Mette Frederiksen (S), 2010-06-04:
Jeg har lyttet til debatten med stor interesse og kan egentlig godt forstå, at Dansk Folkeparti har så stort et behov for at gøre det her til en teknikdiskussion.
Siden 2001 er fattigdommen vokset i Danmark.
Siden 2001 er antallet af børn, der vokser op i fattigdom med materielle afsavn, med risikoen for sammen med deres mor og far at blive sat ud af deres lejemål, steget.
Nu har Dansk Folkeparti sammen med regeringen så fremlagt en såkaldt genopretningspakke, hvor et af de primære elementer er, at familier med mange børn skal sættes endda voldsomt ned i ydelse.
Ville det ikke klæde det her Folketing, hvis vi brugte dagen i dag til at diskutere, hvorfor fattigdommen er steget, og hvordan vi kan bekæmpe den fattigdom, i stedet for at gøre det til et spørgsmål om teknik?
Fra Socialdemokratiets side er vi tilhængere af, at der indføres en officiel fattigdomsgrænse i Danmark.
Den ambition og den målsætning deler vi med den øvrige opposition, som i lighed med os ønsker, at vi som samfund aktivt bekæmper den økonomiske fattigdom blandt børnefamilier, blandt pensionister og andre, der ikke har ret meget at gøre med sidst på måneden.
Vi har foreslået at indføre en officiel fattigdomsgrænse ad flere omgange.
Hver evig eneste gang har ikke alene regeringen, men også Dansk Folkeparti vendt tommelfingeren nedad.
I erkendelse af – vi har ikke 90 mandater – at det borgerlige Danmark ikke ønsker, at der skal indføres en officiel fattigdomsgrænse i Danmark, har vi nu fremsat det her beslutningsforslag, hvis hovedkerne er, at ligegyldigt hvad man end måtte mene om fattigdom, hvorfor den opstår og dens konsekvenser, så kunne vi måske i Folketinget blive enige om at bede de mennesker, der ved allermest om fattigdommen, dens betydning og dens konsekvenser, om at komme med forslag til Folketinget om, hvordan en officiel dansk fattigdomsgrænse skal se ud.
Vi ønsker ikke at jappe det her igennem.
Skal vi i Danmark indføre en officiel fattigdomsgrænse, skal det selvfølgelig gøres på et oplyst og grundigt grundlag.
Et er, at man er imod en fattigdomsgrænse.
Et er, at man er en del af et politisk flertal, der aktivt og bevidst har understøttet stigningen i fattigdom.
For det er det, der er tale om.
Der er jo tale om en regering og et støtteparti, der nu igennem snart 10 år bevidst har forøget andelen af fattige danskere ved at sætte en række sociale ydelser ned og ved ikke i tide at bekæmpe den økonomiske krise.
Når vi så fra oppositionen kommer med det helt ydmyge forslag om at lægge de politiske stridigheder lidt til side og i fællesskab blive enige om at nedsætte et ekspertudvalg, der kan komme med anbefalinger til forskellige modeller for en fattigdomsgrænse, så afviser man også det.
Det gør man altså, samtidig med at man nu gennemfører en genopretningspakke, som vi ved kommer til at betyde, at endnu flere børn i Danmark kommer til at vokse op i fattigdom.
Jeg ved ikke, hvordan andre har det, jeg har det selv sådan, at jeg synes grundlæggende ikke, at fattigdom klæder Danmark.
Jeg synes, vi skal kæmpe for et Danmark, hvor børn og unge selvfølgelig reelt har og får lige muligheder, hvor der ikke er nogen, der skal vækkes af fogeden eller bankes op af fogeden, fordi man ikke har haft råd til at betale sin husleje.
Det er derfor, vi fremsætter det her forslag.
Kunne man nu ikke lægge parolerne lidt til side og blive enige om, at den regering, der nu i rigtig mange år har nedsat den ene kommission efter den anden, også gør det på fattigdomsområdet?
Lad os få nedsat det ekspertudvalg, der kan komme med anbefalinger til, hvordan en officiel dansk fattigdomsgrænse skal se ud.
Det er det forslaget, handler om.
Jeg synes ikke, at vi skal gøre det til et spørgsmål om teknik.
Jeg synes, vi skal gøre det til et spørgsmål om holdninger.
Ønsker vi et Danmark med fattigdom eller ej?
Det er sådan set det spørgsmål, der skal besvares.
Der må være en eller anden grund til, at Dansk Folkepartis ordfører hidser sig så meget op, og der må være en eller anden god grund til, at man bruger det ordvalg og har behov for det ordvalg, som man har anlagt her.
Jeg tror, det handler om noget helt andet, sagt til hr. Martin Henriksen.
Jeg tror, det grundlæggende handler om, at Dansk Folkeparti slet ikke ønsker en fattigdomsgrænse.
Jeg tror, det handler om, at Dansk Folkeparti faktisk ikke synes, at vi har et fattigdomsproblem i Danmark.
Jeg tror, det handler om, at Dansk Folkeparti er utrolig glad for, at der nu skæres ned på børnechecken, vel vidende at det rammer rigtig, rigtig mange børnefamilier rigtig hårdt.
Må jeg så ikke i forhold til konsensus eller ej på socialområdet sige, at vi har et udmærket samarbejde omkring satspuljen på tværs af de politiske partier i Folketinget, men når det kommer til den øvrige socialpolitik, hører enigheden jo altså op.
Vi har tidligere i dag stemt om et forslag om, hvorvidt vi skal lægge børn i elektroniske fodlænker.
For få dage siden vedtog Dansk Folkeparti sammen med regeringen at sænke den kriminelle lavalder – en af de største, synes jeg, socialpolitiske problemstillinger i rigtig, rigtig lang tid –
deri er vi bestemt heller ikke enige.