Rune Lund (EL), 2007-02-01:
Det var sjovt at se, hvordan debatten om CIAflyene og de hemmelige fængslinger startede, for det startede jo med latterliggørelse, det startede med grin, det startede med hån.
Der er blevet fremlagt masser af dokumentation, og dokumentationen er kun blevet stærkere, som tiden er gået.
Vi ved f.eks. nu både fra rapporter fra Amnesty International, Human Rights Watch, Europarådets rapport fra juni sidste år og Europa-Parlamentets rapport, som lige kom her i januar, at der er mange konkrete eksempler.
Et konkret eksempel er, at der den 18. december 2001 skete det, at to egyptiske asylansøgere i Sverige blev hentet på et asylcenter af det svenske sikkerhedspoliti SÄPO.
De blev kørt til Bromma Lufthavn, og her blev de på flyvepladsen overgivet til personale fra CIA.
CIA-folkene, der var maskeret, gav egypterne bind for øjne og mund og fangedragter på og gav dem en bedøvende stikpille.
Herefter blev de båret om bord på et fly af typen Golfstream med registreringsnummeret N 379 P, og der var tale om et fly, som var ejet af selskabet Premier Executive Transport Service.
De to fanger bliver fløjet til Kairo, de bliver sat i et egyptisk fængsel, og de bliver udsat for alvorlig tortur, bl.a. elektriske chok.
Det er senere blevet afsløret, at det selskab, som ejer flyet, er et stråmandsselskab, hvis ejer var umulig at spore, men flyene blev kun udlejet til CIA.
4 dage før egypterne blev fløjet til tortur i Egypten, overfløj samme fly dansk luftrum på vej fra Usbekistan til Skotland.
Flyet har herudover overfløjet Danmark i mindst 13 tilfælde.
Vi har andre eksempler.
Et af de mere kendte eksempler er den tyske statsborger Khaled AlMasri, som i december 2003 ville på ferie i Kroatien.
Han kom dog ikke rigtig på ferie, det blev i hvert fald en noget anden ferie, end han havde forestillet sig, for han blev stoppet ved den makedonske grænse og blev her tilbageholdt.
De flyver ham i et civilt fly til et fængsel nær Kabul, og her bliver han holdt i fangenskab i 5 måneder indtil maj 2004, og han bliver udsat for tortur og overgreb.
Man finder så ud af, at Khaled Al-Masri ikke er den rigtige person, fordi man faktisk er kommet til at tage fejl af hans navn.
Den person, man var ude efter, var en Al-Qaeda-person, som hed Khalid Al-Masri, altså med i og ikke med e, som vores uheldige terrorist, og derfor bliver Khaled Al-Masri løsladt 5 måneder efter.
Han bliver fløjet til Albanien, hvor han bliver efterladt i en grøftekant uden en klink på lommen.
Den 8. december 2003 kort før kidnapningen af Al-Masri landede et fly i lufthavnen i Narsarsuaq i Grønland og fløj kort efter videre til Keflavik.
Tuesday, May 29, 2007 1:23 PM ejede det fly, som fløj Khaled el-Masri til hans mareridt i Afghanistan.
Flere fly ejet af det her selskab
har også i andre tilfælde landet i grønlandske lufthavne.
I alt er det sådan, at fly, der er ejet af selskaber, som er mistænkt for at operere som stråmandsselskaber for CIA, er landet i danske og grønlandske lufthavne over 70 gange, og der er sket overflyvninger i endnu flere tilfælde.
I alle disse tilfælde er der en risiko for, at fly, som landede i eller overfløj Danmark, medbragte fanger, ikke almindelige fanger, som var dømt til udvisning efter almindelige retsprincipper, nej, mennesker, der var blevet fanget og kidnappet i et land, og som uden at være blevet stillet for en dommer og uden at have haft mulighed for at kontakte familie eller advokater nu blev fløjet til fængsler enten i Guantánamolejren eller i lande som Egypten, Marokko og Syrien, som jo har lidt andre standarder for, hvordan man kan behandle fanger, end f.eks. USA.
Det er lige præcis det, der er baggrunden for disse flyvninger, disse hemmelige fængslinger, at man transporterer fanger til steder i verden, hvor man kan udsætte dem for tortur, uden at det vil få politiske konsekvenser.
Det har det så heldigvis fået, fordi der er kommet fokus på sagen.
I alle de her tilfælde er der altså risiko for, at Danmark har stillet landingsbaner eller luftrum til rådighed for CIA's ulovlige aktiviteter.
Var der fanger med flyene, eller var de på helt andre opgaver?
Det ved vi ikke.
Grunden til, at vi ikke ved det, er, at den danske regering i nu snart 2 år har nægtet at gennemføre en undersøgelse af CIA's mulige aktiviteter i Danmark.
