Kristen Touborg (SF), 2010-10-12:
Jeg vil også gerne takke ministeren for redegørelsen om det nordiske samarbejde i perioden 2009-10.
Når man læser redegørelsen, får man et ganske pænt helikopteroverblik over de forskellige aktiviteter, der har været sat i værk i den pågældende periode.
Alting ser tilsyneladende pænt og nydeligt ud overordnet set, og der er da også mange formuleringer i redegørelsen, som vi i SF er ganske enige i.
Det handler bl.a. om, at det nordiske samarbejde er betydningsfuldt og stærkt forankret i befolkningen.
Samarbejdet med mange frivillige bidrag til at knytte bånd mellem de nordiske lande berører mange områder af samfundet og derved mange nordiske borgeres virksomhed i deres hverdag.
Jeg vil godt knytte nogle generelle kommentarer til nogle af de forskellige indsatsområder, som er omtalt i redegørelsen.
Heller ikke jeg kommer rundt omkring det hele, men tager nogle stykker ud og kommenterer dem.
Med hensyn til den nordiske globaliseringsindsats er vi tilfredse med, at vi ruster Norden bedre til at håndtere globaliseringens udfordringer og muligheder, og at indsatsen bygger på nordiske styrkepositioner som veludviklede uddannelsessystemer, ekspertise på forskning, evnen til at udnytte informationsteknologi og kreativitet på innovationsområdet.
Det arktiske samarbejde er efter vores opfattelse uhyre vigtigt.
Vi ved, at der kommer til at ske rigtig meget med udviklingen i Arktis, både hvad angår klimaændringer og hele spørgsmålet om de oprindelige folks levevilkår samt økonomiske og kulturelle udviklingsmuligheder.
Vedrørende ungdomsarbejdet vil jeg sige, at ligesom vi i Danmark har en stor udfordring med at fastholde befolkningen og skaffe beskæftigelse i yderområderne, ja, så gælder samme udfordringer naturligvis også i Nordens yderområder, og jo mere vi kan inspirere hinanden og lære af hinanden på det her vanskelige område, desto bedre er det.
Med hensyn til ligestilling vil jeg sige, at i Nordisk Råds Medborgerog Forbrugerudvalg har man stillet forslag om, at der skal udarbejdes en mangfoldighedspolitik inden for det nordiske samarbejde, der også skal omfatte ligestilling og ligebehandling med hensyn til køn, etnisk oprindelse, religion, tro, handicap, alder og seksuel orientering.
Vi ønsker faktisk ikke, at man skal få det til at fungere som en slags skyggetante.
Derfor har den venstresocialistiske gruppe ikke være indstillet på, at man gjorde det på den facon.
Men nok om det.
Hvis vi nu lige et øjeblik forlader den politiske helikopter og bevæger os derhen, hvor man som parlamentariker får et dybere indblik i de konkrete sager, som der arbejdes med i de forskellige udvalg, så er der desværre også skønhedspletter, som vi gerne ville have været foruden.
Jeg er medlem af Kontroludvalget, og vi har bl.a. set på, at der er en kolossal masse projekter, faktisk mellem 1.000 og 2.000, som kører fra år til år, og hvor man har meget vanskeligt ved at gennemskue, hvad det egentlig er, der er hele grundlaget for den måde, som pengene bliver brugt på.
Vi er nok ved at få en overenskomst om, at det skal der gøres noget ved, fordi det overhovedet ikke tjener noget formål, at det hele bliver så uoverskueligt, så ingen kan finde ud af, hvad det egentlig er, der ligger bagved.
Et andet område, som Socialdemokratiets ordfører også lige var inde omkring, vil jeg også lige rundt omkring, og det er forbrugerpolitikken.
Vi var også blandt dem, der sagde for år tilbage, da man ændrede strukturen, at det nok ville gå ud over forbrugerpolitikken, når man nedlagde det som et eksakt ministerområde, og den frygt er desværre blevet bekræftet.
Vi har i flere år arbejdet på at få fælles pant på emballage, så vi kunne undgå de problemer, der er i de forskellige lande, når det købes i Sverige og overføres til Norge, når det købes i Tyskland og det overføres til Danmark osv.
Men det er meget, meget vanskeligt at komme nogen vegne.
Jeg tror, at hvis vi havde haft et regulært ministerråd på området, ville vi nok alligevel kunne have kommet noget længere.
Det er selvfølgelig stadig væk mit håb, at vi også kommer et skridt længere og får løst den sag også, men det er godt nok meget langsommeligt, når der ikke er et ministerråd eller en minister, man kan tage fat i og sige, at det er nu, der skal ske noget.
Hvis jeg skal rundt omkring den lidt mere negative del, og det skal jeg også, så er der især én sag, der påkalder sig opmærksomhed for Danmarks vedkommende.
Det er den sag, der handler om, at Danmark som praksis hjemsender nordiske statsborgere, hvis de får brug for sociale ydelser.
I f.eks. Finland, Island, Norge udviser man kun nordiske statsborgere, hvis disse enten er dømt for strafbare kriminelle handlinger eller udgør en trussel mod samfundssikkerheden.
Derfor har det været pinligt for det nordiske samarbejde, at Danmark kommer til at brillere med sin nidkære og usolidariske praksis, som man har indført.
Vi har tidligere stillet skriftlige spørgsmål til både statsministeren og integrationsministeren i sagen, uden at der er kommet noget ud af det.
Og som noget helt uhørt har integrationsministeren for kort tid siden nægtet at mødes med Nordisk Råds Medborger- og Forbrugerudvalg.
Hun gav den besked, at hun intet behov så for sådan et samråd.
Det kunne jo tænkes, at Nordisk Råds medlemmer havde brug for sådan et samråd, og jeg vil godt spørge samarbejdsministeren, om det er den linje, som hun synes regeringen skal lægge i Danmark.
Nu står sagen imidlertid der, hvor De Radikale, Enhedslisten, Socialdemokratiet og SF har indkaldt integrationsministeren til et åbent samråd i Folketinget, hvor ministeren bl.a. skal gøre rede for de aftaler, der ligger til grund for de nordiske landes samarbejde om de nordiske borgere, herunder disses rettigheder ved ophold i de nordiske lande, som de ikke er statsborgere i.
Kønt er det ikke, og i Nordisk Råd mener mange faktisk, at Danmark handler i strid med den nordiske konvention, når nordiske statsborgere udvises, fordi de ikke kan forsørge sig selv.
SF mener faktisk ikke, at Danmark er på rette kurs i den konkrete sag, og det er i hvert fald ikke den slags handlinger, der bidrager til at knytte bånd mellem de nordiske lande, som man ellers også ifølge den her redegørelse i indledningen lægger meget vægt på.
Derfor vil jeg meget stærkt opfordre samarbejdsministeren til, at ministeren vil lægge op til et samarbejde om, at Danmark nu begynder at sigte efter en fælles nordisk kurs, så vi kommer på omgangshøjde med de øvrige nordiske lande.
Derfor håber jeg da også, at ministeren her i dag vil benytte lejligheden til at knytte nogle kommentarer til den konkrete kritik, som jeg har rejst her.