runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karsten Lauritzen (V), 2010-01-21:
Lad mig tage det sidste først for at svare på fru Mette Gjerskovs spørgsmål.
Det er altså et problem.
Det nævner UNRWA jo også i deres arbejde, de er meget påpasselige med ikke at understøtte Hamas.
Hamas misbruger nogle af de lande, som yder bidrag.
Selv om de sidder på magten i Gazastriben, er de fuldstændig ligeglade med, at der er nogle, der arbejder for at få afsluttet konflikten.
Og der strømmer stadig væk bistandsmidler ind, ikke?
Jeg har bare et problem med det, hvis den kobling kunne laves til dansk bistand og danske skattekroner, der går til udviklingsbistand og til humanitær bistand i Gazaområdet.
Ulla Tørnæs (V), 2010-01-21:
Jamen det vil jo altid være sådan, at det er en national beslutning, hvor meget man ønsker at bidrage med til de forskellige multilaterale organisationer –
det ændres der naturligvis ikke på.
Det vil fortsat være en national kompetence.
På bevillingssiden vil det selvfølgelig fortsat være en national kompetence og en national afgørelse, hvilket niveau man vil lægge for bidraget til de forskellige organisationer.
Jeppe Kofod (S), 2010-01-21:
Nu er det jo positivt, at der tilsyneladende er ved at udvikle sig en ny model, som vi ikke har hørt om før nu, men det er jo udmærket.
Der vil jeg bare høre: Når ministeren siger, at den her nye model, som man arbejder på, skal afløse de nationale analyser, vil det så betyde, at når f.eks. Norge og Sverige og Finland – altså andre lande, vi normalt samarbejder med – har øget bistanden voldsomt via UNICEF og ikke som Danmark skåret den ned, så vil man fremover kunne se, at regeringen ikke bare kan lave sådan en politik, som går fuldstændig på tværs af, hvad vores nabolande, som vi sammenligner os med og samarbejder med, foretager sig på området?
Er det det, man skal forstå ved den nye model, eller vil der stadig væk være de her nationale, danske, særlige analyser, som ministeren forsøgte at begrunde nedskæringen med?
Ulla Tørnæs (V), 2010-01-21:
Regeringen vil bestemt gerne have så bred opbakning som muligt til de lovforslag, som vi ønsker vedtaget her i Folketinget, men jeg ved ikke, om hr. Frank Aaen faktisk beskriver den måde, som Enhedslisten arbejder på, nemlig at man pr. definition stemmer nej til alt det, regeringen fremsætter, uanset om det er godt eller skidt – men fordi det er fremsat af regeringen, stemmer man nej.
Frank Aaen (EL), 2010-01-21:
Det er bare, fordi jeg synes det er sådan en dårlig tradition i Folketinget, at hvis man ikke selv har fremsat et forslag, stemmer man det ned, selv om man sådan set synes, det er o.k. Altså, hvorfor ikke den anden vej?
Hvis det er o.k., så stem for det.
Jeg synes, det er en dårlig tradition, men det er selvfølgelig, fordi regeringen altid bare vil bestemme selv; men det er jo sådan set ikke det samarbejdende folkestyre.
Er det det?
Ulla Tørnæs (V), 2010-01-21:
Det ser jeg absolut ingen grund til, vil jeg bare understrege over for Enhedslisten.
Frank Aaen (EL), 2010-01-21:
Så vidt jeg kunne forstå ministeren, er forslaget godt nok, det er bare overflødigt.
Altså, det er o.k.
Så kan man jo også stemme for det, ikke?
Eva Kjer Hansen (V), 2010-01-21:
Nej, det ønsker jeg ikke at bekræfte på stående fod.
Jeg vil godt lige have mulighed for at tjekke det helt præcist.
Der må spørgeren undskylde, at jeg ikke har det præsent, for det ligger lidt uden for i forhold til forberedelsen af det her.
