Margrethe Vestager (RV), 2012-10-24:
Jeg kan sådan set godt forstå, at spørgeren rejser spørgsmålet, og det er jo ikke utænkeligt, at andre vil have det på samme måde som spørgeren i forhold til honorarets størrelse, men det kommer an på en konkret vurdering af, hvad arbejdets omfang er, og hvad det er for et ansvar, man har, når man skal løfte det.
Og jeg er da fuldstændig sikker på, at når spørgeren rejser det relevante steder, vil man få lige præcis den debat.
For det er ikke en debat, som man må tage bag nedrullede gardiner.
Det er netop en debat, man må tage på et oplyst grundlag og derfor har man lige præcis pligten til at offentliggøre, hvor stort det her honorar er, sådan at man ikke kan sidde bag nedrullede gardiner i en sluttet kreds og på vandkøbernes vegne skrue honoraret op til sig selv, men faktisk må stå til regnskab for, hvor højt man synes honoraret skal være og konkret kunne begrunde, hvorfor det åbenbart er sådan i det her vandselskab.
Jeg vil da opfordre spørgeren til at rejse spørgsmålet de steder, hvor man kan sætte det op eller måske ned, fordi det lige præcis er der, det skal gøres, og det synes jeg er en ordentlig og rigtig ting at gøre.
Hvis jeg bare må komme med en bemærkning for så vidt angår den kommunale vederlæggelse som sådan, så tror jeg, at jeg har udtrykt mig meget kortfattet, hvis jeg har sagt, at jeg finder, den er passende.
Jeg synes faktisk, at det – i forhold til det ansvar, nogle af vores kommunalbestyrelsesmedlemmer har, og de mange opgaver, som menige kommunalbestyrelser har – er en meget begrænset vederlæggelse, der gives i forhold til arbejdsbyrden.
Mange tak for spørgsmålet.
Det er jo altid en relevant diskussion, hvordan vi honorerer forskellige hverv, og derfor synes jeg også, at spørgsmålet er vel stillet.
Vandselskaber er efter lovgivningen forpligtet til at organisere sig i en selskabsform med begrænset hæftelse, og honorarer til bestyrelsesmedlemmer i et vandselskab reguleres derfor ifølge selskabsloven.
Efter selskabsloven kan medlemmer af et kapitalselskabs ledelse lønnes med et fast vederlag eller et variabelt vederlag, som ikke må overstige, hvad der anses for sædvanligt efter hvervets art og arbejdets omfang, eller hvad der må anses for forsvarligt i forhold til selskabets økonomiske stilling.
Jeg kan derfor ikke som økonomi- og indenrigsminister udtale mig om, hvorvidt et honorar på 125.000 kr. i et konkret vandselskab er rimeligt i medfør af selskabsloven, fordi man altså skal lægge de her forskellige ting til grund i vurderingen af, hvor højt honoraret skal være.
Imidlertid vil jeg pege på, at det efter kommunalbestyrelsesloven er lovpligtigt at offentliggøre de vederlag, som kommunalbestyrelsesmedlemmer modtager for at varetage bl.a. bestyrelsesposter i et vandselskab, når hvervet udføres efter valg eller efter forslag af kommunen.
Formålet med den offentliggørelsespligt er at skabe åbenhed om det, der i den offentlige debat vidst kaldes for ben, så man kan se, hvor meget kommunalbestyrelsesmedlemmer har ved siden af; altså hvor mange ben, der er at gnave på.
Og det er lige præcis den åbenhed, som giver offentligheden og herunder jo også folketingsmedlemmer mulighed for at kontrollere borgmestres og andre kommunalpolitikeres vederlag og giver mulighed for præcis ligesom her at rejse en debat om, hvorvidt niveauet for det vederlag nu er rimeligt eller ej.
Derfor vil jeg henvise til, at det, der er det rigtige at gøre, selvfølgelig er, at de involverede kommuner tager debatten på selskabets generalforsamling for at vurdere, om det, som ligesom skal være gældende, er opfyldt, altså selskabets økonomiske stilling, og om vederlaget sådan set svarer til arbejdets omfang og hvervets art.