runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Jarlov (KF), 2010-03-26:
Den sorterer under Folketinget, det er der ingen tvivl om.
Det er os, der skal tage stilling i den her sag.
Vi har i Det Konservative Folkeparti den politik, at vi lytter til folkekirkens brede flertal; vi ønsker, at der skal være et bredt flertal i folkekirken, som tager stilling til det her.
I den her sag har man kunnet følge i pressen, at et bredt flertal af folkekirkens medlemmer, et flertal af præsterne og også et flertal af biskopperne har ytret ønske om, at vi får nedsat et udvalg, som kan arbejde videre med den her sag.
Det er for os et bredt flertal i folkekirken.
Jesper Langballe (DF), 2010-03-26:
Jeg synes alligevel, der er noget begrebsforvirring; for hvad et bredt flertal af folkekirkemedlemmerne mener, ved vi jo faktisk ikke noget om.
Vi ved, at Kristeligt Dagblad har lavet en rundringning blandt præsterne, og vi ved, at biskopperne er blevet spurgt.
Men da folkekirken som bekendt styres nedefra, da folkekirken er de menige folkekirkemedlemmer, og da de ikke har noget forum, de kan udtrykke sig igennem, er det jo lidt svært at fastslå, hvad folkekirken selv egentlig er.
Jeg vil spørge hr. Rasmus Jarlov, om han ikke er enig med mig i, at det er en ret god ting at bevare den usikkerhed.
Vi skal ikke være for sikre på, hvem der kan stå frem og slå sig for brystet og tale på folkekirkens vegne.
Rasmus Jarlov (KF), 2010-03-26:
Jeg er enig så langt, at vi skal bevare et forsigtighedsprincip.
Vi skal ikke introducere noget, hvis der ser ud til at være bare et lillebitte snævert flertal i en meningsmåling.
Når vi laver de her ændringer af ret fundamental karakter, skal vi selvfølgelig være sikre på, at det er rigtigt, når vi siger, at der er en bred tilslutning til det.
Netop derfor er det en rigtig god idé, at kirkeministeren får nedsat et udvalg, hvor man kan diskutere det her til bunds.
Men det er selvfølgelig også sådan, at vi jo ikke bare kan gemme os bag ved, at vi ikke har noget besluttende organ for folkekirken og dermed ikke kan sige noget om, hvad folkekirkens flertal ønsker.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-26:
Jeg er enig med hr. Jesper Langballe i, at folkekirken er os alle, om man så må sige, dvs. også mig, fordi jeg jo faktisk er medlem.
Men det, jeg ikke forstår, er, at hr. Rasmus Jarlov vil lægge det hele over på folkekirken.
Men jeg mener, at vi vel er enige om, at ægteskabsloven er en verdslig lov.
Derfor må det jo også være Folketinget, der beslutter, hvad der skal stå i ægteskabsloven – altså lov om indgåelse af ægteskab, ægteskabsopløsning, og hvad det nu hedder, nu kalder jeg den bare i forkortet form ægteskabsloven.
Er vi ikke enige om det?
Det håber jeg vi er.
Dermed vil jeg godt spørge: Mener hr. Rasmus Jarlov, fuldstændig frigjort fra kirken, at et ægteskab er mellem en mand og kvinde?
Det er det i dag implicit; det står der sådan set ikke eksplicit, men det står der implicit.
Og er det det, hr. Rasmus Jarlov har noget imod?
Nu forholder jeg mig til det, som denne debat handler om, nemlig det her lovforslag, og ikke til hele Det Radikale Venstres historie og hr. Jesper Langballes og hr. Søren Krarups animositet mod Det Radikale Venstre.
Jeg synes godt, at man kan tillade sig – det mener jeg også er i overensstemmelse med forretningsordenen – at forholde sig til det konkrete forslag.
Så siger hr. Jesper Langballe – hvis jeg så skærer alt det andet fra, der efter min opfattelse er noget sludder – at vi altid har været imod ægteskabet.
Det passer jo ikke, men der er visse sider af familieskabet og ægteskabet, som vi har været imod, fordi vi mener, at det i visse sammenhænge holdt mennesker i fangenskab.
Det er en ganske anden ting.
Derfor har vi også gjort, hvad vi kunne for at ændre på visse sider af ægteskabet.
Vi har bare for at tage et eksempel været varme forkæmpere og nogle af de første forkæmpere for fælles forældremyndighed, som hr. Jesper Langballe helt givet oprindeligt var imod.
