runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tina Nedergaard (V), 2011-01-18:
Jeg tror, fru Nanna Westerby under sin barselorlov har glemt, at jeg ikke har stillet i udsigt at ville ændre reglerne, for det er jo EU-retlige og konkurrencemæssige regler, som først skal afdækkes, så der er jo ikke nogen, der har forhindret nogen i at gøre noget, fordi jeg ikke har fuldført det stykke arbejde, jeg har igangsat, og som er ambitiøst, og som forudsætter, at vi er meget, meget præcise.
For hverken fru Nanna Westerby eller jeg kan have en interesse i, at der bliver anlagt en sag, hvor vi skal bruge værdifulde skattekroner på at betale en bod til en privat virksomhed, der har vundet en retssag, fordi vi har fortolket reglerne forkert.
Så jeg vil bare sige, at det er vigtigt at være grundig her.
Der er intet, der er blevet forhindret, på grund af at jeg har sat det her analysearbejde i gang.
Tværtimod tror jeg, det meget har været med til også ude i virksomhederne at sætte en dagsorden om, at der er fordele og ulemper ved at gå den her vej, og rigtig mange virksomheder i Danmark ser fordelene.
Det er ikke, at de ønsker nye regler, og det kan vi heller ikke levere, men de vil gerne have den afklaring og vil egentlig gerne gå ind i arbejdet med at skabe flere praktikpladser.
Så jeg har altså ikke forhindret noget, og der er ikke nogen, der på den måde har ventet på mit arbejde.
Nanna Westerby (SF), 2011-01-18:
Hvis ikke der er nogen, der venter på det arbejde, kan man jo lige så godt lade være med at lave det.
Jeg er faktisk ikke helt enig i den vurdering, at der ikke er noget, der holder virksomheder, kommuner, alle mulige byggeprojekter og andre tilbage fra at lave de her sociale klausuler.
Det er jo ikke så længe siden, vi havde en anden undervisningsminister, den nuværende indenrigs- og sundhedsminister, som jo var ude at love bål og brand, hvis man brugte de her sociale klausuler, og som sagde, det var i strid med EU's konkurrenceret, og at man i hvert fald ikke måtte gå ud at bruge det.
Nu er der så mere positive toner fra undervisningsministeren, og det er jeg rigtig, rigtig glad for, og det vil jeg også godt rose for.
Men kan undervisningsministeren ikke godt forstå, at man ikke tør gå ud at sætte noget i gang, altså at man sidder og afventer det her udvalgsarbejde fra Undervisningsministeriet, når der har været så meget kritik af dem, som gik ud og brugte de her sociale klausuler fra den tidligere undervisningsminister?
Tina Nedergaard (V), 2011-01-18:
Nu er vi ikke et samfund, hvor det, at man får lidt kritik af en minister, får de fleste danskere til at ryste, vi er da heldigvis et samfund, hvor man i en virksomhed eller som privatperson, til trods for at en minister måtte mene det ene eller det andet, godt tør indtage det modsatte standpunkt.
Derfor skal jeg blot sige, at der ikke er noget i det arbejde, som jeg har igangsat, som på nogen måde har forhindret, at pensionskasser eller andre kan udnytte de regler, der er.
Jeg har bare ønsket at bistå både de offentlige udbydere og også virksomhederne i at få en større grad af afklaring.
Jeg er også nødt til at sige, at hvad angår reglerne om boligselskaber, er jeg nærmest nødt til at læse op fra svaret igen, for det er simpelt hen ikke mit ressort.
Jeg kan sige, at sigtet med at bruge de sociale klausuler i den almene boligsektor til fremme af antallet af uddannelsespladser opfattes som en god idé, også i Socialministeriet, men at det naturligvis er en forudsætning, at det sker på lovlig vis.
Sådan vil det også være, efter min afklaring foreligger.
Jeg håber på, at den bliver så anvendelig, at virksomheder, kommuner og andre vil føle sig trygge, for det er heller ikke rimeligt, at virksomheder bliver mødt med nogle krav, som simpelt hen er ulovlige, men som ikke kan gennemskue, at de er ulovlige.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2011-01-18:
I Venstre medgiver vi, at vi fortsat har en udfordring med praktikpladser.
Det er sådan, at der har været en kritisk nedgang i antallet af praktikpladser under krisen.
I forhold til praktikpladsantallet kan vi dog heldigvis nu begynde at se, at nedgangen er bremset op.
