Tina Nedergaard (V), 2010-04-08:
I det fremsatte forslag pålægges regeringen at fastsætte et vejledende undervisningstimetal for folkeskolens seksualundervisning.
Forslaget begrundes med, at der i dag er store udsving i omfanget og kvaliteten af undervisningen, og at et vejledende undervisningstimetal vil styrke undervisningen.
Timetallet skal fastsættes på baggrund af en vurdering af det tidsforbrug, der er nødvendigt for at leve op til målene for seksualundervisningen, som af forslagsstillerne omtales som et fag.
Forslagsstillerne forudsætter, at en fastsættelse af et vejledende timetal vil være omkostningsneutralt, da der ikke er tale om ekstra timer, men blot en tilkendegivelse af, hvor mange timer de fælles mål nødvendiggør.
Forslaget opfordrer desuden regeringen til at igangsætte en evaluering af faget sundheds- og seksualundervisning og familiekundskab med henblik på at belyse det nuværende omfang og kvaliteten af undervisningen for derved at kunne vurdere, hvorvidt der er behov for at udskille seksualundervisningen som et selvstændigt fag med et minimumstimetal.
Jeg er enig med forslagsstillerne i, at det er vigtigt, at folkeskolens seksualundervisning er med til at understøtte, at børn og unge klædes på til at møde seksuallivets mulige udfordringer.
Det er regeringens holdning, at folkeskolens seksualundervisning naturligvis skal leve op til de nationale krav, der er fastsat, og at opgaven skal varetages forsvarligt ude på skolerne.
Den tidligere undervisningsminister inviterede da også aktører og interessenter på området til møde – endda til et stormøde – den 25. januar 2010.
Mødet var tilrettelagt som en åben dialog med henblik på at få forslag på bordet til forbedring af undervisningen.
På mødet oplyste den tidligere undervisningsminister, at han efterfølgende ville drøfte de gode forslag og input til en mulig forbedring af seksualundervisningen med folkeskoleforligskredsen.
Jeg er enig med forslagsstillerne i, at det er et problem, når flere af folkeskolens elever modtager en så ringe seksualundervisning, som flere undersøgelser peger på.
Sammenholdt med tal, der viser en stigning i antallet af kønssygdomme og en stigning i antallet af aborter blandt de helt unge, mener jeg også, at der er grund til at se nærmere på sagen.
Der blev også sat spørgsmålstegn ved lærernes kompetencer, og mere tidssvarende undervisningsmateriale blev efterspurgt.
Jeg er enig i, at der er et problem, som vi skal se på, men regeringen ser ikke forslaget som en løsning på de påpegede problemer med seksualundervisningen.
Jeg er faktisk meget uenig i den del af forslaget.
Undervisningen i emnet er obligatorisk i 1.-9. klasse og gives i forbindelse med klassens tid eller i undervisningen i skolens obligatoriske fag.
Det er velbegrundet, i og med at trin- og slutmål for emnet har en lang række snitflader og emnesammenfald med skolens obligatoriske fag.
Hvad angår det andet formål med evalueringen, nemlig at belyse omfanget og kvaliteten af undervisningen, foreligger der allerede en grundig dokumentation af, at seksualundervisningen er af meget svingende kvalitet.
Der er derfor ikke grund til at afvente resultatet af endnu en undersøgelse.
Vi har nemlig et ret godt overblik over, hvor problemerne er.
Med hensyn til forslaget om at fastsætte et vejledende timetal for sundheds- og seksualundervisning og familiekundskab er det i dag sådan, at det er skolelederens ansvar, at undervisningen varetages forsvarligt, herunder hvor meget tid der afsættes til seksualundervisningen, hvornår på skoleåret og på hvilke klassetrin det sker.
Fra regeringens side vil vi ikke begrænse skolernes fleksibilitet ved at fastsætte et særligt vejledende undervisningstimetal for seksualundervisningen.
Jeg vil også gerne tilføje, at der faktisk også her kan være temmelig store regionale og lokale forskelle på, hvornår opgaven er løst, og på, hvad det kræver at løse den.
En fastsættelse af et vejledende timetal for seksualundervisningen vil simpelt hen kræve en lovændring, og såfremt et sådan vejledende timetal skulle være udgiftsneutralt, ville det betyde, at vi i folkeskoleforligskredsen skulle finde en tilsvarende reduktion af timetallet i andre fag.
Regeringen vil i stedet for gå videre med nogle af de ideer, der kom frem på stormødet den 25. januar 2010 med interessenter og eksperter.
Jeg vil derfor nedsætte en gruppe med Undervisningsministeriets fagfolk og eksterne eksperter, som kan arbejde videre med løsningsforslagene fra stormødet og supplere med yderligere ideer.
Jeg vil gerne understrege, at der ikke er tale om nogen syltekrukke.
Dem er jeg faktisk sådan generelt modstander af, så hellere sige at man ikke agter at handle yderligere.
Jeg vil derfor bede om at få et oplæg til sommer, så vi allerede i det kommende skoleår kan sætte de nye initiativer i gang.
Med disse ord vil jeg sige, at jeg har forståelse for begrundelsen for forslaget, men at regeringen ikke støtter det i sin helhed.