runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Erling Bonnesen (V), 2013-11-20:
Jo, men når vi så kan konstatere på en status, her og nu, at det ender i ren Ebberød Bank, er vi jo nødt til at reagere.
Det er jo fint nok, at man kan få lidt ekstra arbejdspladser ved grøn omstilling, ved at sælge energiteknologi, men når man så sætter endnu flere arbejdspladser til, f.eks. i gartnerisektoren, er vi jo nødt til at reagere.
Når man på de udmeldinger, der er kommet fra regeringen i forhold til PSO-afgiften, kan konstatere, at stigningen på 100 mio. kr. nu er blevet 14 gange større, så må man jo sige, at det kan de ikke konkurrere med.
Det er jo fint nok, at der er blevet nedsat et udvalg, der skal undersøge tingene, men så må man jo også trykke på speederen, sådan at man kan få konklusionerne på bordet og levere svaret på, hvad man vil gøre ved det.
Når det er, at jeg på det første svar fra ministeren nu kan konstatere, at man i regeringen er enig om, at der skal gøres noget ved det, så synes jeg også, der var lejlighed til at løfte sløret lidt for, hvilke overvejelser det er, man gør sig, hvilke ting det er, man vil spille ud med, sådan at man også kan få sendt et signal, f.eks. til Aalborg Portland, men ikke mindst til gartnerisektoren, om, hvad der er på vej, sådan at de også kan se, at de har en fremtid for sig i gartnerierne.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2013-11-20:
Så kunne jeg godt tænke mig at høre, om skatteministeren mener, at vi i Danmark har flere eksempler på, at den grønne omstilling er alt andet end bæredygtig økonomisk.
Holger K. Nielsen (SF), 2013-11-20:
Der bliver spurgt, om jeg er enig med min gode kollega klimaministeren, og jeg vil starte med at sige, at hvis jeg havde sagt, at jeg var uenig med ham, havde der nok været et problem, som man måtte se på internt i regeringen.
Og jeg tror også, at det ville give anledning til en vis diskussion uden for det her hus.
Så jeg kan starte med at sige, at jeg er fuldstændig enig med klimaministeren i, at den grønne omstilling i Danmark og Europa skal ske billigst muligt.
I Danmark og i EU har vi meget ambitiøse målsætninger på klimaområdet, og dem arbejder vi for at indfri, men omstillingen skal også være økonomisk bæredygtig.
Det ligger mig meget på sinde, at vi bevæger os mod målene på en omkostningseffektiv måde, altså får mest grøn energi for pengene.
Herudover lægger regeringen stor vægt på, at vi tager hensyn til danske virksomheders konkurrenceevne.
Støtten til VE-teknologier skal gives i en opstartsfase for at modne nye teknologier.
Der er ingen grund til at give støtte til grønne teknologier, hvis de godt kan klare sig selv på markedsvilkår.
Jeg kan lige tilføje, at hr. Lars Christian Lilleholt har stillet et fuldstændig enslydende spørgsmål til klimaministeren, som har givet et svar på spørgsmål S 426.
Og jeg er selvfølgelig fuldstændig enig i den skriftlige besvarelse, som klimaministeren har givet til hr. Lars Christian Lilleholt på et fuldstændig tilsvarende spørgsmål.
Marie Krarup (DF), 2013-11-20:
Spørgsmålet lyder: Hvordan vil ministeren sikre, at der fokuseres på at oparbejde forståelse af danske forhold i gymnasiets undervisning – og ikke kun de nære, de europæiske og de globale forhold – henset til formuleringen i gymnasielovens formålsparagraf, § 2, stk. 5, der ikke specifikt udtrykker behovet for at videregive forståelse for danske forhold?
Christine Antorini (S), 2013-11-20:
Når der i formålsparagraffen for alle de fire gymnasiale uddannelser står »det nære«, som der jo spørges til her, betyder det ikke mindst det danske, for det er jo danske uddannelser for danske elever.
Helt konkret er det læreplanerne, som sikrer behovet for at videregive forståelsen af det danske indgår i forhold til de forskellige obligatoriske fællesfag, og dem vil jeg gerne give nogle eksempler på i nogle af de forskellige obligatoriske fællesfag, og det er jo det, der er det vigtige, for så er det alle elever, der får den viden med.
