Jesper Petersen (S), 2014-09-09:
Nu skal vi for det første have vedtaget det program.
Men du har ret; det er sådan, at man selvfølgelig kan lægge nogle ideer frem, det kan man godt.
Men jeg synes bare, at der, som jeg sagde før, må være en vis rimelighed i det, og også sådan en vis sammenhæng, altså at man faktisk viser, hvordan det så ad åre kan lade sig gøre.
Og det gør vi jo ved at have en økonomisk politik, hvor der faktisk er rum til at forbedre velfærden på en række punkter.
Det har vi vist hvordan man kan.
Så er der mulighed for at prioritere inden for det.
Det har Dansk Folkeparti jo ikke gjort på samme måde.
Tværtimod lægger man f.eks. en ældrepolitisk folder frem, som vi før har moret os med her i salen, hvor man jo giver indtryk af, at her er der noget, som man kan gennemføre.
Der står ikke noget om noget sted, at der her er et visionsoplæg, der måske ad åre kan findes finansiering til, det gør der ikke.
Man omdeler, forstår jeg, troligt, år efter år, den her folder på markeder, i ældrecentre og i tivolier rundtomkring, og siger til de ældre: Nu skal I bare høre.
Jeg synes, at man skulle begynde at uddele den på ungdomsuddannelserne.
For jeg tror, det er nogenlunde den tid, det vil vare, før man kan gennemføre det, der står i den der ældrepolitiske folder, hvis det skal foregå i den takt, Dansk Folkeparti finansierer sine forslag med nu.
For det er meget langsomt, og der er meget langt op til de 170 mia. kr.
For det første synes jeg, at fru Johanne Schmidt-Nielsen har en utrolig stor tillid til oprigtigheden af Dansk Folkepartis udmeldinger.
Især når man tænker på, at det faktisk var Dansk Folkeparti selv, der opfandt den dagpengereform, som man nu – i hvert fald i ord – giver udtryk for at man så bitterlig har fortrudt.
Men alligevel stiller man det end ikke som krav for at pege på hr. Lars Løkke Rasmussen som statsminister.
Så jeg ved ikke, om man skal lægge helt så meget i det, som fru Johanne Schmidt-Nielsen gør.
Ellers er det korte svar, at når man indgår aftaler med hinanden i en regering, kan man ikke bare sådan rende fra dem – hvad fru Johanne Schmidt-Nielsen også udmærket er klar over.
Sådan fungerer det nu engang ikke.
Det er ikke sådan, at vi hver uge tager en håndsoprækning om, hvad vi nu mener om de forskellige emner.
Altså, der bliver indgået aftaler, og dem må man stå ved – ikke mindst hvis man vil være regeringsparti.
Til gengæld har vi jo så i samarbejde med Enhedslisten lavet de tiltag, der gør, at tusindvis af de danskere, der i dag ville stå uden indtægt eller ville få væsentlig mindre, end de får nu, faktisk har en indtægt – især på grund af arbejdsmarkedsydelsen.
Og det kvitterer vi jo for at vi har kunnet gøre.
Vi fører jo lige præcis en linje, hvor der har skullet være styr på tingene igen, for der var jo simpelt hen hul i kassen, da vi overtog regeringsmagten; der var ikke en langsigtet holdbarhed i dansk økonomi.
Så der har været stramme kommuneaftaler.
Det har der.
Ikke desto mindre har vi så også fået råd til at lave nogle forbedringer.
Og dér – når man så har fremgang igen, har skaffet penge til at gøre noget – står det politiske valg jo imellem, om man så skal skyde det hele af på skattelettelser, eller om man faktisk vil lave nogle forbedringer.
Og da andre sidste år blev trukket til truget, fik vi jo bred opbakning til at lave forbedringer på ældreområdet.
Det havde man råd til.
Hvis Dansk Folkeparti får den statsminister, de gerne vil have, skal der være nulvækst, så langt øjet rækker.
Og det vil jo indebære, at der skal være for 20 mia. kr. mindre at gøre godt med end det, regeringen kan med sin økonomiske kurs.
Og jeg kan forstå, at det så bare siden 2011 ville have betydet 13 mia. kr. mindre i kommunerne.
Venstre anerkender faktisk, at det er sådan, det hænger sammen.
Jeg ville gerne se den opgave løst.