Jeg ved ikke rigtig, hvor han står i dag.
Så det er det, vi har gjort.
Rasmus Jarlov (KF), 2010-03-26:
Det er jo delvis rigtigt, hvad spørgeren siger.
Men det er også rigtigt, at der vil skulle introduceres et nyt vielsesritual, og der skal findes en form, som kan få bred opbakning.
Vi mener, at kirken skal have ro til dette, og før der kommer et kirkeligt ønske om, at vi ændrer loven, ændrer vi ikke loven.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-03-26:
Det bliver kort.
Kirken skal selv bestemme, siger hr. Rasmus Jarlov.
Det er jeg helt enig i, så længe det er inden for lovens rammer, selvfølgelig.
Problemet er så bare, at det på nuværende tidspunkt ikke er inden for lovens rammer, at præster kan vie homoseksuelle.
Det er Folketinget, os herinde, der lægger hindringer i vejen for kirken; det er Folketinget, der blander sig i kirkens indre anliggender ved at fratage kirken det frie valg til at vie homoseksuelle.
Når hr. Rasmus Jarlov siger, at kirken selv skal bestemme, kan jeg simpelt hen ikke forstå, hvorfor ordføreren vil stemme imod det her forslag.
For forslaget – eller i hvert fald det forslag, vi behandler senere, som kun handler om ægteskabet, handler netop om at give kirken frit valg i modsætning til i dag, hvor Folketinget har truffet beslutningen på vegne af kirken.
Jesper Langballe (DF), 2010-03-26:
Hvornår mente Det Radikale Venstre ikke, at ægteskabet var undertrykkende?
Det var jo bare brandesianismens holdning til ægteskabet, at man skulle stå frit over for hinanden.
Jeg vil bestemt ikke anfægte fru Lone Dybkjærs ret til at holde sig til at tale om sit eget lovforslag, som vi har fremme på bordet og på dagsordenen i dag.
Men efter at fru Lone Dybkjær havde sagt, at hun ville det, så gik fru Lone Dybkjær over til at tage Det Radikale Venstre og dets holdning til ægteskabet i forsvar.
Det synes jeg da personligt kunne tegne til en frugtbar og god debat.
Den vil jeg gerne deltage i, men fru Lone Dybkjær må da tale om, hvad hun vil.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-03-26:
Jeg synes, at de seneste par ugers debat tyder på, at man i Dansk Folkeparti ikke helt har forstået det forslag, vi behandler i dag.
F.eks. skriver fru Pia Kjærsgaard i sit seneste ugebrev, at hvis det her handlede om ligestilling, ville man jo kræve, at alle religioner i Danmark tilbyder deres tilhængere en rituel vielse af homoseksuelle.
Hun fortsætter: »Men kunne man forestille sig, at en Abdul Wahid Petersen fra Islamisk Trossamfund ville tilbyde vielse af homoseksuelle?
Naturligvis ikke.
Vi forlanger det heller ikke af dem.
Ikke en gang bøsser og lesbiske kunne vel drømme om at spørge.«
Det var altså ordførerens formand i sit ugebrev.
Har man i Dansk Folkeparti læst forslaget?
Ved man, at det, forslaget handler om, ikke er at tvinge præster til at vie homoseksuelle?
Nej, forslaget handler om at fjerne det forbud, der i dag eksisterer i den danske lovgivning.
Det er jo fakta.
Fakta er, at man på nuværende tidspunkt har en ægteskabslovgivning, som forhindrer de præster, der ønsker at vie homoseksuelle, i at vie homoseksuelle – ikke tvang, mulighed!
Jesper Langballe (DF), 2010-03-26:
Jeg kan forsikre fru Johanne Schmidt-Nielsen om, at vi har læst lovforslaget, og det er just derfor, at vi er imod det.
Men jeg tror, at fru Johanne Schmidt-Nielsen har misforstået fru Pia Kjærsgaards ord.
Det er jo ikke, fordi fru Pia Kjærsgaard skulle gå rundt og tro, at forslagsstillerne vil tvinge imamer til at vie homoseksuelle.
Godt nok har vi ikke høje tanker om forslagsstillerne, men det tror vi alligevel ikke har været ideen med det.
