Christian Rabjerg Madsen (S), 2016-01-12:
De store ord var fundet frem til lejligheden, ikke alene fordi det var et enigt Folketing, der stod bag loven og dermed det danske mindretal, men i endnu højere grad fordi Danmark som den eneste nation i verden vedtog en lov, som vedrører en folkedel bosiddende i et andet land.
Som SSF bemærkede, siger vedtagelsen i 2010 ikke så lidt om det gode forhold imellem to nationer.
Revisionen af Sydslesvigloven blev allerede ved vedtagelsen i 2010 skrevet ind for at sikre en evaluering af, om loven bidrager til at skabe klarhed over rammerne for Sydslesvigudvalgets uddeling af tilskud til mindretallets arbejde.
I dag kan vi konkludere, at det gør loven, og så kunne den her forhandling jo sådan set slutte her.
Heldigvis har gode kræfter benyttet lejligheden til at kigge en ekstra gang på det Sydslesvigudvalg, der er omdrejningspunktet for Folketingets arbejde med det danske mindretal og bindeleddet mellem de dansksindede syd for grænsen og folkestyret.
Socialdemokraterne bakker op om og er tilfredse med, at lovforslaget udvider antallet af medlemmer i Sydslesvigudvalget fra de nuværende 5 til 7 medlemmer med virkning fra efter næste folketingsvalg.
Samtidig noterer vi os i lovforslagets bemærkninger, at det er intentionen, at de 7 pladser fordeles, så flest mulige partier får adgang til arbejdet i Sydslesvigudvalget.
Udvidelsen af antallet af medlemmer i udvalget breder arbejdet i udvalget ud til flere partigrupper, flere politikere og dermed flere politiske baglande og i sidste ende flere danskere.
Ja, man kan måske endda håbe, at flere danskere fremadrettet vil fatte interesse for danskerne syd for grænsen.
Samtidig betyder udvidelsen til 7 personer, at Sydslesvigudvalget fastholder sine helt særlige karakteristika, der er forudsætningen for udvalgets mulighed for at samles hurtigt, agere som en politisk-administrativ formidler af statens tilskud og samtidig bevare den enighed i beslutningerne, der er en stor fordel, i betragtning af at udvalget jo er bindeleddet imellem Folketinget og det danske mindretal syd for grænsen.
Disse karakteristika kunne nemt gå tabt, om udvalget med et større antal var kommet til at ligne et mere almindeligt stående folketingsudvalg.
Jeg har også lyst til at fremhæve det forhold, at Folketinget med lovforslaget fremover hvert andet år kommer til at forholde sig til mindretallet i almindelighed og arbejdet i Sydslesvigudvalget i særdeleshed.
Også dette tiltag vil styrke en viden om og forbindelsen mellem Folketinget og de dansksindede i Sydslesvig.
Det sker fra tid til anden, at der opstår debat om mindretallet og Folketingets bevilling.
Det er sundt, og det er et tegn på det levende demokrati.
Det er med til at holde debatten både levende og nærværende.
Det er en demokratisk debat, der naturligvis også findes syd for grænsen internt i mindretallet.
Den debat skal vi give plads til, og derfor er Socialdemokraterne uenige med hr. Martin Henriksen, der i sidste uge krævede, at SSV havde den samme holdning som et flertal i Folketinget til en specifik politisk sag.
Det er jo grænsende til sindelagskontrol og derfor på ingen måde i overensstemmelse med København-Bonn-erklæringerne, som håndteringen af det danske mindretal i Tyskland og det tyske mindretal i Danmark baseres på.
Vi skal give tilskud for at understøtte danskheden i Sydslesvig, men ikke med henblik på at købe os til, at SSV skal mene det samme som os om en sag, der naturligvis påvirker de danske syd for grænsen.
Socialdemokraterne kan selvsagt støtte lovforslaget, og vi glæder os over at få lejlighed til at vise opbakning til det danske mindretal i Sydslesvig, der, som de også siger, gør Danmark lidt større.
Jeg håber, at vi i dag om ikke kan skrive verdenshistorie, så i hvert fald symbolsk kan bekræfte det, som daværende statsminister Niels Neergaard sagde i forbindelse med genforeningen, nemlig at de ikke skal blive glemt, og vi fortsat i enighed i Folketinget kan stå bag Sydslesvigloven og stå bag det danske mindretal syd for grænsen.