runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pelle Dragsted (EL), 2016-02-26:
Da Liberal Alliance første gang kom med det her forslag om, at dokumenterne skulle ud, tænkte jeg, at det var en gratis omgang, for hvis der ikke var tale om klassificerede dokumenter osv. osv., var det så ikke bare de dokumenter, vi ville kunne få gennem en aktindsigt?
Så hørte jeg et interview med fru Mette Bock i Orientering, som overraskede mig positivt, hvor fru Mette Bock nemlig slog fast, at det altså ikke er regeringen, der beslutter, hvilke dokumenter man vælger at klassificere, om man så må sige, eller ikke udlevere.
Der er tale om de dokumenter, der, dengang de blev, hvad skal man sige, skabt, journaliseret, var klassificerede – altså ikke en tag selv-vare til regeringen.
Og det synes jeg er meget, meget positivt.
For selvfølgelig har vi et hensyn, som der er blevet sagt, til beskyttelse af personoplysninger, og hvad det kan være, men på den anden side nytter det jo heller ikke noget, hvis regeringen kan sidde og lave cherry picking og sige: Nej, i forhold til det her dokument er der nok noget med rigets sikkerhed, så det vil vi helst ikke have frem.
Det kunne man sige, fordi det f.eks. kunne belaste et af de nuværende regeringspartiers tidligere ministre.
Så det er bare for at få bekræftet også her fra Folketingets talerstol, at det er i den forståelse, ordføreren har det sådan, som vi hørte det i Orientering, nemlig at det handler om de daværende klassifikationer og ikke er noget, regeringen i dag kan gøre.
Mai Mercado (KF), 2016-02-26:
Tak for det, formand.
Jeg skulle hilse fra vores forsvarsordfører, hr. Rasmus Jarlov, som desværre ikke kan være her i dag.
Irak- og Afghanistankommissionen blev jo nedsat i 2012, og kommissionen skulle bl.a. undersøge og redegøre for baggrunden for den danske beslutning om at deltage i krigen i Irak.
Så skulle den også undersøge, hvad danske myndigheder havde foretaget sig i forbindelse med tilbageholdelsen af personer under krigene i Irak og Afghanistan.
I juli sidste år nedlagde Venstreregeringen så kommissionen, og det bakkede vi op om, for efter stor uenighed internt i kommissionen, hvor det jo har været småt med fremskridt i arbejdet, stod det også klart, at det ikke gav mening at videreføre den.
Liberal Alliance har herefter fremsat det forslag, vi behandler her i dag, om, at alle ikkeklassificerede dokumenter skal offentliggøres.
Der er alene tale om dokumenter, som ikke har indflydelse på rigets sikkerhed, forsvar eller andre udenrigspolitiske interesser.
Vi sætter pris på åbenhed, også øget åbenhed, og derfor finder vi det faktisk i sin orden, at dokumenter, som kan offentliggøres, også bliver offentliggjort.
Derfor støtter vi beslutningsforslaget.
Mette Bock (LA), 2016-02-26:
Jeg synes ikke, at vi i dag skal lukke nogen som helst døre.
Så foreløbig handler det om at holde så mange døre åbne som overhovedet muligt, så vi får så bredt et rum som overhovedet muligt at diskutere ud fra.
Til det første, altså det der med, hvad der er ubekvemt for nogle, vil jeg sige, at det skal man selvfølgelig altid have empati for at kunne forstå.
Men jeg vil nu alligevel sige, at nogle argumenter altså preller af – f.eks. det her med, at det er besværligt, eller at det koster penge.
Selv om vi godt kan lide at passe på pengene i Liberal Alliance, må vi sige, at der skal mere tungtvejende argumenter til end ubehag, eller at noget er besværligt.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-02-26:
Jamen bestemt.
Der er jo ikke noget, der skal skjules der.
Det har vi ikke på noget tidspunkt ønsket.
Men vi har ikke politisk noget imod, at det inddrages, at kommissoriet udvides med krigen i Jugoslavien.
Så hvis det med den løsning kan få det her til at falde på plads, støtter vi det.
Pelle Dragsted (EL), 2016-02-26:
Jeg har samme opfattelse som ordføreren, nemlig at der sker en spændende udvikling i den her sag, hvor der måske åbnes op for en løsning, hvor man kan genåbne Irak- og Afghanistankommissionen.
