Christine Antorini (S), 2007-01-12:
Jeg vil gerne takke for debatten og de mange kommentarer om helhedsskolen.
Det er jo sådan, at på de områder, hvor der er forlig, er den måde, man så alligevel kan have en bred diskussion i Folketingssalen på, jo netop at fremsætte et beslutningsforslag, som ikke kommer til afstemning.
Det er blevet brugt før af mange, herunder – bare for at tage et område, som ligger inden for det, vi har med at gøre her, uddannelse – når det handler om SU, hvor der er en bred forligskreds, hvilket jo ikke har forhindret, at man har fremsat beslutningsforslag netop for at få diskussionen.
Jeg vil også se frem til, at der kommer nogle af de beslutningsforslag, som hr. Martin Henriksen anmeldte, for det at fremsætte et beslutningsforslag er jo netop en mulighed for at vise, at der er forskel i politik.
Men det er jo ikke det samme som, at det ikke skal diskuteres, og derfor har man muligheden for at fremsætte et beslutningsforslag, som ikke ender med at komme til afstemning, og det har der været en bred praksis for.
Det er blot for at sige, at vi selvfølgelig står ved de forlig, vi indgår.
Så går jeg over til vores beslutningsforslag og nogle af de kommentarer, der har været.
Det, der er afgørende for os, er, at der netop er frihed til at etablere en helhedsskole og ikke en heldagsskole.
Det, der har været diskussionen, og som også lå i udtrykket danmarkshistoriens største sveder, har vi jo netop skrevet ind i vores beslutningsforslag, for det er ikke intentionen, at børn partout skal sidde i skole fra klokken 8 til klokken 17, nej, det er tværtimod intentionen at pege på de pædagogiske principper, hvor man kan få sammenhæng og helhed i børns dag, ved at man tænker nyt, moderne, anderledes om, hvordan man kan kombinere leg og læring.
Det er lige præcis det, som er intentionen med de frihedsgrader, vi ønsker at give kommunerne.
Jeg vil godt gennemgå nogle af de forskellige elementer.
En af grundene til, at efterskoler er populære, er, at på den ene side får børnene mulighed for at lære de fag, de skal lære i folkeskolen, men på den anden side kan de arbejde med de andre tilbud, som de forskellige linjer på efterskolerne har.
Hvorfor skal det ikke også være en del af folkeskolens tilbud?
Noget af det, vi også er optaget af, er, at man får sammenhæng i dagen, at man får bedre tid, og så kan der komme fokus på noget af det, som jeg egentlig troede at Enhedslisten var optaget af, bl.a. når jeg tænker på et beslutningsforslag, der kommer lidt senere i dag: at man får tid og ro til, at man kan samles om et sundt måltid mad midt på dagen – børnene kan oven i købet være med til at lave det – så man får det som et socialt samlingspunkt, ud over at børnene får de kompetencer, der ligger i, at man rent faktisk laver det måltid.
Det kan man ikke gøre på en skoledag, som er meget kort.
Man skal huske på, at det, der kendetegner den danske folkeskole, er, at skoledagen er meget kort sammenlignet med andre landes skoledag.
Det giver nogle begrænsninger i forbindelse med at arbejde netop med moderne pædagogik, som jeg egentlig også troede var et ønske fra bl.a. Enhedslistens side.
Så har der været en diskussion om, hvorvidt det er godt eller skidt specielt for børn med anden etnisk baggrund.
Vi har gjort os umage med det her beslutningsforslag, hvor vi siger, at der, hvor man har valgt at arbejde med heldagsskole, har været i ghettoområder, netop fordi man har ønsket at give et tilbud til børn med anden etnisk baggrund, for man ved desværre, at når de får den alder, hvor de skal i en fritidsordning, bliver det valgt fra.
Med det her kan man få et sammenhængende pædagogisk tilbud til dem.
Men vi synes egentlig, at helhedsskoletilbuddet er noget, som skal være et tilbud for alle børn.
Det skal ikke ende med, at helhedsskole bliver det samme som ghettoskole.
