Karsten Lauritzen (V), 2016-03-31:
Med beslutningsforslag B 82 er der stillet forslag om, at virksomheder, som via virksomhedens platform hjælper en skattepligtig med at udleje hele eller dele af sin bolig, skal pålægges indberetningspligt, så SKAT automatisk får indberetninger om, hvilke skattepligtige personer der har haft lejeindtægter via virksomhedens platform.
Først lidt overordnet: Deleøkonomi er i hastig udvikling både internationalt og nationalt, altså i Danmark.
Hvis man deleøkonomiagtigt kan udleje sin bil, bliver det jo billigere at eje en bil, og hvis man kan udleje sin lejlighed, bliver det billigere at have en lejlighed – det vil sige, at det giver flere muligheder for den enkelte.
Det kan måske også gøre, at flere kan eje både bil og bolig.
Privatpersoner er i stand til via internettet og smartphones at handle, leje, låne og dele produkter og tjenesteydelser med hinanden via digitale platforme.
Udviklingen mod flere og flere digitale forretningsmodeller er, kan man vist rolig sige, kommet for at blive.
Deleøkonomi som forretningskoncept udfordrer jo også den måde, der traditionelt set er blevet drevet virksomhed på i Danmark, men samtidig rummer deleøkonomien altså gode muligheder for vækst, beskæftigelse og i den sidste ende også skattekroner til statskassen.
Når det er sagt, skal det samtidig understreges, at det er vigtigt, at aktørerne i deleøkonomien overholder de skatte- og afgiftsregler, der gælder, og at der ikke opstår ulige konkurrencevilkår.
Der er således, i hvert fald set fra Skatteministeriets og min side, et klart behov for at følge udviklingen på området.
Jeg vil også godt sige, at jeg som udgangspunkt ikke ønsker at skabe et stort kontrolregime, for jeg mener ikke, at det er den mest effektive måde at løse det her eller SKATs problemer generelt på.
Jeg har derimod et ønske om at være i dialog med branchen, som kan være medvirkende til, at der findes gode og konstruktive og ikke mindst effektive løsninger på området.
SKAT vil i løbet af foråret 2016 påbegynde et analyseprojekt, som skal give SKAT et nærmere kendskab til deleøkonomi, herunder omfang af og eventuel pligt til at betale skat af aktiviteterne.
SKAT ønsker i analyseprojektet at se nærmere på forretningsmodellerne i deleøkonomien, de skattemæssige udfordringer i koncepterne, og hvordan SKAT kan medvirke til, at de skattemæssige forhold på området er klare og kendte.
Der skal også ses på – det har jeg ønsket som skatteminister – hvordan SKAT kan udøve kontrol på området, og om der skulle være et behov for at ændre lovgivningen.
Derudover er der nedsat en tværministeriel arbejdsgruppe, som skal se nærmere på vækstpotentialet i deleøkonomien – det er i regi af erhvervs- og vækstministeren – herunder hvordan de eksisterende brancher i den traditionelle økonomi, f.eks. hotelbranchen, transportbranchen osv., kan få gavn af deleøkonomiske koncepter.
Når resultaterne af SKATs analyseprojekter og resultaterne af analysearbejdet fra den tværministerielle arbejdsgruppe foreligger, vil det være naturligt igen at vurdere både muligheder og behov for en ændring af reglerne i forhold til de deleøkonomiske tjenester.
Der er således ikke tvivl om, at deleøkonomien kan give udfordringer, også for skattesystemet, men om en indberetningspligt, som beslutningsforslaget lægger op til, er løsningen, må jeg være ærlig at sige at jeg kan godt være i tvivl om.
Og nu vil jeg lige komme ind på hvorfor.
Virksomheder, som formidler deleøkonomiske tjenester via en hjemmeside i udlandet, vil ofte ikke være skattepligtige i Danmark.
De vil ikke have fast driftssted i Danmark, og derfor vil en indberetningspligt ikke kunne gøres gældende over for de her virksomheder.
