Henning Hyllested (EL), 2013-11-21:
Det kan jeg love hr. Flemming Damgaard Larsen for at jeg meget gerne vil.
Det kræver, at Enhedslisten bliver inviteret med til forhandlingerne om postloven, for nu har man jo altså fået den konstruktion, at man laver politiske aftaler et eller andet sted for lukkede døre, og så bliver de udmøntet af transportministeren uden om Folketinget i form af bekendtgørelser.
Men vi kommer gerne til en række forhandlinger om det her og vil gerne sætte ind for at sikre, at de danske småøer får fuld postbetjening som andre steder i landet.
Lovforslaget her, L 64, udmønter jo en politisk aftale, som er indgået mellem regeringen, Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti.
Det kan man så mene om, hvad man vil, og det gør jeg.
Jeg kan godt se, at Trafikstyrelsen i høringsnotatet beroliger om, at det selvfølgelig kommer i en høringsproces, men der er jo i bund og grund tale om, at transportministeren bemyndiges til at udmønte politiske aftaler – hvordan de så end måtte se ud, og hvilke flertal der måtte indgå dem – uden om Folketinget.
Det synes vi er demokratisk betænkeligt.
Det er trods alt sådan, at vi politisk beslutter, hvilket serviceniveau der skal være på postbefordringsområdet, og derfor synes Enhedslisten faktisk, at det bør foregå efter forhandlinger i Folketinget.
Vi taler jo netop om postbefordring, og Enhedslisten anser postbefordring for at være en del af et lands infrastruktur.
Det er så at sige en slags forsyningsvirksomhed, og det er jo også derfor, man har befordringspligten, som gør, at alle danskere kan få post på nogle rimelige vilkår.
Vi skal jo så diskutere, hvad det er for en postbefordring, vi vil have i det her land.
Det bør besluttes politisk og ikke bare udmøntes af transportministeren ud fra en eller anden politisk aftale.
Jeg bemærker selvfølgelig også med hensyn til befordringspligten, at Post Danmark jo skal drive virksomheden nu og frem til 2016 uden offentligt tilskud – uden offentligt tilskud – og at befordringspligten og virksomheden i det hele taget skal varetages på fuldt kommercielle vilkår.
Jeg kan godt se, at den socialdemokratiske ordfører glæder sig over, at befordringspligten fortsætter.
Og så kan jeg godt forstå, man glæder sig over, at den fortsætter, for det er nok i virkeligheden kun et spørgsmål om tid.
Det er rigtigt, at der jo er en tilbagegang i postmængderne, som gør, at det jo giver problemer rent økonomisk for en virksomhed, som skal overleve på kommercielle vilkår, og som ikke må modtage offentlige tilskud.
Med de brevmængder, der er, er det efter vores mening efterhånden helt illusorisk at drive Post Danmark på kommercielle vilkår.
Vi mener faktisk, at det er et offentligt ansvar at drive postvæsen af høj kvalitet for alle borgere i det her land, herunder også de ældre mennesker, som ikke er på internettet, som ikke er i stand til at bruge den fagre nye digitale verden.
Det fremgår af høringssvaret fra Ældre Sagen, at af de over 65-årige er der 300.000, der ikke er på nettet.
Af de over 75-årige er det halvdelen, der ikke har prøvet at være på nettet.
Det gælder også betjeningen af vores øsamfund, som nogle har været inde på.
Det er det efter vores mening ikke, og jeg synes, at man går i helt små sko, når man kan begynde at foreslå, at beboerne på øerne selv skal betale de brevkasseanlæg, der skal opstilles, hvis de ønsker sådan et opstillet på kajen.
Det er godt nok at gå i små sko.
Det er ikke kvalitet, vil jeg sige til hr. Flemming Damgaard Larsen.
Der er med det her lovforslag tale om serviceforringelse.
Der er tale om, at A-breve til private først skal omdeles tirsdag, hvis de er indleveret lørdag eller søndag.
B-breve får en dags længere ekspeditionstid, antallet af betjeningssteder reduceres – i hvert fald Post Danmarks egne posthuse og postbutikker – og man erstatter dem så et vist omfang med 700 nye postkiosker, som jeg foretrækker at kalde dem.
Men hvordan er det lige, hvis man sætter supermarkeder og andre til at betjene posten?
Vil man stille krav til personalet?
Der er jo posthemmelighed, og der er også tavshedspligt i forhold til, hvad det er for noget post folk modtager.
Bliver der i den forbindelse stillet krav til personalet de steder, hvor man har tænkt sig at lave de her postkiosker?
Så er der hele post til døren-ordningen, hvor jeg også synes, man er ude at gå i rigtig små sko, hvis man vil sige, at folk kun kan få post til døren på folkeregisteradressen.
Det vil sige, at hvis de bor i deres sommerhus i en 3, 4, 5 måneders periode, kan de ikke længere få post til døren, på trods af at de stadig væk har den manglende mobilitet, eller hvad det nu kan være, der gør, at de har ret til post til døren.
Jeg synes, at man også der går i små sko.
Det er tydeligt, at befordringspligten koster.
Den kræver jo, at man har et stort apparat stående.
Det er også derfor, man siger, at Post Danmark nu skal forbedre sit resultat med 800 mio. kr. om året, og det er efter vores mening illusorisk, hvis man vil have en befordringspligt og have et stort apparat stående.
Man kommer til at diskutere, om ikke det offentlige skal ind og understøtte den her virksomhed, hvis vi vil have postbefordring af høj kvalitet til alle danskere i alle dele af riget.