Brian Mikkelsen (KF), 2009-04-17:
Som jeg nærmere vil redegøre for, er det et område, som kriminalforsorgen gennem de seneste år har haft stor fokus på og har arbejdet meget med, og der er taget en række forskellige initiativer.
Kriminalforsorgen er løbende opmærksom på behovet og mulighederne for at styrke indsatsen vedrørende indsattes børn.
De første konkrete forslag i beslutningsforslaget er, at fængsler og arresthuse skal indrette særskilte besøgsfaciliteter til børn, der skal besøge deres forældre, og at der fastsættes minimumsstandarder for indretningen af disse faciliteter.
Vi har for kort tid siden her i Folketingssalen drøftet to beslutningsforslag, som jo også omhandlede børns besøgsmuligheder, nemlig B 57 og B 74 fremsat af henholdsvis Det Radikale Venstre og SF.
Som jeg også gav udtryk for ved behandlingen af disse to beslutningsforslag, er jeg helt enig i, at der skal gøres alt, hvad der er muligt, for at skabe de bedst mulige besøgsfaciliteter til børn, der skal besøge deres forældre.
Direktoratet for Kriminalforsorgen fastsatte i 2004 en række minimumskrav til besøgslokalers indretning i fængsler og arresthuse.
I 2006 fulgte direktoratet op på, om institutionerne levede op til kravene, og ved årsskiftet 2008/2009 blev der igen fulgt op i forhold til arresthusene.
Den seneste opfølgning viste, at ikke alle arresthuses besøgsfaciliteter levede op til minimumskravene.
Langt de fleste arresthuse består af meget gamle, trange og nedslidte bygninger, hvor der ikke er mulighed for at lave ud- og tilbygninger i forbindelse med forbedring af besøgsfaciliteterne.
Direktoratet har for nylig på baggrund af den seneste opfølgning opfordret arresthusene til at indsende ansøgninger til direktoratet om ekstra midler til renovering af besøgsfaciliteterne.
Det vil dog ikke være muligt at iværksætte større om- og tilbygninger inden for kriminalforsorgens økonomiske rammer.
Der er som sagt allerede nu igangsat flere forskellige projekter i arresthussektoren til forbedring af besøgsfaciliteterne, herunder især forholdene for de indsattes børn.
F.eks. har man i Arresthuset i Århus med støtte fra bl.a. private firmaer iværksat en renovering af besøgsfaciliteterne.
Desuden fik det største arresthus i Danmark, Københavns Fængsler, i 2007 en bevilling til renovering og indretning af besøgsfaciliteterne i Vestre Fængsel samt opførelse af en helt ny besøgsbygning i Blegdamsvejens Fængsel.
I begge fængsler er der helt nyetablerede familiebesøgsrum med børnevenlig udsmykning og alderssvarende legetøj.
Derudover er der tilknyttet gårdhaver til besøgslokalerne i Blegdamsvejens Fængsel.
I flere af kriminalforsorgens fængsler er der de senere år indrettet særlige legeområder til besøgende børn.
Dette gælder bl.a. i statsfængslerne i Ringe, Nyborg og Horserød.
Besøg kan i størstedelen af de åbne fængsler foregå i den indsattes eget opholdsrum, og der er også adgang til legearealer og udendørsfaciliteter.
Der er også i de fleste åbne fængsler mulighed for, at de indsatte sammen med de besøgende kan lave mad og færdes i sportshallen m.v.
F.eks. fik Statsfængslet i Renbæk i 2008 en bevilling til etablering af besøgsfaciliteter med bl.a. cafemiljø og legeplads til de indsattes børn.
Fængslet forventer, at de nye besøgsfaciliteter er klar til brug her i løbet af foråret.
For de lukkede fængslers vedkommende kan jeg oplyse, at der i Statsfængslet Østjylland er to besøgslejligheder, hvor de indsatte kan have besøg med overnatning af deres pårørende, og i Statsfængslet i Ringe er det et familierum, hvor man også kan have overnattende besøgende.
Desuden er der i forbindelse med det igangværende arbejde med forbedring af forholdene for de kvindelige indsatte i Anstalten ved Herstedvester planer om at etablere besøgslejligheder, og også i det kommende nye fængsel på Falster planlægges det at etablere besøgslejligheder.
Jeg vil også nævne det udviklingsarbejde, der har været iværksat i samarbejde med Egmont Fonden i 2007 med henblik på at skabe mere børnevenlige besøgsfaciliteter i Statsfængslet i Vridsløselille. Besøgsområderne er nu indrettet meget børnevenligt både i relation til møbler, legetøj m.v.
De indsatte har i øvrigt medvirket i udviklingsarbejdet.
