runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marlene Borst Hansen (RV), 2013-01-15:
Det sker ikke så tit, men det sker i den her sag.
Jeg har siddet 6 år som byrådspolitiker i Kolding Kommune, og jeg har siddet i byrådet både under en socialdemokratisk borgmester og under en Venstreborgmester.
I de første år var jeg med til at konkurrenceudsætte flere opgaver, og inden jeg overhovedet kom i byrådet, var Kolding Kommune meget langt fremme med netop konkurrenceudsættelse og også allerførst med nogle OPP-samarbejder.
Man var faktisk så langt fremme, at tilsynet flere gange var inde at tjekke de her forretningsmodeller, fordi man lavede ting og man lavede samarbejder i Kolding, som ikke var set før.
Det gjorde man ikke af ideologiske årsager, eller fordi en regering krævede det.
Det gjorde man, fordi det gav mening, og fordi man kunne se en masse fordele i at samarbejde med private aktører – ikke alene økonomiske fordele, men så sandelig også fordele med hensyn til at udveksle og udnytte hinandens knowhow.
Så kom der en Venstreborgmester.
Ændrede det noget?
Næh, det gjorde det ikke, for det var stadig et stort flertal i det samarbejdende byråd, som anerkendte fordelene ved at konkurrenceudsætte, når det gav mening.
Men så kom der bud fra Christiansborg om, at nu skulle vi konkurrenceudsætte så og så meget og med meget strenge detailstyringskrav.
Og det blev faktisk mange steder opfattet, som om regeringen nu ikke troede nok på os, og som en meget unødvendig styring.
Jeg anerkender, at der er forskel, og der er også nogle steder meget stor forskel på, hvor meget kommuner konkurrenceudsætter.
Og Det Radikale Venstre og regeringen vil meget gerne være med til at øge fokusset på området og til at hjælpe de kommuner, som af en eller anden grund ikke konkurrenceudsætter ret meget.
For jeg er overbevist om – og det er også det, man hører ude i kommunerne, uanset hvilket flertal der så måtte være – at der er forskel på kommunerne.
Og derfor vil der også være forskel på, hvor meget de konkurrenceudsætter.
De bedste kommunale løsninger fremkommer ikke under tvang og regler; de opstår ved gensidig dialog og respekt for forskellighed.
Det er helt grundlæggende for Det Radikale Venstres tilgang til både borgere og kommuner.
Derfor synes vi stadig væk, det var en god idé at ophæve den kommunale og den regionale pligt til konkurrenceudsættelse og i stedet styrke den gensidige dialog med hensyn til at understøtte det offentlig-private samarbejde.
Finn Sørensen (EL), 2013-01-15:
Det er jeg med på, at der var jeg også glad for den enighed, vi havde under det foregående punkt.
Men når man læser teksterne, ser man, at der dog er nogle klare signaler i det her.
Man ønsker en øget brug af konkurrenceudsættelse, som gør, at man får den bedste og billigste løsning
– det sidste siger vel sig selv, for det siger alle jo – plus at man også vil kigge på eventuelle barrierer, der er, for at man kan opfylde den målsætning.
Jeg er klar over, at der er nogle forskellige instrumenter og forskellige måder at gøre det på.
Men det er jo sådan en større ideologisk diskussion, vi har her, og så er det jo rart at høre, hvordan man vil formulere målsætningerne.
Jan Johansen (S), 2013-01-15:
Allerførst vil jeg jo sige, at jeg lige har svaret på det andet før, og det er, at vi vil blive ved med, så længe vi sidder i regering, at sige, at de ude i kommunerne og regionerne skal være med til at trykke på knappen og lave de samarbejder, der skal til.
Men jeg vil selvfølgelig også sige til hr. Finn Sørensen, at hr. Finn Sørensen jo havde fået et forslag til vedtagelse, som hr. Finn Sørensen ikke kunne tilslutte sig.
Det er jeg selvfølgelig ked af, men jeg tror helt klart, at den her regering har nogle helt andre mål end den forrige, og det har ministeren også gjort rede for.
Så jeg er sikker på, at det, der sker fremadrettet i kommunerne, er de, der er valgt derude, glade for, for nu er de selv med til at bestemme, hvad der er fornuftigt for at give borgeren den rigtige service.