En af de ting, som blev anført heroppefra også af Venstres ordfører som det, man så som et problem, var jo, at tidligere krigsindsatser, som også har været anskuet som værende i strid med FN's love om krig osv., ikke var omfattet af kommissionen.
Derfor vil jeg bare gerne høre, om SF er parat til at udvide kommissoriet, sådan at f.eks. også krigen i Jugoslavien og grundlaget for den bliver omfattet, hvis det er det, der kan åbne op for, at vi kan få en undersøgelse af de her meget alvorlige forhold i ikke mindst Irak og Afghanistan.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-02-26:
Jeg vil godt sige tak til Liberal Alliance for at fremsætte det her beslutningsforslag.
Det har jo baggrund i, at regeringen, da den tiltrådte, besluttede at nedlægge Irak- og Afghanistankommissionen, den kommission, der var godt i gang, og hvis formand sagde, at nu skulle man lige til at høste frugterne.
Derfor var han meget ærgerlig over, at den blev nedlagt.
Man må sige, at hvis regeringen havde troet, at nedlukningen af kommissionen havde nedlukket diskussionen, så må den jo være kommet på andre tanker.
For tværtimod er diskussionen blusset op efterfølgende, fordi der har været lækket dokumenter fra kommissionsarbejdet – nogle af dem overordentlig interessante efter min mening: dokumenter, som kan kaste et helt nyt lys over Irakkrigen og beslutningen om at gå med i Irakkrigen, kaste et helt nyt lys over Danmarks samarbejde med private sikkerhedsfirmaer, kaste et helt nyt lys over den måde, man håndterede fangesagerne på.
Med andre ord, den er ikke lukket.
Diskussionen er ikke lukket.
Men hvor ærgerligt det end er, at kommissionen blev lukket, så er det jo udmærket, at Liberal Alliance forsøger at redde så meget som muligt ved at fremsætte det her forslag om offentliggørelse af dokumenterne, så vi kan få mulighed for at se på dem og forskerne og historikere kan få mulighed for det.
Det er også en vigtig sag, at det her kan blive afdækket af forskellige videnskabelige folk, så det ikke bare bliver en del af en politisk diskussion.
Derfor støtter vi selvfølgelig det her forslag.
Der har været rettet en række indvendinger imod det, og den diskussion må vi jo tage.
Jeg synes, at der ligesom lægges op til en form for landing på det, som er interessant – det må jeg sige – ikke mindst efter at have hørt justitsministerens begrundelse for ikke at ville støtte det her forslag, hvor han jo i virkeligheden argumenterer for, at man burde have fortsat kommissionsarbejdet i stedet for, og også hr. Torsten Schack Pedersens besvarelse af mit spørgsmål tidligere, hvor han siger, at hvis vi i udvalget kan finde en løsning, kan det da godt være, at vi må gøre det.
Og en landingsbane kunne være, at man genåbnede kommissionen og så tilføjede det, som de borgerlige partier ønskede før valget, nemlig at den også skal undersøge krigene i Jugoslavien i 1990'erne.
Dengang var vi imod det, fordi det efter vores mening var et forsøg på at hælde sand i maskineriet at få det udsat så meget, at man ikke reelt kunne blive færdig og få undersøgt Irakkrigen, men hvis det er prisen for at få genoptaget kommissionen, er vi bestemt meget villige til også at se på det.
Det synes jeg i virkeligheden er det interessante i diskussionen i dag, nemlig at der med meldingerne her i Folketingssalen er kommet en åbning for, at man kan få genoptaget kommissionsarbejdet, og hvis det bliver udkommet af diskussionen af LA's beslutningsforslag, synes jeg faktisk, at det vil være ganske, ganske positivt.
Eva Flyvholm (EL), 2016-02-26:
Det synes jeg egentlig var et meget dækkende svar.
Jeg ser frem til, at vi kan samarbejde om det her.
Martin Lidegaard (RV), 2016-02-26:
Det håber jeg meget, og jeg håber da, at alle vil bidrage, også i Justitsministeriet, til at finde en måde at gøre det her på, som sikrer en så stor retssikkerhed som overhovedet muligt.
Men der er da ingen tvivl om, at det bedste ville være at lade kommissionen gøre sit arbejde færdigt, så alle havde, kan man sige, alle rettigheder helt på deres side, også dem, der skulle afhøres.
Det ville uden sammenligning være det bedste.
Det er også det, der er en lille smule grotesk.
