Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2016-04-29:
Processen omkring offentlighedslovens tilblivelse og det videre forløb er nok noget af det mest bemærkelsesværdige i nyere politisk historie her i landet.
Det var jo sådan, at man havde et kommissionsarbejde, der resulterede i betænkning nr. 1510 i 2009, der skulle føre frem til en ny offentlighedslov.
Det var dengang, hvor der sad en koalitionsregering af Venstre og Konservative her i landet, og dengang kunne den daværende regering ikke få opbakning til lige præcis de tre paragraffer, som vi diskuterer her i dag.
Vælgerne gav massiv opbakning til de partier, der ikke støttede, at der i den nye offentlighedslov skulle ske indskrænkninger i offentlighedens adgang til indsigt i, hvad der sker i magtens rum.
Venstre vandt et enkelt mandat.
Det Konservative Folkeparti tabte 10 mandater.
Der var altså ni færre mandater, der efter valget i 2011 støttede forslaget til en ny offentlighedslov, og der var stadig et meget bredt flertal imod disse indskrænkninger af åbenheden.
Imidlertid valgte de tre nye regeringspartier, Socialdemokraterne, SF og Det Radikale Venstre at vende på en tallerken, efter valget var overstået og stemmerne talt op.
De stemte altså fuldstændig modsat af, hvad de havde sagt før valget, og indførte disse indskrænkninger i åbenheden i forvaltningen – indskrænkninger i borgernes indsigt i, hvad der sker i magtens maskinrum.
Det er åbenbart sådan, at når man kommer ind i ministerierne, allierer man sig med magten.
Men heldigvis er det også sådan, at når man kommer ud igen, løsnes den alliance på ny.
Derfor kan vi jo se, at i hvert fald både Det Radikale Venstre og SF virker, som om de er på vej til nye, bedre og traditionelle holdninger, og også Det Konservative Folkeparti er ude i en bevægelse af samme art.
Man må næsten gå ud fra, at de fleste forventer, at hvis vi ikke skal have en Venstreregering, kommer der en socialdemokratisk etpartiregering, for det er kun de to partier, der nu står på mål for disse indskrænkninger.
Det var meget om det partimæssige, men hvorfor nu det?
Fordi det her jo i virkeligheden er systemets lov og ikke befolkningens lov, og derfor er det utrolig vigtigt at få understreget, at det her handler om, at magten og systemet tager indflydelse og indsigt fra borgerne og tiltager den til sig selv.
Den lov, man vedtog under den daværende SRSF-regering, har også gode elementer, som justitsministeren var inde på.
Det anerkender jeg til fulde, men disse tre paragraffer har dybest set til formål at beskytte staten imod de borgere, der lever i den, og som betaler for gildet.
Dette er en lov, der har haft til formål at beskytte regeringen imod dets eget folk.
Der har været store folkelige protester, for det her er jo – med en formulering fra den tidligere radikale leder, Margrethe Vestager – et ægte løftebrud.
For man kan ikke som politiker gøre for, at man ikke kan gennemføre den politik, man ikke kan få flertal for.
Men hvis man gennemfører en anden politik end den, man faktisk har flertal for, som det skete med det her, så er der tale om det, som Margrethe Vestager kaldte et ægte løftebrud.
Jeg synes, vi skal til at gøre det godt igen, så jeg er utrolig glad for at se de nye positive signaler fra Det Radikale Venstre, SF og Det Konservative Folkeparti, og jeg håber virkelig, de tre partier vil gøre deres indflydelse gældende.
Jeg skal være den sidste til at sige, at man ikke kan blive klogere i enkelte politiske spørgsmål
, så det handler sådan set ikke om det.
Det her handler om, hvad vi kan komme frem til.
Og jeg håber virkelig, at hvis man ikke får den nuværende regering med på at gøre det fuldt og helt i forhold til åbenheden, så vil vi i dag kunne høre fra alle de tre partiers ordførere, at de så er parat til ikke at indgå en aftale med justitsministeren og Venstre, men i stedet opsige forliget, så vi efter næste valg kan bruge det store flertal, der sandsynligvis vil være igen, for at få mere åbenhed og mere indsigt.
Det må være sådan i et demokratisk samfund, at borgerne har mulighed for at finde ud af, hvad det egentlige beslutningsgrundlag er for de beslutninger, der bliver truffet.