Men det er selvfølgelig ikke nok, og vi er også helt fra højre til venstre side af salen enige om, at vi skal fortsætte med at have praktikpladssituationen på dagsordenen, og at vi skal fortsætte med at have et meget ambitiøst mål for vores indgåelse af aftaler.
I Venstre er vi meget optaget af, at der er praktikpladser.
Men vi er lodret imod, at en kommune som en betingelse for at indgå en kontrakt med en leverandør af varer, tjenesteydelser eller byggeri kan gå ind og stille et krav om, at leverandøren så skal ansætte eller har ansat x antal elever eller lærlinge.
Vi mener, det er et problem at forpligte en leverandør på den måde, som Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti foreslår her.
Og det skyldes bl.a., at der ikke uden videre kan opstilles en objektiv målestok for, hvilke elevansættelser der kan begrundes i en given kontrakt, bl.a. fordi en virksomhed jo ikke er herre over, hvilke eller hvor mange elever de kan tage ind i en given situation.
Det skyldes jo, at en virksomhed skal være godkendt af et fagligt udvalg til at uddanne elever og lærlinge, for at de kan sikre, at kvaliteten i uddannelsen er i orden.
De faglige udvalg har desuden heller ikke formel eller reel kompetence til at godkende virksomheder i udlandet.
Så her afskærer vi altså bevidst udenlandske virksomheder fra at kunne gå ind og være med.
Vi vil møde nogle EU-retlige problemstillinger, som ministeren også har sagt, men hvilket hun jo så også siger at man ønsker en afklaring af; og det venter vi på.
Så vi har det altså også sådan, at hvis vi ikke beder dem om først at vise vejen, synes vi faktisk ikke, det er o.k., at vi så blokerer fuldstændig for alle andre.
Til sidst vil jeg sige, at målsætningen her jo faktisk er, at vi har en tæt sammenhæng mellem den samlede praktikpladsaftale og indsatsen for fremskaffelse af flere praktikpladser.
Den aftale indgik vi den 1. november 2010, og den var jo, som ministeren har sagt, en lille sum penge på 2,4 mia. kr.
Det er en betydelig sum, og det næste er, at det bliver til 8.900 flere praktikpladser.
Så i Venstre mener vi altså ikke, at forslaget her tilbyder andet eller mere end det, vi allerede har indgået en aftale om.
Tværtimod mener vi, at de sociale klausuler i værste fald har en negativ konsekvens for både det erhvervsliv, der er omkring os, og det sociale engagement og bare skaber mere bureaukrati og en øget kontrol i stedet for at fremme situationen.
Så i Venstre henholder vi os til praktikpladsaftalen fra 2010, og det betyder altså også, at vi ikke kan støtte dette beslutningsforslag.
Karsten Hønge (SF), 2011-01-18:
Nu bryster ordføreren sig også ligesom ministeren af de 2,4 mia. kr.
Men nu skal vi jo her være opmærksomme på – og jeg lagde mærke til, at ministeren da også belagde sine ord på den rigtige måde – at man har mod til at fremskaffe 2,4 mia. kr. fra erhvervslivet.
Altså, det er jo penge, som arbejdsgiverne selv har betalt, bortset fra de 170 mio. kr.
Så det offentliges investering i den praktikpladsaftale er 170 mio. kr. ud af de 2,4 mia. kr., vil jeg sige for nu lige at holde fast i proportionerne.
Det er jo rigtigt, at det her, afhængig af, hvordan man beregner det, meget gerne skulle kaste nogle praktikpladser af sig.
Men det ændrer jo ikke på, at ordføreren er nødt til at forholde sig til, at der altså fortsat står 7.386 praktikpladssøgende derude, og mens vi snakker her, er det dem, der render panderne mod lukkede døre.
Så synes jeg, det var bedre, om ordføreren prøvede at lede efter nogle løsninger på det.
Hvad er ordførerens holdning til, at en række borgerlige medlemmer af byråd og regionsråd faktisk har besluttet at afsøge de her muligheder i stedet for at afvise dem?
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2011-01-18:
Men ministeren har lovet, at der kommer en afdækning af, hvad de EU-retlige regler egentlig er, for vi ser ligesom mange steder, at socialdemokratiske kommuner så sørger for at lave så meget fnidder og filter i, hvad det egentlig er, der gælder, at det private erhvervsliv faktisk ikke kan komme ind og byde på opgaverne.
