Gitte Lillelund Bech (V), 2010-12-01:
De fanger, som vi fra dansk side selv tager, dvs. de fanger, som vores danske soldater selv tager, som vi tilbageholder, og som vi overleverer til de afghanske myndigheder, fører vi tilsyn med.
Det gør vi med baggrund i den aftale, som jeg også nævnte i mit indledende svar til hr. Frank Aaen.
Det er en aftale mellem den danske regering og den afghanske regering om, at vi skal kunne føre tilsyn med de fanger, som vi har overleveret til de afghanske myndigheder, nemlig med, at de ikke må blive udsat for tortur, at de ikke må idømmes dødsstraf osv.
Så de fanger, som vores danske soldater tager, fører vi tilsyn med, og vi sikrer, at der ikke er nogen krænkelser i den forbindelse.
Jeg tror også, at det er klart for alle, der følger den her debat – hvis man læser avisen, hvis man læser Amnesty Internationals rapporter osv. – at det bliver påpeget, at der kan være steder i Afghanistan, hvor det er sådan, at man ikke overholder folkeretten.
Men det, der er vigtigt her, er at holde fast i, hvad der sker, når det er danske soldater, der overleverer fanger til afghanerne.
Så fører vi tilsynet, så sikrer vi, at der er militærjurister, og der er en læge til stede, når vi fører tilsyn, plus at vi har den her aftale med den afghanske regering, således at vi kan sikre, at de fanger, vi har afleveret til afghanerne, ikke bliver behandlet i strid med folkeretten.
Som jeg sagde i mit indledende svar på spørgsmålet lige før – spørgsmål nr. S 479 – lægger vi faktisk ret stor vægt på, at vi skal overholde international ret, og vi prøver rent faktisk fra dansk side i rigtig mange sammenhænge at påvirke, at international ret respekteres.
Det gælder altså også i relation til tilbageholdte.
Jeg tror, at de færreste er klar over, at regeringen faktisk allerede tilbage i 2007 tog initiativ til det, der hedder Copenhagen Process, om håndtering af tilbageholdte, hvor ambitionen er, at der skal opnås en bred international tilslutning til et sæt retningslinjer for håndtering af tilbageholdte.
Der er en lang række relevante internationale organisationer, f.eks. internationale Røde Kors, NATO, FN, og så er der lang række lande, som deltager i det her arbejde i Copenhagen Process for at lave de retningslinjer for, hvordan man håndterer tilbageholdte.
Derfor gør vi faktisk et aktivt dansk arbejde med henblik på at håndtere de udfordringer, der kan være med hensyn til tilbageholdte i internationale operationer.
I Afghanistan, hvis vi tager det som eksempel,
har regeringen faktisk igennem en årrække iværksat og støttet en række initiativer, der har til hensigt at fremme menneskerettighederne i Afghanistan, herunder også for tilbageholdte.
Rammerne for regeringens arbejde er beskrevet i Udenrigsministeriets og Forsvarsministeriets rapport om den danske indsats i Afghanistan 2008-2012.
Det fremgår meget klart her, at Danmark med en integreret politisk, militær og civil indsats vil bidrage til sikkerhed og genopbygning, bl.a. gennem støtte til statsopbygning, demokrati, fremme af menneskerettigheder og god regeringsførelse.
Der udfoldes rent faktisk et omfattende internationalt arbejde og en omfattende indsats med hensyn til at styrke kapacitetsopbygningen på retsområdet i Afghanistan.
Herved understøttes bl.a., at tilbageholdelse og overdragelse i Afghanistan, herunder danske tilbageholdelser og overdragelser, fortsat vil kunne ske i henhold til de internationale forpligtelser, som vi har.
Fra dansk side er vi altså også aktive, og det er vi via det arbejde, der er forankret i Udenrigsministeriet.
Som jeg også nævnte før, har vi fra Forsvarsministeriets side indgået en aftale med Afghanistan i 2005 om, hvordan de afghanske myndigheder skal behandle fanger, som vi har overladt i deres varetægt.
Endelig har vi, som jeg også nævnte før, handle- og meldepligten for soldaterne.
Samlet set synes jeg faktisk, at vi gør rigtig meget både på kapacitetsopbygningsdelen og i de enkelte operationer, vi er ude i.