Men jeg skal gerne undersøge det og vende tilbage.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-21:
Når ministeren får en vis legemsdel på slibestenen, som man siger på smedesproget, så sker der jo ting og sager.
Det vil jeg lige vende tilbage til.
Jeg synes ikke, at det er rimeligt af ministeren at sige, at det er af formelle grunde, procedurer osv., at vi ikke vil være med.
Nej, slet ikke.
Jeg nævnte konkret, at vi var bekymret for, at det her ville føre til et stigende medicinforbrug.
Det har dyrlægerne også sagt i deres høringssvar, og det synspunkt deler vi.
Så er der spørgsmålet omkring teknikere og dyrlæger.
Det kræver jo, hvis man skal lave sådan en løsning her, at der er dyrlæger tilbage.
Og så vil vi gerne have nogle flere dyrevelfærdsbesøg.
Det har ikke været muligt at få med her.
Det, der er interessant, er, at ministeren siger, at vi så vil have hundrede procent kontrol.
Jamen det var da det, ministeren sagde i forhold til mink.
Der skal vi have hundrede procent kontrol.
Alle andre steder kan vi nøjes med fem procent.
Det er da en underlig tilgang til det.
Det er i øvrigt så kun 1 år på minkområdet, og så ved vi ikke, hvad standarden bliver fremover.
Så der er både formelle grunde og reelle grunde til ikke at støtte ministerens forslag, og vi blev i øvrigt smidt ud af forhandlingerne til sidst.
Eva Kjer Hansen (V), 2010-01-21:
Nu er hr. Bjarne Laustsen jo ikke i den situation, at han nødvendigvis skal begrunde nærmere, hvad det er, han mener med, at der er en risiko for et stigende medicinforbrug med det her lovforslag.
Tværtimod laver vi mere medicinkontrol og overvågning.
Vi laver forebyggende indsatser med sundhedsrådgivningsaftalerne.
Der sker ingen ændringer.
Det er fortsat dyrlægerne, der skal udskrive en recept, efter at de har vurderet, hvad der kræves i den konkrete situation.
Der er de samme muligheder som hidtil i forhold til medicinering.
Det beror udelukkende på den recept, som dyrlægen udskriver.
Så jeg forstår simpelt hen ikke, hvori hr. Bjarne Laustsens bekymring ligger, andet end at han refererer til, at en dyrlægeforening har været ude at sige et eller andet.
Så må jeg jo sige, at jeg faktisk troede, at der var opbakning til, at vi skulle lave hundrede procents kontrol på minkfarmene her i 2010.
Det er jo en beslutning, jeg har taget, på baggrund af at der var stribevis af problemer.
Desværre fik vi ved kontrollen i efteråret bekræftet, at rigtig mange steder var der problemer.
Det er jo et spørgsmål om at vurdere, hvad problemets omfang er, og hvor meget kontrol der skal til for at sikre, at der kommer orden i forholdene.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-21:
Det er jo nærmest latterligt.
Ministerens egen kontrol fra 2008 frikendte stort set hele minkbranchen.
Så skulle man jo være kommet og have sagt: Nu er der behov for mere kontrol, for vi har ikke fundet noget.
Det er jo sandheden.
Så reagerer ministeren ved at bakke op om hundrede procent kontrol og mere til, hvis det er det, der skal til.
Vi skal have orden i den branche.
Vi skal have mink, men vi skal have det på en ordentlig måde.
Det skal vi også på alle de andre områder.
Det, der er det centrale omdrejningspunkt i forhold til svinerådgivningsaftalerne, er, om de er frivillige eller obligatoriske.
Det, der rent faktisk sker nu, er, at alle vurderer, at det bliver et mindre antal.
Ministeren er ikke i stand til at fortælle os i dag, hvad det præcise antal bliver.
Det, der er med kvægområdet, er, at der altså bliver en øget liberalisering af medicin, som vi har set det på svineområdet, hvor det har givet sig udslag i et ekstra forbrug.
