runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-02-23:
Tak for det.
Jeg vil benytte lejligheden her, hvor justitsministeren er på talerstolen for første gang, til at ønske tillykke med udnævnelsen.
Det kan godt være, at nogle måske vil opfatte det her som værende en mindre sag, men godt begyndt er jo som bekendt normalt halvt fuldendt, og i den her sammenhæng vil jeg da bare ønske, at vi sammen med justitsministeren kan finde et kompromis i den her sag.
Jeg hører, at justitsministeren giver udtryk for forståelse for problemet, men alligevel har manglende forståelse for, at det måske er et reelt problem.
Der vil jeg da i hvert fald håbe på, at vi kan nå så langt i udvalgsarbejdet, at vi kan nå til enighed om det.
Jeg har et par spørgsmål til justitsministeren.
I forhold til EU-lovgivningen står det jo meget, meget klart, at debarking i henhold til den europæiske konvention er forbudt.
Derfor er jeg lidt forundret over, at justitsministeren står her i dag og siger, at det måske kan blive et problem i forhold til importdelen og EU.
I forhold til WTO, altså verdenshandelsorganisationen, må jeg bare sige, at her vil jeg meget gerne have, at ministeren, hvis han ikke kan svare i dag, vil give et skriftligt svar på, om der vitterlig er en hindring i forhold til import fra andre lande også uden for EU.
Høgni Hoydal (T), 2010-02-23:
Nej, jeg har ikke deltaget aktivt i debatten, før det her forslag kom, heller ikke sidste gang det var fremme, og har egentlig ikke været helt klar over, hvad det var, der var ved at ske.
Det her forslag går bare ud på at udskyde den konkrete beslutning om flytype og investering i kampfly til gengæld for at få belyst andre aspekter i sådan en investering.
Der kan være mange, som hr. Frank Aaen har været inde på – nationaløkonomiske argumenter, kan man sige.
Men mine argumenter går på, at den nordatlantiske og arktiske dimension ikke er gennemtænkt, og det er den heller ikke godt nok, mener jeg, i forsvarsforliget og Forsvarskommissionens arbejde.
Den er nævnt, men jeg mener ikke, den er udmøntet i f.eks. de her beslutninger.
Karsten Nonbo (V), 2010-02-23:
Hr. Høgni Hoydal efterlyser debatter, samtidig med at han er medforslagsstiller på et forslag om ikke at have nogen debatter, fordi køb af kampfly skal udskydes.
Det er for mig lidt underligt.
Deltog hr. Høgni Hoydal i den debat, som jo var en god debat om kampfly?
Lars Barfoed (KF), 2010-02-23:
Nej, jeg tror, at jeg nok må springe over der og være spørgeren svar skyldig, med hensyn til om der er mulighed for at drage en sammenligning mellem et forbud mod import af sådan nogle pelse og så den import, vi taler om her.
Hvis vi taler om WTO-reglerne, er det jo et spørgsmål, om det er en handelshindring, vi laver her, og hvis det er det, om det så er en handelshindring, vi kan legitimere i henhold til reglerne.
Man kan jo lave nogle handelshindringer, fordi det er legitimt at gøre det.
Så er det altså ikke en ulovlig handelshindring, blot en handelshindring.
Men hvorfor man lige præcis i den sag om import af pelse vurderede, at det kunne man godt gøre, kan jeg ikke sige på stående fod.
Det kunne vi jo så tage med ind i de spørgsmål og svar, vi får under udvalgsbehandlingen.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-02-23:
På Dansk Folkepartis vegne skal der i hvert fald også lyde et tillykke til den nye justitsminister med den nye post, og vi ser selvfølgelig frem til et godt samarbejde.
Nu er det jo dyrevelfærd, der er på dagsordenen i dag, så derfor vil jeg selvfølgelig også pointere, at Dansk Folkeparti jo går meget op i dyrevelfærd, og det her forslag ser vi som et rigtigt forslag.
Vi hørte også – det var i hvert fald det, jeg fornemmede – at justitsministeren rent faktisk gerne vil se nærmere på, hvordan vi kan forbyde, at hunde, som har fået fjernet stemmebåndet, bliver importeret til Danmark.
Der kan jo også forekomme problemer med personer, som så importerer de her hunde.
Lad os antage, at det er ulovligt at importere dem til Danmark, og der vil jeg gerne høre ministeren: Hvad skal der ske med dem?
Skal de ikke have en straf, der virkelig batter?
