runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Clausen (EL), 2010-01-20:
Statsministerens sidste svar forklarede måske, hvad der er gået galt her.
Statsministeren svarer ikke på det, der bliver spurgt om, men på noget, han har hørt et eller andet sted at nogen har spurgt ham om.
Der er jo ikke nogen, der har spurgt om lønsummen på de enkelte hospitaler.
Det er sådan set problemet, og det hænger jo sammen med, dels at man har nogle styringsinstrumenter, som gør, at det er meget, meget svært at håndtere økonomien, fordi man jo lige præcis kun kan prioritere nogle ganske bestemte operationer og nogle ganske bestemte behandlinger, mens andre er uden for kontrol, dels at man i realiteternes verden har for få penge til at leve op til de ambitioner, som regeringen er god til at beskrive.
Det er jo kendsgerningen.
Så det, vi beder statsministeren om, er jo ikke at forholde sig til det enkelte sygehus, men forholde sig til den generelle situation, sygehusvæsenet er i, og som rammer de ansatte på sygehusene og også rammer patienterne.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-01-20:
Hvis vi nu ikke snakker om enkelte sygehuse og enkelte afdelinger, men snakker om det samlede danske sundhedsvæsen, så er situationen i det samlede danske sundhedsvæsen den, at vi år for år har en realvækst, og at vi år for år tilfører flere ressourcer.
Jeg har også tilkendegivet her i dag, at selv om vi nu på grund af den finansielle krise står i en ny situation, hvor vi skal konsolidere dansk økonomi – oppositionen er larmende tavs om den udfordring, men vi skal konsolidere vores økonomi, også for at leve op til de konvergenskrav, der følger af EU-bestemmelserne – vil det fortsat være regeringens prioritet, at sundhedsområdet er et område, der kan have en moderat vækst.
Det er situationen, og jeg påtager mig gerne det ansvar, at vi år for år har prioriteret stadig flere ressourcer til sundhedsvæsenet og derfor også behandler stadig flere patienter, får stadig bedre kvalitet og har kortere ventetider, end da vi kom til.
Det er ikke det samme, som at der ikke er udfordringer, og det er ikke det samme, som at hvis vi kunne plukke pengene ned fra træerne, kunne vi gøre noget mere.
Men jeg påtager mig ansvaret.
Per Clausen (EL), 2010-01-20:
Jeg går ud fra, at statsministeren også påtager sig ansvaret for den gennemført uansvarlige økonomiske politik, som regeringen fører, og som betyder, at man i Folketinget får vedtaget en finanslov, som betyder en gigantisk vækst i statens underskud, bl.a. fordi man insisterer på at fastholde skattelettelser i en situation, hvor der i hvert fald beskæftigelsesmæssigt ville være meget vundet ved at give pengene til noget andet.
Og uanset hvad statsministeren siger, er realiteten jo den, som mennesker oplever i dag, nemlig at sygehusene fyrer folk, og at der er patienter, som ikke bliver behandlet.
Så hørte jeg statsministeren love, at næste år – det må så være 2011 – vil der også være flere penge til sygehusene.
Jeg har forstået, at der også skal være flere penge til skolerne, og jeg har også forstået, at der skal være nulvækst i de offentlige udgifter.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-01-20:
Angående skattelettelser har regeringen lavet en fuldt finansieret omlægning af skatter og afgifter i vores samfund.
Det er en samlet reform, som er fuldt finansieret helt ned til sidste decimal – fuldt finansieret!
Det er i øvrigt en reform, som ikke skaber langsigtede økonomiske problemer, men løser langsigtede økonomiske problemer, og det bidrager til at styrke den langsigtede holdbarhed.
Uden denne fuldt finansierede skatteomlægning ville Danmark stå med større økonomiske problemer ude i horisonten, end vi gør i dag, så dem, der vil af med denne skatteomlægning, er altså folk, der gerne vil grave hullet i statskassen større og ikke mindre.
Sådan hænger det sammen.
I forhold til udfordringerne i 2011, 2012 og 2013 må vi jo vende tilbage til dem, når vi fremlægger vores finanslovforslag.
Men det kommer da til at kalde på prioritering, for vi kører i øjeblikket med et underskud, som vi jo i længden ikke kan blive ved med at køre med, så det skal vi have gjort mindre i de kommende år.
