Sarah Nørris (EL), 2014-10-23:
Tak for det.
Enhedslistens helt overordnede synspunkt er, at veje og vedligeholdelsen af disse samt al anden infrastruktur er en opgave, der hører under det offentlige, og vi er grundlæggende imod, at vejbestyrelser kan privatisere sig ud af det her ansvar.
Vi har den opfattelse, fordi vi mener, at netop infrastrukturen skaber det grundlag for sammenhæng og mobilitet, vækst og arbejdspladser, som et samfund må stille til rådighed for sin befolkning og sit erhvervsliv.
Infrastrukturen er i Enhedslistens optik derfor en samfundsmæssig opgave, også fordi den på denne måde kommer under demokratisk kontrol fra henholdsvis stat, region eller kommune.
Da vi – og det her kan godt blive lidt pseudo, da det ikke var mig selv, der var til stede den dag, men jeg håber, at alle forstår hensigten –
i sin tid gennemførte et par forhandlingsmøder med den daværende transportminister, Henrik Dam Kristensen, var vi derfor opmærksomme på, at meningen med lovforslaget var at gøre det lettere for især kommunerne at nedklassificere kommunale veje til private fællesveje.
I en tid med fattige kommuner, der har ondt i økonomien, kunne nedklassificering sagtens blive det store spareprojekt i kommunerne.
Dengang måtte vi faktisk konstatere, at det nok var et af formålene med en ny vejlov.
I hvert fald stod der i første udkast, at fristen for tidligste udmøntning af en kommunal beslutning om nedklassificering af en vej var skåret ned fra 4 til 1 år.
På baggrund af disse forhandlinger med Enhedslisten valgte Transportministeriet at lytte til vores bekymring og fastholde den hidtidige frist på 4 år i udkastet til lovforslaget, som vi nu står med, således at en beslutning om nedklassificering tidligst kan udmøntes 4 år efter kommunens beslutning.
Og tak for det.
Vi har forståelse for, at der kan ske nedklassificering af mindre veje, f.eks. i sommerhusområder, kolonihaveområder, sideveje med få beboere og måske også lidt ude på landet.
Men hvis det breder sig til måske svagt trafikerede almindelige villaveje, får vi et opsplittet, fragmenteret lokalt vejnet med meget forskellig vedligeholdelsesstandard og tab af de stordriftsfordele, som kommunerne trods alt er i stand til at udnytte.
Derfor er der også noget, vi ikke forstår her.
Vi blev oprindelig imødekommet på spørgsmålet om, hvorvidt man kunne skærpe begrebet samlet trafikal vurdering, altså det, der er § 17 i forslaget.
For vi fandt, at der måtte lægges nogle flere objektive vurderinger til grund for den samlede vurdering af trafikken på den pågældende vej.
Vi kan ikke finde den her opstramning nogen steder i lovforslaget eller i bemærkningerne, og selv om vi ikke er blevet inviteret med i det gode selskab lige omkring det her, kunne vi godt tænke os lige at være blevet orienteret på forhånd, inden lovforslaget blev sendt ud.
Vi er i modsætning til andre, jeg har hørt, tilhængere af muligheden for differentieret betaling for bl.a. parkering, da det åbner op for, at man f.eks. kan nedsætte betalingen for elbiler eller helt fritage dem for betaling.
Vi synes nemlig, det er en knaldgod idé at fremme elbilisme frem for al mulig anden bilisme.
Så kommer vi til snerydning.
Det er ikke noget at prale af i det her land, heller ikke på det kommunale vejnet, især ikke på de veje, som klassificeres som C-veje.
Kravene til grundejere om snerydning på fortove og stier er skrappe nok, men mange oplever, at kommunen ikke har samme forpligtelse på de mindre veje og slet ikke på cykelstierne. Vi synes også, at reglerne i forbindelse med ophængning af valgplakater til folkeafstemninger, kommunalvalg og regionsvalg er lige restriktive nok.
Det må være nok, at vejmyndighederne sammen med politiet påser, at plakaterne hænger på en sådan måde, at de ikke forringer trafiksikkerheden, og at eventuelt forkert ophængte plakater nedtages af vejmyndigheden på det partis regning, som har hængt plakaten op.
Vi opfordrer til så lidt nidkærhed som muligt, og så tit har vi trods alt heller ikke valg.
Nu er tiden også gået, kan jeg se.
Så jeg skal bare afslutningsvis sige, at vi derfor forbeholder os vores stillingtagen til anden og tredje behandling.
Tak for ordet.