Alle ved jo – vi har tilkendegivet helt klart, alle oppositionens partier – at næste gang vi har et flertal, gør kommissionen sit arbejde færdigt, medmindre vi har fundet en anden god løsning i mellemtiden.
Derfor udskyder man sådan set bare pinen.
Derfor ville det også være – det skal være min sidste opfordring – helt utrolig klogt og ønskeligt og ville blive set på med meget stor venlighed, i hvert fald fra min side, hvis justitsministeren med hele sin personlige kapacitet og politiske evne og gennemslagskraft i regeringen ville stille sig i spidsen for den bredde i beslutninger, som det her kræver og ville have rigtig godt af.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-02-26:
Altså, for det første kan jeg bekræfte, at jeg ikke hedder Dan, men Jan.
Og for det andet kan jeg bekræfte, at der ikke var 85.000 mennesker ude på Slotspladsen.
Jeg tog faktisk et billede og talte, og nu kan jeg ikke lige huske, hvor mange det var, men det var i hvert fald under 500.
Jeg går ud fra, at man hentyder til det antal mennesker, der skrev under på en internetafstemning.
Og ja, det er rigtigt, at der var stor debat om sagen dengang – det var der.
Det, jeg bare beder om, er, at det bliver på et grundigt, sagligt og oplyst grundlag.
Eva Flyvholm (EL), 2016-02-26:
Nu er vi meget enige om, at kommissionens arbejde skal genoptages, og også om, at det er en god idé at få de her dokumenter frem.
Men der har jo været rejst noget bekymring om, om det vil være retssikkerhedsmæssigt forsvarligt at få de her dokumenter frem.
Så jeg vil bare gerne høre ordføreren, om ordføreren ikke tror, vi kan blive enige om – for det her er selvfølgelig noget, der er meget, meget vigtigt både for Radikale og for os i Enhedslisten – at finde en god måde at sørge for, at de dokumenter kommer frem på, og at der selvfølgelig må være måder, man f.eks. kan sikre og gennemgå dokumenterne på og sørge for, at de nødvendige regler er overholdt, og at vi alligevel kan få dokumenterne frem.
Søren Pind (V), 2016-02-26:
Jeg kan garantere for, at jeg arbejder seriøst og aktivt med det her spørgsmål.
Eva Flyvholm (EL), 2016-02-26:
Det er i mange sager, at regeringen har en anden dagsordenen end Enhedslisten.
Men man må sige, at efter debatten her i dag fremstår det i hvert fald tydeligt, at vi jo er et flertal af partier, som mener, det er meget vigtigt at få den her åbenhed om dokumenterne i forhold til krigene i Irak og Afghanistan.
Så kan ministeren ikke stadig væk lige række hånden lidt ud og sige, at det her vil ministeren faktisk gerne gå aktivt ind i og arbejde seriøst med i det kommende lovarbejde?
Søren Pind (V), 2016-02-26:
Altså, jeg synes, det er for tidligt at konkludere, forstået på den måde, at fru Mette Bock også sagde, at der er mange udfaldsrum.
Med al tænkelig respekt for den del af Folketinget, som Enhedslisten udgør, så er det trods alt ikke regeringens vigtigste pligt at understøtte Enhedslistens dagsorden i de her sammenhænge.
Regeringen har sin egen, og den vil vi selvfølgelig arbejde efter i de kommende uger.
Eva Flyvholm (EL), 2016-02-26:
Tak for en god debat.
Jeg synes i hvert fald, man kan se, at der nu tegner sig et billede af, at vi er et flertal her i Folketinget, som gerne vil have mere indsigt i de her dokumenter, der handler om Irakkrigen og om Afghanistankrigen.
Man må bare sige, at hele den proces bliver meget nemmere, hvis Justitsministeriet hjælper med at få lagt nogle gode rammer omkring det.
Så vil ministeren ikke ligesom i anerkendelse af, at der nu er et flertal, sige: Ja, jeg vil gerne indgå i en seriøs drøftelse om, hvordan vi bedst muligt får den åbenhed, som der nu er et flertal der ønsker?
Søren Pind (V), 2016-02-26:
Selvfølgelig følger regeringen et mistillidsvotum.
Men det, vi taler om her, er jo ekstraparlamentarisk virksomhed; det er bare tilkendegivelser.
Og der er en stor forskel – der er en stor forskel.
Der kan være lang tid, til der sker noget, og der må en regering have lov til at agere.
