runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ida Damborg (SF), 2012-01-17:
Jeg vil sige til hr. Peter Skaarup, at vi rigtig gerne vil se på det.
Men det skærer også mig i hjertet, som det skærer alle os, der er herinde, i hjertet, at der er nogle, for hvem det ikke er muligt at få prøvet en sag, når man er nået dertil, at det er muligt at tale om det og beskrive, hvad der er foregået.
Det kan jeg sagtens se det fornuftige i, men jeg synes, det er fornuftigt at afvente Straffelovrådets arbejde, og det er derfor, at hr. Peter Skaarup ikke får noget klart svar – ja eller nej – men vi vil gerne se på det.
Peter Skaarup (DF), 2012-01-17:
Jeg vil spørge SF's ordfører her i dag under debatten om en ændring af forældelsesreglerne, altså det forslag, Dansk Folkeparti har fremsat, om SF's ordfører er enig med SF's retsordfører, fru Karina Lorentzen Dehnhardt, som den 21. oktober sagde til det, der hedder navisen.dk: »Reglerne som de er i dag betyder, at der sidder rigtig mange ofre for seksuelt misbrug ude rundt om i Danmark, som ikke kan få deres sag prøvet.
Og hvis det overhoved bevismæssigt kan holde, så syntes jeg, det skal kunne lade sig gøre«.
Det siger fru Karina Lorentzen Dehnhardt, som tilføjer, at hun er enig med Venstre, der altså har den samme holdning som Dansk Folkeparti.
Så spørgsmålet går simpelt hen på: Er SF's ordfører i dag enig i det, som SF's ordfører sagde til navisen.dk?
Jeg synes, det var lidt uklart, hvad der blev sagt i ordførertalen.
Ida Damborg (SF), 2012-01-17:
Tak for det.
På vegne af SF's sædvanlige ordfører på retsområdet, fru Anne Baastrup, skal jeg sige følgende: SF vil gerne være med til at kigge på forældelsesfrister på pædofiliområdet, men vi synes, at det er rigtig vigtigt at afvente Straffelovrådets arbejde.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at vi har stor fokus på indsatsen over for ofrene for de her forbrydelser.
Det her er nogle af de værste forbrydelser og nogle af dem, der er mest hjerteskærende, og det kan også godt være en del af helingsprocessen at opleve, at krænkeren bliver dømt eller i hvert fald anklaget.
Men vi synes, at det er på sin plads at afvente arbejdet i Straffelovrådet.
Morten Bødskov (S), 2012-01-17:
Nu har vi iværksat et arbejde, som til dels blev iværksat af den tidligere regering, hvor Straffelovrådet skal kigge på kapitel 24 om sædelighedskriminalitet.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi får givet tid og rum til at arbejde til bunds med de her spørgsmål; det er vigtige spørgsmål.
Men jeg tror også, det er vigtigt, at man har for øje, hvad der kan lade sig gøre, og hvad der giver mening.
Vi har jo alle sammen en fælles interesse i, at vi undgår det her uvæsen, og derfor tror jeg også, at vi alle inderst inde har en interesse i at sikre, at vi får tilrettelagt et system, som er i stand til bedst muligt at sikre, at det i hvert fald ikke sker igen.
Derfor er det regeringens indstilling, at det selvfølgelig bør være et grundelement i de videre overvejelser, vi skal have: at behandling forudsætter samtale, og at de to ting hænger sammen.
Det synes jeg at man skal lytte til.
Meget kan jo gå galt, hvis man uden at have faglig viden om det her spørgsmål lige pludselig begynder at vedtage ting, som dem, der beskæftiger sig med det, og dem, der har faglig viden om det, advarer imod.
Så kan meget jo gå galt.
Derfor er min anbefaling, min indgang til det her arbejde, at det altid er godt lige at basere de handlinger, man har tænkt sig at foretage, på, hvad de folk, som rent faktisk beskæftiger sig med det, siger.
Karsten Lauritzen (V), 2012-01-17:
Det er sådan set et andet emne, som jeg godt vil høre justitsministerens holdning til.
Der har været nogle diskussioner om, hvorvidt nogle af de pædofilidømte, der sidder på sikrede institutioner, har adgang til internettet, og der har været nogle frygtelige historier om det.
