runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2011-05-02:
Jeg kan ikke lade være med lige at sige til den spørger, der var før, at det jo er sådan, som der også står i forslaget, at man allerede i dag, når der fødes børn i Danmark, tager en blodprøve.
Det vil jo ikke være dyrere, end det er allerede i dag, når man optager de her prøver til PKU-registeret.
Det eneste, der skal ske, er enten at konvertere den pågældende prøve til dna-registeret eller at tage en ekstra blodprøve, når nu den her lægevogn er inde, i forbindelse med at der er født et barn.
Så det er ikke så uoverstigeligt.
Men jeg vil godt spørge hr. Kim Andersen: Når hr. Kim Andersen siger, at 99,9 pct. af alle alvorlige forbrydelser i Danmark bliver opklaret, hvor har hr. Kim Andersen så det tal fra?
Det er i hvert fald ikke det tal, jeg kender.
Tom Behnke (KF), 2011-05-02:
Frihedsrettigheder er naturligvis vigtige, meget vigtige.
Men spørgsmålet er, om det er nødvendigt at lave et egentligt frihedsråd, der skal se på det her.
Er der et behov for det?
Er der sådan et udtalt behov for det?
Der må jeg sige i samklang med justitsministeren, at vi rent faktisk har nogle instanser i samfundet, der allerede i forvejen ser til de her ting, bl.a. Datatilsynet og Institut for Menneskerettigheder.
Men jeg kommer da også til at tænke på Folketinget.
Jeg kommer da også til at tænke på vores frie og uafhængige presse.
Jeg kommer til at tænke på befolkningen.
Altså, det, vi lever i i Danmark, er jo det, vi kalder for et demokratisk samfund, et meget transparent og gennemskueligt samfund, hvor man kan følge med i, hvad der sker, og hvor vi åbent drøfter og diskuterer tingene.
Og som jeg husker debatterne her i Folketingssalen, er det netop de forslag, der tager allerlængst tid at behandle.
Det er dér, hvor vi virkelig diskuterer og vender hver en sten, vender hvert et argument og føler hinanden på tænderne, i forhold til hvor vi er henne.
Når jeg tænker på de forskellige antiterrorlovgivninger, vi har lavet, er det ikke bare sådan noget, vi gjorde på en eftermiddag med et fingerknips, tværtimod var der lange høringsfaser, og der var mange høringssvar, og vi gennemgik det grundigt i Folketinget.
Og stadig væk diskuterer vi, om de ting, vi har givet myndighederne mulighed for – forskellige former for overvågning for eksempelvis at undgå eller imødegå terrorisme, stadig væk er relevante, om det er noget, der stadig væk er behov for.
Det er der desværre, men vi har jo hele tiden diskussionen.
Så det, jeg kan konstatere, er, at friheden sådan set har det rigtig godt i Danmark, og det har den ikke mindst, fordi vi lever i et frit land, der har et demokrati, hvor det i sidste ende er borgerne, befolkningen, der har afgørende indflydelse på, hvordan det her lands fremtid skal se ud.
Og det bliver de hjulpet godt på vej til af dels de debatter, vi har her i Folketingssalen, dels også af den information, der er i vores samfund, men sandelig også af, at vi har en fri og uafhængig presse, som nok skal sørge for at være til stede, hvis det er sådan, at der er nogle rettigheder, der bliver trådt under fode, eller der er nogen, der forsøger på at gøre det.
Så vi er meget tilfredse med det system, der er, og vi føler ikke et behov for, at der skal være et egentligt frihedsråd, for opgaven bliver allerede varetaget i forvejen.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2011-05-02:
Jeg synes faktisk, at det er et interessant forslag, som Enhedslisten her fremsætter.
Der er ingen tvivl om, at vi trænger til en debat om frihedsrettighederne.
Jeg tror, at det er noget, som for mange borgere i dag er et sådan lidt uigennemsigtigt og måske heller ikke særlig interessant område.
Jeg tror i hvert fald, at det er noget, man ikke tænker meget over.
En måde ligesom at revitalisere den debat på, kunne jo være at lave et frihedsråd.
Vi har i hvert fald også set, at frihedsrettighederne har været under pres sådan ret lovgivningsmæssigt, f.eks. i forbindelse med terrorpakken og lømmelpakken, som vi jo så et ret uhensigtsmæssigt udfald af.
