runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2007-03-01:
Når vi snakker om konkurrenceområdet, er der en vis tradition for at starte med nogle store erklæringer.
Jeg vil sige, at når vi snakker fri og åben konkurrence, er det nærmest definitionen på socialistisk politik – fri og åben konkurrence.
Hvis det går efter den liberalistiske model, er det, vi ender i monopoler, men med den socialistiske model tager vi hensyn til iværksættere og til små virksomheder.
Med hensyn til dette lovforslag, L 152, kan ministeren sikkert bekræfte, at vi i SF har gjort os en alvorlig overvejelse over, om vi fuldt og helt skulle tilslutte os det.
Vi ville faktisk meget ønske, at lovforslaget blev delt op, så karteldelen var ét forslag og de nye annonceringsregler på det kommunale område et andet forslag, for den første del om karteller er vi meget enige i, og vi vil gøre meget for, at man går i retning af åbenhed og fri konkurrence og sætter ind de steder, hvor der er/lægges hindringer i vejen, og det er jo lige præcis, når der er tale om karteller.
Vi er meget enige i den del af forslaget.
Der, hvor det begynder at knibe, er, når vi kommer ind på det kommunale område.
Lovforslaget ændrer ikke specielt meget, selv om virksomheder får mulighed for at bede om udbud, hvis prisen overstiger 500.000 kr.
Der pålægges kommunerne en pligt til at annoncere, og det vil sige, at virksomheder uden for kommunen godt kan give kommunen ekstra bøvl og lægge lidt sten i vejen for fornuftige lokale aftaler, som måske ikke kan få lov at fortsætte.
Når man laver de udbud, ved vi, at de lægger hindringer i vejen for aftaler med små virksomheder.
Det er kommunens egne løsninger, som kunne være meget fornuftige, der kommer i klemme, og det er her, vi har et problem.
Man kan sige, at når der pålægges det kommunale niveau ekstra omhyggelighed og ekstra omkostninger ved nogle procedurer, burde der i virkeligheden følge penge med.
Det kommunale led er selvfølgelig ikke en virksomhed, men et sted, hvor man skal løse opgaver, og forslaget her kommer til at lægge for mange sten i vejen for det.
Derfor kunne vi enormt godt tænke os, at det blev trukket ud, så vi kunne få en speciel diskussion om det.
Vi har faktisk eksempler ude fra det virkelige liv på, at kommuner har haft velfungerende aftaler med små virksomheder, som ikke kan fortsætte, fordi de er blevet en del af en større kommune, som skal have ét samlet udbud, hvor man går efter prisen.
Det er ikke altid rimeligt, for der er simpelt hen små virksomheder, som ikke kan klare den store opgave, og de kommer så i klemme.
Der er kommunale løsninger, hvor man inddrager beskyttede arbejdspladser, som også kan komme i klemme, det er et element, der også skal tages hensyn til, og det er det, der gør, at vi ikke kan stemme for det samlede forslag.
Poul Erik Christensen (RV), 2007-03-01:
Et meget stort flertal i Erhvervsudvalget er derfor blevet enigt om at styrke lovgivningen på konkurrenceområdet.
Dette skal dels ske gennem en styrkelse af opklaringen og håndhævelsen af overtrædelser af konkurrenceloven, herunder ulovlig kartelvirksomhed, dels ved at øge konkurrenceudsættelsen af offentlige opgaver.
På den baggrund er der taget en række initiativer, der skal være med til at skabe denne konkurrence.
Jeg er glad for at have deltaget i forhandlingerne om konkurrenceloven, og jeg vil gerne takke ministeren for den måde, som forhandlingerne blev afviklet på.
Wednesday, June 27, 2007 3:53 PM
den for dens rammer.
Det er en forebyggende effekt, der ligger i loven, og den giver mulighed for, at man ved overtrædelser kan undersøge, hvad der kunne være sket.
Samtidig bliver der mulighed for, at der kan gives betydelige straffe ved overtrædelser.
Der er selvfølgelig nogle lus i lovforslaget, som vi ikke bryder os om, bl.a. at man kan få strafnedsættelse ved at angive andre, der deltager i ulovlighederne.
Men argumentet for det er, at det virker ude i den store verden.
Jeg er glad for, at der med lovforslaget skabes mulighed for, at man undersøger, om der kan gives økonomisk kompensation, når virksomheder er blevet undersøgt, og det har krævet, at man har måttet investere i ekspertbistand udefra.
