runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 2008-11-19:
Jeg vil starte med at gengive, hvad det rent faktisk var, Arbejdsdirektoratets vejledning af 4. maj 2004 gik ud på.
Det fremgår af denne vejledning til kommunerne, at afgørelsen af, om en person er arbejdstager, har betydning for retten til sociale ydelser, f.eks. kontanthjælp og daginstitutionsplads.
I de tilfælde, hvor ansættelsesforholdet er aftalt til at have en kort varighed, er der til brug for afgørelsen af, hvorvidt en person er arbejdstager, fastsat en vejledende tidsgrænse for ansættelsesforholdet på 10 ugers ansættelse.
Det anføres samtidig, at der i hvert enkelt tilfælde skal foretages en konkret vurdering af den enkelte persons status som arbejdstager, for at den vejledende grænse kan få betydning for retten til sociale ydelser.
Arbejdsdirektoratets vejledning vedrører tidsbegrænsede ansættelser på 10 uger og derover.
Som jeg nævnte ved besvarelsen af spørgsmålet, vi havde lige før, altså S 357, indeholder Integrationsministeriets meddelelse af 2. oktober til Udlændingeservice en præcisering af arbejdstagerbegrebet.
Integrationsministeriets præcisering er i overensstemmelse med Arbejdsdirektoratets vejledning fra 2004.
Det fremgår nemlig af Integrationsministeriets meddelelse, at EF-Domstolen i Franca Ninni-Orasche-dommen i 2003 har fastslået, at en tidsbegrænset kontrakt på 10 ugers arbejde var tilstrækkelig til, at der var tale om en arbejdstager i EU-rettens forstand.
I tilknytning hertil henvises netop til Arbejdsdirektoratets vejledning om, hvornår en person skal anses for arbejdstager i ansættelsesforhold, der er aftalt til at have en kort varighed.
Videre fremgår det af meddelelsen, at en EU-borger, som har en tidsubegrænset ansættelse, men som ophører med arbejdet efter mindre end 10 uger, efter omstændighederne vil kunne opfylde betingelserne for at være arbejdstager i EU-rettens forstand, ligesom en person, der arbejder i mere end 10 uger, ikke altid vil opfylde betingelserne, f.eks. fordi der ikke er tale om et reelt arbejde.
Denne præcisering er et resultat af en generel analyse af EU-retten, som Integrationsministeriet, bl.a. sammen med Justitsministeriet, har foretaget for at sikre, at udlændingemyndighedernes regler i praksis er i overensstemmelse med EU-retten. Til sidst vil jeg gentage, at der er enighed mellem Integrationsministeriet og Justitsministeriet om den præcisering af arbejdstagerbegrebet, som er foretaget i Integrationsministeriets meddelelse til Udlændingeservice i oktober i år.
Astrid Krag (SF), 2008-11-19:
Som sagt er det jo altid rart, når der opnås enighed, men det står stadig meget hen i det uvisse for mig, hvad det er, der er foregået mellem Justitsministeriet og Integrationsministeriet, og hvad det er, der har været gældende retspraksis i perioden siden, ja, vi kan sige den 16. maj, hvor jeg stod her i salen sammen med andre kollegaer og blev afvist af integrationsministeren, da vi spurgte hende, om lige præcis den vejledning fra Arbejdsdirektoratet, justitsministeren læste højt fra, kunne gælde.
Det blev blankt afvist, den kunne ikke gælde, heller ikke som vejledende.
Det er jo det modsatte, justitsministeren siger nu.
Kan justitsministeren ikke komme nærmere ind på, hvilke argumenter Integrationsministeriet havde på de indre linjer for at afvise den henstilling, man kom med - i hvert fald er kommet med den 21. maj, som vi kan se af et notat?
Jeg kan jo ikke vide, hvor meget tidligere man er kommet med den.
Det er jo desværre det lod, man har som folkevalgt, at hvis ikke ministrene taler sandt fra talerstolen, har vi ikke nogen mulighed for at tjekke det, medmindre der er nogle dygtige journalister, der søger aktindsigt.
Så kan ministeren ikke fortælle mig, hvilke argumenter man stødte på fra Integrationsministeriets side, der gjorde, at den her 10-ugers-grænse ikke bare fra starten blev respekteret, men at vi skulle have en polemik helt frem til oktober, før man kunne opnå den enighed, som ministeren er så glad for at man nu har opnået?