Vi har også lige diskuteret et dna-register her i dag, som man kan sige også aktualiserer den debat.
Jeg synes, at det her kunne have været et interessant bidrag til diskussionen.
Jeg kan så forstå på ministeren, at der er dele af de tanker, som ligger i det her forslag, som allerede bliver varetaget af Institut for Menneskerettigheder og Datatilsynet.
Jeg synes, at en måde at gå videre med det her på, kunne være at afklare, hvad det er, der ligger ud over det eller er ekstra, eller om der kunne være behov for at samle kompetencerne i sådan et frihedsråd.
Så jeg synes, at vi skal gå videre med at diskutere konstruktionen af det her råd.
Jeg ved heller ikke lige, om det er den sammensætning, der bliver foreslået, som er den mest optimale, men det kan blive afklaret under et udvalgsarbejde, synes jeg.
Jeg er i hvert fald villig til at se på det her med åbne øjne.
Så er der også lige en ting omkring finansiering, som vi også lige skal have fundet ud af i forhold til det her, hvis det skal kunne blive til noget.
Pia Adelsteen (DF), 2011-05-02:
Forslaget går som nævnt ud på, at man skal oprette et frihedsråd, som skal komme med forslag til at øge friheden og advare, hvis der sker indskrænkninger i frihedsrettighederne, og så også skabe debat.
Da jeg læste det, tænkte jeg, at mange af de frihedsrettigheder, som vi anser for at være fundamentale, sådan for så vidt er garanteret via vores grundlov, altså ytringsfrihed, foreningsfrihed og forsamlingsfrihed.
Så er der sådan noget, som også bliver nævnt i forslaget, nemlig den personlige frihed i forhold til den elektroniske udvikling, der er sket i løbet af de sidste 10-20 år – ja, 30 år efterhånden, ikke? – hvor man jo efterlader sig elektroniske spor.
Jeg vil godt personligt sige, at havde man spurgt mig for 20 år siden – der tror jeg faktisk oven i købet jeg blev spurgt – om jeg ville være interesseret i videoovervågning i en parkeringskælder, ved jeg, at jeg dér for 20 år siden til enhver tid ville have sagt nej.
Altså, hvis jeg går igennem en parkeringskælder og klør mig lidt bag i, skal jeg have lov til det, uden at det bliver optaget.
Der er min holdning helt anderledes i dag.
For stiller man mig samme spørgsmål i dag om, om jeg, hvis jeg gik gennem en parkeringskælder og blev overfaldet, ville have været interesseret i, at der havde været videoovervågning, så må jeg sige ja, for jeg vil gerne have, at vedkommende, der har gjort det, bliver fanget og får sin straf.
Derfor har jeg lidt svært ved at se, hvad vi skal med frihedsrådet.
Jeg synes egentlig, at ministeren var meget godt inde på det.
Vi har Institut for Menneskerettigheder, der varetager en del af det, vi har vores grundlov, vi har et Datatilsyn, som tjekker, at man ikke misbruger alle de her elektroniske registreringer, som der jo er i vores samfund.
Samtidig er det også helt klart vores holdning i Dansk Folkeparti, at når man laver de her – hvad kan man sige? – indskrænkninger i den personlige frihed, for det er jeg for så vidt enig med Enhedslisten i at det på en eller anden måde er i forbindelse med terrorlovgivning og sådan noget – så er det jo for at passe på os selv og på borgerne i Danmark.
Det er simpelt hen en nødvendighed, der er styret af en udvikling rundtomkring, som jo også har været der i rigtig, rigtig mange år.
Så vi mener ikke, at der er brug for et frihedsråd, og kan derfor ikke støtte forslaget.
Karen Hækkerup (S), 2011-05-02:
Hold da op, jeg tror ikke, at jeg kan følge med i samme tempo.
Jeg sad og tænkte på, da Venstres ordfører talte, hvori alt det negative Venstres ordfører sagde om det her frihedsråd adskiller sig fra den værdikommission, som man selv har nedsat, hvor vi altså ikke kan have værdier i det her samfund, medmindre man har nogle, som man selv har udpeget, til at sidde og finde ud af, hvad det er for nogle værdier, vi skal være fælles om.
Men lad nu det ligge.
Jeg synes, Enhedslisten har lavet et beslutningsforslag, hvori de peger på en problemstilling, der helt sikkert er brug for at vi taler mere om.
