Line Barfod (EL), 2009-11-11:
Det har jo været noget underligt at høre den her debat, hvor der jo var lagt op til at diskutere, hvad resultaterne er af danmarkshistoriens største reform, hvad resultaterne er af en reform, som man har brugt utrolig mange ressourcer på, og hvor flere hundrede tusinde offentligt ansatte har fået vendt op og ned på deres arbejdssituation.
Hvad er resultaterne af det?
Har det betydet bedre forhold for borgere og ansatte, eller er det blevet værre?
Det er sådan set ret væsentligt at diskutere, men det var bare ikke det, som Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti ønskede at diskutere.
Men jeg mener faktisk, at det er afgørende, og jeg synes også, at det er fint at tage i forhold til en kommunal debat, så lad os bare gøre det.
Hvem er det, man ønsker at gavne i det her land?
Det synes jeg da er vigtigt at få sagt åbent.
Er det, man er optaget af, når man laver politik, når man laver lovgivning, og når man laver reformer, at man skal gavne almindelige mennesker, er det, at man gerne vil gavne de ældre, de syge og vores børn, så de får det bedre, og at man gerne vil sikre, at vores offentligt ansatte har nogle ordentlige vilkår, fordi vi så også får en meget bedre velfærd?
Eller er det, man ønsker at gavne, de private virksomheder, så de kan tjene mest muligt?
Det var det, mange af firmaerne selv var ude at sige.
Og jeg synes, det ville klæde Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti, hvis man åbent og ærligt sagde, at det, man arbejder for, og det, man ønsker, er, at private firmaer skal kunne tjene langt flere penge, og at det er en væsentlig del af begrundelsen for, at man har lavet den her reform.
Reformen flyttede jo også en masse magt.
Den indskrænkede demokratiet på en lang række områder, dels helt klart ved, at når man laver langt færre kommuner og der bliver meget færre politikere og dermed langt færre mennesker, der er involveret i demokratiet, ja, så bliver der færre, der kan være med i demokratiet, og når afstanden mellem borgeren og kommunalbestyrelsen og afstanden mellem borgeren og regionsrådet bliver længere, ja, så bliver demokratiet mindre, dels ved, at en lang række af de væsentlige beslutninger blev flyttet; hvor de før lå i kommuner og amter, blev de flyttet, så de nu ligger i ministerierne.
Det, der jo også var meldingen fra den strukturkommission, der havde siddet, var, at det, regeringen havde valgt, ikke var en af de modeller, som Strukturkommissionen havde lagt frem.
I stedet valgte regeringen at lave en statsmodel, hvor det var ministerierne, der fik mest mulig magt.
Resultatet kan vi jo også se: Der bliver lukket skoler, der bliver lavet 100-børns-institutioner, man flytter udsatte børn, og man flytter handicappede efter, hvor de billigste og ikke de bedste tilbud er.
Der er ikke længere den samme lokale debat, ikke længere den samme indflydelse på beslutningerne, som der var tidligere.
Derfor synes jeg, det ville klæde Dansk Folkeparti, Venstre og Konservative, at de går ud og siger åbent og ærligt, at det, de ønsker, er, at private virksomheder skal tjene flere penge, og at mere af magten i vores samfund skal ligge hos de private virksomheder i stedet for at ligge i demokratiet, i stedet for at ligge i noget, hvor vi fælles har indflydelse på, hvordan forholdene så er.
Der er så blevet snakket en del om brugertilfredshed.
Der er ingen tvivl om, at når man møder pædagogerne i ens børns børnehave, når man møder lærerne på skolen, når man møder dem, der arbejder i ældreplejen, når man møder dem, der arbejder på sygehusene, bliver man dybt imponeret af det arbejde, de gør, og er meget tilfreds med den indsats, de yder på de givne betingelser.
Og derfor svarer man så også i brugertilfredshedsundersøgelserne, at man er meget glad for børnehaven, skolen, ældreplejen, sygehuset, fordi det er de konkrete mennesker, man har mødt.
Men hvis man bliver spurgt om, om man generelt mener, at det er blevet bedre, så kan vi jo se i de undersøgelser, der kommer, at der stort set ingen er i dette land – ud over Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti – der synes, at kommunalreformen har ført til, at der er blevet bedre forhold her i landet.
Tværtimod er der rigtig mange, der synes, at de er blevet forværret.
Derfor er spørgsmålet igen: Hvad er det, man ønsker?
Eller ønsker man, at så meget magt som muligt skal ligge hos private firmaer, og at de skal kunne tjene så mange penge som muligt?
Jeg kan forstå, at hvis man spørger ministeren: Hvordan synes du selv det går?
siger ministeren, at det går rigtig, rigtig godt.
Hvad er så ministerens forklaring på, at når man spørger borgerne, hvordan de synes det går med kommunalreformen, synes de ikke, det går særlig godt?
Hvis man spørger de ansatte, som virkelig mærker konsekvenserne, synes de jo heller ikke, det går særlig godt.
Er de alle sammen vildført af oppositionen, eller ved de slet ikke, hvad det er, de svarer på, eller hvad er begrundelsen for, at borgerne ikke synes, det går så godt, som ministeren synes?