Det Radikale Venstre kan varmt deltage i dette lovforslags videre behandling.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-03-01:
Det er den konservative ordfører.
Jens Christian Lund (S), 2007-03-01:
Jeg har nu fået accept fra både Venstre og Dansk Folkeparti, som er enige i, at ved udbud skal A og B stilles lige, og jeg håber, at også den konservative ordfører er enig i, at A og B skal stilles lige ved udbud, også udbud om ting, der falder inden for frit valg-ordningen.
Henriette Kjær (KF), 2007-03-02:
Dette forslag fra De Radikale, SF og Enhedslisten kan vi Konservative ikke støtte.
At give de afviste asylansøgere en midlertidig opholdstilladelse kan synes meget sympatisk.
Vore asylcentre er ikke bygget til, at man skal sidde der år efter år.
Der er ikke de store udfoldelsesmuligheder, udfordringer eller plads, og jeg har da også selv gjort mig overvejelser om, hvorvidt det vil være hensigtsmæssigt at give de afviste asylansøgere midlertidigt ophold.
Men jeg er bange for, at det vil give de afviste asylansøgere en falsk opfattelse af, at nu kan de blive i Danmark, og det kan de jo ikke.
De har fået deres sag behandlet, ofte op til flere gange, og de har fået afslag hver gang.
Så der er ikke grundlag for ophold i Danmark.
Fra konservativ side håber vi, at der snart kan etableres en aftale med den irakiske regering om at få de afviste asylansøgere sendt hjem.
Jeg synes, at det er vigtigt, at vi får sendt et signal til de afviste asylansøgere om, at de skal hjem igen.
Med en midlertidig opholdstilladelse vil vi sende det signal, at nu skal de integreres i det danske samfund, og dermed indstiller de sig ikke mentalt på, at de senere skal sendes hjem til deres hjemland.
Men vi Konservative synes til gengæld, at de afviste asylansøgere skal udstyres med den styrke, der gør dem i stand til at komme tilbage til deres hjemland og indgå i samfundet dér.
Det betyder, at de skal have ordentlige boforhold og kunne leve under familielignende forhold.
Det betyder også, at de skal lære deres modersmål, så vi ikke oplever, at børnene ikke kan indgå i skolesystemet, og at forældrene ikke kan komme ind på arbejdsmarkedet osv. Så det er vigtigt for os, at forholdene på asylcentrene bliver forbedret.
Derfor er vi naturligvis også glade for den udmelding, ministeren er kommet med, om, at børnefamilierne nu skal have mulighed for to værelser samt mulighed for at lave deres egen mad.
Det er ganske enkelt nødvendigt, hvis vi skal sende disse mennesker retur som hele mennesker med helbred og sjæl i behold.
Jesper Langballe (DF), 2007-03-02:
Hr. Simon Emil Ammitzbøll mener, at jeg har startet krigen i Irak.
Jeg tror, hr. Simon Emil Ammitzbøll forveksler mig med Saddam Hussein.
Det synes jeg er lige stærkt nok.
Jeg ville af flere grunde aldrig selv finde på at sammenligne hr. Simon Emil Ammitzbøll med Saddam Hussein.
Der skal være fred i Irak.
Før kan vi ikke sende dem hjem.
Hvornår er der fred?
Lad os prøve at lave det tankeeksperiment, at en dansker søgte asyl i Irak, og at man nede i Irak sagde: Ham kan vi ikke sende hjem med al den ballade, der har været på Nørrebro i nat.
Der er jo ikke fred i det land.
Det går jo forfærdelig blodigt til.
Kan hr. Simon Emil Ammitzbøll ikke se, at de kriterier, han indfører, overhovedet ikke eksisterer?
De kan simpelt hen ikke nedfældes i en lovtekst.
Det var dengang, alle vores ulykker startede, alle de problemer, vi står med nu, og der var da også dengang folk, der gjorde opmærksom på, at det at give hele jorden et dansk retskrav er fuldkommen selvmorderisk for Danmark.
Det, som hr. Simon Emil Ammitzbøll og hans medforslagsstillere nu vil, er, som jeg har sagt det gentagne gange, at give alle, der søger asyl, et retskrav, ikke et krav på at få sin sag behandlet, men på at få midlertidig opholdstilladelse.
Jeg skal da kvittere for, at hr. Simon Emil Ammitzbøll som den første forslagsstiller i den her debat i det mindste har noteret sig det, jeg sagde.