For i dag er bøderne meget små.
Er justitsministeren villig til også at se på sanktionsniveauet i forhold til en ulovlig import af debarkede hunde?
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-02-23:
Tak for det.
Det var noget af en ordførertale, min næsten navnefælle her holdt.
Jeg lyttede meget til den, og jeg vil gerne stille et par spørgsmål.
Hr. Flemming Møller starter med at sige, at det her er ren signalpolitik.
Jeg ved ikke rigtig, om vi skal kalde det det.
Signalpolitik eller symbolpolitik er noget, man hyppigt taler om, hvis det er noget lidt populistisk politik, man vil føre.
Det her drejer sig altså om dyreetik, og det skulle ikke undre mig, hvis der er et flertal her i Folketinget i dag, som synes, at det her er et reelt problem.
Når jeg har talt med kennelfolk, når jeg har talt med andre dyrlæger, og når jeg har set, hvad dyrlægen fra Dansk Kennelklub har udtrykt i forhold til det her,
Og det, hr. Flemming Møller siger, nemlig at der skal en klinisk undersøgelse til, forstår jeg simpelt hen ikke, at hr. Flemming Møller, som er dyrlæge, kan finde på at sige, for det er så tydeligt at høre, om en hund er blevet debarket eller ej.
Så hvor man kan se, om halen er klippet af, kan man blot ved at lægge øret til høre, om hunden er debarket.
Kan hr. Flemming Møller bekræfte det over for mig?
Flemming Møller (V), 2010-02-23:
Beslutningsforslag nr. B 108 er mest udtryk for signalpolitik, da det stiller krav om et forbud mod noget, der ifølge dem, der kender til forholdene, slet ikke er noget problem.
Det synes vi i Venstre er en rigtig dårlig idé.
I Venstre går vi generelt ikke ind for forbud mod ting, der ikke er noget problem.
Vi mener faktisk, at der er rigeligt med forbud i Danmark.
Tilsyneladende er logikken i beslutningsforslaget, at når både debarking og øre- og halekupering er forbudt i Danmark, skal debarkede hunde underlægges samme restriktioner som de kuperede, også selv om disse indgreb er af helt forskellige karakter.
Da et debarkingsindgreb altså ikke på nogen måde er synligt på hunden, er tanken om at forbyde udstilling af debarkede hunde grundlæggende absurd og helt uden betydning for en eventuel afhjælpning af dette problem.
Forslagsstillerne kræver altså, at ministeren fremsætter et lovforslag om, at hunde ikke må udstilles, hvis de har været udsat for et helt usynligt indgreb, fordi forslagsstillerne mener, at det vil kunne få en eller anden gavnlig effekt.
Hvordan sådan et forbud skulle kunne medføre den ønskede effekt, må stå hen i det uvisse.
Umiddelbart synes et udstillingsforbud ikke at have nogen som helst effekt på antallet af debarkede hunde.
Sammenhængen er for mig ganske enkelt ikkeeksisterende.
Forslagsstillerne går endda videre og kræver yderligere et importforbud.
På den måde bringes forslaget også i strid med internationale regler for samhandel.
Da ordføreren for Det Konservative Folkeparti ikke kunne være til stede her i dag, har jeg lovet at meddele, at Det Konservative Folkeparti på samme måde som Venstre ikke støtter forslaget.
Lars Barfoed (KF), 2010-02-23:
Jamen altså, hvis det drejer sig om at arbejde i EU for at få gennemført en ændring af nogle EU-regler, som et flertal i Folketinget gerne vil have ændret, vil jeg naturligvis arbejde i overensstemmelse med det; det er klart.
Men der er stor forskel på at bryde regler og arbejde for at ændre regler.
Christian H. Hansen (UFG), 2010-02-23:
Jamen tak for svaret, vil jeg sige til ministeren.
Det var i hvert fald rart at høre, at spørgsmålet om dyrevelfærden for den nationale dels vedkommende virkelig bliver kørt i front.
Det glæder jeg mig til at se.
Så vil jeg gå til mit sidste spørgsmål, for der skal jo være et spørgsmål – nej, det skal der ikke efter de nye regler, men det bliver der alligevel.
Mit spørgsmål går sådan lidt på dette: Når nu vi kan høre, at Dansk Folkeparti siger, at Socialdemokratiet godt vil bryde reglerne på det her EU-område, at de gerne vil køre det her i hus, vil ministeren så gå ned og arbejde loyalt i EU for, at det her bliver gennemført?