Og hvis hr. Martin Lidegaard spørger til det mere principielle, kunne jeg da have ønsket mig, at den daværende borgerlige regering ikke havde underskrevet palæstinensersærloven, som har medført dybt alvorlige ulykker for det her samfund.
Jeg kunne også have ønsket mig, at den daværende borgerlige regering i 1980'erne ikke havde fulgt f.eks. Det Radikale Venstre og det dengang venstreorienterede flertal i fodnotepolitikken, om hvilken hr. Henrik Sass Larsen, som jo er alle her bekendt, en gang udtalte: Det er en skamstøtte.
Det tog så hvad, 26 eller 27 år?
Nu kan jeg ikke huske historikken.
Så jeg mener ikke, man kan se så firkantet på det.
Men de eksempler, jeg nævner her, er jo meget specielle.
Det er nogle, som set i bagklogskabens lys nok burde have været håndteret anderledes, men jeg var der ikke dengang.
Men det har haft store omkostninger for det danske samfund og for synet på Danmark i udenrigspolitikken, at de to ting fik lov til at finde sted.
Eva Flyvholm (EL), 2016-02-26:
Tusind tak til ordføreren.
Jeg synes, det er rigtig godt, at den her diskussion kommer op igen.
Det er klart, at i Enhedslisten mener vi, at kommissionens arbejde skal afsluttes, og vi var kede af, at kommissionen blev nedlagt.
Men jeg synes bestemt, det er et skridt i den rigtige retning at få den her diskussion af, hvordan vi kan få de her dokumenter frem, og også få diskussionen af, hvordan vi kan gøre det på en rigtig god måde.
Noget af det, jeg tror vi alle sammen er lidt bekymrede for her i dag, er, om justitsministeren og regeringen rent faktisk vil følge det flertal, der er her i Folketingssalen for det, og jeg vil bare gerne høre ordføreren, om ikke det er rigtigt forstået, at det her er meget seriøst ment, og at der faktisk er et meget stort ønske i Liberal Alliance om sammen med os andre at finde en model, der sikrer, at de her dokumenter kommer frem på den ene eller anden måde – om der så bliver tale om et lovforslag, der må pålægge regeringen at gøre det, eller om der bliver tale om en eller anden form for genåbning af Irak- og Afghanistankommissionen, eller hvad det måtte være.
Martin Lidegaard (RV), 2016-02-26:
Jeg forstår godt, at justitsministeren gerne meget hurtigt vil gøre det her til sådan et principielt juridisk spørgsmål i forhold til grundloven.
Men som den garvede jurist, justitsministeren er, vil han jo også vide, at den kontekst, som juraen taler ind i, betyder det.
Og jeg vil stille det som et spørgsmål: Forstår justitsministeren godt, at nogle af os er lidt optaget af det her spørgsmål, oven på at regeringen for første gang i meget lang tid overhører et beslutningsforslag og tilsyneladende ikke har tænkt sig at følge et mistillidsvotum, i hvert fald ikke, som man plejer, før det har været i salen – og i øvrigt har vi også et udestående i forhold til det beslutningsforslag, der handler om klimaloven – og at der begynder at tegne sig et mønster her, som gør, at det er relevant at stille det her spørgsmål.
Eller synes justitsministeren, at det virkelig er sådan polemisk og forfølgelse af uskyldige politikere med eller uden pænt hår, at man fra Folketingets side i øjeblikket er sådan lidt optaget af det her?
Søren Pind (V), 2016-02-26:
Jeg får lyst til at svare halvpolemisk.
Lige så vel som det er Folketingets ret at afskedige en minister på grund af vedkommendes hår, lige så vel er det en regerings ret at lade være med at følge Folketingets flertal af den grund, den nu måtte have.
Det er bestemt ikke det samme, som at det er klogt.
Og det ville nok være klogt at have nogle rimelig tungtvejende grunde, som så også gjorde, at det flertal, der måtte være i Folketinget, så ikke drog den fulde konsekvens og havde en eller anden form for omtanke til også at sige: Nå, jamen så må vi gøre noget andet.
Det nemmeste ville jo være at sige: Jamen selvfølgelig skal en regering have tungtvejende grunde til ikke at følge et folketingsflertal.
Martin Lidegaard (RV), 2016-02-26:
Tak for de mange interessante betragtninger.
Vi kan nok ikke nå at gøre alle de diskussioner, som justitsministeren rejser her, færdige i dag og slet ikke under korte bemærkninger, men det vil jeg se frem til.
