runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 2013-05-08:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge statsministeren vedrørende offentlighedsloven.
Som også hr. Simon Emil Ammitzbøll var inde på, er det jo en lov, der optager folketingsmedlemmerne meget – ingen tvivl om det.
Og grunden til det er, at offentlighedsloven er en lov, der regulerer mulighederne for at kigge magthaverne, regeringen, ministrene, myndighederne, i kortene.
Det, der er vigtigt, når man skal have mulighed for at kigge myndighederne i kortene, er jo også, at ministre, der ikke alene oplever praktiske konsekvenser af lovgivningen, som den ser ud nu, men som også i fremtiden skal arbejde med den lovgivning, stiller op i Folketinget og svarer på spørgsmål om disse konsekvenser.
Der har det undret os i Dansk Folkeparti, at justitsministeren i den her uge har kunnet fortælle Folketinget og en række folketingsmedlemmer, der senere i dag gerne ville have stillet forskellige ministre spørgsmål på det her område, at det vil justitsministeren klare for dem, forstået på den måde, at det kun er justitsministeren, der stiller op i Folketinget til debat om offentlighedsloven.
Jeg kunne godt tænke mig høre statsministeren, om statsministeren virkelig er enig i justitsministerens afgørelse over for Folketinget, der altså går ud på, at vi ikke får mulighed for at stille spørgsmål til en række forskellige ministre i forhold til disse praktiske konsekvenser.
Når det er vigtigt, og når det er afgørende for Dansk Folkeparti, er det selvfølgelig, fordi offentlighedsloven ikke bare er en hvilken som helst lov.
Det er en lov, der har været arbejdet med i årevis, det er en lov, som har været meget omdiskuteret, og det er en lov, der giver borgerne og journalisterne mulighed for at kigge regeringen i kortene.
Og derfor er det vigtigt, at vi i videst muligt omfang kan diskutere det med ministrene.
Og det har justitsministeren åbenbart afvist at vi får mulighed for.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-05-08:
Jeg er sådan set glad for, at ordføreren har stillet det spørgsmål.
Det var jeg også bekendt med, og derfor undrer det mig også noget, at man, når man har fået svaret 38.000, selv finder på at gentage nogle af de tal, der har været i den offentlige debat.
Det synes jeg er noget underligt.
Der var en skatteteknisk uhensigtsmæssighed, som vi fik lukket.
Men jeg er glad for, at det er kommet frem i den her udveksling, at ordføreren faktisk gik i salen med noget, han vidste ikke nødvendigvis var korrekte tal.
Jan E. Jørgensen (V), 2013-05-08:
Det har jeg naturligvis undersøgt.
Jeg har spurgt statsministerens kollega, økonomi- og indenrigsminister Margrethe Vestager, som har svaret, at det berører 38.000 grunde, og på grunde kan der jo være etageejendomme, hvor der bor flere, så tallet er væsentlig større end 38.000.
Så et tal, der i hvert fald er højere end 38.000 og måske er helt op til 200.000.
Det sidste udtales kun af en række eksperter.
Det er ikke nogle tal, Ekstra Bladet selv har fundet på, men de 38.000 er jo altså det minimale tal, det kan dreje sig om, for det er det tal, vi har fra Margrethe Vestager, med mindre Margrethe Vestager ikke ved, hvad hun taler om, og det går jeg ud fra at hun gør.
Så hvordan forholder statsministeren sig til, at ejerne af 38.000 grunde altså har oplevet voldsomme stigninger i grundskatterne, og de grunde har jo altså i en række tilfælde, altså i tilfældene med etageejendomme, hvor vi bor oven på hinanden, mere end en ejer?
Hvordan kan statsministeren være af den opfattelse, at man ikke vil røre ved boligskatterne, når ejerne af 38.000 grunde har oplevet voldsomme stigninger i skatterne?
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-05-08:
Men jeg synes sagtens, at man kan konkludere, at vi alle sammen er optaget af, at der er nogle mennesker, som står med en meget konkret udfordring: at de muligvis ikke har et forsørgelsesgrundlag.
Det har vi hele tiden været optaget af, og det er derfor, at vi har taget beslutning efter beslutning, der skulle sikre de mennesker.