For der er et flertal, og jeg kan ikke forestille mig, at Dansk Folkeparti hjælper regeringen i den her situation.
Lars Barfoed (KF), 2010-02-23:
Jeg vil sige, at jeg er meget ked af sådan i min første optræden som justitsminister her at skulle skuffe hr. Christian H. Hansen, men det må jeg altså gøre.
Så kan der være situationer, hvor vi skal vurdere EU-reglerne nærmere, der kan være situationer, hvor vi endda vil sige: Vi vil gerne have lavet EU-reglerne om, og vi vil tage initiativer for at få ændret regler i EU.
Men når der er nogle regler, er vi altså en lovlydig regering, der følger dem.
Men når det er sagt, vil jeg gerne give hr. Christian H. Hansen tilsagn om så vidt muligt at være på forkant med at beskytte dyrevelfærden i det her land, for det er sandelig en vigtig sag.
Christian H. Hansen (UFG), 2010-02-23:
Tak for det.
Jeg vil også sige tillykke til den nye minister.
Jeg syntes, at stemmen som transportminister gik bedre igennem, men jeg har senere fået at vide, at det er højttaleranlægget herinde, som det er galt med, så tillykke med den nye post.
Dyrevelfærd optager også mig selv utrolig meget.
Jeg vil egentlig bare stille det ganske korte spørgsmål, som går på dette: Når nu regeringen har skiftet ud, har fået nye ministre på posterne og står med et rigtig godt, frisk hold, synes jeg selv, kunne det så ikke være interessant, hvis man så også på dyrevelfærdsområdet sagde, at vi i Danmark vil være foregangsland, at vi er ligeglade med, hvad der er af EU-regler, at den kamp tager vi med EU bagefter, for det, regeringen tænker på, er, at vi både får bedre dyrevelfærd i Danmark og i et samlet Europa, og derfor siger vi ja til alt, hvad der gavner dyrene, og så tager vi kampen med EU bagefter?
Det er bare det, jeg gerne vil have en bekræftelse af.
Vil den nye minister love det i dag?
For så vil jeg både blive rigtig glad for det nye hold og for ministerens ord her.
Lars Barfoed (KF), 2010-02-23:
Jeg kan da godt dele fru Marlene Harpsøes overraskelse over det, hvis det er tilfældet, at Socialdemokratiet vil være villig til at gennemføre forslag her i Folketinget, der er i strid med EU-reglerne og de internationale regler.
Derfor tror jeg egentlig også, at det er en nøgle i den her sag, at vi får undersøgt til bunds, hvordan den internationale retsstilling er, både EU-reglerne og WTO-reglerne, og så ud fra det foretager en endelig vurdering af tingene.
Det er jo sådan set sådan, at vi selv er en del af Den Europæiske Union, og de regler, der bliver gennemført, er jo regler, som gennemføres i overensstemmelse med de beslutningsprocesser, der nu engang er i EU.
Så kunne man jo lige så godt sige, at vi ligger på knæ for dansk lovgivning, hvis man gerne ville lave noget, der var i strid med dansk lovgivning.
Men vi må jo følge de spilleregler, der er, og vi har altså selv været med til at udvikle og skabe EU og de regelsæt, der er i EU.
Så det har ikke noget at gøre med at ligge på knæ.
Det har noget at gøre med, at vi følger lovgivningen, også den internationale lovgivning.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-02-23:
Jeg er godt klar over, at det, vi taler om i dag, jo er et forbud mod import af hunde, som har fået fjernet stemmebåndet, men det er nu engang noget, der ligger Dansk Folkeparti på sinde, nemlig den ulovlige import, og det er sådan set ligegyldigt, om det er af hunde eller katte, eller hvad det drejer sig om.
Men lad os nu eventuelt tage det under udvalgsbehandlingen.
Der kan jeg jo stille justitsministeren spørgsmål om netop det emne.
Noget af det, der bekymrer os i Dansk Folkeparti, er, at hver gang vi vil drøfte dyrevelfærd her i salen, er der problemer i forhold til at få det igennem, fordi et flertal i Folketinget ofte gerne vil rette ind efter EU-reglerne, og EU-reglerne på det her område kan være lidt svære at have med at gøre.
Men i Dansk Folkeparti vil vi i hvert fald ikke ligge under for de regler.
Nu hører vi så fra Socialdemokraterne, som fremsætter det her beslutningsforslag, at de ikke vil ligge under for EU-reglerne på det her område, og det er jo dejligt.
