runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jeppe Kofod (S), 2010-06-02:
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at spørge SF's ordfører, fordi SF's ordfører selv nævnte, at i regeringens eget finanslovforslag for 2010 stod der om ulandsbistanden, og jeg citerer: Det er regeringens sigte over en årrække at øge udviklingsbistanden fra 0,8 pct. af BNI.
Citat slut.
Den samme regering, som nu kommer med kritik af, at oppositionen har et mål på 1 pct., skrev i sin egen finanslov, at man havde en idé om at øge andelen af BNI, uden at fortælle, hvordan man ville finansiere den andel, og uden at angive, hvor stor en andel af BNI ulandsbistanden skulle være i de kommende år
, så hvor troværdige er alle de spørgsmål, vi har hørt her?
De er jo fuldstændig utroværdige, og så synes jeg, det er vigtigt at spørge: Statsministeren lovede for 3 måneder siden, at ulandsbistanden ikke må falde til under 0,8 pct. af BNI.
Nu gør han noget andet, og hvor troværdigt synes SF's ordfører det i virkeligheden er?
Villy Søvndal (SF), 2010-06-02:
Først vil jeg sige tak til statsministeren for invitationen til en cykeltur.
Jeg ser frem til at komme rundt i det tempo, vi nu kan være med i alle sammen, og se på, hvordan virkeligheden er.
Og så vil jeg godt beklage, at jeg tror, jeg kom til at gøre statsministeren uret på to punkter.
Jeg var ikke klar over, at statsministeren havde det forhold til biltrafik, at han ikke vil rundt i bil, for ellers havde jeg selvfølgelig inviteret på en cykeltur fra starten af.
Jeg beklager, at jeg ikke var opmærksom på det.
Det må ærgre statsministeren grusomt, at det i den grad faldt til jorden med et brag, sådan som tilfældet var, og at statsministeren er nødt til at erkende, at der i 2004 og 2007 blev givet ufinansierede skattelettelser, og at den sidste skattelettelse var en underfinansieret skattelettelse.
Det må være ærgerligt, når man har forberedt sig på, at det skulle være dagens clou, at opleve, at det falder til jorden.
Morten Bødskov (S), 2010-06-02:
Tak for ordet, formand.
Jeg tror, der er rigtig mange – hvis der stadig væk er nogen, der følger debatten her – som har svært ved at forstå statsministerens sprogbrug og ikke mindst den virkelighed, de selv befinder sig i.
Lidt længere nede ad gaden sidder der en bankdirektør, som 1. januar fik mere end 400.000 kr. i skattelettelse, og for et par uger siden fremlagde statsministeren et udspil, som vil få alvorlige konsekvenser for en almindelig folkepensionists økonomi de kommende 3 år – så alvorlige konsekvenser, at hvis regeringens oprindelige udspil var blevet vedtaget, ville denne folkepensionist ifølge regeringens egne beregninger miste 3.240 kr. for altid og for evigt.
Kan statsministeren ikke prøve at forklare os, der er her, hvori det socialt afbalancerede består, når bankdirektøren skal have mere end 400.000 kr. i skattelettelse, mens folkepensionisten skulle af med mere end 3.000 kr. hvert år for evigt?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-06-02:
Mit udgangspunkt er – jeg indrømmer, at Socialdemokratiet kan have et andet – men mit udgangspunkt er i hvert fald, at det er folks egne penge.
De 20 pct. rigeste i det her samfund betaler næsten 50 pct. af alle skatter.
Det gjorde de før skattereformen, og det gør de også efter skattereformen.
Nu gør de det så på en anden måde, for før skattereformen gav vi dem mulighed for at have kæmpestore fradrag til pension og udskudt skat.
Det har vi så skåret væk.
Så slipper de til gengæld lidt billigere lige her og nu, men det rokker ikke ved, at vi har et socialt ansvarligt skattesystem, hvor der er en sammenhæng mellem, at de, der tjener mest, også er dem, der betaler mest.
Morten Bødskov (S), 2010-06-02:
Jamen det er jo helt klart og meget ærligt sagt, hvad det er, der er statsministerens tilgang til skat og skattesystemet.
Det er jo det, vi har set, nemlig at bankdirektøren skulle have en skattelettelse på mere end 400.000 kr. om året, og folkepensionisten skulle så af med mere end 3.000 kr. om året for altid for at betale regningen for de her skattelettelser.