Skal vi tilgodese det, samtidig med at vi bringer balance i økonomien, kalder det altså på prioritering og politiske beslutninger, og jeg inviterer oppositionen til at deltage i det arbejde.
Anders Samuelsen (LA), 2010-01-20:
Det er godt, man er gammel løber, så man kan holde til det.
Statsministeren kritiserer med rette oppositionen for at være larmende tavs i forhold til de udfordringer, som vi står over for økonomisk.
Men det må jo så omvendt betyde, at regeringen må være buldrende, højlydte om, hvilke bud de selv har på, hvad der skal gøres for at løfte de udfordringer, som vi står over for.
Ifølge de sidste tal i politiken.dk eksploderer udgifterne til dagpenge i de kommende år.
Samtidig har regeringen, så vidt man forstår Dansk Folkeparti, givet Dansk Folkeparti vetoret i forhold til at ændre på skattepolitikken de næste 10 år; samtidig er vicestatsministeren for nylig blevet banket på plads – det er hun ikke helt enig i selv – med hensyn til efterlønsdiskussionen; og samtidig er folkeskolen, så vidt jeg kan forstå, blevet fredet.
Der er ligesom ikke rigtig nogen bud på, hvordan man så konstruktivt går ind og gør noget.
Vi må ikke gøre noget ved skatten, vi må ikke gøre noget ved efterlønnen, vi må ikke gå ind og nytænke folkeskolen på det økonomiske område.
Hvad er egentlig regeringens bud på, hvordan vi løser det her?
Er det lavere virksomhedsbeskatning?
Er det lavere moms?
Er det besparelser andre steder i den offentlige sektor?
Hvad er egentlig regeringens bud?
Når nu man kritiserer oppositionen – og jeg synes, det er med rette, dog ikke den del af oppositionen, som er Liberal Alliance, men den anden del af oppositionen – for ikke at have nogle bud og være larmende tavse,
hvad er så de buldrende, højlydte svar fra regeringen?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-01-20:
Jeg ved ikke, om jeg har nogen buldrende, højlydte svar.
Jeg er ikke helt sikker på, at der er brug for buldrende, højlydte svar.
Jeg tror sådan set, at med den spirende vækst, der er kommet tilbage i vores samfund, har man ikke brug for at buldre og skræmme og skabe utryghed.
Jeg tror, man har brug for at skabe så meget ro og tillid i samfundet, at folk tør disponere.
Derfor må det her ligesom tages i etaper.
Vi fører en offensiv økonomisk politik i år; vi bruger altså langt flere penge, end vi tager ind; vi stimulerer økonomien i samfundet.
I tredje kvartal bliver de røde tal sorte, og vi kan håbe og tro på, at der kommer en vækst, der driver sig selv.
Det vil vi holde under skarp observation.
Og hvis vi, når vi fremsætter vores finanslovforslag i august, føler, at det driver sig selv, vil vi tage fat på det, der bliver en stor opgave, nemlig at konsolidere økonomien.
Der starter vi også med det første først, og det handler om at få nedbragt underskuddene.
En fremrykning af velfærdsforliget, som nogle har gjort sig til talsmænd for, bidrager ikke til en løsning der, for den konsolidering, vi har brug for, er i 2011, 2012 og 2013.
At efterlønsalderen bliver nedsat i 2015 eller 2014 eller 2016 eller et eller andet, giver nul bidrag i forhold til den udfordring.
Og det er den udfordring, vi skal bruge vores energi på, for jo dygtigere vi gør det, jo mere dæmper vi rentebyrden, og jo færre dårligdomme skal vi tage med os ind i fremtiden.
Det er så den tredje fase, den står selvfølgelig tilbage, og den vil blive tydeliggjort i den 2020-plan, som regeringen fremlægger i løbet af året, for der vil selvfølgelig fortsat være en langsigtet demografisk udfordring i vort samfund.
Anders Samuelsen (LA), 2010-01-20:
Jeg ved ikke, om jeg var den eneste i salen, som også opfattede det her som en form for larmende tavshed.
Jeg er enig i analysen, jeg er enig i definition af udfordringerne, men der var jo ikke nogen konkrete bud på, hvordan man – og nu bruger jeg så statsministerens egne ord – f.eks. nedbringer underskuddet.
