runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Leif Lahn Jensen (S), 2010-11-30:
Der har også været nogle eksempler på, at en ansat i et tømrerfirma blev fyret og så senere ansat med løntilskud.
Mener ordføreren, at det er i orden, at man i flæng fyrer nogle folk og så senere ansætter dem, fordi det er gratis arbejdskraft?
Er det o.k.?
Villum Christensen (LA), 2010-11-30:
Liberal Alliance kan til fulde støtte de foreslåede ændringer af refusionssystemet.
Der er allerede givet mange gode begrundelser.
Vi ser en klar forenkling og afbureaukratisering af dette vel nok tungeste bureaukrati inden for den offentlige sektor overhovedet.
Jeg tror ikke, vi kan finde noget forvaltningsområde, hvor vi i højere grad oplever at systemet har taget magten over den sunde fornuft, hvor ordninger etableres af hensyn til interne afregningssystemer, og hvor kontrol og procedurer i forhold til de ledige har taget et omfang, så man kan være helt i tvivl om, hvem der er til for hvem.
Vi ønsker ikke et offentligt system, hvor vi bruger langt mere tid på interne procedurer, end vi bruger på de ledige og på virksomhederne, som det her handler om.
Dette lovforslag er ikke noget stort skridt, men et skridt i den rigtige retning.
Liberal Alliance har tilsluttet sig aftalen om de overordnede ændringer, men jeg har en lille bekymring om de mange pladser, som skal skaffes i de private virksomheder.
Jeg er bekymret for, om især matchgruppe 2, altså de indsatsparate, er parate til virksomhederne, og om ikke virksomhederne melder fra, hvis de alt for mange gange oplever, at de får medarbejdere ud, som har vanskeligt ved at gebærde sig på en arbejdsplads.
Vi synes derfor, man kraftigt bør overveje, om ikke der skulle gives mulighed for en form for forpraktik, eventuelt de 6 ugers frit valg-kursus, og her gives en refusion på 50 pct., hvor de private virksomheder kan spille ind.
Jeg tror, at vi vil se et mindre blodbad blandt de private aktører på det her område, og kommunerne vil have svært ved at få råd til indsatsen.
Måske kunne man også overveje et kvalificeringsforløb til de ordinære uddannelser med en maksimal refusion, altså de 50 pct. Vi ser det gerne og håber, at det bliver overvejet af ministeren, men vil selvfølgelig ikke løbe fra aftalen.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-11-30:
Det var da et dejligt hurtigt svar.
Vil det så sige, at jeg kan håbe på at få et mere klart svar, end jeg kunne få fra den konservative ordfører, på, at hvis det sker, vil Liberal Alliance, som vi jo ved gerne vil gå ud og sige nogle ting og kæmpe for nogle ting, komme på banen og sige: Her vil vi gøre en forskel, her vil vi gå til regeringen og sige, at nu skal det ændres igen?
Er det sådan?
Villum Christensen (LA), 2010-11-30:
Jeg har rejst de her bekymringer over for ministeren, og jeg har taget et lidt andet udgangspunkt, nemlig at jeg ser en risiko for, at rigtig mange forholdsvis svage vil komme ud i virksomhederne.
Og som jeg sagde i en af mine tidligere taler i dag, vil en kommune som Slagelse skulle kunne oprette 1.500 pladser – gennemsnitligt 1.500, vurderer jobcenteret – i den private sektor.
Så skal man altså have nogenlunde sikkerhed for, at det også er noget, der rent faktisk kan håndteres i de private virksomheder, for ellers tror jeg ikke ret meget på den her ordning.
Inger Støjberg (V), 2010-11-30:
Jeg vil gerne takke for behandlingen af forslaget.
Med lovforslaget gennemfører vi aftalen om en aktiv beskæftigelsesindsats, der virker, som regeringen, Dansk Folkeparti, Liberal Alliance og Kristendemokraterne indgik den 5. november her i år.
Det, vi har behandlet i dag, er aftalens elementer om en ny og effektiv refusionsmodel, et fælles driftsloft og ingen refusion for administrative udgifter til andre aktører.
Herudover indeholder lovforslaget konsekvensændringer i arbejdsløshedsforsikringsloven, i reglerne om ATP-bidrag og i den kommunale udligningslov.
Med den nye og effektive refusionsmodel sikrer vi, at de kommunale jobcentre fremover har større fokus på at sende arbejdsløse i virksomhedsrettede tilbud og ordinære uddannelsesforløb frem for at sende dem på kurser og projekter uden tilstrækkelig jobfokus.
