Lene Espersen (KF), 2010-05-21:
Jeg synes, det står meget klart, også efter de rigtig gode ordførerindlæg, der har været her i dag, at klima og sikkerhed er nogle af vor tids største udfordringer.
Jeg tror, det var hr. Niels Helveg Petersen, der sagde, at det faktisk var noget, som regeringscheferne primært burde beskæftige sig med.
Man må sige, at det med rette er noget, der har meget stor fokus og også fremover bør have en høj prioritet på den internationale dagsorden.
På baggrund af debatten ønsker jeg at slå nogle ting fast.
Vi drøfter også klima og sikkerhed i det nordiske udenrigspolitiske samarbejde, og vi drøfter det også i OSCE og NATO.
Det er en vigtig opgave at tilrettelægge de bedst mulige internationale samarbejdsrelationer om dette emne, og jeg er helt overbevist om, at en af vejene, vi altså bliver nødt til at gå for at løfte det, er ved at lade EU spille en fremtrædende rolle.
Det kom klart til udtryk i konklusionerne fra det Europæiske Råd i december 2009.
Her lagde Rådet vægt på at fremme den internationale dialog og fælles bevidsthed om klima og sikkerhed og på, at EU styrker sin institutionelle kapacitet til at arbejde med klima og sikkerhed og integrerer dette aspekt i udviklingssamarbejdet, samt at vi udbygger vores viden – det er også et tema, mange af ordførerne har været inde på i dag, vi skal vide noget mere om emnet – og styrker vores krisestyringskapaciteter.
Som bekendt lægger regeringen stor vægt på klimaproblemerne, som længe har været i forgrunden i både vores nationale og internationale arbejde.
Klimaaspektet er for længst blevet integreret i vores udenrigs- og udviklingspolitik, som også hr. Naser Khader så rigtigt sagde det.
Danida's klimahandlingsplan og de nye strategier for udviklingspolitikken og for vores humanitære indsats for perioden 2010-2015 er konkrete beviser herpå, og i begge strategierne indgår således både katastrofeforebyggelse og katastrofeberedskab samt beskyttelse som væsentlige emner.
Jeg mener dog at kunne konstatere – det har også været et gennemgående tema i dag – at vi har brug for at vide mere om hele denne problematik.
Der foreligger allerede en del undersøgelser, men jeg tror, mere viden er nødvendig for at kortlægge de konkrete handlemuligheder.
Den viden må vi forsøge at skaffe, dels ved at lave flere undersøgelser, dels ved at udbygge analysekapaciteten i både relevante internationale og regionale organisationer og nationalt i mange udviklingslande.
Vi må på baggrund af ny viden om f.eks. regionale samarbejdsmuligheder forsøge at sætte ind i tide og imødegå en katastrofal udvikling i disse hotspots – altså varme områder, hvor der bliver meget store problemer, hvis ikke vi sætter ind.
Der har været en række kommentarer og spørgsmål til debatten her i dag og til redegørelsen, som jo er overordnet i dens tilgang.
at det jo er meget væsentligt, hvis vi skal hjælpe ikke mindst udviklingslandene, er den hurtigste, billigste og nemmeste vej for dem til at få gjort noget ved problemerne også at overføre den gode og moderne teknologi, vi har.
Der synes jeg, det er vigtigt at få sagt, at den klimapakke, som regeringen allerede har lavet, faktisk er med til at adressere det her spørgsmål, så der er sådan set allerede penge på bordet til teknologioverførsel.
Vi har foreløbig planlagt bidrag på 160 mio. kr. til skov og landbrug vedrørende både energi- og teknologioverførsel; 118 mio. kr. til tilpasning til fortrinsvis de fattigste og mest sårbare lande; og 29 mio. kr. til tværgående indsatser, herunder træningsaktiviteter gennem civilsamfundsorganisationer.
Men udmøntningen af klimapakken i 2011 og 2012 vil ske inden for disse tre fokusområder, og jeg synes, det er lidt vigtigt helt overordnet i dag at få sagt, at vi i vores udviklingsbistand har fokus på teknologioverførselsdelen.
For så vidt angår mere konkrete programmer, vil jeg sige, at klimadialogen, som Danmark jo iværksatte i november 2008, er et andet vigtigt instrument for klimatilpasning.
Her satser vi på integreret land- og vandressourceforvaltning i udviklingslandene, og det er altså en af de ting, der er helt afgørende for at styrke modstandsdygtigheden over for de negative effekter af klimaforandringerne blandt de mest sårbare lande.
Men jeg vil sige til hr. Jeppe Kofod, at det selvfølgelig er klart, at jo mere viden, vi får på området, desto mere vil vi så også, om man så må sige, konkret kunne spille ind med.
Men vi er i hvert fald startet fra dansk side, og vi vil selvfølgelig også prøve at løfte det over for de øvrige lande, så de også bidrager på det område.
Det ser vi i forhold til Nile Basin Initiative, hvor vi prøver at gå ind og hjælpe til med at bruge vandressourcerne bedre, ligesom det initiativ, der er i forbindelse med bedre forvaltning af vandressourcerne i Mekongfloden, er et andet konkret eksempel på, at vi forsøger at gøre det.
Jeg er derfor meget enig med hr. Søren Espersen i, at alt efter, hvor man er henne i verden, må vi prøve at tilpasse tingene, så vi undgår migration og undgår de her meget store flygtningestrømme, som er med til at skabe ustabilitet, borgerkrige og andet i de regioner, der er rundtomkring.