Så siger hr. Simon Emil Ammitzbøll, at det simpelt hen ikke passer, fordi man skelner mellem dem, der kan sendes hjem, og dem, der ikke kan sendes hjem.
Jamen hvad er det for en skelnen?
Det er jo fuldstændig gummikriterier.
Den skelnen har asylmyndighederne jo foretaget, da de traf deres afgørelse.
Søren Krarup (DF), 2007-03-02:
Hr. Steen Gade frabeder sig at få konfirmandundervisning hos hr. Jesper Langballe.
Jeg må også beklage, at jeg ikke har haft lejlighed til at konfirmandundervise hr. Steen Gade, for det ville have saneret hans stil.
Han har talt om osteklokken.
Jeg må sige: Når jeg hører hr. Steen Gade – og i øvrigt også hans partiformand, hr. Søvndal – så ser jeg de englevinger for mig, som han altid har anlæg for at spænde på ryggen, hvorefter han i øvrigt netop ved hjælp af bævende stemmepragt taler om sin egen godhed.
Kan Irak nogen sinde garantere, at de, der vender tilbage, er helt sikre?
Selvfølgelig ikke.
Ingen stat kan garantere total sikkerhed.
Som det blev sagt: Den danske stat kan ikke garantere hr. Steen Gades sikkerhed.
Og når man stiller det krav om garanti, ja, så er man for så vidt, er jeg lige ved at sige, på den kristelige bane, for så kræver man det absolutte af det relative.
Det er vrøvl, og det er det, hr. Steen Gade hengiver sig til.
Steen Gade (SF), 2007-03-02:
Med hensyn til det med garanti, så er der selvfølgelig ikke nogen stat, der kan garantere alle menneskers sikkerhed, det er jo klart nok, men den danske stat garanterer altså hr. Søren Krarups sikkerhed og min sikkerhed, og sådan er det orienteret.
I det øjeblik den irakiske stat kan garantere sine borgeres sikkerhed og siger det, så bliver de jo sendt tilbage til Irak.
Sådan er det jo.
Det er jo det, der er substansen i det her forslag, ikke et eller andet, som hr. Søren Krarup har opdigtet.
Må jeg så sige, at jeg da tror, jeg vil læse hr. Søren Krarups bog om anstændighed.
I den forstand er jeg sådan set optaget af at diskutere også med hr. Søren Krarup, fordi jeg mener, at hr. Søren Krarup misbruger en lang række begreber, som mennesker godt kan lide, som jeg selv står inde for, og som i høj grad er knyttet ikke til marxistisk teori, men sådan set til, at vi er vokset op i et land med både en humanistisk og en nogenlunde fornuftig kristen tradition.
Men det er det, jeg synes hr. Søren Krarup er ligeglad med og på mange måder blæser på.
Søren Krarup (DF), 2007-03-02:
Det er jo karakteristisk, at et begreb som anstændighed misbruges – det kan selvfølgelig være af en, der ikke har fået ordentlig konfirmandundervisning – til at blive et absolutistisk begreb.
Hvis jeg må sige det, så har jeg selv skrevet en fortræffelig lille bog, der hedder »Begrebet anstændighed«, som jeg vil anbefale hr. Steen Gade at læse, for den forholder sig netop til anstændighed som totalitarismens modsætning.
Det er jo karakteristisk, at en gammel marxist selvfølgelig efter marxismens sammenbrud så kan lægge det totalitære ind i begrebet anstændighed, og det er jo også det, der sker.
Og det er også det, der sker i hans forsøg på argumentation, hvor han ikke selv fatter, at den tale, han fører om garanti i det verdslige, i det samfundsmæssige, er og bliver en ren abstraktion, som selvfølgelig aldrig nogen sinde kan holde.
Der er, som jeg har sagt – og han har stadig ikke svaret på det – ingen stat, der overhovedet er i stand til at garantere nogens sikkerhed.
Der kan være en relativ sikkerhed, men at garantere noget som helst er ganske givet ikke muligt.
Og det er altså denne forskel på det absolutte og det relative, der altså også har at gøre med evnen til at tænke sig om.
Steen Gade (SF), 2007-03-02:
Jamen jeg er sandelig også glad for, at jeg ikke har gået til konfirmationsforberedelse hos hr. Søren Krarup.
Jeg har faktisk også det indtryk, at de to præster fra Dansk Folkeparti har det sådan, at man kun er ordentlig dansk, hvis man har gået til konfirmationsforberedelse hos dem, men sådan er det altså ikke.
Det vil jeg gerne sige til dem: Sådan er det ikke.
