runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Krarup (DF), 2007-04-19:
I eftermiddag har vi debatten om starthjælp, så den vil jeg ikke komme ind på nu.
Men min fortræffelige ven hr. Morten Østergaard har fundet lejlighed til at prøve på at mistænkeliggøre Dansk Folkeparti og mig i anledning af nogle udtalelser, der i en stærkt misforstået journalistisk version er blevet rundkastet i pressen i dag.
Der har jeg gjort opmærksom på, at det slør, der er islams symbol, dermed er symbolet på et totalitært system.
Jeg føler det lidt komisk at stå og fortælle det.
Der er for få måneder siden kommet en bog af Djavann, der fortæller lige præcis den historie om sløret.
Jeg har også selv for et halvt år siden skrevet en bog om systemskiftet, hvor jeg trækker forskellen op på islams og kristendommens syn på den menneskelige eksistens.
Så jeg ville jo måske bede hr. Morten Østergaard prøve på at læse lidt om det, han gør sig klog på.
Jeg har sagt, at sløret, tørklædet, er et totalitært symbol, og at det dermed er ligestillet med de totalitære symboler, vi kender fra henholdsvis kommunisme og nazisme.
Jeg kunne henvise hr. Morten Østergaard til utallige publikationer, der kan fortælle ham den elementære sandhed, men det kan godt være, det bliver for vidtløftigt.
Dermed kan jeg kun sige, at jeg håber, han vil prøve på måske at fatte, at der er ting, han ikke helt har forstået, før han gør sig klog på dem, og så måske prøve på at lytte til, hvad der faktisk siges.
Morten Østergaard (RV), 2007-04-19:
Til lytter- og seeroplysning vil jeg gerne fastholde, at det, fru Irene Simonsen taler om, er de første 2 år.
Det, lovforslaget her handler om, er efter 7 år, og om vi i Danmark skal have et optjeningsprincip for kontanthjælp på 2½ års fuldtidsbeskæftigelse.
Lad mig så svare direkte på det, fru Irene Simonsen gerne vil have: Det, Rockwool Fondens rapport viser, er, at der er en beskeden effekt på 5 pct.
Det, fru Irene Simonsen mener, er, at der så nok er en langt større effekt efter 7 år på starthjælp.
Spørgsmålet er, om de 5 pct. ikke er blevet til ingenting, inden vi overhovedet nærmer os 7 år.
Det, Rockwool Fondens rapport også viser, er, at for 86 pct. har det ikke ført til beskæftigelse.
Vi er ikke tilfredse med, at folk går hjemme ved kødgryderne, vi er ikke tilfredse med, at kvinden er hjemme og manden arbejder; det er ikke den måde, vi ønsker det danske samfund skal indrettes på.
Velfærdsstaten baserer sig på, at alle arbejder, at alle, som kan arbejde, bidrager.
At fru Irene Simonsen er ligeglad med, at man har et arbejdsmarkedsmønster, som vi i Danmark kom væk fra for 30 år siden, må stå for fru Irene Simonsens regning.
Men undersøgelsen viser, at for 86 pct. har starthjælpen ikke ført til beskæftigelse.
Irene Simonsen (V), 2007-04-19:
Jeg fik jo ikke svar på mit spørgsmål.
Jeg spurgte, om ikke hr. Morten Østergaard var enig i, at det er 15 pct., der er kommet i arbejde, det er oven i 15 pct., der er kommet i selvforsørgelse, og så synes jeg nok, der mangler nogle citater fra Rockwool Fonden, som vi kommer med senere, nemlig at det markant vises, at efter starthjælpen er indført, er der kommet flere i job og i selvforsørgelse end før, hvor man var på kontanthjælp under det gamle system, hvor hr. Morten Østergaards parti sad med for bordenden i regeringen.
Så der er en markant forskel her.
Ud over det har vi tidligere fra oppositionen, inklusive hr. Morten Østergaard, hørt argumenter om, at det også er på grund af konjunkturopsvinget, at der er kommet flere folk med indvandrerbaggrund i arbejde, men den rapport, Rockwool Fonden har lavet, har også taget konjunkturopsvinget med ind i sine beregninger og kan se en markant forskel fra før kontanthjælpen til nu starthjælpen.
Morten Østergaard (RV), 2007-04-19:
Nu skal jeg ikke gå formandens ærinde.
Men vi vil senere på dagen få lejlighed til at diskutere den starthjælp, som vi kender i dag.