Hvorfor skulle vi stoppe med at være bekymrede for de mennesker?
Jeg må beklage over for hr. Per Clausen, at jeg ikke vil diskutere mødedatoer med ham i Folketingssalen; vi finder nok ud af det.
Men hvorfor skulle vi holde op med at være bekymrede for de mennesker, som vi med beslutning efter beslutning har forsøgt at tage hånd om?
Per Clausen (EL), 2013-05-08:
Jeg vil bare være helt sikker på, at jeg har forstået det rigtigt, når statsministeren sagde, at løsninger skal findes sådan, at de kan træde i kraft før den skæringsdato, der er den 30. juni.
For så får det jo også lidt konsekvenser for, hvornår vi skal have et møde.
Jeg kan forstå, at vi i dag nok ikke kommer ud over standardformuleringen om, at mødet skal holdes inden sommerferien.
Men jeg vil meget gerne have, at statsministeren kan bekræfte, at det også er hendes opfattelse, at de løsninger, vi eventuelt skal finde, skal være løsninger, som kan træde i kraft sådan, at vi ikke får en skæringsdato, der betyder, at nogle kommer til at svæve i uvished i en måned eller to – også fordi det vel umiddelbart ville være fornuftigt at løse den her udfordring, i forbindelse med at Folketinget alligevel får afkortet sin mødefri periode, som det vist officielt hedder, altså så man der kan træffe de nødvendige beslutninger, så vi ikke lige pludselig skal indkaldes på et andet tidspunkt.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-05-08:
Det er stadig bemærkelsesværdigt, at Venstre betragter det her som en fin lille aftale, men når de så åbenbart lægger de andre forslag til, som Venstre har nævnt, bliver det pludselig en stor og omfattende aftale.
Det må være sådan, vi skal forstå Venstres ordfører i dag.
Og der er et eller andet pudsigt ved, at en aftale til 90 mia. kr., som Venstre selv er med i, også i hvert eneste skridt, skal beskrives som en fin lille aftale.
Jeg vil gentage, at jeg egentlig tror, vi er mange, som sidder på spring for at læse, når Venstre kommer med en stor aftale.
Så kunne Venstre jo også passende i det papir beskrive, hvordan man egentlig agter at gennemføre nulvæksten.
For sandheden er jo, at de her lettelser, som Venstre taler om, skal gennemføres ved at have nulvækst i den offentlige sektor.
Der kunne det egentlig være interessant at få at vide, hvem det er, der skal fyres i de kommende år, når man har nulvækst.
Hvordan vil det se ud i de enkelte dele af den offentlige sektor?
Det har vi jo ikke fået noget svar på, så det ville være interessant at se det som et samlet hele, altså hvad det egentlig er, Venstre vil i forhold til det her med nulvæksten.
Ellen Trane Nørby (V), 2013-05-08:
Nu ved jeg jo godt, at statsministeren ikke deltog i forhandlingerne og derfor heller ikke havde muligheden for at være en del af det, der foregik i forhandlingerne, nemlig at der på hvert møde kom nye forslag til, hvordan man kunne gøre den her vækstplan mere ambitiøs; hvordan man kunne sikre kreditvilkårene for de små og mellemstore virksomheder; hvordan man kunne sikre, at man kunne afskaffe nogle afgifter.
Der er femdoblingen af NOx-afgiften for bare at tage et eksempel, som statsministerens regering har gennemført, og som hæmmer en lang række af vores erhverv i at kunne vækste i dag.
Og afgiften er også et af eksemplerne.
Men der var en lang række initiativer, som blev præsenteret, og som regeringen konsekvent skød ned.
Der er rigtig mange i dag, som falder ud af dagpengesystemet, og som drømmer om at få et arbejde.
Der er rigtig mange i Danmark, som har behov for, at vi får skabt flere arbejdspladser.
Det havde alt andet lige været bedre, hvis regeringen havde haft viljen til at lave en større aftale.
