Karen Hækkerup (S), 2009-11-12:
Inden frokostpausen havde vi gang i starten af den her forespørgselsdebat, som handler om bandekrigen, om situationen derude, hvor man ikke er helt tryg, og om situationen herinde, hvor man famler og ikke rigtig ved, hvordan man skal gribe tingene an.
Jeg vil gerne starte med at sige, at jeg er utrolig glad for, at både politi og domstole med den nye finanslovaftale får nogle penge.
Der er nemlig behov for, at politiet får de ressourcer, som de skal have, for at kunne løse bandekonflikten og for at kunne være til stede.
Der er mange mennesker, der oplever det her som voldsomt.
Der er folk, der lever steder, hvor der tit bliver skudt, og som føler det som værende meget utrygt, men der er også folk, der bor langt fra der, hvor skuddene falder, men som alligevel synes, at den råhed, den forråelse, som vi ser i det danske samfund, er en, der påvirker vores livskvalitet.
Problemet er meget virkeligt for rigtig mange mennesker.
Socialdemokraterne har lagt stemmer til en del ændringer.
Bl.a. har vi skærpet våbenloven, sådan at man nu får længere tids straf i fængslet, hvis man eksempelvis går rundt på gaden med en pistol.
Vi har lagt stemmer til mange af de skærpelser, der er blevet foretaget, fordi vi synes, at de giver god mening.
Der er altså gjort rigtig meget godt.
Men alligevel står vi her ca. 2 år inde i bandekrigen og må spørge: Er det, der bliver gjort, ikke lidt usammenhængende?
Den ene uge har sit nye bandekontor, den næste har den nye bandeenhed, og hver eneste gang bliver det fulgt op med justitsministeren, der på skærmen står og siger: Vi vil ikke acceptere det; nu gør vi noget, og denne gang virker det.
Indtil videre har det jo ikke virket.
Det, man kan sige lige nu, er, at pistolskyderierne i gaderne er aftaget; det er meget, meget glædeligt.
De kan bare hurtigt tage til igen.
Vi har en situation, hvor især borgere i København er utrygge, når man skal køre af sted med sine børn på cyklen for at aflevere dem i børnehaven.
I børnehaverne er der nogle steder blevet sat skudsikkert glas i ruderne.
Er det sådan en by, vi vil have?
Er det sådan et land, vi vil have?
Nej, det er det ikke.
Derfor skal politiet have de ressourcer, som de har behov for, for at kunne løse den her opgave, men der er også andre ting, der er vigtige.
Ligesom politiet skal have det, som der skal til, skal fængselsvæsenet altså også kunne følge med.
Nu har regeringen og Dansk Folkeparti valgt at give ud af vores allesammens fælles penge til politi og domstole, hvilket er glædeligt, men man har glemt fængslerne.
Og jeg ved ikke, hvad de har tænkt på, for det nytter jo ingenting, at svaret, når man fanger de kriminelle og man kommer hen for at få dem sat i fængsel, så lyder, at alt desværre er optaget og man må lade folk gå igen.
Kriminalforsorgen skal modsat fængsler og domstole til næste år af med penge: 30 mio. kr. i 2010 og 30 mio. kr. i 2011; det svarer til 100 stillinger.
Det vil betyde, at der vil blive skåret ned på den indsats, som man har i fængslerne, og hvor man altså både underviser dem, der er indsat, så de får mulighed for at kunne noget andet end kriminalitet, når de kommer ud, ligesom man vil lukke fængslet på Københavns Politigård.
Det er en katastrofe, for det er der, vi sætter nogle af dem, der er allersværest overhovedet at holde styr på.
Derfor er det en rigtig, rigtig stor skam, at man ikke har givet de penge til Kriminalforsorgen, som der var behov for, og regeringens indsats på hverken bandekriminalitet eller i forhold til finansloven er således bestået.
Vi mangler stadig væk at se mere til den forebyggende indsats, vi mangler penge til kriminalforsorgen, der er ikke tryghed i gaderne, og det kommer der højst sandsynligt heller ikke med det, som man nu lægger op til.
Jeg skal slutte af med at læse et forslag til vedtagelse op, som er stillet af Socialdemokraterne, SF, Det Radikale Venstre og Enhedslisten:
Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at der i det sidste år har været 339 skudepisoder, at bandekrigen fortsætter, og at rekrutteringen af nye bandemedlemmer er bekymrende høj.
Den intensive politiindsats mod organiseret kriminalitet og væbnede opgør skal opretholdes, men politiindsatsen kan ikke stå alene.
Regeringen pålægges derfor at indkalde bidrag fra politi, kriminalforsorg, sociale myndigheder, Det Kriminalpræventive Råd, KL og civilsamfundet og på baggrund heraf udarbejde og fremlægge en handlingsplan for Folketinget senest 1. maj 2010.
Forslaget til handlingsplan skal indeholde en bred vifte af tiltag med henblik på at sikre de nødvendige ressourcer til at forebygge, at unge kommer ud i kriminalitet, mindske markederne for organiseret kriminalitet, mindske mængden af våben, støtte vidner og andre tiltag, der kan styrke trygheden i berørte områder.