Jeg synes, at det vil være interessant at arbejde videre med de tanker, der ligger i det.
Jeg synes, som ministeren gjorde rede for, at der allerede er nogle af de opgaver, der er formuleret i beslutningsforslaget, som bliver varetaget.
Men jeg ved jo også, at hver eneste gang vi taler om nye overvågninger, og hver eneste gang vi taler om nye beføjelser, hvor vi eksempelvis har behov for Datatilsynet, har vi altid den samme debat om, at de i virkeligheden ikke har økonomi til at påtage sig de opgaver, som vi har pålagt dem. Derfor vil jeg sige, at jeg synes, vi skal arbejde videre med det i regi af Retsudvalget, og jeg vil meget gerne være med til at se på, hvad man kan gøre, for at den positive debat om, hvordan vi alle sammen ruster os bedre til at tage de her frihedsrettigheder, kan blive fremmet, uden at jeg dog vil lægge hovedet på blokken og sige, at det skal være, ligesom Enhedslisten har foreslået.
Kim Andersen (V), 2011-05-02:
Jeg tror hurtigt, vi kan slå fast, at den personlige frihed er noget helt centralt i et land som vores, og alle er vist også helt klar over, at de borgerlige frihedsrettigheder, sådan som de er udtrykt i grundloven – ytringsfrihed, forsamlingsfrihed, foreningsfrihed, pressefrihed, trykkefrihed osv. – er noget ganske, ganske afgørende og væsentligt for mit parti, Venstre, og sådan ved jeg også at der er mange andre der har det.
Derfor vil jeg, selv om der da er eksempler på, at den personlige frihed er trængt, presset, bl.a. på grund af terrorisme, men selvfølgelig også på grund af en øget teknologisering af vores samfund, som kan virke fremmedgørende for den enkelte, nu sige, at det forslag, vi her har til behandling, fra Enhedslisten, jo i og for sig, i hvert fald set fra mit synspunkt, er meget sigende, men vel egentlig også en smule tankevækkende i forbindelse med Enhedslistens opfattelse af danskernes generelle demokratiopfattelse.
For det ville jo virkelig være udtryk for en forarmelse, hvis det i vores land i forhold til varetagelse af de borgerlige frihedsrettigheder skulle være nødvendigt højtideligt ved kongelig anordning at nedsætte sådan et særligt frihedsråd for at sikre borgernes frihedsrettigheder.
Så ville det søreme være alvorligt, så ville vi være i en svær situation.
Det ville være alt for lemfældigt og alt for overfladisk og i virkeligheden alt for devaluerende og nedladende over for den demokratiopfattelse og den folkestyretradition, vi har her i landet.
Næh, det er søreme noget, som vi alle sammen, hver enkelt, skal tage på os og sørge for, nemlig at de frihedsrettigheder, som vi har haft siden 1849, som vores samfund er bygget op omkring, og som hele vores kultur og værdisæt udspringer af, bliver iagttaget med største seriøsitet og omhu.
Vi har så en række andre institutionelle organisationer, som også tager hensyn til sikringen af frihedsrettighederne og overholdelsen af konventioner osv.
Det gør ministeriet i det lovforberedende arbejde, vi har Datatilsynet, og vi har Institut for Menneskerettigheder osv.
Men der er da mange andre, og det er godt – det er rigtig godt – for ellers ville det være sølle.
Mange, mange andre i Foreningsdanmark – organisationer, politiske partier, græsrodsbevægelser og ngo’er – en rig, rig mangfoldighed, har da hver eneste dag fokus på at benytte og udnytte og passe på frihedsrettighederne.
Netop det, at man sørger for, at frihedsrettighederne i alle deres afskygninger og nuancer bliver brugt aktivt hver dag, ikke bare af nogle forkromede institutioner eller organisationer, men af os alle sammen, høj som lav, ung som gammel, uanset hvad vi beskæftiger os med, er den allerallerbedste måde at sikre frihedsrettighederne på.
Så fri os vel fra Enhedslistens frihedsråd, men lad os derimod slå værn om grundlovens frihedsrettigheder.
Vi afviser forslaget.
Lars Barfoed (KF), 2011-05-02:
Jamen jeg synes, fru Line Barfod blander to ting sammen her: Dels er der en diskussion om, hvorvidt der er en offentlig debat eller ej, dels er der en diskussion om, hvilke konsekvenser borgerne så drager af den debat.