I forlængelse af det udmærkede beslutningsforslag, som Dansk Folkeparti har fremsat her, ville det være interessant at høre, om det er noget, justitsministeren har nogle holdninger til: Skal man, når man nu er pædofilidømt, kunne sidde og chatte på Facebook eller på internettet med børn, hvilket der desværre er set nogle eksempler på?
Justitsministeren lægger sig meget op ad Straffelovrådet, men mig bekendt er det ikke lige noget, som Straffelovrådet beskæftiger sig med, så det må være noget, som ministeren forhåbentlig umiddelbart kan tage stilling til.
Det vil være rart at høre, om det er i orden, eller om det ikke er i orden.
Peter Skaarup (DF), 2012-01-17:
Da Enhedslisten åbenbart ikke vil støtte det her beslutningsforslag om tvangsbehandling, vil jeg spørge fru Pernille Skipper som Enhedslistens ordfører om, hvad man så mener der skal ske.
Jeg spørger, fordi både Børns Vilkår og Red Barnet jo gentagne gange i forbindelse med debatten om nogle af de alvorligste sager – bl.a. bliver en sag fra Nordjylland jo beskrevet meget intenst i medierne i dag – har fortalt os, at der er en gruppe af pædofile, som nægter at modtage behandling, og som man ikke kan nå med de nuværende redskaber.
Pernille Skipper (EL), 2012-01-17:
Jeg vil starte med at sige, at vi nu flere gange i dag har talt om pædofili og pædofile, og det er helt klart, at vi ikke for mange gange kan slå fast, at det er nogle skrækkelige og voldsomme sager, der er tale om.
Vi ønsker ikke kun at forebygge pædofili; vi ønsker selvfølgelig også, at man, når der findes en pædofil, gør alt, hvad man kan, for at vedkommendes handling ikke skal gentage sig.
Så kommer spørgsmålet om, om tvangsbehandling så virker, og der er jo flere, som her fra talerstolen i dag har gjort opmærksom på, at de professionelle siger, at det gør den ikke; at en grundlæggende præmis for, at behandlingen kan virke, er, at den pædofile medvirker.
Det kan være en del af en dom at man bliver behandlet, og det vil ofte virke mere motiverende, men det er altså grundlæggende sådan, at man skal være motiveret for behandling, for at den virker.
Derfor vil vi fra Enhedslistens side heller ikke støtte beslutningsforslaget i dag.
Hvis vi havde troet, at det havde en reel effekt, så havde vi overvejet det, som også SF's ordfører siger, men det er altså ikke tilfældet, og derfor kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.
Jeg vil dog også sige, at noget af det, vi ikke har talt om, er, hvordan vi forebygger, at pædofile handler på den trang eller lyst, der opstår.
Altså, vi må indse, at der faktisk ikke er noget reelt behandlingstilbud til de mennesker, som går og har tankerne, men som ikke har handlet på dem endnu.
Det er tabubelagt.
Det er ikke noget, man taler med sine venner om at man kunne have et problem med, og det er ikke noget, man sådan går til nogen med.
Der tror jeg vi kan blive bedre; jeg tror godt, at vi kunne blive meget, meget bedre, hvis vi skabte nogle tilbud til mennesker, som har tankerne, og som ikke har handlet på dem endnu, men som gerne vil undgå at handle på dem.
Det tror jeg er en vej, som vi bør afsøge, hvis vi gerne vil gøre noget for at sikre, at der er så få ofre for pædofili som overhovedet muligt.
Og det er vi jo enige om, at vi gerne vil.
Ida Damborg (SF), 2012-01-17:
På vegne af SF's ordfører skal jeg gøre opmærksom på, at SF vil gøre alt, for at antallet af seksuelle ofre mindskes, men tvangsmæssig behandling mener SF ikke er løsningen på det, som jeg håber i virkeligheden er Dansk Folkepartis formål med at fremsætte forslaget, nemlig at den dømte ikke falder tilbage i ny kriminalitet, i ny sædelighedskriminalitet.
Der findes, som vi også har hørt flere sige i dag, to former for behandling af dømte seksualforbrydere: psykoterapeutisk og medicinsk behandling.
