runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Connie Hedegaard (KF), 2007-04-20:
Ministeren gør sig bl.a. den tanke, at det ikke er svært at foreslå alverdens grønne afgifter, men som hr. Christian Wedell-Neergaard jo fik udstillet meget klart i sit indlæg mod hr. Rune Lund, kom hr. Rune Lund jo meget ærligt til at sige, at det har en social slagside, og derfor skal man jo, når man bruger det instrument, være ret sikker på, at det så rent faktisk også opfylder det formål, man går efter.
Det var det, jeg prøvede at sige i mit tidligere svar til hr. Martin Lidegaard: at jeg ikke er sikker på, at det er tilstrækkelig virksomt her.
Jeg tror bare, man ville betale sig ud af det; de velbjærgede af os vil stadig væk kunne rejse rundt, og for dem af os, der får tingene betalt af det offentlige, når vi skal rejse til det ene eller det andet, fordi det er en del af vores job, gør det jo heller ikke den store forskel, om billetten koster 200 eller 300 kr. ekstra.
Rune Lund (EL), 2007-04-20:
Jeg spurgte, om transport- og energiministeren kunne komme med et eksempel på, hvad transport- og energiministeren mente man kunne gøre i Danmark for at mindske flytrafikken.
Jeg er godt klar over, at vi kan gøre ting internationalt, og det skal vi, og jeg er godt klar over, at folk har et personligt ansvar, og at man selv har et ansvar for derhjemme på alle mulige måder at vælge de mest miljørigtige løsninger, men hvilke ting kan vi gøre her i Folketinget for at mindske forureningen fra flytrafikken?
Jeg er kommet med en hel del forslag: denne her passagerafgift, som transport- og energiministeren ikke kan lide; landingsafgifter kunne man sætte op; benzinafgifter kan man også godt sætte op, bare det ikke er transitflyvninger; og hvorfor skal 1 l flybenzin koste omkring 1,50 kr.?
Man kan også lægge moms på billetter.
Kunne det ikke være noget, som man kunne blive inspireret af i regeringen?
I debatten her har vi været inde på, hvilke tiltag man skal foretage for at mindske forureningen fra flytrafikken, og der er faktisk enighed om, at der skal gøres en masse ting på internationalt plan.
Det er alle partier enige om.
Der kan så være uenighed om, præcis hvor langt man skal gå.
Alle partier er også enige om, at der skal gøres noget på det personlige plan, at man selv tager et personligt ansvar og sørger for at spare på strømmen, rejse miljøvenligt og den slags ting.
Men der er også ting, vi kan foretage os her i Folketinget.
Nu ved jeg, at ministeren har været med til at fjerne den passagerafgift på 75 kr., der f.eks. har været, og det har jo bidraget til, at flytrafikken er øget, og dermed også bidraget til flytrafikkens forurening og flytrafikkens bidrag til drivhuseffekten og klimaforandringerne.
Var der ikke nogle tiltag, man nationalt kunne tage?
Har ministeren nogle ideer til bare et eneste initiativ, som kunne formindske flytrafikken i forhold til den nationale lovgivning?
For det første vil jeg sige, at passagerafgiftens svaghed var, at vi ensidigt var ramt, og dermed blev virksomheder, der fløj fra Danmark, altså typisk SAS, ramt uforholdsmæssig hårdt i forhold til deres konkurrenter.
Det andet var, at i alle de høringer, som jeg deltog i omkring passagerafgiften – og det var faktisk mange; vi havde en kæmpestor en nede i Landstingssalen – talte stort set alle partier for, at det var vigtigt at få den væk netop af konkurrencehensyn.
Især Socialdemokratiet talte kolossalt varmt for det og forsøgte at presse regeringen, og det lykkedes dem altså også, så vi fik et betydeligt flertal for at fjerne passagerafgiften.
Så det skal bare ikke stå uimodsagt.
Jeg hørte flere, der nævnte det – også partier, der selv stemte for det.
Rune Lund (EL), 2007-04-20:
Jeg bliver nødt til at sige til ordføreren for Det Konservative Folkeparti, at omfordeling og lighed i samfundet, i verden, altid er noget, som Enhedslisten er gået meget op i.
Det gælder også i forbindelse med det her.
Når vi f.eks. har diskuteret grønne afgifter på vand og el, har vi også samtidig sagt, at det kan gå ud over fattige familier og almindelige mennesker, og at vi derfor må lave nogle mekanismer.