Min tilgang og vores tilgang til skattepolitik er ikke, at vi tager fra folkepensionisten.
Det er jo dér, forskellen er, og hvis der stadig er nogle folkepensionister, som sidder og følger denne debat, tror jeg stadig væk, de sidder med et meget stort spørgsmål, som er ubesvaret: Hvordan kan statsministeren sige, at det, man laver, er – citat: socialt afbalanceret – når man den 1. januar giver en bankdirektør 400.000 kr. i skattelettelse om året og fremlægger et forslag, som vil betyde, at folkepensionisten vil miste mere end 3.000 kr. om året for altid?
Det skylder statsministeren et svar på.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-06-02:
Jeg tror, at de folkepensionister, der måtte sidde og følge debatten her i dag, glæder sig over, at der er lavet en politisk aftale, som betyder, at vi fortsat – også selv om vi har været ude i et økonomisk stormvejr og har investeret målrettet i at sikre, at deres børn og børnebørn ikke tabte deres job – har mulighed for at regulere folkepensionerne efter de gældende regler.
Det tror jeg der er glæde over og tilfredshed med, for det er jo sandheden om regeringens politik, sådan som den nu gennemføres.
Vi tager ikke noget fra nogen.
Vi regulerer folkepension, førtidspension og sygedagpenge fuldstændig efter gældende regler og har ikke tanker om at gøre noget modsat – i øvrigt i modsætning til Socialdemokratiet, som jo altså regner med, at man nu skal sætte arbejdstiden op.
Men den velstandsfremgang, det giver, skal overførselsindkomstmodtagerne altså ikke have del i.
Den skal de ikke have adgang til, for medmindre man har det synspunkt, får man aldrig de 15 mia. kr. hjem.
Mette Frederiksen (S), 2010-06-02:
Og nu har vi været igennem en lang diskussion i dag, og det, der står tilbage, er jo et Folketing, der er dybt uenige om, hvordan man løser den økonomiske krise.
Forhåbentlig kan vi stadig være enige om, at der skal ske en genopretning af dansk økonomi.
Det, mange af os ikke forstår, er, hvorfor der er nogle få, udvalgte grupper, der skal holde særligt for i den sammenhæng.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at spørge statsministeren, om statsministeren kan forstå, at eksempelvis forældre til handicappede børn eller alvorligt syge børn synes, det er mærkeligt og måske direkte forkert, at de skal betale ekstra meget for at løse den økonomiske krise.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-06-02:
Men det er jo desværre ikke sådan, som fru Mette Frederiksen sagde, nemlig at vi kan være enige om, at økonomien skal genoprettes.
Det er jo det, der står klart efter i dag: Det er vi jo desværre ikke enige om.
Jo, regeringen er enige om det, og regeringen er da heldigvis enige med et flertal i Folketinget om det, men vi står jo altså over for en opposition, som øjensynligt ikke er enige, og som skubber det til hjørnespark og siger, at vi en gang senere, på et tidspunkt når vi har lavet nogle trepartsforhandlinger, måske skal arbejde lidt længere, og hvis vi gør det om føje år, bliver vi om føje år et rigere samfund.
Det er jeg sådan set enig i, men det er bare ikke noget svar på dagens aktuelle udfordring, som handler om, at vi lige nu og her skal have indtægter og udgifter til at svare bedre overens med hinanden.
Ja, det er tungt at få det på plads, og ja, der er elementer i det, vi har aftalt, som vi da hellere ville have været foruden.
Det siger sig selv.
Mette Frederiksen (S), 2010-06-02:
Men hvorfor skal vi bruge al den tid på at beklikke hinandens motiver?
Hvorfor anerkender statsministeren ikke, at der er to forskellige løsninger på, hvordan vi som samfund håndterer den økonomiske krise?
Hvorfor bruger statsministeren ikke tiden på Folketingets talerstol på at diskutere, hvilke politiske og økonomiske redskaber der er bedst?
Statsministeren bruger tiden forkert, for jeg får ikke engang svar på det spørgsmål, der bliver stillet.
I den plan, der er lagt frem af regeringen og Dansk Folkeparti, er der udnævnt en række grupper, som kommer til at holde særlig hårdt for.
