Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-02-06:
Jeg tror, at jeg mangler en side, formand.
Jeg skal have hele besvarelsen med.
Jeg håber ikke, at det tæller med i min tid.
Jeg vil gerne starte med at gøre det fuldstændig klart, at det er regeringens grundsynspunkt, at spørgsmål fra Folketinget skal besvares.
Spørgsmål fra Folketinget til regeringen udgør jo et fundamentalt element i Folketingets kontrol med regeringen, og derfor har regeringen jo også besvaret mange spørgsmål om storskalaloven, ligesom regeringens ministre beredvilligt har deltaget eller vil deltage i samråd om den her sag.
Det er meget vigtigt for mig og for regeringen, at der ikke hersker nogen som helst tvivl om regeringens grundsynspunkt på det område.
I forlængelse af det, jeg så netop har sagt, er jeg også glad for, at jeg i dag får mulighed for at uddybe og forklare, hvorfor regeringen har taget det her skridt og valgt ikke at besvare nogen af de folketingsspørgsmål, som er stillet med relation til storskalaloven.
Der er, så vidt jeg er bekendt, foreløbig stillet 21 samrådsspørgsmål og 54 andre folketingsspørgsmål, og vi har besvaret eller vil besvare langt de fleste.
Regeringens skridt skal ses i lyset af den retlige ramme i forholdet mellem Danmark og Grønland, som selvstyreloven fastsætter.
Den ramme går ud på, at når Grønlands selvstyre har overtaget et sagsområde, som det er sket på f.eks. råstofområdet, så er det selvstyret, som har kompetencen på det overtagne sagsområde.
Det vil sige, at det er selvstyret, som både har den lovgivende og den udøvende kompetence inden for det overtagne sagsområde.
Det følger udtrykkeligt af selvstyrelovens § 1.
Det er i øvrigt en kompetence, som selvstyret udøver uden at være under tilsyn af danske myndigheder.
Den kompetencefordeling, som tegnes med selvstyreordningen, betyder, at vi, dvs. det danske Folketing, hverken kan eller skal blande os i, hvordan Grønland forvalter og konkret udøver kompetencen på de områder, som de har overtaget.
Vi må simpelt hen acceptere, respektere den retlige ramme, som følger af selvstyreloven, og jeg vil i den forbindelse gerne gøre opmærksom på, at jeg taler om en retlig ramme, som samtlige partier i Folketinget bortset fra Dansk Folkeparti har været med til at etablere, da Folketinget vedtog selvstyreloven i 2009.
Det er på den baggrund, at jeg i besvarelsen af Grønlandsudvalgets spørgsmål nr. 53 har givet udtryk for, at der er nogle spørgsmål, som jeg på grund af den gældende kompetencefordeling mellem Danmark og Grønland og i lyset af spørgsmålenes indholdsmæssige karakter ikke finder at Danmark har en retlig interesse i at få besvaret.
Hvis vi vender blikket mod de spørgsmål, som jeg ikke har fundet anledning til at svare på, drejer det sig om følgende spørgsmål:
Om jeg vil oplyse, om der i forbindelse med lovbehandlingen i det grønlandske Landsting af storskalaloven vedrørende Isuaprojektet indgik et feasibility study af projektet?
Om jeg i givet fald vil stille det feasibility study til rådighed for det relevante folketingsudvalg?
Om det er rigtigt, at der skal foretages et feasibility study for at kunne søge om udnyttelsestilladelse, sådan som London Mining de facto har gjort det i forbindelse med Isuaprojektet?
Hvem der skal drive jernminen?
Hvor mange medarbejdere der kræves?
Hvilke fagkundskaber der kræves?
Det er nogle spørgsmål, der er af en sådan karakter, at jeg ganske enkelt ikke synes, at Folketinget eller regeringen har noget grundlag for at anmode selvstyret om at få dem besvaret.