Fru Pia Kjærsgaard skriver jo, som hun gør, for at gøre opmærksom på i et lidt ironisk tonefald, at vi mennesker er forskellige, kønnene er forskellige, og religionerne er forskellige, og derfor kan man ikke sådan nedfælde den vinkelrette.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-03-26:
Det, fru Pia Kjærsgaard skriver, er, at hvis det forslag, vi i dag behandler, handlede om ligestilling – og det mener jeg det gør – så ville man jo stille krav til alle religioner om, at de skulle tilbyde vielse af homoseksuelle.
Til det er der to ting at sige.
For det første stiller vi ikke krav.
For det andet vil vi ikke bare åbne op for den mulighed over for præster i den danske folkekirke, men over for alle trossamfund, der har en vielsesbemyndigelse.
Det er det, jeg er i tvivl om, hvorvidt man i Dansk Folkeparti har forstået: at forslaget i dag ikke handler om at tvinge nogen til at vie homoseksuelle, men om at skabe en mulighed.
På nuværende tidspunkt er det jo den danske lovgivning, der spænder ben.
Det er den danske lovgivning, der blander sig i kirkens anliggender, kunne man sige, og spænder ben for den mulighed, det kunne være at vie homoseksuelle, uanset om det er en rabbiner eller en imam eller en folkekirkepræst, der ønskede det.
Jesper Langballe (DF), 2010-03-26:
Jeg har forstået, hvad det er, fru Johanne Schmidt-Nielsen mener.
Fru Johanne Schmidt-Nielsen har bare ikke forstået, hvad jeg og fru Pia Kjærsgaard mener.
For når der tales om ligestilling, er det jo her er et forsøg på at påvise det håbløse i sådan et forslag.
Vi kan lave en ligestillingslov, en verdslig sekulær ligestillingslov, der beslutter, at kønnene på arbejdsmarkedet og i alle mulige andre praktiske sammenhænge skal behandles ens, men man kan ikke i religiøs henseende begynde at operere med ligestilling.
Det er det, fru Pia Kjærsgaard prøver på at sige.
Jeg synes ikke, det skulle være så forfærdelig svært at forstå.
Kamal Qureshi (SF), 2010-03-26:
Vi behandler her i eftermiddag ligesom tre forslag, som til en vis grad har et overlap.
Så jeg vil tillade mig her også at fremlægge indholdet i det forslag, som vi fra SF's side har fremsat sammen med resten af oppositionen, og som jo selvfølgelig i meget høj grad har overlap med De Radikales forslag.
Vi står reelt set i den situation i dag, at vi har voksne mennesker, som ønsker at blive gift, at blive viet, men at vi sådan set har to parallelle spor til det.
Vi har det registrerede partnerskab, som vi indførte i 1989, og så har vi ægteskabslovgivningen ved siden af.
Det synes vi grundlæggende er noget rod, også fordi der er mange mennesker, som faktisk føler, at det er forkert.
De vil gerne vies, og der er også mange – både borgmestre og andre – som faktisk gerne vil vie dem på samme måde, for her kommer der to mennesker, som erklærer deres kærlighed til hinanden og gerne vil giftes.
Derfor lægger vi sådan set op til i vores forslag, at man afskaffer forskelsbehandlingen ved at ligestille heteroseksuelle og homoseksuelle på alle områder inden for ægteskabslovgivningen med undtagelse af alt, hvad der vedrører kirken og trossamfundene.
Det har vi adskilt i et andet forslag, og det kommer så til behandling umiddelbart efter det her forslag, fordi vi synes, det er en diskussion for sig, at det er en diskussion, som på en eller anden måde indeholder en masse af de elementer, som hr. Jesper Langballe også var inde på: Hvordan gør vi det i forhold til tro?
Det gør man jo allerede i en lang række lande, som har gennemført ligestilling af homoseksuelle og heteroseksuelle – for at nævne nogle er det Norge, Sverige, Holland, Belgien, Spanien, Canada, og sågar Sydafrika har lavet lovgivning, som ligestiller homoseksuelle og heteroseksuelle ægteskaber.
Så det er sådan set ikke noget, vi fra dansk side er pionerer inden for.
Desværre er vi langt fra pionerer på det her område – ikke længere – og derfor kan man også, når justitsministeren fremhæver det her med, at det vil skabe problemer internationalt, hvis der kommer nogle hertil, der bliver gift, sige, at det jo ikke er korrekt, fordi der allerede er en lang række lande, hvor man har indført, at det er et ægteskab, selv om det drejer sig om personer af samme køn.