Det ønsker vi ikke overført til kvægbranchen.
Kristen Touborg (SF), 2010-01-21:
Jeg vil egentlig gerne følge op på det, som hr. Bjarne Laustsen var inde på.
Jeg vil gerne bede ministeren om at bekræfte, at det, som ministeren kalder, at der udskrives en recept af dyrlægen, når han kommer på sundhedsrådgivningsbesøg, betyder, at bonden får medicin til rådighed indtil næste besøg, der altså kan ligge næsten to måneder ude i fremtiden.
Jeg vil gerne have bekræftet, at det er den form for receptudskrivning.
Så undrer jeg mig lidt over, at ministeren synes, det er grotesk, at vi graver i, om der med det nye lovforslag er færre eller flere besøg på svineområdet.
Det gør vi netop, fordi vi ligesom ministeren er fokuserede på forebyggelse, og derfor er det vigtigt, hvor mange besøg der er.
Jeg vil sige til ministeren, at jeg derfor stadig væk gerne vil vide, om der bliver færre eller flere besøg med det her nye lovforslag set under ét på svineområdet.
Jeg ved godt, at man kan gøre det frivilligt, men vi er vel dækket næsten 100 pct. i øjeblikket, og vi kan vel ikke komme op på mere end 100 pct.
Eva Kjer Hansen (V), 2010-01-21:
Altså, når vi udelukkende taler om svineområdet, så sker der nogle mindre ændringer.
Der vil være nogle, hvor der vil være færre besøg, hvis man nøjes med de obligatoriske krav, der bliver stillet, og nogle, hvor der vil være flere.
Men hr. Kristen Touborg har ret i, at der ikke sker den store ændring, hvis udgangspunktet er, at man absolut nøjes med det, som vi nu obligatorisk stiller krav om.
Der kommer så mange flere i kvægsektoren, fordi vi stiller krav om det, og der vil jo også komme krav i f.eks. minksektoren.
Det, der er skægt, er, at hr. Kristen Touborg opponerer mod det.
Nu, hvor vi gør det til et obligatorisk krav, kan man bruge al tiden på at problematisere, om det så bliver flere eller færre end det, der i dag er på frivillig basis.
Det er det groteske i det, og jeg fastholder, at jeg synes, det er et sjovt område at sætte alle sine ressourcer ind på at diskutere i dag.
Men jeg leverer gerne i udvalget en uddybende note om: Hvad er vurderingen, i forhold til hvor mange der er i dag og hvad forventningen er fremover?
Samlet set, som hr. Kristen Touborg jo også spurgte til, ja, så vil vurderingen være, at der kommer mere end 15.000 ekstra rådgivningsbesøg.
Kristen Touborg (SF), 2010-01-21:
Ministeren var i sit første svar til mig inde på, at der jo også var noget, der hed frivillighed, altså, at man frivilligt kunne gå ind og lave et sundhedsrådgivningskoncept, og det er rigtigt.
Når vi ligger så højt frivilligt på svineområdet, som vi gør, er det jo, fordi vi dermed får lejlighed til selv at medicinere.
Det er naturligvis grunden til, at man er kommet så vidt.
Så det hænger meget pænt sammen.
Men jeg vil gerne spørge i forbindelse med diskussionen om teknikere eller dyrlæger, om ministeren kan bekræfte, at vi på minkområdet i meget høj grad brugte teknikere til de almindelige tilsynsbesøg, hvor der stort set ingenting blev fundet, og at det først var, da der kom dyrlæger ind over, at der blev fundet noget på minkområdet.
Kan ministeren bekræfte det?
Eva Kjer Hansen (V), 2010-01-21:
Jeg er nødt til at sige, at det simpelt hen ikke er rigtigt, hvad hr. Bjarne Laustsen siger.
Der bliver ikke en øget liberalisering.
