runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tina Petersen (DF), 2008-06-04:
Jeg vil sige til Enhedslistens ordfører: Er det er en del af strategien i dag?
Jeg har ikke læst det nogen steder, og jeg må sige, at det faktisk ikke er en tanke, der har slået mig på det her område.
Der er nogle områder, som jeg har mere fokus på end lige afholdenhed, bl.a. vold, omskæring og den måde, man behandler kvinderne på.
Jeg håber da, at de her kvinder i fremtiden kan få en meget bedre tilværelse.
Nu har en del af os, som har været i Afrika, jo selv oplevet det, og fakta er, at man jo ser kvinder, der faktisk formår at slippe væk fra det her, og det har efterfølgende haft gode, positive effekter for deres lokalsamfund.
Det er da sådan nogle ting, man målrettet skal sætte ind over for.
Helle Sjelle (KF), 2008-06-04:
Først og fremmest en stor tak til udviklingsministeren for besvarelsen af forespørgslen.
Det kan jo ikke komme som den store overraskelse, at jeg og Det Konservative Folkeparti er meget enige i de synspunkter, som ministeren fremfører i den her sag, og vi synes, det er vigtigt, at ministeren virkelig tager bladet fra munden, når det handler om reproduktiv sundhed og seksuelle rettigheder.
Danmark skal naturligvis gå foran i kampen for, at det område prioriteres højt i udviklingspolitikken.
Vi skal gøre det i vores egen udviklingspolitik, men vi skal også gøre det bilateralt over for f.eks. USA, og vi skal gøre det i internationale organer som EU og FN.
Der er behov for, at seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder er på den internationale dagsorden.
Der er behov for, at der er nogle, der tager kampen op over for de religiøse og politiske kræfter, som med al magt modarbejder bl.a. abort og unge ugifte kvinders adgang til prævention og deres seksuelle rettigheder.
Der bør ikke være tvivl om, at kvindens krop og seksualitet er hendes egen, og at hun har retten til at bestemme over den.
Men det er der åbenbart, og det er bekymrende.
Rettigheder, vi i Danmark opfatter som noget ganske naturligt, som f.eks. hvem vi vil have børn med og hvor mange, er ikke en rettighed, som man kan forvente at have overalt i verden.
Mange steder spiller f.eks. diskussionen om adgang til abort en stor rolle, og mange steder dør tusindvis af kvinder hvert år som følge af usikre aborter.
Men aborterne forsvinder jo ikke, bare fordi de bliver forbudt, de foregår bare i det skjulte og ofte under langt farligere forhold.
Mange mødre dør også - som vi har været inde på her i dag - i forbindelse med fødsler, eller de bliver gift, uden de egentlig ønsker det, eller de bliver smittet med farlige kønssygdomme.
Det er for blot at nævne et par enkelte ting, der følger af mangel på prioritering af reproduktiv sundhed.
Jeg synes, at alle de tal, som ministeren nævnte før, taler deres eget helt, helt tydelige sprog.
Der er ingen tvivl om, at reproduktiv sundhed og seksuelle rettigheder er noget, der især betyder noget for kvinderne, for deres liv og for deres muligheder for at klare sig.
Det handler om, at de overlever.
Som sunde og raske har de ganske enkelt større chancer for at klare sig i deres lokalsamfund og for at bidrage til familiens overlevelse og udvikling.
Det har således stor betydning for ulandenes vej ud af fattigdommen, at reproduktiv sundhed og seksuelle rettigheder bliver prioriteret højt, og derfor er det også meget positivt, at Danmark med udviklingsministeren i spidsen er parat til at kæmpe den kamp.
Det er en kamp, vi Konservative støtter fuldt og helt.
Kirsten Brosbøl (S), 2008-06-04:
Først vil jeg gerne takke Venstres ordfører for hendes engagement.
Jeg synes, det er rigtig dejligt, at vi har så mange, der er engagerede på det her område i det danske Folketing på tværs af partierne.
Noget af det, som vi som opposition selvfølgelig er optaget af, er også, hvordan vi sådan kan sikre os, at det, der bliver sagt fra regeringens side, også bliver gennemført, og det var også noget af det, jeg var inde på i mit ordførerindlæg, nemlig: Hvordan kan vi holde øje med, at den her befolkningsstrategi - som vi langt hen ad vejen jo er enige i indholdet af - også bliver implementeret og gennemført?