Det vil sige, at vi sagt på almindeligt dansk godt kan vedtage det, der er i beslutningsforslaget om at pålægge indberetningspligten, men hvis selskabet kun har en hjemmeside, hvor de formidler udlejning af lejligheder, biler, haveredskaber eller andet, og den hjemmeside og det selskab, der står bag hjemmesiden, er hjemmehørende i USA eller Australien eller på Cayman Islands, så står de danske skattemyndigheder magtesløse i forhold til at håndhæve den pågældende indberetningspligt.
Og det udfordrer jo sådan en indberetningspligt, at det kan være svært, måske endda umuligt at håndhæve den.
For at blive omfattet af en eventuel indberetningspligt er det nemlig en juridisk forudsætning, at der er tale om fysiske eller juridiske personer, der er hjemmehørende her i landet, eller som driver virksomheden fra et fast driftssted i landet.
Og hvis de gør det, der bliver lagt op til i beslutningsforslaget, kan man også forestille sig, at de deleøkonomiske virksomheder, som har fast driftssted i Danmark og har medarbejdere, straks vil flytte virksomheden til et andet land, fordi det typisk ikke vil være den fysiske placering af en medarbejder, eller hvor man juridisk hører hjemme henne i Danmark, der er afgørende for, om man f.eks. kan drive udlejning via Airbnb eller andet.
Det er som sagt det teknologiske, dvs. hjemmesiden, så man vel også åbner op for, at der i virkeligheden kan være spekulation på det her område – endnu et argument for, at man skal være varsom med det.
Sker formidlingen gennem et selskab i udlandet, kan der indføres nok så mange indberetningspligter, uden at det pågældende selskab vil være omfattet heraf.
Noget andet er, at den person, der f.eks. lejer sine aktiver ud, er skattepligtig af lejeindtægten.
Dog er der samtidig fradrag for de udgifter, der er forbundet med udlejningen.
Ved udlejning af egen bolig en del af året kan der f.eks. benyttes et bundfradrag på 24.000 kr. pr. år i lejeindtægten.
Ud fra forudsætningen om, at de fleste kun udlejer deres bolig i få uger om året, har det været Skatteministeriets vurdering, at lejeindtægten opnået via tjenester, som formidler udlejning af boliger som f.eks. Airbnb, relativt sjældent vil udløse beskatning, når der henses til de særlige regler på området.
Der er så andre deleøkonomitjenester, f.eks. hvis man lejer sin bil ud via den tjeneste, der hedder GoMore, hvor der ikke er noget bundfradrag og man er skattepligtig af hele indtægten, og der har man selvfølgelig som skatteborger en forpligtelse til at indberette det beløb, man er skattepligtig af.
Som afslutning vil jeg gerne gentage, at deleøkonomi er et område, som både jeg og regeringen kommer til at se nærmere på i den kommende tid.
Vi ønsker at omfavne og videreudvikle den deleøkonomiske idé, fordi den giver frihed og økonomiske muligheder for den enkelte og den udvikler nye markeder, som jo både på kort, men i særlig grad på lang sigt kan føre til, at staten og samfundet får skatteindtægter, vi ikke får i dag, men det forudsætter også, at vi ikke bruger skattereglerne til at slå deleøkonomien ihjel.
Det ønsker regeringen ikke.
Men når det er sagt, skal man selvfølgelig svare skat, både som borger, der benytter sig af deleøkonomiredskaberne og forretningsmodellerne, og de selskaber, der står bag.
Som nævnt vil SKAT påbegynde et analysearbejde vedrørende deleøkonomi, ligesom en tværministeriel arbejdsgruppe skal se nærmere på området.
På den baggrund vil jeg give tilsagn om en drøftelse med Folketingets partier inklusive forslagsstillerne, når vi har et fagligt grundlag at gøre det på, og det betyder også, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget, som det ligger her.