Jeg har i hele min tid som minister prioriteret, at arbejdsløse skal have mulighed for at komme ud på rigtige virksomheder.
Ingen mennesker kan derimod være tjent med nyttesløs aktivering og aktivering for aktiveringens skyld.
Ingen kan være tjent med kurser i at finde sin indre fugl, kopiere Hitlers underskrift og bygge tårne af spaghetti og skumfiduser – ja, vi har hørt mange eksempler, især sommeren over.
Kommunerne skal ikke have høj refusion for standardprodukter, hvor arbejdsløse sidder og laver noget meningsløst bare for at få tiden til at gå.
Det er det, vi gør noget ved nu.
Flere arbejdsløse skal have en aktiv hjælp ude på landets virksomheder, for rigtig mange mennesker er det nemlig motiverende at være på en rigtig virksomhed og have en dagligdag med kolleger og opgaver.
Man oplever, at ens arbejde betyder noget for virksomheden, og at man får praktisk opkvalificering, et netværk og konkret viden om virksomhedskulturen.
Det er alt sammen vigtigt, når man skal finde sig et nyt job.
Med etableringen af et fælles driftsloft forenkler og letter vi kommunernes styring og administration.
Vi forenkler og harmoniserer refusionsreglerne for driftsudgifterne på tværs af målgrupperne.
Reglerne er i dag unødvendigt komplicerede, bl.a. fordi der er to forskellige rådighedsbeløb for driftsudgifterne, afhængigt af om den arbejdsløse er forsikret eller ej, og fordi visse driftsudgifter slet ikke er underlagt et driftsloft.
I forhold til kommunernes refusion af administrationsudgifterne betyder forslaget, at kommunerne fremover ikke får refusion for administrative udgifter til andre aktører.
Refusionsreglerne bliver dermed de samme, hvad enten indsatsen gennemføres af en anden aktør eller af jobcenteret.
De ledige skal have den bedste hjælp.
Så det er altså med andre ord ikke et spørgsmål om ideologi fra min side; det er noget, vi har diskuteret ved flere lejligheder i udvalget.
Samlet set mener jeg at aftalen som udmøntet i lovforslaget vil betyde, at kommunerne fremover i højere grad vil tilbyde de arbejdsløse virksomhedsrettede tilbud eller ordinære kurser og uddannelse, som kan medvirke til at bringe dem tilbage i arbejde.
Jeg vil gerne takke for behandlingen her i Folketingssalen, og jeg glæder mig meget til udvalgsbehandlingen.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-11-30:
Så prøver jeg igen med den der gode tømrer, som jeg har snakket om et par gange, tømreren, som blev fyret på sin virksomhed, der var ikke rigtig noget at lave.
Så senere kommer han ud i aktivering – for han skal jo aktiveres, den her tømrer – på den virksomhed, hvor han har været i mange, mange år.
Inger Støjberg (V), 2010-11-30:
Nu er der jo meget håndfaste regler om, hvornår man må blive sendt i den her form for aktivering, og at der jo ikke skal ske fortrængninger og alle de her ting, som jeg går ud fra at hr. Leif Lahn Jensen er helt bekendt med.
Vi havde i hvert fald et samråd for under en uge siden om netop det her spørgsmål.
Det er jo heller ikke første gang, at jeg er blevet spurgt om, hvorvidt en tømrer kan blive sendt i aktivering hos det firma, som vedkommende var hos før.
Der er jo som nævnt meget klare regler, og det er altså også sådan, at reglerne selvfølgelig ikke på nogen måde må misbruges, man må ikke på nogen måde fortrænge andre, så når sagen er stillet op på den måde, som hr. Leif Lahn Jensen frembringer den her, så vil svaret umiddelbart være nej, men der kan jo gøre sig ting gældende, som jeg ikke er klar over.
Jeg ved ikke, om det er en konkret sag, som hr. Leif Lahn Jensen direkte hentyder til.
Men man skal selvfølgelig ikke fuldstændig afskære en tømrer fra at komme i aktivering som tømrer.
Der kan jo være ting, der gør sig gældende, for at det vil være den hurtigste måde at komme tilbage på arbejdsmarkedet på igen.
Villum Christensen (LA), 2010-11-30:
Det er naturligvis ikke o.k.
Helle Sjelle (KF), 2010-11-30:
Altså, Anvendt KommunalForskning har vist, at privat løntilskud skaber nye job, og at ordinære job ikke fortrænges.