Der var en definition af, at det var en udfordring, og at det var nødvendigt at nedbringe underskuddet, men der var ikke nogen konkrete bud på, hvordan det så skal gøres.
Det er sådan set det, jeg i bund og grund efterlyser i et forsøg på at opnå en konstruktiv dialog, så vi ligesom ved, hvad vi har at forholde os til.
Jeg kan godt forstå, at regeringen hos oppositionen efterlyser, at der kommer nogle offensive bud, og vi forsøger fra vores side at gøre det ved f.eks. at lægge forslag til, hvordan vi mener at man kan opnå vækst, frem.
Men det kan ikke være rigtigt, at en regering kun skal sidde og vente på, at oppositionen siger noget.
Regeringen må vel også godt være lidt konstruktive og gå i offensiven og komme med nogle bud på, hvad der skal ske.
Det er det, jeg efterlyser, det har jeg ikke hørt nu, og det håber jeg så kommer i anden omgang.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-01-20:
Det glæder mig, at hr. Anders Samuelsen er enig i analysen, som sådan set hviler på, at vi ikke skal pille ved dansk økonomi i år, og som dernæst hviler på, at vi så skal begynde at konsolidere i 2011, 2012 og 2013 med en eller anden profil, der skal finde sit spejlbillede i, hvor selvbærende væksten er.
Og så er der nogle langsigtede udfordringer.
Vi skal tage tingene i den rigtige rækkefølge.
Det betyder jo også, at jeg her fremlægger en meget præcis køreplan, som altså kan omsættes til, at når regeringen fremlægger sit finanslovforslag i august, vil man jo se helt konkret, hvordan regeringen har tænkt sig at vi skal konsolidere dansk økonomi i 2011 – helt konkret.
Og det er jo der, der er brug for det.
Altså, det er sådan, at den finanslov, der skal gælde i 2011, skal vedtages i efteråret 2010.
Regeringen skal fremsætte finanslovforslaget i august.
Er der behov for, at jeg her i dag står og foregriber det?
Nej, det er der ikke, det gør vi til august.
Derfor vil vi da helt frem til det tidspunkt, hvor vi fremsætter vores finanslovforslag, tage den løbende temperatur på, hvor meget plads der er til så at sige at trække stimuli tilbage, uden at vi kvæler opsvinget, fordi vi kerer os om, at arbejdsløsheden ikke eksploderer.
Anders Samuelsen (LA), 2010-01-20:
Jeg tror, at jeg vil strække gevær her og konstatere, at vi nok ikke kommer ret meget længere med det.
Der er på nær tre mandater enighed om i Folketinget, at der skal være larmende tavshed om de konkrete bud.
Regeringen har så lovet at komme med noget i efteråret i forbindelse med finansloven; det glæder jeg mig til.
Jeg vil så bruge den sidste korte tid på et tillægsspørgsmål i en anden bane om det, som statsministeren selv brugte rigtig meget tid på i går på pressemødet, nemlig hele værdidebatten.
Jeg vil bare skære helt ind til benet i forhold til diskussionen om Lauritz.com.
Dansk Folkepartis partiformand, fru Pia Kjærsgaard, udtalte på tv, at hun syntes, at det var fejt af Lauritz.com at undlade at sætte Kurt Westergaards tegning på auktion.
Jeg forstår, at statsministeren beklager, at de har valgt at lade være – sådan har jeg hørt det, og det gør jeg også – men vil statsministeren være så direkte og kontant også at sige, at det simpelt hen er fejt af dem?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-01-20:
For mig handler det her ikke om Lauritz.com.
Det er jo et eksempel på noget, som jeg synes at man er nødt til at tage alvorligt.
Det kunne måske også være en begrundelse, der kunne bruges af nogle andre, som tænker: Hov, der er en risiko her i forbindelse med en konkret person, jeg må hellere træde et skridt tilbage, hvad enten det er fra at have et forretningsmæssigt fællesskab, at åbne min frisørsalon, eller hvad det nu kan være.
Det kan den enkelte selv bedst gøre op.
Jeg bliver bare nødt til at sige – og det er jo i virkeligheden det egentlige budskab – at den potentielle trussel, der er i vores samfund, er kommet for at blive; den kan vi ikke trylle væk.
