Carsten Bach (LA), 2015-11-19:
Faktisk er jeg miljøordfører for Liberal Alliance og ikke landbrugs- og fødevareordfører, men jeg har nu alligevel fået lov til at fremføre vores ordførertale i dag på vegne af vores landbrugs- og fødevareordfører.
Selv om jeg ved, at hun rigtig gerne selv ville have holdt talen, er hun desværre optaget af et andet folketingshverv.
Baggrunden for randzonelovgivningen går tilbage til den tidligere borgerlige regering, da spørgsmålet om randzoner blev støttet af Dansk Folkeparti.
Det har vi også fået bekræftet tidligere i dag.
Derfor udarbejdede den borgerlige regering en stor plan, kaldet »Grøn Vækst«.
Et af elementerne heri var forslaget om at indføre 10 m randzone omkring alle danske vandløb.
Kort tid derefter og efter fremlæggelsen af »Grøn Vækst« kunne man på et stormøde i Sønderjylland opleve begyndelsen til et af de største oprør blandt danske landmænd nogensinde.
Landmand efter landmand kunne rejse sig og fortælle, at sådan som udspillet nu var formuleret, skulle der tilsyneladende være randzoner i områder, hvor det overhovedet ikke gav nogen mening, selv omkring afvandingskanaler og grøfter, der gennemskærer den sønderjyske marsk, med det resultat, at størstedelen af arealerne simpelt hen måtte tages ud af drift.
Den del af det blev så godt nok pillet ud af randzoneloven.
Der blev efterfølgende indsendt et historisk højt antal høringssvar med massive protester mod den manglende faglighed, og det blev påpeget, at gennemførelsen ville få store konsekvenser for dansk landbrug.
Så blev der valg i 2011, regeringsmagten skiftede, landmændene forberedte retssager mod staten gennem deres organisationer, og den nye socialdemokratisk ledede regering forberedte yderligere stramning af den her lovgivning.
Kortgrundlaget for udførelsen af lovgivningen var totalt ubrugeligt.
Landmændene udøvede civil ulydighed, og ministeren nægtede at mødes med landmændene.
Samtidig skete der det, som jo indimellem sker i dansk politik, nemlig at man havde et standpunkt, til man tog et nyt: Man har en holdning, mens man sidder i regering, og man får en anden, når man kommer i opposition.
Det er der jo ikke noget galt med, der er intet galt i at blive klogere og ændre standpunkt.
Venstre, Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti udviklede sådan løbende og gradvis en modstand imod deres egen randzonelov, og de støttede endda også alle landmændenes protester.
Så fornuften og fagligheden er nu på vej tilbage, og tak til ministeren for det.
Betyder det så, at vi er fuldstændig ligeglade med miljøet?
Nej, det gør det ikke.
Og betyder det, at vi overhovedet ikke kommer til at se randzoner i fremtiden?
Nej, det gør det formentlig ikke.
Mange steder giver randzonerne ikke umiddelbart nogen mening, andre steder bør der måske etableres randzoner, der er endnu bredere end 10 m, og det er, fordi det fagligt giver mening.
Mange landmænd står i dag i en økonomisk katastrofal situation.
Vi har mishandlet landbruget og gjort erhvervet til prygelknabe for alt, hvad der handler om miljø.
Afskaffelsen af loven om randzoner er en håndsrækning, og næste skridt, som forberedes i øjeblikket, er at tillade, at der gødskes efter planternes behov, og det haster med at få ændret og lempet på landbrugets rammevilkår, så erhvervet igen kan tjene penge, afdrage på egen gæld og genvinde stoltheden – ikke nødvendigvis på bekostning af miljøet, men i samspil med miljøet og erhvervet.
Liberal Alliance støtter lovforslaget, og vi forventer os rigtig meget af den samlede landbrugspakke.
I Liberal Alliance er det ikke så meget rækkefølgen, der er interessant for os, men mere det samlede resultat, og at det samlede resultat er det mest effektive og omkostningseffektive.
Så den tidsmæssige parallelitet er ikke så afgørende for Liberal Alliance.