På de områder har vi f.eks. foreslået et grønt bundfradrag, sådan så man kan bruge f.eks. en vis mængde vand eller el, som er afgiftsfritaget op til et vist niveau, og derefter kan man så betale afgifter for overforbruget.
Det er jo en måde både at se på det sociale og på, hvordan man kæmper for et bedre miljø, på.
Vedrørende flytrafikken er det nogle andre ting, man skal gå ind i, men som jeg også har sagt tidligere under debatten, må vi jo, når vi sætter afgifterne op, hvilket er nødvendigt for at fjerne begunstigelserne, som flytrafikken har, kigge på, hvordan vi i øvrigt kan skabe lighed i samfundet.
Og det kan vi f.eks. ved at sætte bistandshjælpen op, ved at sætte dagpengene op og ved at sætte SU’en op; forslag, som indgår i Enhedslistens finanslovforslag hvert evig eneste år.
Så kan ordføreren for Det Konservative Folkeparti ikke kommentere lidt på, om det ikke vil være en god idé at fjerne de begunstigelser for flytrafikken, der eksisterer i dag, og om, at det godt kan lade sig gøre samtidig med, at man ikke skaber ulighed i samfundet, men at man faktisk skaber mere lighed f.eks. med de forslag, som Enhedslisten har fremsat?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-04-20:
Det giver jo anledning til at sige, at hr. Rune Lunds løsning på problemet, nemlig nationale reguleringer i form af øgede benzinafgifter, moms eller andet, er Det Konservative Folkeparti imod.
Vi mener, at det er en forkert måde at regulere flytrafikken og flyindustrien på.
Flyindustrien skal reguleres internationalt.
Det fører så direkte over til svaret på det næste, nemlig at Det Konservative Folkeparti ville være imod de andre instrumenter, som hr. Rune Lund nu kommer med, nemlig at man skulle have et særligt flyfradrag, som altså skulle gælde for lavindkomstgrupper, der ikke kunne tage flyet, eller at man skulle give lempelser på anden vis, eller at man skulle øge bistandshjælpen osv., sådan som hr. Rune Lund foreslår.
Rune Lund (EL), 2007-04-20:
Det, som det drejer sig om her, er jo i virkeligheden, at vi i Enhedslisten siger, at det ikke er nok kun at lave international regulering.
Det er ikke nok kun at appellere til folks individuelle tiltag, folks personlige moral.
Der bliver nødt til at være noget indimellem.
Hr. Christian Wedell-Neergaard er jo ligesom mig valgt til Folketinget, og burde man så ikke overveje, hvad for nogle ting man kan gøre i Folketinget?
Så siger jeg bare, at der da faktisk er en række ting, man kan gøre.
Man kan indføre passagerafgifter; man kan indføre start- og landingsafgifter; man kan indføre nogle benzinafgifter, som fjerner de begunstigelser, som flytrafikken har set i forhold til andre transportmidler.
Det er da vigtigt at lave en incitamentsstruktur.
Der står oven i købet i regeringspartiernes og DF’s eget forslag til vedtagelse, at man skal lave incitamentsstrukturer, som fremmer de mest miljøvenlige transportmidler.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-04-20:
Problemet er, at Det Konservative Folkeparti ønsker en international regulering af luftfart.
Startog landingsafgifter, passagerafgifter og brændstofafgifter vil jo alle sammen gøre det dyrere at flyve ud af en dansk lufthavn, og det vil være omkostninger, som luftfartsselskaberne alene kan pålægge billetprisen, ergo bliver det væsentlig dyrere at flyve ud af Danmark, end det bliver at flyve ud af Sverige eller Tyskland, så det er vi simpelt hen imod.
Men jeg er da enig med hr. Rune Lund: Lad os nu her i Folketinget diskutere, hvilke løsninger der er.
Hr. Rune Lunds løsning er nationale reguleringer, vores løsning er, at man laver en international regulering, som følger Kommissionens spor.
Vi mener jo, at der skal findes en løsning, vi mener, at Kommissionens spor skal følges, og at det er nødvendigt at regulere på en afbalanceret og ansvarlig måde.