Det gælder f.eks. faget dansk på stx, hvor beskrivelsen af fagets identitet og formål indledes på den her måde: Fagets kerne er dansk, sprog og litteratur.
Den samme formulering findes så også i de øvrige gymnasiale uddannelsers fag i dansk, dvs. både handelsgymnasium, teknisk gymnasium og hf.
Hvis vi kigger på faget historie, som også er obligatorisk på stx, vil vi se, at der står, at historiefagets kernestof er centrale begivenheder, perioder og udviklingslinjer i såvel Danmarks historie som verdens historie, og der er særlig vægt på Europas historie.
På hf hedder det: Kernestoffet er dansk, historie og identitet, og i samtidshistorie på hhx er det hovedlinjer i danmarkshistorien og verdenshistorien.
Det er den samme formulering, som indgår i kernestoffet i samfundsfag på C-niveau på hhx og htx.
Så på en række områder er det præciseret, hvad det nære betyder, når man går ind i de enkelte læreplaner.
Marie Krarup (DF), 2013-11-20:
Tak for svaret.
Det er jo noget, der ligger Dansk Folkeparti meget på sinde.
Vi lægger meget vægt på, at dansk kultur videregives til børn og unge, og at de får mulighed for at bearbejde dansk litteratur, kunst og historie grundigt i skolerne.
Vi mener, det er helt afgørende, at hver generation får mulighed for på denne måde at tage stilling til sin egen historie og sin kulturarv.
Derfor er det, at jeg som gymnasieordfører er bekymret over, at det i flere forhold faktisk er vanskeligt at arbejde med dansk kultur på højt niveau i gymnasiet.
Og derfor vil jeg gerne have, at der bliver foretaget nogle ændringer i bekendtgørelserne og læreplanerne, så gymnasieeleverne kan få bedre muligheder for at arbejde med dansk kultur.
Konkret er det nemlig et problem, at det er svært at få lov at arbejde på højt niveau med en fremtrædende dansk forfatter eller historisk begivenhed.
Man kan nærmest ikke arbejde på det allerhøjeste niveau med Søren Kierkegaards eller H.C. Andersens forfatterskab eller med væsentlige historiske begivenheder som f.eks. landboreformerne eller de sønderjyske krige i de to store selvstændige opgaver, som man har i det almene gymnasium.
For de opgaver – nemlig det tværfaglige mundtlige projekt AT og det tværfaglige skriftlige projekt SRP – er netop tværfaglige.
Hermed er der altså en pæn del af dansk kultur og historie, som ikke kan bearbejdes på det allerhøjeste niveau, som altså er det, der kræves i de her store opgaver, AT og SRP.
Min formodning er, at den slags uhensigtsmæssigheder skyldes, at der ikke i formålsparagraffen skrives tydeligt, at kendskabet til danske forhold naturligvis skal være en del af gymnasiets formål.
Jeg vil derfor spørge ministeren, om hun ikke vil få bragt dette i orden, så der i stedet for nære forhold kommer til at stå danske forhold, og der derefter kan foretages konsekvensrettelser i fagenes og projekternes læreplaner, så det kan blive muligt for en interesseret elev at skrive om f.eks. H.C. Andersen eller landboreformerne.
Christine Antorini (S), 2013-11-20:
Det er jo også derfor, jeg gav nogle eksempler på, hvordan det danske eksplicit fremgår i en række af de obligatoriske fag og deres læreplaner.
For det er vigtigt, at alle elever møder det på tværs i de gymnasiale uddannelser.
Jeg vil foreslå, at spørgeren i forhold til de tværfaglige opgaver stiller det her som et skriftligt spørgsmål.
For jeg tror ikke, man bare kan sige, at det ikke lade sig gøre, at det danske også indgår i det.
Men lad os se på det med de konkrete eksempler, som spørgeren lagde frem.
Jeg vil godt understrege, at det altså er en del af kernestoffet på en række fag allerede i dag.
Marie Krarup (DF), 2013-11-20:
Det er jeg utrolig glad for.
Selvfølgelig er det en del af kernestoffet i fagene dansk og historie og samfundsfag, det er soleklart.
