For lige - nu lyser den røde lampe - at give et hurtigt svar til hr. Per Clausen på det konkret stillede spørgsmål om sundhedsforsikringer kan jeg sige, at regeringen arbejder for, at vi har let og lige adgang for alle.
Det betyder for mig at se et stort og stærkt offentligt finansieret sundhedsvæsen, hvor - sådan er det nu - det meste af produktionen foregår i det offentlige, og det forestiller jeg mig også i fremtiden, og noget af produktionen for de her offentlige ydelser kan foregå i privat regi, på nøjagtig samme måde som også de praktiserende læger leverer offentlige ydelser.
Per Clausen (EL), 2008-11-13:
Jeg ville jo være glad, hvis ministeren også kunne sige, at det handlede om at stille de her ydelser gratis til rådighed for borgerne.
Men det har man jo fået fjernet fra lovgivningen.
Men det, som jeg synes alligevel er lidt interessant, er, at ministeren mener, at han har givet borgerne en ret.
Hvad er det for en ret, borgerne har fået?
Jo, de har fået den ret, at hvis der er et privathospital eller for den sags skyld et andet offentligt hospital, der stiller en behandling til rådighed, så kan de gå derhen og få den foretaget.
Men de patienter, som ikke har nogen steder at gå hen, fordi der ikke findes noget privathospital, der kan tjene penge på at lave den behandling, de har brug for - eller de behandlinger, de har brug for, hvis det er flere behandlinger - har jo ingen ret.
Dem har ministeren og regeringen jo ikke givet nogen som helst ret.
Man har derimod sikret, at en række ressourcer bliver overført til private sygehuse og derfor ikke kan bruges til at hjælpe de mennesker, for hvem der ikke findes behandlingsmuligheder i den private sektor.
Så jeg mener, at ministeren går galt i byen; han har sikret de private sygehuse en række fordele, han har ikke sikret patienter nogen rettigheder.
Jeg tror sådan set ikke, at udgangspunktet for ministeren har været at sikre de private sygehuse bedre vilkår.
Jeg er sikker på, at ministeren selv tror på det, han siger, nemlig at det vigtige her er at sikre patienterne gode vilkår.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-11-13:
Jeg er da glad for den smukke intention.
Hvis der bliver spurgt om, og det gør der, hvad det er for en ret, vi har sikret borgerne, turde det jo være ret let at se; vi har nemlig givet borgerne retten til at få nogle offentlige kroner med sig hen på et udenlandsk sygehus, et andet offentligt sygehus eller et privat sygehus, når de har ventet 4 uger i det offentlige.
Og hvad er det så for nogle mennesker?
Jamen det er da de 180.000 mennesker, som rent faktisk har benyttet sig af det udvidede frie sygehusvalg og er blevet opereret og blevet glade for det og hurtigt er kommet tilbage på arbejdsmarkedet.
Så det er da ret tydeligt, hvad det er for en ret; det er retten til for offentlige kroner at blive behandlet så hurtigt som muligt.
Jens Peter Vernersen (S), 2008-11-13:
Nu takkede ministeren for debatten, men jeg skal erindre ministeren om, at debatten jo faktisk er rejst af ministeren selv i kraft af de udtalelser om, at 50 pct. af hospitalsvæsenet godt kunne ligge i privat regi.
Det er sådan set det, der har givet anledning til debatten.
Ministeren har en række synspunkter, som jeg måske ikke kan nå at få nærmere for forklaret med de spørgsmål, jeg kan stille her.
Men jeg vil bare sige, at de beregninger, vi har lavet, om, at man får 20 pct. overbetaling på de private hospitaler, hviler på de forudsætninger, vi har lagt ind, og de er selvfølgelig lige så kompetente og lige så kvalificerede som de beregninger, man laver ovre i ministeriet.
De folk, der laver beregningerne, har stort set gået i den samme skole, og de har lagt de samme forudsætninger ind, så derfor er vores beregninger selvfølgelig fuldstændig valide.
Men jeg kan jo gøre det, at jeg sender beregningerne over, så kan ministeren regne dem efter, og så kommer han sikkert frem til præcis det samme.
Men i den konkrete sag om disse fedmeoperationer, der har været oppe, er der ikke nogen tvivl om, når man ser, hvad de to priser er, at 28.000 kr. ekstra for en operation altså er 50 pct. mere end det, som det offentlige betaler.
Og der kommer vi ind på det spørgsmål, som ministeren også forholder sig til: Kunne man få en anden betaling?
Det skal jeg vende tilbage til, og det er muligt, jeg skal have en anden omgang på talerstolen - jeg kan se, at formanden rejser sig op, så det kan måske blive nødvendigt.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-11-13:
Omkring min udtalelse på det konservative landsråd vil jeg sige, at man, hvis man tager det hele i en sammenhæng, ikke kan finde noget, som der ikke er fuldstændig dækning for i Socialdemokraternes sundhedsudspil af 23. april 2008.
Og den diskussion, som jeg har forsøgt at rejse, og som vi også får nu, er i virkeligheden diskussionen af, om det, så længe tingene er offentlige, så længe der er fri og lige adgang, så er så afgørende, om det udvidede frie valg omsætningsmæssigt fylder de 2 pct., som det har nu, eller om det fylder lidt mere, end det gør nu.
Det er i virkeligheden den diskussion, der er så relevant.
For ellers sidder vi og diskuterer, at vi får amerikanske tilstande, fordi det er steget fra 1,5 til 2 pct.
Og lad mig lige sige omkring amerikanske tilstande, at jeg derved forstår et forsikringsbaseret system, og det er jo det vi er enige om at vi ikke skal have; vi skal have et skatteyderbetalt system.
Med hensyn til de 20 pct., som hr. Jens Peter Vernersen siger at Socialdemokraternes sikkert udmærket uddannede folk har regnet sig frem til, må man bare sige, at man som minister dér ikke skal komme med mavefornemmelser, dér skal man vide, og det er derfor, jeg får tingene undersøgt præcist og grundigt.
Så skal vi nok melde ud, og vi skal også nok få det til at blive et nyt aftalegrundlag mellem private og regioner inden den 1. juli.
Og så har jeg lige …