Altså, jeg mener jo, at der er en offentlig debat.
Jeg synes tit, at de temaer, som fru Line Barfod nævner, bliver berørt og problematiseret offentligt – altså i offentlige fora.
Noget andet er så, at der er mange borgere, som siger, at de ikke har noget problem med den overvågning, der finder sted, men det er jo ikke udtryk for mangel på debat, det er udtryk for, at folk altså indtager den holdning.
Det er jo netop en af frihedsrettighederne, at man kan sige, hvad man nu mener, og det er jo lige så legitimt at mene, at det er et problem, som at mene, at det ikke er et problem.
Altså, hele terrorlovgivningen, som vi har gennemført – godt nok vist imod Enhedslistens stemmer – er et udtryk for, at vi ønsker at værne vores land mod dem, der vil true vores frihed og true vores ytringsfrihed.
Vi ønsker os et værn mod det, og det er et udtryk for, at vi vil styrke den personlige frihed, forsvare den personlige frihed, at vi vil bekæmpe terrorisme og forebygge terrorisme.
Line Barfod (EL), 2011-05-02:
Der findes jo et hav af instanser i forvejen, der arbejder på privatisering og udlicitering.
Vi har jo også Det Kriminalpræventive Råd, der arbejder for den kriminalpræventive indsats og på at få en offentlig debat om det, på trods af at der også er andre myndigheder, der arbejder med at forebygge kriminalitet.
Der er jo forskel på at have et råd, der arbejder på en særlig måde, og så at have offentlige instanser, der også fungerer som forskningsinstitutioner, som klageorganer osv.
Så forstår jeg simpelt hen ikke ministeren med hensyn til, at der ikke er noget problem med den offentlige debat, når vi ser den debat, der f.eks. er om, hvor mange spor folk efterlader sig på Facebook, når vi ser, at der stort set ikke er nogen offentlig debat i forhold til logning af vores elektroniske oplysninger, og når der stort set ingen debat er om alle de elektroniske spor, man efterlader sig i dag.
Mener ministeren ikke, at det er et problem, at man ikke i dag i særlig stort omfang tager den personlige frihed særlig alvorligt og diskuterer, hvor vigtig den personlige frihed egentlig er for et retssamfund og demokrati?
Lars Barfoed (KF), 2011-05-02:
Det er jo rigtigt, at vi har nedsat et råd om udlicitering.
Det var, fordi der ikke var sådan et i forvejen.
Her er der altså tale om, at der, som jeg har anskueliggjort meget klart, er flere forskellige instanser, der netop tager sig af de ting, som man gerne vil have at Frihedsrådet skal tage sig af.
Der er jo ingen grund til at nedsætte sådan et råd, når der er nogle, der varetager de opgaver i forvejen.
Det er jo dog en væsentlig forskel.
Jeg er meget opmærksom på det pres, som den personlige frihed kan være under i forskellige sammenhænge i vores komplicerede samfund af mange forskellige grunde.
Jeg kan både pege på den teknologiske udvikling, som fru Line Barfod også gør, og jeg kunne pege på terrortruslen mod os, som jo indskrænker vores personlige frihed, hvis vi vil beskytte os ordentligt.
Sådan kunne man nævne mange forskellige dimensioner, der kan udgøre et pres mod vores frihed.
Men jeg synes så sandelig da også, at det er noget, man er opmærksom på i den offentlige debat.
Jeg synes, at alle de eksempler, som fru Line Barfod nævner, er temaer, som vi ofte debatterer i offentlige fora.
Line Barfod (EL), 2011-05-02:
Regeringen har jo som en af sine højt profilerede sager haft det, at man ville fremme privatisering og udlicitering.
Det har man nedsat et råd til at fremme.
Hvad er grunden til, at man ikke ønsker at have et råd, der skal fremme frihed?
Det var det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Er ministeren slet ikke bekymret over, at der er så lidt offentlig debat om frihedsrettighederne, og at der er så mange mennesker, der ikke synes, at det er et problem, at der sker større og større indgreb i vores personlige frihed og privatlivets fred, bl.a. via den øgede elektroniske udvikling, som gør, at vi efterlader os flere og flere elektroniske spor?
Mener ministeren ikke, der er behov for, at der bliver igangsat offentlige debatter om det, og at der er nogle, der prøver at gøre noget på det område?
Kim Andersen (V), 2011-05-02:
Tak for det.