Så det her er sådan set et forsøg på dels at ligestille og ensrette lovgivningen, så den bliver enkel og ligetil, dels at bringe os op på niveau med nogle af de lande og vores nabolande, som vi sædvanligvis plejer at sammenligne os med, og samtidig ikke tage alt, hvad der har med kirke og trossamfund at gøre, med i det her forslag.
Vi håber så, at der også vil være en række borgerlige folketingspolitikere, som vil kunne stemme for det her, og som måske kunne have betænkeligheder vedrørende det religiøse, men altså kan stemme for det her, så vi kan få en civilretlig ligestilling gennemført.
Så kan vi tage diskussionen om det religiøse og trossamfundene for sig.
Kamal Qureshi (SF), 2010-03-26:
Jeg vil bare kort slå nogle ting fast.
Stemmer man for vores forslag, kan det betyde meget, men det kan også betyde ingenting.
Vores forslag ændrer ikke ved ægteskabslovgivningen.
Det ændrer ikke ved ægteskabsbegrebet, det ændrer ikke ved, at trossamfund ikke vier homoseksuelle.
Vores forslag – det siger jeg med åbne øjne – kan sagtens betyde, at der ikke er et eneste homoseksuelt par, der blive viet.
Men det, vores forslag faktisk gør, og som jeg synes er meget afgørende, er, at det fjerner den politiske spændetrøje, der i dag ligger på trossamfundene, som gør, at de ikke selv kan vælge, om de vil vie homoseksuelle eller ej.
Der står nogle politiske ordførere, f.eks. en fra Venstre, her på talerstolen og helt åbenlyst erkender, at man ikke har lyst til at give kirken den frihed, fordi man mener, at der skal være en definering af et ægteskab, som kirken skal overholde.
Den form for politisk indblanding i kirkens indre anliggender eller for den sags skyld andre trossamfunds indre anliggender er det, som vores forslag gør op med.
Vi skal ikke gå ind og definere, hvordan trossamfundene definerer ægteskab.
Det må de selv gøre.
Der skal ikke være en politisk indblanding.
Jeg synes faktisk, at det er hyklerisk, når det oven i købet kommer fra et parti, der ved festlige lejligheder plejer at tale om, at man skal adskille politik og religion, og at religion skal fylde mindre i det offentlige rum.
Jeg synes altså, at det virker fuldstændig malplaceret, at man siger, at det skal være en politisk afgørelse, hvordan kirken skal definere et ægteskab.
Jeg vil også gerne sige, at vi slet ikke går så langt, som f.eks. Venstres Ungdom lægger op til at ville.
Venstres Ungdom siger faktisk, og jeg citerer her fra deres pressemeddelelse fra den 24. marts: »Der er ikke meget folkelighed over en folkekirke, som diskriminerer dens medlemmer på baggrund af deres seksualitet.
Det siger Venstres Ungdoms formand, Jakob Engel Schmidt.
Vores forslag lægger slet ikke op til det, vi har intet ønske om at gå ind og tvinge trossamfundene i en ligestillingssammenhæng et bestemt mønster.
Vi vil bare gerne fjerne den politiske spændetrøje, sådan at de selv kan begynde diskussionen om, hvordan og hvorledes det skal tackles.
Om det så skal føre til et vielsesritual eller noget andet eller noget tredje eller til ingenting, er en afgørelse, som trossamfundene selv må træffe.
Det gælder i øvrigt alle trossamfund.
Så må folk jo i hver deres eget trossamfund, hvor de nu hører til, tage de diskussioner, som der er behov for at blive taget.
Med de ord takker jeg for behandlingen af forslaget, som har været overordentlig grundig, må man sige, her en sen eftermiddag før påskeferien.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-26:
Jeg var lige ved at spørge en ordfører, om ikke vi kunne finde på noget mere interessant end at gentage debatten.
Men Det Radikale Venstre støtter forslaget, og jeg skal ikke gå yderligere ind i debatten.
Vi synes, at det er Folketinget, der skal lave den her lovgivning, og så må kirken gøre op med sig selv, om den vil foretage vielser, altså de forskellige trossamfund gøre op med sig selv, om de vil vie homoseksuelle par eller ej.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-26:
Der er visse ting, jeg godt kan forstå at man ikke ønsker at ændre.
Jeg forstår bare ikke, hvorfor status for, hvornår man kan indgå ægteskab og registreret partnerskab, skal være forskellige.
Altså, man kan flyve her til landet og indgå et ægteskab, men man kan ikke flyve her til landet og indgå et registreret partnerskab.
