Jesper Petersen (SF), 2010-05-31:
Først soldede Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti opsvinget væk på store skattelettelser til især de velstillede, siden kom finanskrisen med et kraftigt tilbageslag for verdensøkonomien, og regeringen valgte at håndtere krisen på den mindst effektive måde, så arbejdsløsheden blev større end nødvendigt.
Nu skal regningen så betales, og vi skal ikke skændes om, hvorvidt der er en regning, for det er der.
Dansk økonomi skal på ret kurs.
Går bunden først ud af kassen, er det velfærden og danskere med små indkomster, der betaler prisen.
S og SF har lavet en fælles plan, »En Fair Løsning«, som bringer Danmark ud af krisen og ind på et nyt vækstspor.
Den giver beskæftigelse nu og her, investeringer i en ny grøn erhvervspolitik, giver indkomstfremgang til pensionister og lavtlønnede, og den gør det muligt at forbedre vores velfærd på sygehusene, i skolerne og i vores ældrepleje.
Det koster selvfølgelig.
Vi vil have, at regningen skal betales, bl.a. ved at de velstillede og bankerne må betale mere til fællesskabet og mister nogle af de skattelettelser, de har fået, og ved at alle danskere i arbejde i gennemsnit skal arbejde en time længere fra overenskomsterne 2012 og frem.
Vi vil bede danskerne om at være med til solidarisk at arbejde Danmark ud af krisen, på samme måde som vi solidarisk har opbygget det danske velfærdssamfund.
Regeringen vil derimod spare Danmark ud af krisen ved at forringe velfærd og uddannelse dramatisk, og så vil den altså give børnefamilierne og de arbejdsløse en kontant afklapsning.
Jeg føler behov for at komme med denne indledning, fordi det hele dagen har lydt, som om der ikke fandtes noget alternativ til de brutale nedskæringer, vi står over for.
Det gør der faktisk.
Der er fremlagt en fælles plan, »En Fair Løsning«, fra S og SF, der kan klare det uden at give os de her negative konsekvenser for bl.a. børnefamilierne.
Der starter vi først med børnechecken.
Børnefamilierne mister tilsammen 1 mia. kr. om året ved det her forslag.
Der er i forvejen sket en stigning i antallet af familier i Danmark, hvor børnene vokser op i fattigdom, så omkring 60.000 børn nu vokser op i fattigdom.
De familier vil blive endnu hårdere ramt, og flere børn vil vokse op i familier, der er decideret fattige.
Børnefamilieydelsen, som den rettelig hedder, er jo til, for at der kan blive givet en hjælpende hånd til nogle af de omkostninger, der er ved at få børn, og for rigtig mange børnefamilier er børnefamilieydelsen altså ikke bare glasur på lagkagen, men faktisk en afgørende del af økonomien for børnefamilien.
Både de offentlige tilbud om daginstitutioner, børnechecken og de fordelagtige barselsvilkår i Danmark medvirker til, at fertiliteten i Danmark er væsentlig højere end i andre lande i Europa.
Derfor har vi også et mindre problem med forskelle i generationernes størrelse end andre lande.
Regeringen forringer både daginstitutionerne og børnechecken med spareplanen, og ifølge Socialforskningsinstituttet skal vi regne med, at danskerne får færre børn efter det her.
Det er jo ikke, hvad Danmark har brug for overhovedet.
Der er nu nogle børn, der meldes ud af deres skolefritidsordning, andre må holde op med at gå til idræt eller spejder, og muligheden for at komme på ferie bliver for nogle familier til et fatamorgana.
Regningen er dog ikke betalt, ved at børnefamilierne punger ud.
Lønmodtagerne må betale 1,5 mia. kr. om året, ved at der bliver sat et loft for fradrag for fagforeningskontingentet.
Det svarer til en skattestigning på op mod 1.000 kr. for f.eks. lavtlønnede ansatte i den private sektor.
Det er samtidig til skade for den danske arbejdsmarkedsmodel, hvor vi nyder godt af et velorganiseret arbejdsmarked, hvor arbejdsgiver og arbejdstager kan aftale sig frem til overenskomster, bl.a. fordi organiseringsgraden er så høj.
Det modarbejder regeringen nu.
Der bliver sat et loft over fradraget for fagforeningskontingentet, hvorimod hvis man er et selskab, kan man blive ved med at trække bidragene til arbejdsgiverforening fra, lige så tosset man vil og fuldstændig ubegrænset.
Endelig er det jo smigrende, at regeringen har lyttet til S og SF's forslag om at udskyde den ekstra forhøjelse af topskattegrænsen, så de højestlønnede må vente nogle år med at få endnu mere i skattelettelser, end de har fået i forvejen.
Det manglede også bare, synes vi.
Men bundlinjen for regeringens politik er stadig, at det er massive skattelettelser til de velstillede, som nu skal betales af fællesskabet, de arbejdsløse og børnefamilierne.
Det kan ikke ændre det faktum, at regeringens spareplaner og lovforslaget her vrider Danmark mere skævt, forringer velfærden og rammer familier med små indkomster hårdt.
Der er et alternativ til en så asocial spareplan, nemlig det alternativ, som S og SF har fremlagt, men så længe Dansk Folkeparti og VK-regeringen sidder på taburetterne, må danskerne indstille sig på, at de velstillede skal have skattelettelser, mens velfærden, børnefamilierne og de arbejdsløse må stå for skud.
I regeringsprogrammet fra 2005 giver regeringen selv nogle flotte løfter og skriver om vigtigheden af børnefamilieydelsen og lover at øge den.
Det er bare et af de punkter, hvor man altså fuldstændig løber fra sine løfter.