Så det er noget for noget her, og jeg mener ikke, det er fra Christiansborg, vi skal stille krav og blokere.
Og ja, alle unge kan i dag starte på en erhvervsuddannelse, og de kan komme igennem.
Men det er, fordi vi også i samme forligskreds aftalte, at der kunne eksistere skolepraktik.
Karsten Hønge (SF), 2011-01-18:
Jo, men altså en ting er, at ordføreren ikke vil gå ind og pålægge kommunerne at lave noget, men hvad skulle så forhindre, at staten gjorde det?
Staten kan da gå i gang med at stille de her krav til de firmaer, der ønsker at arbejde sammen med det offentlige.
Jeg synes også, det er en noget skæv måde at stille det op på, som om det fuldstændig ville ødelægge de her virksomheder.
Jamen de har da et simpelt valg: Hvis de synes, det er så bøvlet at arbejde sammen med det offentlige, kan de jo bare søge deres kunder andre steder.
Men hvis et firma ønsker at tjene penge på skatteborgerne, ønsker at tjene penge på staten, regionerne eller kommunerne, var det måske naturligt, at man bad dem om at spille positivt med på en af de allervigtigste dagsordener, vi har, nemlig hvordan vi får de unge til at tage en uddannelse.
Så vil ordføreren prøve at forholde sig til, at borgerlige lokalpolitikere faktisk har set nogle muligheder her for at fremskaffe praktikpladser til de unge?
Jesper Langballe (DF), 2011-01-18:
Det siger sig selv, at vi alle må være interesserede i, at ungdomsarbejdsløsheden imødegås, ved at der fremskaffes så mange lærlinge- og praktikpladser som muligt, og derfor indgik, som det er blevet nævnt, regeringen og Dansk Folkeparti, Socialdemokraterne og De Radikale en finanslovaftale for 2011 om, at antallet af praktikpladser skulle søges øget med 8.900, herunder at regeringen inden den 1. marts får kortlagt virksomhedernes EU-retsstilling i forhold til det, vi her taler om.
Og det går jo den rigtige vej, som vi også har hørt.
Det, der foreslås her af Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti, er jo i virkelighedens verden i fuldt sving.
Det nye er, at et »kan« ske bliver til et »skal«, og det synes vi ikke er tiltalende.
Derfor skal der alene ses på ydelsen og prisen.
Hvis man tynger betingelserne yderligere, hvad enten det er med miljømæssige eller sociale klausuler, vil man uvilkårligt fordyre kontrakterne.
Ved at tvinge arbejdsgiverne til at ansætte bestemte medarbejdere, som virksomheden slet ikke har ønsket, risikerer man, at disse medarbejdere kommer til at stå i et dårligt lys i virksomheden.
Så vidt vi kan se, er der også den mulighed, at resultatet måske bliver det modsatte af det, der var hensigten, nemlig, at virksomhederne siger til sig selv: Jamen hvis vi alligevel skal påtvinges praktikanter som betingelse for en opgave, kan vi lige så godt lade være med at have faste lærlinge og praktikanter og vente, til opgaven foreligger.
Risikoen er jo, at man mindsker antallet af praktikpladser i stedet for at øge det.
I det hele taget vil de påtvungne praktikanter kunne fortrænge virksomhedens egne medarbejdere, også udlærte.
Der er næppe nogen tvivl om, at dette forslag, hvis det blev vedtaget, ville gå hårdt ud over de små og mellemstore virksomheder, ja, måske blive en afgørende strikke om deres hals.
Vinderne vil være de store virksomheder, som altid vil kunne konkurrere med de små på prisen, og som har råd til at følge betingelserne.
At det så strider mod EU-reglerne, får ikke os til at ligge søvnløse om natten, men vi må dog medgive regeringen, at man ikke kan vedtage et beslutningsforslag, der strider mod EU-reglerne.
Det giver jo ikke nogen mening, og det er så mærkeligt, at det kommer fra så EU-venlige partier.
Forslaget vil virke dyrt og bureaukratiserende, og det vil svække den fri konkurrence.
Dermed ikke være sagt, at vi ikke fuldt ud tilslutter os den grundintention, der bringer antallet af praktikpladser i vejret, og derfor kan vi jo ikke henstille nok til virksomhederne om at vise samfundssind, hvilket da også adskillige gør.