Men der, hvor man kommer op på det allerhøjeste niveau, er i dagens reformgymnasium ved de meget store selvstændige projekter, som altså er AT og SRP, og der er man udelukket fra at beskæftige sig med f.eks. H.C. Andersens forfatterskab, fordi det ikke er tværfagligt.
Så jeg vil meget gerne stille spørgsmålet skriftligt, for jeg vil meget gerne have det ændret, og jeg vil også meget gerne have, at vi får ændret formålsparagraffen, sådan at vi ikke fremover får den form for uhensigtsmæssigheder.
Christine Antorini (S), 2013-11-20:
Hvis vi nu tager afsæt i H.C. Andersen, som spørgeren giver som eksempel, kan man jo både arbejde særfagligt i faget dansk, men man kan jo også arbejde med det tværfagligt.
Jeg tror, vi kommer til at støde ind i en politisk uenighed om, hvorvidt der skal gives vægt til de tværfaglige forløb i forhold til de enkeltfaglige forløb, herunder om man skal kunne få mulighed for at lave de store opgaver kun enkeltfagligt.
Men det er jo en anden diskussion, om det giver værdi at arbejde og sætte fagene i spil i forhold til hinanden.
På den måde giver man også et bredere perspektiv på H.C. Andersen, hvis man kan sætte flere fag i spil til at underbygge også H.C. Andersen.
Marie Krarup (DF), 2013-11-20:
Vi er ikke uenige om, at det kan være godt at arbejde tværfagligt, men vi er uenige om, om det ikke også bør være muligt at arbejde særfagligt på meget højt niveau.
Og det kan man altså ikke.
I eksemplet med H.C. Andersen ville man altså skulle have samfundsfag eller dansk eller et eller andet andet som det andet fag.
Det vil sige, at så skulle man belyse H.C. Andersen i et klassesamfundsperspektiv eller noget i den retning.
Man kan ikke få lov til at beskæftige sig med hans eventyr, som de står, ud fra spørgsmålet om, hvad han selv mener med de eventyr.
Det er en mangel, at det ikke kan lade sig gøre både på dansk- og historieområdet.
Christine Antorini (S), 2013-11-20:
Vi synes, det er vigtigt, både at man på højt niveau kan arbejde med det enkelte fag – og det kan man jo i de enkeltfag, der er – men også at eleverne lærer at sætte fagene i spil i forhold til hinanden, fordi det faktisk giver en bredere forståelse, også af H.C. Andersen, som vi nu bruger som case.
Jeg fik også et spørgsmål, om formålsparagraffen ikke skulle ændres.
Jeg vil godt understrege, at når der står »det nære«, er det, der ligger i det, at det både omfatter det lokale, det regionale, det nationale og det nordiske, og derfor vil det ikke være tilstrækkeligt bare at oversætte det nære med det danske.
Det er derfor med velberådet hu, at det er formuleret på den måde, sådan at man har det perspektiv i forhold til det danske.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2013-11-20:
Er ministeren enig i klimaministerens udtalelse fra Jyllands-Posten den 13. november 2013 om, at: »Der er blevet givet for høj støtte i for lang tid i for mange lande.
Det har gjort den grønne omstilling i en del europæiske lande alt andet end bæredygtig økonomisk.
Martin Henriksen (DF), 2013-11-20:
Tak for det.
Og set i det lys vil jeg høre, om ikke ministeren vil rette henvendelse til sine partifæller i Socialdemokratiet i Københavns Kommune og også til SF og meddele dem, at de planer, de har, om, at kriminelle skal forrest i jobkøen, kan de godt droppe.
Morten Bødskov (S), 2013-11-20:
Ja, 30 sekunder, vi prøver.
Jeg kan gøre det meget kort.
Hvis nu Dansk Folkeparti havde haft samme ambitionsniveau med hensyn til at forebygge, at unge havnede i bandekriminalitet, som et bredt politisk flertal inklusive SF har haft i Københavns Borgerrepræsentation, så ville meget være nået – det vil jeg sige.
Hvis man ser på eksempelvis den handlingsplan, der er lavet i et tæt samarbejde mellem socialområdet, beskæftigelsesområdet og politiet for Nørrebroområdet, så er der her tale om en meget, meget ambitiøs plan.
Og der tror jeg at vi alle sammen kunne have ønsket, at Dansk Folkeparti havde gjort lidt mere ud af det.