Jeg vil bare helt kort sige, at vi betragter det som en ekstraordinær situation, at man ekstraordinært lukker en kommission, umiddelbart før den skal til at offentliggøre sit arbejde og lave de afhøringer, der hører til papirarbejdet, om jeg så må sige.
Men det, jeg egentlig gerne vil spørge justitsministeren om, er: Er det ikke et meget sundt princip, hvis vi nu skræller alle de mere akademiske diskussioner af, at man har tungtvejende, endog særdeles tungtvejende, årsager til ikke at følge et folketingsflertal?
Må det ikke være udgangspunktet?
Eva Flyvholm (EL), 2016-02-26:
Jeg ser rigtig, rigtig meget frem til arbejdet med det her beslutningsforslag, og jeg håber, at det kan lykkes at få landet en løsning, som skaber noget mere åbenhed om Irak- og Afghanistankrigene.
Mette Bock (LA), 2016-02-26:
Vi er fra Liberal Alliances side villige til at afsøge alle muligheder.
Jeg vil også gerne sige helt åbent fra talerstolen, at jeg synes, det er vigtigt, at de partier, som står bag det her beslutningsforslag, ikke kommer til at spænde ben for hinanden i det videre forløb, men at vi faktisk får en åben drøftelse og ser, hvilke muligheder der er.
For vi har jo også forskellige tilgange til det her og forskellige baggrunde for at støtte forslaget, sådan som jeg lytter mig til det.
Men lad os nu prøve at holde så mange døre åbne som muligt og så se, hvor langt vi kan komme i fællesskab.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-02-26:
Dem synes vi udgør de absolut største problemer.
Jeg er ikke afvisende over for at kigge på § 22, jeg synes bare, at det er i en helt anden alvorlig skala, vi har set eksempler i forhold til § 24 og § 27.
Ordføreren må være lidt mere specifik, med hensyn til hvad jeg skal citere efter hukommelsen.
Selvfølgelig kan man altid opsige en aftale eller et forlig, men det, vi ønsker os, er at tale os til rette i kredsen af partier, der står bag det her.
Det kan jo godt være, det ikke kan lade sig gøre, men det håber jeg da.
Trine Bramsen (S), 2016-02-26:
Jeg ved nu ikke, om ordførerens svar passer ind i det spørgsmål, jeg har tænkt mig at stille, men hun kan jo prøve.
Ordføreren siger fra talerstolen, at hun vil opsige loven.
Man kan jo have den indstilling til politik, at man kan vælge til og fra, sådan lidt som det behager en.
Men kan ordføreren ikke redegøre for, hvad der står i lovteksten om mulighederne for at bryde ud af loven og opsige dele af loven, sådan som ordføreren jo i sin tale siger at hun vil overveje?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-02-26:
Jeg vil ikke lægge mig endelig fast på det nu.
Jeg synes, det skal være en diskussion – og den er jo ikke rigtig er kommet i gang endnu, det vil jeg gerne vedkende mig.
Men jeg vil gerne sige så meget, at i forhold til § 24 synes jeg, at man skal kigge på, om man ikke kan indskrænke det i langt højere grad.
Jeg synes godt, der kan være et fortroligt rum, men samtidig synes jeg, det skal indskrænkes både i tidsperiode og form.
Der kan være masser af gode grunde til, at der i en indskrænket tidsperiode kan være et fortroligt rum, men at man ikke kan søge aktindsigt gennem længere tid, synes vi er urimeligt.
Det er også nogle af de sager, vi har set.
Og det helt bizarre er jo, at i forhold til f.eks. MRSA, som endda er udelukket i forhold til – undskyld, jeg kan se på formanden, at jeg skal slutte af.
Jeg kommer med mit eksempel i næste besvarelse.
Pelle Dragsted (EL), 2016-02-26:
I har § 24 i fokus, men kan ordføreren ikke blive lidt mere klar, med hensyn til hvad det betyder.
Altså, betyder det, at § 24 i den funktion, den har i dag, hvor den f.eks. kan bruges til at lukke ned for kommunikationen mellem en underliggende styrelse og et ministerium – som er et af de eksempler, der har været fremme – skal væk?
Eller er det bare en lille forskønnelse, der skal til?
Hvad er det, vi kan forvente af den proces, hvis SF til sidst skal være med i en aftale?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-02-26:
Jeg synes da helt klart, man skal tage det med i en proces, at nogle af de eksperter – jeg vil kalde dem eksperter, det kan man jo altid tage en diskussion af om de er – har været fremme med dybe bekymringer og konkrete tilfælde, hvor de mener, det er meget illustrativt, at loven ikke lever op til det niveau, vi burde have i Danmark.
