Tom Behnke (KF), 2013-02-07:
Da vi fra konservativ side gik til forhandlinger om en ny flerårsaftale for kriminalforsorgen, havde vi nogle ting med os.
Der var noget, vi gerne ville opnå.
Der var noget, vi gerne ville have forbedret og gjort endnu bedre, end det var.
Vi havde et klart krav om, at sikkerheden i vores fængsler skulle i højsædet.
Vi vil have en sikkerhed i fængslerne, så både de indsatte og de ansatte kan have en tryg dagligdag inden for fængslernes mure.
Det kan ikke være rigtigt, at man nogle steder som indsat skal lide overlast, fordi der er andre indsatte, der ikke kan lade en være i fred.
Det er heller ikke rimeligt, at personalet ikke kan gå på arbejde og få lov til at udføre deres arbejde, uden at de lider overlast.
Derfor var sikkerhed nøgleordet, da vi fra konservativ side mødte op til forhandlingerne her.
Vi ville have sikkerheden i top, og det fik vi.
Vi har fået 200 nye pladser, og det betyder, at der bliver kapacitet, altså at man ikke sidder så tæt, at det i sig selv giver problemer og udfordringer, gnidninger og konflikter.
Vi har sørget for at få oprettet 48 særlige pladser i Østjylland, hvor man kan isolere de negative stærke indsatte, altså dem, der ødelægger dagligdagen for både indsatte og ansatte i kriminalforsorgens institutioner.
De kan blive isoleret for sig selv, så de ikke generer andre.
Det er en klar styrkelse af sikkerheden i vores fængsler.
Vi har fået gennemført, at man får hjemmel til at visitere besøgende, altså visitere efter, om de har narkotika, mobiltelefoner eller måske endda sågar våben med ind i fængslerne.
Det er en klar styrkelse af sikkerheden i vores fængsler.
Vi havde også et krav og et ønske om, at vi fik strammet op i forhold til hjemsendelse af udenlandske kriminelle, så de kan komme hjem og afsone i hjemlandets fængsler.
Vi nåede ikke så langt, som vi gerne ville.
Det gjorde vi ikke, men vi nåede halvvejs eller cirka halvvejs.
Det er nok svært at gøre op, men vi kom et langt skridt i den rigtige retning i forhold til at få nogle krav om og nogle kriterier for, hvordan man effektiviserer hjemsendelse af kriminelle udlændinge til afsoning i et fængsel i hjemlandet.
Det opnåede vi.
Så kan man sige, at vi da gerne ville være nået længere, ja, men sådan er det jo, når man må indgå et forlig, som rigtig mange partier er med i; så må man jo også nogle gange sige: Det var så det bedste, vi kunne opnå i den situation.
Og sådan er det desværre for nogle i dag.
Det eneste, som de har respekt for, er, hvis fælden klapper og man hurtigst muligt ryger til afsoning i hjemlandet.
Det har de respekt for, det bryder de sig ikke om, og det kan betyde, at de fravælger Danmark som det land, hvor de vil begå deres kriminalitet.
Det er jo af kæmpestor betydning for den danske befolkning og potentielle ofre – alle dem, som bliver udsat for indbrud, hjemmerøverier osv., og som kan slippe for det, fordi de kriminelle siger: Nej, vi skal i hvert fald ikke til Danmark, det kan ikke gå, for 5 minutter efter at vi er pågrebet, er vi allerede på vej hjem til afsoning i fængsel i vores hjemland.
Så langt nåede vi ikke med aftalen her – det er ærgerligt – men vi nåede et langt skridt i den rigtige retning, og det tager vi med.
Det stik tager vi hjem, og så må vi arbejde videre på at gøre det endnu bedre sammen med enten den nuværende regering eller en anden regering.
Efter næste valg har vi måske en endnu bedre regering, og så kan det være, at det bliver nemmere at få strammet yderligere op.
Men man skal jo tage det, man kan.
Jeg har jo også lagt mærke til, at Dansk Folkeparti, som ikke var med til at lave selve aftalen her, trods alt nu, hvor det konkrete lovforslag ligger på bordet, åbner op for at sige: Jo, men lad os nu se på, hvad forslaget indeholder.
For det, jeg forstod man var mest utilfreds med, var jo finansieringen af den her aftale.
Men det har vi jo for længst passeret, det gjorde vi allerede i december måned.
Det næste, der gjorde sig gældende, var, at mens vi sad og forhandlede det her – eller kort tid efter – gik det op for os, at det, at man piller sin fodlænke af under afsoning i eget hjem og så stikker af derfra, rent faktisk kun har den konsekvens, at man ryger tilbage i fængslet og skal afsone resten af tiden dér, men at det ikke i sig selv var strafbart.
Det bliver det også med forslaget her, at man piller sin fodlænke af; så er det i sig selv strafbart, og det skal det selvfølgelig være.
Man skal blive og overholde den aftale, som man har.
Det sidste, jeg vil nævne, er, at vi fra konservativ side var rigtig meget tilfredse med, at den ordning, vi selv fik startet op – nemlig det, at indbrudstyve ikke skal have lov til at komme på udgang og orlov, når det er jul, for de tager ikke hjem til sig selv, men til vores andres hjem og laver indbrud.
Det fik vi gennemført administrativt, og det betød jo, at vi allerede julen efter kunne se – groft sagt – en halvering af antallet af indbrud.
Det har vi med den her aftale fået udvidet til, at to andre højsæsoner for indbrud, nemlig påske og sommerferie, nu også er omfattet, altså at man dér ikke kan få udgang og orlov, medmindre der er helt særegne undtagelsesgrunde til det.
De skal sidde inde i de perioder, så vi andre kan sidde trygt og roligt derhjemme eller hos venner og bekendte.