Jeg synes stadig væk, det er på sin plads, at statsministeren svarer på, hvorfor det eksempelvis er forældre til kræftsyge børn, forældre til børn med stor funktionsnedsættelse, der nu skal gå ned i indtægt, og hvorfor det er par, der brændende ønsker sig et barn, men som ikke umiddelbart kan få det og i dag får det via kunstig befrugtning, der lige pludselig skal opleve, at der bliver indført brugerbetaling i det danske sundhedsvæsen.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-06-02:
Jeg er da ked af at skuffe fru Mette Frederiksen, men det kan jo ikke nytte noget, at jeg står og anerkender, at der er to forskellige løsninger, når der kun er en.
Altså, det kan jo bare ikke nytte noget.
Der er kun en løsning: den, regeringen har lagt frem.
I forhold til den udfordring Danmark har med at rette økonomien op i 2011, 2012 og 2013 – og det er kedeligt, og det er ærgerligt, og det er trist, og det handler om konvergenskrav og alt muligt andet – er der kun en løsning.
Socialdemokratiet har jo ikke fremsat et konkret forslag til, hvordan man laver den konsolidering, der skal finde sted over de næste 3 år, med den halve procent af bruttonationalproduktet målt på strukturel saldo, for nu at være helt teknisk omkring det, som er efterspurgt og krævet af EU.
Det har Socialdemokratiet ikke gjort.
Og så længe Socialdemokratiet ikke har gjort det og i øvrigt helt ærligt skriver i sin plan, at det har man ikke, er der jo kun en løsning, beklager meget.
Kom tilbage, kom med et konkret forslag til, hvordan vi laver den genopretning her i 2011 og 2012 og 2013, så kan vi tale om det.
Morten Østergaard (RV), 2010-06-02:
Jeg er glad for, at statsministeren en gang imellem nævner EU, men jeg er nu ked af, at det altid er et spørgsmål om, at man skal tørre regningen af på EU, i stedet for ligesom at tage ansvaret for den førte økonomiske politik.
Det, man jo ved om regeringen, hvis vi skal prøve at tage regeringens økonomiske politik alvorligt, er, at den ikke på noget tidspunkt har kunnet overholde sin egen plan, hverken hvad angår udgifter eller indtægter.
Med en enkelt undtagelse har man jo ikke kunnet holde udgifterne på det niveau, man havde planlagt, og man har ikke på noget tidspunkt været på omgangshøjde med at skaffe det råderum, man var i gang med at bruge af.
Det er derfor, at det bliver så interessant nu, når man diskuterer regningen og har besluttet sig for, at kortsigtet økonomisk politik er en dyd.
I 2015 har jeg forstået, at regeringen har en målsætning om, at vi skal have strukturel balance i den offentlige økonomi.
Vil statsministeren bekræfte, at det er et løfte, han afgiver, at regeringen vil skabe strukturel balance i 2015, koste hvad det vil?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-06-02:
Jeg kan klart bekræfte, at vi har en 2015-plan, der hviler på, at der skal være strukturel balance i 2015.
Jeg kan jo også klart sige, at selv om krisen har slået os voldsomt ud af kurs, altså med ét slag voldsomt ud af kurs, så er vi nu tilbage på kursen, for vi har mere end betalt kriseregningen.
Vi har også taget hul på at betale det, der mangler frem til 2015.
Ja, vi styrer selvfølgelig efter, at der skal være strukturel balance i 2015.
Så ved hr. Morten Østergaard, hvor han har regeringen.
Det store spørgsmål, som vi ikke har fået svar på her i dag, er: Hvor har hr. Morten Østergaard de nye venner, som der skal føres økonomisk politik med, hvis man har magt, som man har agt?
Morten Østergaard (RV), 2010-06-02:
Jeg må på det skarpeste afvise, at det skulle være nye venner.
Det er gamle venner.
Da vi havde magten sidst i 1990'erne, forbedrede vi holdbarheden år for år i dansk økonomi.
Det kan statsministeren jo ikke sige: Fra 2001 og frem hvert eneste år har man jo med en enkelt undtagelse forværret holdbarheden.
Nu kommer man så og siger, at man betaler kriseregningen, men hvad med regningen for al den laden stå til, der var indtil da, hvor man jo heller ikke overholdt målene?
Selv når det gik godt, kunne man ikke overholde målene for, hvor mange udgifter man ville have.
Hvis vi tager statsministerens egne 2020-målsætninger, drømmene om Danmark, så skete der jo det, at man lige forskubbede nogle af sine tidligere målsætninger.