Vil regeringen også rette ind på det her område og ikke lægge sig på knæ for EU og dermed sikre noget bedre dyrevelfærd?
Lars Barfoed (KF), 2010-02-23:
I første omgang drejer beslutningsforslaget sig om at indføre et importforbud.
Hvis det er sådan, at man indfører et importforbud, synes jeg, at det falder naturligt at spørge – og det gælder jo alle forbud, vi indfører: Hvad gør vi så, hvis der er nogen, der overtræder reglerne?
Det kan vi jo ikke have at man gør, og der skal vi jo have nogle redskaber til at skride ind over for dem, der overtræder reglerne.
Så hvis man forestillede sig – men det er så det, jeg stiller mig tvivlende over for at vi kan gennemføre i henhold til internationale regler – at man indførte nogle forbud, er det jo naturligt, at man ser på sanktioner.
Men nu synes jeg, at vi skal tage en ting ad gangen.
Lad os nu først få vurderet det i udvalget, men det er altså min og regeringens opfattelse, at det kan man ikke gennemføre.
Eigil Andersen (SF), 2010-02-23:
Det var ikke helt et svar på det, jeg spurgte om.
Men jeg har forståelse for de lydproblemer, der er.
Jeg vil så gerne lige prøve at følge det op og håbe, at jeg kan få mulighed for en replik mere.
Det, som jeg prøvede at sige, var: Den sorgbearbejdning, som man som kommende far – det blev så ikke til noget, barnet døde – har brug for og har brug for sammen med sin kone, kan man egentlig efter ministerens opfattelse kalde det for en sygdom?
Og kan jeg så tillade mig som lønmodtager at aflevere en sygemelding?
Inger Støjberg (V), 2010-02-23:
Nu beklager jeg meget, hvis ikke jeg får svaret på hele spørgsmålet, men der er problemer med lyden, og derfor har jeg store vanskeligheder med at høre spørgsmålet.
Men som jeg hørte spørgsmålet – og ellers må hr. Eigil Andersen rette mig, eventuelt også få mulighed for at stille et ekstra spørgsmål – så drejer det sig om forældrenes mulighed for at bearbejde sorgen sammen og dermed også mulighed for at bruge noget tid sammen, og som jeg forstod hr. Eigil Andersen, skulle det være via orlovsordninger.
Og derudover vil jeg blot igen nævne muligheden for en sygemelding.
Jeg håber, at det er tilstrækkeligt svar på hr. Eigil Andersens spørgsmål.
Ellers håber jeg, at formanden vil dispensere, så der bliver mulighed for ikke to, men tre spørgsmål.
Eigil Andersen (SF), 2010-02-23:
Der skal to til at sætte et barn i verden, og den sorg, man oplever som mand, kan jo, som det også er fremgået, være lige så stor som den, som man som kommende mor kom til at opleve, fordi barnet døde.
Men jeg vil da også gerne spørge: Er det egentlig en situation, hvor man er syg?
Altså, det, man har brug for, er at få bearbejdet sorgen.
Man har brug for at være sammen med sin kone for at bearbejde det tragiske, som er sket.
Og kan man så egentlig sygemelde sig til sin arbejdsgiver, som det her bliver sagt?
For man kan jo måske godt udføre sit arbejde; man har bare et enormt behov for et menneskeligt fællesskab med sin kone om det tragiske, der er sket.
Inger Støjberg (V), 2010-02-23:
Jeg vil naturligvis kigge på alle de forslag, der måtte komme under udvalgsbehandlingen, og drøfte dem med ikke bare hr. Morten Østergaard, men også resten af udvalget.
Lad os se, hvad det er for nogle forslag, hr. Morten Østergaard måtte have under udvalgsbehandlingen.
Så svarer jeg selvfølgelig, og så må vi kigge på det.
Men jeg vil også gerne understrege, at jeg synes, det er vigtigt, at vi netop har den fælles forståelse og store respekt, som jeg også mener at kunne høre i dag blandt alle partier, for det her spørgsmål, for det er en meget, meget alvorlig situation, de her forældre er kommet i.
Morten Østergaard (RV), 2010-02-23:
Jeg synes bare, det er besynderligt at betegne en sygemelding som en mulighed, altså som et redskab, man ligesom har på hylden.
Alle, der er på arbejdsmarkedet, har på den måde mulighed for en sygemelding, men det skal jo være forbeholdt situationer, hvor de rent faktisk er syge og dermed uarbejdsdygtige.