Martin Lidegaard (RV), 2007-04-20:
Den største forskel på det forslag til vedtagelse, som hr. Christian Wedell-Neergaard står bag, og det, som oppositionen står bag med undtagelse af Enhedslisten, er jo, at vi også gerne vil kigge på afgifter som et muligt middel i EU-politikken, og det ønsker regeringen ikke at nævne muligheden for.
Er det, fordi en EU-afgift på det her område og grønne EU-afgifter i det hele taget vil være i strid med skattestoppet?
Det tror jeg egentlig kunne være sjovt at få afklaret, for jeg forstod på hr. Eyvind Vesselbo, at sådan skal man forstå det; det er simpelt hen ikke foreneligt med regeringens skattestop at indføre nogen former for grønne afgifter, heller ikke på EU-niveau, og så f.eks. lave en lavere indkomstskat i stedet for.
Det vil jeg bare gerne have bekræftet, nemlig at skattestoppet altså umuliggør, at regeringen kan gå ind for EU-afgifter på det her område.
Der er gjort meget ud af passagererne her.
Det andet, jeg vil spørge om,
er: Hvad med gods på fly?
Kunne man ikke gå ind med en afgiftsbelægning der uden at genere hr. Wedell-Neergaards kernevælgere?
Det synes jeg er interessant.
Det vil sige, at De Konservative på forhånd afviser enhver afgiftsbelægning på EU-plan på f.eks. gods på flytrafik.
Det synes jeg er nyt; det kommer faktisk en lille smule bag på mig, at man på forhånd afviser det.
Vi er jo alle sammen enige i, at vi gerne vil have inkluderet kvotesystemet.
Men spørgsmålet er jo, især når vi snakker gods, hvor der er en markant bevægelse fra gods på sø til gods på fly, at man der godt kunne forestille sig, at f.eks. miljøministeren ville have syntes, at det var rimeligt måske at gå ind og se, om man kunne afbalancere prisniveauerne sådan, at man tilgodeså de transportformer på gods, som er mere miljøvenlige – det ville jeg egentlig have troet at ministeren ville have syntes.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-04-20:
Og det er jo ikke det, jeg har sagt.
Jeg har sagt, at hovedsporet i Kommissionens forslag er, at luftfart skal inkluderes i kvotehandelssystemet, og hvis man i øvrigt i kommissionsforslaget vil anvende andre instrumenter, ja, så er vi naturligvis åbne over for det efter en forhandling.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-04-20:
Det her er ret vigtigt, fordi der er to spor i det internationale arbejde.
Det andet spor er jo hele slagsmålet i ICAO, altså FN’s organisation for civil flytrafik.
Og nu nævnte miljøministeren også hele det kæmpeslagsmål, der er, men det slagsmål giver jo kun mening, hvis det er sådan, at Danmark også i EU vil slås for enten at få en fælles afgift, eller at man, hvis man ligesom ser, at man nu har sloges om det i hvert tilfælde i 10 år, siger: Jamen o.k., så må vi bruge den afvigelsesmekanisme, der er i Chicagokonventionen, som regulerer det her – det er artikel 38 – og sige, at så træder vi ud af den del af det og f.eks. pålægger brændstofafgifter på fly, og det kommer selvfølgelig til også at betyde på fly ind og ud af EU.
Og der kan man sige, at amerikanske flyselskaber jo også skal tanke op, når de skal tilbage.
Så det er ikke konkurrenceforvridende.
Så jeg vil godt spørge: Er hr. Wedell-Neergaard enig med mig i, at det kun giver mening virkelig at fortsætte med at tage det her slagsmål i ICAO, hvis det er sådan, at man også er villig til at sige, at det også indebærer afgiftsstigninger på flybrændstof eller andre afgifter?
Martin Lidegaard (RV), 2007-04-20:
Hr. Christian Wedell-Neergaard og jeg kommer ikke til at diskutere, hvorvidt det er en god idé at prøve at lave et kvotesystem.
Og hvor hurtigt det vil, om jeg så må sige, virke, vil jo afhænge meget af, hvordan man laver det, og hvor mange kvoter flyselskaberne får.
Men det, vi ved erfaringsbaseret, er jo – som flere forskere har påvist – at når vi laver miljøafgifter og bruger pengene til at sænke indkomstskatten, er det en rigtig god samfundsøkonomisk forretning; så virker det, så har det en enorm miljøpolitisk effekt og i øvrigt også en samfundsøkonomisk effekt.
