Peter Skaarup (DF), 2011-04-05:
Det har jo igen været en spændende debat, vi har haft om Hizb ut-Tahrir.
Selv om der ikke umiddelbart ser ud til at være opbakning til det forslag, Dansk Folkeparti er kommet med – ja, det er næsten gået tilbage, for som jeg erindrer det, var der faktisk opbakning, sidste gang vi havde det fremme, også fra De Radikale, men det er der åbenbart ikke længere, så det er da ikke så godt – vil jeg sige, at det, der så er opbakning til, og det, der er holdningen i Folketinget vel sådan mere eller mindre i store træk, er, at man faktisk gerne vil opløse foreningen.
Hr. Tom Behnke udtalte det jo meget klart: De Konservative vil gerne forbyde foreningen, men det blev så tilføjet, at vi lige skulle afvente, hvad Rigsadvokaten sagde.
Og så er vi måske lige vidt.
Men ville det ikke være en idé – det er fortsat vores ønske i Dansk Folkeparti – at man tog sagen i egen hånd og sagde: Jamen der er da en risiko for, at man taber en sådan sag – selvfølgelig er der det, ligesom der er med mange andre sager ved domstolene, for der kan ske ting og sager, som gør, at man ikke vil være i stand til at vinde den pågældende sag – men vi markerer så alligevel fra lovgivningsmagtens side, og det vil så i givet fald sige via regeringen, at man udsteder et foreløbigt forbud og kører en sag og samler alle de beviser, der skal til for at klargøre sagens alvor.
Og jeg tror, man virkelig skal være jurist og måske en af de meget højtplacerede af slagsen for at kunne finde argumenter imod en opløsning, hvis man læser grundlovens § 78.
For at gøre det helt klart: Grundlovens § 78 taler jo i stk. 2 om, at foreninger, der virker ved eller søger at nå deres mål ved vold, anstiftelse af vold eller lignende strafbar påvirkning af anderledes tænkende, bliver at opløse ved dom.
Så det er egentlig en forpligtelse, vi har.
Her har vi altså Hizb ut-Tahrir, som bevisligt på løbesedler, hvorpå foreningens navn er nævnt, opfordrer til vold, nemlig drab på jøder, eller som i forbindelse med indkaldelse til møder – for nylig i Den Sorte Diamant, hvor kvinder og mænd så går adskilt ind – opfordrer til drab på danske soldater i Afghanistan.
Og det sker.
Det er jo ikke noget, der ikke sker.
Nej, der er så sandelig aktive selvmordsbombere i Afghanistan, der siger: Ja tak, det skal vi da nok gøre – og det gør de så.
Altså, man anstifter, man ansporer til had og drab, og opfordringerne er klare.
Fine jurister kan muligvis finde argumenter imod, men almindelige mennesker – domsmænd, vil jeg tro, og de deltager jo heldigvis også i retshandlinger – vil kunne finde rigtig gode argumenter for at overholde grundlovens paragraf på det her område.
Det, der så står videre i forbindelse med grundloven – det skal siges, for det har der jo også været diskussioner om – er det i grundlovens § 78, stk. 3, om, hvordan det rent praktisk skal foregå.
Den siger, som jo også nogle har været inde på, at der ikke er nogen forening, der kan opløses ved en regerings foranstaltning, men grundlovsfædrene tilføjer, at en forening dog foreløbig kan forbydes, men der skal da straks anlægges sag imod den til dens opløsning.
Det er jo præcis det, som det her beslutningsforslag går ud på: Vi siger, eller regeringen skal så i givet fald sige, at den på kort sigt opløser foreningen, og så fører man samtidig – selvfølgelig, vi overholder grundloven – en sag ved domstolene, der betyder, at man kan opløse foreningen ved dom.
Så der er set med vores øjne ikke meget at betænke sig på.
Vi synes bare, det gælder om at komme i gang.
Vi synes, det har været en udmærket debat, vi har haft her i dag, men det, der mangler, er i virkeligheden, at man lader de ord, man kommer med, følge af handling, altså at der bliver sat lighedstegn imellem det, man siger, og det, man rent faktisk gør.
Det er der ikke i øjeblikket, uanset den kritik, der jo rigtig nok kommer fra folketingsmedlemmer, og som er rettet mod den her organisation.
Så kan vi selvfølgelig vende os om og kigge på, hvad andre siger i debatter om den her forening.
Er det noget, som man sådan i øvrigt ude i samfundet synes er i orden, altså, at vi har en forening, der opfordrer til drab på danske soldater?
Nej, det synes man da ikke.
Der er da soldaterorganisationer, som har opfordret til, at man internerer dem, der er medlemmer af Hizb ut-Tahrir og går ind for sådan nogle ting, fordi man med rette er bekymret for, at de anstifter vold mod danske soldater.
Hvad siger fremtrædende repræsentanter for jøder i Danmark?
Bent Melchior, den tidligere overrabbiner, kritiserer Danmarks lempelige omgang med Hizb ut-Tahrir – det er i Ekstra Bladet den 21. januar i år – på baggrund af at man holder det her møde i Den Sorte Diamant.
Han siger, at kulturministeren, hr. Per Stig Møller, skulle stoppe den her forening, og han siger, at Danmark er for langmodig.
Det kan man da godt forstå, når der omdeles løbesedler, hvor man opfordrer til drab på jøder.
Hvad siger borgerne?
Nu har vi debatteret det i næsten 10 år, nu må der sættes punktum, og nu må den forening opløses ved dom.
Hvad siger vores integrationsminister?
Før hr. Søren Pind blev integrationsminister, sagde han efter et møde, hvor Hizb ut-Tahrir igen havde opført sig truende, her over for hr. Naser Khader, der deltog som radikalt folketingsmedlem, at han ikke længere kunne tolerere den her forening.
Citatet her er fra Kristeligt Dagblad den 4. februar 2005:
Det er den brune nazisme, og nu hvor jeg selv har oplevet, hvor fanatisk de hader demokratiet, mener jeg, at de burde kunne udvises.
Der må være en grænse for, hvor meget man må arbejde imod demokratiet, sagde hr. Søren Pind og argumenterede for, at man skulle opløse foreningen.
Ved samme møde var Socialdemokratiets nuværende formand, fru Helle Thorning-Schmidt,
også til stede og konstaterede ved den lejlighed, at Hizb ut-Tahrir var utrolig aggressiv og truende over for hr. Naser Khader.
Og så sagde hun: Jeg har tidligere været bekymret over at forbyde Hizb ut-Tahrir, men efter at have oplevet, hvor meget de hader demokratiet, og hvor lidt de ønsker en dialog, tror jeg, at forbud er den eneste løsning.
Så skulle de politikere, der nu bestemmer – integrationsministeren hedder hr. Søren Pind, Socialdemokraternes formand hedder fru Helle Thorning-Schmidt – og som jo har nogle fremtrædende poster, egentlig ikke se at komme i gang som repræsentanter for deres partier for at få sikret, at der bliver lighedstegn mellem det, man siger, og det, man gør?
Det mener vi i Dansk Folkeparti der skal være, og derfor arbejder vi stadig væk ufortrødent, utrætteligt videre for, at Hizb ut-Tahrir bliver forbudt og opløst ved dom.