Jeg har mange roser til den plan, som borgerrepræsentationen i København har lavet på det her område, for efter den arbejder de jo hen imod det mål, som vi skal nå, nemlig at vi skal have færre ind i de her bander og vi skal have flere ud af banderne også.
Nu ændrer regeringen jo familiesammenføringsreglerne i de her særlige situationer, hvor den, der er blevet familiesammenført, må opleve det tragiske, at den pågældendes ægtefælle dør.
Og det er det, vi tager hånd om nu.
Så er der som sagt én stopklods i forhold til udvisning af kriminelle udlændinge, og det er vores internationale forpligtelser.
Jeg har godt hørt en sang fra Venstres ordfører her og i andre sammenhænge om, at det er noget, de vil ændre, men hver gang man så undrer sig over, hvad det er, de har tænkt sig at ændre, bliver det altid kastet tilbage på regeringen, og der bliver sagt, at det må regeringen komme med forslag til.
Og regeringens holdning er meget, meget klar, og den er, at dem, der kan udvises, selvfølgelig også skal udvises, for kriminelle udlændinge hører ikke til i Danmark, når de kan udvises.
Preben Bang Henriksen (V), 2013-11-20:
Har ministeren forståelse for de mange harme borgere, som på de sociale medier har sat spørgsmålstegn ved retfærdigheden i, at en række kriminelle udlændinge med domme for grove forbrydelser bag sig, såsom voldtægtsmanden fra Gullestrup, bandelederen Fis Fis og to palæstinensere, der er dømt for at have maltrakteret en uskyldig mand ved bl.a. at skære hans ene øre af, stikke ham adskillige gange med en kniv, slå ham med en hammer, knuse en flaske i hovedet på ham og forsøge at rykke det ene øje ud, får lov at blive i Danmark, mens den 7-årige Im og hendes mor, der begge er velintegrerede og selvforsørgende, blev udvist af Danmark, fordi morens mand ulykkeligvis døde?
Morten Bødskov (S), 2013-11-20:
Jeg forstår godt, at en borger, der sætter lighedstegn mellem sager af den nævnte karakter, kan være forarget.
Men det ændrer ikke ved, at det her – igen – svarer til at sammenligne pærer med bananer.
Og hvorfor så det?
Af den klare grund, at der er tale om to helt forskellige regelsæt.
Bevares, regelsættene er godt nok indeholdt i samme lov, men ikke desto mindre er det forskellige regelsæt.
Efter udvisningsreglerne skal der i voldssager, uanset varigheden af udlændingens ophold her i landet og uanset længden af den idømte straf, ske udvisning, medmindre udvisningen – som jeg var inde på før – vil være i strid med Danmarks internationale forpligtelser.
Det er altså kun – og jeg understreger kun – i tilfælde, hvor udvisningen vil være i strid med Danmarks internationale forpligtelser, at en udvisning kan undlades.
Og i så fald skal udlændingen i stedet altså udvises betinget.
Uafhængig heraf har vi jo altså regler om familiesammenføring og om bl.a. familiesammenførte ægtefæller og deres børn og regler om inddragelse.
Efter disse regler kan der ske inddragelse af en opholdstilladelse, hvis den familiesammenførte ægtefælle ikke længere opfylder betingelserne, og hvis inddragelsen ikke kan antages at virke særlig belastende.
Det samme gælder i forhold til den familiesammenførte ægtefælles børn.
Kan reglerne sammenholdes ud fra rimelighedsbetragtninger?
Og det kan de ikke, fordi det ikke giver nogen mening.
Som sagt har regeringen jo som bekendt i lyset af sagen om Im og hendes mor indgået en bred politisk aftale om at ændre reglerne vedrørende inddragelse i tilfælde af en herboende ægtefælles død.
Har regeringen tilsvarende planer om at stramme reglerne for udvisning i sager om vold?
Hertil kan jeg svare: Nej.
For virkeligheden er som sagt den, at det skal ske i dag, medmindre det vil være i strid med Danmarks internationale forpligtelser.
Og regeringen har ikke tænkt sig at overtræde vores internationale forpligtelser – heller ikke de af dem, som påhviler os i denne forbindelse.
Preben Bang Henriksen (V), 2013-11-20:
Nu er ministerens svar – jeg må sige naturligvis – jo ikke så meget anderledes fra svaret på det første spørgsmål.