Jeg har vist ikke talt om egen godhed, jeg har faktisk appelleret til det, jeg kalder borgerlig anstændighed.
Det er jo noget helt andet end egen godhed.
Det er sådan set bare, at der dog er en vis form for normal anstændighed i forhold til mennesker.
Det ved jeg godt at hr. Søren Krarup ikke har noget forhold til, for han mener, at man kun kan være ansvarlig over for de allernærmeste, og det er vel dem, der har gået til konfirmationsforberedelse, har jeg forstået.
Den garanti, jeg taler om, er jo noget, vi kender.
Det er jo et almindeligt system, at man siger: O.k., her kan myndighederne garantere.
Det betyder da ikke, at man kan garantere hundrede procent, men det betyder, at myndighederne siger, at de kan garantere.
Det var sådan set det, der skete i Kosovo.
Der sagde myndighederne først, at de ikke kunne garantere, og så siger de nu, at de kan garantere.
Det er sådan set bare det, jeg taler om.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-02:
Jeg synes, at vi balancerer på grænsen af det useriøse.
Dansk Folkepartis ordfører roste forslagsstillerne for at have nogle utrolig grundige bemærkninger.
Den ros vil jeg gerne kvittere for.
Men så synes jeg i det mindste også, at man kunne forvente, at ordføreren havde læst bemærkningerne og ikke bare set, at de var omfangsrige.
For vi skriver jo faktisk, at vi bl.a. vil gå efter UNHCR's anbefalinger.
Og de anbefalinger er faktisk i øjeblikket således, at der er nogle provinser i det kurdiske område i Nordirak, som det er fuldstændig sikkert at tage tilbage til.
Så det passer jo ikke, at vi overhovedet ikke har opstillet nogen måder, hvorpå man kan skelne mellem de steder, hvor det er sikkert at komme tilbage, og de steder, hvor det ikke er sikkert at komme tilbage – Nørrebro eller ej.
Steen Gade (SF), 2007-03-02:
Men jeg ville da godt overtage Forsvarsministeriet, hvis jeg kunne gøre det ved den her lejlighed, så kom vi hurtigere hjem fra Irak.
Fru Henriette Kjær peger vel på, at der er flere problemer.
Det er derfor, vi har lavet et beslutningsforslag.
Vi vil jo gerne snakke sammen om at få løst de her problemer.
Men det, jeg har skitseret i det her forslag, er jo sådan nogle hovedlinjer, og det interessante ved det her forslag er, synes jeg jo, at det ikke er sådan et forslag, som bare siger, at nu åbner vi op, og nu holder vi op med at tvangshjemsende.
Vi kommer faktisk også til at tvangshjemsende med det her forslag.
Det er ikke noget, jeg absolut har lyst til, men det kommer vi altså til, også med det her forslag.
Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-02:
Hr. Steen Gade spørger, hvad jeg mener, der vil være bedst.
Jamen det bedste er at sikre, at man får en hurtig afgørelse, så man ikke går unødig lang tid og ikke ved, hvad der kommer til at ske med ens fremtid.
Og når det er blevet afklaret, så er det bedste, hvis man har fået afslag på asyl, at man så hurtigst muligt igen får startet sin tilværelse derhjemme.
Hvis man får asyl – fordi der er sådan en tendens til, at vi fuldstændig glemmer, at der faktisk også i de her processer er folk, der får asyl – skal man hurtigst muligt få afklaret sin sag og hurtigst muligt sluses ud i det danske samfund og få startet sin tilværelse i Danmark.
Det er det, jeg mener der er bedst.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-02:
Ja, det er jo lidt svært at forholde sig i hvert fald til det første.
Vi er dem, som regeringen ikke må lege med.
De Konservative må gerne være med, men de må ikke bestemme noget som helst af, hvad der skal leges, hvis man skal blive i retorikken.
Pointen er jo, at det, vi ønsker, er faktisk bare det samme, som ordføreren og spørgeren selv var inde på i sin pressemeddelelse af 14. april 2006, nemlig en øvre grænse for opholdstiden, og om man måske ikke skulle overveje en midlertidig opholdstilladelse.
Hvis det er teknikken i beslutningsforslaget, der generer fru Henriette Kjær, vil jeg gerne tage en dialog med fru Henriette Kjær om, hvordan vi kan strikke et forslag sammen, så den konservative ordfører også kan få sine politiske ønsker ind i en tekst, man kan behandle i Folketinget.
Det er jeg frisk på, hvis det skal være.