Det vil jeg egentlig godt høre Venstres bud på, for man må sige, at de indikatorer, der er i strategien, jo er meget sådan overordnede; det er sådan noget med at holde øje med FN's årlige rapporteringer om mødredødeligheden, og hvordan det går på verdensplan.
Men hvordan sikrer vi helt konkret, at den her strategi bliver implementeret, at den bliver gennemført i vores sundhedsprogrammer, og ikke mindst noget af det, som også står i forslaget til vedtagelse, nemlig at den bliver mainstreamet i de andre programmer, som måske ikke direkte har noget med området at gøre, men hvor det jo sagtens kan lade sig gøre at indarbejde de her hensyn?
Gitte Lillelund Bech (V), 2008-06-04:
Jamen det er altså noget, vi fra Venstres side er meget opmærksomme på, hver gang vi diskuterer udviklingsbistand, og det ved jeg også at regeringen er meget opmærksom på.
Fru Kirsten Brosbøl var i sit indlæg inde på, at man skulle være sikker på, at ambassademedarbejderne faktisk også kendte til befolkningsstrategien.
Det ved jeg rent faktisk at der gøres en del for, og befolkningsstrategien bliver brugt aktivt, når det er sådan, at Udenrigsministeriets medarbejdere diskuterer i de relevante fora.
Den bliver taget frem, og den bliver præsenteret, og der bliver sagt, at det her er altså den vej, vi skal gå, og der er netop det her med, at vi skal turde tale om det.
Vi skal også turde sige fra over for dem f.eks. i EU-regi; fru Kirsten Brosbøl var selv inde på Polen - som ikke ønsker, at vi skal gå videre, og det er det også mit klare indtryk at der bliver gjort i dag.
Kirsten Brosbøl (S), 2008-06-04:
Jeg har også stor tiltro til, at vores medarbejdere på ambassaderne rundtomkring i verden gør, hvad de kan, for at sikre, at den danske politik selvfølgelig bliver gennemført.
Det ville bare være rart for os her i Folketinget, hvis vi havde nogle konkrete ting, hvor vi kunne spørge: Hvordan er det egentlig gået?
Hvordan kan vi i de danske programsamarbejdslande se, at vi her faktisk har succes med at gøre nogle af de her ting?
Er der noget, der skal forbedres i strategien?
F.eks. er det stadig væk sådan i 12 ud af 16 danske programsamarbejdslande, at sex mellem mænd er forbudt, altså at homoseksualitet er forbudt.
Er det noget, vi skal lægge mere vægt på?
Er der nogen ting, vi mangler at få sat lidt fokus på?
Så er konkrete indikatorer ikke noget, Venstre vil være med til at arbejde for, altså for, at vi her fra Folketingets side får lidt bedre muligheder for at følge med i, hvordan implementeringen af den her befolkningsstrategi går, så vi også kan være i stand til at komme med forslag til forbedringer, hvis der skulle være det?
Gitte Lillelund Bech (V), 2008-06-04:
Jeg synes jo, at det, der kunne være relevant, faktisk var, at vi i højere grad tog de her diskussioner i Udenrigsudvalget, og at vi i højere grad tog diskussionerne, som vi gør nu.
Jeg tror, det er første gang nogen sinde, at der er en debat om seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder og FN's 2015-mål i Folketingssalen.
Det var måske noget, vi burde være bedre til sammen at sætte på dagsordenen.
Med hensyn til hvorvidt vi gør nok, valgte vi, så vidt jeg husker, i hvert fald med finansloven for 2008 at opprioritere de midler, vi giver til UNFPA, som jo er FN's befolkningsfond.
Noget af det, som UNFPA gør ufattelig meget i, er at sikre, at der er adgang til prævention, at sikre, at der er adgang til kondomer, og at sikre, at der er adgang til kvindelige kondomer, sådan at det ikke skal være adgangen til prævention, der hindrer, at folk kan få lov til at bruge det.
Derfor synes jeg rent faktisk, at bare det, at vi har fået netværket, og at vi også i hvert fald fra regeringspartiernes side er optaget af det her, har gjort, at regeringen har sagt: Ja, vi er optaget af det her, vi har lavet en befolkningsstrategi, og vi har altså valgt nu at prioritere penge over til UNFPA, fordi det altså er dér, hvor man virkelig tager fat om det her inden for FN-regiet.
Julie Rademacher (S), 2008-06-04:
Jeg er også rigtig glad for, at de her emner kommer op i Folketinget, og at der er så bred opbakning til det.