Brian Mikkelsen (KF), 2008-11-19:
Der har været en ganske normal proces de to ministerier imellem, hvor man jo bruger Justitsministeriet som sparringspartner, netop fordi vi sidder med den ekspertise på området.
Og derfor må jeg sige, at det, som vi er blevet enige om, er den meddelelse af 2. oktober, og den er blevet til i et samarbejde med Justitsministeriet.
Processen op til sker med den sædvanlige dialog de forskellige ministerier imellem, hvor man sparrer med hinanden, og det, der er blevet resultatet, er det fra den 2. oktober, og det har vi samarbejdet og kommunikeret med Integrationsministeriet om.
Astrid Krag (SF), 2008-11-19:
Det er jo godt at høre, at man ikke ligger i åben krig ministerierne imellem, det ville heller ikke være særlig konstruktivt.
Men jeg må sige, at det bekymrer mig lidt, at det virker, som om justitsministeren har en ret lemfældig tilgang til, hvad danske borgere har retskrav på, for det er jo faktisk det, der er tilfældet.
Først den 2. oktober har man opnået en eller anden enighed; først for 1 måned siden blev det lagt ud på Udlændingeservices hjemmeside, at der faktisk er den her grænse.
Hvad der har været gældende for danskere, og hvilke rettigheder de har haft indtil da, står jo hen i det uvisse.
Det er virkelig uklart, og det er jo det, der får tidligere justitsminister Hans Engell til at kalde det en retspolitisk skandale og sige, at det er enormt alvorligt med alle de sager, hvor borgerne nægtes deres retsgarantier.
Det kan da godt være, at man ikke har været uvenner ministerierne imellem, mens der har været den her uklarhed, men det er da lige problematisk for de danske borgere, der ikke har kendt deres rettigheder, og derfor vil jeg bare gerne høre, om ikke vi kan få lidt mere at vide om, hvilke argumenter der har været fra Integrationsministeriets side, når nu de har nægtet at rette ind i forhold til de indstillinger, der er kommet fra Justitsministeriet.
Har der været nogen argumenter, eller har man bare været stædig og arrogant og ikke villet lytte?
Brian Mikkelsen (KF), 2008-11-19:
Altså, alle borgere har selvfølgelig det retskrav, som de nu engang har, og alle ministre taler under ministeransvar - det gør alle uden undtagelse.
Det, der er interessant for os, er, at i den meddelelse, som bliver sendt ud den 2. oktober, er reglerne klare, og der er overensstemmelse og enighed de to ministerier imellem.
Astrid Krag (SF), 2008-11-19:
Jeg må så sige, at de svar, jeg har fået i dag, jo desværre ikke har kastet det lys, jeg havde håbet, over sagen og heller ikke gjort mig specielt meget mere tryg i forhold til, hvilke retskrav danskerne har haft, hvad de er blevet oplyst om, hvor stor enighed der egentlig har været i regeringen omkring det, og om det måske har været en politisk uenighed, der har gjort, at vi ikke er blevet oplyst om det helt tilbage fra 2004, hvor man altså kunne fastlægge en grænse i Arbejdsdirektoratet; det har man ikke kunnet i Udlændingeservice, før den her skandale rullede.
Så jeg vil bare slutte af med at spørge: Bør vi fremover henvende os til Justitsministeriet, hvis vi vil vide noget?
Eller hvad skal ligesom være læren af den her sag?
Man kan sågar læse i Berlingske Tidende, at Udlændingeservice selv har slået fast, at det bør være Justitsministeriets kronjurister, der har spidskompetencen til at afgøre den her slags ting.
Forvirringen er for mig at se fuldstændig total, men hvis vi så bare kan få et svar, der viser, at det altså fremover ikke er Integrationsministeriet, vi skal spørge om den her slags ting, men Justitsministeriet, så er vi da i hvert fald blevet så meget klogere her i dag.
Brian Mikkelsen (KF), 2008-11-19:
Nu er det jo statsministeren, der har det prærogativ, at han deler ressorterne imellem de forskellige ministerier
, så hvis spørgeren har spørgsmål omkring integrationspolitik, arbejdstagerregler osv., må man gå til de pågældende ministre; det skal man ikke gå til justitsministeren om.
Så kan Justitsministeriet være behjælpelig i de interne processer og dialoger, fordi vi har et godt samarbejde i regeringen, men hvis man har konkrete spørgsmål inden for integration, må man gå til integrationsministeren.