Staten kan understøtte det ved opfordringer i hvert enkelt tilfælde, netop hver enkelt, for hvis det her skal ramme rigtigt, er det jo netop i det enkelte konkrete tilfælde, sagen skal vurderes.
Det er, som regeringen har udtrykt det, vigtigt, at dette samfundssind, hvis det skal have nogen gang på jorden, er forretningsdrevet.
Vi kan ikke støtte forslaget.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2011-01-18:
I Venstre glæder vi os meget til, at ministeren kommer med den redegørelse, som kommer om EU-retlige regler.
Så ser vi på hele området igen.
Vi må sige, at der er ting, der kan lade sig gøre, og det må være i orden så, men det er ikke noget, vi billiger stort.
Det er ikke noget, vi ser som noget, der skal rulles ud over hele landet.
Det er ikke noget, vi ønsker.
Vi ønsker det frie marked med fuldstændig lige vilkår for alle, og det skal ikke være afhængig af, om man kan levere en elevplads eller ej.
Er man et lille firma, som kun har ganske få medarbejdere, men har mulighed for at løse en opgave i det offentlige regi, så skal det også være muligt at byde ind og få opgaven, og det skal ikke blokeres af, om man har en elev eller lærling eller ej.
Karsten Hønge (SF), 2011-01-18:
Problemet er jo bare, at mens vi snakker, løber tusindvis af unge panden mod lukkede døre derude.
Det er jo rigtigt, at man kan tage tallene på den måde, at man jo kan se dem i forhold til i januar, men man kunne jo også se de praktiktal, der kom i sidste uge og så sammenligne dem med dem for nøjagtig et år siden.
Så er de faktisk vokset med 414 elever eller med 6 pct., og i øjeblikket står der altså 7.386 unge i praktikpladskøen.
Vi har da også ude i landet set kommuner, Odense Kommune og AArhus Kommune, hvor oven i købet de borgerlige medlemmer stemmer for at gå ind at lave de her sociale klausuler.
Vi har også set Region Syddanmark gøre det samme.
Så jeg synes, vi skal være optaget af at løse problemer for de 7.386, og jeg synes, vi skal prøve at finde nogle løsninger, som nogle kommuner har gjort – og også i hvert fald én region har gjort.
Jeg synes, at jeg kan savne, at staten her går foran og laver nogle aftaler med pensionsselskaberne og boligselskaberne og selv sørger for at komme med nogle signaler over for de leverandører, der er til staten.
Christine Antorini (S), 2011-01-18:
Jamen hvis jeg forstår Venstres ordfører korrekt, så betyder det, at Venstre nu så åbenbart helt vil forbyde det, som man kan i dag, og som er fuldt lovligt, for den situation, som Venstres ordfører beskriver, er jo det, som man gør i et antal kommuner, herunder Aarhus Kommune.
Jeg hørte undervisningsministeren lige før sige, at ministeren faktisk var positivt indstillet over for, at det offentlige i langt højere grad kunne være en drivkraft netop for at motivere private virksomheder til at oprette lærepladser, men nu siger Venstres ordfører præcis det modsatte.
Så jeg vil godt vide: Hvad er det, der er Venstres holdning her?
Vil Venstre dog ikke i det mindste anerkende, at den mulighed er der i dag, og at den fortsat skal kunne benyttes?
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2011-01-18:
Som det er i dag, har en lille virksomhed mulighed for at byde ind på vedligehold af, det kan være af grønne arealer, det kan være bygninger, og de kan få lov til at få opgaven, men det kan vel være, at det firma er så lille, at der kun er en, måske to medarbejdere i det.
Der er ikke overskud og ressourcer, lad os så sige det, til, at man tager en lærling eller en elev ind, og det vil betyde, at den virksomhed så ikke kan byde på opgaven.
Så er vi inde i, at det ikke er et åbent, frit marked, så er det blokeret af, at der kun er særlig udvalgte, der kan søge, og så bliver det til – for jeg må jo forvente, at de sociale klausuler gælder kommunen lige så vel som alle andre – at det så er kommunen, der selv har sine lærlinge, som selv varetager hele opgaven, og så er det hele låst fuldstændig.
Der er ikke noget frit marked overhovedet.
De små og mellemstore virksomheder har virkelig behov for at få mulighed for at byde ind, men som det er i dag, vil nogle af dem, hvis der kommer sociale klausuler, være fuldstændig forhindret i at få en opgave i det offentlige, fordi de ikke har x antal elever.