Det, vi diskuterer i forbindelse med det her lovforslag, er jo lang tid efter den undersøgelse, fru Irene Simonsen henviser til.
Det er nemlig efter 7 år, hvad vi tror på, at effekten er efter 7 år.
Men hvis vi skal snakke om begyndelsen, må vi sige, at det er meget tvivlsomt, hvad der er af effekt.
Det, der er problemet, som både Det Økonomiske Råd og Rockwool Fonden gør opmærksom på, er, at det viser sig, at starthjælpen har den effekt, at den udstøder folk fra arbejdsmarkedet.
Der kan fru Irene Simonsen så sige: Nå ja, det er vi sådan set ligeglade med, det er fint nok.
Det synes vi ikke i Det Radikale Venstre.
Det, som Rockwool Fonden viser, er, at hver gang starthjælpen tilsyneladende har skaffet én i arbejde fra den beskedne gruppe, så er der to, der er blevet sendt hjem til kødgryderne.
Er der nogen, det har vist sig at være svært at integrere, er det folk, som går derhjemme, aldrig kommer uden for en dør, ikke deltager i samfundslivet og ikke står til rådighed for arbejdsmarkedet.
Det er det, som er fantastisk ærgerligt, når man har indrettet de sociale systemer, ikke så de får folk nærmere beskæftigelse, men så de får dem væk fra beskæftigelse, hjem til kødgryderne.
Og nej, det synes vi bestemt ikke er nogen god idé.
Henriette Kjær (KF), 2007-04-19:
Da vores ordfører på området, hr. Lars Barfoed, desværre ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Dette lovforslag er resultatet af et omfattende udvalgsarbejde.
Dels har der været arbejdet med erhvervssygdomsforsikringsordningen, dels med en række spørgsmål angående arbejdsskade, herunder bl.a. mulighederne for bedre fastholdelse af arbejdsskadede medarbejdere på normale vilkår i virksomheden.
Der er grund til at rose de to udvalg for et grundigt og effektivt arbejde, og det er glædeligt, at der i begge udvalg har været stort set enighed om konklusionerne.
Fra konservativ side har vi ikke mindst lagt vægt på at få konkluderet på de mange års diskussion om indretningen af Arbejdsmarkedets Erhvervssygdomssikring.
Nu bliver branchegrupperne gjort større, og det vil dels give en højere grad af udjævning af udgifterne til ordningen mellem arbejdsgiverne, dels begrænse udsvingene i bidragene fra år til år.
På kort sigt vil overgangen fra den nugældende finansieringsmodel til en såkaldt pay as you go-ordning betyde en mindre udgift for arbejdsgiverne, men på længere sigt vil den samlede udgift naturligvis være den samme.
Når det gælder arbejdsskadeområdet, så sker der en større modernisering af kapitaliseringsfaktorerne med henblik på at sikre, at der i højere grad i alt sker samme udbetaling, uanset om der er tale om kapitalerstatning eller løbende udbetaling.
Der er også grund til at fremhæve den liberalisering, der sker af mulighederne for at opnå dispensation fra anmeldelsesfristen for arbejdsskader, der vil betyde, at flere opnår den kompensation, som de reelt er berettiget til.
Det er samlet set et fornuftigt lovforslag, der på en række væsentlige områder moderniserer og forbedrer reglerne om erhvervssygdomsforsikring og arbejdsskader, vel at mærke også på en måde, der er bred tilslutning til blandt arbejdsmarkedets parter.
Det Konservative Folkeparti kan derfor støtte forslaget.
Ole Sohn (SF), 2007-04-19:
Det er der da sandelig ikke nogen forskel på, for intentionen med forslaget er som det primære at have et mål om, at vi får flere varme hænder ud i ældreomsorgen.
Det vil det her forslag kunne løse.
Der er en sammenhæng mellem en mulighed og en ret, man giver medarbejderne, og de økonomiske forudsætninger for, at kommunen kan indfri det.
Så det skal naturligvis hænge sammen med, at de penge, staten sparer ved ikke at skulle udbetale deltidsdagpenge, overgår til kommunerne, så kommunerne får mulighed for økonomisk at sikre flere fuldtidsstillinger.
Der er derfor en meget naturlig sammenhæng mellem mulighederne for at sikre flere varme hænder og forslaget.
Tina Nedergaard (V), 2007-04-19:
Det er sjovt, for da jeg læste beslutningsforslaget, hæftede jeg mig netop ved det, at SF som regel er optaget af, at regeringen indskrænker det kommunale selvstyre.