Nu er det så blevet skubbet til 2020.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-06-02:
Jeg er helt enig med hr. Ammitzbøll i, at vi skal have væksten igen.
Det er sådan set også grunden til, at regeringen så offensivt og så konkret nu sørger for at få betalt kriseregningen og får det på plads, også politisk, her inden sommerpausen.
Så er den af bordet, ikke kun i forhold til økonomien, for det er vigtigt, for er den ikke betalt, risikerer vi det med spekulation mod kronen og renter og andet, som også vil tage luften ud af væksten, men jo også politisk, for at kunne koncentrere os om det fremadrettede.
Så den dagsorden, der tegner sig fra efteråret, er en vækstdagsorden, og det handler om mange ting, det handler også om at lave reformer.
Der glæder jeg mig til at oppositionen forhåbentlig vil være i arbejdstøjet, for jeg er jo grundlæggende enig i og har selv peget på det i september 2008, at en af vejene til på den lange bane at få vækst, da er at øge arbejdsudbuddet, f.eks. ved at få lavet overenskomster, hvor vi arbejder mere fleksibelt, og hvor vi kan levere mere arbejdstid på vores arbejdsplads, ved at få de unge hurtigere igennem uddannelsessystemet og ved at lave en førtidspensionsreform, som gør, at vi ikke parkerer folk livslangt på førtidspension.
Så det vender vi tilbage til.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-06-02:
Ja, jeg har også selv en fortid i ungdomspolitik, så det kan godt være, at det er der, man måske finder mindelserne til den her såkaldte fair løsning.
Faktisk vil jeg sige, at selv »Fair Forandring«, som jeg syntes var en frygtelig skatteplan, dog havde det indhold, at vi kunne se, hvad det var, oppositionen mente, mens man fandt ud af, at det var for farligt, så nu er man gået over til bare at tale i overskrifter og busreklamer, og det er meget nemmere.
Det er i hvert fald mit indtryk, men det bliver statsministeren og jeg nok ikke uenige om.
Det, jeg så godt kunne tænke mig at vide, når vi nu har afskrevet oppositionens plan og man ikke vil gøre noget for skatten, er: Hvad skal vi så gøre for at få gang i væksten?
Altså, i Liberal Alliance ligger det os utrolig meget på sinde, at Danmark får mere gang i væksten, end OECD forudser i øjeblikket.
Vi har fremlagt noget med skat, vi har fremlagt noget med at afskaffe efterlønnen, vi har fremlagt noget med, at man kunne udlicitere noget mere, og endelig har vi fremlagt noget med, at man kunne få lidt færre offentligt ansatte, bare ned på Nyrup Rasmussen-niveau; kunne man ikke blive fristet af det sidste?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-06-02:
Altså, jeg ved ikke, hvad der falder til jorden.
Jeg kan se, at hr. Villy Søvndal i hvert fald har sat sig ned, så der er da i hvert fald noget, der bevæger sig.
Vi kan godt genopføre det, men altså, det er fuldstændig sådan, som jeg har sagt det: De skattelettelser, der blev givet i 2007, er fuldt finansierede.
Lad mig bare citere fra Socialdemokratiets finanslovudspil: Man anser skattelettelserne for at være fuldt finansierede af det økonomiske råderum, som dermed alternativt kan anvendes til velfærdsforbedringer.
Jamen hvordan søren kunne Socialdemokratiet tilbage i 2007 foreslå at bruge et milliardstort beløb til rigtige udgifter i det rigtige samfund, hvis ikke finansieringen var i orden?
Nej, selvfølgelig ikke – de er fuldt finansierede, og det siger Socialdemokratiet selv.
For så vidt angår aftalen sidste år, vil jeg sige, at vi jo fik fru Helle Thorning-Schmidts strategiske nik til, at selvfølgelig er det en finansieret skattereform.
Og jeg har i øvrigt lige her for et øjeblik siden suppleret med, hvordan indfasningen er i 2011, 2012 og 2013, hvor skatteomlægningen med udskydelse af topskattegrænserne jo altså giver et positivt bidrag til statskassen de 3 år under et.
Villy Søvndal (SF), 2010-06-02:
De skattelettelser, som kom i 2004 og 2007, blev givet uden at kradse pengene ind andre steder, altså ufinansierede.
Han siger om den anden skattereform fra sidste år: Den er fuldt finansieret på lang sigt, men underfinansieret frem mod 2019.
Citat slut.
