Mogens Jensen (S), 2009-04-14:
For Socialdemokraterne er det meget vigtigt at sikre et Danmark, der ikke er kulturelt skævt.
Det vil sige, at alle danskere uanset social status, og uanset hvor de bor i landet, skal have adgang til gode kulturtilbud af høj kvalitet.
Det har været en målsætning for socialdemokratisk kulturpolitik lige siden Bomholt og Niels Mathiassen og har jo egentlig også præget mange regeringers kulturpolitiske linje siden.
Da egnsteaterordningen blev vedtaget i 1976, var det også med det klare udgangspunkt at sikre et professionelt teatertilbud i alle dele af Danmark og vel og mærke i et delt ligeligt ansvar mellem stat og kommune, hvor stat og kommune hver bidrog med halvdelen til etablering og drift af lokale egnsteatre.
Det princip har været en stor succes, for det har givet et incitament til kommunerne til at oprette teatre, og det har skabt et godt grundlag for driften og et højt kvalitetsniveau på de enkelte teatre.
De seneste års nomineringer af forestillinger fra forskellige egnsteatre rundt i landet til den store Reumert-teaterpris er jo et helt sikkert udtryk for det.
Men alene det store publikum, som hvert år ser egnsteatrenes forestillinger, er udtryk for, at teatrene spiller en unik og vigtig rolle i dansk kulturliv.
Hvert år tiltrækker egnsteatrene et næsten lige så stort publikum som Det Kongelige Teaters tre store huse - mellem 400.000 og 500.000 mennesker hvert eneste år.
Gennem årene er antallet af egnsteatre også vokset til i dag at udgøre 36.
Derfor er der også desto mere grund til at stille det enkle spørgsmål, hvorfor Venstre, Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti i en snæver blokaftale har valgt at ødelægge en velfungerende og succesrig ordning, da man altså enerådigt besluttede, at staten ikke længere skal give sin halvdel til egnsteatrenes virksomhed, men at finansieringen af nye teatres drift alene skal påhvile kommunerne.
Det er en aftale, som i øvrigt blev indgået uden det meget brede teaterflertal, der ellers kendetegner dansk teaterpolitik, og det betyder altså, at kommuner, der i forvejen er spændt hårdt for, nu skal til at finde ekstra penge til teatrene - penge, som alle åbenbart undtagen Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti ved at kommunerne har hårdt brug for til bl.a. hjemmehjælp og folkeskoler.
Hvorfor skal staten ikke længere tage sit ligelige ansvar for, at der er et kulturtilbud til danskerne i hele landet og ikke kun i storbyerne?
At regeringen på den her måde reducerer sit ansvar for landets lokale teatre og dermed også for teaterpublikummet i Herning, Holstebro, Holbæk og Haderslev, ja, over hele landet, kan jo kun tages som et klart udtryk for, at denne regering ikke prioriterer kultur i hele landet.
Denne forringelse af egnsteaterordningen er jo blevet gennemført på trods af teatrenes ønsker, på trods af anbefalingerne fra kulturministerens eget fagudvalg på området, Kunstrådets scenekunstudvalg, som alle klart har markeret, at en bevarelse af refusionsordningen på 50 pct. vil være det rigtige.
Hertil kommer, at der bliver langt mindre incitament til at oprette nye teatre i de dele af landet, hvor der jo altså stadig væk er sorte huller.
Nej, der skal måske ikke være 98 egnsteatre, men 36 egnsteatre i dag dækker altså ikke behovet.
Bl.a. er der i hele det sønderjyske område i dag kun et enkelt egnsteater.
Det må man også tage med.
Venstres og Dansk Folkepartis kulturordfører og teaterordfører har jo også på flere møder og i pressen i efteråret lovet teatrene, at man vil gøre noget ved situationen.
Men intet er der sket, og intet vil der ske, kan vi her i dag konstatere.
Det var rene tomme tønder, der buldrede.
Det var måske et forsøg på at skaffe nogle billige point ved at udtrykke en bekymring og love handling til de mange danskere, som benytter egnsteatrene, men det viste sig altså kun at være varm luft.
Venstre, Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti har ikke nogen reel bekymring for danskernes lokale og regionale teatre, og det har vi tydeligt fået afsløret her i dag i Folketingssalen.
Regeringen og kulturministeren har et klart ansvar for, at der er kulturtilbud, herunder teatertilbud i hele landet.
Men staten har også et ligeligt ansvar for egnsteatrene, fordi egnsteatrene og de små storbyteatre er rygraden i hele den danske og internationale teaterturnévirksomhed, en virksomhed, som ministeren gerne praler af og også vil gøre til sin succes.
Så egnsteatrene er på den måde hele Danmarks teatre og dermed også et ansvar for regering og kulturminister.
Men sådan skulle det altså ikke længere være hos denne regering og de konservative kulturministre.
Da vi indgik en aftale med den daværende kulturminister, hr. Brian Mikkelsen, i 2005, var det med en klar aftale om ikke at ændre refusionsordningen.
Det var også grundlaget for det udvalgsarbejde om egnsteatrenes fremtid, som i 2006 blev sat i gang, og som bl.a. førte til den nuværende egnsteaterkonsulentordning.
Men vi og udvalget blev ført bag lyset, for kun et år efter ødelagde regeringen og Dansk Folkeparti refusionsordningen som en tyv om natten, og i dag står vi så med resultaterne.
Alene i år er statens refusion reduceret med 10 pct. - fra 50 pct. til 40 pct. Hvordan det kommer til at se ud i de kommende år, kan ingen vide.
Så med det her beslutningsforslag har vi ønsket at genskabe sikkerheden omkring egnsteatrenes økonomiske situation og også deres og kommunernes mulighed for planlægning.
Vi ønsker igen at give incitament til, at der oprettes egnsteatre i de dele af Danmark, der stadig væk mangler, og vi ønsker at imødegå kvalitetsforringelser og eventuelt teaterlukninger som følge af kommunernes meget stramme økonomi.
Derfor beder vi Folketinget om at pålægge regeringen at genindføre den faste statslige refusion til kommunerne på 50 pct. af driftsudgifterne til egnsteatre fra og med 2010.
Finansieringen er der for os at se ingen tvivl om.
Socialdemokraterne har fremlagt et klart kulturpolitisk program, hvor vi vil prioritere at tilføre ressourcer til kulturområdet, nemlig 500 mio. kr. over en årrække.
Og det her forslag er fuldt finansieret på Socialdemokraternes finanslovforslag for 2009.
Men som Enhedslistens ordfører var inde på, er det største problem jo nok også her, at vi har en regering, der jo ikke på noget tidspunkt har ønsket at tilføre flere midler til kulturen.
Dermed bliver også egnsteatrene nødt til at holde for i en tid, hvor der ellers var behov for at bygge videre på den succesfulde ordning, som egnsteaterordningen rent faktisk har været.
Jeg takker for opbakningen til forslaget fra Socialistisk Folkeparti, fra Enhedslisten og fra Det Radikale Venstre.
Jeg kan jo kun sige til Venstres og Dansk Folkepartis ordførere, at de stadig væk kan nå at leve op til deres løfter fra 2008 om at hjælpe egnsteatrene, når forslaget kommer til afstemning her i Folketingssalen.