Per Clausen (EL), 2008-04-24:
Jeg tror nok, at det er en politisk erfaring, at hvis man satser alt for meget på central statslig styring, kan det gå meget galt.
Det undrer mig lidt, at Venstre og Konservative ikke også har den erkendelse, men det har man åbenbart ikke.
Så synes jeg også, der er en anden ting, som det kunne være lidt vigtigt at få fokus på her, og det er den megen snak om aftaler.
Det er jo fint nok, at man laver aftaler, men jeg tror nok, det er nemmere at lave aftaler, hvis man, om jeg så må sige, har fuldstændig styr på, hvilken økonomi den anden, som man forhandler med, skal have fremover.
Og det er vel også forklaringen på, at KL ofte laver aftaler, som måske ikke er så fornuftige, fordi man har det synspunkt, at det nok alligevel er bedre at have lidt indflydelse på, hvad der bliver konklusionen, end slet ingen indflydelse at have.
Det næste, jeg godt vil sige, er, at der selvfølgelig også er en grund til, at det bliver de her rammer.
Jeg lagde mærke til, at skatteministeren var meget overrasket, da jeg beskrev, hvad der var regeringens politik, men det synes jeg nu ikke at han behøver at være overrasket over, for det er jo sådan set det, jeg plejer at sige om den, nemlig at det vigtigste formål sådan set er at udhule den offentlige sektor ved at sikre, at væksten i den offentlige service er omkring halvdelen af, hvad den er i det private forbrug.
Det var regeringens ambition i de første 7 år, man havde regeringsmagten.
Det er ikke helt lykkedes - det er vel kun lykkedes halvvejs - men det ændrer jo ikke noget ved, at det er lykkedes for regeringen at skabe en situation, hvor enhver borger kan konstatere, at væksten i det private forbrug er væsentlig større end væksten i det offentlige forbrug, og det fører jo til utilfredshed.
Man bruger tvangsmekanismer, stram statslig styring, for at gennemføre en politik, der handler om at skære ned på væksten i den offentlige sektor, sådan at den offentlige sektor kan blive udhulet.
Så kan man tage det ene af de elementer, der indgår i det her forslag.
Det handler om driftsbudgettet, og der er det jo rigtigt, at hvis man ikke holder budgettet, kan man blive straffet.
Og det er jo også rigtigt, som flere har sagt, at det jo sådan set er fuldstændig ligegyldigt hvorfor.
Hvis man f.eks. er en attraktiv kommune, tiltrækker man masser af unge familier og har store udgifter i forhold til børnepasning som følge af det - for så vidt jo også store ekstraindtægter - og så overskrider man jo budgettet.
Sådan er der en lang række eksempler på, at det her lovforslag kan komme til at ramme vilkårligt, men det er sådan set også lige meget, for det handler bare om at sikre, at kommunerne retter ind, og der kan hård disciplin måske - i hvert fald i en periode - være effektfuld.
Med hensyn til anlægssiden er det jo sagt flere gange, at det er der aldrig nogen der har indgået nogen aftale om, det var noget, man fandt på fra Venstres, Konservatives og Dansk Folkepartis side.
Der findes et utal af eksempler rundtomkring i kommunerne på, at folk, der sidder ude i daginstitutionerne, ude i skolebestyrelserne, får denne besked af kommunalbestyrelsen: Det løfte, vi har givet jer, gælder ikke mere, I må vente til næste år, og så håber vi, at regeringen og Dansk Folkeparti ikke finder på noget nyt.
Det er altså alt i alt et rigtig dårligt forslag, der drejer sig om centralisering; formålet er at begrænse væksten i den offentlige sektor, så den offentlige sektor kan blive udhulet, og så er det sådan noget med, at man finder på nogle ekstra straffeforanstaltninger, hvis man ikke rigtig synes, at dem, man har, virker.
Det vil Enhedslisten under ingen omstændigheder medvirke til.