Jeg er også rigtig glad for gennem fru Gitte Lillelund Bech at høre Venstres meninger om det her, men jeg kunne rigtig godt tænke mig at høre, hvad Venstres ordfører mener om, at Venstres sædvanlige støtteparti, Dansk Folkeparti, går ind for seksuel afholdenhed.
Gitte Lillelund Bech (V), 2008-06-04:
Nu er jeg ikke klar over, om Dansk Folkeparti går ind for seksuel afholdenhed.
Jeg tror nu nok, Dansk Folkepartis medlemmer har det ligesom alle os andre, at afholdenhed alene er meget svært at praktisere, uden at jeg så i øvrigt ved det, så derfor vil jeg faktisk opfordre fru Julie Rademacher til at stille spørgsmålet til Dansk Folkeparti.
Julie Rademacher (S), 2008-06-04:
Det er sådan, at et andet medlem af Folketinget, hr. Martin Henriksen fra Dansk Folkeparti, har været ude at sige, at han går ind for seksuel afholdenhed, og at det skal indskrives i seksualundervisningen i Danmark.
Det mener jeg ikke er måden at løse de her problemer på, og jeg synes også, det siger meget om Dansk Folkepartis urealistiske menneskesyn.
Jeg vil høre, om Venstres ordfører vil tage afstand fra den kommentar.
Tina Petersen (DF), 2008-06-04:
Jamen jeg kan sige til hr. Kamal Qureshi, at hvad man beslutter sig for i USA, har jeg næppe så meget indflydelse på herfra, hvor jeg står.
Jeg synes da, at det lyder underligt, at man forhindrer uddelingen af prævention, men min indflydelse på det ligger på et meget lille sted.
Jeg vil så sige en anden ting.
Jeg vil fortsat gerne holde fast i, at det, der blev spurgt om før om afholdenhed, som hr. Martin Henriksen skulle have sagt, mener jeg simpelt hen ikke hører med, og jeg kan jo ikke stå her og kommentere de udtalelser, hr. Martin Henriksen er kommet med før.
Kamal Qureshi (SF), 2008-06-04:
Jeg vil til en start sige, at det er underligt at skulle høre, at et folketingsmedlem fra Dansk Folkeparti siger, at han mener, at afholdenhed er en rigtig strategi imod seksuelt overførte sygdomme.
Mon ikke det er irrelevant i en diskussion, som faktisk handler om seksuel og reproduktiv sundhed og ditto rettigheder.
Men lad nu det ligge.
Jeg prøver at spørge lidt ind til, hvordan Dansk Folkeparti har det i forhold til netop den diskussion om USA og deres brug af den katolske kirke og det katolske netværk til at forhindre uddelingen af prævention og lignende.
Vi ser jo, når vi rejser rundt i Afrika og andre steder, at der ikke bliver udleveret prævention, f.eks. kondomer og andet, med opbakning fra amerikanerne.
Hvad er Dansk Folkepartis politik i forhold til det?
Hvad vil man gøre?
Hvilke metoder vil man gerne bruge for at presse amerikanerne til at ændre deres politik?
Tina Petersen (DF), 2008-06-04:
Vi er lidt spændte på, hvad ministeren vil svare nu og her, når vi er færdige, på samtlige de her ting, vi - alle ordførerne - har snakket om.
Det her drejer sig om holdninger til, hvordan en udvikling skal foregå, og hvilke handlinger der måske skal arbejdes med i fremtiden for at opnå de her FN 2015-mål, heriblandt, som der bliver talt om, nr. 5.
Dansk Folkeparti ser det fortsat som en nødvendighed, at indsatsen på sundhedsområdet er stor.
Kvinderne i de her lande, vi taler om, har en stor betydning for, hvordan udviklingen sker lokalt, og de er som ofte også drivkraften i deres familier.
Kvinden ved, at en god sundhed har stor betydning for familien, for lokalsamfundet og dets udvikling.
At have en god sundhed giver også en stabil økonomi.
Hertil kommer anerkendelsen, som måske også er en nemmere vej til ligestilling mellem mænd og kvinder.
Alle ved, at det ikke er en nem opgave at løse at skabe ligestilling imellem kønnene.
Derfor mener vi, at der skal sættes mere fokus på de her kvinder og deres ret til at bestemme, hvad de vil og hvem de vil det med, og til, hvad der skal ske med deres liv og hvornår.
Tallene taler for sig selv.
Der dør årligt mere end en halv million kvinder under fødsler.
I en del af disse lande tvinges kvinder, jeg vil nu sige piger, under 15 år fortsat til at gifte sig.