Mike Legarth (KF), 2013-01-15:
Jeg vil starte med at spørge den socialdemokratiske ordfører om noget.
Ordføreren har selv siddet i et byråd, og når nu man er repræsentant for de borgere, der har valgt en, er det så ikke en god idé at finde ud af, om de penge, man bruger, bruges bedst muligt?
Altså sikre sig, at der er sammenhæng mellem prisen og kvaliteten på de ydelser, man leverer til gavn for borgerne, så man får mest for de penge.
Er det ikke et fornuftigt synspunkt?
Finn Sørensen (EL), 2013-01-15:
Jamen jeg har jo siddet og studeret det her forslag til vedtagelse, og jeg vil da gerne prøve at finde ud af – ud over det, der står klart og tydeligt – hvad der sådan er de bagvedliggende tanker.
Skal det forstås på den måde, at ordføreren og ordførerens parti faktisk er enige med partiet Venstre i, at det er ønskeligt, at en større del af de offentlige opgaver bliver konkurrenceudsat?
Mike Legarth (KF), 2013-01-15:
Eller befinder den socialdemokratiske ordfører sig i det mode, der hedder, at hvis man skal bruge en bil, så ringer man til en bilforhandler og siger, at man gerne vil have en bil leveret i sin indkørsel.
Og at regningen i øvrigt skal sendes hjem til postkassen og vil blive betalt, uanset hvad der står på den regning.
Det er der noget, der tyder på, og så kan jeg godt forstå, det er blevet så dyrt – puh ha.
Ordføreren siger, at man ikke er indstillet på øget konkurrenceudsættelse.
Men sådan som jeg forstår det, så støtter Socialdemokratiet det forslag til vedtagelse, og jeg citerer: Kommuner og regioner må i videst muligt omfang selv have frihed til at bære ansvaret for, at opgaverne løses så godt som muligt, herunder gennem øget brug af konkurrenceudsættelse.
Er vi enige om, vil jeg spørge den socialdemokratiske ordfører, at Socialdemokratiet støtter det, eller er der sket en kovending, så Socialdemokraterne ikke længere støtter det her forslag til vedtagelse?
Jan Johansen (S), 2013-01-15:
Allerførst vil jeg sige, at jeg ikke sidder i et byråd mere.
Vi Socialdemokrater kan ikke have et dobbeltmandat, som andre partier kan.
Vi synes, at vi enten skal repræsentere Folketinget eller byrådet.
Omkring den øgede konkurrenceudsættelse mener jeg, at der er lagt op til, at det er kommunerne og regionerne, der skal finde ud af, om der skal være mere konkurrenceudsættelse eller udlicitering.
Det gør vi med det her.
Jeg kan ikke står her og bestemme, om der skal være mere eller mindre.
Det bestemmer dem, der har fingeren på pulsen derude – det vil sige de valgte byrådspolitikere eller regionspolitikere.
Morten Marinus (DF), 2013-01-15:
Det må være et mål for enhver offentlig instans, særlig i krisetider, at de offentlige midler bliver anvendt på en måde, så borgerne får mest ud af det.
Det er det, der ligger bag dagens forespørgsel.
Vi i Dansk Folkeparti har måske modsat vores kolleger til højre og venstre side her i salen ikke nogen ideologiske forbindelser eller forpligtelser, hvad angår, om det er offentlige eller private, der skal løse de her opgaver.
Vi er for konceptet konkurrenceudsættelse, da vi med den term hverken lægger os fast på, om det er den ene eller den anden, der løser opgaverne bedst, men vi vil derimod gerne arbejde for, at opgaverne løses der, hvor de kan løses bedst og til den rigtige pris.
I den lovgivning, der blev afskaffet sidste år, var man nået op på en målsætning om, at 31 ½ pct. skulle konkurrenceudsættes.
Det var et vigtigt skridt for at fastholde en høj offentlig velfærd i en periode, hvor statsfinanserne stadig bliver mere pressede.
For vi kan lige så godt være ærlige og sige det, som det er: Det er en bunden opgave at få den samme offentlige velfærd – eller måske endda en bedre offentlig velfærd – ud af de stadig færre midler, der er til rådighed i fremtiden.