Med hensyn til medicinanvendelse og -forbrug sker der ingen ændringer.
Det hele beror på, at dyrlægen udskriver en recept på den medicin, der så kan anvendes i besætningen.
Så derfor er det, hr. Bjarne Laustsen giver udtryk for, lodret forkert.
Så hvis det, at man ikke ville være med i forliget på området, der er årsagen til, at man ikke vil støtte lovforslaget, ikke er den formelle grund, og når nu jeg har gjort det klart over for hr. Bjarne Laustsen, at bekymringen for et stigende medicinforbrug på ingen måde kan kobles sammen med det her lovforslag, så åbner det jo et nyt perspektiv for en anden tilkendegivelse fra Socialdemokraternes side, eller hvad?
Jeppe Kofod (S), 2010-01-21:
Jeg forstår godt, hvor kompetencen ligger, men det forbløffende og mærkværdige i det, der skete i august, da regeringen fremlagde sit finanslovforslag, var jo, at Danmark – modsat de andre lande, som ministeren også nævnte i sin tale – jo rent faktisk skar voldsomt i UNICEF-bidraget.
Går man tilbage til 2002, hvor man første gang skar 10 mio. kr. af UNICEF-bidraget, så har udviklingen været fundamentalt anderledes i bidraget fra dansk side sammenlignet med f.eks. Sverige og Norge.
Altså, selvfølgelig har vi bevillingsmyndigheden selv, men hvis man skal tage det redskab seriøst, må man jo også fastholde eller øge bevillingerne til organisationer, som opfylder ens kriterier for effektivitet og god bistand, og ikke skære ned.
Det må vel være konsekvensen af det, hvis man går ind og laver et internationalt samarbejde om de ting.
Ulla Tørnæs (V), 2010-01-21:
Vi kan godt tage en lang diskussion om UNICEF og en bagudrettet diskussion, som er relateret til finanslovforslaget.
Det synes jeg nu ikke er relevant her.
Her handler det om, hvordan vi laver de bedst tænkelige evalueringsinstrumenter, og hvordan vi laver de bedst tænkelige instrumenter til at vurdere, hvordan vi når vores mål.
For så vidt angår UNICEF, er det muligt, at hr. Jeppe Kofod var uenig i den argumentation, regeringen anvendte, men ikke desto mindre kunne der fuldt ud argumenteres for de omprioriteringer, som fandt sted i forbindelse med vores finanslovforslag.
Det er en kendsgerning, at UNICEF ikke i det omfang, som vi ønskede, har bidraget til at nå målet om One UN.
Helt konkret har der været en lang diskussion om etablering af en FN-by her i København, hvor diskussionen primært har drejet sig om UNICEF's vilkår.
Mette Gjerskov (S), 2010-01-21:
Efter at have hørt ministerens tale bliver jeg selvfølgelig ikke overrasket over, at Venstre ikke kan støtte forslaget.
Men derfor kan jeg nu godt blive ærgerlig, og jeg kan ikke helt forstå begrundelsen.
Der er en begrundelse, som er, at der er tale om en parallelstruktur, og at man ikke bryder sig om det.
Jeg kan forstå, at man er meget tilfreds med Røde Kors' indsats i Gaza.
Hvis vi nu tager nogle helt andre briller på end dem, Venstre har taget på, da de læste det her forslag, og siger, at vi fjerner alt det, der ligner parallelstrukturer, at vi målretter pengene via Røde Kors og Røde Halvmåne i Gaza, er det så et forslag, Venstre vil være parat til at støtte?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål, der rejser sig efter at have hørt ordførerens tale, er: Skal det forstås sådan, at Venstre opfatter den nødhjælp, der bliver givet til mennesker i Gaza, som en støtte til et system, som fostrer terrorister?
Er det at bringe børn ud af traumer ikke netop en måde at forebygge, at de bliver terrorister, når de bliver voksne?
