Sophie Løhde (V), 2010-04-26:
Det kan kommunerne så sandelig også.
Det her er for kommunerne under et.
Det vil sige, at der er rigelig plads til og rum for, at den enkelte kommune kan vælge at prioritere anderledes end nabokommunen.
Sådan er det nu engang.
Det udgangspunkt deler Kommunernes Landsforening da heldigvis også.
Men igen, jeg synes, at det er en anelse morsomt, at ordføreren spørger om, hvorfor der er noget, der skal styres centralt, når det, der senest er kommet fra Socialistisk Folkeparti og Socialdemokraterne, netop er, at man fra centralt hold vil styre, hvor stor en andel af sygehusoperationerne regionerne skal sende i udbud.
Altså, jeg troede, at sygehusbehandling er udtryk for en helt markant velfærdsydelse i det danske samfund, som jeg i beslutningsforslaget kan læse mig til at forslagsstillerne mener er fuldstændig dybt uansvarligt at sende i udbud.
Der mangler en anelse sammenhæng i den her argumentation.
Alle gode gange tre, startede ministeren vist med at sige.
Man kunne også fristes til at tro, at forslagsstillerne tilsyneladende håber og tror på ordsproget om, at tredje gang er lykkens gang, men uanset søgen efter lykken må jeg desværre endnu en gang skuffe forslagsstillerne fra oppositionen med, at vi heller ikke denne gang finder grundlag for at støtte forslaget.
Vi har i Venstre ingen intentioner om at skabe mindre konkurrenceudsættelse i den offentlige sektor.
Og hvorfor så ikke det?
Jo, ud over at konkurrenceudsættelse fungerer som et godt redskab til at sikre mest mulig velfærd og kvalitet for pengene, handler det jo i bund og grund også om noget så banalt som at spørge til prisen.
At spørge ind til pris og kvalitet ville vi formentlig alle sammen gøre, hvis vi i morgen skulle ud og investere i et nyt tv eller for den sags skyld investere i en ny bil med familien.
Jeg kender i hvert fald ikke mange – og sagt med et smil på læben er jeg ikke engang fra Jylland – som ikke systematisk spørger ind til pris og kvalitet, når de skal ud og bruge en større sum penge.
Det er egentlig ikke så underligt, for at spørge ind til pris og kvalitet er vel i bund og grund blot udtryk for ganske almindelig sund fornuft, og at kommunerne, der trods alt forvalter en væsentlig del af samfundsøkonomien, også systematisk skal spørge ind til pris og kvalitet, burde derfor ikke give sig udslag i den helt store overraskelse, når det er udtryk for simpel logik for os alle sammen, lige så snart det vel at mærke handler om vores egen pengepung.
Øget konkurrenceudsættelse handler derfor blot om, at opgaverne bliver løst bedst og billigst, og ikke om, om leverandøren er offentlig eller privat, og det udgangspunkt er Kommunernes Landsforening da heldigvis også enig med regeringen i.
Jeg skal dog undlade at gå nærmere ind i spørgsmålet om den aftale, som regeringen og KL indgik omkring konkurrenceudsættelse, herunder at kommunerne frit kan vælge, hvilke opgaver der skal konkurrenceudsættes, og at målsætningen ikke er bindende for den enkelte kommune, men for alle kommuner under et, for alt det har ministeren allerede så glimrende redegjort for. Til gengæld kan jeg ikke lade være med at dykke lidt nærmere ned i især Socialdemokraternes og Socialistisk Folkepartis argumentation bag beslutningsforslaget, for på den ene side påpeger forslagsstillerne, at det er problematisk, at egentlige velfærdsopgaver bliver konkurrenceudsat gennem udbud, hvor argumentationen fra forslagsstillerne er – og jeg citerer: »Det er problematisk, fordi vi mangler fundamental viden om konsekvenserne af konkurrenceudsættelse og udlicitering af velfærdsopgaver.«
Forslagsstillerne tilføjer yderligere – og jeg citerer: »Derudover er de økonomiske gevinster også ofte tvivlsomme pga. høje transaktionsomkostninger ved udbud ...«.
På den anden side skriver S og SF selv i deres seneste sundhedsudspil – og jeg citerer
Vi – altså S og SF – vil sende behandlingen af patienter, som benytter det udvidede frie sygehusvalg, i udbud, så de bedste og billigste sygehuse vinder opgaven.
Helt ærligt, kan S og SF blive enige med sig selv?
Hvorfor er det problematisk, at kommunerne skal sende en andel af deres opgaver i udbud, mens S og SF selv vil pålægge regionerne at sende flere sygehusbehandlinger i udbud?
Hvori består logikken?
Er sygehusbehandlinger ikke egentlige velfærdsopgaver set med S og SF's øjne – og burde dermed ifølge deres egen argumentation ikke blive sendt i udbud?
Og hvorfor har S og SF selv stemt imod øget udbud af eksempelvis sygehusbehandlinger under det udvidede frie sygehusvalg i landets største region, når det ifølge deres egen argumentation og beregning kan indbringe en besparelse på mindst 150 mio. kr. om året?
Og hvorfor skal regionerne pålægges at sende sygehusbehandlinger i udbud – ifølge S og SF – mens samme partier i beslutningsforslaget mener, at det er uansvarligt at forlange af kommunerne, at de partout skal konkurrenceudsætte en bestemt andel af deres opgaver?
Til gengæld er det jo så bare en anelse underligt, at man samtidig har den holdning, at det er uansvarligt, at kommunerne sender flere opgaver i udbud.
Man må spørge sig selv, hvad der er nyt, og hvori forskellen består.
Sidst jeg tjekkede, var sygehusbehandlinger som sagt udtryk for en fundamental velfærdsopgave.
Og tilbage står spørgsmålet, hvorfor man på den ene side arbejder imod øget konkurrenceudsættelse i kommunerne, når man samtidig arbejder for at pålægge regionerne at sende flere sygehusbehandlinger i udbud.
Vi er en smule forvirrede i Venstre, men jeg er sikker på, at ordførerne for Socialdemokratiet og Socialistisk Folkeparti har en glimrende forklaring, som de vil uddybe senere.