Karen J. Klint (S), 2011-05-19:
Også i dette beslutningsforslag får vi sat fokus på en meget relevant problemstilling.
Desværre er det ikke en problemstilling, der er ny, det er noget, vi har drøftet.
Jeg har tilladt mig lige at være ude at hente en lille rapport, der hedder »Vold mod børn og unge«, som er ret ny.
Det er så bare andre børn og unge, der udsættes for nogle grimme ting, og når andre børn udsættes for grimme ting, går vi jo i aktion og gør noget, og det er min erfaring som gammel pædagogisk konsulent, at uanset børns ophav er det lige usundt at blive udsat for ting, der er grimme.
Det er usundt, når ens voksne har været udsat for noget, som forringer forældreevnen, og det er lige så usundt og lige så voldsfremkaldende, når mennesker mistrives, sættes under stress, så den vold, de selv har oplevet, kommer til udtryk igen.
Man kan faktisk bruge det gamle udtryk vold avler vold, mistrivsel avler vold.
Så som udgangspunkt er vi som Socialdemokrater meget enige i, at der er behov for at sætte fokus på det område her.
Jeg var selv i den lidt sjove situation, at jeg sad som afløser i formandsstolen, da der blev sunget på publikumsrækkerne, det var under behandling af en lignende sag, og jeg synes ikke, vi skal hjælpe publikum til at synge, men det kunne være, vi skulle prøve at få nogle gladere børn ud af det her, så de også fik lyst til at synge.
Når Enhedslisten så foreslår en forsøgsordning med, at flygtningefamilier generelt skal screenes for følgevirkninger, er vi grundlæggende enige i det.
Vi skal bare have fundet ud af, hvordan vi får det gjort.
Når mennesker udsættes for tortur og traumer, påvirker det jo ikke kun den enkelte, men det påvirker hele offerets familie og omgivelser.
Da jeg læste bemærkningerne i forbindelse med betænkningen, kom jeg til at tænke på, at der faktisk er en rapport, som man mangler at gøre opmærksom på, og det drejer sig om, at en præst, Lissi Rasmussen, har været inde at redegøre for det i det forskningsprojekt, hun lavede, der omhandler nogle unge, der sidder i fængsel, og der er ikke nogen af dem, der har haft en lykkelig barndom.
Så jeg er enig i, at vi som samfund skylder at tage bedre vare på mennesker, der har oplevet tortur og traumer, og det er ikke nok kun at tale om de centre, der er nævnt her, der er også andre centre.
Der er heldigvis også kommet en forening, der hedder PTSD, der forsøger ad frivillighedens vej at give nogle rammer for nogle mennesker, så de har et fristed og kan snakke om de oplevelser, de har, så de også på den måde kan give hjælp til selvhjælp.
Det er også et tabubelagt område, der er i hvert fald nogle, der har været udsat for tortur og ikke mindst seksuelle krænkelser, og det er ekstremt svært at samtale om.
Den hemmeligholdte tortur er jo også skadevirkende, så hvis man skal ind at screene her, skal man måske gå lidt mere videnskabeligt til værks, end der lige er anført her.
Vi ser resultaterne af torturen, men hvor er den tortur, der er hemmeligholdt, fordi det gør for ondt og er for ødelæggende for familien at indrømme, at man har været udsat for den type tortur?
Så kommer jeg så også til økonomiafsnittet ligesom den forrige, og så er jeg også nødt til at sige, at der heller ikke i vores 2020-plan står noget om tilbagerulning af skattelettelser i et omfang, så det her kan finansieres.
Vi har en millionærskat, hvoraf vi bruger nogle beløb, men dem har vi så båndlagt til noget andet.
Så jeg synes, vi skal sætte os sammen og se, om vi kan finde ud af at skrive en beretning på det, så vi får lidt mere styr på, hvad det er, der skal screenes, og hvordan vi får det klaret, og også hvordan vi kan få det finansieret.