Det er SF's opfattelse, det er ikke Venstres.
Men det, der er interessant, er jo, at netop dette forslag vil være en meget væsentlig indgriben i kommunalbestyrelsens ret til at tilrettelægge og beslutte normeringen i løsningen af de offentlige opgaver.
Der er jo ikke nogen sammenhæng mellem det, og at et Folketing med meget bred tilslutning kræver en national test, så man sikrer kvaliteten i folkeskolen.
Der er meget vid forskel på at sige, at vi ønsker at sætte nogle mål for den offentlige sektor, og så at definere, hvem der skal løse opgaverne.
Ole Sohn (SF), 2007-04-19:
Hvis ordføreren fra Venstre skulle have ret i, at det kun er 15 pct., der ønsker fuld tid, ville det omsat til fuldtidsstillinger, hvis man bare gav de 15 pct. muligheden, give 12.000 flere fuldtidsansatte.
Så det er sådan set et anseeligt antal varme hænder, vi taler om.
Men det, der fik mig til at spørge, er fru Tina Nedergaards bemærkning om det kommunale selvstyre.
Forslaget her indebærer faktisk, at nogle af de penge, staten bruger til at udbetale supplerende dagpenge til offentligt ansatte, som er tvunget på deltid, men ønsker fuld tid, bliver flyttet fra dagpengekontoen over til kommunerne, så kommunerne får økonomisk råd til at øge antallet af fuldtidsbeskæftigede.
Tina Nedergaard (V), 2007-04-19:
Det er en god intention, hvilket jeg også siger i min ordførertale.
Men for os er det afgørende, at så mange som muligt kommer i job, og det at forudsætte, at der skal være et fuldtidsjob, før man overhovedet må bevæge sig ind på arbejdsmarkedet, finder vi ret problematisk.
Vi glæder os over, at der inden for den offentlige ramme er blevet mulighed for at udbedre eller forbedre den offentlige service betydeligt under denne regering.
Hvis man samlet gør op, hvor mange arbejdstimer der ekstra er blevet råd til, svarer det til adskillige tusinde flere fuldtidsstillinger.
At der så er sket en ændring i andelen, er jo en følge af, at der simpelt hen er kommet flere job.
Det finder vi ikke yderst bekymrende.
Og det, vi også lægger vægt på, er, at vi egentlig ikke kender det konkrete omfang, og vi sætter i hvert fald spørgsmålstegn ved, om det er så stort som det, forslagsstillerne angiver, da vi har undersøgelser, der peger i retning af, at det kun er omkring 15 pct. af de deltidsansatte, som ønsker fuld tid.
Der er fortsat voksne, måske med børn, som ønsker at have nedsat tid, og det skal der selvfølgelig også være mulighed for.
Hvis det er det, der er sket i den offentlige sektor, er det kun glædeligt, at der er kommet flere deltidsstillinger.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-04-19:
Nu tror jeg ikke rigtig, at Venstres ordfører hørte, hvad jeg sagde, for problemet er jo, at der er 80.000 færre i fuldtidsjob i dag, mens der er 135.000 flere i deltidsjob.
Fuldtidsjobbene forsvinder altså.
Derfor vil jeg godt høre en holdning fra Venstres ordfører, nemlig om ikke Venstres ordfører er enig med mig i, at det i dagens Danmark gælder om, at alle de, der gerne vil arbejde på fuld tid, også får mulighed for at arbejde på fuld tid.
Tina Nedergaard (V), 2007-04-19:
Det er udtryk for en god udvikling, at vi har fået langt flere beskæftiget, og faktisk er det også, når der er så stort et behov for offentlig service, en positiv udvikling, at der er kommet flere fuldtidsstillinger, som det jo er.
At det så er fordelt på flere hoveder, end tilfældet var med den oprindelige arbejdsstyrke i den offentlige sektor, ser vi i Venstre ikke som værende bekymrende.
For Venstre er det helt afgørende, at vi har så høj en beskæftigelse som overhovedet muligt, og det næste er naturligvis, at de, der måtte ønske fuldtidsbeskæftigelse, har mulighed for det.
Det er også derfor, at vi i Venstre henviser til, at man selvfølgelig med en vis fordel kan udnytte de muligheder, der ligger i, at den offentlige sektor bruger deltidsansatte, for så vidt man skal ansætte nye, altså først ser på, om de deltidsansatte kan dække opgaven.