Nu har vi så fået en fin lille aftale, og det er sådan set fint nok, men det ændrer ikke ved, at statsministeren jo ikke svarer på, hvorfor den forbedrer vilkårene ved generationsskifte ind til fonde, når regeringen samtidig blokerer for, at vi kan ligestille de familieejede virksomheder og dermed gavne den over en million danskere, der er ansat i familieejede virksomheder.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-05-08:
Jeg tror ikke, at vi i dag bliver enige om det med arveafgiften.
Vi tror, det er en rigtig god idé, at man netop har de 15 år, hvor pengene kan virke i virksomhederne og virke til gavn for at skabe nye arbejdspladser og investeringer.
Det ser vi så bare forskelligt på, og det skal der selvfølgelig også være plads til.
Jeg kan alligevel godt undre mig over, at Venstre betegner en plan til 90 mia. kr. som en fin lille aftale, og det, der så åbenbart udgør forskellen på en fin lille aftale og en stor og ambitiøs aftale er en arveafgift.
Jeg synes, det lyder lidt besynderligt, at det skulle være sådan, men Venstre beskriver den her aftale som en fin lille aftale.
Jeg kan ikke huske, at vi tidligere har haft en så stor ændring af rammebetingelserne for danske virksomheder.
Men så længe Venstre synes, at det er en lille aftale, vil jeg da se frem til at se Venstres store aftale.
Vi er da sikkert mange, der venter i spænding på at se, hvad Venstre så forstår ved en stor aftale.
Ellen Trane Nørby (V), 2013-05-08:
Det er rigtigt, at det var en fin lille aftale, som blev indgået, men det er jo slet, slet ikke nok.
Vi står over for et massivt behov for, at vi får genskabt dansk konkurrenceevne, så vi kan skabe arbejdspladser.
Statsministeren siger, at vilkårene i dag er nok.
Det er paradoksalt, at statsministeren og regeringen så i vækstpakken kom med et forslag om at forbedre mulighederne, når man ejerskifter ind i fonde.
Hvorfor i alverden er der så behov for det, når statsministeren siger, at der ikke er behov for at ændre på reglerne?
Hvis man læser Ernst & Youngs rapport, kan man se, at det betyder, at en virksomheds egenkapital kan blive drænet med op til 76 pct.
Statsministeren har været meget optaget af, at vi skal kigge på, hvordan vi også forbedrer vores konkurrenceevne sammenlignet med landene omkring os.
Det er jo paradoksalt, at Sverige og Tyskland har afskaffet arveafgiften, når det handler om generationsskifte, men det er statsministeren måske sådan rimelig kold over for?
Det betyder, at man risikerer, at arbejdspladserne flytter ud af landet.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-05-08:
Først og fremmest vil jeg godt endnu en gang sige tak til Venstre for, at man har valgt at være med i begge dele af vækstplanen.
Det er en stor vækstplan, som betyder, at 90 mia. kr. bliver brugt til at ændre rammebetingelserne for danske virksomheder, øge konkurrenceevnen, tiltrække investeringer og på den måde skabe arbejdspladser.
Så er der også nogle ting, vi ikke har kunnet blive enige om, og det gælder bl.a. den diskussion, der har været om arveafgiften.
Der er nåede vi heldigvis til enighed om at være uenige om det punkt, og der er så også afsat midler til, at man på et senere tidspunkt kan tage den diskussion op.
Venstre er velkommen til at tage den diskussion op.
Når vi ikke synes, at det er så spændende en idé, er det, fordi vi jo alle sammen er underlagt vilkårene om arveafgift, og jeg har vanskeligt ved at se, hvorfor én gruppe skulle undtages, også når man påtænker, at vi egentlig har ganske gode vilkår for, at man kan lade pengene blive i virksomheden i op til 15 år og på den måde sikre, at pengene virker i virksomheden.
Så vi er egentlig tilfredse med de regler, der er på nuværende tidspunkt.
Venstre er i deres gode ret til at mene noget andet.
Ellen Trane Nørby (V), 2013-05-08:
Vi har jo her for nylig indgået en fin lille aftale om en vækstpakke.
Der er jo på ingen måde tale om en vækstpakke, som løser de grundlæggende udfordringer, der er for dansk konkurrenceevne, og de udfordringer, der er, for at skabe arbejdspladser i Danmark, men det er jo en fin lille aftale, som tager fat på nogle få steder.
