Inger Støjberg (V), 2010-11-30:
Nu har hr. Lennart Damsbo-Andersen tydeligvis ikke været med til forhandlingerne om genopretning af dansk økonomi.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at bare fordi man forsøger at fremstille noget forsimplet to gange i træk, bliver det jo ikke mere korrekt af den grund.
Det, der er tale om i forbindelse med arbejdsskader, er jo rent faktisk, at vi efter min mening har fundet en meget solidarisk løsning.
Det debatterede vi også grundigt i sin tid.
Man er ligeglade med økonomien, og man har ikke sans for økonomisk ansvarlighed, og det kan vi jo så konstatere her.
Der er jo ingen, der synes, at det hverken er let, nemt eller sjovt at genoprette dansk økonomi.
Omvendt må vi jo også erkende, at når man har styret Danmark igennem en international finanskrise på den måde, som regeringen har, og dermed har sparet mange tusinde mennesker for at få en fyreseddel i hånden, så koster det, og så ligger der en regning, der skal betales.
Det er den, vi her samler op og betaler.
Sådan er det, og sådan er det altså at være økonomisk ansvarlig.
Jeg vil gerne takke for debatten eller i hvert fald for de ord, der er blevet sagt her fra talerstolen.
Lad os først slå fast, at dette lovforslag ikke vil få betydning for den enkelte persons ret til sygedagpenge.
Der er med lovforslaget alene tale om, at vi ændrer på finansieringen af udgifterne, altså forholdet mellem, hvad staten skal bære, og hvad arbejdsgiverne skal bære.
Arbejdsgiveren betaler i dag udgiften til sygedagpenge i de første 21 kalenderdage af den ansattes sygefravær.
Lovforslaget betyder, at arbejdsgiverperioden bliver udvidet til 30 kalenderdage.
Ingen er jo i tvivl om, at sygefravær har store personlige konsekvenser for den enkelte sygemeldte.
Jo længere sygefraværet er, jo større er risikoen desværre også for, at den sygemeldte ender med at forlade arbejdsmarkedet.
Sygefravær er bestemt heller ikke nogen ønskværdig situation for arbejdsgiverne, der kommer til at mangle den nødvendige arbejdskraft.
Uanset hvilke briller man har på, ligger der derfor et stort potentiale i at nedbringe sygefraværet.
Jeg er fuldt ud klar over, at der i dag er rigtig mange virksomheder, der viser stor ansvarlighed, og som gennem en aktiv personalepolitik gør en stor og målrettet indsats for at nedbringe sygefraværet.
Det sker f.eks. ved dialog med den sygemeldte og med tilpasning af arbejdsopgaverne.
Men tilskyndelsen til at nedbringe sygefraværet hænger dog i nogen grad sammen med forpligtelsen.
Al erfaring viser, at de arbejdspladser, der sætter fokus på et godt arbejdsmiljø og en god trivsel, også høster gevinsten i form af mindre sygefravær.
Arbejdsgiverne har derfor selv en vigtig nøgle, som kan bruges til at nedbringe sygefraværet og udgifterne til sygedagpenge.
Jeg er opmærksom på, at det ofte vil være sådan, at mindre virksomheder har vanskeligere ved at håndtere udgifterne til sygefravær, end større virksomheder har.
Udgifterne til sygedagpenge rammer hårdere, når man f.eks. kun har to eller fem ansatte.
Derfor er det også med lovforslaget en klar forudsætning, at der ske en tilpasning af den ordning, der giver de mindre, private virksomheder mulighed for at tegne en sygedagpengeforsikring.
Der vil altså kunne tegnes forsikring også for de dage, som arbejdsgiverperioden udvides med.
Nogle vil måske være bekymret for, og det har vi også hørt i debatten her, at en udvidet arbejdsgiverperiode vil komme til at virke som en barriere for, at arbejdsgiveren vil ansætte de svagere grupper på arbejdsmarkedet.
Den bekymring deler jeg nu ikke, for arbejdsgiverne vil nemlig fortsat være undtaget fra sygedagpengeudgiften i hele arbejdsgiverperioden, når det drejer sig om ansatte, for hvem der er indgået en § 56-aftale.
Det er en aftale om refusion af sygedagpenge ved langvarig eller kronisk sygdom.
Tilsvarende vil arbejdsgiverne også fortsat være undtaget fra udgifter til sygedagpenge til personer, som ansættes i fleksjob.
Endnu en gang tak for behandlingen her i Folketingssalen.
Jeg synes, at det var en meget fin lille bemærkning, som hr. Lennart Damsbo-Andersen kom med, nemlig at det jo godt nok kunne være, at der måske var lidt flere forslag end bare lige det her.
Altså, sådan forholder tingene sig ikke.
Man kan jo ikke bare sige: Nå ja, o.k., så regner vi lidt andet med også.
Det, der er tale om med det her lovforslag, er, at der er lagt op til en besparelse på 525 mio. kr. Den fremkommer ved, at vi skruer lidt ned for aktiveringsblusset.
Det er så det, der ligger i det her.
Derudover frembringes resten af pengene jo ved, at det nu er slut med de dyre og nyttesløse kurser om at finde sin indre fugl og efterligne Hitlers underskrift og sådan nogle ting.
Det gik jeg egentlig også bare i min naivitet ud fra at Socialdemokratiet bakkede op om, i og med at man jo nu i længere tid har haft blikket rettet lige præcis mod den slags kurser.
Nu bliver de så også stoppet, men det er åbenbart ikke nok for Socialdemokratiet.
Det er derfor, at det oven på debatten i dag får mig til at konkludere, at alt det her slet ikke bunder i, hvad der er bedst for de arbejdsløse, men hvad der er bedst for Socialdemokratiet.
Og det er bare brandhamrende ærgerligt.