Rasmus Prehn (S), 2008-11-19:
Hvori består de nye penge til renovering af skoletoiletter i den netop indgåede finanslovaftale, når det fremgår, at de såkaldte »ekstra 100 mio. kr. til skoletoiletter« tages fra den udmeldte ramme på 22 mia. kr., som i forvejen bare er det helt almindelige investeringsniveau fremskrevet til 2018, og som er blevet udmeldt ved adskillige tidligere lejligheder, f.eks. i forbindelse med kommuneaftalen?
Brian Mikkelsen (KF), 2008-11-19:
Jeg tror, at spørgeren danner sig en forkert forestilling om, at man ministerierne imellem sådan råber og skriger ad hinanden og fører en kamp fra dør til dør og fra hus til hus.
Her er det jo et spørgsmål om, at man hjælper hinanden, at man har dialog med hinanden, og så spørger de forskellige ministerier jo ofte Justitsministeriet til råds i forskellige spørgsmål.
Det har man gjort i det her tilfælde, og der har været en god, harmonisk dialog, som har resulteret i den meddelelse, der blev sendt ud fra Integrationsministeriet den 2. oktober.
Rasmus Prehn (S), 2008-11-19:
Det særlig interessante i den her debat er jo, om der er overensstemmelse mellem, hvad borgerne ønsker sig af velfærd, og den service, der så rent faktisk er.
Det er også det, der kom til udtryk i debatten ved folketingsvalget for et års tid siden, hvor regeringen jo gik ud og lovede, at vi nu skulle have mere velfærd.
Og hvad er så rent faktisk resultatet?
Nu hørte vi hr. Morten Bødskov før nævne nogle helt konkrete eksempler på besparelser.
Men det er jo også gjort op relativt, i forhold til hvor mange kommuner der sparer på hvad.
Børne- og Ungdomspædagogernes Landsorganisation, BUPL, har jo lavet en undersøgelse, hvor vi kan se, at man i 29 pct. af landets dag- og fritidsinstitutioner rent faktisk sparer på normeringen, og at man ligeledes i 29 pct. af institutionerne bruger færre driftsmidler pr. barn.
Og hvis man også kigger på de her skolefritidsordninger, ser man, at det faktisk er i 46 pct. af dem, at forældrebetalingen stiger.
Det kan man vel ikke ligefrem kalde bedre velfærd eller et megaløft i velfærden.
Det er jo sådan set ringere velfærd, og det er jo det, der er virkeligheden.
Synes ministeren ikke, det er bekymrende, når regeringen faktisk før valget lovede mere velfærd?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2008-11-19:
Jeg lavede lige et notat om, hvad hr. Rasmus Prehn egentlig spurgte om, og det gik så fortabt.
Men mon ikke det har været nogenlunde det sædvanlige spørgsmål?
BUPL, der refereres til, har jo år for år lavet undersøgelser, der viser, at også i år spares der.
Og år for år har man jo kunnet gendrive tallene.
Hvis vi ser på børneområdet, er det sådan, at vi på dagplejeområdet har højere enhedsomkostninger, end da regeringen kom til.
På vuggestueområdet har vi højere enhedsomkostninger, på aldersintegrerede institutioner har vi højere enhedsomkostninger.
Er det så i øvrigt interessant?
Det er jo i hvert fald ikke det eneste, der er interessant.
Nu har vi altså brugt flere penge pr. barn, men det er jo ikke kun det, der er interessant.
Det er jo også interessant, hvor mange penge vi f.eks. investerer i at bygge nye daginstitutioner.
Der har jeg jo lige stået og oplyst om, at vi til næste år har skabt mulighed for, at der kan investeres op til 1 mia. kr. ekstra på daginstitutionsområdet og næste år op til yderligere 2 mia. kr.
Det kunne godt være, at enhedsomkostningerne faldt, hvis man havde bedre fysiske rammer.
Hvad ved jeg?
Altså, jeg kan bare konstatere, at hvad enten man måler det i kroner og øre eller i relative andele af samfundsværdien, så bruger vi flere penge end nogen sinde før.
Rasmus Prehn (S), 2008-11-19:
Jeg ved ikke, hvad finansministeren synes der er interessant.
Men jeg ved i hvert fald, at for langt de fleste forældre er det ikke interessant at skulle betale mere for en skolefritidsordning og så få en ringere service.
Det er jo altså det, man oplever rigtig mange steder.