Og det er vi ikke tilhængere af.
Christine Antorini (S), 2011-01-18:
Det sidste svar fra ordføreren forstod jeg simpelt hen ikke.
Hele ideen med de to beslutningsforslag er netop, at det offentlige, i det her tilfælde staten, jo er en kæmpestor arbejdsgiver, som udbyder en række opgaver, f.eks. renoveringer af skoler, fremrykning af offentlige investeringer inden for veje osv., og det betyder, at det er en arbejdsgiver, som kan give job her og nu til private virksomheder.
Det er det, det går ud på.
Det kan give job til private virksomheder, og det, der er fordelen ved, at man har en holdning til det, når man udbyder job, er, at man kan fremme bestemte typer af produktioner.
Det kan være miljøvenlig produktion, det kan også være virksomheder, som påtager sig det ansvar gerne at ville uddanne unge mennesker, så de kan få en læreplads og ende med at blive faglærte håndværkere.
Hvordan i alverden kan Venstres ordfører få det til, at det her er et spørgsmål om bureaukrati, og at den offentlige sektor skal blive større?
Kan ministeren ikke bekræfte, at det her går ud på at stille nogle fuldstændig ens krav til private virksomheder, og at dem, der får forret, er dem, der lever op til udbudsmaterialet, sådan som det er en række steder allerede i dag, og som betyder, at vi får flere udlærte unge mennesker?
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2011-01-18:
Jeg forhindrer ikke nogen borgerlige politikere i lokalt at finde løsninger, der egner sig til dem, men nu er der jo en grund til, at hr. Karsten Hønge og jeg er medlem af hvert sit parti.
Og jeg deler overhovedet ikke den vinkel, det synspunkt, som hr. Karsten Hønge bringer ind, at staten skal gå ind og være den store forpligtende formynder for alle og være den, der regulerer alt.
Tværtimod vil jeg gerne have, at staten er hjælper for dem, der har særlige behov for hjælp, men resten af os skulle gerne kunne klare os selv.
Og hvis vi skal kunne det, betyder det også, at det private erhvervsliv skal have lov til at komme ind og byde på opgaver, for som det er i dag, vokser den offentlige sektor eksplosivt.
Det er der, arbejdsopgaverne ligger rigtig meget i øjeblikket, og hvis det er meningen, at vi ligesom skal have et erhvervsliv, der kan fungere, bør de dog have lige muligheder.
Det kan jo ikke være sådan, at det offentlige kun skal være og kere sig om sig selv.
Louise Schack Elholm (V), 2011-01-18:
Rammeaftalerne skal hjælpe kommunerne med at koordinere de tilbud, der er, og det behov, der er for tilbud.
Det er ideen med rammeaftalerne.
Meta Fuglsang (SF), 2011-01-18:
Hvis formålet er at koordinere det, der allerede er, hvor skal vi så gå hen for at sikre, at der bliver det, der er brug for?
Det er vel mere det, der er spørgsmålet.
At rammeaftalerne skal koordinere det, der allerede er, er ordførerens formulering af det her.
Men hvem skal så sørge for, at der er de nødvendige tilbud, når vi taler specielt om de små tilbud?
Louise Schack Elholm (V), 2011-01-18:
Det er meningen, at man skal se, hvor meget kommunerne har behov for, og hvad der er af muligheder her, og på den måde skal man koordinere det.
Det er hele tanken med rammeaftalerne, at man skal have en højere grad af kommunikation, og at man bedre skal kunne se, hvad der er behov for, og hvad man har.
Derfor er der både en styringsdel og en udviklingsdel, så man både kan se på, hvordan man kan styre det, og hvordan man kan udvikle det faglige indhold.
René Skau Björnsson (S), 2011-01-18:
Det her forslag går jo ud på at ændre rammeaftalerne og flytte koordineringen til kommunerne på det specialiserede socialområde.
Fra socialdemokratisk side har vi en række betænkeligheder ved lovforslaget.
Allerede under forhandlingerne dengang påpegede vi, at der er brug for en særlig omhu, en særlig eftertænksomhed, når vi laver lovgivning for handicappede børn og voksne, psykisk syge, børn, der har oplevet omsorgssvigt, hjemløse og misbrugere.
