Lone Dybkjær (RV), 2011-04-26:
Hr. Kim Mortensen har jo allerede sagt, at en part af problemet med denne forespørgsel er, at den er stillet på et tidspunkt, hvor forhandlingssituationen var en helt anden.
Det gør jo så, at det heller ikke helt er den tekst, som hr. Per Clausen talte over, og det er da sådan set også o.k., at den er ændret.
Men alligevel gør det jo, at det bliver en anden type debat.
Fru Pia Olsen Dyhr har jo meget smukt forklaret, hvad det er for spor, der er i alt det her, så det er der ingen grund til at tvære længere i.
Uanset hvad, er Det Radikale Venstre tilhænger af det europæiske samarbejde.
Det har vi en lang række grunde til, som er sagt masser af gange i Folketinget, og dem skal jeg derfor ikke gentage her.
Det gælder, uanset at det øvrige Europa har et borgerligt drej, som Det Radikale Venstre sådan set ikke er tilhænger af.
Det gælder også på det økonomiske område; vi tror, det er nødvendigt med et økonomisk samarbejde.
Men det er ikke ensbetydende med, at vi er tilhængere af alle de ting, regeringen foretager sig eller de øvrige borgerlige partier i Europa foretager sig.
Der skal ikke være nogen tvivl om, at vi sådan set gerne så et andet Europa med en anden politisk observans end den, der er i øjeblikket.
Men det ændrer ikke ved, at vi er nødt til at arbejde inden for de europæiske rammer alligevel, for vi mener overordnet, at det er nyttigt med det europæiske samarbejde.
Så er der spørgsmålet om debatten mere konkret i dag vedrørende den selvstændige økonomiske politik.
Der indrømmer jeg gerne, at vi i det forslag til vedtagelse, som vi er medforslagsstillere til, også har brugt ordene selvstændig økonomisk politik.
Men jeg vil bare sige, at når hr. Per Clausen taler om selvstændig økonomisk politik, så er jeg fuldstændig overbevist om, at det er noget andet, end når Det Radikale Venstre taler om selvstændig økonomisk politik, eller når regeringen, Socialdemokraterne eller SF taler om selvstændig økonomisk politik.
Vi tager det sådan set inden for nogle andre rammer end dem, Enhedslisten og, tror jeg, også Dansk Folkeparti har, for der er jo nogle lånemarkeder, og der er et globalt samarbejde af forskellig art, som skal indgå i det – for nu ikke at nævne alting.
Så det der med, at Danmark kan føre en selvstændig økonomisk politik, har under alle omstændigheder sine meget stærke grænser.
Det synes jeg godt man kan understrege noget mere, end vi gør, for det bliver en sådan lidt vanvittig debat, når vi siger selvstændig økonomisk politik: Det har Danmark jo ikke mulighed for på alle punkter.
Vi har det på nogle enkelte punkter, og det er så også dem, der er nævnt i den beretning, der er vedrørende konkurrenceevnepagten.
Så er der spørgsmålet om ordene, som hr. Per Clausen nævnte, og da det nu er ham, der har rejst debatten, vil jeg også gå lidt ind på de ting, han sagde, og det drejer sig så om ordene, som vi totalt misbruger.
Vi må ikke sige konkurrenceevnepagt, for det hedder noget helt andet i det europæiske, nemlig europluspagten.
Jeg synes til forskel fra Enhedslisten, det er helt i orden, at det hedder europluspagten.
Jeg synes, det er fint, det hedder europluspagten.
Jeg synes sådan set, det havde været meget rart, hvis vi også havde kaldt det europluspagten, for så vidste vi, hvad vi snakkede om; så behøvede vi ikke at blive ved med at repetere en lang række ting.
Det, der så bliver den store forskel mellem Enhedslisten og os, for det er der unægtelig på det europæiske område, er, at det er meget forfærdeligt for Enhedslisten, at man derved påtager sig yderligere ansvar og forpligtelser i det europæiske samarbejde.
Det synes vi er rigtig godt.
Vi mener, at det med en økonomi som den danske, med et lille land som Danmark er fuldstændig nødvendigt, at vi påtager os yderligere ansvar og forpligtelser, hvis vel at mærke de andre lande også gør det.
Og det er jo hele pointen: Det er alle, der skal påtage sig yderligere ansvar og forpligtelser.
Så er det helt forfærdeligt, at vi så også skal gøre det, når vi står uden for euroen –
det er Det Radikale Venstre ikke tilhænger af at vi gør, men det gør vi altså.
Vi synes stadig væk, at det er vigtigt, at vi påtager os ansvar og forpligtelser, og at andre lande gør det.
Så for os er pointen ikke de her ord, tværtimod synes vi, det havde været fint, hvis vi havde brugt ordene.
For os bliver pointen, at det er fint, at vi er gået ind i det her arbejde, og det er også fint, at vi fik ændret nogle af de ting, der var fra starten.
Det er jo en del af at forpligte sig; det betyder altså også, at man kan få indflydelse.