Men vi finder det altså af en lang række grunde ikke hensigtsmæssigt at lovgive om det og glæder os derimod over, at det kommer op i partsdrøftelserne.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-04-19:
Til gengæld er der opstået 135.000 flere deltidsjob.
Det er efter min mening et tegn på, at arbejdsmarkedet udvikler sig i en retning, som er uhensigtsmæssig, ikke mindst i den situation, vi i dag står i, hvor der på nogle områder er arbejdskraftmangel.
Jeg kunne godt tænke mig at høre Venstres ordfører give et bud på, hvad forklaringen kan være på denne udvikling fra fuldtidsjob til deltidsjob, og samtidig give sit bud på, om det efter Venstres mening er en god udvikling eller en dårlig udvikling.
Tina Nedergaard (V), 2007-04-19:
Forslagsstillerne ønsker at forpligte den offentlige sektor til at tilbyde alle deltidsansatte fuldtidsbeskæftigelse.
Undersøgelsen peger dog i retning af, at det er et lille mindretal, som reelt ønsker fuldtidsbeskæftigelse, og samtidig har Socialforskningsinstituttet peget på, at de deltidsansatte ikke nødvendigvis er fuldt motiverede for at tage et eventuelt tilbudt fuldtidsjob.
Selv om omfanget af ufrivilligt deltidsarbejde ikke nødvendigvis er så stort, som forslagsstillerne peger på, er det imidlertid interessant at få belyst, om der ligger en betydelig uudnyttet ressource blandt de deltidsansatte, så den offentlige sektor generelt bliver mere opmærksom på at trække på denne ressource, når opgaver skal løses.
Der er dog en række forhold, som taler imod det fremsatte forslag.
For det første kan et lovmæssigt påbud om at tilbyde deltidsansatte fuldtidsbeskæftigelse betyde, at det deltidsjob, som man mangler medarbejdere til, slet ikke bliver besat.
Hvis f.eks. kommunen skønner, at man ikke vil kunne tilbyde fuldtidsansættelse inden for kort tid, vil man måske helt undlade at ansætte.
Det er hverken i medarbejdernes eller kommunens eller borgernes interesse.
For det andet bevæger forslaget sig langt ind i arbejdsgivernes ledelsesret.
Det er arbejdsgiveren, som har retten til at normere personalet og beslutte, hvem der skal løse de forskellige arbejdsopgaver, også i den offentlige sektor.
For det tredje tager forslaget ikke hensyn til det kommunale selvstyre, hvor det er kommunalbestyrelsen, som indretter kommunen, herunder opgaveløsningen.
Så på dette som på så mange andre områder bør vi vise en respekt over for denne beslutningskompetence.
For det fjerde synes forslaget at bevæge sig langt ind i et område, som må siges at være parternes, hvis den danske model skal tages helt alvorligt.
Reguleringen af arbejdstiden er et partsanliggende, medmindre man decideret parterne imellem begrænser fleksibiliteten på arbejdsmarkedet med særlige bestemmelser i overenskomsterne.
For det femte er spørgsmålet rejst i trepartsforhandlingerne, og det synes for Venstre nærliggende, at Folketinget afventer resultatet af disse drøftelser, som er baseret på gensidige hensyn.
I Venstre er vi ligesom forslagsstillerne optaget af behovet for at øge arbejdsstyrken, hvilket bl.a. velfærdsaftalen fra sidste sommer da også er udtryk for.
Men vi mener ikke, at de gode intentioner bag forslaget opvejer de problemer, som forslaget medfører.
For god ordens skyld henviser forslagsstillerne til, at det kan være kommunernes dårlige økonomi, der eventuelt skulle forhindre, at man ansætter fuldtidsmedarbejdere.
Men det har for så vidt intet med hinanden at gøre, for det at ansætte folk i heltids- eller deltidsstillinger er økonomisk ligegyldigt, da det jo er timerne, man betaler for.
Dertil kommer, at kommunernes forbedrede økonomi under regeringen jo også har medført, at der er blevet ansat adskillige tusinde flere i den offentlige sektor.
Venstre støtter ikke forslaget.
Thomas Adelskov (S), 2007-04-19:
Der er nok kommet flere ansatte i ældreplejen.
Til gengæld kan vi også konstatere, at der er kommet flere ældre, der kræver mere pleje, og samlet set må vi også konstatere, at servicen over for den enkelte ældre er faldet.
Det bekymrer åbenbart ikke Venstres ordfører.