Ministeren udtalte, da man ophævede lovgivningen om kommunale konkurrenceudsættelsesforpligtelser, at der hverken var tale om et opgør med tanken om konkurrenceudsættelser eller endda med målsætningen om konkurrenceudsættelser.
Det var vi naturligvis glade for.
Dansk Folkeparti ser jo også frem til, at vi skal til at forhandle en ny dansk udbudspolitik, og derfor synes jeg, det er meget glædeligt, at ministeren har sagt, at man også her selvfølgelig vil inddrage KL og Danske Regioner.
For jeg tror, at der er mange ting, der kan tages ud af lovgivningen for at afbureaukratisere området, og det tror jeg vil være rigtig fornuftigt.
Så tror jeg egentlig, at jeg vil slutte her – og så alligevel ikke.
Ministeren var også inde på, at det var et emne, man kunne tage op i forbindelse med et kommende kommunalvalg, og jeg vil da godt opfordre mine kolleger her i Folketinget til at gå ud og sige til deres kommunale bagland, at de skal få sat det her på dagsordenen og få drøftet, hvad det er for en kommune, man ønsker i fremtiden, hvor meget der skal konkurrenceudsættes, hvem der kan gøre det til den rigtige pris, og ikke mindst, hvem der kan udføre opgaven bedst.
Jeg har selv været inde hos min egen kommune, Jammerbugt Kommune, og hentet deres nye udbudspolitik, og jeg må da indrømme, at jeg har fået meget mere ro i sindet, efter at jeg har læst den.
Jan Johansen (S), 2013-01-15:
Jeg synes også, det er det, vi gør nu ved at lægge det ud til kommunerne og regionerne og sige, at det er dem, der afgør, hvad der er rigtigst at konkurrenceudsætte.
Det gør vi ved at bede dem om at tage stilling til, hvordan noget gøres lettest og billigst og bedst for borgeren.
Det er jo dem, der sidder derude, der har fingeren på pulsen.
Steen Gade (SF), 2013-01-15:
For det første synes jeg faktisk ikke, at målet er upræcist.
Det er 3 måneder, som det her gælder for Herkulesflyet, og så ligger der jo hele beslutningsgrundlaget, nemlig en total opbakning til Resolution 2085, herunder også den beslutning, som er, at der skal rykke en styrke på over 3.000 mand ind fra nabolandene for at klare også den militære del.
Det står vi på, så det er da helt klart.
Vil det så forværre situationen?
Jamen vi har en totalt forskellig vurdering af situationen i Mali, og det er derfor, det heller ikke går med at sammenligne med alle mulige andre steder her i verden.
Det er jo konkrete vurderinger.
I Mali er det min overbevisning, at vi var i en så farlig situation, at hele Mali kunne løbes over ende i løbet af kort tid af militære styrker fra disse terrorgrupper.
Det ville jo forværre situationen.
Man kan sige, at Frankrig er rykket ind for at stoppe den fremrykning – det er realiteten, og det er det, vi medvirker til.
Vi har 3 måneder, og vi finder ud af situationen og følger den nøje undervejs, og vi har de prioriteringer oveni, som også bliver nævnt ofte fra Enhedslistens side.
Christian Juhl (EL), 2013-01-15:
Næh, men der skal jo nogle kloge og dygtige folk til – de skal jo have fat i nogen, de kan købe til at føre krigene for sig.
Det ser ud til, at det sjældent er de kloge og de dygtige folk, der selv fører krigene.
Jeg vil gerne høre, om SF's ordfører afviser, at der er stor risiko for, at vi kan være med til at forværre situationen i området ved at være med i en militær offensiv i området.
Og jeg vil også gerne høre, om SF afviser, at der undervejs i den slags krige kan ske et skred i dagsordenen bort fra FN's resolutioner til entreprenørernes egen dagsorden – altså, jeg tænker på dem, der udfører krigshandlingerne.
Skal den risiko ikke forebygges ved, at vi er mere præcise i vores beslutninger, ud over at vi bare siger 3 måneder?
Så vil jeg til sidst spørge SF's repræsentant, om ikke løsningen i Mali ifølge SF først og fremmest er politisk og først sekundært militær?
Steen Gade (SF), 2013-01-15:
Jeg tror, der er en sammenhæng, men det er jo lidt mere komplekst.