Dette vil inden for en meget kort årrække blive til flere millioner piger.
Millionerne bliver ikke færre, når vi så taler om usikre aborter, som ofte har døden til følge.
Det ses stadig, at kvinder og mænd fra disse lande også er hårdt ramt af hiv/aids.
Det er selvfølgelig klart, at landene fortsat skal udvikles, men jeg føler også lidt, at listen er enormt lang.
Vi taler om kvinder og udvikling, vi snakker sult og underernæring, vand og sanitet, sygdomme - og her vil jeg gerne nævne malaria, som jeg også føler er en af de ting, vi kunne sætte mere ind mod - uddannelse og så ikke mindst handelsfriheden.
Jeg har nævnt handelsfriheden flere gange, fordi en øget produktion af fødevarer er en af de faktorer, som vil spille ind, hvis der skal ændres på tingene, og hvis bl.a. Afrika skal ud af den situation, Afrika står i i dag.
Det drejer sig simpelt hen om at give dem handelsfrihed og give dem mulighed for at vokse lokalt.
Kamal Qureshi (SF), 2008-06-04:
Man kan sige, at små skridt selvfølgelig også er fremskridt, men problemet er jo lidt, at Venstres ordfører nu nævner USAID som et positivt eksempel.
Jeg tager det lidt for givet, at hvis Venstres ordfører indikerer nogle ting, bliver de også givet videre til regeringen og står i forhold til det, regeringens ministre gør, og det er sådan set også derfor, spørgsmålet er rettet mod Venstres ordfører.
Jeg synes da, det er pudsigt, når Venstres ordfører nu nævner USAID som et positivt eksempel, at lige præcis USAID har nægtet at modtage den ligestillingsstafet, som Venstres egen minister har prøvet at give USAID netop for at fremme adgangen til prævention for kvinder, fordi det er så afgørende et element for kvinders muligheder for selvbestemmelse over deres egen krop og deres fremtid, at man har adgang til prævention.
Så USAID er måske ikke ligefrem det bedste eksempel at trække frem i forbindelse med kampen for ligestilling og prævention.
Gitte Lillelund Bech (V), 2008-06-04:
Nu kan jeg jo ikke på regeringens vegne svare, hvad den vil gøre, for jeg er jo Venstres ordfører.
Jeg rejser det jo selv alle de steder, jeg kan komme til det, i alle de fora, hvor jeg møder amerikanske kolleger.
Jeg vil faktisk sige, at jeg har haft en positiv oplevelse.
Jeg har talt med flere af medarbejderne i USAID, som jo er den amerikanske pendant til Danida, og bl.a. folk, der arbejder inden for det her område, siger: Ja, godt nok har Bushregeringen strammet op på det her område, men heldigvis er det jo sådan, at vi har vide rammer for implementeringen.
Så derfor er der i hvert fald nogle af de projekter, der har været igangsat, som kører videre, og så er der altså de medarbejdere, der sidder i USAID, der med fare for deres eget job vælger at gå ind og lægge en linje, som er bedre end vores.
Jeg synes i øvrigt, det er værd at bemærke til hr. Kamal Qureshis kommentar om, hvorvidt man bl.a. vil bruge prævention i forbindelse med at forebygge hiv/aids-spredning, at som jeg har forstået det, er paven den katolske kirke - trods alt gået så langt, at han har sagt, at hvis det var med henblik på at forhindre spredningen af hiv/aids, kunne det komme på tale, at man kunne få lov til at bruge kondom.
Det synes jeg i hvert fald er et første skridt på vejen, og så mangler vi bare at overbevise alle de andre.
Kamal Qureshi (SF), 2008-06-04:
Jeg takker da også for den generelle opbakning til den linje, der er, og som vi stort set alle sammen er enige om i hovedtræk.
Jeg tror, at det, noget af diskussionen handler om, er, som også fru Kirsten Brosbøl var inde på, hvad man så vil gøre for at komme i mål med de her ting.
Et af de spørgsmål, der også for mig er relevant at rejse her, er forholdet til amerikanernes politik.
Altså, hvad gør vi for at få det gjort tydeligt over for amerikanerne, som jo igennem deres kontakter i katolske netværk, i de katolske kirker i Afrika især, er med til at bremse uddelingen af prævention - også til par, hvor den ene part er hiv-smittet - at det er fuldstændig horribelt at sige til det par, at de må afholde sig fra seksuelt samvær, i stedet for at udlevere kondomer?