Psykoterapeutisk behandling er slet ikke mulig, for der skal den dømte jo aktivt medvirke og være motiveret, for at det overhovedet skal have nogen effekt, og for at der overhovedet er nogen, der vil være med til at behandle ham.
Medicinsk behandling er til gengæld meget sjælden, fordi det kan give meget alvorlige, ja faktisk livstruende bivirkninger, men selv den medicinske behandling kræver kontrol og undersøgelse og kræver altså, at den dømte medvirker.
Hvis SF troede, at tvangsbehandling virkede eller overhovedet var realistisk at få til at fungere, ville vi overveje det, men vi synes, forslaget sådan lidt er som taget ud af en folkestemning: Jo mere vi straffer, jo mere vi er hårde, jo bedre skal det nok gå.
Og SF tror ikke på, at det er det, der har en effekt; SF tror på den gode behandling, som vi er nogle af de allerbedste til i verden.
Jeppe Mikkelsen (RV), 2012-01-17:
Det er der en årsag til at vi ikke gør i dag.
Alle psykologiske og psykoterapeutiske tilgange bygger på frivillighed, ellers opnår man ganske enkelt ikke resultater – snarere tværtimod.
Jeg tror også, risikoen ved at tvinge folk til medicinsk behandling, tvinge folk til at blive sprøjtet eller lignende er meget, meget stor, og jeg er bange for, at vi potentielt i den anden ende kan ende med at løslade folk, som er meget, meget værre, end da de kom ind.
Beslutningsforslaget har i mine øjne også en lægeetisk problemstilling.
Kan vi kræve, at danske læger, psykiatere m.fl. tvangsbehandler pædofile, som bag fængslets mure jo ikke sådan direkte er til fare for sig selv eller for andre?
Derudover bør det i denne debat nævnes, at en hel del sædelighedsdømte allerede i dag løslades med krav om sexologisk behandling – ellers kan de faktisk få inddraget prøveløsladelsen.
Jeg har talt med fagfolk fra kriminalforsorgen.
Jeg synes – det var hr. Peter Skaarup også inde på – at det er meget spændende at høre, hvordan fagfolk på området stiller sig i forhold til det, og jeg er måske kommet det lidt i forkøbet, i forhold til at vi skal ud at besøge nogle institutioner, men jeg har snakket med nogle fagfolk fra kriminalforsorgen, som har oplyst mig om, at den kønsdriftsdæmpende behandling ved Herstedvester f.eks. er meget succesfuld, og at det allerede i dag fungerer rigtig godt.
Og det tyder meget også på.
Den seneste recidivstatistik fra kriminalforsorgen fra 2010 viser, at kun 2,9 pct. af de sædelighedskriminelle begår ny sædelighedskriminalitet – altså 2,9 pct.!
Det tal kom altså utrolig meget bag på mig, da jeg fik det gravet frem, for det er absolut ikke det indtryk, man får, når man læser mediernes dagsorden i hvert fald.
Derfor vil jeg næsten hellere bruge lejligheden til at rose personalet i kriminalforsorgen for deres arbejde med sædelighedsdømte.
Hvis vi bare havde et lige så lavt recidiv for alle andre kriminalitetsgrupper, ja, så vil jeg sige, at vi godt nok ville spare rigtig mange penge på de indsatte, vi ville ikke have så store problemer med overbelægning i fængslerne, og frem for alt ville vi spare samfundet for et rigtig, rigtig stort antal ofre.
Det lave recidiv betyder ikke, at jeg mener, vi skal smække benene op og slappe af; vi skal gøre endnu mere for at sluse pædofilidømte ud til en virkelighed uden pædofili, men jeg tror absolut ikke, at tvangsbehandling er vejen frem – tværtimod.
Derfor kan vi i Radikale Venstre ikke støtte beslutningsforslaget.
Ole Hækkerup (S), 2012-01-17:
Prøv og hør en gang: Skal vi tvangsbehandle alle, også dem, der siger, de gerne frivilligt vil i behandling?
Dem, der siger, de vil i frivillig behandling, skal vi sætte i frivillig behandling.
De er jo allerede i gang med at blive behandlet.
De er allerede nået dertil, at de har erkendt, at der er noget galt.
Sådan som jeg læser Dansk Folkepartis forslag, skal alle i tvangsbehandling, uanset om de er parate til at gå i frivillig behandling eller ej.