Jeg er fuldstændig sikker på, at der er en sammenhæng mellem stater, som er meget fattige, som mangler statsopbygning – altså det, man kalder sårbare stater – og så muligheden for terrorister for at florere.
Det er jo derfor, vi eller regeringen også har lavet Sahel-satsningen.
Vi ved jo godt, at det område er stærkt udsat både for at blive nedbrudt som stat og for dermed heller ikke at kunne håndtere terrorister og andre grupper, som vil destabilisere landene.
Den sammenhæng er fuldstændig klar.
Min sidste bemærkning på det mere teoretiske plan er, at jeg faktisk tror, at nogle af terroristerne er veluddannede, desværre, og velbevandrede i ideologi – en skør og forkert og farlig ideologi efter min mening.
Men man skal ikke kun tro, at det er fattigdom, der driver værket.
Christian Juhl (EL), 2013-01-15:
Jeg anerkender SF's vurdering af Malis svage statsopbygning og meget alvorlige situation økonomisk og fattigdomsmæssigt, og at der stadig væk er behov for stor udviklingsbistand i landet, for at man kan få afskaffet fattigdommen.
I den sammenhæng tænker jeg også, at det måske er en god idé at overveje, om vi nu har gjort det godt nok, når vi står i sådan en situation.
Jeg havde en diskussion med Dansk Folkepartis ordfører før, som vist ikke forstod mit spørgsmål.
Jeg spurgte, om han troede der var en sammenhæng mellem, at folk er fattige, og at de så lader sig forlede eller overbevise eller forføre af al-Qaeda, måske af al-Qaedas penge.
Hvilket standpunkt har SF til al-Qaedas muligheder i fattige lande?
Er der en sammenhæng mellem fattigdom og al-Qaedas muligheder, eller er det fuldstændig ligegyldigt?
Er der en sammenhæng mellem analfabetisme og al-Qaedas muligheder for at hverve soldater?
Steen Gade (SF), 2013-01-15:
Jeg synes, fremstillingen er helt forkert.
Danmark støtter FN's resolution, det ligger i beslutningen her.
Det er altså FN's Resolution 2085.
Den handler også om de ting, som Enhedslistens repræsentant her nævner.
Så der er en falsk modsætning mellem humanitær indsats og så det her.
Og jeg er helt uenig i analysen af den konkrete sag.
Altså at Frankrig starter en krig.
Nej, det er ikke tilfældet.
Der var en fremrykning fra nord af de grupper, vi taler om her, og franskmændene greb ind for at stoppe det.
Det er realiteten.
Det, jeg sagde i mit indlæg, var, at jeg ikke har nogen grund til at betvivle de iagttagere, som mener, at de styrker nordfra i løbet af kort tid ville have haft en chance for at overtage magten i hele Mali, og det ville være i modstrid med FN's Sikkerhedsråds beslutninger, som netop handler om, at disse grupper skal ud af landet, og at Mali skal genoprettes med fuld suverænitet.
Nikolaj Villumsen (EL), 2013-01-15:
Det, som undrer mig, er, at da vi gik ind i Libyen, skulle det forestille at være på baggrund af et håb om at skabe en våbenhvile.
I stedet valgte NATO og Danmark at lave en regimeskifte-operation, som væltede Gaddafi.
Vi var glade for at komme af med Gaddafi, men det har jo vist sig, at lige præcis den løsningsmodel, man valgte, har betydet, at krigen nu spreder sig sydpå ned i Vestafrika.
Er der ikke en fare for, at den krig, som man nu indleder under fransk kommando, kommer til at sprede sig til nabolandene, så vi får en ustabil region og en langvarig krig?
Hvorfor ikke i stedet for satse på, at Danmark kunne gøre en forskel humanitært med en hjælpende hånd og arbejde for, at der kunne komme en politisk løsning?
Vi ved jo begge to, at der længe har været problemer i Nordmali.
Islamisterne er et nyt fænomen, som er dybt problematisk, men hvis man skal finde en langvarig og stabil løsning, skal man jo finde en forhandlingsløsning.
I stedet vælger Danmark fransk troppetransport.
Det finder jeg dybt problematisk.