Hvad vil man helt konkret gøre?
Vil man rette en henvendelse til deres udenrigsminister, eller hvad gør man?
Gitte Lillelund Bech (V), 2008-06-04:
Jeg tror sådan set, at jeg hellere vil forholde mig til den udviklingspolitik, som jeg ved at Dansk Folkeparti ønsker at føre.
Det er en udviklingspolitik, hvor man har fokus på sygdomsspredning og på, hvordan man kan hindre det, hvordan man eksempelvis kan hindre spredningen af hiv/aids.
Det er et fokus på, at man skal fremme ligestillingen mellem mænd og kvinder, hvad seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder jo bl.a. drejer sig om.
Det er jeg bare glad for at Dansk Folkeparti bakker op om, fuldstændig ligesom Dansk Folkeparti og alle de andre partier i Folketingssalen bakker op om det forslag til vedtagelse, som ligger i dag.
Så derfor synes jeg, det er væsentligt at forholde sig til, hvad Dansk Folkeparti mener om udviklingsbistandspolitikken og ikke nødvendigvis, hvad et enkelt medlem af Dansk Folkeparti har udtalt med hensyn til den danske seksualundervisning.
Hvis vi skal diskutere den danske seksualundervisning, synes jeg sådan set, vi skal gøre det på et andet tidspunkt og ikke gøre det i forbindelse med den her internationale debat.
Jeg ved godt, at USAID som helhed ikke ønsker at gå ind i det her.
Den oplevelse, jeg bare har haft, når jeg har rejst det her over for nogle af de medarbejdere, som jeg har mødt, er, at de siger: Nogle af os tør altså godt arbejde videre med det her, selv om det rent faktisk er med risiko for, at det kan koste os vores job, fordi vi går lidt ved siden af, hvad politikken er.
Vi ved bl.a., at Den Globale Fond bruger penge på hiv/aids-programmer, inklusive prævention, så den vej igennem er der altså ikke nogen restriktioner fra amerikanernes side.
Jeg synes måske, det er værd at bemærke, at der altså nogle steder i USA er et syn på seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder, som er fuldstændig lig det, vi faktisk har i Danmark og har i Folketinget under den debat, vi har i dag.
Jeg synes bare, det er værd at bemærke, at det ikke er alle amerikanere, som vi kan sige prædiker abstinence-only, og som i øvrigt ikke ønsker at gå ind og tale om prævention overhovedet.
Ulla Tørnæs (V), 2008-06-04:
Jeg vil gerne understrege, at jeg selvfølgelig generelt mener, at Danmark taler med en stærk stemme, fordi vi er et blandt fem lande, der lever op til den gamle FN-målsætning om at bidrage med minimum 0,7 pct. af vores bruttonationalindkomst, så generelt mener jeg selvfølgelig, at Danmark taler med en stærk stemme, men i særdeleshed på det her område, fordi jeg oplever, at der, som jeg nævnte, er fuldstændig konsensus i Danmark med hensyn til kvinders ret til selv at bestemme over egen krop.
Man kan sige, at vi her er inde ved kernen af noget, som jo handler om helt universelle rettigheder, helt universelle menneskerettigheder.
Så det var med det i baghovedet, jeg sagde, at Danmark i særdeleshed på det her felt taler med en stærk stemme.
Hvad gør vi så i EU?
Ja, der forsøger vi at bruge denne stærke stemme og den platform, som nu bliver bekræftet med en enig vedtagelse her i Folketinget i dag, og det er jo et godt afsæt for mig til at kunne fremføre de danske synspunkter.
Men først og fremmest handler det selvfølgelig om, at vi allierer os med ligesindede i EU, dvs. Sverige, Holland, Tyskland, Storbritannien og de lande, som vi har tradition for at samarbejde tæt med, også når det drejer sig om så holdningsbaserede spørgsmål som det, vi har diskuteret her i dag.
Og det arbejde vil jeg selvfølgelig fortsætte med henblik på, at vi, når der er mulighed for det, hver eneste gang det er relevant, fremfører, at det her er nødvendigt, at vi forholder os til det og at vi adresserer de her spørgsmål, ellers så når vi ikke sådan helt generelt - nu kan jeg se, at tiden er gået - 2015-målene.
Det her er en forudsætning, for vi kan jeg tror, det var hr. Jørgen Poulsen, der ganske glimrende fik det sagt - simpelt hen ikke få bekæmpet fattigdommen, hvis ikke familierne har mulighed for at lave en ordentlig familieplanlægning.