Så hvis vi alle sammen, hvad enten vi optræder som enkeltindivider, virksomheder eller institutioner, eller hvad det nu er, begynder at indrette os på, at vi ikke vil være i nogen form for interaktion med mennesker, institutioner eller andre, som kunne være potentielle mål, så kommer vi til at leve i angstens skygge, så er der for meget menneskelig kontakt, vi lukker af for, og det må ikke ske.
Morten Bødskov (S), 2010-01-20:
Jeg vil godt give statsministeren lejlighed til at trække nogle anklager mod et beslutningsforslag, som S og SF fremsætter her på fredag, tilbage og bekræfte, at der ikke er tale om, at man i finansieringen af det beslutningsforslag bruger pengene, som man har stået og lovet andre steder, to gange.
Det kan man gøre her, eller man kan gøre det senere.
Så har statsministeren causeret meget over det der med ansvaret.
Jeg synes, at statsministeren skal tage ansvaret.
Som fru Helle Thorning-Schmidt sagde, er der vel næppe nogen personer i det her Ting, som har et større personligt ansvar for udviklingen af det danske sundhedsvæsen end den nuværende statsminister.
Jeg synes, at man skal tage ansvaret for det.
Man skal stå ved, at man har ansvaret for de 225 stillinger, som nu bliver nedlagt på Hvidovre Hospital.
Når man nu står her og taler om, at man gerne vil tage ansvaret, skulle man tage at gøre det.
Mit spørgsmål er ganske enkelt: Vil statsministeren bekræfte, at bare det demografiske pres på regionernes sundhedsudgifter næste år er ½ mia. kr., og altså at regionerne faktisk ikke engang bare starter fra nul, men de starter med et minus på ½ mia. kr., og at det er regeringens ansvar, når det handler om regionernes økonomi?
Lene Espersen (KF), 2010-01-20:
Så vidt jeg ved, er det eneste parti, der aktuelt har været ude at foreslå den ordning afskaffet, det parti, som hr. Bjarne Laustsen vil i regering med, så mon ikke man skal tage den diskussion stille og roligt mellem Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet.
Det, jeg er meget, meget mere optaget af – for jeg ser ikke nogen grund til at diskutere en ordning med hr. Bjarne Laustsen, som der er en bred politisk aftale om – er at turde sige til vælgerne: Der er nogle ting på kort sigt, der skal løses, hvis vi vil føre en ansvarlig økonomisk politik og ikke forgælde Danmark på lang sigt, men der er også nogle udfordringer på lang sigt, fordi de store årgange igennem de næste 10 år går på pension, og det er de små årgange, der kommer ind på arbejdsmarkedet.
Og det kræver altså ikke en stor indsigt i dansk økonomi at regne ud, at hvis der er næsten 90.000, der træder ud af arbejdsmarkedet, og det er halvdelen, der træder ind, og som både skal tjene alle skattekronerne hjem og finansiere pensionsordninger til alle dem, der trækker sig tilbage, så kommer regnskabet ikke til at hænge sammen på længere sigt.
Og der synes jeg sådan set, det interessante ville være, hvis hr. Bjarne Laustsen frem for at holde fast i en diskussion, der slet ikke er der, ville forholde sig til det, der er det reelle problem, nemlig at på lang sigt hænger indtægter og udgifter ikke sammen.
Og det har man, hvis man vil være økonomisk ansvarlig, en forpligtelse til at tage alvorligt.
Julie Rademacher (S), 2010-01-20:
Jeg har stillet spørgsmålet til økonomi- og erhvervsministeren, og det lyder: Hvordan vil ministeren sikre, at de mange tusinder af lønmodtagere, der bliver nedslidt før pensionsalderen, har en mulighed for at forlade arbejdsmarkedet til en ordning med et rimeligt indkomstgrundlag, hvis ministeren får realiseret sin plan om at fjerne efterlønnen?
Lene Espersen (KF), 2010-01-20:
Også her vil jeg sige, at jeg besvarer både spørgsmål nr. S 816 og nr. S 819 under ét.
Jeg har sådan set allerede givet hr. Bjarne Laustsen en temmelig lang besvarelse af næsten den samme type spørgsmål.
Det Konservative Folkeparti har sammen med Socialdemokratiet og en række andre partier i Folketinget lavet en velfærdsaftale, hvor efterlønsalderen gradvis bliver hævet.