I 45 pct. af skolefritidsordningerne er der kommet en højere forældrebetaling, og vi kan se, at der i 29 pct. af tilfældene også er kommet en ringere normering og et ringere forbrug pr. barn.
Det er jo altså ringere velfærd.
Og det synes jeg da er kernen i det her: at der blev lovet bedre velfærd, men at man nu får ringere velfærd.
Der er flere eksempler nu.
Berlingske Tidende havde jo her forrige mandag et eksempel på, at det nu faktisk var blevet billigere for forældre at vælge at lade deres børn gå på en privatskole end at lade dem gå på en offentlig folkeskole og så ved siden af gå i en offentlig skolefritidsordning.
Det betyder altså, at det, som regeringen sådan set medvirker til med sin strategi til udhuling af velfærden, jo er, at man får mindre af det offentlige og mere af det private, sådan at man underminerer den offentlige folkeskole, som jo er meget fundamental for hele det danske samfund og demokrati.
Altså, man udhuler velfærden.
Er det en bevidst strategi, at man går den her vej?
Der er jo flere andre konkrete eksempler på, at der bliver mindre af det offentlige og mere af det private.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2008-11-19:
Jeg ved ikke, om det er en socialdemokratisk strategi, at vi skal afskaffe det kommunale selvstyre, eller hvad?
Der er nogle steder, det kniber, og det er jo bl.a. derfor, at man i den her by, hvor vi befinder os i øjeblikket, kan se skamløse eksempler på elendige skoletoiletter, altså fordi man i en generation eller mere øjensynlig har forsømt vedligeholdelsesopgaven.
Men når vi kommer ud i det ganske danske land, ser vi jo masser af gode eksempler på, hvordan man udvider servicen: har pasningsgaranti, har lavet en folkeskole, hvor eleverne er begyndt at lære noget, har skabt en ældreomsorg, hvor de ældres integritet er i højsædet, og hvor de selv kan vælge, hvad for en hjemmehjælp der kommer, hvad for noget mad de spiser, og hvor der er øget fokus på genoptræning.
Det er alt sammen ting, der gør, at det her samfund jo altså i dag står som et stærkere og bedre samfund, end det gjorde for 5-10 år siden.
Dermed har jeg jo ikke sagt mere, for jeg hader de her sort-hvide debatter, hvor nogle skal stå og tale alt ned i et sort hul, og så skal en anden altså stå og forsøge at tale det helt op i Paradis.
Dermed ikke være sagt, at der ikke er udfordringer nu.
Der er da masser af udfordringer.
De skal ikke alene løses med flere penge.
De skal i høj grad også løses, ved at vi bruger pengene med større omtanke.
Og lige præcis det eksempel med, hvordan man på privatskolerne har kunnet lave nogle skolefritidspasningstilbud, som, når vi ser på deres omkostninger, sådan set er lettere, altså billigere, end det modsvarende eksempel i den kommunale folkeskole, er da et interessant eksempel på, hvordan man kan tage ved lære, f.eks. ved at bruge ressourcerne mellem skole og eftermiddagspasning i et større glid og i en større sammenhæng.
Det et glimrende eksempel.
Morten Bødskov (S), 2008-11-19:
det er inden for den samme ramme, og det er sådan lidt finansministeriel fikumdik, hvordan de der tal kommer frem.
Og så får man at vide, at nu er der lige pludselig 100 mio. kr. næste år til nye skoletoiletter, således at de kan blive renoveret, og så finder man ud af, at de 100 mio. kr. var 50 mio. kr., og det viser sig så, at pengene rent faktisk ikke er der, og at det er kommunerne, der selv får lov at betale det.
Det er jo beviset på, hvorfor finansministeren har så utrolig svært ved at tale regeringens politik ind i Paradis, for der er simpelt hen ikke sammenhæng i det.
Når borgerne i Frederiksberg Kommune, i Gladsaxe, Hvidovre og Hillerød oplever millionbesparelser på børneområdet, når de i Silkeborg, Roskilde, Aalborg og Ringsted oplever millionbesparelser på skoleområdet og på ældreområdet, og når de i Struer, Næstved, Silkeborg, Ringsted og Dragør oplever det samme, så forstår jeg virkelig godt, at almindelige familier har svært ved at se sammenhængen i regeringens politik.
Men kan vi ikke bare få at vide en gang for alle: Er der tale om, når det handler om væksten i det offentlige serviceforbrug, en stigning eller et fald i realvæksten?