Hvorfor er der den forskel?
Jeg forstår alt det med adoptionen osv., men lige præcis den regel forstår jeg ikke, for jeg kan ikke se betydningen af den.
Lars Barfoed (KF), 2010-03-26:
Der var jo lejlighed til – måske lidt uden for samrådsspørgsmålet – i Retsudvalget i sidste uge, tror jeg det var, at drøfte det lidt, og ved den lejlighed tror jeg også, jeg lovede at vende tilbage med en skriftlig gennemgang af de forskelle og baggrunden for forskellene.
Altså kort sagt er det jo, at hvis man indgår et registreret partnerskab her i landet, er det fuldstændig uvidst, hvilke retsvirkninger det har i en række forskellige lande, og derfor må der være nogle andre betingelser til grund for at indgå et registreret partnerskab i forhold til indgåelse af et ægteskab.
Som jeg sagde i debatten, vi havde tidligere i dag, er det jo i sin yderste konsekvens sådan, at hvis man i et andet land ikke anerkender et registreret partnerskab, kunne de pågældende jo gifte sig, når de vendte tilbage til deres eget land, og så ville der være tale om en form for legaliseret bigami, som vi vel heller ikke ville synes var særlig hensigtsmæssig.
Men vi laver løbende en prøvelse af retsvirkningerne af registreret partnerskab i andre lande, og det gør jo, at betingelserne bliver lettere og lettere, eftersom der er flere og flere lande, vi kan anerkende som havende de samme retsvirkninger, som vi har i Danmark.
Kim Andersen (V), 2010-03-26:
Jeg skal på det fremskredne tidspunkt ikke bidrage til en nyopførelse af noget, der retteligen er en reprise, og derfor alene henholde mig til den fremstilling og argumentation, som vi netop har hørt fra justitsministeren, og dertil så meddele, at Venstres folketingsgruppe ikke kan støtte det fremsatte beslutningsforslag.
Mogens Jensen (S), 2010-03-26:
Heller ikke jeg skal gøre det meget langt, men jeg vil måske blot knytte en enkelt kommentar til den diskussion, der har været bærende her i dag, og som også er det bærende grundlag for regeringens afvisning af forslaget.
Det handler om det her med begrebet ægteskab.
Sådan har det været historisk og traditionelt, og sådan kan jeg forstå på regeringen – Venstre, Konservative – og så sandelig også Dansk Folkeparti at det skal blive ved med at være.
Det gør deres indhold, det gør betingelserne for dem, og det er lovgivningen også nødt til at følge efter.
Et godt eksempel er jo et begreb som vælger.
I 1849 var en vælger i Danmark en rig mand.
Så blev det siden hen til, at en vælger blev til enhver mand i vores samfund, og til sidst blev en vælger i Danmark til en mand eller en kvinde.
Altså, begrebet vælger har ændret sig ganske voldsomt igennem tiden.
Det er sådan set lidt det samme med begrebet ægteskab, som for mig at se er et begreb og en betegnelse for et par og en måde at leve sammen på i et parforhold.
Det kan man gøre som mand og kvinde, det kan der komme børn ud af, og det er fint, det er glimrende.
Men man kan altså også i dag, og det er der mange der gør, leve som et par af samme køn, og vi kan ikke se, hvorfor vi skal have en meget, meget forskellig – væsensforskellig – både lovgivning og begreb for det.
Det ser jeg ingen grund til.
Og som jeg har forsøgt at sige her i dag, kan jeg ikke se, hvad der generer heteroseksuelle i et ægteskab, altså, at det begreb også kommer til at omfatte nogle af samme køn.
Jeg mener, at de familiestrukturer, vi har i Danmark, er et udtryk for den løbende udvikling, der har været i samfundet.
Folk bliver skilt, folk vælger at leve sammen på forskellige måder, og der er altså også par af samme køn, som vælger at leve sammen og gerne vil gøre det under betryggende forhold og også gerne under begrebet ægteskab.
Det synes jeg sådan set er en cadeau til ægteskabet og ikke det modsatte.
Jeg skal også sige, at med det her forslag fjerner man altså også en række af de diskriminerende elementer, der i dag er mellem ægteskab og registreret partnerskab, og som Socialdemokraterne mener bør fjernes.
Derfor kan vi støtte forslaget.