Det, vi taler om her, er jo situationer, hvor det ikke er tilfældet, men hvor der er sket det, at man har oplevet spædbarnsdød og måske har behov for at bearbejde sorgen sammen.
Til det andet argument, ministeren havde med at det typisk var arbejdsmarkedets parter, vil jeg sige: Jamen her er det jo barsellovgivningen, der fastslår, hvad kvindernes rettigheder er.
Hvorfor er man så tilbageholdende med at lovgive om, hvad mændenes tilsvarende rettigheder skulle være?
Der synes jeg altså, at vi får brug for i forbindelse med udvalgsbehandlingen at komme det lidt nærmere.
Kunne man ikke i det mindste komme så langt, at hvis det kan dokumenteres, at der er et problem, og hvis arbejdsmarkedets parter accepterer, at der laves lovgivning her, så vil ministeren ikke fortsat opretholde sin modstand mod at sidestille mænd og kvinder på det her helt beskedne område, som dog selvfølgelig har en enorm betydning for de mennesker, det drejer sig om?
Inger Støjberg (V), 2010-02-23:
Jeg sagde, at muligheden er der.
Som hr. Morten Østergaard også påpeger, kan det være dybt traumatiserende, og derfor er muligheden der netop for at blive sygemeldt.
Jeg nævnte også, at der er rummelighed på arbejdsmarkedet – og det skal der også være – til netop at tage individuelle hensyn på den pågældende arbejdsplads.
Derfor kan man ikke bare trække et enkelt eksempel ud, som hr. Morten Østergaard forsøger her.
Det var blot en af de muligheder, der er.
Morten Østergaard (RV), 2010-02-23:
Men jeg må sige, at jeg undrer mig over argumentationen om sygemelding, også fordi vi jo i mange andre sammenhænge gør os store anstrengelser for at se, om vi kan undgå, at folk melder sig syge.
Og jeg kan bare ikke forstå, at det, ministeren siger, er, at ud over at kæmpe med sorgen skal man også gå op til sin læge og sige: Jeg er godt nok ikke syg, men kan jeg ikke få en sygemelding alligevel, for jeg har ikke de samme muligheder som min kone for at få orlov?
Jeg synes, det er et meget, meget besynderligt signal at sende, hvis opfordringen er, at i stedet for at blive hjemme og bearbejde sorgen sammen med sin kone skal man gå op til lægen og få en sygemelding, selv om man ikke er syg.
Inger Støjberg (V), 2010-02-23:
Som jeg nævnte i min tale, mener jeg, at der er de muligheder, som der skal være, netop fordi der bl.a. er muligheden for at blive sygemeldt hos egen læge, men også fordi der bliver taget hensyn rundtomkring på arbejdspladserne, og det skal der også tages.
Derudover er jeg meget glad for de anbefalinger, som Sundhedsstyrelsen udgav i 2009, netop om de gode muligheder, der er for at få hjælp til at bearbejde sorgen og få økonomisk støtte til at søge den hjælp, som der måtte skulle til.
Omvendt skal vi jo hele tiden være opmærksomme på, om tingene fungerer, som de skal.
Men jeg kan i det hele sige, at jeg mener, at tingene fungerer på nuværende tidspunkt.
Julie Rademacher (S), 2010-02-23:
Så forstår jeg ærlig talt ikke, hvorfor fædre ikke skal have de samme muligheder for at sørge over et barns død.
Hvorfor vil ministeren ikke give fædre denne rettighed?
Mener ministeren ikke, at det er direkte diskriminerende over for mænd, at de ikke har de samme orlovsmuligheder som kvinder i forhold til deres børn?
Inger Støjberg (V), 2010-02-23:
Hvis der er behov for en sygemelding, er det jo en ting.
En anden ting er, som jeg nævnte, at der er rummelighed på arbejdsmarkedet, og at arbejdsgivere også er indstillet på at udvise forståelse og rummelighed på den enkelte arbejdsplads.
Det er den ene del af det, og det, jeg synes er helt afgørende, er jo selvfølgelig, at arbejdsgivere netop viser den fleksibilitet og den forståelse.
Når det så er sagt, mener jeg jo, at det også er vigtigt at kigge på de muligheder, der er, for sorgbearbejdning og for hjælp, støtte og opbakning til det.
