Lars Løkke Rasmussen (V), 2015-03-24:
Statsministeren havde også en plan, sidst statsministeren gik til valg for at blive statsminister.
Det var en plan, som baserede sig på 12 minutter, og når den blev implementeret, ville der næsten opstå et paradis på jord.
Der ville komme to lærere i alle klasselokaler, og billetprisen i busserne ville falde med 40 pct.
Jeg fik endda nogle klippekort af statsministeren ved overdragelsesforretningen, hvor statsministeren sagde, at jeg skulle passe på dem, og at de ville blive mindre værd over tid.
Jeg har passet på dem og glæder mig over, at der er sket en værdistigning – det klippekort, jeg fik dengang, er måske den bedste investering nogen sinde.
Der var ikke rigtig noget af det, der blev til noget, og jeg kan da godt forstå, at statsministeren nu gerne vil skabe et billede af, at der er styr på det.
Men man er da nødt til at være konkret.
Lad mig spørge om en anden ting.
I forbindelse med oprettelsen af Togfonden DK har man været rundt i hele Danmark og sagt, at der nu kommer investeringer for 28,5 mia. kr.
Der er bare lige det lille problem, at olieprisen er raslet ned.
Hvis man spørger i Kraka, svarer de, at den her fond er underfinansieret med 18 mia. kr., altså at der ud af de 28 mia. kr. mangler 18 mia. kr.
Hvis jeg forstår den aftale, man har lavet her, rigtigt, så går den ud på, at det, der skal bygges, skal bygges.
Og hvis pengene ikke er der, må man finde dem et andet sted.
Hvor er det andet sted?
Er det skattestigninger, er det nogle sygeplejersker, der skal fyres, fordi der skal bygges en ny togbro over Vejle Fjord, eller hvad er det?
Det kan jo ikke nytte noget, at man bare står her og svarer sådan lidt smart tilbage.
Altså, hvordan skal de løfter om de 28,5 mia. kr. i Togfonden DK, som regeringen har givet, indfries, når olieprisen er faldet, og der måske mangler 18 mia. kr.?
Jeg synes, jeg gjorde mig meget umage med at stille et helt konkret spørgsmål til, hvor de her 417 mio. kr. kommer fra, men jeg fik ikke noget svar.
Og det har jo været humlen i den her diskussion, nemlig at vi meget gerne vil tage et ansvar for at løfte nogle bevillinger til politiet, men skulle man så ikke finde pengene samtidig?
De er ikke fundet – regeringen har ikke anvist finansiering.
Tværtimod opererer regeringen jo altså med en megaskrænt, sådan at politiet alt andet lige i år står med lavere bevillinger, medmindre man fylder skrænten op forinden, og så har man større finansieringsmæssige udfordringer.
Det står mig ikke klart, hvor de 417 mio. kr. kommer fra.
Statsministeren vil gerne tegne et billede af, at der er styr på butikken.
Og det kan jeg da godt forstå, for regeringen blev jo født med en økonomisk politik, som faldt fra hinanden, straks man mødte op på regeringskontorerne – den faldt fuldstændig fra hinanden.
Og det er selvfølgelig derfor, at man ikke vil tale særlig åbent om, at man nu er ved at gentage kunststykket.
Lad mig tage et andet eksempel.
Der er aftalt en reform af elmarkedet; det er det, der hedder engrosmodellen, og det er lidt teknisk.
Der har regeringen så skudt ikraftrædelsesdatoen 1 år, og når man læser i lovforslaget, kan man se, at der står, at det er skudt til den 1. maj 2016 for at undgå, at det forventede engangsunderskud på 1 mia. kr. ved engrosmodellens indførelse falder i 2015, og det er for at sikre, at Danmark holder sig inden for underskudsgrænsen i EU's stabilitets- og vækstpakke i 2015.
Hvis man skal oversætte det til dansk, betyder det jo altså, at der her er noget, regeringen gerne vil, men som den er nødt til at skubbe til 2016, fordi den ikke har råd til det.
Og problemet er jo, at med alle de her eksempler samlet sammen står vi i næste valgperiode med en regning på i hvert fald 5 mia. kr., men rimeligvis mere, hvis man også kigger på Togfonden DK, PSO-udfordringer og alt muligt andet.