Så er der mange, der har været fremme at sige: Jamen det her er foregået andre steder i verden, og det er foregået i Europa, men der er ikke foregået noget i Danmark.
Det er rigtigt, at der ikke er nogen rygende pistol i Danmark, hverken i forhold til fangetransporter eller i forhold til hemmelige fængslinger; jeg tror ikke selv på, at der er nogen hemmelige fængslinger i Danmark, men i forhold til fangetransporter har vi i hvert fald noget nær en rygende pistol.
Dagen efter, den 20. september 2004, fløj det til Helsinki.
Der blev det i 24 timer, og den 21. september 2004 fløj det så fra Helsinki over Grønland til Washington.
Herefter fløj det til Miami, hvor sporet ender.
Dagen efter, og det er altså den 22. september 2004, sender det amerikanske forsvarsministerium to briefinger ud om, at de har overført et antal fanger fra Guantánamo til Afghanistan og et andet antal fanger fra Afghanistan til Guantánamo.
Den finske regering har været mere fremme i skoene end den danske regering har.
Den finske regering synes faktisk, at oplysningerne om det her fly passer præcist med en fangeudlevering, som man selv anerkender i Pentagon, og har henvendt sig til den amerikanske regering og bedt om et svar.
Jeg synes faktisk, det ville klæde den danske regering, hvis den ville gøre det samme.
Det skal man nok ikke forvente.
Det ville i hvert fald være et markant brud på, hvordan man tidligere har håndteret de her sager.
Så er det blevet sagt, at der ikke er noget nyt i det her, og at der ikke er noget nyt i debatten.
Det her beslutningsforslag, som er fremsat af en samlet opposition, er jo fremsat på baggrund af den vedtagelse, der var i Europarådets Parlamentariske Forsamling i juni sidste år.
Siden da er der sket flere ting.
Af de sidste nye ting kan man jo nævne, at den canadiske regering, ikke i den her weekend, men i forrige weekend, tilkendte en canadier 50 mio. danske kroner i erstatning, fordi man havde været medskyldig i, at manden blev udleveret til tortur, selv om manden var totalt uskyldig.
Vi har en afgørelse fra den tyske anklagemyndighed, som lige har udsendt en anholdelsesordre på 13 personer, som arbejder for CIA, i forbindelse med bortførelsen af Al-Masri, der blev bortført ved den makedonske grænse, hvilket jeg startede med at nævne i mit indlæg.
Vi har Europa-Parlamentet, der lige har færdiggjort sin undersøgelse, og som også opfordrer til, at der bliver lavet videre undersøgelser.
Derfor er det ikke bare nogle partier eller nogle medlemmer af Folketinget, som synes, at der skal være en undersøgelse.
Vi har simpelt hen en række internationale institutioner, som kræver en undersøgelse af CIA-flyene og de hemmelige fængslinger.
Der er en række regeringer, som rent faktisk har indrømmet: Ja, vi har deltaget i de her programmer.
Og der er også en række meget store sandsynligheder for, at det ville være mærkeligt, hvis ikke dansk, færøsk eller grønlandsk luftrum eller lufthavne har været involveret i de her sager.
Det er ganske enkelt temmelig usandsynligt.
Vi ved jo, hvordan de her fangetransporter foregik bl.a. i starten af 2002.
Det foregik dagligt eller næsten dagligt i det hele taget fra Afghanistan, men vi ved også, at de her fangetransporter har eksisteret på det her tidspunkt, netop fordi vi har situationen med Al-Masri, og vi har situationen med de to svenskere og mange andre.
Det er altså noget, der foregik, og det er meget usandsynligt, at dansk, færøsk eller grønlandsk luftrum ikke er blevet benyttet.
Det kan jo være, at det ikke er blevet benyttet, det kan man ikke vide.
Men så er det jo lige præcis, vi siger, at det her er en meget alvorlig sag, og vi vil gerne vise, at vi tager den slags ting seriøst, og derfor går vi selvfølgelig ind og laver de undersøgelser, som internationale og respekterede organer mener bør laves.
Det er jo det, der er fællesnævneren for de partier, som står bag det her forslag.
Det er i virkeligheden meget tydeligt, at der er en skillelinje i det her Folketing.
Der er partier, som ikke ønsker den optimale og den mest indædte kamp for menneskerettigheder, og som er villige til at sjoske i hælene på bestemte lande, fordi man har bundet sig op på forskellige krige.
Og så er der dem, der vil kæmpe for menneskerettigheder, dem, som vil gennemføre undersøgelser, dem, som vil sige, at her er noget at komme efter, og at vi bør undersøge de her ting, for vi skal føre en kamp for menneskerettigheder, og derfor bør vi selvfølgelig også have en kommissionsundersøgelse af de her ting.