Line Barfod (EL), 2011-02-08:
Mange tak.
Debatten om efterlønnen er jo i den grad blevet en meget afgørende debat om, hvad det egentlig er for et samfund, vi vil have.
Vil vi have et samfund med så stor ulighed, stor arbejdsløshed som muligt, hvor man kan presse lønningerne, og hvor velfærd og det at have et godt liv er for dem, der har råd, mens de, der ikke har råd, enten må vente på, at de får det så dårligt, at de kan få nogle almisser, eller også bare må blive ved med at knokle?
Jeg synes, det har været ret uhyggeligt i den her debat at blive ved med at høre det her argument om, at hvis man er rask, må man ikke trække sig tilbage fra arbejdslivet, fordi regeringen og Liberal Alliance jo hele tiden glemmer at sige, at det kun gælder for de lavtlønnede.
Vi fik jo meget tydeligt svar fra beskæftigelsesministeren på, at regeringen overhovedet ingen intentioner har om, at alle de, som har fået kæmpetilskud fra skatteborgerne til at spare op i private pensionsopsparinger, skal tvinges til at blive på arbejdsmarkedet.
Nej, der må man fuldstændig selv bestemme, hvornår man trækker sig tilbage.
Men alle de lavtlønnede skal tvinges til at blive, til de bliver syge og nedslidte.
Og det er den, der nu står for skud.
Der bliver sagt, at det er, fordi vi skal have økonomien til at hænge sammen.
Man glemmer at sige, at grunden til, at der er et kæmpehul i statskassen, der skal dækkes, er, at man har givet masser af skattelettelser.
Pengene fosser ud til de rigeste i det her samfund.
Man glemmer at sige, at grunden til, at vi har et stort problem med økonomien, er, at man overhovedet ikke har gjort noget for at skaffe folk i arbejde, skaffe nogle job, de kan få arbejde i, men i stedet bare har ladet arbejdsløsheden stige, fordi man sådan set er enig med de økonomiske vismænd og Dansk Arbejdsgiverforening i, at arbejdsløsheden ikke må være for lav, for så kan man ikke trykke lønningerne ordentligt.
Der har jo været noget diskussion på det seneste om, hvad vi skal leve af.
Den kommer vi til at have igen den 24. februar i debatten om en forespørgsel, som Enhedslisten har stillet til statsministeren om, hvad vi skal leve af.
Vi har fremlagt en lang række forslag til, hvordan vi skaber mange flere job, og hvad vi skal leve af, også masser af forslag til, hvordan vi finansierer det.
Men jeg synes, det er lige så vigtigt som at diskutere, hvad vi skal leve af, at diskutere, hvordan vi skal leve.
Ønsker vi at have samfund, hvor alle har mulighed for at få et godt liv, og hvor man også kan have godt arbejdsliv og også kan få en værdig alderdom?
Eller ønsker vi at have samfund, hvor de rige – de, der har penge nok – kan bestemme i deres eget liv, mens det for det store flertal af befolkningen bare er et spørgsmål om at komme så hurtigt som muligt ud på arbejdsmarkedet og knokle så meget som muligt i så mange år som muligt, indtil man er nedslidt, og så kan man, hvis man er heldig og kommer igennem forløbene med de mange ansøgninger, der skal til, få en seniorførtidspension, inden man så får en meget lille folkepension? Jeg synes helt klart, at vi skal holde fast i de kæmpe goder, vi har opnået ved mange års faglig kamp, som har gjort, at vi har et velfærdssamfund, som bygger på, at alle i samfundet skal have mulighed for et godt liv, og at alle i samfundet også skal have mulighed for en værdig alderdom.
Og det er det, hele den her debat om efterlønnen faktisk handler om, nemlig hvorvidt vi skal gå væk fra det samfund, hvor vi prøver at skabe velfærd for alle, og over til et samfund, hvor der kun er velfærd for dem, der har penge nok og magt nok til at få kæmpetilskud fra skatteborgerne til at sørge for, at de får de penge.