Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2015-01-27:
Dansk Folkeparti har igen indkaldt til en værdipolitisk redegørelse fra statsministeren, og det vil jeg sådan set gerne takke for.
Statsministeren må jo selv stå på mål for sit svar.
Jeg vil så stå på mål for Liberal Alliances politik.
Hvad har præget Danmark gennem tiderne og gjort Danmark til det land, som vi er?
Det er hårdt arbejde.
Det har været en helt essentiel værdi, i forhold til at vi i dag er et af verdens rigeste lande.
Nu beder Pia Kjærsgaard og Dansk Folkeparti – og hr. Peter Skaarup, han står her også – om, at der skal være særlig fokus på de udfordringer, der følger af indvandringen, og som skulle presse og tvinge danskerne til at ændre levevis og adfærd og rette ind af hensyn til indvandrere.
Der vil jeg godt sige, at Liberal Alliances udgangspunkt er, at langt de fleste af de udlændinge, der kommer til Danmark, gør en stor indsats for at passe ind i det danske samfund, går på arbejde, går i skole, bidrager til det danske samfund, og det er vi glade for.
Vi mener, at de trusler, der eventuelt kunne være, kommer af to ting: For det første, at man ikke har gjort og til dels stadig ikke gør nok for at styre, hvordan indvandringen er, og for det andet, at man har en konkret trussel fra islamisme.
Vi skal bekæmpe nogle af de tendenser, der har været i vores samfund, til at gøre op med de værdier, som det danske samfund bygger på.
Vi skal blive bedre til at sige, at man skal tage sig af sig selv og sine, at vi kun skal hjælpe dem, der har brug for det, at vi nok ikke kan hjælpe dem, der ikke vil hjælpes, men at vi selvfølgelig altid skal hjælpe dem, der har et reelt behov.
Den socialdemokratiske velfærdsstat har desværre resulteret i en overansvarlig stat med det resultat, at vi får ansvarsfraskrivelse, ansvarsløshed, apati og et opgør med de værdier, Danmark bygger på, nemlig flid, stræbsomhed, initiativ og virkelyst.
Islamismen er vor tids frihedshadende totalitære og ekspanderende ideologi.
Vi ser islamismen vise sit grimme ansigt på mange måder og mange steder, alt fra nogle af de udtalelser, vi har hørt, også fra folk i Danmark, fra Grimhøjmoskeen og andre steder, til terrorangreb rundtomkring, både i den vestlige del af verden og i andre dele af verden, til problemerne og terrorismen og krigen med Islamisk Stat, men selvfølgelig også til styret i eksempelvis Saudi-Arabien.
Det er sådan, at de totalitære regimer og de totalitære tendenser altid har været bange for demokrati og frihed.
I 1950'erne prøvede den sovjetiske regering at presse den danske regering til at sørge for, at Dagbladet Aktuelt hørte op med at bringe tegninger, hvor man generede det sovjetiske folks følelser, når man lavede satiretegninger om Sovjetunionen.
Og det er jo så til gengæld heller ikke lang tid siden, at vi også her i Danmark har set, at man åbenbart havde særlige hensyn at tage til det kinesiske regime, i forhold til om danske demonstranter må vifte med tibetanske flag.
Det var heller ikke på sin plads.
En af de friheder, som er mest vigtig at diskutere, er ytringsfriheden.
Og ytringsfriheden er truet.
Spørg Kurt Westergaard, spørg Flemming Rose, spørg Lars Hedegaard, spørg Naser Khader, spørg medarbejderne i JP/Politikens hus.
Ytringsfriheden er truet.
Man kan mene om deres holdninger og deres tegninger og deres udtalelser, hvad man vil, men det her handler ikke om smagsdommeri eller verbal æstetik.
Det handler om, at ytringsfrihed er en ret.
Man må sige det, man selv har lyst til.
Redaktører slår jo knuder på sig selv i disse dage og begår selvcensur.
Der er begrundelser som redaktionelle valg, redigering og professionalisme, men jeg vil sige, at jeg har den største respekt for Adam Holm, som satte sig selv på spil i forhold til noget af det her.
Og jeg har den største respekt for Jørn Mikkelsen, Jyllands-Postens chefredaktør, som siger, at ja, de er under pres.
Det har jeg til gengæld ikke meget respekt for.