Det var faktisk også det, jeg stillede hr. Eigil Andersen spørgsmål om tidligere her i dag.
Så må vi jo se, hvordan det her kommer til at virke, men meningen er altså ikke, at det skal fortrænge ordinære job.
Det er meningen, at vi skal sørge for, at der kommer flere mennesker ud på arbejdsmarkedet.
Det er det, der er formålet med det her forslag.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-11-30:
Det vil sige, at jeg hører ordføreren sige, at hvis der bliver flere problemer med det der med, at man f.eks. med løntilskud kommer ud i et job, man lige er blevet fyret fra, så vil ordføreren i hvert fald have det ændret igen.
For så er det jo lige så forfærdeligt som det med de fuglekurser.
Det er sådan set det, jeg hører.
Helle Sjelle (KF), 2010-11-30:
Det, hr. Leif Lahn Jensen hører mig sige, er, at de her ændringer i aktiveringssystemet meget gerne skulle gøre, at vi får langt flere mennesker ud i ordinær beskæftigelse.
Det er det, der er meningen.
Det er meningen, at de ikke skal spilde deres tid på kurser, der ingen vegne fører.
Eigil Andersen (SF), 2010-11-30:
Hvad vil ordføreren gøre for at styrke indsatsen for at forhindre, at ledige misbruges som gratis arbejdskraft?
Helle Sjelle (KF), 2010-11-30:
Jamen det har kommunerne naturligvis ansvar for at sikre at de ikke bliver.
Der er jo ikke nogen af os, der ønsker at misbruge andre mennesker eller deres tid.
Det, der er hensigten med det her system, er jo netop, at vi laver om på det, således at det fremadrettet gerne skulle give den rigtige målrettede form for aktivering til gavn og glæde for den enkelte ledige og til gavn og glæde for samfundet.
Eigil Andersen (SF), 2010-11-30:
Det er en meget optimistisk vurdering af, hvordan arbejdsgivere opfører sig, som jeg ikke er enig i – så rosenrødt fungerer det slet ikke.
Men jeg vil gerne stille ordføreren et andet spørgsmål: Er ordføreren enig i, at når det gennemsnitlige beløb til aktivering pr. arbejdsløs dagpengemodtager nedsættes fra ca. 19.000 kr. årligt til knap 14.000 kr. årligt, er muligheden for at tilbyde uddannelse til arbejdsløse blevet dårligere?
Helle Sjelle (KF), 2010-11-30:
Jeg mener ikke, at den lediges muligheder er blevet dårligere.
Jeg håber, og jeg tror på, at det her forslag kan være med til at gøre, at den ledige får en mere kvalificeret og målrettet aktivering.
Det er det, der er meningen med det her forslag.
Jeg synes, vi skal huske på alle de ting, der var fremme bl.a. her i sommer, hvor vi så det ene mærkværdige kursus efter det andet.
Det ville da være mærkværdigt, hvis ikke man ryddede op i den form for aktivering.
Det er det, vi prøver på at gøre med det her forslag, og jeg har det største håb om, at det faktisk også kommer til at virke.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-11-30:
Nu er det jo sådan, at når man beskæftiger sig med sådan et område som det, vi gør nu, så er det jo også vigtigt, at de tal og de undersøgelser, man anvender, er i den rigtige kontekst.
Så jeg kunne godt tænke mig at spørge fru Helle Sjelle om, hvilket år den rapport, som hun henviser til fra Anvendt KommunalForskning, er lavet.
Helle Sjelle (KF), 2010-11-30:
Jeg har henvist til den rapport, fordi det er de undersøgelser, der er på området.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-11-30:
Jamen det er da interessant.
Men så kan jeg jo gøre det.
Det er en undersøgelse, der blev lavet, da der var højkonjunktur i Danmark, da der var fuld beskæftigelse og alting buldrede for fuld kraft derudad.
Dengang var der jo ikke nogen tvivl om, at hvis man kom med en person, der ikke var hundrede procent, så kunne vedkommende godt komme ud i virksomhedsrettet aktivering, uden at det skubbede nogen som helst i virksomheden ud, for der var brug for alle hænder på det tidspunkt.
Men at bruge sådan en undersøgelse på det grundlag og sige, at det også virker nu, hvor der er høj ledighed i Danmark og virksomhederne fyrer rundt omkring – fyresedlerne flyver om ørerne på folk, og alle er bange for at miste deres job – og så tro, at virksomhedsrettet aktivering kommer til at virke på samme måde, kan jeg slet ikke forstå den konservative ordfører kan tro.