For der skal være valgfrihed, sådan at forældre, der synes, at det er et godt pædagogisk tilbud for deres børn, nemlig at der er tid til, at man kan arbejde med idræt, kreative fag osv. på anderledes måder i det her sammenhængende tidsforløb, kan vælge det.
Når vi foreslår, at dispensationen bliver ophævet, så det er en frihed til kommunerne, skyldes det, at vi har ganske svært ved at se risikoen ved det ud fra de erfaringer, man har gjort sig de mange steder, hvor man har lavet forsøg med det.
Og hvorfor i alverden skulle kommunerne ikke kunne gøre det selv?
Det har man vedtaget at gøre i Esbjerg Kommune.
Det gør man i Vejle Kommune.
Det går man i gang med i Horsens Kommune.
Det har man arbejdet længe med i Skive Kommune.
Der er oven i købet evalueringer af de erfaringer, der er fra de andre kommuner.
Og hvad siger evalueringerne?
Hvorfor skal man så ikke have lov til at kunne gøre det selv og forsætte med det inden for de rammer, der er?
Men for at vende tilbage til det med dispensationen: Det, der er ærgerligt med en dispensation, er, at det jo helt afhænger af, hvilken minister der sidder der.
Her har jeg faktisk tænkt mig at komme med en ros til den nuværende minister.
For jeg tror, at når undervisningsministeren faktisk har været positiv over for intentionerne med helhedsskolen – det kunne jeg også høre i ministerens indlæg – har det jo netop været, fordi undervisningsministeren tidligere har været integrationsminister og har set, hvilken enormt positiv effekt der har været de steder, hvor man har lavet forsøg med helhedsskole for børn med anden etnisk baggrund.
Men der har jo desværre bare været en forskel i praksis, fordi den tidligere undervisningsminister fra Venstre konsekvent sagde nej til yderligere forsøg med helhedsskole, mens den nuværende minister faktisk har været meget åben over for det.
Det vil jeg gerne takke for, men det er da ærgerligt, at det skal være med baggrund i, hvad man sådan personligt selv synes som minister, at det skal afgøres, om kommunerne skal have lov til at etablere det som tilbud.
Jeg vil godt igen understrege det med tilbuddet, for i den argumentation, der har været, lyder det, som om alle skoler så fremover skal være helhedsskoler.
Nej, det skal de ikke.
Det er meget vigtigt, at der er en bred vifte af forskellige typer skoleformer, også i folkeskolens regi, og det er det, som vi vil give kommunerne frihed til selv at etablere.
Jeg bliver nødt til at sige, at jeg føler mig overbevist om, at hvis en kommune kunne få den tanke at lave samtlige skoler om til heldagsskoler, ville den kommunalbestyrelse – det er jeg sikker på – blive vippet af pinden ved næste valg, for det vil der da ikke være nogen forældre der er interesseret i.
Det er netop forskellighed, der skal være, og det har vi tillid til at de godt kan organisere lokalt.
Så vil jeg sige lidt om nogle af de enkelte elementer i forslaget.
Jeg har været lidt inde på, hvorfor vi synes det er vigtigt at give friheden til, at man ikke behøver at søge dispensation hos den til enhver tid siddende minister.
Jeg vil også lige komme ind på de to andre forslag, for jeg synes, det lød, som om der var sådan en rimelig fælles tilbagemelding om, at det kunne være fornuftigt, at man faktisk systematisk arbejdede med at undersøge erfaringerne med helhedsskolen, herunder ikke mindst de pædagogiske metoder.
Vi foreslår to ting.
Det første, vi foreslår, er, at der bliver nedsat et helhedsskoleudvalg, som kan komme med anbefalinger til, hvordan skole og fritidsordning kan blive fuldt integreret i helhedsskolen, og hvordan samarbejdet skal være i forhold til SFO, herunder de økonomiske konsekvenser, for det er jo et af dilemmaerne, at det er gratis at gå i skole, men at det koster penge at gå i en fritidsordning.
Derfor er vi nødt til at kigge på nogle modeller: Hvordan kan vi gøre det her på en sådan måde, at der kommer sammenhæng i det?
Der kunne jo selvfølgelig være en model – det ville være en af dem, som Enhedslisten forslog – hvor man sagde: Så skal det hele være gratis.
