Kirsten Brosbøl (S), 2007-05-10:
Tak for besvarelserne til begge ministre.
Jeg vil også gerne kvittere for justitsministerens åbning for, at hvis vi kan komme med nye forslag, vil man også gerne se på dem.
Det kan jeg forsikre ministeren for at vi løbende vil gøre.
Socialministeren var inde på, at vi jo i efteråret havde en forespørgsel, hvor fokus primært var rettet mod vold mod børn eller børn i voldsramte familier.
Det er rigtigt, at vi der blev enige om en bred vedtagelse med nogle initiativer rettet direkte mod børnene, og derfor kan man jo spørge, hvorfor vi så skal diskutere vold igen i dag.
Der er det jo sådan, som det også blev nævnt i motivationen for forespørgslen her, at der er sket en række ting siden, som vi mener det er vigtigt at vi får taget fat på at få grundigt behandlet her i Folketinget.
Bl.a. har vi fået evalueringen af loven om bortvisning af voldelige mænd, og der kan vi jo helt klart se eksempler og tydelige tegn på, at der er brug for en styrket indsats, at det langtfra er tilstrækkeligt, hvad der er blevet gjort på det område.
Samtidig er kommunalreformen trådt i kraft, og det ser vi altså også nu konsekvenserne af, bl.a. på det her område og bl.a. for krisecentrene rundtomkring.
Så har vi også for nylig fået LOKK’s årsrapport om kvinder og børn på krisecentrene, som også afslører bekymrende svigt over for de mennesker, som desperat har brug for hjælp.
Derfor mener vi, at der er god grund til, at vi igen tager en debat i dag om indsatsen for voldsramte kvinder og børn.
Det er selvfølgelig ikke tilfredsstillende, at loven om bortvisning så langtfra bliver udnyttet til fulde, det hører jeg også at regeringen her i dag erkender at den ikke gør.
Vi skal huske på, hvad baggrunden for den her lov var, nemlig at skåne ofrene eller offeret og i stedet fokusere på, at den, som udøver volden, altså også er den, der må forlade hjemmet, så det ikke er sådan, at kvinderne og børnene må flygte fra hus og hjem og skal ud af de vante rammer.
Derfor er det også uacceptabelt, at loven langtfra bliver udnyttet tilstrækkeligt.
Bl.a. kunne den være anvendt i langt flere tilfælde.
Det synes vi er helt uacceptabelt.
Der er også problemer i de sager, hvor loven anvendes.
Det halter med politiets underretning til de sociale myndigheder, og når underretningen sker, er det i de fleste tilfælde den eneste kontakt, der er mellem politi og sociale myndigheder.
Det er også småt med den proaktive indsats fra socialforvaltningens side, og ingen af de voldelige mænd har ifølge evalueringen modtaget behandling for den voldelige adfærd.
Det hører jeg også i dag at vi sådan set er enige om er en væsentlig del af indsatsen mod vold i hjemmet.
I alle de tilfælde, hvor loven er anvendt, er det sket på foranledning af offeret, og muligheden for at bruge hensynet til almenvellet er altså aldrig blevet brugt.
Det resulterer jo i, at såfremt at manden kommer tilbage, og der bliver enighed mellem kvinden og manden, kan politiet ikke gribe ind.
For os er der ingen tvivl om, at lovens manglende succes også hænger sammen med, at man ikke fra starten har sat fokus på en helhedsorienteret indsats i de her sager.
Der er jo ikke nogen tvivl om, at bortvisning i sig selv ikke løser problemerne på sigt.
Vi er nødt til også at fokusere på den sociale indsats, på hjælpen og efterværnet for offer og udøver og børn.
Og der er det helt afgørende, om den her indsats vil virke på sigt.
Socialdemokraterne mener derfor, at der er behov for en markant forøget indsats for, at loven om bortvisning kommer til at virke efter hensigten.
Det gælder ikke kun, at kendskabet til loven bliver udbredt, det gælder så sandelig også, at vi får taget hånd om den helhedsorienterede indsats.
Der mener vi altså, at vi kan hente inspiration fra det land, vi så at sige har hentet lovgivningen fra, nemlig Østrig, hvor man jo ikke bare har lavet en bortvisningslov, men hvor man også har lavet nogle såkaldte interventionscentre, som sikrer, at så snart der er en bortvisningssag, går der nogle mekanismer i gang, som sørger for, at der bliver taget hånd om kvinden, at der bliver taget hånd om børnene, og at samarbejdet mellem de forskellige myndigheder kommer til at fungere glat.
Og det mener vi altså at vi er nødt til at se på.
Men først og fremmest vil jeg gerne understrege, at det her er ministerens ansvar at sørge for, at den lov, vi i 2004 blev enige om her i Folketinget, også bliver håndhævet, og at den bliver brugt sådan, at vi kan få sat ind over for de her problemer.
Jeg skal også nå at sige lidt om kommunalreformen.
Det er jo sådan, at vi har set en række eksempler på problemer, efter at kommunalreformen er trådt i kraft.
Finansieringen er ændret fra en driftsbevilling til, at man nu i stedet finansierer efter pladserne.
Det betyder altså bl.a., at vi oplever store forskelle mellem kommunerne på, hvad det skal koste, men også, at der altså hos mange sagsbehandlere nu sker det, at man i stedet henviser kvinder til nogle billigere løsninger
– vi har set hoteller, vi har set kvinder, der er blevet henvist til campingpladser.
Det kan da ikke være meningen, at de her kvinder, der om nogen har brug for hjælp og støtte i den meget, meget svære periode, som det er, skal henvises til enten hoteller eller campingpladser, hvor der jo overhovedet ikke er den beskyttelse og den hjælp, der skal til, for at de kan komme på fode igen.
Det mener vi er dybt problematisk, og vi advarede også, før kommunalreformen trådte i kraft, om, at det her kunne blive et problem.
Vi ser også stadig væk eksempler på, at kommunerne er alt for lang tid om at gribe ind i sager, hvor der er mistanke om vold mod børn.
Der er mange, der ikke overholder tilsynspligten over for børnene på krisecentrene, og det er fuldstændig uacceptabelt, at vi stadig ser de her tilfælde.
Socialdemokraterne vil have sikret kvinder og mænd over hele landet adgang til hjælp og behandling som voldsofre eller udøvere, uanset om det er på krisecentre eller i hjemmet.
Derfor skal jeg på vegne af Socialdemokraterne, Det Radikale Venstre, SF og Enhedslisten fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Idet Folketinget konstaterer, at evalueringen af loven om bortvisning fra hjemmet klart viser en mangelfuld indsats over for vold i hjemmet, opfordrer Folketinget regeringen til at – styrke den samlede indsats over for vold i hjemmet, – præcisere lovens muligheder for bortvisning over for politi og sociale myndigheder og styrke deres uddannelse i pligter og muligheder og deres samarbejde i bortvisningssager, – støtte oprettelse af »interventionscentre« for, efter østrigsk forbillede, at styrke koordinationen i indsatsen over for voldsramte og voldsudøvere i forbindelse med bortvisning, – sikre voldsramte kvinder og børn landsdækkende adgang til krisecentre med uddannet personale til bl.a. at yde psykologhjælp og konflikthåndtering, – sikre landsdækkende behandlingstilbud til voldsudøvere, – undersøge kommunalreformens konsekvenser for den samlede indsats mod vold i hjemmet og behandlingen heraf og – udarbejde en evaluering af handlingsplanen til bekæmpelse af mænds vold mod kvinder og børn i familien inden juni måned 2008.«