Med spørgsmålene går vi alt for langt ind i selvstyrets forvaltning og konkrete udøvelse af deres kompetence inden for råstofområdet, som jo er et område, hvor selvstyret som nævnt har den lovgivende og den udøvende magt.
Jeg synes samtidig, at det er vigtigt at være opmærksom på, at det ikke er ensbetydende med, at regeringen overhovedet ikke vil besvare spørgsmål, der vedrører råstofområdet og storskalaloven.
Når vi gør det, er det, fordi sådanne indtægter har indflydelse på Danmarks tilskud til Grønland efter bestemmelserne om det netop i selvstyreloven.
Som eksempler på andre typer af spørgsmål, som vi allerede har besvaret, kan jeg nævne spørgsmål om betingelserne for udlændinges ophold i Grønland ved storskalaprojekter, spørgsmål om pas og visum til udenlandske arbejdstagere, konsekvenser for danske myndigheder af storskalaloven, spørgsmål om f.eks. SAR-beredskabet, havmiljøberedskabet og sundhedsberedskabet.
Så det er altså spørgsmål, vi har besvaret eller vil besvare.
I den sammenhæng vil jeg i øvrigt også gerne adressere en problemstilling, som har været nævnt i debatten, vedrørende regeringens manglende besvarelse af de omhandlede spørgsmål.
Jeg synes ikke, man kan sammenligne de to situationer, for det første fordi forholdet mellem Grønland og Danmark er undergivet den retlige ramme, som selvstyreloven fastsætter.
Den relation og den kompetencefordeling, som gælder for forhold mellem Grønland og Danmark, gælder ikke tilsvarende mellem Danmark og andre lande.
Der gælder f.eks. ikke en tilsvarende retlig ramme for forholdet mellem Danmark og Sverige.
Det vil sige, at der ikke er en retlig ramme, som vi direkte eller indirekte skal tage hensyn til og respektere, når vi indhenter bidrag fra udlandet til brug for besvarelsen af folketingsspørgsmål.
For det andet er det mit indtryk, at de spørgsmål, som Folketinget typisk stiller om udlandet, ikke har den samme indholdsmæssige karakter som de spørgsmål om Grønland, som vi har valgt ikke at svare på.
Når det drejer sig om udlandet, kunne det f.eks. være en situation, hvor Folketinget anmoder om, at der indhentes bidrag om et eller flere landes strafniveau for en given forbrydelse, og hvor det sker med det formål, at den faktuelle oplysning om strafniveauet skal tjene som inspiration for dansk lovgivning.
Og det forekommer jo på ingen måde at være tilfældet med de spørgsmål fra Grønlandsudvalget, som jeg tidligere har henvist til, og som vi altså har valgt ikke at svare på.
Hvis jeg afslutningsvis skal opsummere, vil jeg sige, at regeringens grundsynspunkt er, at folketingsspørgsmål skal besvares, og derfor vil regeringen også besvare langt de fleste spørgsmål med relation til storskalaloven.
Samtidig mener vi dog også, at det er vigtigt at respektere den retlige ramme, som et bredt flertal i Folketinget har fastlagt med selvstyreloven, hvorefter det er selvstyret, der har såvel den lovgivende som den udøvende kompetence på råstofområdet – i øvrigt, som jeg sagde før, uden at være under tilsyn af danske myndigheder.
Når regeringen har valgt ikke at besvare nogle få spørgsmål, skyldes det altså ikke uvilje mod at besvare folketingsspørgsmål.
Det er derimod udtryk for, at vi synes, at Folketinget i lyset af spørgsmålenes indholdsmæssige karakter går ind og blander sig i, hvordan selvstyret vil forvalte og udøve kompetencen på råstofområdet.
En besvarelse af spørgsmålene vil derfor i realiteten være udtryk for, at vi, dvs. det danske Folketing, ikke respekterer den retlige ramme, altså den kompetencefordeling, der følger af selvstyrelovens ordning.
Den ramme ønsker regeringen at respektere.
Tak for ordet, formand.
Forhandling