Og når jeg spørger nogle, eksempelvis Red Barnet, om det er en god idé, så siger de: Nej, det, der er problemet, er dem, der ikke vil i frivillig behandling.
Her er jeg jo fuldstændig enig med Red Barnet.
Her er jeg jo fuldstændig enig med justitsministeren.
Men der er ingen grund til at være bekymret, havde jeg nær sagt.
Hr. Peter Skaarup skal nok vinde konkurrencen om, hvem der kan tvinge mest.
Det, der bare er vigtigt at sige for mig, er, at dem, der frivilligt vil gå i behandling, skal vi få i frivillig behandling, for det er det, dem, jeg har snakket med, der er kloge på det her, siger man skal gøre, for det er det, der får dem længst i forhold til at udgøre den mindst mulige fare for vores børn, når de en dag skal slippes løs.
Jeg læser så Dansk Folkepartis forslag sådan, at alle skal i tvangsbehandling.
Det synes jeg så er lidt ærgerligt for dem, der af sig selv vil i frivillig behandling.
Men det ændrer ikke på, og det var det, jeg prøvede at sige, at jeg synes, at der er et problem med dem, der ikke vil i frivillig behandling.
Der synes jeg, at nogle af de her metoder er i orden, og der siger jeg, at vores system allerede i dag indeholder tvang, og det generer mig heller ikke.
Peter Skaarup (DF), 2012-01-17:
Jeg synes, det er glimrende, hvordan hr. Ole Hækkerup prøver på at udlægge sin tekst, og jeg synes, vi skal have en god snak og dialog om det i Retsudvalget, hvor vi måske i forbindelse med, at der skal laves en aftale for kriminalforsorgen for den kommende 4-års-periode, formentlig skal ud at besøge nogle fængsler.
Der kunne det være interessant at diskutere det her nærmere med fagfolk.
Men jeg må bare konstatere, at der altså er to holdninger til det i regeringen, for vi har lige hørt en minister for 20 minutter siden fra talerstolen hælde det her forslag ned ad brættet og sige, at der ikke skal være nogen tvangsbehandling.
Eksperterne siger, det er skidt.
Dansk Folkeparti har så fremført, at Børns Vilkår faktisk synes, at det er en vigtig ting for at nå den sidste gruppe, som undslår sig tvangsbehandling, enten fordi de ikke vil, eller fordi de måske gerne vil presses til at ville.
Red Barnet har samme opfattelse.
Der er en gruppe, vi ikke når i dag.
Men hvad er det, vi skal tro på?
Er det regeringens holdning personificeret ved justitsministeren, som siger, at der ingenting skal ske, og ned ad brættet med det tåbelige forslag, eller er det Socialdemokraternes holdning, som hr. Ole Hækkerup giver udtryk for, og som jeg synes er prisværdig og fornuftig?
Ole Hækkerup (S), 2012-01-17:
Så skal jeg prøve igen.
Vi er allerede inde på et spor, hvor man bruger tvang.
Man kan kalde det indirekte tvang, man kan kalde det direkte tvang.
Det er rigtigt, at når Dansk Folkeparti foreslår, at alle skal tvangsbehandles, så kan jeg godt dele den bekymring, som bl.a. hr. Karsten Lauritzen udtrykte,
så ender vi med at tage alle dem, der frivilligt har indset, at de er helt gal på den, og tvinge dem ind i en behandling, hvor de måske i virkeligheden ville blive mere effektivt behandlet, hvis vi bare gik efter, at de havde indset det selv.
Men jeg synes også, der er et problem med dem, der ikke har indset det selv.
Jeg skal ikke skyde hr. Peter Skaarup noget i skoene, fordi Dansk Folkeparti vil sikkert også sige, at alle dem, der går frivilligt i behandling, fordi de allerede har erkendt, hvor galt på den de er, er måske i virkeligheden ikke dem, det her forslag retter sig mod – hvis jeg nu skal lave en fortolkning – sådan at man kan fokusere på dem, det i virkeligheden handler om.
