Christine Antorini (S), 2010-02-25:
Jeg synes, at det har været interessant at opleve igennem de spørgsmål-svar-runder, der har været, at der har været sådan lidt opklaring og afklaring, og at nogle af de borgerlige ordførere også vil overveje, om der måske alligevel var nogle ideer, man kunne hente ud fra forslaget om en flexuddannelse.
Det vil jeg godt kvittere positivt for, fordi når vi i oppositionen har fremsat det her forslag, er det med et oprigtigt ønske om at dække et hul, som vi er blevet gjort opmærksom på fra mange parter, der sidder med den gruppe af unge, som vi alle sammen er optaget af skal løftes med 95-procents-målsætningen.
Jeg synes, at det er lidt ærgerligt, at det så alligevel ender med, at det bare bliver skudt ned, men det ændrer altså ikke ved, at vi med det her forslag vil arbejde videre, og at de af os, der er med i globaliseringsforligskredsen, også vil inspirere til, om vi kan bruge den tænkning, der ligger i flexuddannelsen.
Det, der jo ligger i det, er, som det også er blevet sagt fra flere sider, at skabe en tydelig uddannelsesvej for de unge, som vi ved af forskellige grunde ikke vil kunne klare en ordinær ungdomsuddannelse, hvad enten det er en gymnasial uddannelse eller en erhvervsforberedende ungdomsuddannelse.
Vi står altså desværre i den meget alvorlige situation, at der er færre og færre, der gennemfører en ungdomsuddannelse.
Det er sket, siden regeringen er kommet til.
Det synes vi er rigtig, rigtig ærgerligt, men i stedet for kun at skælde ud, kommer vi faktisk med et konkret forslag, der tydeliggør en uddannelsesvej for disse unge mennesker.
Undervisningsministeren sagde i sin indledning om forslaget, at der slet ikke var brug for det, fordi man kunne det i forvejen.
Det er jo i virkeligheden et argument for, hvorfor det her faktisk ikke kommer til at koste en bondegård, og det er så også lidt et svar til den konservative ordfører, der var inde på, hvor pengene kom fra.
Nej, det er nemlig ikke et dyrt forslag.
Det her er
et intelligent forslag til at skabe sammenhæng og en tydelig uddannelsesvej for unge, der ikke har det i dag.
Der er nemlig mange forskellige ting, man kan tilbyde unge, som ikke kan gå en ordinær ungdomsuddannelsesvej, men det er altså ganske, ganske svært at sige: Jamen nu skal du høre her, gymnasievejen kan du ikke af de grunde, erhvervsuddannelsesvejen kan du ikke af de grunde, men så kan du, og så er der alle mulige forskellige ting, og vi kan i øvrigt ikke engang i dag sige, hvad det er for en kompetence, man får med til det videre uddannelsessystem.
Det er det, vi prøver at rette op på med forslaget om en flexuddannelse.
Jeg vil godt ridse nogle af elementerne op i det.
En synlig uddannelsesvej, en flexuddannelse, det vil sige, at man sidder med den unge og kan sige: Gymnasial uddannelsesvej, erhvervsuddannelsesvej, der er uddannelsen for unge med særlige behov, og der er EGU-vejen, og så er der flexuddannelsen.
Det er de uddannelsesveje, der er, med veldefinerede målgrupper, og det, der er fællestrækket for alle disse uddannelsesveje, er, at man får et eksamensbevis, et svendebrev eller et kompetencebevis, når man har afsluttet forløbet.
Man kan derfor bruge det videre i livet.
Det, der også sker med flexuddannelsen, er, at man ikke bare har frit slag på alle hylder, man kan ikke kombinere alt muligt selv.
Nej, det er nogle veldefinerede uddannelsesmoduler, der bliver kombineret i flexuddannelsen.
Det er en vejledning, der sker via Ungdommens Uddannelsesvejledning, og det, der sker, er, at der er en gennemgående voksen, der er knyttet til den her unge.
Det, der også sker, når man visiteres til flexuddannelsen via Ungdommens Uddannelsesvejledning, er, at økonomien følger med den enkelte unge, for det er også en barriere, vi har.
Økonomien har vi jo i de forskellige forligskredse fundet, hvis man vælger produktionsskolevejen, hvis man vælger nogle af de andre uddannelsesveje, men de er koblet på det enkelte uddannelsessted.
Det, der sker her, er, at for de unge, der har brug for den her vej, følger pengene med.
Så man skal ikke sidde og slås med systemer og kasser og uddannelsessteder, der ikke får snakket ordentligt med hinanden, for den unge har så at sige pengene med.
