Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-14:
Som jeg allerede har nævnt, er det her en alvorlig og en stor sag.
Det er et meget kompliceret lovgivningskompleks, og jeg vil naturligvis meget nødig høres i alle detaljerne.
Hvis der er meget detaljerede diskussioner, synes jeg, vi skal tage dem efterfølgende i udvalget.
Det drejer sig om gennemførelse af miljøansvarsdirektivet, og det haster, tidsfristerne er ved at være overskredet.
Fra Det Konservative Folkeparti er det sådan, at vi har syntes, det var vigtigt at få en implementering i dansk lovgivning, som var ordentlig og afbalanceret.
Vi har ønsket, at kun de allerstørste skader var omfattet af denne nye miljølovgivning.
Vi synes, det ville være forkert, hvis man ramte mindre skader og dermed ikke ligestillede danske producenter med producenter i det øvrige EU.
Vi har ønsket, at producentansvaret blev begrænset, således at visse steder, hvor producentansvaret var uhensigtsmæssigt, blev det holdt uden for denne lovgivning, og vi har også ønsket, at aktiviteter, der var naturligt forbundet med de aktiviteter, der var givet tilladelse til, var undtaget.
Det var det, jeg var inde på i spørgsmålet til hr. Torben Hansen for et øjeblik siden.
Og vi har ønsket, at det offentlige ikke kunne skubbe omkostningerne over på skadevolderen i unødigt omfang, uden at det sættes i sammenhæng med den oprindelige skade.
Til sidst har vi sagt, at vi synes, det er for tidligt at gennemføre en kollektiv forsikringsordning, men der er jo nedsat et udvalg, der skal se på det.
Alle disse ønsker er indarbejdet i den fremlagte lovgivning, og derfor synes vi, at det fremlagte forslag er udmærket.
Vi har nået en afbalanceret løsning.
Det har været en bunden opgave, og det er lykkedes at finde en løsning, således at også det høje danske beskyttelsesniveau på en række områder er overholdt, og således at dette ikke betyder en forringelse på nogen måde.
Det er sådan, at man hermed sikrer en effektiv og ensartet håndhævelse i en række EU-lan de på miljøområdet og får implementeret princippet om, at forureneren betaler.
Den danske indførelse betyder, at man har gættet på 5-15 skader om året.
Det kan være skader på jord, vand, beskyttede arter og naturtyper, og det er jo ikke alene skaden, men det er også de afledte effekter.
F.eks. ved en å er det ikke alene oprydning af åløbet i en omgang, men det er jo også de afledte skader på fiskebestand og for lystfiskere og andre, som har gavn af det, og alt det skal også erstattes.
Det ubetingede ansvar gælder dermed for en række erhvervsskader, men der er jo altså undtagelser, hvor man får det almindelige culpaansvar, og så er husdyrgødning og spildevandsslam fritaget for producentansvar, men det er jo reguleret i en række andre love, og dermed er det fuldstændig reguleret og derfor undtaget i denne lovgivning.
Der er altså på ingen måde tale om en svækkelse af den danske retstilstand, og derfor opretholdes reglerne også om grundejernes ansvar.
Det er denne problemstilling, der gør forslaget så uoverskueligt.
Hvis der havde været mere ensartede definitioner, eller hvis der havde været en fælles overligger for de forskellige skadestyper, havde det været nemmere at se, om der var sket en overimplementering, men forslaget er jo blevet meget kompliceret af, at det er indarbejdet i 13 forskellige miljølove, og det er det, der gør, at det kan være en lille smule uoverskueligt.
Lovforslaget stiller vidtgående krav til oprydningen, det offentliges indsats er gebyrfinansieret, og der stilles sikkerhed for afhjælpning af miljøskader.
Myndighedernes ansvar er fortsat uændret, og det er naturligvis at stoppe ulykken, at udlægge flydespærringer i forbindelse med en olieforurening eller andet.
Jeg vil gerne sige, at det for Det Konservative Folkeparti har været vigtigt, at vi ikke overimplementerede, men det har også været vigtigt at implementere dette direktiv, således at der var nogenlunde sikkerhed for, hvilke regler der gjaldt.
Vi synes, at der er fundet en god løsning, og derfor kan vi støtte lovforslaget.