For så vidt angår arresthussektoren, er der på grund af de bygningsmæssige rammer ikke mulighed for at etablere besøgslejligheder, hvor de indsattes børn og familier kan overnatte.
Hertil kommer, at forslaget om, at der bør indrettes børnebesøgsrum, i mange tilfælde vil lægge stort beslag på arresthuskapaciteten, fordi der på grund af mange arresthuses fysiske beliggenhed jo ikke er nogen mulighed for udbygning.
Dette vil være meget uhensigtsmæssigt, bl.a. fordi arresthusenes belæg har udvist en stigende tendens i 2008 og i begyndelsen af 2009.
Der vil som led i dette arbejde blive lagt stor vægt på besøgsfaciliteter for de indsattes familier og børn.
Jeg kan i øvrigt oplyse, at kriminalforsorgen i maj 2008 havde besøg af FN's specialrapportør vedrørende tortur.
For det andet foreslås det i beslutningsforslaget, at enlige forsørgere skal kunne afsone domme på over 3 måneder med elektronisk fodlænke.
Lad mig starte med at understrege, at jeg mener, at muligheden for at afsone hjemme med en elektronisk fodlænke er en rigtig god ordning, som jeg har stor tiltro til, og som jeg tror meget på har en god virkning.
Ordningen blev jo oprindelig gennemført i 2005, hvor målgruppen var afgrænset til personer idømt en fængselsstraf i indtil tre måneder for overtrædelse af færdselsloven.
I 2006 blev målgruppen udvidet, og i 2008 blev målgruppen udvidet igen og omfatter nu som udgangspunkt alle, der er idømt fængselsstraf i indtil 3 måneder.
Der gælder en undtagelse for personer, der er idømt fængselsstraf i indtil 14 dage for overtrædelse af våbenlovgivningen.
Ordningen er således allerede inden for de sidste 3 år blevet udvidet to gange.
Som det fremgår, har udvidelsen ikke vedrørt kriteriet om straffens længde, idet ordningen stadig er begrænset til at gælde ved fængselsstraffe på højst 3 måneder.
Korte frihedsstraffe på indtil 3 måneders fængsel idømmes normalt ikke for meget grov og omfattende kriminalitet.
Det er derfor min opfattelse, at der ikke er grundlag for at indføre en udvidet adgang til afsoning i fodlænke for enlige forsørgere.
Jeg vil ikke på forhånd udelukke, at det på et tidspunkt vil kunne overvejes at udvide ordningen med hensyn til kriteriet om straffens længde, men jeg mener, at den nuværende ordning bør fungere i længere tid, så kriminalforsorgen kan indhøste flere erfaringer med ordningen.
Jeg vil i den forbindelse nævne, at de gældende regler giver mulighed for, at den indsatte kan have sit barn under 3 år hos sig i institutionen, hvis den indsatte selv er i stand til at passe barnet.
I sådanne situationer vil der som hovedregel blive indhentet en udtalelse fra socialforvaltningen om, hvorvidt opholdet i institutionen er foreneligt med hensynet til barnet.
Nogle af kriminalforsorgens institutioner er særlig indrettet til indsatte, der medbringer deres barn.
Statsfængslet ved Horserød, der er et åbent fængsel, har en familieafdeling, hvor indsatte, der har børn under 3 år, kan afsone.
I Statsfængslet Møgelkær er der ligeledes mulighed for at medbringe børn, som er op til 3 år gamle.
Der er på fællesskabsafdelingen også mulighed for, at ægtepar kan afsone sammen med deres barn.
I Statsfængslet i Ringe, der er et lukket fængsel, anbringes indsatte med børn under 3 år på den stoffri afdeling, som er en afdeling for indsatte, der ikke har narkotikaproblemer og ønsker at afsone stoffrit.
Børn under 3 år, som er med en forælder i fængsel, bliver enten passet af deres forælder i fængslet eller kørt i dagpleje eller børnehave.
Jeg kan herudover oplyse, at indsatte har mulighed for at blive udstationeret til en af kriminalforsorgens pensioner af hensyn til den indsattes mindreårige barn.
Formålet med udstationeringen kan enten være, at barnet kan bo sammen med den indsatte på pensionen, eller at den indsattes muligheder for at besøge og få besøg af barnet forbedres.
Udstationering vil navnlig finde sted i tilfælde, hvor den indsatte er eneforælder.
Men udstationering kan også finde sted, såfremt barnet har kontakt til begge forældre, eller hvor den anden forælder har behov for aflastning, f.eks. på baggrund af sygdom eller vanskeligheder med barnet.
Pension Engelsborg har etableret et særligt familierum, hvor de indsatte har mulighed for også at have de større børn med under afsoning.
Her gøres en målrettet indsats for at etablere en bedre relation mellem dem indsatte og barnet, styrke familien og således bedre mulighederne for en god hverdag for barnet og den indsatte efter løsladelsen.