Hvad vi også ved, er, at det at lave et kvotesystem ikke er uproblematisk, det er besværligt, det er i opstarten bureaukratisk, og der går et stykke tid, før det virker.
Derfor har vi jo lov til at håbe på, at når vi skal til at udbrede kvotesystemet til fly, vil vi tage erfaringerne fra de andre sektorer med ind i det arbejde.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-04-20:
Nu ved jeg ikke, om hr. Martin Lidegaard kan overskue det, men når omfanget af luftfarten stiger så kraftigt og man inkluderer luftfart i det samlede kvotesystem, vil kvotepriserne – det er min umiddelbare fornemmelse – stige markant, fordi behovet for at erhverve sig disse forureningsretter, som man kan kalde det, jo vil være meget, meget stort.
Og dermed vil kvotesystemet jo være med til at regulere og være en mekanisme, som gør, at luftfarten skal forholde sig til det og kommer til at betale for det og må overvælte prisen på passagererne.
Det er sådan, at ICAO jo har, om jeg så må sige, obstrueret en fælles international løsning, og at det er gået meget trægt med at få nogle resultater af forhandlingerne i den internationale luftfartsorganisation.
Der er det så, jeg spørger: Er det ikke rimeligt, at man ligesom – hvad kan man sige? – forsøger at skabe en løsning via Kommissionen, som kan få fremdrift i de forhandlinger og bygge på det kvotesystem, som er det, vi kender, og som bruges til regulering af CO2 på alle andre områder, vedrørende kraftværker osv.?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-04-20:
Ja, og svaret er, at Det Konservative Folkeparti vil arbejde benhårdt på at finde en løsning, og vi vil arbejde benhårdt på, at den løsning kommer til at virke, og vi vil ikke afvise afgiftsinstrumentet på forhånd, hvis det er det, der skal til.
Vi vil naturligvis støtte miljøministeren i de videre forhandlinger.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-04-20:
Jeg er enig i, at det er gået alt for langsomt med at få inkluderet luftfart i et samlet reguleringssystem, og at vi skal bestræbe os på nu at komme frem til noget, som virker.
Jeg er også enig i, at man må sikre sig, at det sker inden for rammerne af et forslag, hvor det er Kommissionen, der på Europas vegne fastlægger den del af forhandlingerne således, at det bliver en fælles europæisk løsning.
Om det så omfatter, at vi på internationalt plan skal arbejde med afgifter, som fru Anne Grete Holmsgaard foreslår, kan jeg ikke stå her og afgøre, men det er vigtigt, at det bliver på kommissionssporet.
Professor Elklits udsagn påvirker mig meget.
Derfor siger jeg jo også, at vi vælger den d'Hondtske metode indtil videre, fordi vi altså mener, at man lige har gennemført en reform.
Jeg refererede til diskussioner i Kommunaludvalget.
Jeg siger, at p.t. er den d'Hondtske metode den rigtige, og derfor afviser vi beslutningsforslaget, som det ligger, med de argumenter, som der ligger, og holder fast ved den d'Hondtske metode i denne omgang.
Ole Glahn (RV), 2007-04-24:
Nu har vi jo hørt en hel række ordførere tale om, at det sådan er en afvejning af fordele og ulemper.
Hvis man spørger den største ekspert, vi har i landet på det her område, professor Jørgen Elklit, så siger han klart og entydigt, at der er flere minusser, end der er plusser, ved den ordning, som vi har nu.
Er det ikke noget, som påvirker hr. Christian Wedell-Neergaard?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-04-24:
I forbindelse med gennemførelse af kommunalreformen havde vi lange drøftelser af det her spørgsmål i Kommunaludvalget, og man kan altså sige, at på det tidspunkt frafaldt vi at ændre valgsystemet.
Dansk Folkeparti, Det Radikale Venstre, SF og Enhedslisten foreslår nu, at man til kommuneog regionsvalg indfører den største brøks metode til afløsning for den d'Hondtske metode.
Derfor er det klart, at den største brøks metode er den bedste til afgørelse af et folketingsvalg.
Det Konservative Folkeparti afviser det forslag, som her er stillet, og et af argumenterne er, at hvis et parti opnår over 50 pct. af stemmerne, risikerer man, at partiet ikke får majoritet.
Det vil være forkert, at det kan ske, at de mindre partier får en uforholdsmæssig stor repræsentation, som også vises i et eksempel, som ministeren har brugt.