Lene Hansen (S), 2008-06-04:
Det sidste er jo fuldstændig indlysende rigtigt, at vi bliver nødt til at kæmpe hver eneste dag for at fastholde det syn på kvinders ret til selvbestemmelse, som er forudsætningen for, at kvinder i tredjeverdenslande kan få lov at leve et fuldt og helt kvindeliv.
Det er utrolig vigtigt.
Jeg synes, det må være svært som minister at arbejde i et felt, hvor der er så divergerende opfattelser af, hvad kvinder egentlig har ret til her i verden.
Hvordan arbejder ministeren med ligesom at forlige de her meget forskellige kvindesyn i de fora, hvor ministeren nu diskuterer de her ting?
For det må jo være afgørende, at vi her i Danmark kæmper for at fastholde kvinders ret til fri abort og til familieplanlægning.
Ulla Tørnæs (V), 2008-06-04:
Det faktum, at ikke alle lande er enige i den danske holdning, gør jo ikke nødvendigheden af at have fokus på det her område mindre vigtig, tværtimod, vil jeg sige.
Det understreger lige præcis vigtigheden af, at vi har en debat som den, vi har her i dag, og at vi, dvs. den danske regering, men jo også folketingsmedlemmer, når de mødes med deres kollegaer ude rundtomkring i Europa eller i anden sammenhæng, fremfører vigtigheden af at have fokus på kvinders rettigheder, også når det drejer sig om kvinders seksuelle rettigheder og dermed retten til at bestemme over egen krop.
Så det at ikke alle bare læner sig tilbage og siger: Ih, hvor er det godt, at Danmark mener sådan, og vi er alle enige, det, at det ikke forholder sig sådan, gør selvfølgelig ikke, at vi ikke skal gøre, som vi gør, tværtimod, vil jeg sige.
Lone Dybkjær (RV), 2008-06-04:
Det er jo sådan set principielt for os, og hvis ministeren kender vores historie, ved ministeren det jo godt, så det er sådan set ikke en tilfældig bemærkning fra min side.
Så vil jeg gerne takke ministeren for de positive kommentarer til mit indlæg og også for, at man vil overveje at gå ud fra, at det er positivt, når man overvejer at gå ind i koalitionen og dermed også være med til at sætte en dagsorden.
Det sidste, jeg vil spørge om, er i anledning af fru Lene Hansens indlæg.
Som jeg også selv var inde på, er det jo rigtigt, at der sker en glidning i EU i øjeblikket, og jeg vil egentlig godt spørge ministeren, om ministeren synes, der kunne være et behov for, at nationale parlamentarikere og europaparlamentarikere tog en drøftelse af de her spørgsmål.
Nu følger jeg jo ikke det område tæt, så jeg ved ikke, om det allerede er sket, men jeg følger dog EU, og jeg synes ikke, jeg har set det.
Jeg ved ikke, om det vil føre til noget, men det er da værd at forsøge, om man ikke kan komme lidt stærkere ind i den debat, end vi efter min opfattelse har været tidligere.
Ulla Tørnæs (V), 2008-06-04:
Jamen jeg er bestemt åben over for, at vi gør brug af alle tænkelige kanaler.
Jeg følger selvfølgelig de spor, som jeg har mulighed for, men er der muligheder for Folketinget for at indgå i dialog med andre parlamenter eller for den sags skyld også direkte med Europa-Parlamentet, ville jeg synes, det var en rigtig, rigtig god idé.
Lone Dybkjær (RV), 2008-06-04:
Der har jo efterhånden været temmelig mange møder mellem Europaudvalgets medlemmer og MEP'erne, som de hedder.
Jeg har ikke selv fået ideen før debatten i dag, men netop set i lyset af at vi ved, hvordan der sker et skred i EU imod vores ønsker, og netop fordi vi ved, at Vatikanet lobbyer, som jeg ved ikke hvad, kunne det måske være en idé.
I første omgang vil jeg i hvert fald tage det op, og vi kan jo også generelt tage op med vores kolleger, om det tjener et formål.
Hvis holdningen er positiv, regner jeg bestemt også med, at vi får al den fornødne hjælp af ministeren.
Ulla Tørnæs (V), 2008-06-04:
Jamen jeg synes, det ville være godt, hvis der herfra blev taget initiativ til at drøfte det med europaparlamentarikerne, og jeg er gerne behjælpelig med informationer, og hvad der ellers skulle opstå behov for, så det synes jeg vi skal vende tilbage til.