Kirsten Brosbøl (S), 2014-05-26:
Dette beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti, Venstre og Konservative går ud på at pålægge regeringen at sikre, at bevaringen af kulturhistoriske vandanlæg – som f.eks. historiske vandmøller – understøttes i forbindelse med vandplanlægningen.
Det skal ske ved at sørge for, at vandanlæggene sikres tilstrækkelig vandføring, uanset planlagte vandløbsindsatser.
Danmark har en rig og spændende kulturarv, som vi skal bevare for eftertiden.
Det gælder også de kulturhistoriske vandanlæg.
Så langt er jeg enig med forslagsstillerne, og derfor ser jeg også det her beslutningsforslag som et positivt indslag i debatten.
Men jeg mener så i modsætning til forslagsstillerne, at den gældende lovgivning og praksis fuldt ud tilgodeser kulturhistoriske hensyn, herunder de kulturhistoriske vandanlæg.
Bortset fra et enkelt spørgsmål i 2013 fra Miljøudvalget har det her tema – så vidt jeg er orienteret – heller ikke været drøftet i Folketinget, siden vandløbslovens bestemmelse om sikring af væsentlige kulturhistoriske værdier blev vedtaget i 1995.
I Miljøministeriet arbejder vi intensivt med vandplanerne, og vi har ikke konstateret, at der skulle være problemer i forhold til kulturhistoriske vandanlæg.
Da vi i første omgang arbejdede med vandplanerne for første planperiode, var der i forbindelse med den offentlige høring over planerne en konstruktiv dialog mellem Naturstyrelsen og Kulturstyrelsen for at afklare, hvilke uoverensstemmelser der måske kunne være i vandplanerne mellem kulturhistoriske hensyn og natur- og miljømæssige hensyn.
Drøftelserne førte bl.a. til, at indsatser for ca. 20-30 vandløbsstrækninger blev justeret med henblik på at tage hensyn til kulturhistoriske vandanlæg.
Foreninger og privatpersoner havde i øvrigt under den offentlige høring adgang til at udtale sig om eventuelle kulturhistoriske anlæg, som kunne blive berørt af vandløbsindsatserne.
Det gjaldt både under den første 6-månedershøring i 2011 og ved den senere høring i 2013, og så vidt jeg er orienteret, har bevaring af kulturhistoriske vandanlæg ikke været noget fremherskende tema under de to høringsrunder.
Kulturhistoriske interesser indgår i øvrigt i mange dele af vandplanlægningen.
I forbindelse med udarbejdelsen af vandplanerne kan det bl.a. have betydning for den konkrete vurdering af, om et vandløb skal udpeges som stærkt modificeret – f.eks. kan hensynet til en kulturhistorisk vandmølle ved et vandløb betyde, at vandløbet udpeges som stærkt modificeret og ikke skal underlægges indsatser.
Derudover skal Miljøministeriet vurdere den eventuelle virkning af vandplanernes indsatser på kulturhistoriske interesser i en miljørapport om strategisk miljøvurdering, den såkaldte SMV-rapport.
Rapporten skal sendes i offentlig høring sammen med forslaget til vandplaner.
Det er også sket i forbindelse med arbejdet med vandplaner for første planperiode, og heller ikke i den forbindelse har bevaring af kulturhistoriske vandanlæg været et særligt, fremherskende tema.
Der tages ikke kun hensyn til kulturhistoriske interesser i forbindelse med selve udarbejdelsen af vandplanerne, for når kommunerne efterfølgende skal gennemføre vandplanindsatserne, skal de også tage hensyn til kulturhistoriske værdier.
Det fremgår således af vandplanerne, at kommunerne i forbindelse med den konkrete gennemførelse af vandløbsindsatserne kan tage hensyn til kulturinteresser.
Kommunerne kan undlade at fjerne menneskeskabte opstemninger i vandløb af kulturhistoriske hensyn og i stedet sikre passage for fisk og smådyr på en anden måde.
Det kunne f.eks. være ved at anlægge et omløbsstryg for faunaen.
Det står klart og tydeligt i en af retningslinjerne i det aktuelle udkast til vandplaner, og den retningslinje hænger nøje sammen med vandløbsloven, for efter vandløbsloven må kommunerne ikke gennemføre et restaureringsprojekt i et vandløb, hvis det tilsidesætter væsentlige kulturhistoriske interesser.
Kommunerne skal derfor for hver enkelt planlagte restaureringsindsats konkret vurdere, om indsatsen skal gennemføres i den påtænkte form, på en anden måde eller helt undlades.
Hvis en kommune f.eks. vurderer, at hensynet til en særligt værdifuld, gammel vandmølle ved et vandløb betyder, at en med vandplanerne fastlagt restaureringsindsats ikke bør gennemføres, indstiller kommunen dette til Miljøministeriet.
Den pågældende bestemmelse i vandløbsloven gælder i øvrigt også i forbindelse med påtænkte restaureringsindsatser, der ikke er fastsat i vandplanerne.
Bestemmelsen i vandløbsloven har været gældende siden 1995, og det er ikke min opfattelse, at det har givet anledning til problemer.
Der har dog i pressen været forlydender om, at nogle kommuner ikke i tilstrækkelig grad efterlever bestemmelsen.
Hvis det er tilfældet, er det nyt for mig, men jeg vil da gerne for en god ordens skyld kontakte kommunerne og henlede deres opmærksomhed på bestemmelsen.
Det er min og regeringens opfattelse, at de gældende regler og den hidtidige administration og praksis fungerer godt, og at det fuldt ud tilgodeser både kulturhistoriske hensyn og natur- og miljømæssige hensyn.
Vi mener således ikke, at der er behov for at ændre lovgivningen eller skærpe praksis.
På den baggrund kan regeringen altså ikke støtte forslaget.