Mette Frederiksen (S), 2007-02-23:
Udsatte børn og unge og deres muligheder for et bedre liv er den vigtigste socialpolitiske opgave i Danmark overhovedet.
Mange børn vokser også i dag op i familier med massive og store sociale problemer.
Vi har børn i Danmark, der omsorgssvigtes, og vi har børn, der vokser op i familier med både overgreb og misbrug.
Langt de fleste forældre er gode forældre, eller også kan de i hvert fald blive det, hvis vi som samfund på et tidligt tidspunkt støtter dem og bakker dem op i deres familieliv.
Men der er bestemt også forældre, hvis forældreevne er så ringe, at de ikke skal være sammen med deres børn, og hvor samfundets primære opgave i nogle tilfælde er at beskytte børnene imod deres egne forældre.
Er vi gode nok i Danmark til at beskytte de mest udsatte børn?
Jeg mener, at svaret er et entydigt nej.
Der er børn, der burde blive anbragt uden for hjemmet, og som ikke bliver anbragt på grund af forkerte prioriteringer i den kommunale sagsbehandling, og der er i vores øjne en forældet lovgivning, der stadig ikke i tilstrækkelig grad sætter barnets behov øverst.
Behøver jeg her at nævne sagen fra Tønder, hvor to piger igennem flere år er blevet seksuelt misbrugt, uden at vi som samfund har reageret prompte og sagt stop på deres vegne?
Vi har derfor netop fra Socialdemokratiets side fremsat en række forslag til, hvordan vi kan forbedre forholdene for de børn, der er anbragt uden for hjemmet.
Bl.a. har vi foreslået at vende lovgivningen om, således at det altid er barnets behov, der vægtes højest, og vi har foreslået længere anbringelser og vetoret, således at børn, der vitterlig ikke kan og vil leve sammen med deres forældre, skal kunne sige nej til at komme hjem til en familie, hvor der f.eks. har været seksuelle overgreb.
Vi håber selvfølgelig stadig væk på at få flertal for vores forslag.
Vi er tilhængere af, at børn og unge altid skal kunne have en bisidder ved deres side; vi er tilhængere af, at den forebyggende indsats kan startes, allerede inden barnet er født; og vi er selvfølgelig også tilhængere af, at gravide stofmisbrugere kan tilbageholdes i behandling, mens de er gravide, for hvert år fødes der i hvert fald 400 børn – sikkert også flere – med hjerneskader, abstinenser og misdannelser på grund af deres mors misbrug undervejs i graviditeten.
Det er så synd for de børn.
Deres start på livet er så uhyre svær, og alle odds er som udgangspunkt imod dem.
De børn skal vi beskytte bedre.
En start er forslaget her, hvor den gravide misbruger frivilligt kan lade sig tilbageholde med tvang.
Kommunernes forpligtelse til at tilbyde gravide stofmisbrugere tilbageholdelse i døgnbehandling bør også gælde ved alko holmisbrug; ellers kommer vi reelt ikke nogle af de mest udsatte børn i møde.
Sidst, men ikke mindst bør vi evaluere det her tiltag løbende og vurdere, om det i det hele taget er vidtgående nok.
For diskussionen om, om der er behov for, at den gravide misbrugende kvinde kan tilbageholdes med tvang, som foreslået bl.a. fra Hvidovre Hospital – altså, at vi som samfund simpelt hen siger: Vi bestemmer for dig og for dit ufødte barn, at behandling undervejs i din graviditet er det rigtige – er slet ikke slut endnu og skal selvfølgelig også tages her i Folketinget.
Afslutningsvis vil vi i udvalgsbehandlingen diskutere med de øvrige partier, om stk. 3 og stk. 4, hvad angår bisiddere til børn og unge, bør udgå af lovforslaget.
Det synes at være nødvendigt med de formuleringer, der først og fremmest tilgodeser forældremyndighedsindehaveren, hvis det altså – som det forhåbentlig er tilfældet – skal være hensynet til barnet og den unge, der er det vigtigste.