Det betyder, at vi kommer ud over den situation, som vi desværre oplever alt for ofte, hvor den unge falder ned igennem fem forskellige stole, systemer, og så ender på kontanthjælp.
Så derfor tager vi det faktisk meget alvorligt, og det her giver en ramme for en gruppe af unge, vi ikke formår at løfte i dag.
Vi er meget optaget af, at vi skal have en uddannelsesvej.
Ligesom når vi siger til unge, at når du er færdig med folkeskolen, skal du gå i gang med gymnasiet eller i gang med erhvervsskolen, så skal vi også kunne sige: Det kan godt være, at det ikke er de to veje, men du kan komme i gang med flexuddannelsen.
Derfor er det noget andet end kompetenceafklaringsåret, som vi har vedtaget i globaliseringspuljen som det seneste, for kompetenceafklaringsåret er jo for at få flere unge til, at de f.eks. kan blive klar til at starte på EGU'en, eller de kan starte med at blive klar til at komme på erhvervsuddannelsen, men det er ikke en sammenhængende uddannelsesvej.
Jeg kan sagtens se for mig, at nogle af de elementer, når man får udviklet kompetenceafklaringsåret, i virkeligheden også kunne lægges ind i flexuddannelsen.
Men det, man f.eks. er nødt til at sige i dag til de unge, der ikke kan klare f.eks. den ordinære 2-årige hf-uddannelse, men ville kunne klare den, hvis der kom et tredje år på, er: Nej, du kan ikke starte på hf, du skal på et kompetenceafklaringsår.
I stedet for kunne vi sige til dem: Ved du hvad, vi kan godt med det, du kan, og det, du mangler, se, at vi ville kunne tilbyde dig at starte på en 3-årig hf.
Det vil sige, man starter på uddannelsen med det samme, man er en del af det gymnasiale miljø, og det vil man ikke kunne med kompetenceafklaringsåret, for det er den der lille omvej til, at man kan starte på et af de eksisterende tilbud.
Derfor tror jeg faktisk heller ikke, det her kommer til at koste en formue.
Det her handler om at tænke uddannelsen på en anderledes måde, og når alt kommer til alt, er der jo faktisk penge i globaliseringspuljen.
Det er ikke rammen, der koster penge, men det, der er sat penge af til, er, at flere gennemfører en ungdomsuddannelse.
Vi har jo desværre stået med det positive problem, at der år efter år med globaliseringspuljen har været alt for mange ubrugte midler.
Hvorfor?
Fordi færre gennemfører en ungdomsuddannelse.
Så den store pulje af penge, der hedder kapacitet, som i virkeligheden bare skal finansiere, at flere gennemfører en uddannelse, er desværre bare for stor, så vi jo har skullet dele ubrugte midler ud år efter år.
Det betyder jo, at hvis vi får lavet den her tydelige uddannelsesvej, som fleksuddannelsen giver, jamen så får vi faktisk løftet 95-procents-målsætningen, og de penge er der allerede.
Så det er ikke forkert, når det heroppe fra talerstolen blev sagt, at vi har en globaliseringspulje, for det rammer lige ned i kernen af det, som globaliseringspuljen skal kunne løfte.
Så jeg håber alligevel, at de øvrige partier på baggrund af den debat, der har været her, vil overveje det som en mulighed, for vi ved jo, at vi kommer til at sidde i globaliseringskredsen igen til næste år, og vi ved allerede nu, at der vil være ubrugte midler, fordi der ikke er tilstrækkelig mange, der gennemfører en ungdomsuddannelse.
Så jeg vil appellere til at overveje det med, at der kommer tydelighed i uddannelsesretningen, at der kommer en fast voksen på, at der sker visitering, hvad der ikke var i den fri ungdomsuddannelse, at det er en mulighed, der skal kunne træde i kraft, allerede fra man er 15-16 år, og at man ikke skal vente, til man er 19 år.
Vi tror nemlig, det gør en verden til forskel, for hvis man kommer i gang umiddelbart efter folkeskolen, kan man blive fastholdt i et uddannelsesforløb, som også kan være meget praktisk, og det er jo også en del af fleksuddannelsen; det kan være ude på en virksomhed med en uddannelseskontrakt.
Men hvis man kommer i gang med det samme og man har det perspektiv, ender man også med at få det i hånden, som der rent faktisk efterspørges.
Unge vil gerne have uddannelse, der er bare en gruppe, der har rigtig, rigtig svært ved det, fordi de mangler faglige, sociale og personlige kompetencer til at kunne klare det i første hug.
Jeg har overbevist forsamlingen.