De ligger da tæt op ad hinanden.
Men i en situation som her, hvor man har mulighed for at afæske regeringen dens holdning til forskellige forhold, vil jeg da godt spørge om justitsministerens holdning til en situation som den foreliggende.
Jeg skal ikke gentage de forbrydelser, der har fundet sted i den pågældende sag, men befolkningen kan for det første konstatere, at den pågældende udlænding ikke udvises af Danmark, og for det andet, at man ifalder en straf på mellem 1 og 3 års fængsel, dvs. som udgangspunkt sidder i fængsel to tredjedele eller halvdelen af tiden og endelig bliver idømt betaling af en tortgodtgørelse på 10.000 kr. til den, som det er gået ud over, den, der har fået øret skåret af, og hvis øje er blevet forsøgt krattet ud.
Jeg vil godt spørge, om ministeren finder anledning til, at reglerne på den ene eller anden måde skal strammes, og om, hvordan ministeren i det hele taget opfatter dommen i relation til gerningen sammenholdt med den opfattelse, som befolkningen i øvrigt har.
Karsten Lauritzen (V), 2013-11-20:
Jeg beklager, at ministeren ikke svarede på spørgsmålet om, hvorvidt det er rimeligt.
Og hvordan vil vi løse det?
Det havde jeg håbet at ministeren ville forholde sig til, altså at ministeren ville sige: Ja, jeg synes, det er urimeligt, og vi vil gerne være med til at sikre en bedre balance, sådan at det er de rigtige, der bliver udvist af Danmark, og ikke de forkerte, som det er tilfældet her.
Vi vil gøre det ved at sikre, at det bliver lettere at udvise og f.eks. arbejde med de internationale konventioner, der er, så man sikrer en bedre mulighed for at kunne udvise kriminelle.
Og det er der jo en proces i gang med, en proces, som Danmark ikke er en del af.
Og derfor vil jeg gerne spørge justitsministeren, hvad ministeren vil gøre for at sikre, at det bliver muligt at udvise flere kriminelle, end det er tilfældet i dag, hvor der ikke er balance.
For der er en urimelighed – det synes vi i hvert fald i Venstre.
Det havde jeg håbet at ministeren også syntes, men det er så ikke tilfældet.
Preben Bang Henriksen (V), 2013-11-20:
Så får jeg lige anledning til at afæske ministeren hans og regeringens holdning til den måde, som – i gåseøjne – de internationale forpligtelser praktiseres på i form af Menneskerettighedsdomstolens praksis.
Den virker i hvert fald på mange mennesker som mere politik end jura.
Det er sådan, at folk, der torturerer, som det er tilfældet i den her 30 sider lange dom, skærer ørerne af folk osv., ikke kan blive smidt ud af Danmark.
Det skyldes jo dybest set den praksis, vi har fået fra Menneskerettighedsdomstolen.
Er ministeren indstillet på at forsøge at påvirke denne praksis på den ene eller anden måde i en retning, så danskerne kan blive fri for de her folk?
Morten Bødskov (S), 2013-11-20:
Det er jo et spørgsmål, der ligger noget ud over det spørgsmål, der rent faktisk blev stillet.
Altså, partiet Venstre er jo altid velkommen til at gøre sig overvejelser om, hvordan man har tænkt sig at ændre Danmarks stilling i forhold til vores internationale forpligtelser.
Hver gang vi har den her type af diskussioner, stilles der den her form for spørgsmål af partiet Venstre.
Men når diskussionen så foregår eksempelvis i form af beslutningsforslag, hvor et parti som Dansk Folkeparti tager Venstre på ordet, er tonen ligesom en anden.
Altså, hvis man vil ændre Danmarks relation til eksempelvis den europæiske menneskerettighedserklæring, til FN-konventioner og andet, må Venstre fremlægge det og forklare befolkningen, hvorfor det kan være, at Danmark generelt ikke skal leve op til vores internationale forpligtelser.
Betyder det, at man ikke forstår forargelsen i nogle af de her sager?
Nej, men Venstre er jo nødt til, når man har sagt A, også at sige B, og så må man forklare danskerne, hvad det er for internationale forpligtelser, vi ikke skal leve op til, og hvordan man har tænkt sig det skal udmøntes.