Ingen metode giver fuld retfærdighed, og derfor kan man altså sige, at det til syvende og sidst er et valg, hvilken metode man vil vælge, og vi har altså valgt at fortsætte med den d'Hondtske metode.
Med den d'Hondtske metode fordeles mandaterne et for et, og det er den rigtige metode.
Og så er det rigtigt, som det har været sagt, at den har en tendens til at favorisere de store partier.
Det første mandat går til det parti, der har flest stemmer, og derefter deles det partis stemmer med 2.
Næste mandat tilfalder så det parti, der har flest stemmer, og derefter, hvis det er det samme parti, deles det partis stemmer med 3 og så fremdeles.
Og kandidaterne vælges så i en rækkefølge – det er i øvrigt noget, der er lidt svært at kommunikere, og det kan være lidt vanskeligt for folk at forstå, hvordan det her præcis regnes ud.
Men metoden har altså været brugt siden 1909.
Der er sikkerhed for, at partierne får valgt alle de kandidater, som man har stemmer til, forstået på den måde, at man naturligvis får hver hele kandidat valgt.
Så det, vi taler om her, er altså afgørelsen af de brøkdele, som er tilbage, når man har fordelt antallet af hele kandidater.
I materialet er der nævnt en række eksempler.
Og der kan man sige, at det jo er eksempler, som er udtryk for, at sådan virker den d'Hondtske metode i praksis.
Men eksemplerne er jo gældende for alle partier, der måtte være i den situation, som eksemplerne er udtryk for.
Det vil sige, at det altså ikke er bestemte partier, der bliver favoriseret på den måde, men det er bestemte situationer, som skaber de eksempler.
Der er fordele og ulemper ved alle valgsystemer, men den d'Hondtske metode er meget velegnet til at afgøre kommunal- og regionsvalg, hvor den største brøks metode som sagt anvendes til folketingsvalget.
Det er ikke muligt at pege på noget ideelt system, og derfor har Det Konservative Folkeparti valgt at foreslå, at vi bliver stående på den d'Hondtske metode indtil videre.
Jan Petersen (S), 2007-04-24:
Jo, det er problematisk, men om situationen opstår, beror jo ikke alene på valgmetoden, men også på, hvorledes valgforbundskonstruktionen er, hvorefter man er nødt til også at drøfte, hvorvidt valgforbundskonstruktionen er relevant.
Jeg har ikke noget forslag med i dag og har heller ikke overvejet at komme med noget forslag i min gruppe om, at vi ophæver adgangen til valgforbund.
Jeg gjorde blot den stilfærdige bemærkning, at under den forudsætning, at man skulle tilnærme valgsystemet det, vi kender fra Folketinget, mener jeg sådan set også, at vi nødvendigvis introducerer en diskussion om de samme temaer og betingelser for at bruge det valgsystem, som vi har på folketingsplan.
Det vil selvfølgelig udløse en diskussion om, hvad den minimumspræstation, man skal have, før man kan få adgang til mandaterne, er.
Og det vil så medføre, at der vil være stemmespild, for det er jo konsekvensen af at have en slags spærregrænse, hvorefter situationen vil være uændret, nemlig at man uden at få 50 pct. af stemmerne godt kan få 50 pct. af mandaterne.
Og det er ikke så demokratisk, som ethvert ideal vil det, men jeg vil sådan godt bede om at få præsenteret et valgsystem, der kan leve op til optimale betingelser i alle situationer.
Ikke engang folketingsvalgsystemet kan efter min beskedne hukommelse i alle folketingsvalgene levere det, med mindre spærregrænsen ikke havde eksisteret, for så kunne vi formentlig også have en anden mandatsammensætning ved visse folketingsvalg.
Ole Glahn (RV), 2007-04-24:
Det skal ikke blive en diskussion om det værdifulde i, at man går imod sit eget parti.
Jeg har stor respekt for det arbejde, Nick Hækkerup udfører i Hillerød, og det vil jeg heller ikke kommentere mere.
Men så vil jeg spørge: Mener hr. Jan Petersen ikke, at det er problematisk, når vælgerne stemmer på et parti og siger, at det her parti ikke skal have absolut flertal, og så får partiet absolut flertal, når beregningerne kommer ind?
Jan Petersen (S), 2007-04-24:
Det illustrerer jo sådan set, hvor uproblematisk det så er, at et parti ind imellem kan få et flertal, når man har borgmestre, der ser så nuanceret på det.