Det er der godt nok en stor del af danskerne, der ikke er klar over, men ikke desto mindre har Socialdemokraterne sat deres underskrift på, at sådan bliver det.
Efterlønsalderen bliver hævet, i takt med at folks levealder stiger.
Mange forsøger at skyde mig andre motiver i skoene, fordi de åbenbart ikke bryder sig om den diskussion, jeg har valgt at tage, men den diskussion handler om, at dansk økonomi står over for nogle udfordringer på både kort og lang sigt.
Når vi ved, at fru Julie Rademachers og mine børn kommer til at stå med en kæmpemæssig regning, hvis ikke vi foretager os noget, kunne det have været formålstjenstligt og meget i overensstemmelse med princippet om, at vi har en kontrakt med kommende generationer, at vi ikke bare skubber problemerne videre til dem, men åbent tør diskutere dem her, og at vi kan have en fordomsfri debat om løsningsmulighederne.
Det var, hvad jeg sagde på De Radikales nytårsstævne.
Jeg synes, det ville have været formålstjenstligt, hvis vi turde diskutere fremtidens problemer.
Det underlige er jo, at når det gælder klimadiskussion og meget andet, er der blandt partierne ikke nogen sådan håndskyhed over for at diskutere problemer, også selv om de ikke er helt åbenlyse ude i gaderne endnu.
Men lige præcis når det gælder økonomisk politik, er der altså en meget stor angst for at turde fortælle vælgerne, hvad det er for økonomiske tsunamier, der venter foran os, hvis ikke vi gør noget.
Og jeg synes stadig væk, det ville have været klogest i forhold til vælgerne, hvis Socialdemokratiet frem for blot at afvise enhver snak, som Socialdemokraternes formand gjorde det, var gået ind i en aktiv dialog om, hvad det er for udfordringer, vi står over for.
Regeringen stikker ikke hovedet i busken, vi kommer med en ny plan for dansk økonomi frem mod 2020, og så må vi jo prøve at få en saglig debat derfra.
Julie Rademacher (S), 2010-01-20:
Nu kender jeg ikke vicestatsministeren så godt, men jeg kan orientere vicestatsministeren om, at jeg desværre ikke har nogle børn endnu, men måske får det, og hvad angår regningen til de næste generationer, så synes jeg da først og fremmest, at man skal gå ud og løse problemet med den ungdomsarbejdsløshed, vi i øjeblikket har, og som min generation lider under efter at være blevet pisket igennem uddannelsessystemet.
Men lad os nu blive ved spørgsmålet om efterlønnen.
Det har været en konservativ mærkesag at køre ufinansierede skattelettelser igennem siden 2001.
Det har banket et kæmpestort hul i holdbarheden i den danske økonomi, det siger bl.a. Arbejderbevægelsens Erhvervsråd.
Nu er det de nedslidte fabriksarbejdere, det er kassedamer, og det er rengøringsassistenter, der betaler regningen.
Jeg tror desværre ikke på, at vicestatsministeren åbner og vil åbne dette forlig for at forbedre efterlønnen, så mit næste spørgsmål til vicestatsministeren bliver: Hvor meget skal vi så forringe efterlønnen, før vicestatsministeren er tilfreds?
Lene Espersen (KF), 2010-01-20:
Jeg tror på, at forudsætningen for, at vi bliver ved med at være et godt velfærdssamfund, er, at der er orden i dansk økonomi.
Hvis vi ender i den situation, som vi gjorde i slutningen af 1970'erne og starten af 1980'erne med en større og større gæld, der tyngede dansk økonomi, så rammer det danskerne, og det rammer ikke mindst de svageste i samfundet, hvis vi pludselig skal ind at spare en frygtelig masse penge.
Derfor er det nødvendigt at udvise rettidig omhu og sørge for, at økonomien kommer på plads.
Og der vil jeg gerne sige til fru Julie Rademacher, at den skattereform, som regeringen har gennemført sammen med Dansk Folkeparti, faktisk er en del af svaret på de udfordringer, vi står over for, ikke mindst i forhold til ungdommen.
For realiteten er jo den, at den danske konkurrenceevne i forhold til udlandets er faldet igennem årene, bl.a. fordi vi har beskattet arbejdskraft alt for meget.
Med skattereformen sænker vi beskatning af arbejdskraft meget, og vi finansierer den ved at beskatte det, vi vil have mindre af, nemlig forurening, rygning, fed mad.