Henriette Kjær (KF), 2007-03-02:
Nej, det er simpelt hen for slapt.
Jeg stillede et spørgsmål til hr. Simon Emil Ammitzbøll, som jeg ikke har fået svar på.
Og jeg ser det ikke som et angreb, at der bliver refereret til den her pressemeddelelse.
Jeg står fuldstændig inde for, at det er relevant at diskutere de ting, der blev foreslået i pressemeddelelsen.
Det har vi i øvrigt gjort løbende det sidste års tid.
Jeg vil gerne sige, at det synes jeg har været meget nyttigt.
Men ønsker Det Radikale Venstre genindført de facto-begrebet?
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-02:
Over 2 millioner mennesker er på flugt.
Og så har vi nogle irakiske asylansøgere, som er blevet afvist, og som ikke kan rejse hjem, fordi sikkerhedssituationen ikke er god nok.
Det ved vi, det ved UNHCR, det ved den danske befolkning godt er rigtigt.
Hvorfor tager vi så ikke action på det herinde fra Folketingets side?
Jeg forstår simpelt hen ikke, at man siger: Jo, vi kan da godt diskutere det og bruge 2 timer en fredag eftermiddag, men det hjælper jo ikke de afviste irakiske asylansøgere eller for den sags skyld andre afviste asylansøgere, som ikke har et sikkert sted at tage hen.
Det hjælper ikke at snakke om det.
Der må handling bag ordene.
Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-02:
Lad mig indlede med at sige, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Regeringen har gjort en stor indsats for at nedbringe sagsbehandlingstiderne i asylsager, og vi vil fastholde den nuværende hurtige sagsbehandling.
Den gennemsnitlige sagsbehandlingstid i Udlændingeservice er i dag ca. 111 dage, og i Flygtningenævnet er den ca. 130 dage.
Vi har et ansvar for, at man ikke venter unødig længe på en afgørelse.
Til gengæld bør fokus være på hjemrejse, når der er givet afslag på asyl, og ikke på en yderligere indslusning i det danske samfund.
Jeg mener også, at forældrene har et stort ansvar.
Hvis forældrene vælger ikke at rejse hjem, når de får afslag på asyl, bringer de sig selv og deres børn i en vanskelig situation.
De må acceptere, at hvis de får afslag på asyl, er deres fremtid i hjemlandet, og indtil de når til den erkendelse, gør vi alt for at sikre, at børnene får nogle gode rammer på asylcentrene.
Jeg finder det dybt tragisk, at nogle børn vokser op på asylcentrene.
Ingen, heller ikke regeringen, ønsker, at især børn opholder sig længe på et asylcenter.
Børnene på asylcentrene har samme ret til undervisning og sundhedsbehandling som alle andre børn, der bor i Danmark, og asylcentrene gør alt for at tage hånd om børnene, bl.a. ved at etablere legestue for de mindste, undervisning for skolebørnene og klubber for de unge.
Medarbejderne på de danske asylcentre yder hver dag en kæmpe indsats for at give børnene en god og indholdsrig hverdag, og jeg er glad for, at Socialforskningsinstituttets undersøgelse fra 2006 bekræfter, at der er gode rammer for undervisning, aktivering og sundhedsbehandling på centrene.
På regeringens initiativ blev der sidste sommer afsat 37 mio. kr. til ekstra repatrieringsinitiativer og til øgede tilbud til børnefamilierne på asylcentrene
Der er afsat 47 mio. kr. i 2007 og 44 mio. kr. i 2008 til videreførelse af disse vilkårsforbedringer for asylansøgerne.
Det er fortsat regeringens mål at skabe de bedst mulige rammer for børnene på asylcentrene, og vi følger derfor nu op på initiativerne fra sidste forår med to nye initiativer, som jeg også nævnte under det forrige beslutningsforslag, nemlig at børnefamilierne på landets asylcentre vil frem mod sommeren få tilbud om indkvartering på to værelser, og de beboere, der er i udsendelsesfaser, og som er indkvarteret på Center Sandholm, får nu også tilbud om kostpenge og dermed mulighed for selv at indkøbe og lave deres mad.
Bundlinjen er, at den rigtige løsning ikke er at sætte en tidsgrænse for, hvornår man skal ud af centrene, men sikre, at man får en hurtig afklaring af sin sag og en hurtig sagsbehandling og det dermed er afgjort, om ens fremtid er i Danmark eller ens fremtid er i hjemlandet.