Jeg undrer mig lidt over, at vi lige har vedtaget en velfærdsreform, som handlede om også at øge arbejdsudbuddet – unge skulle hurtigere igennem uddannelserne, og vi beder folk om at blive længere tid på arbejdsmarkedet, ikke trække sig så hurtigt tilbage – og så hører jeg i dag Venstres ordfører stå her og sige, at det i øvrigt ikke er bekymrende, at der ikke er mange flere hænder til at løfte opgaven i den offentlige sektor.
Der er det så helt i orden.
Der ser man bort fra en mulighed for rent faktisk at øge arbejdsudbuddet med 8.000 ved at vedtage forslaget, hvilket er anslået af FOA tidligere.
Det er da nye toner fra Venstre, at det overhovedet ikke bekymrer.
Vil det også sige, at vi sådan generelt skal sige til befolkningen, at alt det, vi har lavet omkring efterløn, behøver de ikke bekymre sig om, for vi skal nok klare det hele, fordi Venstre har stor tiltro til, at det hele nok glider af sig selv?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-04-19:
Årsagen til, at jeg har valgt at tage ordet igen, er, at det stadig væk står som et åbent spørgsmål, hvordan det kan lade sig gøre, at en statsminister og en beskæftigelsesminister i marts 2006 giver udtryk for, at de vil ændre lovgivningen, så barslende kvinder ikke bliver omfattet af kontanthjælpsloftet, men at vi så må vente mere end et år, før det kommer.
Beskæftigelsesministeren sagde fra talerstolen, at det skyldes, at man ville afvente den udredning om kontanthjælpen, som var blevet igangsat i december måned 2005, og som blev afsluttet i løbet af 2006.
Det hænger ikke sammen.
Det hænger ikke sammen med, at statsministeren den 5. marts 2006 siger, at beskæftigelsesministeren er i gang med at lave et forslag, så de her regler bliver lavet om, så de barslende ikke bliver omfattet af kontanthjælpsloftet, og at beskæftigelsesministeren i et svar til mig lidt senere i marts 2006 bekræfter, at det er beskæftigelsesministeren i gang med.
Så er det altså ikke på grund af udredningen om kontanthjælpen, at man har ventet så længe.
Mit gæt er, at man i et år ikke gjorde noget og håbede på, at det ikke var nødvendigt med den her justering af kontanthjælpsloftet.
Det er et gæt, som jeg mener bliver bekræftet, når beskæftigelsesministeren heroppefra igen siger: Vi har ingen planer om yderligere justeringer.
Det siger han, på trods af at vi alle sammen ved, at kontanthjælpsloftet stadig væk rammer mennesker, som ikke kan og ikke skal arbejde.
Men jeg kunne godt tænke mig at høre, om ikke beskæftigelsesministeren kan give en anden og bedre forklaring på, hvorfor det skulle tage så lang tid, fra man, som det hed i marts 2006, var i gang med at lave et lovforslag, til vi i april måned 2007 kan behandle et lovforslag.
Statsministeren gav et tilsagn, og jeg har selv givet et tilsagn om at komme med et forslag på det her område.
Vi har arbejdet med forslaget, vi besluttede så at afvente kulegravningen af kontanthjælpsloftet, og nu er forslaget her.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Anne Baastrup (SF), 2007-04-19:
Men det, der er mit problem, er, at ministeren ikke kan se, at der rent faktisk er mennesker i det danske samfund, som, på trods af at de fysisk ikke kan arbejde – de går måske på Rigshospitalet hver anden dag for at blive behandlet mod kræft eller mod noget andet alvorligt – ikke desto mindre rammes af regeringens mål, defineret ved beskæftigelsesministeren, nemlig at de her mennesker simpelt hen bare skal piskes via deres økonomi i stedet for at hjælpes i den forhåbentlig afgrænsede periode, der er, før de bliver raske.
Er det regeringens ideologi over for mennesker, der er alvorligt syge, som har en eller anden form for raskhedsperspektiv, at de skal rammes på pengepungen, på trods af at de ikke kan arbejde, bl.a. fordi de går til behandling hele tiden?
Beskæftigelsesministeren har jo slet ikke rigtig forholdt sig til den her debat, som vi har haft.
Der er enighed om, at det her lovforslag er o.k., men at det ikke er nok.
Der har bl.a. været diskussionen om alvorligt syge mennesker, som af lægen har fået at vide, at de ikke må arbejde; de ramler ind i kontanthjælpsloftet.