Astrid Krag (SF), 2008-11-19:
Det er jo rart at høre, at der er blevet opnået enighed, og man kan også konstatere, at der er blevet lagt en om end lidt uforståelig tekst, så dog en tekst ud på Udlændingeservices hjemmeside, der fastslår, at de altså skal henholde sig til den grænse, som har ligget i Beskæftigelsesministeriet i flere år - er det efterhånden.
Men kan ministeren ikke løfte sløret lidt mere for, hvad det så er, der er foregået mellem Justitsministeriet og Integrationsministeriet i perioden fra den 21. maj, hvor jeg i hvert fald er bekendt med at man første gang i Integrationsministeriet har fået at vide i et notat fra Justitsministeriet, at den grænse altså gjaldt, og så et halvt år frem?
Det synes jeg jo ville være interessant at høre.
Det er godt, at der er opnået enighed nu, for en måned siden og den 2. oktober, men kan ministeren løfte sløret for, hvad der foregik i den tid fra den 21. maj og så det næsten halve år frem, hvor der altså var uenighed?
Karen Hækkerup (S), 2008-11-19:
Hvorfor har ministeren i forbindelse med finanslovforhandlingerne overhørt nødråbet fra domstolene, når det netop er kommet frem, at kun cirka halvdelen af ofre for voldsforbrydelser får deres sag behandlet ved domstolene inde for de frister, Folketinget har vedtaget? :
Astrid Krag (SF), 2008-11-19:
Hvad er ministerens holdning til, at Justitsministeriets embedsmænd blev overhørt af Integrationsministeriet, da de forsøgte at udrede arbejdstagerbegrebet, og hvordan vil ministeren karakterisere samarbejdet mellem de to ministerier på den baggrund?
Skriftlig begrundelse
Der henvises til Berlingske Tidende, den 13. november 2008.
Brian Mikkelsen (KF), 2008-11-19:
Først og fremmest vil jeg fastslå, at der ikke er nogen uoverensstemmelse mellem Justitsministeriet og Integrationsministeriet om, hvornår en EU-borger er arbejdstager i EU-rettens forstand.
Der er derfor heller ikke tale om, at Justitsministeriets bemærkninger er blevet overhørt.
Den mailkorrespondance mellem Integrationsministeriet og Udlændingeservice, der er omtalt i Berlingske Tidende, er et led i samarbejdsprocessen mellem Integrationsministeriet og Justitsministeriet om en ny meddelelse til Udlændingeservice om ændringer af EU-opholdsbekendtgørelsen og praksis som følge af Metockdommen m.v. Meddelelsen, som jo er dateret den 2. oktober fra i år, indeholder en vejledning om, hvilke elementer der indgår i vurderingen af, om en EU-borger kan betragtes som arbejdstager i EU-rettens forstand.
Det fremgår af meddelelsen, at afgørelsen af dette spørgsmål beror på en konkret vurdering af den enkelte sags faktiske omstændigheder.
Det, der er afgørende, er, om der er tale om udøvelse af faktisk og reel beskæftigelse.
Den særlige 10-ugers-grænse i besvarelsen vil jeg komme nærmere ind på i min besvarelse af næste spørgsmål.
Som det fremgår, er der fuld enighed mellem Integrationsministeriet og Justitsministeriet om meddelelsens indhold, ligesom der er enighed mellem Integrationsministeriet og Justitsministeriet om den redegørelse for retsopfattelsen af arbejdstagerbegrebet, som Integrationsministeriet afgav til Folketingets Ombudsmand den 2. oktober i år.
Til sidst vil jeg understrege, at der ikke er nogen som helst form for problemer i samarbejdet mellem Justitsministeriet og Integrationsministeriet, tværtimod er det godt og præget af god, gensidig tillid.
Astrid Krag (SF), 2008-11-19:
Jeg siger tak for svaret, og jeg håber, at justitsministeren kan forstå, at det løber en lidt koldt ned ad ryggen, når man som folkevalgt kan se, at mens de i regeringen stod skulder ved skulder, var der bag kulissen et åbent slagsmål mellem to ministerier om, hvordan man skulle fortolke arbejdstagerbegrebet, samtidig med at der rullede en offentlig skandale.
Jeg blev meget bekymret, da jeg kunne læse, at kronjuristerne i Justitsministeriet var blevet affejet, og derfor er jeg selvfølgelig meget interesseret i at høre justitsministerens vurdering af det.