Desværre har regeringen jo ikke haft viljen til at gøre den her aftale mere ambitiøs, sådan at vi kunne skabe arbejdspladser i endnu højere grad, særlig til nogle af de mange mennesker, der i dag står og mangler et arbejde i Danmark, ikke mindst i vores industrisektor, hvor der er behov for, at vi får forbedret konkurrencekraften væsentligt, hvis vi skal kunne konkurrere ikke bare med Kina og landene langt væk, men også med vores direkte nabolande.
I vækstpakken kom regeringen jo med et forslag om at lempe beskatningen ved et generationsskifte ind i fondseje, og der synes vi jo så naturligt, at man kunne følge op med også at kigge på det generationsskifte, som rigtig mange af vores familieejede virksomheder står over for.
Der er jo over en million danskere, der er ansat i familieejede virksomheder.
Der er et sted mellem 40.000 og 60.000 familieejede virksomheder i Danmark, mange af dem helt små virksomheder, som risikerer at blive drænet for egenkapital ved et generationsskifte, fordi der i dag er en arveafgift, som ligger, hvis man tager Ernest & Youngs uafhængige revisionsrapport, et sted mellem – for en beskatning og et dræn af egenkapitalen – fra 15 pct. til op til 76 pct. af egenkapitalen, som risikerer at forsvinde ved et generationsskifte.
Der havde vi jo gerne set, at man kunne have været langt mere ambitiøs og fremsynet på det her område, så vi også kunne sikre noget af det, der er grundstammen i det danske erhvervsliv, nemlig de familieejede virksomheder.
Det må vi jo konstatere at statsministeren og regeringen desværre ikke har haft viljen til og evnen til at gennemføre.
Det synes vi er enormt ærgerligt, fordi det jo er her, hvor over en million danskere er ansat, og derfor vil jeg egentlig bare spørge statsministeren her i salen med hensyn til alle de mennesker, der i dag står og mangler et arbejde, også nogle af de personer, som jeg ved andre vil spørge til her i salen, som desperat står og mangler et arbejde
: Hvorfor er det, at statsministeren og regeringen ikke aktivt vil gøre noget for at sikre de mange privatejede virksomheder, den lille tømrerforening, landbruget, de mellemstore virksomheder, som lige nu står over for et generationsskifte, og hvor vi risikerer, at de her arbejdspladser flytter til udlandet, som følge af at regeringen ikke har viljen til at afskaffe den her arveafgift, når man laver generationsskiftet?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-05-08:
Danske virksomheders konkurrenceevne er under pres, og mange lønmodtagere er stadig bekymrede for deres job.
Derfor skal vi styrke vores virksomheder, så de kan skabe de arbejdspladser, som der er så hårdt brug for. Med »Vækstplan DK« afsætter vi 90 mia. kr. til at styrke konkurrenceevnen og dermed Danmark.
Vi sænker virksomhedernes omkostninger markant for at sikre arbejdspladser og tiltrække private investeringer.
Vi øger offentlige investeringer for at øge aktiviteten i Danmark, og vi sætter 1 mia. kr. af til voksen- og efteruddannelse, så flere kan blive dygtigere.
Det er første gang i mange år, at en regering har gennemført en så stor og målrettet plan for at forbedre virksomhedernes rammevilkår.
Jeg er glad for, at et så bredt flertal her i Folketinget har valgt at stå bag den plan.
Der bliver også brug for bred opbakning her i Folketinget, når vi skal gennemføre en vigtig EU-beslutning i Danmark, nemlig det europæiske patent.
Det har taget 30 års diskussioner at nå til enighed om den sag, og det lykkedes så under det danske formandsskab.
Det europæiske patent er af indlysende grunde en god idé.
Det vil betyde, at virksomheder, der skal sikre en opfindelse, skal gøre det ét sted i stedet for 27 forskellige steder.
Og patentet er jo et godt eksempel på kernen i det europæiske samarbejde: Netop ved at samarbejde på tværs af grænserne og erstatte nationale løsninger med fælles løsninger kan vi gøre livet lettere for vores virksomheder og dermed sikre flere arbejdspladser.