Steen Gade (SF), 2013-01-15:
Altså, hvor lang tid det skal vare, står jo i forslaget, og der står, at det her mandat er for 3 måneder.
Sådan er det.
Regeringen har så forpligtet sig til løbende at diskutere udviklingen med Folketinget, og bedre og klarere kan det vel ikke siges.
Det andet spørgsmål om Frankrigs behov for at få en maskine ved jeg jo ikke andet om, end at de har bedt om det.
Og så vil jeg da også understrege, at FN's generalsekretær jo netop – han gjorde det i går – har understreget, at det er godt, at der er andre lande, der er gået ind i den her sag.
Det kan man vel egentlig kun læse som hans billigelse, men måske også ligefrem nærmest en ros af, at et land som Danmark tilbyder det her.
Nikolaj Villumsen (EL), 2013-01-15:
Tak for det.
Jeg synes, at der er to spørgsmål, der trænger sig på i dagens debat, og som jeg gerne vil høre SF's holdning til.
Det ene er, om Frankrig slet ikke har den flykapacitet.
Er det simpelt hen umuligt lige nu at fragte franske tropper rundt i Afrika, og dermed tvingende nødvendigt, at Danmark lige præcis prioriterer fransk troppetransport frem for eksempelvis humanitær hjælp?
Det andet spørgsmål, der trænger sig på, er, hvor lang tid vi skal blive der.
Altså, vi har valgt ikke at hjælpe eksempelvis de afrikanske nabolande, men lige præcis gå ind under en fransk ledet indsats.
Det anser jeg for at være meget problematisk, eftersom vi ved, at Frankrig har nogle klare økonomiske interesser og en meget brutal kolonihistorie i det her område.
Steen Gade (SF), 2013-01-15:
Jeg vil først understrege, at beslutninger af den her art, hvor der er en risiko for de mennesker, det vedrører, og som vi udsender, altid skal tages med alvor, og det vil sige, at man skal gå til diskussionerne med den ydmyghed, som det kræver.
Jeg vil også indledningsvis sige, at vi jo står i en situation, hvor vi diskuterer en beslutning, der vedrører et af de områder i verden – som der jo er en række af – hvor vi for alvor mangler en statsopbygning, der virkelig fungerer godt nok, hvor vi har et svagt land, og hvor vi har en svag håndhævelse af magt osv.
Vi har et fattigt land, og vi har et land, som i mange år har været tilholdssted for terrorister, narkosmuglere, og hvad det nu kan være, i den nordlige del.
FN tog jo sådan set allerede i december en klar beslutning om at give et mandat til, at der skulle rykke militær ind fra nabolandene for at rydde op.
Det var jo det, der var FN's mandat.
Det var ikke kun en fredsbevarende styrke, det var en, der skulle rydde op i den nordlige del.
Og det, jeg vil understrege her, er, at det, som gør, at den her beslutning tages nu og også i hast, jo er, at de tropper, som havde fået sat sig alt for godt fast i det nordlige Mali, pludselig begynder at gå sydpå.
Det vil sige, at jeg tror, det er en rigtig analyse, som er foretaget, nemlig at der ikke ville være gået mange dage, før det, der var risikoen, nemlig at hele Mali var faldet, ville have været en realitet.
Derfor er den franske beslutning om at gå ind på grundlag af resolution 2085 sådan set et spørgsmål om at standse en fremrykning og en militæraktion under det, som følger af FN-beslutningen i 2085, og som jo handler om, at man i stedet for skal, kan man sige, rydde op i den nordlige del og sikre, at Malis regering får fuld suverænitet.
Det var altså nødvendigt at stoppe dem, og der er vi så blevet bedt om at hjælpe.
Og i den situation synes jeg at man har et så robust FN-mandat – og man har en situation, som vi alle ved er uholdbar, med store destabiliseringsrisici både i området og i det hele taget, faktisk også globalt – at jeg faktisk ikke mener, der er grund til nogen tvivl.
Vi har som et partnerland og med særlig fokus på hele Sahelregionen også en særlig rolle.
Vi har været i Mali i en del år med et meget omfattende ulandsbistandsprojekt.
Vi er der stadig, og det ligger jo også i den her beslutning, at vi støtter alle de andre elementer, der ligger i FN-resolutionen.
