Nikolaj Villumsen (EL), 2012-06-11:
Tusind tak for det.
Det er jo ingen hemmelighed, at Enhedslisten er en meget varm fortaler og støtte for Europarådet.
Europarådets kerne, som jo er demokrati og menneskerettigheder, står os meget, meget nær i Enhedslisten.
Jeg vil gerne bruge lejligheden til at fremhæve et meget konkret eksempel på, at Europarådet løser en stor opgave.
Eksemplet er Ungarn, og i det eksempel har Europarådet til fulde vist sit værd.
Her er man kommet med en kritik af retsvæsenets manglende uafhængighed, som er blevet indført af den nye ungarske regering.
Man har kritiseret den manglende religionsfrihed, den manglende pressefrihed, kritiseret den valglov, som jo gerne skulle være fair og ikke bare til fordel for regeringspartiet i Ungarn.
Mens EU har måttet koncentrere sig om det økonomiske og forholdene relateret til det indre marked, har Europarådet i sandhed vist sit værd.
Europarådet er en god organisation i Enhedslistens øjne, og organisationen viser, at et mellemstatsligt samarbejde, der har fokus på menneskers vilkår, kan gøre en forskel.
Europarådets arbejde er noget, som måske herhjemme kan give stof til eftertanke.
Jeg tror, det er vigtigt, at man aldrig holder sig for god til at gribe i egen barm.
Vi har i dag under debatten kunnet høre på Dansk Folkeparti, at de ikke just går ind for universelle menneskerettigheder.
Det er jo interessant, og det understreger vigtigheden af, at vi, der støtter menneskerettighederne, står fast og tør kæmpe for dem og forsvare dem, både i Danmark og ude i verden.
Jeg vil gerne bruge lejligheden i dag til at dreje fokus hen på to punkter.
Der kunne være mange punkter, men det er to punkter, hvor jeg og vi i Enhedslisten mener at det brænder på og at Danmark må gøre en indsats.
Det første punkt er seksuelle minoriteters rettigheder i Rusland.
I sidste uge havde jeg møde med formanden for LGBT-foreningen i Skt. Petersborg, Jurij Gavrikov.
Den 7. juli i år, altså lige om lidt, planlægger man at holde en prideparade i Skt. Petersborg.
En prideparade i Rusland er desværre ikke en så festlig begivenhed, som vi kender dem herhjemmefra, når de afholdes i Aarhus, som det skete i lørdags for første gang, og som det er sket mange gange i København.
Tværtimod har man i Rusland i flere regioner, inklusive Skt. Petersborg, forbudt homoseksuel propaganda, som det hedder.
Man har altså forbudt, at homoseksuelle kan gå på gaden og vise det og være stolte af det.
Det er altså et angreb på forsamlingsfriheden og diskrimination af seksuelle minoriteter.
Jeg tror, det er vigtigt, at Danmark står fast og kæmper for de universelle menneskerettigheder, og jeg opfordrer kraftigt til, at Danmark tager krænkelserne op.
Et andet brændpunkt, som er meget, meget aktuelt lige nu, er Tyrkiet.
Fængslingen af journalister har meget relevant været kritiseret af Europarådet.
Det er vigtigt, at Europarådet og Danmark er aktive i forsvaret af ytringsfriheden.
Jeg vil også gerne henlede opmærksomheden på den dom, som lige er blevet afsagt mod menneskerettighedsforkæmper og folkevalgt parlamentariker Leyla Zana.
Hun blev den anden dag idømt en dom på 10 års fængsel, og paradoksalt nok er Leyla Zana en af dem, der allerede har siddet længe i fængsel i Tyrkiet.
Til dem, der ikke kender Leyla Zana, vil jeg sige, at Leyla Zana tiltrådte i 1994 og blev den første folkevalgte kvinde, der blev valgt til parlamentet i Tyrkiet.
Da hun skulle aflægge sin ed som ny parlamentariker, sagde hun følgende på kurdisk: Jeg aflægger denne ed for broderskabet mellem det tyrkiske og kurdiske folk.
Det må man jo sige er en relativt harmløs sætning at sige selv på kurdisk, men det var altså for meget, og det var noget, som regimet i Tyrkiet fik galt i halsen.
Leyla Zana fik på baggrund af denne behandling, på baggrund af en fængselsdom på 15 år, som hun måtte afsone, bred international anerkendelse.
Hun fik Roseprisen af den daværende statsminister i Danmark, Poul Nyrup Rasmussen, hun fik Sakharovprisen af Europa-Parlamentet i 1994, og den pris var hun først i stand til at modtage i 2004.
Man må sige, at den kvinde her, Leyla Zana, som har været så gruelig meget igennem, nu står over for fængsel igen, 10 år.
Derfor vil vi fra Enhedslistens side gerne appellere til, at Danmark rejser spørgsmålet om dommen i ministerkomiteen, særlig i lyset af at den danske udenrigsminister på det seneste har meldt ud, at Danmark vil arbejde for at optage EU-forhandlingerne om optagelsesprocessen med Tyrkiet.
Fra Enhedslistens side vil vi gerne advare imod, at man skulle komme til at se igennem fingre med de grove overtrædelser af menneskerettighederne, der finder sted i Tyrkiet.
Det gælder selvfølgelig specifikt Leyla Zana, som jeg omtalte nu, men også de tusinder af journalister, folkevalgte, borgmestre, parlamentarikere, fagforeningsaktive og politisk tillidsvalgte, som sidder fængslet i Tyrkiet lige nu.
Det er ganske enkelt ikke o.k.
Der er brug for en styrket indsats mod krænkelserne af menneskerettighederne.
Det kræver Danmarks aktive deltagelse, og her er Europarådet en helt central spiller, som Danmark bør arbejde for at styrke.