Den besked nåede hr. Tom Behnke at sige til mig at jeg skulle aflevere, lige inden han gik.
Jeg skal ikke gå så langt som til at sige, at de bemærkninger, jeg ledsagede Venstres afvisning med, også dækker ham, men blot sige, at De Konservative afviser det.
Men jeg forstod på ham, at der dog er ting i det, som jeg sagde, som han også fandt interessant.
Så kan jeg slutte af med pænt og høfligt at sige til fru Line Barfod, at jeg i og for sig gerne vil sige tak for den debat, vi har haft om det her vigtige principielle spørgsmål i vores folkestyre, og jeg synes, det har været en konstruktiv og frugtbar ordveksling, der har været her i eftermiddag vedrørende ombudsmandsloven.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2011-05-02:
Ombudsmandsfunktionen er en væsentlig funktion, som er omgærdet af meget respekt og agtelse i dag, og det synes jeg vi skal værne om.
Ofte er det jo borgernes sidste bolværk, når de føler sig uretfærdigt behandlet, at kunne få Ombudsmanden til at se på sagen.
Jeg vil sige, at debatten om offentlighedsloven har været lidt kedelig i forhold til Ombudsmanden, som jo har været involveret i det her arbejde.
Jeg har ikke den dybere indsigt i den kritik, der har været, og om, hvorvidt der har været noget hold i den.
Jeg tror sådan set ikke, at der er noget at udsætte på ombudsmandens arbejde i den forbindelse, men jeg er meget tiltalt af det forslag, som Enhedslisten her kommer med om, at ombudsmanden ikke skal sidde i kommissioner og udvalg osv.
Alle andre steder prøver vi at tilstræbe, at den, som er med til at udforme lovgivningen, ikke også er den, der skal sidde og forvalte den eller træffe afgørelser om den, så jeg synes egentlig, det flugter meget godt med princippet om magtens tredeling, at vi prøver at holde de ting adskilt.
Så den del af forslaget synes jeg at jeg ubetinget kan støtte.
I forhold til om ombudsmanden skal kunne udpeges for en 4-årig periode, og om beskyttelsen af titlen som ombudsmand skal ophæves, synes jeg, det er vanskeligt at stå her og forstå, hvad konsekvenserne og rækkevidden af det forslag er.
Jeg synes, at vi skal prøve under udvalgsarbejdet at dykke ned i, hvilke fordele og ulemper der kan være ved lige præcis de to forslag.
Det er jeg meget åben over for.
Så lad os dykke ned i de erfaringer, der er fra andre lande, lad os finde de gode argumenter for og imod, og lad os arbejde videre med det her forslag.
Pia Adelsteen (DF), 2011-05-02:
Forslaget har jo fire elementer, som er nævnt, altså maks. de her 8 år som ombudsmand, man må ikke deltage i kommissioner og udvalg m.v., den myndighed, der ikke følger Ombudsmandens indstilling, skal redegøre for hvorfor, og så er der beskyttelse af titlen som ombudsmand.
Jeg vil godt sige, at vi i Dansk Folkeparti faktisk er positive over for, at man ser på det her.
Det er ikke alle ud af de der fire elementer, vi er enige i, og i modsætning til fru Karen Hækkerup mener vi måske lige det omvendte, vi synes faktisk, det ville være fint med en begrænsning af perioden, hvorimod vi faktisk ønsker titlen som ombudsmand bevaret, fordi det ikke må blive undermineret, når Ombudsmanden udtaler sig.
Og så kan det godt være, at virksomheder har ansat noget, de kalder en ombudsmand, men i det offentlige mener jeg faktisk det er vigtigt at man ligesom ved, at når ombudsmanden taler, så taler han på alles vegne.
Det synes jeg er vigtigt.
Men de maks. 8 år, 2 gange 4 år, sådan at det ikke er efter enhver valgperiode, kan man sige, er vi positive over for.
Det her med at deltage i kommissioner og udvalg er vi for så vidt også positive over for.
Det, at myndighederne skal redegøre for, hvorfor en ligestilling ikke følges, kan der også være noget sund fornuft i, og så er der så bare det her med beskyttelse af titlen, som vi egentlig ønsker skal bevares.
Karen Hækkerup (S), 2011-05-02:
Jeg synes, at vi i Danmark er velsignet med at have en rigtig kompetent ombudsmand, og jeg synes, at vi har en ombudsmand, som vi kan være stolte af.