Det er elementer, som handler om, at der skal en styrke fra nabolandene ind og stabilisere situationen, men det er jo også elementer, som handler om fredsskabelse og forhandlinger og om at skabe en ny udvikling i Mali.
Jeg synes, det er rimelig oplagt, at det burde et enigt Folketing støtte op om.
Rasmus Helveg Petersen (RV), 2013-01-15:
Jeg er af den overbevisning, at den militære intervention, som Danmark var en del af i Libyen, og som den her konflikt jo faktisk er beslægtet med indirekte, var en nødvendighed, og at den, hvis man nu kan se et militært indgreb som en succes, var en succes.
Jeg håber, at vi kan opnå nogenlunde samme effekt ved at deltage i den her franskledede styrke.
Det, der jo beklageligvis sker i Libyen, er, at velbevæbnede deltagere i krigen på Gaddafis side vandrer ned gennem og så hen til Mali, enten fordi de er hjemmehørende der, eller fordi de stikker af fra Libyen.
Jeg har tidligere i dag hørt bebrejdelser fra Enhedslisten om, at man jo ikke gjorde arbejdet ordentligt i Libyen, når man ikke kunne forhindre, at disse mennesker tager alle disse udmærkede våben og tager dem med til en ny konflikt.
Det lå uden for min daværende fantasi, at det kunne lade sig gøre.
Men jeg vil ikke drage paralleller til Afghanistan, derimod gerne til Libyen, hvor jeg faktisk mener, at det var nyttigt.
Christian Juhl (EL), 2013-01-15:
Jeg hørte ikke lige svaret på, om det havde været en succes i Afghanistan, altså at bruge militær mod al-Qaeda, nu hvor vi har styrket al-Qaeda i Afghanistan netop ved at bruge militær.
Hvad angår Libyen, så bad flertallet i Folketinget netop om – eller i hvert fald passivt støttede – en regimeændring.
Det skiftede jo fra beskyttelse af civilbefolkningen til en regimeændring.
Og da var det vel fornuftigt at have kigget på, om man ikke skulle sørge for at få indsamlet våben, når nu man var i den situation.
Jeg vil gerne høre ordføreren fortælle mig, hvorfor vi skal være under fransk ledelse i den her krig.
Frankrig har utvetydige økonomiske interesser, og det vil sige, at de har andre interesser end dem, der står i det papir, der skal stemmes om.
Hvorfor er det ikke en FN-ledet indsats, der sker, f.eks. en fredsbevarende styrke, hvor man stiller sig op imellem de to parter og siger, at nu forlanger vi så en politisk løsning i stedet for?
Hvorfor overlader man det ikke til FN og f.eks. de vestafrikanske lande at have en fælles styring, sådan at man også kan diskutere, hvornår krigen stopper, og hvordan der skal være efter krigen osv.?
Her er der jo ikke nogen styring på nogen af tingene.
Rasmus Helveg Petersen (RV), 2013-01-15:
Ud over at have store økonomiske interesser i Mali, har Frankrig jo også forskellige andre meget store interesser i Mali, og de er uden tvivl det land, der har en militær kapacitet til at gribe ind dernede, og som samtidig har så langt de største interesser.
Det er jo som bekendt en tidligere fransk koloni.
Der er af samme grund franske økonomiske interesser, men søreme også franske kulturelle interesser.
Og der er et meget stort antal – relativt selvfølgelig – franske statsborgere i Mali.
Og der er i øvrigt i Frankrig et stort kendskab til forholdene i Sahel og i Mali.
Så jeg synes egentlig ikke, at det er så unaturligt, at franskmændene i det her tilfælde stiller sig i spidsen i denne rolle.
Det er jo dem, som har tilbudt det.
Hvorfor skulle man ikke hellere have valgt FN?
Jo, men det tror jeg da mange måske ville have foretrukket.
Men i det her tilfælde mener jeg som sagt, at der er en brændende platform.
Det er nødvendigt at foretage indgrebet nu, og vi har franskmændene, der har tilbudt at stille sig i spidsen for den her intervention.
Så det er sådan, det er kommet frem.
Jeg ville ikke, tror jeg, have opfundet konstruktionen, hvis ikke det var sket, som det var sket.