Justitsministeriet vurderer, at dansk tilslutning til aftalen vil indebære suverænitetsafgivelse efter § 20 i grundloven.
Det betyder, at lovforslaget om gennemførelse af aftalen skal vedtages med fem sjettedeles flertal her i Folketinget.
Hvis det ikke kan opnås, skal lovforslaget til folkeafstemning.
Regeringen vil fremsætte lovforslag i næste samling, og vi vil arbejde for at få fem sjettedeles flertal.
Vi mener, at dansk deltagelse – med alle de tekniske spørgsmål, det indebærer – er et spørgsmål, der bør kunne afklares her i Folketinget.
Jeg vil opfordre alle partier til at være med til at løfte det fælles ansvar – til gavn for virksomheder og arbejdspladser.
Til sidst til noget helt andet, nemlig situationen med de praktiserende læger.
Vi skal alle sammen være sikre på, at vi kan komme til lægen, hvis vi har brug for det.
Derfor har regeringen fremlagt et lovforslag, der fastlægger nye rammer for almen praksis.
Jeg er selvfølgelig glad for, at Venstre bakker op om de overordnede linjer i forslaget.
Vi vil forlænge lægernes overenskomst frem til den 1. september.
Det er et voldsomt skridt.
Jeg håber meget, at de praktiserende læger vil besinde sig, og at de vil give sig god tid til at læse lovforslaget, som jo også har en høringsfase.
Så vidt mine første ord.
Margrethe Vestager (RV), 2013-05-08:
Jamen jeg forstår sådan set godt tænkningen, især når man ser på den måde, som skatteloftet i forhold til stigningerne fungerer på for de allerallerfleste.
Det, vi havde her, var jo en meget speciel situation, fordi den daværende regering havde ændret lovgrundlaget for en given praksis.
Kommunerne havde betalt skat på baggrund af grundværdi tilbage.
Det blev så til et nyt hul, hvor nogle betalte ingen skat og nogle betalte en utilsigtet lav skat.
Og ideen med lovændringen er jo ikke at sige, at når der – i en meget kort periode i øvrigt – har været et utilsigtet privilegium, så skal der lægges loft over indfasningen til det.
Så skulle det jo have været angrebet, synes jeg, på en anden måde, netop i lyset af at hensigten ikke var at forhøje skatterne, hensigten var at lukke et skattehul.
Så synes jeg alt andet lige også, at det er rimeligt, at man siger, at hvis folk skal betale en skat, som alle andre også skal, må de også gøre det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2013-05-08:
Tak for det, formand.
Og tak til statsministeren for de indledende betragtninger oppe fra Folketingets talerstol.
Det er jo altid nyttigt, at der lige bliver sat sådan en ramme for debatten.
Jeg vil i forhold til det tidligere spørgsmål lige vende blikket et lidt andet sted hen, nemlig mod hele dagpengediskussionen.
For jeg synes jo, at hvis der er noget, der optager folk i Danmark, så bør det også optage landets statsminister, og er der noget, der optager mange mennesker for tiden, så er det jo hele dagpengediskussionen.
Derfor håber jeg selvfølgelig ikke, at det, statsministeren nok lidt hastigt fik sagt på pressemødet i går, er udtryk for, at hun ikke gider tage debatten om dagpengesagen her i Folketingssalen.
Det vil jeg i hvert fald gerne lægge op til at vi får mulighed for.
Det, der er mit ærinde, er i al sin enkelhed at spørge statsministeren, om ikke statsministeren nu vil sætte sig for bordenden og indkalde Folketingets partier til en diskussion om dagpengesystemet og en diskussion om, hvad vi gør for de mennesker, der i løbet af også de kommende måneder står til at falde ud af dagpengesystemet.
Jeg har jo set, at statsministeren har henholdt sig til, at man med finanslovsaftalen for i år har en aftale med det parlamentariske grundlag, Enhedslisten, om at holde et møde på et tidspunkt her inden sommerferien for at diskutere det.