Men kan man få flere ind ved at lave sanktionssystemet ligesom med systemet med prøveløsladelse, hvor man siger, at det kun er, hvis du går i behandling, du kan få lov til at blive prøveløsladt, eller kan man finde på andre elementer af den slags, synes jeg da virkelig, det er værd at kigge på.
Folk, der ikke er dømt til forvaring, men er dømt strafegnet og sidder i fængsel, kan vi ikke have dem siddende der på livstid.
På et eller andet tidspunkt skal de ud, og så synes jeg, det er vores opgave at sørge for ved at lokke, true eller tvinge dem, at de udgør så lille en risiko som overhovedet muligt, når de kommer ud.
Peter Skaarup (DF), 2012-01-17:
Det er nemlig rigtigt, som hr. Ole Hækkerup siger, at der er pædofile, der i forbindelse med deres sygelige trang til at have sex med børn godt er klar over, at den er gal, og godt vil imødekomme det krav, at de med tvang skal underkastes behandling, for så er der ligesom ikke nogen vej uden om, heller ikke for dem selv, at de skal gå ind på det her.
Det er jo et af hovedargumenterne for netop at lave den ordning, som Dansk Folkeparti foreslår.
Ligesom hr. Karsten Lauritzen siger, er det så desto mere uforståeligt, at hr. Ole Hækkerup for åben tv-skærm siger, at Socialdemokraterne ønsker tvangsbehandling.
Jeg har også et citat fra Newspaq – jeg synes ikke, at jeg vil bruge tid på at læse det op – hvor hr. Ole Hækkerup også støtter Venstres holdning til det, inklusive tvangsbehandling.
Jeg tror, det er en afart af det, og man mener altså, der skal nogle sanktioner til for at motivere til en såkaldt tvangsbehandling.
Jeg er bare ude efter, hvad der er op og ned i regeringens politik.
Jeg forstår det ikke.
Ole Hækkerup (S), 2012-01-17:
Hvad nu, hvis nu det viser sig, som f.eks. hr. Peter Skaarup påpegede i sit spørgsmål tidligere i denne debat, at der faktisk er nogle, for hvem det virker bedst, hvis man siger: Vi stiller det her kontante krav om behandling?
Der kan være nogle, der går frivilligt med til det, men det kan også være, at der er nogle, der faktisk skal præsenteres for det, og så synes jeg da, at vi skal gøre det.
Så skal vi da ikke lade være med at gøre det.
Hvis der er nogle, der har brug for at blive mødt med det krav, for at de kan komme videre, for at de ikke skal udgøre en fare for vores børn, når de kommer ud, så skal vi da gøre det.
Er det så sådan, som hr. Peter Skaarup siger?
Det er jo lige præcis det, jeg synes er interessant med det forskningsprojekt, der skal afdække, hvad for nogle behandlingsformer der virker, og hvad for nogle der ikke virker, og hvis resultater vil blive præsenteret for os i løbet af i år.
For det handler jo netop om at gøre det så effektivt, som vi overhovedet kan.
Men jeg må bare sige, at vi jo allerede er inde på sporet med tvangsbehandling, når man siger – og det var jo det, hr. Karsten Lauritzen også selv sagde i sin tale: Du kan blive prøveløsladt, hvis du går ind i en behandling; hvis du ikke går ind i en behandling, kan du ikke blive prøveløsladt.
Og skulle der være nogle, f.eks. i forskningsprojektet, der kan komme med ideer, hvor man går videre ad det spor, synes jeg også, det vil være rigtigt, at vi gør, som der bliver foreslået.
Karsten Lauritzen (V), 2012-01-17:
Der er vel 1 million danskere, der ser TV-avisen, og jeg tror måske, at 999.000 af dem, der så det indslag, hr. Ole Hækkerup deltog i, hvor han på vegne af Socialdemokratiet som retsordfører sagde, at man i Socialdemokratiet gik ind for tvangsbehandling af pædofile, fik opfattelsen af, at man faktisk gik ind for det, Dansk Folkeparti foreslår her.
Det gør vi ikke i Venstre, og vi er da glade for, at justitsministeren giver udtryk for en anden holdning.
Men hr. Ole Hækkerup kan ikke løbe fra, at han har stået i TV-avisen og sagt: Vi går ind for tvangsbehandling.