Karsten Lauritzen (V), 2010-01-21:
Ros til forslagsstillerne for at sætte fokus på de uskyldige ofre, der er i konflikten mellem Israel og Palæstina og i Gazaområdet.
Som der står i beslutningsforslaget er næsten halvdelen af befolkningen i Gaza, som er et af de mest befolkningstætte områder i verden, børn, som ikke har nogen del i den konflikt, som verserer, men som de er ofre for.
De fortjener fokus, det er jeg helt enig i.
Folketingets Udenrigsudvalg var også på besøg i Israel, Palæstina og også i Gaza i oktober måned.
Det var en tur, som jeg også selv deltog i, ligesom en række andre medlemmer af Folketinget gjorde.
Der oplevede vi bl.a. det arbejde, som Røde Halvmåne laver i Gaza i samarbejde med Dansk Røde Kors, og vi så de engagerede medarbejdere.
Som udviklingsministeren har redegjort for, er det jo et projekt, som allerede støttes i betydeligt omfang med dansk udviklingsbistand, danske skattekroner.
Jeg var da glad for at se, at pengene endte de rigtige steder og gik til noget yderst fornuftigt.
Vi besøgte også på den tur FN-missionen dernede, UNRWA, hjælpeorganisationen for palæstinensiske flygtninge, der faktisk laver det, der efterspørges i forslaget, og gør det rigtig godt.
Det var det indtryk, som jeg i hvert fald forlod Gaza med.
De havde nogle udfordringer foran sig, og dem skal vi selvfølgelig hjælpe dem med, men det er faktisk også vores indtryk i Venstre, at vi gør det i stort omfang.
Vi er jo en af de største bidragydere til UNRWA, og hvis vi skal bidrage mere, end vi gør, skal vi ikke gøre det ved at lave en parallelstruktur, så skal vi gøre det ved at støtte UNRWA's arbejde.
Det skal vi, fordi problemet i Gazastriben jo er, at Hamas sidder på kontrollen.
Det er også derfor, at israelerne blokerer ting, der skal ind og ud af Gazastriben.
Det er, fordi Hamas sidder på indflydelsen.
Vi skal passe på med ikke at understøtte Hamas' politiske magt og indflydelse i Gazaområdet.
Hvis vi går ind og laver et stort nationalt program sammen med de andre nordiske lande, på trods af at den politiske udvikling i Gazastriben bevæger sig i den fuldstændig forkerte retning og ledes af noget, der er en terrororganisation, risikerer vi at understøtte den.
Det vil jeg ikke være med til.
Det kan jeg ikke og det kan vi i Venstre ikke forsvare over for de skatteborgere, som bidrager til dansk udviklingsbistand.
Så derfor: Hvis vi skal støtte og vi skal støtte mere, skal vi gøre det gennem UNRWA's arbejde.
Vi overvejer løbende, hvilke FN-organisationer vi støtter, men vi støtter som sagt UNRWA's arbejde i stort omfang.
Så i Venstre er vi glade for debatten, vi er glade for, at der bliver sat fokus på børnene i Gaza.
Ofrene for konflikten fortjener verdens opmærksomhed, de fortjener også den debat, vi har nu her i Folketingssalen, og de fortjener, at der bliver lagt internationalt pres på for at få løst konflikten.
Det gør Danmark i stort omfang.
Så derfor kan Venstre ikke støtte beslutningsforslaget.
Ulla Tørnæs (V), 2010-01-21:
For så vidt angår den humanitære indsats, der er mit ansvarsområde, og som er den, vi egentlig drøfter her, sagde jeg også klart i min besvarelse, at jeg bestemt er villig til at se på det danske humanitære bidrag til Gaza og til de palæstinensiske områder.
Det sluttede jeg faktisk af med at sige.
Vi har besluttet os for, at det er et indsatsområde for den danske humanitære bistand, og derfor vil jeg da bestemt ikke afvise, at vi også kommer til at se på det her område.