Men der er jo den risiko set med andres briller, at den almindelige stemning mellem regeringen og Enhedslisten måske gør, at man så ikke kan finde et resultat på det møde, og dermed lader man jo de tusindvis af mennesker i stikken, som står til at få problemer på grund af dagpengeperiodens forkortelse.
Derfor er mit spørgsmål altså til statsministeren: Vil statsministeren stille sig i spidsen for et møde med Folketingets partier, hvor man afsøger muligheden for at finde et flertal i Folketinget, der nu er aktivt parat til at gøre noget, som vil kunne finde hinanden, og hvor det ikke alene er afhængigt af, om regeringen og Enhedslisten vil kunne blive enige på det foreslåede møde?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-05-08:
Først og fremmest vil jeg i forhold til debatten om dagpengene sige, at jeg havde bestemt forventet og regnet med og håbet på, at vi skulle diskutere dagpenge i dag, for det er med rette et spørgsmål, som optager rigtig mange mennesker.
Der er mennesker, som står i en situation, hvor de ikke er sikre på, hvordan de skal blive forsørget efter den 1. juli, og som er meget, meget usikre på deres privatøkonomi.
Det bør berøre os alle sammen.
Jeg er jo egentlig glad for, at nogle af de partier, som stod faddere til den her dagpengeforringelse, nu også vågner op et eller andet sted fra og siger: Jamen vi mente det ikke alligevel – der er noget, der ikke er gået, som vi egentlig mente dengang.
Vi var jo også nogle, der bare stemte imod, og hvis Dansk Folkeparti havde gjort det samme dengang, havde vi jo ikke stået i den her situation på nuværende tidspunkt. Så jeg er glad for, at Dansk Folkeparti påtager sig et ansvar for, at det er Dansk Folkeparti, der har været med til at forringe dagpengene.
Det er Dansk Folkeparti, som må stå på mål for, at der nu er nogle mennesker, som er i fare for at falde ud af dagpengesystemet, fordi de har opbrugt deres dagpengeret.
Så må vi jo se, om vi kan sammenstykke det, Dansk Folkeparti egentlig mener i den her sag, og det hører vi da gerne nærmere om.
Indtil videre vil regeringen selvfølgelig i overensstemmelse med den aftale, vi har lavet med vores parlamentariske grundlag, mødes med Enhedslisten før sommerferien.
Den aftale er en del af vores finanslovsaftale, og den agter vi selvfølgelig at overholde.
Jeg er meget enig i, at der selvfølgelig er nogle skæringsdatoer, som betyder noget for mennesker ude i den virkelige verden, og det synes jeg da skal betyde rigtig meget for os herinde.
For vi ved jo, at der er nogle mennesker, som er i fare for ikke at have noget indtægtsgrundlag efter de her skæringsdatoer.
Og selvfølgelig skal vi tage det alvorligt, ligesom vi har taget det alvorligt lige fra starten.
Så har vi heldigvis fået en ny regering, som påtager sig et ansvar, selv om nogle af os ikke har været med til at trykke på knappen.
Så vi har påtaget os et ansvar tidligere, og det vil vi fortsat gøre.
Og selvfølgelig skal vi have det møde, som vi har aftalt.
Det kommer også, og det kommer, sådan som vi har aftalt det, før sommerferien.
Per Clausen (EL), 2013-05-08:
Pointen her er jo bare den, at vi ved, at der den 30. juni indtræffer den for mange ubehagelige begivenhed, at en af de ordninger, som har medvirket til at hjælpe en lille smule på problemstillingen, faktisk falder væk.
Så er mit spørgsmål bare til statsministeren: Er hun ikke enig med mig i, at hvis vi skal have vedtaget noget, skal have aftalt noget, som kan løse udfordringen, så forudsætter det faktisk, at vi kan aftale noget, som kan træde i kraft den 30. juni?
Man kan jo ikke udelukke, at de ting, der skal til for at ændre det her, for at løse det her problem, medfører, at der også er behov for at lave ændringer i lovgivningen.
Og så er det vel afgørende, at man kommer i gang med at drøfte det nu, og at vi derfor skal holde op med det spil med, at vi bare gentager, at vi har en aftale om at mødes inden sommerferien.
For vi har faktisk brug for at mødes nu og diskutere, hvad det er, der skal til.