Så har vi den korrespondance, som Berlingske Tidende har fået aktindsigt i, og som ministeren også omtaler, og der kan man se, at Justitsministeriet presser gevaldigt på for at få Integrationsministeriet til at anerkende den grænse, der fremgår af Beskæftigelsesministeriets hjemmeside.
Og så er der det juridiske notat om konsekvenserne af Metockdommen fra august, som var oppe i regeringens K-udvalg, og som begge ministerier har været med til at producere, og hvor det også står.
Alligevel har Integrationsministeriet gentagne gange her i Folketinget i salen, i samråd og i svar på spørgsmål - afvist, at man kan følge den grænse, der ligger hos Beskæftigelsesministeriet.
Det synes jeg jo må være principielt problematisk.
Vi har alle de her eksempler på, at Justitsministeriet har slået fast, at den grænse altså også må gælde Udlændingeservice, og derfor er jeg jo også meget interesseret i at høre, hvad det betyder for samarbejdet i regeringen og særlig mellem Justitsministeriet og Integrationsministeriet, at man altså i Integrationsministeriet ikke bare ved én lejlighed, men ved flere lejligheder har valgt at sidde så klart et svar fra Justitsministeriet overhørig.
Brian Mikkelsen (KF), 2008-11-19:
Den meddelelse, som Integrationsministeriet kom med den 2. oktober til Udlændingeservice, er også blevet til i et samarbejde med Justitsministeriet.
Og derfor kan jeg godt sige her, at der er enighed mellem Integrationsministeriet og Justitsministeriet om den fortolkning af arbejdstagerbegrebet, som er indeholdt i Integrationsministeriets meddelelse til Udlændingeservice.
Så vi er enige om den meddelelse og den redegørelse, der er blevet afgivet den 2. oktober.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2008-11-19:
Det afgørende er, at der er realvækst, at vi år for år bruger flere penge på det offentlige forbrug.
Jeg står ikke og taler regeringens politik ind i Paradis.
Jeg sagde faktisk, at det har jeg ikke nogen ambition om at gøre, for dér er regeringens politik ikke.
Men vi arbejder år for år på at gøre tingene stadig bedre.
Der er fantastiske forhold for de børn, der skal passes nede på Stevns.
Der er jo masser af jordnære eksempler på, hvordan det her samfund dag for dag bliver bedre.
Det hænger bl.a. sammen med, at vi altså dag for dag bruger flere penge.
Vi bruger 26,5 pct. af bruttonationalproduktet på offentligt forbrug, og det er en større andel af samfundskagen end den, man brugte på det under den tidligere SR-regering.
Det er et faktum.
Inden for det ekstra store råderum er det jo altså en vedvarende opgave at bruge pengene med størst mulig omtanke, og der kan man da finde eksempler på kommuner, der gør det bedre end andre.
Man kan da også finde eksempler på kommuner, der har enhedsomkostninger, der ligger langt ud over gennemsnittet, og det sætter sig alligevel i en dårligere service end i de kommuner, hvor man virkelig forstår at bruge pengene.
Derfor er regeringens tilgang til det her, at vi år for år laver aftaler, der skaber et større økonomisk råderum, et større politisk råderum for kommunerne, og at vi så ansporer til at lade de gode eksempler vandre frem for det, der øjensynlig er hr. Morten Bødskovs livsindstilling, nemlig kun at kigge på de dårlige eksempler og så fremhæve dem.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-11-19:
Jeg vil gerne understrege igen, at det her er en praktisk foranstaltning for at forankre beskæftigelsessystemet.
Det vedrører ikke den aktive beskæftigelsespolitik; det er jo stadig noget, vi fastlægger her i Folketinget.
Vi skriver oven i købet i aftalen, at vi skal have en stærkere statslig styring, og det vil sige, at med de systemer, vi har, og som arbejdsmarkedets parter er inde over, nemlig beskæftigelsesrådene - de regionale og de lokale beskæftigelsesråd - er det fortsat med arbejdsmarkedets parter og i Folketingssalen, at vi fastsætter beskæftigelsespolitikken.
At vi så gennemfører den politik, vi fremlagde i 2004, synes jeg er svært at tage som andet, end at regeringen sammen med Dansk Folkeparti selvfølgelig prøver at realisere de tanker, vi havde med kommunalreformen dengang.
Det synes jeg hverken er underligt eller suspekt, men et naturligt led.
Og jeg synes stadig, det er svært at se, hvorfor vi skal opretholde flere administrative systemer for mennesker, der har det samme problem, nemlig at de mangler et arbejde.