Mener ministeren, at det, når en læge går ud og siger, at det går altså ikke, du kan ikke tåle det, så er i orden, at man kan løbe ind i, at man simpelt hen bliver sultet til at skulle arbejde, på trods af at man kan risikere liv og lemmer?
Elisabeth Geday (RV), 2007-04-19:
Vi kan konstatere, at der bare er gået lidt over et halvt år, siden kulegravningen kom.
Så det har jo taget meget lang tid for beskæftigelsesministeren at nå frem til erkendelsen af, at der var behov for denne lempelse.
Det får mig så også til at stille et andet spørgsmål.
Regeringens evindelige argumentation for kontanthjælpsloftet er jo, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Det får mig egentlig til at undres over en ting.
Hvordan kan det være, at beskæftigelsesministeren, hvis det er tilfældet, ikke generelt vælger at lade ydelserne på kontanthjælp være lavere?
Hvorfor mener beskæftigelsesministeren, at det først skal træde i kraft efter 6 måneder i stedet for at lade det træde i kraft ved kontanthjælpens start, altså generelt at sænke ydelsen?
Så ville der da være mere logik i det, når beskæftigelsesministeren så hårdnakket holder fast på, at det skal kunne betale sig at arbejde, også for en person, som ligger dødssyg af cancer.
Men når vi konstaterer hjørner i systemet, hvor vi med sikkerhed kan sige, at det aldrig vil kunne betale sig at arbejde, så har vi efter min formening en forpligtelse til at gribe ind.
Hvordan var situationen før kontanthjælpsloftet?
Der skulle den ene ægtefælle op og tjene 26.000 kr. om måneden, før det kunne betale sig at forlade kontanthjælpen.
Og når vi ved, hvad der er realistisk for mange af de grupper, vi taler om her, så ville det være det samme som en beslutning om, at de aldrig skulle i arbejde.
Det var baggrunden for vores beslutning om kontanthjælpsloftet.
Jeg var glad for, at vi var fælles om den dengang, og jeg synes stadig, at det var en rigtig og sund beslutning.
Som jeg husker det, er der gået omkring halvandet år, fra statsministeren gav os det her løfte, til beskæftigelsesministeren i dag får førstebehandlet sit lovforslag.
Kan beskæftigelsesministeren fortælle mig, hvorfor der skulle gå så lang tid?
Det er jo trods alt en relativt enkel disposition at vælge at sige, at mennesker, der går på barselorlov, ikke skal rammes af kontanthjælpsloftet.
Formålet med kulegravningen var at give et veldokumenteret billede som grundlag for den videre debat om, hvordan systemet virker, og hvilke ændringer der måske kan være behov for.
På baggrund af kulegravningsrapporten og debatten derom er forslaget nu fremsat, og det er jo altså, at de barslende således ikke alene undtages fra loftet, men tillige fra 500-kronersnedsættelsen, og det vil sige, at de barslende kontanthjælpsmodtagere modtager den fulde kontanthjælpssats under hele barselperioden.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-04-19:
Jamen så tror jeg, at beskæftigelsesministeren skal prøve at fordybe sig lidt i forarbejdet til det beslutningsforslag og den deputation, vi havde inde i Arbejdsmarkedsudvalget, hvor argumentationen ikke var, om man var 24 år og 9 måneder eller 25 år og 3 måneder.
Det handlede ikke om, om man var ung, det handlede om, at man på grund af sin psykiske sygdom havde brug for ro for igen at kunne blive parat til at komme ud på arbejdsmarkedet.
Det var ikke et spørgsmål om alder, det var et spørgsmål om, hvad det var for en sygdom, man havde.
Nu hørte jeg lige beskæftigelsesministeren bekræfte, at der kan være helt særlige forhold, f.eks. hensynet til, at man får fred og ro.
Her er det børn og deres forældre, der skal have fred og ro, men vi har jo tidligere behandlet forslag om en anden gruppe mennesker, hvor det kunne konstateres, at de også i en periode havde brug for fred og ro, nemlig psykisk syge unge, som derfor blev friholdt fra den særlige nedsatte ungeydelse.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at høre, om ikke det ville være almindelig sund fornuft, hvis vi også, når vi snakker om lidt ældre psykisk syge, tager præcis det samme hensyn, nemlig hensynet til, at de midlertidigt har brug for ro for at kunne komme til hægterne og igen kunne komme ud på arbejdsmarkedet, og at de dermed skulle friholdes for kontanthjælpsloftet, og om beskæftigelsesministeren overhovedet ikke forstår den slags sund fornuft.