Men det, som jeg er imod, og nu siger jeg det endnu en gang, er den parallelle struktur, som fru Mette Gjerskov i sit forslag her lægger op til.
Det mener jeg simpelt hen er i strid med den måde, vi forsøger at arbejde så effektivt som muligt på i alle andre tænkelige sammenhænge.
Frank Aaen (EL), 2010-01-21:
Så kunne man jo have sagt til forslagsstillerne: Vi er enige i hensigten, nemlig at styrke indsatsen, men vi foreslår, at man gør det sådan her i fællesskab i stedet for.
Det havde da været glimrende.
Så havde vi da været positive over for det.
Det har ikke nogen konsekvens.
Der er ikke nogen opfølgning andet end flere ord.
Det er der altså folk i Gaza, der lider under, børn i Gaza, der lider under.
Derfor er det, jeg siger: Hvornår kommer der mere end ord fra EU?
Hvornår kommer der mere end ord fra den danske regering?
Der kunne jeg godt tænke mig snart at høre, om man er indstillet på at overveje, at der også skal være lidt handling.
Ulla Tørnæs (V), 2010-01-21:
Det forslag, som vi drøftede sidst, synes jeg faktisk jeg redegjorde ganske tydeligt for hvorfor jeg finder overflødigt.
Her har jeg forsøgt at redegøre for, hvorfor jeg ikke mener vi bør lave en parallel struktur til den måde, vi allerede arbejder på, og det kan man selvfølgelig være uenig i, men det er sådan set det, der er begrundelsen for, at vi ikke ønsker at støtte det her forslag.
Vi er enige om målet, nemlig at vi skal arbejde med traumatiserede børn, men jeg er ikke enig i midlet, hverken her eller vedrørende det andet forslag.
Og det er selvfølgelig noget, som vi løbende er i dialog med israelerne om.
Frank Aaen (EL), 2010-01-21:
Så lykkedes det igen regeringen at sige, at de er enige, men at de bare ikke kan stemme for.
Det var noget andet, jeg ville spørge til. Jeg synes, ministeren havde en meget skarp kritik af Israels fortsatte blokade af Gaza, og der må jeg jo sige, at den har jeg hørt fra regeringen flere gange, mange gange.
Vi kan slet ikke blive uenige om at kritisere Israel for deres blokade af Gaza på nær på et punkt: Hvornår får det konsekvens for Israel?
Hvornår siger regeringen og EU: Nu er det nok, nu må vi f.eks. opsige den meget begunstigende aftale, de har for samhandel med EU?
Skal vi bare blive ved med at sige: Fyfy!
Det må I ikke?
Eller skal vi sige: Nu er det nok?
Ulla Tørnæs (V), 2010-01-21:
Som jeg forsøgte at redegøre for i min besvarelse – og jeg synes faktisk, at jeg var ret grundig – så hjælper vi børn i Gaza, og vi hjælper også traumatiserede børn og voksne.
Vi arbejder gennem Røde Kors, vi har øremærket 7 mio. kr. til Røde Kors’ indsats på det her område, og vi når faktisk 30.000 børn med den indsats.
Så jeg forstår ikke helt, hvad det er, fru Mette Gjerskov vil, ud over at jeg forstår, at der skal laves en parallel struktur til den måde, vi allerede arbejder på. Jeg ser ikke noget formål med først at lave en aftale med de nordiske lande for dernæst at indgå en aftale med en implementerende partner i Gaza.
Det er der, jeg ikke er enig med fru Mette Gjerskov.
Jeg ser det som et yderligere, hvad kan man sige, bureaukratisk og forsinkende led, som fru Mette Gjerskov forsøger at putte ind i den måde, som vi arbejder på, og som jeg egentlig synes er effektiv.
Men jeg er enig med fru Mette Gjerskov i, at der er brug for mere, at der er brug for en større indsats i Gaza.