Kim Andersen (V), 2010-03-26:
For at besvare det første spørgsmål til en start kan jeg meddele, at jeg taler på Venstres folketingsgruppes vegne, og det er Venstres folketingsgruppe, der har konkluderet, at vi stemmer imod de forslag, vi har til behandling her i eftermiddag.
Og så følger vi i øvrigt den diskussion og det arbejde, der måtte være i folkekirken, og lytter interesseret til det resultat, der måtte komme ud af det.
Jeg tror ikke, at man skal frygte, hvad der sådan vil ske for samlivsforhold mellem mænd og kvinder.
Det tror jeg sådan set har et ret naturligt udgangspunkt, og det tror jeg også det vil have fremadrettet.
Men vi ønsker altså at fastholde det privilegium, den ophøjethed, eller hvad spørgeren vil kalde det, at et ægteskab, som man er viet til i kirken, er forbeholdt et forhold mellem mand og kvinde.
Mogens Jensen (S), 2010-03-26:
Jeg skal sige, at det på ingen måde vil afspejle sig i min tale.
Jeg skal ikke gøre debatten så meget længere med den ordførertale, jeg skal holde, for jeg tror, at jeg allerede under det forrige punkt redegjorde for, hvad Socialdemokraternes holdning er.
Vi støtter det her beslutningsforslag – altså at vi lovgivningsmæssigt fjerner ikke alene det forbud, der er, imod, at trossamfundene, herunder folkekirken, kan vie homoseksuelle, men også forbuddet imod, at de kan tage stilling til, om de vil eller ej.
For hvis de reelt skal kunne tage stilling til, om de vil eller ej, kræver det jo, at de rent faktisk har muligheden, og det har de i dag ikke fra lovgivningsmæssig side.
Derfor er det jo logisk, at uanset hvad de enkelte trossamfund måtte ønske, og uanset hvilken konklusion der kommer på den dialog, der foregår i folkekirken i øjeblikket, er det eneste rimelige at sige fra et i øvrigt demokratisk samfund, at selvfølgelig må det være op til trossamfundene selv at træffe den beslutning; det er ikke en beslutning, der skal træffes i Folketinget.
Det er i hvert fald en fuldstændig urimelig lovgivning, som er i dag, og vi går klart ind for at fjerne forbuddet.
Så lytter vi selvfølgelig også gerne til dialogen.
Men jeg vil godt sige, at den dialog har været i ganske lang tid.
I den tid, jeg har siddet her i Folketinget, og også før det har der været en intensiv debat om det her; jeg har selv medvirket i debatter med kirken, og der har været mange debatter med kirken rundtomkring.
Så det er jo mærkeligt, at nogle partier her i Folketingssalen nu lige pludselig ikke kan beslutte sig, fordi man i kirken pludselig har fundet ud af, at det hele nu skal afklares inden for 2 eller 3 måneder.
Det siger jeg ikke for at nedgøre den dialog, der foregår i kirken, den har vi fuldstændig respekt for.
Men det her spørgsmål, altså om der skal være et forbud mod, at kirken selv kan tage stilling til det, eller ej, har faktisk ikke noget med den dialog at gøre.
Det er os som folketingspolitikere, os som partier, der må træffe beslutning om, om trossamfundene skal have de her muligheder eller ej.
Socialdemokraterne mener, at de skal.
Rasmus Jarlov (KF), 2010-03-26:
Ja, altså vel at mærke, hvis kirken ønsker det.
Som jeg hele tiden har sagt, lægger vi vægt på, at kirken skal ønske den her ændring.
Nu bliver der sat et udvalgsarbejde i gang, og der er vi positive over for at gå så langt, at man kunne lave et registreret partnerskab ved en kirkelig handling, men ikke et ægteskab.
Karen J. Klint (S), 2010-03-26:
Jeg vil bare være sikker på, at jeg hørte fuldstændig rigtigt, nemlig at ordføreren sagde, at hvis vi alene havde forholdt os til overskriften og det er det, dialogen ender på i folkekirken i løbet af et kort stykke tid, er De Konservative enige i, at trossamfundene skal have mulighed for at vie homoseksuelle par, hvis vi finder den rigtige betegnelse for det.
Rasmus Jarlov (KF), 2010-03-26:
Jamen det kan jeg sådan set godt bekræfte.
Der står så til sidst i beslutningsforslaget, at det skal være på lige fod med heteroseksuelle.
Det kan vi ikke gå ind for, fordi vi bl.a. ikke ønsker et kønsneutralt vielsesritual.