Så derfor skal man lægge Sundhedsstyrelsens anbefalinger fra 2009 sammen med den rummelighed, der er på arbejdsmarkedet, og den forståelse, som der skal udvises og efter min opfattelse også bliver udvist fra arbejdsgiverside – sammenholdt så også med de tilfælde, hvor der er behov for en sygemelding.
Jeg siger ikke, at der i hvert tilfælde er behov for en sygemelding; nogle gange kan det blot være den øgede fleksibilitet og forståelse, der udvises på arbejdspladsen, der skal til.
Men begge muligheder er til stede.
Eigil Andersen (SF), 2010-02-23:
Vi ved alle sammen, at der er forskel på arbejdsgivere.
Der er nogle arbejdsgivere, som kører den linje, som ministeren nævner, med en fleksibilitet og en imødekommenhed over for sådan et ønske fra en far, der altså ikke blev far, i hvert fald ikke i den omgang.
Men der er andre arbejdsgivere, som vil sige nej, og som vil sige: Du kan ikke få fri.
Vi kan ikke lade dig tage nogen feriedage nu, vi har brug for dig på arbejdspladsen, og du skal passe dit job, og det siger juraen at du skal.
Kan ministeren ikke se, at der er stor forskel på, om man skal komme og anmode om noget, bede om lov, eller om man, som efter det her forslag fra SF, har en rettighed til at være fraværende fra arbejdet?
Peter Juel Jensen (V), 2010-02-23:
Jeg anerkender, at der kan være et stort behov for at skulle bearbejde en sorg efter en oplevelse som denne, men jeg anerkender også, at mennesker er forskellige, og at vi ikke skal behandle alle på samme måde, for så behandler vi dem ikke ens.
Jeg anerkender også, at der kan være fædre, som bedst kommer ud af den her krise ved at gå tilbage på arbejde hurtigst muligt og komme tilbage i en hverdag og i en daglig fast rytme for på den måde at holde sorgen ud og bearbejde sorgen.
Og derfor vil jeg ikke trække en eller anden model, en eller anden meget kompleks løsning ned over hovedet på folk, men jeg vil give muligheden for at vælge det, der passer bedst til dem og deres familie, således at de på bedst mulig måde kan bearbejde den sorg, som de står i.
Julie Rademacher (S), 2010-02-23:
Det kan selvfølgelig godt være, at Venstres ordfører er i den heldige situation ikke at have følt sorg, men de fleste, der har følt sorg, ved, at det også påvirker en meget fysisk, så det argument tager jeg ikke for gode varer.
Så synes jeg, det er fuldstændig mærkeligt, at man med hensyn til det at sygemelde sig siger, at det kan folk jo lige så godt som at gå på orlov.
Hvorfor så ikke bare give orlovsmuligheden?
Hvad er det lige præcis, der gør, at Venstre mener, at man bare kan sygemelde sig?
Er man syg, hvis det er ens barn, der er dødt?
Derimod mener jeg, at det netop i anerkendelsen af sorgen, efter at et spædbarn er dødt, vil være utrolig godt, hvis vi går ind og giver en orlovsmulighed, for det betyder meget for de forældre her – også at man i højere grad fra samfundets side anerkender sorgen.
Peter Juel Jensen (V), 2010-02-23:
Jeg er meget opmærksom på, at når en kvinde har født, er der også behov for en periode, hvor der skal en restituering til – sådan har det i hvert fald været med de fødsler, jeg har kendt til.
Manden har også mulighed for at restituere sig rent psykisk, hvis der er tale om et dødfødt barn; manden har mulighed for at gå til lægen, og så kan der blive skruet en fleksibel ordning sammen, som både kan involvere muligheden for at bearbejde sorgen sammen med andre par, der er i samme situation, og muligheden for at være fraværende fra sit arbejde i en kortere eller længere periode.
Derfor synes jeg, at det her er en meget god ordning, og jeg kan ikke se, at man her skulle behandle folk forskelligt eller ulige.
Men jeg er opmærksom på, at kvinden og manden er i hver sin situation: En har nogle psykiske ar, og en har nogle fysiske og psykiske ar, der skal bearbejdes, og derfor er det vel meget fornuftigt, at der er tale om to forskellige perioder.
Julie Rademacher (S), 2010-02-23:
Jeg vil meget gerne høre, om det er Venstres politik, at mænd og kvinder ikke skal være ligestillede og have lige muligheder, og hvorfor i alverden man ikke ud fra et lighedsprincip går ind for at give ikke alene kvinder, men også mænd rettigheder til at tage orlov, når ens barn dør.