Karen Ellemann (V), 2013-11-12:
Tak, formand.
Tilbage i december måned 2010, altså for snart 3 år siden, foreslog den daværende VK-regering en reform af folkeskolen med et udspil, der hed »Faglighed og frihed«.
Man måtte konstatere, at det udspil ikke rigtig blev til noget.
Jeg tror, det er rimeligt at sige, at den daværende opposition ikke helt var indstillet på at indgå en aftale.
Så blev der udskrevet valg.
Det er det resultat, vi førstebehandler i dag, eller dvs. dele af resultatet.
Vi sambehandler L 51 og L 52.
Men alt i alt er det et bredt forlig baseret på noget, som i store træk ligner det, som VK-regeringen præsenterede for altså snart 3 år siden.
Lad mig starte med at slå fast, at vi i Venstre er meget, meget glade for den politiske aftale, der ligger her.
Jeg vil også konstatere, at det er en aftale, som har fået klare liberale aftryk, og det vil jeg benytte lejligheden til lige at fremhæve her.
Helt generelt er der jo enighed om, at den her reform handler om at forbedre det faglige niveau i den danske folkeskole, altså skabe et fagligt løft af eleverne, og det gøres ved flere timer i dansk, matematik og historie, altså flere timer i kernefagene.
Så bliver der indført engelsk fra 1. klasse, og for os var det også vigtigt, at vi i det hele taget var meget fokuseret på fremmedsprogstilegnelsen helt generelt.
Derfor er det med glæde, vi kan konstatere, at vi nu fremrykker tidspunktet for, hvornår man så begynder på det andet fremmedsprog, og at der helt generelt er skabt mulighed for, at elever kan forlade folkeskolen med hele tre fremmedsprogskompetencer.
Det synes vi er en væsentlig forbedring, og det glæder vi os meget til at se resultaterne af.
Helt generelt er der jo altså tale om mere og bedre undervisning.
Og det er jo ikke bare mere af det samme, for vi indfører her en helt ny måde at arbejde på, ved at vi har skabt et nyt begreb, der hedder tid til den understøttende undervisning.
Det synes jeg er meget visionært, og jeg er spændt på, hvordan det håndteres ude på de enkelte skoler.
Men altså, tid til den understøttende undervisning vil i langt højere grad, end tilfældet er i dag, kunne imødekomme det behov, der er for at skabe differentieret undervisning, for at alle elever bliver så dygtige, som de overhovedet kan.
Så er der nu opnået mulighed for at kunne lave mere holddeling, både holddeling i forhold til det faglige niveau, men også opdeling af pædagogiske årsager.
Det er en frihedsgrad, som vi længe har efterlyst, som skolerne har efterlyst, og som jeg har stor tillid til at skolerne vil kunne håndtere på bedst mulig måde præcis med det formål at sikre, at eleverne får det stærkest mulige faglige udbytte.
Vi har sikret, at skolebestyrelserne får mere kraft.
Bl.a. har vi sikret, at de nu skal bearbejde principper for forældreansvar, altså for, hvordan hele forældregruppen selvfølgelig har et enormt stort ansvar i forhold til elevernes trivsel, tilstedeværelse og deltagelse i skolen.
Vi har samtidig også skabt mulighed for, at det lokale erhvervsliv kan være en del af skolebestyrelserne.
Så helt generelt har det for os været vigtigt at sikre størst mulig frihed, både for eleverne, for forældrene, for skolerne og for kommunerne.
Det synes jeg vi har skabt rammerne for med L 51 og i særdeleshed med L 52.
Nu er det to forskellige lovforslag.
L 51 er den store pakke, som vi alle sammen er enige om.
L 52 er så den pakke, der for alvor giver friheden til, at kommunerne tilrettelægger tiden.
Og det er jo en diskussion om: Skal skoledagen være obligatorisk, eller skal den ikke?
Jeg synes, det er mærkværdigt, at der er bekymring for, at man bruger noget af tiden på skolen til at arbejde med lektier, altså at have tid til den faglige fordybelse.
Det sker jo allerede i dag, så det her skræmmebillede, der er skabt af en skole, hvor man også har tid til lektietræning, synes jeg ikke står mål med virkeligheden, og jeg er sikker på, at vi ikke med det her får skabt lektiefrie skoler.
Det er der i hvert fald ikke noget i lovforslaget der lægger op til. Så det her med, at forældrene nu fuldstændig kan slippe ansvaret og skolen klarer det hele – sådan er virkeligheden ikke.
Der vil fortsat være hjemmeopgaver, der vil fortsat være et stort behov for forældreansvar og forældredeltagelse.
Vi fik ikke det med, at afgangsprøverne reelt skal betyde noget.
Det er vi meget kede af at vi ikke fik med i folkeskoleforhandlingerne, fordi for os var det sådan set vigtigt at pointere, at det er i folkeskolen, altså igennem de her 10 års skolegang, at man får så stærke faglige forudsætninger, at man da som minimum kan håndtere dansk og matematik til karakteren 02; og at det selvfølgelig er det første adgangskriterium til en ungdomsuddannelse.
Det var ikke muligt at få med i forhandlingerne før sommerferien, det ønskede regeringen ikke dér.
Men jeg skal love for, at sommerferien har bekommet regeringen godt, tror jeg, for her i efteråret så vi så udspillet til en reform af erhvervsuddannelserne, og der begyndte man lige pludselig at tale om adgangsforudsætninger for overhovedet at komme ind på en ungdomsuddannelse.
Men lad mig sige helt overordnet: Ja, i Venstre støtter vi både L 51 og L 52.
Jeg vil gerne sige tak til både ministeren og hele forligskredsen for et meget konstruktivt, meget givende og meget fyldigt samarbejde, og det kommer vi jo også til at have fremadrettet.
Det er nu og her, når det hele er vedtaget, at vi skal se, hvordan det rammer virkeligheden.
Det ved jeg at rigtig mange kommunalkandidater, kommunalbestyrelser og forvaltninger er særdeles optaget af.
Så det er godt, at vi kommer i gang med førstebehandlingen i dag, og det er godt, at det her bliver fremtidens folkeskole.