Helle Sjelle (KF), 2010-11-30:
Nu er det jo ikke kun Anvendt KommunalForskning, der har tænkt på de her ting.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-11-30:
Så det, jeg hører ministeren sige, er, at nej, det er ikke i orden, hvis det er ud fra det, jeg siger.
Og der har været nogle eksempler.
Hvis der kommer flere af de eksempler, lige så vel som vi har hørt om fuglekurser og alt, hvad vi ellers har hørt, kan jeg så fornemme, at ministeren også er klar til at kigge på det igen og sige: Det her duer ikke, om igen, så det ikke kun er de måske svageste ledige, man gerne vil ramme, men at man også er klar til at ramme virksomhederne, hvis de ikke opfører sig ordentligt.
Det er det, jeg hører.
Inger Støjberg (V), 2010-11-30:
Nu er det rent faktisk sådan, at de regler, der i sin tid blev lavet på det her område, jo er regler, hvor arbejdsmarkedets parter har været med inde over.
Det er jo i øvrigt mig bekendt LO's formand, hr. Harald Børsting selv, der var med til i sin tid at lave reglerne.
Så jeg går ud fra, at det er godt gennemtænkt, og at tingene fungerer, som de skal.
Men det er altså også sådan, at vi evaluerer hele det her område, når vi kommer frem til 2011.
Men en ting, der undrer mig lidt – og det er så det, der ligesom står tilbage fra debatten i dag – er, at for blot en måned eller to siden var problemet, at der var for mange kurser, der var for mange standardprojekter rundtomkring, og da var det det, vi diskuterede.
På daværende tidspunkt syntes Socialdemokratiet, at det bedste ville være, hvis man kunne lave mere virksomhedsrettet aktivering.
Og ærlig talt
, det synes jeg er lidt en skam.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-11-30:
Antallet af sygedage, som arbejdsgivere skal betale for deres medarbejdere, er jævnligt til debat, både ude i organisationerne og her i Folketinget.
Sidst vi havde den her sag oppe i salen, var i april 2008, hvor regeringen lagde 6 dage til de arbejdsgiverbetalte sygedage, så de kom op på 21.
Det er ikke just arbejdsgivernes kop te – det kan jeg vist godt røbe i den her lille, sluttede kreds – og det er heller ikke Socialdemokratiets.
Er det så, fordi vi går arbejdsgivernes ærinde?
Det plejer jo ellers normalt være regeringen, der bliver beskyldt for det.
Nej, det er, fordi vi i modsætning til regeringen og dens støttepartier er optaget af at få et bedre arbejdsmiljø ude på arbejdspladserne.
Sygefraværet koster mere end 60 mia. kr. hvert år, og mere end en tredjedel skyldes fravær på grund af arbejdet og det arbejdsmiljø, der er derude på arbejdspladserne.
Det er rigtig mange penge, og derfor er der også rigtig mange penge at spare ved at gøre en aktiv indsats for at få sygefraværet bragt ned, for ikke at tale om de sorger og ærgrelser, som syge vil blive sparet for.
Derfor fremsatte Socialdemokratiet allerede i 2008 et forslag om at belønne de arbejdsgivere, der laver en handlingsplan sammen med kommunen, så de kan nedbringe mængden af arbejdsrelateret sygdom og få de syge hurtigere tilbage på arbejde, forstået på den måde, at de så skal betale for færre sygedage, mens de arbejdsgivere, der ikke laver en sådan aftale, skal betale for flere sygedage.
Det er gennem KIA-projektet dokumenteret, at der i gennemsnit er 9 ugers mindre sygefravær pr. sygemeldt ved at lave en koordineret indsats.
Men regeringen og Dansk Folkeparti har altså valgt at gå en anden vej.
Regeringen er ellers ikke bange for at lave incitamenter.
Vi kan bare se på hele det cirkus, der er på dagpengeområdet, og de sager, vi netop har behandlet.
Men den her sag er vist ikke lige røget ind på lystavlen.
Så vi står med et lovforslag, der er ensbetydende med ren og skær skat på sygdom, og der er intet, der inspirerer til at ændre adfærd.
Der er kun ét at gøre, nemlig at betale 760 mio. kr. ved kasse et.
Ud over at det koster arbejdsgiverne penge, vil loven være endnu en sten på vejen for det fleksible arbejdsmarked.