Mette Gjerskov (S), 2010-01-21:
Skal det så forstås sådan, at hvis man f.eks. siger, at vi har et fælles nordisk finansieret projekt for børnene i Gaza via f.eks. dansk Røde Kors sammen med svensk Røde Kors eller norsk Røde Kors – hvem det nu er, der er i Gaza i forvejen – altså, hvis vi gør det via Røde Kors, som i forvejen laver psykosocialt arbejde, og som i forvejen er en af de åbne kanaler, så vil ministeren være villig til at gå med til det her forslag?
For det skal jo ikke være strukturer, der skal forhindre, at vi hjælper børnene i Gaza.
Så for min skyld kunne det sagtens være via Røde Kors, som er der i forvejen, og som i forvejen modtager midler, men sådan at vi sikrer, at de mål, vi har stillet op i beslutningsforslaget, nås, og sådan at vi sikrer, at så mange børn som overhovedet muligt hjælpes til at få en almindelig tilværelse igen.
Ulla Tørnæs (V), 2010-01-21:
Jeg er enig i, at der er brug for en målrettet indsats.
Jeg forstår forslaget, når jeg gennemgår det, sådan, at der skal laves en fælles nordisk indsats, og det er det, jeg ikke er enig i.
Vi ønsker at fortsætte vores arbejde gennem de eksisterende kanaler.
Jeg ser det som et ekstra led, der sættes ind.
Jeg er fuldstændig enig med fru Mette Gjerskov i, at der er brug for en helt ekstraordinær og målrettet indsats i Gaza-området, men jeg er ikke enig i det, som forslaget går ud på, altså at man skal lave en ny parallel struktur til den måde, hvorpå vi allerede arbejder.
Karsten Lauritzen (V), 2010-01-21:
I Venstre er der bred enighed om behovet for en effektiv evaluering af bidraget til multilaterale organisationer, og det er jo det, som det her beslutningsforslag bl.a. berører.
Vi er sådan set også enige i intentionerne bag beslutningsforslaget og nogle af de forslag, der er deri, da det som sagt er nødvendigt at have regelmæssige og systematiske evalueringer af internationale organisationer, som vi yder store bidrag til, såsom FN og Verdensbanken.
Det skal selvfølgelig ikke være tilfældigheder, der bestemmer, hvor store bidragene er, men sådan er det heldigvis heller ikke i dag.
Derfor bliver jeg nødt til at pointere, at der allerede i dag gøres et stort forsøg på at lave en dybdegående evaluering af bidragene til de multilaterale organisationer.
Som udviklingsministeren også fint har redegjort for, har regeringen jo taget flere redskaber i brug for at effektivisere udnyttelsen af Danmarks multilaterale bistand, og her synes jeg, at MOPAN-netværket, som blev stiftet i 2002, fortjener at blive nævnt endnu en gang, og den analysemodel, som så er det nye her i debatten, nemlig Common Approach, altså »fælles tilgang«, inddrager som sagt også synspunkter fra de multilaterale organisationers partnere.
Derudover synes vi i Venstre, at den her evalueringsdiskussion ikke blot skal begrænse sig til den multilaterale del, men også omfatte evalueringen af den bilaterale bistand.
Det er jo nu engang sådan, at vi i øjeblikket har en proces kørende – ikke her i Folketingssalen, der kommer den senere, men forhandlingsmæssigt – om nyt partnerskab, en ny strategi for dansk udviklingsbistand, hvor man erstatter det nugældende »Partnerskab 2000« med et nyt partnerskab; det er vel Partnerskab 2010.
Og der synes jeg da det er relevant at tage hele spørgsmålet om evaluering og systematisk, effektiv evaluering ind, ikke blot om evalueringen af multilaterale organisationer, men også om, hvordan vi evaluerer vores bilaterale bistand.
Så i regi af strategien vil vi i Venstre da gerne tage en diskussion om, hvordan man kan effektivisere evalueringen.