Morten Østergaard (RV), 2007-03-02:
Jeg synes da, at det er godt, at det her forslag og det forslag, vi behandlede før, har fået regeringen på bedre tanker, idet vi jo sidste forår og i samråd har diskuteret præcis de forhold, som ministeren nu i dag nævner, nemlig adgangen til selv at lave mad og mere plads til børnefamilierne.
Men det spørgsmål, der står tilbage, selv om regeringen nu altså nødtvungent har ladet sig presse, er, at selv om ministeren i et forsøg på at vise en eller anden form for anstændighed har sagt: Nej, vi skal ikke have børnefamilier boende i årevis på det samme værelse.
Her slår jeg ud med armene og er lidt flot i det og siger: Vi tilbyder to værelser.
Og familierne skal ikke gå i cafeteriet og spise.
Man kan godt selv få lov at koge sit morgenæg.
Spørgsmålet er bare: Hvor længe kan børnene bo under de vilkår, selv om forældrene kan få lov at koge et æg om morgenen?
Hvor længe kan vi tilbyde børnene de vilkår?
Kan det være et helt barneliv?
Vil ministeren acceptere det?
Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-02:
Det skal jo gerne være så kort tid som overhovedet muligt.
Det er derfor, at denne regering netop har sikret – modsat den tidligere SR-regering – at sagsbehandlingstiderne er nogle helt andre og er meget kortere, så man ikke går og venter på en afgørelse, så man ikke går og venter på: Hvad er min fremtid?
Er den her i landet, eller hvad kommer der til at ske?
Det er jo det, der er det afgørende.
Vi har sikret, – som jeg mener er det vigtigste – at man hurtigt får afklaret sin ansøgning om asyl, og derfra, hvis man får asyl, så er det jo hurtigt ud i en kommune for at få startet tilværelsen i Danmark.
Ellers så er sporet altså omvendt.
Hvis man har fået afslag på asyl, handler det om, at man skal forberede sin hjemrejse.
Det vil vi gerne hjælpe med, og det ville være meget modsatrettede signaler at sende – jeg er helt enig i forhold til den forrige debat og helt enig med den konservative ordfører, fru Henriette Kjær – ved at man giver et signal om, at du har fået afslag på asyl, og et andet om, at nu bliver du så integreret ude i et dansk lokalsamfund.
Morten Østergaard (RV), 2007-03-02:
Jeg vil igen gerne rose ministeren og regeringen for at blive klogere, og det er jo en ærlig sag at sige: Nej, det viste sig, at det ikke var særlig effektfuldt at forsøge at ryge folk ud af centrene ved at behandle dem dårligt, ved at tage deres helt basale ret til i familiens skød at lave deres eget måltid mad og ved at give dem nogle mindre ordentlige boforhold.
Det synes jeg er ganske udmærket.
Men vilkårene og det, ministeren bør tage ansvaret for, er, at 233 børn pr. 1. maj 2006 havde boet mere end 4 år på et asylcenter.
Og der må ministeren jo tage ansvaret for børnene og give et svar i dag: Hvis ikke vores forslag om højst 6 måneder er godt, hvor går ministerens grænse så?
Hvor længe kan man tilbyde de her børn at bo på et asylcenter, også selv om forældrene selv kan få lov at lave mad?
Det er det svære svar, og det er det, som regeringen hele tiden dukker sig for at give.
Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-02:
Jeg er selvfølgelig glad for rosen fra Det Radikale Venstre, men æren tilkommer ikke de beslutningsforslag, der er fremsat her.
Det er jo heller ikke rigtigt i forhold til at lave mad, at udsagnet fra mig har været, at det ikke kan komme på tale.
Det er sådan set mig og regeringen, der har taget initiativ til at indføre det på Avnstrup, og det gjorde vi, fordi vi gerne ville se, hvordan det kunne fungere.
Nu har vi set, at det fungerer godt, og derfor indfører vi det nu også på Sandholm.
Jeg synes også, at det er meget ulykkeligt, at der er børn, der bor mange år på asylcentrene, og derfor bliver der gjort meget for at tage hånd om børnenes situation.
Og jeg er sådan set meget glad for den SFI-rapport, som blev lavet sidste år, som jo siger, at undervisningstilbuddene er gode, sundhedsbehandlingstilbuddene og de andre aktiviteter til børnene er gode.
Og nu har vi rammerne og mulighederne for også at sikre, at børnefamilier kan få to værelser, og det er jeg rigtig glad for at vi nu får mulighed for også at sikre.