For det tredje foreslår forslagsstillerne, at de indsatte på forsøgsbasis får adgang til at kommunikere med deres barn eller børn via mobiltelefon og e-mail.
Jeg vil gerne understrege, at jeg er enig i intentionen, nemlig at indsatte i kriminalforsorgens institutioner i størst muligt omfang selvfølgelig skal bevare kontakten til deres børn.
Det er også et område, som jeg ved at Kriminalforsorgen har stor fokus på.
I de almindelige afsoningsafdelinger i de lukkede fængsler kan de indsatte få en generel tilladelse til i deres fritid at ringe til fire godkendte telefonnumre.
I de åbne fængsler har de indsatte i almindelighed adgang til i deres fritid at føre telefonsamtaler fra mønt- eller korttelefoner uden forudgående godkendelse.
Indsatte i åbne fængsler og pensioner har som udgangspunkt
mulighed for at få tilladelse til at installere egen telefon i eget opholdsrum.
Det har vist sig at være forholdsvis dyrt for de indsatte at ringe fra både de åbne og lukkede fængsler, og derfor har Kriminalforsorgen arbejdet på at gøre det billigere.
Kriminalforsorgen har samtidig haft for øje, at de indsatte gerne i større omfang end hidtil skal kunne foretage telefonopkald og dermed bevare kontakten til de pårørende, herunder deres børn.
Mobiltelefonerne er stillet til rådighed af Kriminalforsorgen, og de er af ordens- og sikkerhedsmæssige grunde fastgjort til væggen.
De indsatte har selv mulighed for at medbringe eget simkort samt taletidskort i fængslet.
Med denne ordning er det således blevet gjort betydelig nemmere for den indsatte at kontakte sine pårørende, herunder børn, og det er blevet nemmere for de pårørende at få kontakt med den indsatte.
Mobiltelefonordningen i Statsfængslet Møgelkær betyder også, at de indsatte foruden muligheden for at foretage almindelige telefonopkald, når det passer dem, nu også har mulighed for at kommunikere via sms.
Kriminalforsorgen har oplyst, at forsøgsordningen skal evalueres i løbet af året, og at det herefter vil blive besluttet, om ordningen skal udbredes til alle åbne fængsler.
Som jeg nævnte før, kan de indsatte på de almindelige afsoningsafdelinger i de lukkede fængsler få en generel tilladelse til i deres fritid at ringe til et antal forud godkendte numre.
Kriminalforsorgen har oplyst, at man er ved at implementere et nyt telefonsystem, således at de indsatte via IP-telefoni fremover vil kunne ringe billigere.
Kriminalforsorgen har oplyst, at det ikke harmonerer med de ordens- og sikkerhedsmæssige hensyn, der ligger til grund for de gældende regler, hvis der indføres en ordning, som generelt tillader disse kommunikationsformer især i fængsler og arresthuse.
Jeg mener derfor ikke, at en sådan generel tilladelse vil være en farbar vej.
Alt i alt er situationen altså den, at der i Kriminalforsorgen i dag bliver gjort rigtig meget for, at de indsatte skal have gode kommunikationsmuligheder med deres pårørende.
Disse muligheder bør også ses i sammenligning med de efter international målestok meget, meget gode ordninger med hensyn til besøg og udgang, som vi har i Danmark, hvor vi giver de indsatte mulighed for at fastholde kontakten til familierne.
For det fjerde ønsker forslagsstillerne, at børn af de indsatte i landets fængsler og arresthuse får tilbudt psykologhjælp og andre relevante foranstaltninger, og at der samtidig sikres en systematisk beskyttende indsats over for børn, der har overværet deres forældres arrestation.
Det siger sig selv, at der som regel vil opstå en særlig vanskelig situation for børn, hvis en forælder bliver fængslet.
I den forbindelse har Indenrigs- og Socialministeriet oplyst, at kommunerne efter serviceloven altid er forpligtet til at hjælpe alle børn med særlige behov og tildele det enkelte barn støtte på baggrund af en konkret vurdering af behovet.
Jeg kan også nævne, at man har indført Pårørendelinjen, hvor der udøves anonym telefonrådgivning over for pårørende til indsatte i Kriminalforsorgen.
Pårørendelinjen vejleder særlig om konkrete regler og rettigheder for frihedsberøvede.
På denne baggrund er det regeringens opfattelse, at det hverken er nødvendigt eller hensigtsmæssigt at tvinge de mangfoldige initiativer og den løbende udvikling af tiltag og metoder på dette område ind i nogle bestemte lovgivningsmæssige rammer.
Regeringen kan derfor, uanset at det er et meget sympatisk formål, ikke støtte beslutningsforslaget.