For der er ingen tvivl om, at det bliver sværere at komme ind på arbejdsmarkedet, når arbejdsgiverne gør det, der er helt naturligt, nemlig tænker sig om en ekstra gang, før de ansætter nye folk.
Det er vel ikke lige det, vi har brug for i den nuværende situation.
Alt i alt vil loven bidrage til skævvridningen af det danske arbejdsmarked og forringelsen af fleksibilitet og konkurrenceevne.
Socialdemokratiet stemmer imod forslaget.
Bent Bøgsted (DF), 2010-11-30:
Det her lovforslag er en del af den samlede lovgivning, som er en del af udmøntningen af aftalen fra 2010 om genopretning af dansk økonomi.
Den er et led i, at man siger, at alle skal være med til at betale til genopretningen, og i det her tilfælde er det arbejdsgiverne.
Det sker, ved at man udvider perioden fra 21 kalenderdage til 30 kalenderdage for de arbejdsgiverbetalte sygedagpenge.
I det her tilfælde er der selvfølgelig også et problem i forhold til de små arbejdsgivere.
De har en forsikringsordning, som de betaler til, og hvor de får pengene refunderet.
Man kan så spørge, om det her bare er en straf af arbejdsgiverne.
Jeg er overbevist om, at arbejdsgiverne også gør en indsats for at forhindre for mange sygedage blandt deres medarbejdere.
Det kan de selvfølgelig gøre ved at forbedre forholdene på arbejdspladsen og gøre det mere attraktivt for medarbejderne at være der.
Det er med til at begrænse antallet af sygedage.
Det er også sådan i den her forbindelse, at arbejdsgivere i forhold til ansatte, for hvem der er indgået en aftale om refusion af sygedagpenge ved langvarig, kronisk sygdom, fortsat skal friholdes for at betale sygedagpenge i arbejdsgiverperioden.
Derfor vil vi selvfølgelig beholde den tilskyndelse, ved at arbejdsgiverne i den forbindelse får betalt for de sygedage.
Det er som sagt en del af genopretningspakken, og Dansk Folkeparti siger selvfølgelig ja til forslaget.
Eigil Andersen (SF), 2010-11-30:
Umiddelbart kan det jo virke som en tiltalende tanke at lade arbejdsgiverne ikke bare betale for 3 ugers sygedagpenge, som de gør i dag, men for 4 uger, som det bliver foreslået her.
Men vi mener også i SF, at det vil være en dårlig idé, bl.a. fordi det sandsynligvis vil medvirke til, at arbejdsmarkedet bliver endnu mindre rummeligt, end det er i dag, og det er såmænd slemt nok, som det er.
Der vil simpelt hen ske det, at arbejdsgiverne vil blive endnu mere tilbageholdende med at ansætte lønmodtagere, som har en vis sygdomsrisiko, hvis man hænger på sygedagpengeudgiften i 4 uger i stedet for 3 uger.
Et andet aspekt, som jeg også lige skal nævne, er, at der en anden ulempe ved forslaget i forhold til kommunerne, som jo i forvejen har en hårdt presset økonomi.
En større udgift på den enkelte institutions budget til sygedagpenge på grund af den længere arbejdsgiverperiode kan betyde, at der bliver ansat færre vikarer under sygdom.
Det vil jo have en meget uheldig virkning for også de faste medarbejdere, at der ikke kommer en afløser i tilfælde af sygdom.
Det var noget af den frygt, som hovedorganisationen FTF gav udtryk for, da arbejdsgiverperioden blev forlænget fra 2 uger til 3 uger.
I SF mener vi, at der er god grund til at give arbejdsgiverne større økonomisk incitament til at forbedre arbejdsmiljøet og nedbringe sygefraværet, men det kan ske på en meget klogere måde gennem den arbejdsmiljøafgift, som Socialdemokratiet og SF har foreslået i »Fair Forandring«.
Afgiften er højere, jo større udbetalingerne er i arbejdsskadeerstatning i den pågældende branche, og dermed rammer man altså de brancher, hvor arbejdsskaderne og sygefraværet er værst.
Og det er jo lige præcis det, man skal.
Derimod er det, man gør i det her lovforslag, at man bare indfører en ny arbejdsgiverafgift, og den gælder så for alle brancher.