Det er jo lige præcis det, vi har sagt hele tiden.
Hvorfor er det her ikke kun en skolastisk diskussion?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-06-02:
Jeg synes, at det, vi ser nu, er et fuldstændig urimeligt angreb på fru Helle Thorning-Schmidt, som i 2007 altså var formand for det parti, der fremlagde et finanslovforslag, hvor man foreslog, at der skulle bruges nogle milliarder, som vi andre havde brugt på at give skattelettelser til ganske almindelige danskere med små indkomster, og hvor man foreslog: Nej, lad være med det –
altså, hvorfor lave et beskæftigelsesfradrag, der kan gøre det muligt for danskerne at have en fordel ved at gå på arbejde?
– lad være med det, lad os bruge pengene på velfærdsforbedringer.
Det var jo det, man foreslog, og nu står hr. Villy Søvndal og siger, at det var et forslag, som slet ikke var finansieret.
Det er da et voldsomt angreb.
Det kommer til at trække spor, for hvis det er hr. Villy Søvndals attitude i forhold til et udgiftsforslag, der kommer fra Socialdemokratiet, kan vi jo ikke fæste lid til noget af det fremadrettet.
Sandheden om den her sag er jo, at skattelettelserne i 2004 og 2007 er finansierede inden for den økonomiske politik, der blev lagt, fuldstændig som vi også inden for den økonomiske politik, der er lagt, finansierer nye udgifter.
Sådan er det, og det er sådan set ikke til diskussion.
Her har jeg jo stærk støtte fra Socialdemokratiet.
Margrethe Vestager (RV), 2010-06-02:
Jeg ved, at statsministeren bedst kan lide at tale om fremtiden, og det er der sådan set god grund til at gøre, fordi regningen jo som bekendt ikke er betalt.
Jeg har forstået, at regeringen vil komme med en 2020-plan, og så vil jeg bare gerne have statsministerens ord for, at regningen bliver betalt, og at det ikke er noget med, at lige pludselig hokuspokus skal regningen, der udestår frem til 2015, behageligt og mageligt skubbes ud til 2017 eller 2019 eller et eller andet tidspunkt ude i fremtiden.
Det er bare for at være helt sikker på, at statsministeren kan stå inde for, at regningen bliver betalt, sådan at den kommende 2020-plan faktisk betyder, at den bliver betalt i 2015.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-06-02:
Det er jo helt fantastisk, at fru Margrethe Vestager – ansvarsfuldheden selv, som støtter op om det her eksperiment med de smarte overskrifter, hvor man end ikke betaler de regninger, der er forfalden til betaling i dag – har det syn, at vi andre nu konkret skal anvise samtlige regninger, der måtte forfalde fra nu af og frem til 2050.
Det er jo sådan set at veje regeringen og oppositionen af på meget forskellige vægte.
Jeg vil gerne sige, at vi betaler regningerne i den rækkefølge, de opstår, og vi har med det, vi har vedtaget her, fuldstændig gjort op med regningen efter krisen.
For krisen har betydet, at dansk økonomi er blevet afsporet, og vi bringer dansk økonomi op på sporet igen i modsætning til oppositionen, som, mens toget holder afsporet, siger: Mere fart under kedlerne, lad os komme videre ad den der afsporede vej, helt ud til afgrunden.
Men vi får toget op på sporet igen.
Ja, når vi kører frem i fremtiden, vil der opstå udfordringer, både frem mod 2020, 2025, 2030, 2035, 2040 og 2050, og hvor længe vi nu alle sammen regner med at være med.
Margrethe Vestager (RV), 2010-06-02:
Det var et meget, meget mærkeligt svar på et meget enkelt spørgsmål, for det er jo finansministeren, der har talt regningen sammen.
Det er ikke en regning, der sådan svæver i vinden.
Det er en finansminister, statsministerens finansminister, der har gjort regnebrættet op og fundet, at i 2015 – altså ikke i 2050 eller i en eller anden fjern fremtid, hvor vi sidder og ser, om vi stadig væk kan skaffe smøger på et eller andet plejehjem, uanset hvordan det nu kommer til at se ud – skal vi i alt have betalt en regning på 31 mia. kr.
Nu har regeringen med sin plan betalt noget af den regning, og jeg spørger sådan set bare i al fredsommelighed: Indeholder den plan, som statsministeren selv har bebudet – og det er ikke noget, jeg har fundet på, det er noget, statsministeren selv har bebudet – for 2020, også, at regningen bliver betalt til 2015, ja eller nej?