Så er det jo fair nok, at man må krybe til korset og sige, at man er blevet klogere og ikke kunne overbevise justitsministeren, men hr. Ole Hækkerup kan ikke pakke det ind på den måde, som han gør, for enhver kan jo bare gå ind og se det indslag.
Det er en ommer, vil jeg sige til hr. Ole Hækkerup.
Ole Hækkerup (S), 2012-01-17:
Jo, sådan som jeg i virkeligheden hørte det, ministeren sagde i sin tale, var det, at der er nogle, der går ind i en frivillig behandling, fordi de har indset, at det, de har gjort, er så forkert.
Det var i øvrigt også det, jeg hørte Venstres ordfører sige.
Jeg synes faktisk også, at ministeren i sin tale beskrev, hvordan det her med prøveløsladelse er knyttet an til, at vedkommende er i behandling.
Det kan man jo kalde indirekte tvang, eller man kan kalde det direkte tvang, hvis man vil, men uanset hvad er det jo sådan, at man siger: Hvis du går i behandling, får du nogle rettigheder, som du ellers ikke får.
Og det kan i virkeligheden godt være, at der er mere potentiale i den grundlæggende måde at tænke på.
Mit kriterium er så bare, at vi skal gøre det så effektivt som muligt.
Vi har dem, der er dømt.
Her viser det sig, at der er en gruppe, som vi bedst får has på, ved at de går ind i den frivillige behandling, fordi de selv har erkendt det.
Så står vi tilbage med nogle, der ikke vil gå ind i en frivillig behandling.
Her siger vi, at vi knytter deres rettigheder som indsatte, f.eks. til prøveløsladelse, op på, at de selv går i en behandling.
Så får vi has på endnu flere.
Hvor mange er der så tilbage i restgruppen?
Og hvad gør vi ved dem?
Det er i virkeligheden en fuldstændig logisk tilgang til den her problemstilling.
Karsten Lauritzen (V), 2012-01-17:
Jeg er en smule forvirret, for der er ikke helt overensstemmelse mellem det, Socialdemokratiets ordfører siger, og det, justitsministeren sagde.
Socialdemokratiets ordfører siger i en mild og lidt omskrevet udgave det, som ordføreren sagde til Danmarks Radio i TV-avisen i slutningen af oktober måned, hvor ordføreren sagde, at Socialdemokratiet går ind for at tvangsbehandle pædofile.
Nu pakker ordføreren det lidt ind og siger, at det vil man da ikke udelukke, mens ministeren fuldstændig afviste det.
Derfor er jeg lidt forvirret.
Morten Bødskov (S), 2012-01-17:
Jeg synes bare, vi koncentrerer debatterne der, hvor de hører hjemme, og hvis der skal stilles spørgsmål om det og adgangen til internettet, så klarer vi det via Retsudvalget.
Her er der lagt op til en diskussion om behandlingsformer i forbindelse med pædofilidømte i kriminalforsorgen.
Karsten Lauritzen (V), 2012-01-17:
Men jeg vil sige, jeg sådan set synes, det er relevant, qua at Dansk Folkeparti har et beslutningsforslag, der handler om, hvordan man forhindrer pædofile i at fortsætte deres overgreb på børn.
Det kan selvfølgelig være et fysisk overgreb, men det kan også være det overgreb, der foregår via en chat på Facebook og andre ting, så derfor synes jeg sådan set, det er relevant.
Men det er i orden, så stiller vi et skriftligt spørgsmål, og så får vi det belyst ad den vej.
Men det kunne jo bare være, at ministeren havde en holdning til, om det var i orden eller ikke var i orden.
Morten Bødskov (S), 2012-01-17:
Det kan vi godt have en længere diskussion om, men jeg har ikke opfattelsen af, at det at have adgang til internettet indgår i nogen behandlingsprogrammer af pædofilidømte i Kriminalforsorgen, så jeg synes måske nok, vi skulle prøve at reservere den type af diskussioner til der, hvor de hører hjemme.
Jeg svarer meget gerne på spørgsmål om forhold, der vedrører det her, i Retsudvalget.
Her behandler vi et forslag fra Dansk Folkeparti om nye behandlinger af pædofilidømte, og det synes jeg vi skal prøve at holde os til.
Det andet vil jeg meget gerne svare på i Folketingets Retsudvalg.