Man kunne også godt forestille sig andre modeller.
Og det er det, som vi ønsker at et udvalg kigger på.
Men det, vi også ønsker, er som sagt, at der bliver lagt vægt på det pædagogiske.
Derfor foreslår vi, at der bliver nedsat et videncenter, så vi har en mulighed for at fortsætte de initiativer, som faktisk er på vej, eller som lige er blevet vedtaget.
For det første har vi lige vedtaget en revision dels af læreruddannelsen, dels af pædagoguddannelsen med fokus på, hvordan de to faglige grupper kan samarbejde tættere, og det skal være en del af uddannelsen.
For det andet er vi ved at diskutere en reform af det, der hedder centre for videregående uddannelse, som skal ende med at blive til professionshøjskoler.
Det er da også oplagt, at det skal bruges til at kigge på, hvordan de to faggrupper – lærere og pædagoger – kan understøtte hinanden i forhold til at give den bedste dag til børnene.
Der var en misforståelse – sådan synes jeg det lød – som jeg meget gerne vil rette, nemlig fra hr. Martin Henriksen, som mente, at vi ikke anerkendte henholdsvis lærernes og pædagogernes kompetencer.
Jeg vil godt understrege, at vi synes, det er fantastisk vigtigt at holde fast i, at det er to forskellige professioner med to forskellige slags faglighed, men at de kan supplere hinanden utrolig godt i en helhedsskole: lærerne i forhold til at undervise børnene, pædagogerne i forhold til netop at arbejde med de sociale og kreative pædagogiske kompetencer.
De kan supplere hinanden i et sammenhængende udviklings- og læringsforløb.
Det er jo i virkeligheden ikke noget nyt og revolutionerende, vi foreslår.
Ud over at man allerede har forsøg i Danmark, er det bl.a. noget af det, man arbejder med i det finske uddannelsessystem, hvor lærere og pædagoger har et fortrinligt samarbejde.
Det betyder, at pædagogerne faktisk også er gået ind i forhold til nogle af de elever, der måske mangler ressourcer selv, måske fordi de ikke har det via deres forældre.
Her kan pædagogerne være hos eleverne og hjælpe dem som – kan man sige – den anden forælder, f.eks. når de skal lave lektier, hvis de har brug for særlig ro i forbindelse med at kunne løse nogle opgaver, uden at man går ind og tager over i forhold til undervisningsopgaven, men faktisk skaber et rum, der hjælper nogle af de svage elever, som også er i folkeskolen.
Der er én heldagsskole, der har været meget til debat, og jeg synes, det er ærgerligt, hvis det er den, der gør, at man siger: Uha, det skal vi passe på at arbejde videre med.
Det er den heldagsskole, som er blevet etableret i Århus.
Der er tre heldagsskoleforsøg i gang i Århus i ghettoområder.
Det, der desværre er sket på den heldagsskole, der har været til debat, er, at de to faggrupper, lærerne og pædagogerne, ikke har kunnet blive enige om den måde, det skulle gøres på, så man i fællesskab har kunnet udvikle et godt heldagsskoletilbud.
Det er jo drønærgerligt, at der er en fagstrid, der ender med at stemple det her: at man ikke kan lave noget, som er blevet evalueret som et rigtig godt tilbud til børn.
Det er også grunden til, at vi foreslår, at der bliver lavet et udvalgsarbejde om det, for det kan ikke være rigtigt, at det er fagforeningsstridigheder, der betyder, at man ikke kigger på de pædagogiske muligheder, der er for at få et langt og sammenhængende lege- og læringsforløb til børn.
Jeg hører også – vil jeg sige – en åbenhed for at diskutere, hvordan vi mere systematisk kan evaluere og bruge de pædagogiske principper i fremtidens folkeskole.
Så jeg håber ikke, diskussionen dør, og det gør den ikke, alene af den grund at der jo heldigvis er givet mange dispensationer, ikke mindst efter at der er kommet en anden undervisningsminister, sådan at det også fremover vil blive dagsordenen ude i kommunerne, for uanset om vi kan lide det eller ej, kan forældrene og børnene langt de fleste steder rigtig godt lide det.