En anden mulighed for at opnå det formål, vi taler om her, er det forslag, som Socialdemokratiets ordfører omtalte, nemlig at hvis arbejdsgiverne indgår en aftale med kommunen om at forbedre arbejdsmiljøet og nedbringe sygefraværet, kan arbejdsgiverperioden for sygedagpengene nedsættes, mens den tilsvarende forhøjes, hvis arbejdsgiverne ikke vil indgå en sådan aftale.
Det er klart, at et forslag efter de retningslinjer kan vi også støtte i SF.
En tredje mulighed er at benytte penge fra et nyt CSR-bidrag, som alle arbejdsgivere skal betale, til at belønne virksomheder, som gør en særlig indsats for at forbedre arbejdsmiljøet og nedbringe sygefraværet.
Jeg vil runde af med at sige, at de veje, som Socialdemokratiet og SF peger på her, er langt mere virkningsfulde end det lovforslag, vi har nu.
Hvis man følger Socialdemokratiets og SF's tankegang, vil de nemlig føre til, at vi både vil få et bedre arbejdsmiljø i hverdagen for lønmodtagerne, at vi vil få færre arbejdsskader, og at vi vil få et mindre sygefravær.
Og det opnår man ikke, ved at man bare lader arbejdsgiverne betale en ekstraskat i form af en længere arbejdsgiverperiode på 4 uger, og derfor stemmer SF også imod forslaget.
Line Barfod (EL), 2010-11-30:
Jeg skal sige fra De Radikale, at de stemmer imod lovforslaget.
Det gør Enhedslisten også.
Jeg må sige, at når jeg læser forslaget her, kommer jeg til at tænke på sloganet: Vi skal nedbringe sygefraværet, så lad os fyre de syge.
Det er jo det, der bliver konsekvensen, når man gennemfører sådan et forslag.
Det er kun 2 år siden, arbejdsgiverperioden sidst blev udvidet fra 15 til 21 dage, og nu vil man så udvide perioden med yderligere 9 dage.
Vi synes fra Enhedslistens side, at det burde være en samfundsopgave at sørge for de syge, at vi alle sammen burde være med til at betale over skatterne, både borgere og virksomheder, og så skulle vi sørge for at refundere hundrede procent, når der så var nogle, der var syge.
I en tid, hvor arbejdsløsheden stiger, hvor virksomheder lukker, hvor der er krise, virker det helt absurd, at man så lægger endnu flere udgifter ud og gør det endnu sværere for virksomhederne, gør det endnu sværere for de mennesker, der er ramt af forskellige former for sygdom.
For det her rammer jo især de mennesker, som jævnligt er syge.
De kronisk syge, som alligevel bliver på arbejdsmarkedet og gerne vil være med til at arbejde, taler regeringen så meget om med jævne mellemrum, men her laver man altså et forslag, som gør, at det bliver meget sværere for de mennesker at være på arbejdsmarkedet.
For som flere af høringssvarene påpeger, bliver det, når man udvider arbejdsgiverperioden, sværere for de udsatte at få fodfæste på arbejdsmarkedet, og det gør også, at det vil være dem, der står først i køen til at blive fyret. Kommuner og regioner bliver jo ikke kompenseret for det her forslag, og det kommer til at koste kommunerne 123 mio. kr. og regionerne 47 mio. kr.
Det betyder altså, at de penge skal findes nogle steder.
Det kan så ske, enten ved at man fyrer de syge, så man ikke får så stor en udgift, eller ved at man fyrer nogle andre.
Der er ikke så mange andre muligheder, når man skal spare i kommuner og regioner, end at man fyrer nogle mennesker, og dermed får vi endnu flere arbejdsløse.
Så burde man gøre noget for, at de mange mennesker, der i dag bliver syge af at gå på arbejde, ikke blev syge af det; gøre noget for at få et langt bedre arbejdsmiljø; sikre, at man fik sat tempoet ned, så folk kunne holde til deres arbejde; sikre, at folk fik lov til at gøre deres arbejde.
En meget stor del af offentligt ansatte, der i dag bliver syge, især dem, der bliver alvorligt syge, bliver det jo på grund af stress, som de i høj grad får, fordi de ikke kan få lov til at gøre deres arbejde.
Sådan nogle steder burde man sætte ind, så man kunne forebygge, at folk blev syge.
Men det er tilsyneladende overhovedet ikke det, som regeringen og Dansk Folkeparti er optaget af.
Man ønsker bare at gøre det sværere for de syge, at gøre det sværere for virksomhederne og dermed også nedbryde den gode ordning, vi ellers havde på arbejdsmarkedet, med, at folk faktisk kunne være der, selv om de var syge.