Inger Støjberg (V), 2016-05-18:
Der er ingen tvivl om, at presset på Europas ydre grænser fortsat er stort.
Europa er udfordret, og Danmark er udfordret.
Det er derfor også vigtigt, at vi får holdbare og effektive løsninger, både på internationalt og på europæisk plan.
Regeringen er garant for en konsekvent udlændingepolitik, der skal sikre et åbent Danmark for dem, der kan og vil, og lukke døren for dem, der ikke vil.
Vi ønsker at passe på Danmark, og derfor har vi også tilbagerullet de lempelser af udlændingepolitikken, som Socialdemokraterne gennemførte, da de havde regeringsmagten.
Derudover har vi strammet markant på asylog opholdsvilkårene i Danmark.
For det første fik vi i november 2015 vedtaget asylpakke I, der giver myndighederne en række nye redskaber til at håndtere en stigning i antallet af flygtninge og migranter, som indrejser og opholder sig i Danmark, og sikre opretholdelse af ro og orden.
For det andet fik vi i december vedtaget en lovgivning, der giver mulighed for at iværksætte et transportøransvar ved rejser til Danmark fra et andet Schengenland, hvis Danmark indfører midlertidig grænsekontrol.
Med det forslag, vi behandler her i dag, lægger forslagsstillerne op til en total omlægning af dansk asylpolitik.
Det er jo ikke første gang, at Dansk Folkeparti eller andre partier kommer med lignende forslag, og forslaget kan også umiddelbart virke tillokkende og besnærende.
Men forslaget, som det er præsenteret for os i dag, forholder sig ikke til de mange praktiske og økonomiske, men også juridiske problemstillinger, der er forbundet med ideen om at oprette lejre i nærområderne.
For at tage de praktiske problemer først: Vi kan ikke uden videre etablere eller finansiere flygtningelejre eller modtagecentre i et andet land uden dette lands samtykke.
Erfaringer viser, at de primære tilflugtslande eller transitlande, f.eks. i Afrika, i vidt omfang er skeptiske i forhold til at påtage sig en stor byrde som værter for store flygtningegrupper.
Derudover er det klart, at det vil kræve ganske betydelige økonomiske ressourcer at etablere og drive lejrene.
Hertil kommer der så også en række juridiske udfordringer, som er forbundet med forslaget.
Danmark har jo f.eks. en international forpligtelse til at sikre, at modtagerlandet ikke sender asylansøgere, der har søgt om asyl i Danmark, tilbage til hjemlandet eller et andet land, hvor han eller hun udsættes for forfølgelse.
Herudover har en asylansøger ret til at indgive en ny asylansøgning i Danmark, uanset om han eller hun har fået afslag på en ansøgning i nærområdet, og selv om Danmark opretter lejre i nærområderne.
Det er derfor ikke svært at forestille sig, at der vil være flygtninge, som igen og igen vil forsøge indrejse i EU, og hvis jeg skal sige det sådan lidt kort og sammenfattende, mener jeg rent faktisk, at forslaget mangler en dybere bearbejdelse af de her elementer.
Når det er sagt, er det selvfølgelig nødvendigt også at påtage sig en nærområdeindsats, og Danmark påtager sig sit ansvar.
Regeringen har således fokus på at hjælpe i nærområderne.
En styrket indsats i nærområderne er nødvendig i bestræbelserne på at finde en holdbar og effektiv løsning på flygtninge- og migrantudfordringerne, ellers risikerer vi, at mange tusinde flere flygtninge og migranter vil søge mod Europa og Danmark.
Det er vigtigt at huske på, at vi kan hjælpe langt flere flygtninge for de samme penge ved at fokusere på nærområderne, og samtidig bliver det også nemmere for flygtningene at komme hjem og genopbygge deres land, når der igen bliver fred.
Men det vil være sådan, som jeg også har forklaret, at det vil være forbundet med meget store vanskeligheder, hvis vi skal gå videre med ideen om lejre og modtagecentre i nærområderne på nuværende tidspunkt.
Men jeg vil også sige, at det er sådan, at der også er brug for nytænkning, og derfor synes jeg også, at det er fint, at Dansk Folkeparti fremsætter et forslag som det her, om end vi fra regeringens side ikke kan støtte det.