Som jeg sagde før, har vi hovedfokus på § 24 og § 27.
Jeg er enig med ordføreren – og jeg tror også, jeg måske sagde det mellem linjerne – i, at princippet om meroffentlighed ikke engang burde skrives ind i en lov.
Det er en gummiparagraf uden gang på jord; det er noget, der lyder godt, og som nogle ministerier praktiserer og nogle ikke gør.
Vi bør have en meget mere præcis lov, der sikrer nogle konkrete rettigheder og pligter, og ikke »hvis I synes, kan I give offentligheden lidt mere adgang«.
Pelle Dragsted (EL), 2016-02-26:
Jeg erkender fuldt ud, at man skal overholde et forlig.
Derfor ærgrer det mig også lidt, at SF umiddelbart efter et valg, altså få måneder, nej, ikke engang en måned efter et valg går ud og siger, at man ikke længere står inde for loven.
Men det er jo alt sammen historie nu.
Så det, jeg egentlig gerne spørge ind til, er: Hvad er det, der skal til i det her forløb for SF?
Hvad skal der til i den her aftale, for at man ikke opsiger forliget og sammen med det flertal, der måske etablerer sig, kan vedtage noget?
Så hvad er SF's krav i de her forhandlinger?
Hvad er det for nogle krav, I går til forhandlinger med?
Hvad skal der ske med offentlighedsloven?
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2016-02-26:
Vi kan ikke komme tættere på en dato.
Nu har forligskredsen en proces, og det vil da selvfølgelig være i alles interesse – i alt fald i Radikale Venstres interesse – at den proces kommer til at have en fremdrift, og dertil kræves netop, at tingene jo så bliver undersøgt, hvis man skal forandre dem.
Og det kræver selvfølgelig faglig bistand og eksperter.
Josephine Fock (ALT), 2016-02-26:
Altså, personlige, private aftaler kan jo sådan set undtages.
Men tak for det svar.
Så vil jeg høre, om vi kan komme tættere på tidsfristen.
Er det inden sommerferien, det her arbejde skal være færdigt?
Det kunne jeg godt tænke mig at høre.
Og så vil jeg lige høre, om der skal inddrages eksperter i det her arbejde, eller om det er forligskredsen, der selv skal sidde med det uden inddragelse af andre.
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2016-02-26:
Vi er især optaget af § 24 og § 27, men har ikke lagt os fuldstændig fast på nogle bestemte elementer.
Jeg er sådan set enig med nogle af de foregående ordførere i, at der er behov for netop at få undersøgt tingene.
Vi vil gerne have undersøgt dem grundigt, men også hurtigt, og det vil sige, at vi ikke skal vente til 2017.
Det er rigtig vigtigt for os, for det er jo også dér, man så kan få frem, hvilke problemer der har været med de forskellige paragraffer.
Jeg synes, at det er specielt at skulle have åben adgang til ministres personlige kalendere.
Josephine Fock (ALT), 2016-02-26:
Tak for det.
Jeg er også rigtig glad for at høre, at De Radikale er villige til at se på offentlighedsloven.
Det, jeg godt kunne tænke mig at spørge om, er, hvad De Radikale mere konkret bringer med ind i forhandlingerne.
Er det § 22, altså retten til aktindsigt, som ikke omfatter sager om førelse af kalendere?
Er det § 24 om ministerbetjening?
Og er det § 27, stk. 2, som fjerner retten til aktindsigt i dokumenter, som udveksles mellem ministre og folketingsmedlemmer?
Er det de tre paragraffer, De Radikale har tænkt sig at ændre og føre tilbage til det, som de var i sin tid?
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2016-02-26:
Jeg er enig i, at der er sager, som ikke bliver belyst godt nok, og hvor det synes, som om der er en alt for restriktiv måde at praktisere på.
Det er jo også derfor, at vi har truffet den beslutning, at vi gerne vil ændre de her regler.
Men jeg tror også, at det allerbedste ville være, at man inden for den proces, vi nu har med justitsministeren, kan finde frem til ændringer, for i så fald kommer de til at træde i kraft hurtigere, end når man opsiger et forlig, som først i så fald kan gælde fra efter næste valg – medmindre vi får valg, det kan man jo aldrig vide.