Line Barfod (EL), 2010-04-19:
Lovforslaget her bliver jo kaldt for Barnets Reform.
Reelt kan man sige, at det er en række forskellige lapper på anbringelsesreformen, der blev gennemført for nogle år siden.
Men man tager ikke fat i det virkelig store problem, i forbindelse med hvordan vi tager os af vores udsatte børn, nemlig spørgsmålet om økonomi.
De bliver taget hjem fra institutioner, og institutioner lukker, fordi kommunerne mangler penge, fordi den kommunalreform, som regeringen og Dansk Folkeparti gennemførte, fører til, at belastningen af den enkelte kommune bliver alt, alt for stor.
Alt det advarede vi om, før man gennemførte kommunalreformen.
Vi sagde, at den ville få de konsekvenser, som man ser nu.
Regeringen og Dansk Folkeparti affejede det og gennemførte den alligevel.
Nu ser vi så konsekvenserne, og det gør man reelt intet for at rette op på.
I stedet for kommer man så med det her lovforslag.
Vi har ikke været med i forhandlingerne, da vi ikke sidder med i satspuljeforhandlingerne, fordi satspuljens penge jo er penge, som bliver taget fra de fattigste i det her land, de bliver taget fra pensionisterne, førtidspensionisterne, dagpengemodtagerne og kontanthjælpsmodtagerne.
Vi kan simpelt hen ikke forstå, hvorfor det skal være dem med de laveste indkomster, der skal betale for socialpolitikken og de socialt udsatte.
Hvorfor skal alle os med høje indkomster ikke være med til at betale?
Hvorfor tager man ikke pengene over finansloven, som vi alle er med til at betale til?
Der er en række mindre forbedringer i det her forslag, som vi støtter.
Der er også en række bekymringer, som det er fremkommet i en række af høringssvarene.
Bl.a. er der spørgsmålet om, at man, fordi der har været nogle enkelte sager med problemer i forhold til forældre, fuldstændig ændrer hele området.
Det vil vi gerne have uddybet noget mere under udvalgsarbejdet.
Det er den bekymring, som bl.a. Dansk Socialrådgiverforening har.
Der er hele spørgsmålet om, hvordan vi for alvor sikrer, at der også kommer et reelt efterværn.
Der er spørgsmålet om kontaktpersoner, støttepersoner, om, hvorfor man ikke mener, at de skal have nogle penge, og hvorfor man ikke mener, at de skal være der i perioder, men kun indimellem.
Vi mener, at det netop er afgørende for de unge, at der er gennemgående voksne i deres liv, og at man ikke splitter det op i forskellige perioder, men at der er nogle, de kan være sikre på at kunne snakke med hele tiden.
Det er ligesom heller ikke taget med her.
Man burde jo sikre, at der var penge til den forebyggende indsats.
Man burde sikre, at de faktisk ude i kommunerne gjorde noget af det, vi ved virker.
Vi ved, at familiebehandling i den grad virker, det ved vi bl.a. fra projektet »Familien i centrum«, som man gennemførte i Københavns Kommune.
Med det kan man undgå mange anbringelser.
Man kan undgå mange anbringelser, hvis man samlet går ind og hjælper hele familien, men det er, som om man her kun har fokus på at tage barnet væk fra familien og så håbe på, at det hjælper med en plejefamilie, som er den billigste løsning.
Og hvis det så går fuldstændig galt, kan man flytte barnet igen og igen i stedet for at sætte ind fra starten og prøve tidligt at hjælpe hele familien.
Vi tror, at det i høj grad er der, man skal sætte ind.
Så vi har dels de generelle problemer med, at man gør alt for lidt – det mener vi – dels mener vi, at der i forbindelse med de konkrete forslag er nogle bekymrende ting i høringssvarene, noget, der gør os bekymrede.
Dem vil spørge nærmere til under udvalgsbehandlingen, før vi tager endelig stilling til forslaget.