Rosa Lund (EL), 2012-04-13:
Jeg tror ikke, der er behov for, at jeg uddyber yderligere, hvad det her lovforslag går ud på, for det har vi vist været rigeligt igennem.
Derfor vil jeg gerne starte med at sige tillykke.
Jeg vil gerne sige tillykke til generationer af gymnasieelever, som har kæmpet for at få et loft på klassekvotienten.
De sidste 10 år har både lærere og elever forsøgt at råbe politikerne op, og de har stået lige herude på Slotspladsen hvert år på Folketingets åbningsdag for at få et loft på klassekvotienten på 28.
Jeg har selv, siden jeg selv startede i 1. g og som formand for gymnasieeleverne i 2006 været med til at kæmpe for, at ingen elever skulle sidde i vindueskarmen og modtage undervisning, og at lærerne skulle have tid til den enkelte elev.
I går fandt jeg faktisk også en tale, som jeg selv holdt på Slotspladsen i 2006 til en demonstration i silende regnvejr, men jeg skal spare Folketinget for den tale.
Pointen er jo netop, at det er lykkedes at få et loft.
Så til lærere, til elever og ikke mindst til den tidligere regering vil jeg gerne sige tak for kampen.
Der er kun gode grunde til at have et loft på klassekvotienten: Flere gennemfører, og det er med til at skabe mere lighed i vores uddannelser.
Der burde jo været et loft på alle hold i vores uddannelsessystem, lige fra folkeskolen og op til vores videregående uddannelser.
På pædagoguddannelsen sidder de f.eks. 60 studerende på et hold med en underviser, og man kan jo diskutere, hvor meget kvalitet det giver.
Jeg tror, der kan være rigtig mange grunde til, at unge mennesker falder fra deres ungdomsuddannelse, og jeg tror også, at grundene er forskellige, afhængigt af hvilken ungdomsuddannelse man går på.
Men når det så er sagt, tyder alt på, at antallet af elever i klassen og antallet af elever pr. lærer har en stor betydning.
Videnscenter for Fastholdelse og Frafald mener, at mange af parametrene omkring frafaldstruede elever hænger sammen med klassekvotientens størrelse.
Hvis vi f.eks. kigger på forældresamtaler, altså samtaler mellem forældrene og eleven, ser vi, at de har større effekt, hvis klasserne er mindre.
Det vil altså sige, at en lavere klassekvotient er forudsætningen for, at alle de andre ting, som kan forhindre frafald, kan fungere.
Det er 14 elever, der er faldet fra, og det er 14 for mange.
Frafaldet kan selvfølgelig skyldes flere ting, men der kunne have været mange flere end 18 studenter fra min gymnasieklasse, hvis der havde været et loft på klassekvotienten, og hvis mine lærere fra start af havde haft tid til at hjælpe alle elever.
Jeg synes, det er afgørende, at vi i Danmark får et uddannelsessystem, hvor alle kan være med, og hvor ingen bliver tabt, og her er et loft på klassekvotienten et rigtig vigtigt skridt til at nå dertil.
Når der er for mange elever i klasserne, bliver det sværere for læreren at finde ud af, hvem der er med i undervisningen, og hvem der ikke er med i undervisningen, og når der er for mange elever i klasserne, bliver det sværere for eleverne at holde koncentrationen.
Og de her to ting går altså selvsagt ud over de elever, som, når de kommer hjem fra skole, ikke kan få hjælp til de ting, som de gik glip af i undervisningen.
De elever, som kommer fra hjem, hvor mor og far kan hjælpe dem med lektierne og de store skriftlige opgaver, skal nok klare sig, men hvis vi skal have et uddannelsessystem, som skal være med til at skabe lighed i samfundet, og det mener jeg vi skal, så skal vi have uddannelser, hvor man kan være med, uanset hvilken baggrund ens forældre har, og igen er et loft på klassekvotienten et rigtig godt skridt på vejen til at nå dertil.
Men jeg anerkender også, at færre elever i klasserne ikke gør det alene.
Jeg siger blot, at forudsætningen for, at alle de andre gode initiativer, vi kan lave for at fastholde eleverne på ungdomsuddannelserne, er en lav klassekvotient – det er simpelt hen forudsætningen. Der er desværre ikke så meget dansk forskning på det her område, men der er en del forskning fra USA og en smule fra Sverige.
Amerikansk forskning viser, at det selvfølgelig betyder noget, hvor mange elever der sidder i klasserne, og at det især betyder noget for de elever, som er i fare for at falde fra, og for de elever, som kommer fra hjem, hvor det er svært at få hjælp til lektierne.
Men det betyder også noget for de unges vej videre i uddannelsessystemet.
Mindre klasser øger de unges muligheder for at tage en videregående uddannelse, og jeg tror, at alle partier i Folketinget er interesseret i, at flere unge bliver rustet til at tage en videregående uddannelse.
Men jeg synes altså også, at det er ret logisk, at jo færre elever, der er i klassen, jo mere tid er der til den enkelte elev, og uanset hvordan vi vender og drejer det, så bliver undervisningen altså mere kvalificeret af, at der er en lærer, man kan tale med og diskutere tingene med, ligesom eleverne får mere ud af det skriftlige arbejde, hvis der er tid til at give feedback og vejledning.
I øvrigt mener jeg, at det vigtigste er at lytte til hverdagens eksperter, dem, der er ude i klasserne, nemlig lærerne og eleverne, og de har altså i mange år argumenteret for at få et loft på klassekvotienten.