Bliver regningen betalt af denne regering, som har ansvaret nu?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-06-02:
Må jeg ikke bare sige, at den pakke, vi har lagt frem, er en socialt afbalanceret pakke.
Den drejer på alle skruer: lidt mere i skat, styr på udgifterne og reformer, og alle bidrager.
Det er rigtigt, at alle ikke bidrager i samme omfang som i regeringens oprindelige udspil.
Det medgiver jeg, for i regeringens oprindelige udspil havde vi lagt op til, at folkepensionisterne skulle yde et bidrag ved at afstå fra en fremgang i deres folkepension.
Vi havde lagt op til, at førtidspensionisterne skulle yde et bidrag ved at afstå fra en fremgang i deres førtidspension.
Vi havde lagt op til, at SU-modtagere, sygedagpengemodtagere og andre skulle afstå, og det er vi bakket på.
Så der beder vi altså ikke om det bidrag, der var i vores første udspil.
Det er jeg glad for, fordi vi i stedet har fundet andre og langt bedre løsninger, bl.a. en dagpengereform, som både hjælper til at samle regningen op og gør Danmark til et rigere samfund på sigt.
Per Clausen (EL), 2010-06-02:
Det, som jo står tilbage, er, at de skattelettelser – og lad os så bare sige Vestasdirektøren i stedet for bankdirektøren til en afveksling, og så er det endnu mere end 0,5 mio. kr., vi snakker om – har man stadig væk.
De skattelettelser på 7,3 mia. kr., som de 10 pct. rigeste danskere har fået i år, har de stadig væk.
Ham eller hende, der kommer til at betale prisen, er jo den arbejdsløse murer eller maler, som efter at være kommet ned på halv indkomst, fordi vedkommende bliver arbejdsløs på grund af bankkrisen, nu kan se frem til en stor risiko for at ryge på kontanthjælp eller på ingenting.
Og hos de mennesker skaber statsministeren al den utryghed i familierne, som han ellers har talt om at han ikke ville skabe, når han tidligere har forsvaret skattestoppet.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-06-02:
Dem, der skaber utryghed hos familierne, er dem, der ignorerer, at der er en regning fra en succesfuld krisehåndtering, der skal samles op lige nu og her.
For de gambler med kronen, de gambler med renten, og de er på vej til at føre Danmark ind i en gældsfælde, hvor vi i mange år frem kommer til at bruge for mange af skatteborgernes penge, uanset om det er Vestasdirektørens skattepenge eller den enlige mors skattepenge, på at betale renter frem for at betale for god sygehusbehandling eller god undervisning eller god børnepasning.
Det er derfor, vi tager ansvaret for at samle den her regning op på en rimelig måde.
De skatteomlægninger, vi lavede sidste år, som er fuldt finansierede, og som har den indbyggede sociale retfærdighed, at det er de samme grupper, der betaler deres egne skattelettelser, har ikke skabt det her problem.
De er en del af løsningen.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-06-02:
Jeg vil sige, at statsministeren klarede det meget fint, både mit spørgsmål og svaret i talen, så nu kan vi jo slippe for at tale om skat.
Jeg har forstået, at regeringen sætter skatten op, jeg har forstået, at det koster på væksten, og jeg har forstået, at det har man ikke tænkt sig at gøre noget ved, så den tager vi til side.
Så vil jeg i øvrigt rose statsministeren for at holde humøret oppe, når man diskuterer med oppositionen, hvor Enhedslisten vil sætte skatten op, De Radikale vil lave reformer, Socialdemokraterne vil løse det hele på 12 minutter og hr. Villy Søvndal bare vil ud at cykle, alt imens vi har den største økonomiske krise på den her side af anden verdenskrig.
Jeg vil faktisk godt sige, at jeg synes, at det, hvis statsministeren skulle invitere hr. Villy Søvndal nogen som helst steder hen, så burde være i Finansministeriet til noget anskuelighedsundervisning.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at jeg jo kun har siddet her i Folketinget i 5½ år, og at jeg aldrig har set en så løsagtig plan som den, S og SF er kommet med, så indholdsløs.
Har statsministeren nogen sinde set, at nogen partier har fremlagt en plan, der er uden konkret indhold, i en målestok som den, vi har set i den såkaldte fair løsning?