Det bliver beskattet.
Skattereformen er fuldt ud finansieret, og det gode er faktisk, at den også er med til at løse en del af de problemer, vi har med dansk økonomi på længere sigt, fordi den varigt er med til at give over 5 mia. kr. til statskassen, som vi så bl.a. kan bruge på bedre velfærd ude i kommunerne og regionerne.
Julie Rademacher (S), 2010-01-20:
Jeg vil simpelt hen ikke have de skattelettelser, som jeg begynder at få nu her fra det nye år.
Da jeg var hjemme på juleferie, mødte jeg mange af mine gamle kammerater fra skoler osv.
De er færdiguddannede nu og ryger direkte ud i arbejdsløshed.
Jeg ville da meget hellere have, at mine skattelettelser gik til at sikre beskæftigelse for disse mennesker.
Så jeg forstår simpelt hen ikke, hvad det er, vicestatsministeren har gang i, når hun siger, at det her i den sidste ende er det bedste for de svageste.
Nej, i stedet for har man siden 2001 kørt ufinansierede skattelettelser igennem.
Man tager direkte fra de fattige og giver til de rige, og det gør man også med efterlønnen.
Så hvordan vil vicestatsministeren rulle vinduet ned i sin ministerbil og forklare SOSU'erne, forklare slagteriarbejderne, forklare stilladsarbejderne og smedene, at det her med, at vi åbner spørgsmålet og forliget om efterlønnen igen, kun vil komme dem til gavn?
Lene Espersen (KF), 2010-01-20:
Det er en rigtig god gammel dyd, at man skal sætte tæring efter næring, og jeg tror faktisk, at både SOSU-medarbejderen, slagteriarbejderen og alle andre kan forstå, at der selvfølgelig er behov for, at der er orden på økonomien.
Og så tror jeg, at både de mange unge, der er arbejdsløse, og også mange af dem, der har job i dag og kæmper for at holde fast i det, udmærket godt ved, at forudsætningen for, at vi har et velfærdssamfund, og at de har et job i fremtiden, er, at vi kan konkurrere med udlandet.
Selv om vi har en stor offentlig sektor, der gør det rigtig godt, så har vi jo behov for at have et privat erhvervsliv, der tjener pengene hjem til Danmark, og som er med til at finansiere hele velfærdssamfundet.
Og forudsætningen for det er altså, at vi er konkurrencedygtige.
Det betyder, at vi skal gøre det modsatte af det, som Socialdemokraterne foreslår; vi skal nemlig ikke hæve beskatningen af erhvervslivet, for så flytter der endnu flere arbejdspladser ud, og så er der endnu flere af de unge mennesker, der kommer til at gå arbejdsløse hele deres liv.
Vi skal selvfølgelig sørge for at give erhvervslivet gode rammevilkår, og så skal vi sørge for, at vi har en arbejdsstyrke, der ikke bliver beskattet så hårdt, at det giver så højt et pres på lønningerne, at vi bliver endnu mere ukonkurrencedygtige.
Så svaret til fru Julie Rademacher er: Sørg for at give dansk erhvervsliv gode konkurrencevilkår, så vi bevarer arbejdspladserne i Danmark.
Det er desværre den modsatte vej, Socialdemokraterne trækker.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-01-20:
Jeg noterede mig, at ministeren brugte et udtryk, der hedder en økonomisk tsunami, eller noget i den stil, som skulle rulle hen over den danske befolkning, når nu vi i de næste år kommer til at mangle en masse penge på det statslige budget.
En tsunami, sådan som jeg har forstået det, opstår ved, at der har været jordskælv.
Den starter jo et sted.
Et af de jordskælv, som vi har hørt om, var det med skattelettelserne.
Et andet jordskælv kunne jo være, at man går ind og diskuterer, hvad det er, der sker i kommunerne lige nu.
Regeringen har pålagt kommunerne at foretage besparelser og vil gøre det i det kommende år, fordi man vil have nulvækst.
Det betyder jo reelt, at der bliver færre hænder, der bliver større nedslidning, og det bliver af både lærere og pædagoger og social- og sundhedsassistenter, alle, som arbejder i det offentlige.
Så har de også det i udsigt, at de den dag, hvor de er nedslidte, altså ikke længere har mulighed for at gå på efterløn.