Vi var og er tilhængere af, at der sker en glidende decentralisering af institutionerne der, hvor det er hensigtsmæssigt for det enkelte menneske, og hvor det samtidig kan sikres brugerne, at behandlingen, kvaliteten og indsatsen som minimum er på samme niveau som før.
Forudsætningen er jo, at man anerkender, at ikke alle institutioner kan decentraliseres.
Der er simpelt hen handicappede med så specialiserede behandlingsbehov, at der er brug for og behov for et større befolkningsgrundlag, end de fleste kommuner kan levere.
Af forslaget her fremgår det så, at koordineringen nu skal overdrages til kommunerne i stedet for regionerne, fordi de jo i langt højere grad end forventet har overtaget tidligere amtslige eller regionale tilbud, og det var jo sådan set også det, der var vores bekymring i sin tid, for vi frygtede som sagt, at det ville føre til en afspecialisering på det sociale område.
Der er mange ting i det her forslag, som vi gerne vil have belyst nærmere under udvalgsbehandlingen.
Vi synes bl.a., at det er problematisk, at kommuner og regioner ikke bliver forpligtet til at inddrage brugerorganisationerne, patientorganisationerne.
En problemstilling, som vi også synes vi skal have belyst, er, hvem der fremover skal tage initiativ til at få lavet nye specialiserede tilbud på det sociale område.
Der er jo mange eksempler på, at det fælleskommunale initiativ ikke rigtig fungerer i praksis.
Det er jo også det, der fremgik af en undersøgelse, vi fik fra KREVI, og som hedder »Samarbejde på formel – en analyse af de sociale rammeaftaler«.
Den viste, at ingen kommuner ønsker at oprette tilbud, hvor de ikke selv kan benytte størsteparten af pladserne.
Det skyldes, viste det sig, i høj grad den finansieringsstruktur, der findes på området; den underbygger ikke samarbejdet mellem kommunerne.
Så med de her kommentarer skal jeg sige, at vi Socialdemokrater ikke kan stemme for forslaget, som det foreligger nu.
Vi vil gerne have igangsat en ordentlig evaluering af kommunalreformen, bl.a. for at se på det specialiserede socialområde, herunder også en belysning af de stigende udgifter, der har været på det sociale område.
Martin Henriksen (DF), 2011-01-18:
Såfremt lovforslaget vedtages, vil rammeaftalerne forenkles, og koordineringen vil blive flyttet til kommunerne.
Det giver derfor efter Dansk Folkepartis opfattelse god mening at overlade en større del af ansvaret til kommunerne, og jeg håber og har da også en forventning om, at de enkelte kommunalbestyrelser vil gøre deres bedste i forhold til at udvikle gode aftaler og initiativer på området.
Det er hensigten, at lovgivningen sætter de overordnede retningslinjer for rammeaftalerne, som udfyldes af kommunalbestyrelserne og regionsrådene.
Rammeaftalerne skal bidrage til at skabe et godt beslutningsgrundlag for den enkelte kommunalbestyrelses tilrettelæggelse af det sociale område og det almene ældreboligområde.
Det er fornuftigt, at parterne efter den foreslåede model får mulighed for selv at beslutte, hvilke tilbudstyper der skal behandles i udviklingsstrategien, ligesom det er fornuftigt, at denne mulighed suppleres med en adgang for socialministeren til at udmelde, at bestemte temaer eller tilbudstyper skal behandles for et givent år.
Det er godt, at kommunerne i højere grad får ansvaret, og at det bliver det klare udgangspunkt, men det er også godt, at muligheden for en mere central styring i forhold til temaer og tilbud tages med i lovforslaget.
Folketingets Socialudvalg kan jo også, hvis det er et ønske, overveje at tilkendegive over for ministeren, hvis der er særlige områder, som kunne tænkes at indgå som temaer på et tidspunkt.
I forhold til brugerinddragelse er der i høringssvarene rejst en kritik af, at brugerorganisationerne ikke er nævnt i tilstrækkelig grad i lovforslaget.
Disse to elementer fjerner de bekymringer, som vi har haft i forhold til lovforslaget, men vi vil dog følge udviklingen.
Dette lovforslag fjerner en række regler, medfører administrative lettelser og færre offentlige udgifter, og derudover fastsættes nogle fornuftige retningslinjer, som skal medvirke til, at borgerne får de bedste tilbud.
Med disse bemærkninger kan Dansk Folkeparti støtte lovforslaget.