Det illustrerer også, at der er adgang for borgmestre, der ikke nødvendigvis udtrykker det synspunkt, som jeg fremfører her, i partiet.
Så jeg ville sådan set være meget tryg ved at tilhøre et mindretal i Hillerød Kommune med en borgmester med et sådant format, der også er i stand til at gå imod sit eget parti.
Ole Glahn (RV), 2007-04-24:
Jeg vil da kvittere for en sådan anelse åbning af døren, så der bliver en lille sprække i retning af, at man godt kunne diskutere det her videre i en bredere sammenhæng i forbindelse med valgforbund osv.
Men jeg vil da gerne spørge den socialdemokratiske ordfører, om ikke det gør indtryk, at ordførerens partikollega Nick Hækkerup i Hillerød, som jo har været begunstiget af den her ordning, udtrykker, at han også synes, at det er urimeligt over for de små partier, at man har den her favorisering?
Erling Bonnesen (V), 2007-04-24:
Det gør da bestemt indtryk, og jeg har også stor respekt for de tanker og overvejelser, man fra forslagsstillernes side har gjort sig.
Jeg må så også påpege, at der måske skulle føjes et par ekstra sider til i overvejelserne, netop hvilken betydning det så måtte have efter forslagsstillernes vurdering, hvis man også skal til at tænke på de små partiers situation, hvis de opnår, som der nu er redegjort for tidligere i debatten, f.eks. 0,4 mandat, men får et helt mandat ud af det.
Det synes jeg ikke.
Spørgeren gav undervejs næsten selv svaret, at man jo som lille parti kunne sikre sig imod stemmespild, hvis man kun havde 0,4 mandat, netop ved at indgå valgforbund.
Det kan man gøre i henhold til de kommunale valgregler.
Man skal i hvert fald ikke forhaste sig, hvis man skal foretage overvejelser om at ændre.
De skismaer, der nu er rullet op i forbindelse med behandlingen her, viser jo med al tydelighed, at det kun er den ene halvdel af tingene, der sådan set er afdækket af forslagsstillerne.
Det synes jo heller ikke at være rimeligt.
Poul Nødgaard (DF), 2007-04-24:
Men der er jo en ting, hr. Bonnesen fuldstændig glemmer.
Hvis man ikke får et mandat på et mindre antal stemmer, end der skal til et fuldt mandat, så er der et parti, der får det, faktisk hvor de har opbrugt hele deres kvote, hvis man kan bruge det udtryk for at bruge et letforståeligt sprog.
Derfor forstår jeg ikke, at det ikke vil være rimeligt, også i respekt for de vælgere, der har stemt på mindre partier, at der også tages hensyn til deres stemmeafgivning, så man ikke bare lige siger: Huit, sådan ud til højre.
Man kan jo stadig væk indgå valgforbund, så der er jo ikke nogen ændring i valgforbundssystemet; man kan indgå de mange valgforbund på kryds og tværs.
Det ændrer det her ikke ved, selv om vi går over til den største brøks metode.
Jeg synes, at hr. Bonnesen skylder at forklare den danske befolkning
: Hvor er logikken i, at mindre partier skal være underrepræsenteret i byrådene?
Jeg vil godt stille et spørgsmål til hr. Bonnesen.
Når han nu sidder og læser det her meget gennembearbejdede beslutningsforslag med en lang række eksempler, hvor vi kunne have 17 andre eksempler ved siden af de 9, der er vist her, gør det så slet ikke indtryk?
Man sidder og læser mandatfordelingen efter den d'Hondtske metode og efter den største brøks metode, specielt i relation til alle de kommuner, jeg kan nævne: Næstved, Hillerød og vist et par stykker mere.
Der har et parti 45-46 pct. af stemmerne, men har betydelig flere mandater end halvdelen.
Er det demokrati for Venstre og for hr. Bonnesen?
Erling Bonnesen (V), 2007-04-24:
Det er jo præcis et udtryk for, at afrundingen i den tænkte situation er afrundet opad.
Det kunne akkurat lige så godt have været tænkt på den måde, at den var afrundet nedad, og så ville det jo givetvis være kommet et andet, måske endda et lille parti til gode.
Det er jo afregningerne, når man skal gå fra den, kan vi sige, teoretiske fordeling på kvarte og halve mandater til et helt.