Jeg synes ikke, at det er korrekt at sige, at Folketinget bare sådan lidt pr. automatik genudpeger den siddende ombudsmand.
Jeg synes, at vi har haft nogle drøftelser, når vi har gjort det, og jeg synes, at vi har gjort det med åbne øjne, fordi vi har haft og har en ombudsmand, som vi har været stolte af og tilfredse med.
Så der er ingen kritik af ombudsmanden fra Socialdemokraternes side i forhold til den her sag.
Så det her cirkulationssystem kender vi jo godt fra Enhedslisten.
Men det er ikke noget, vi andre partier i Folketinget bruger, og det er egentlig heller ikke noget, jeg synes, at vi nødvendigvis skal anvende.
Det kan være godt, at folk kommer ud og ser nogle andre ting, men der kan også være nogle, der sidder med en erfaring, som det vil være rigtig ærgerligt og trist at skulle vippe af sted, fordi man nu når til et sted i en cyklusordning, hvor man ikke længere kan genudpeges.
Derfor står der jo nogle principper over for hinanden: Er det vigtigere, at man er ny, end at man har erfaring?
Nogle gange er det fornuftigt nok, at folk går videre til noget andet, og andre gange er der også nogle, som man synes det kunne være rigtig rart blev på holdet.
Det gør vi heller ikke normalt med andre ting.
Så er der endelig det sidste, som handler om beskyttelse af titlen som ombudsmand,
og der vil jeg sige, at det synes jeg vi skal tage en snak om.
Jeg har taget nogle forskellige bilag med, som vi har fået af Retsudvalget, hvor vi bl.a. er blevet tilskrevet af Ombudsmanden, som meddeler os, at Novo Nordisk og Lundbeck har ansat en ombudsmand, som er en firmaombudsmand.
Der er også et bilag fra Post Danmark, hvor man har en kundeombudsmand.
For mig at se
går der ikke noget af nogen, fordi der er nogle, der anvender titlen ombudsmand, og jeg synes, at det vil være fornuftigt, sådan som Enhedslisten foreslår det – så lang tid der er tale om folk, der tager sig af ting, der ikke kan forveksles med Folketingets Ombudsmand – at vi er lidt mere liberale over for og åbner lidt mere op for, at titlen kan anvendes.
Så lad os snakke videre i Retsudvalgsregi om, hvad for nogle af tingene vi kan mødes om.
Men når det kommer til, om der skal være begrænsninger for, hvor mange gange man kan genudpeges, siger Socialdemokraterne altså nej.
Line Barfod (EL), 2011-05-02:
Mobiltelefoner og oplysninger om, hvor man har været, hvem man har talt med, hvilke sms'er man har sendt – altså ikke indholdet af sms’erne, men hvem man har sendt til og modtaget fra – bliver gemt i 1 år, det har Folketinget vedtaget, ligesom alle oplysninger om, hvilke hjemmesider man har været inde på, bliver gemt i 1 år.
Det har Folketinget også vedtaget.
Der bliver gemt milliarder af oplysninger om, hvad vi foretager os elektronisk, som ikke skal bruges til noget som helst andet, end hvis politiet en dag skulle få en mistanke om et eller andet.
Det vil sige, at man kan kortlægge alt, hvad en person foretager sig på nettet og med sin telefon.
Med hensyn til rødvin er problemet jo ikke, at butikken registrerer, hvor meget rødvin de sælger, eller hvor mange bleer de sælger, det kan de sagtens have behov for; det er, at de registrerer, hvor meget jeg køber, eller hvor meget ordføreren køber.
Det er da et problem, hvis man gerne vil have et privatliv.
Man kan så selvfølgelig gå over til at købe kontant hver gang og aldrig bruge kort.
Men problemet er jo, at frihed – og især friheden til at have et privatliv – ikke er noget, man kan måle, ligesom ytringsfrihed jo heller ikke er noget, man kan måle, eller forsamlingsfrihed er noget, man kan måle og veje: Hvor meget skader det mig, hvis jeg får indskrænkninger i mine friheder?
Men på et eller andet tidspunkt er der så lidt frihed tilbage, at man oplever, at man ikke længere har den frihed, der egentlig burde være i et demokrati, og så risikerer vi, at befolkningen gør oprør.
Derfor er det afgørende, at vi sikrer friheden.