Flemming Bonne (SF), 2010-03-02:
Et kort spørgsmål omkring vækstfora: Er det ikke sådan, at vækstforaene er kendetegnet ved, at de laver planer, at de skriver tykke rapporter osv.?
De har ligesom ikke rigtig mulighed for at gå ud og lave direkte virksomhedsinvesteringer eller skaffe virksomhedskapital og finansiere nybyggeri til nyetablering af virksomheder.
Kan ordføreren bekræfte det?
Trods alt vil jeg sige tak for debatten, som vel afslører, at der nok er for meget ideologisk tænkning i den debat, der har været.
Jeg vil gerne sige, at når vi har fremsat det her forslag, er det ikke et forsøg på ad bagdøren eller på anden vis at etablere en statsbank eller kun operere med statslån og -garantier.
Det er simpelt hen et spørgsmål om at sikre, at vi kan få finansiering ud til de virksomheder, som vil være parate til at investere i nye job ude i udkanten af Danmark.
Det, vi taler om, er jo faktisk at lave det, som jeg tror hr. Morten Østergaard var inde på, nemlig en udkantskaution.
Det kan vi sagtens kalde det.
Men det kan vi tage videre under det kommende udvalgsarbejde.
Sagen er jo, at krisen kradser, ledigheden stiger, industriarbejdspladserne forsvinder, og det er langtfra alle, der vender tilbage igen.
Det, vi så kan se, er, at landets yderområder er ekstra hårdt ramt.
Jeg tror, at der den 2. februar var en interessant artikel i Børsen, hvor man brugte to sider til at fortælle, at yderområderne er på vej mod langsom kvælning.
Jeg synes nok, at artiklen førte en god argumentation for, at det vistnok er rigtigt nok.
Udkantsområderne mister befolkningsunderlag.
Yderområderne har mistet mellem 6 og 8 pct. indbyggere siden 2001.
Yderområderne har en meget dårlig konkurrencesituation, når vi kigger på udkantskommunernes mulighed for at levere service sammenlignet med andre kommuner.
Her har udkantskommunerne det privilegium, at der betales en forholdsvis høj skat, og så har man den ringeste service i hele landet.
Det er jo et dårligt udgangspunkt, en dårlig konkurrencesituation.
Man mister arbejdspladser.
Det er både offentlige og private arbejdspladser.
Man har mistet uddannelser på grund af centraliseringerne.
Flere uddannelser er nu så langt væk, at de er uden for daglig rækkevidde.
Det betyder, at for få unge mennesker tager en uddannelse.
Det er jo katastrofalt, når vi kigger på, at vi i fremtidens samfund, når de store årgange forlader arbejdsmarkedet, får brug for ekstra hænder.
Vi får brug for mange hænder, vi får brug for, at alle uuddannede bliver opkvalificeret, således at de kan bidrage aktivt til at skrabe penge sammen til den fælles kasse.
Yderområderne, som de er defineret i regeringens regionalpolitiske redegørelse i forhold til EU's strukturfondsmidler og forhøjet pendlerfradrag, udgør sådan ca. 21 kommuner i Danmark.
Ca. 30 pct. af de 17-64-årige i de områder, det svarer til ca. 140.000 indbyggere, har ingen uddannelse.
Så enhver kan jo se, at risikoen for ledighed og længerevarende ledighed og risikoen for, at man ikke kommer med på et kommende opsving, i den grad er til stede.
Derfor synes jeg, at man virkelig skal lægge sig i selen for at finde de instrumenter, der kan være med til at sparke liv i områderne derude.
Vi har fremsat det her forslag i forventning om, at vi ville kunne samle et flertal i Folketinget, som ville tage den problemstilling her meget alvorligt.
Selv efter at have hørt debatten i dag tror jeg da på, at vi i et kommende udvalgsarbejde måske kan få udryddet nogle misforståelser og måske også kan finde nogle fælles veje at gå, således at vi, når vi er færdige med udvalgsarbejdet, er sikre på, at vi kan skaffe den fornødne finansiering, som skal til for at løfte udkantsområderne, yderområderne.
Så kan vi sikre, at der bliver basis for at etablere nye virksomheder – at nogle vil investere derude.
Så jeg ser frem til, at vi får en god diskussion i et kommende udvalgsarbejde.