Andet er vi ikke tjent med.
Jeg vil i hvert fald gerne takke for, at hr. Søren Espersen netop fremhævede dette tema.
– undskyld, hr. Steen Gade, jeg kunne ikke læse mine egne kragetæer – vil jeg sige, at de lyder meget spændende.
Nogle af dem er vi sådan set allerede i gang med, men jeg er meget enig med hr. Steen Gade i, at early warning-systemer er noget af det, vi skal være bedre til, for det er bedre at forebygge end at helbrede, og et veludviklet forvarslingssystem vil være at foretrække.
Både i EU og i FN bliver der lagt vægt på behovet for at udvikle varslingsmekanismer i forhold til de sikkerhedskonsekvenser, klimaændringer kan skabe.
Det er et af de punkter, EU fremhævede i det fælles EU-bidrag til FN-generalsekretærens rapport om klima og sikkerhed, hvortil også Danmark bidrog.
I EU arbejder vi nu konkret med en udbygning af forvarslingskapaciteten, og jeg kan fortælle hr. Steen Gade, at det, vi gør, er, at vi nu prøver at arbejde med at udvikle konkrete instrumenter og politikområder i EU.
Vi ønsker ikke at lave en masse internationalt bureaukrati, og det er jeg også helt overbevist om heller ikke er hr. Steen Gades ærinde.
Men vi også enige om, at det er nødvendigt, at vi udbygger vores viden om, hvor og hvordan vi sætter ind.
Så der er altså både et EU-spor og et FN-spor, hvor der arbejdes på det, og jeg tror, at jeg med en vis sindsro kan sige, at det er i forbindelse med EU-sporet, man for øjeblikket er længst fremme med lige præcis den dagsorden.
Samarbejdet på det arktiske område bidrager jo ikke mindst til den bløde sikkerhed, men det arktiske er vigtigt.
Afsmeltningen af havisen vil både lette adgangen til udvinding af naturressourcer og åbne nye transportruter og vil på den måde også betyde noget geopolitisk for hele området.
Det er selvfølgelig også klart, at i forhold til Ilulissatmødet er et af de helt afgørende temaer fordelingen af ressourcer og territorium i det arktiske område, som jo skal regulere FN's havretskonvention, og hvor der jo pågår et arbejde med at få det gennemført.
Men det er selvfølgelig også væsentligt, synes jeg, at få understreget, at det vigtigste er, at landene samarbejder om at få løftet opgaven, ikke mindst fordi klimaforandringerne lige præcis i det her område kommer til at få meget drastiske konsekvenser.
Jeg synes faktisk, at både Ilulissatmødet og det arbejde, der foregår andetsteds, nemlig i Arktisk Råd, er et godt eksempel på et løbende, pragmatisk samarbejde, der sådan set handler om at skabe en bæredygtig udvikling i regionen.
Så det er jeg faktisk meget enig med hr. Steen Gade i.
Det er selvfølgelig også helt overordnet klart, at i det arbejde, vi gør fremover, er det meget, meget vigtigt, at vi fokuserer på de såkaldte hotspots, altså fokuserer på at identificere udsatte geografiske områder, hvor virkningerne af klimaændringerne allerede er mærkbare, eller hvor de, som jeg sagde til hr. Søren Espersen, på sigt kan true udviklingen, f.eks. på grund af vandproblemerne.
Det tror jeg er meget vigtigt.
Også tak til hr. Naser Khader for en rigtig god ordførertale.
Som sagt er jeg meget enig i, at det er vigtigt, at klima bliver indtænkt i det, vi gør på en lang række andre områder, og det fremhævede hr. Naser Khader jo også.
Til hr. Niels Helveg Petersen vil jeg sige, at jeg er helt enig i, at det er et vigtigt område.
Jeg er også enig i, at det, vi selvfølgelig skal arbejde for i forhold til COP’en, er, at vi opnår en international juridisk bindende klimaaftale og gerne en aftale, der bygger på Copenhagen Accord, som 122 lande jo allerede har tilsluttet sig.
Jeg har svaret på et par spørgsmål omkring Arktis.
Jeg vil også sige til hr. Niels Helveg Petersen, at jeg faktisk tror, at det næste, der kommer til at ske i verden med det øgede fokus, der også er på G20, er, at G20-landene kommer til at diskutere den udfordring, der er på det her område.
Jeg tror, at man vil se, at samarbejdet lige præcis i den kreds langsomt vil transformere sig i retning af noget, hvor der er et overlap til det, der foregår i FN og EU.
Der mener jeg, at vi har en meget klar interesse i for det første at få koordineret tingene på EU-plan og for det andet selvfølgelig også at sørge for at have sammenhængende debatter om, hvad vej vi skal gå.
Endelig vil jeg sige, at jeg tror, det afgørende for Folketinget er, at vi både fortsætter debatten, som vi har her i Folketingssalen om redegørelserne, og at vi også indtænker det, når vi har de konkrete forslag på bordet – det være sig i Europaudvalget eller andre steder – at vi tager redegørelsen her med os og bruger den aktivt i det videre arbejde, vi også har herinde.
Gør vi det, er jeg faktisk også overbevist om, at der kommer endnu mere kød på sagen og endnu flere konkrete forslag end dem, der allerede ligger på bordet.
Jeg vil gerne takke for en rigtig god debat.