Karsten Lauritzen (V), 2013-11-20:
Jeg vil sige, at modsat ministeren forstår jeg udmærket godt hr. Preben Bang Henriksens spørgsmål, og jeg synes egentlig, det er et fair spørgsmål, for ministeren svarer jo ikke på det, der bliver spurgt om.
Det gjorde ministeren heller ikke ved det foregående spørgsmål om rimeligheden, og så må man jo spørge om noget andet i håb om at få et eller andet svar.
Jeg kan så følge op på den udmærkede linje, som hr. Preben Bang Henriksen har lagt, og høre justitsministeren: Når ministeren mener, at det skal være muligt at udvise, og at der er en ubalance, selv om man ikke kan sammenligne de konkrete eksempler, hvad ønsker regeringen så at gøre for at sikre, at man kan udvise flere?
Forsøger ministeren at deltage i den internationale proces, der er, for at påvirke Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, så man kan udvise meget kriminelle mennesker?
Har regeringen overvejelser om at hæve strafferammerne for f.eks. æresrelateret kriminalitet, så man kan udvise nogle flere, qua de bliver idømt højere straffe?
Hvilke overvejelser gør regeringen sig om at sikre, at folk, der er kriminelle, rent faktisk kan udvises?
Eller foretager regeringen og justitsministeren sig heller ikke noget i denne sag?
Karsten Lauritzen (V), 2013-11-20:
Tak, formand.
Spørgsmålet lyder: Finder ministeren det rimeligt, at to palæstinensere, der er dømt for at have maltrakteret en uskyldig mand ved bl.a. at skære hans ene øre af, stikke ham adskillige gange med en kniv, slå ham med en hammer, knuse en flaske i hovedet på ham og forsøge at flå hans ene øje ud, får lov til at blive i Danmark, mens den 7-årige Im og hendes mor, der begge er velintegrerede og selvforsørgende, blev udvist af Danmark, fordi morens mand ulykkeligvis døde?
Morten Bødskov (S), 2013-11-20:
Tak for det, formand.
Den i spørgsmålet indeholdte sammenligning svarer efter min opfattelse til at sammenligne pærer med bananer.
Og lad det være sagt med det samme: Efter min opfattelse er det her spørgsmål altså udtryk for topmålet af hykleri.
Gennem 00'erne, hvor Venstre og Konservative havde regeringsansvaret i Danmark med støtte fra Dansk Folkeparti, blev der gennemført stramning efter stramning på området for familiesammenføring.
Det har den nuværende regering ændret på, bl.a. med det formål at opnå en mere retfærdig udlændingepolitik, der ikke ekskluderer, og som har et særligt fokus på udlændinges integration i Danmark.
Har Venstre villet stemme for den nuværende regerings ændringer?
Nej, det har Venstre ikke, ikke engang for regeringens forslag her fra foråret 2013 om, at voldsramte ægtefællesammenførte, altså dem, der får familiesammenføring og efter kortere tids ophold forlader deres voldelige ægtefælle, skal have ret til fortsat ophold i Danmark, når de eksempelvis blot i ganske kort tid har haft et arbejde eller har påbegyndt en uddannelse.
Selv ikke det forslag fandt Venstre, at man kunne støtte.
Altså en ændring, som kan sammenlignes direkte med den, der henvises til i spørgsmålet
Det bliver ikke mindre hyklerisk, når tidligere Venstreministre på udlændingeområdet udtaler, at der under dem nærmest efter forgodtbefindende kunne meddeles opholdstilladelse af humanitære eller ganske særlige grunde.
Til det må jeg bare sige, at det er simpelt hen ikke rigtigt.
Opholdstilladelse af ganske særlige grunde var dengang og er også i dag således hovedsagelig forbeholdt tilfælde, hvor familiesammenføring efter de almindelige regler ikke er mulig, men hvor det som følge af Danmarks Internationale forpligtelser er nødvendigt at tillade en familiesammenføring.
Humanitær opholdstilladelse var dengang og er også i dag forbeholdt registrerede asylansøgere, og er navnlig relevant i forhold til personer, der lider af fysiske eller psykiske sygdomme af meget alvorlig karakter.
Det udstiller efter min opfattelse også det hykleri, som det her spørgsmål er udtryk for.