Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-04-14:
Jeg vil gerne indlede spørgetimen her i dag med at tegne et billede af det fremadrettede perspektiv.
Vi befinder os jo på det tidspunkt i den parlamentariske sæson, hvor regeringen stort set har fremsat de lovforslag, der skal behandles i indeværende samling, og herfra skal jeg så ikke blande mig i det videre, da det jo er op til Folketinget at gøre lovarbejdet færdigt.
Det fremadrettede er jo, at vi præcis i dag for 7 uger siden fremlagde arbejdsprogrammet »Danmark 2020«, som lægger spor ud for Danmarks fremtid, meget ambitiøse målsætninger, og jeg ville ønske, at oppositionen på et tidspunkt ville reflektere over målene, så vi kunne få klar besked om, om det er målsætninger for Danmark, som deles af oppositionen.
Mandag-tirsdag mødes regeringen til et regeringsseminar for at tage en samlet drøftelse af arbejdsgrundlaget »Danmark 2020«.
Det gælder serviceeftersynet af udlændingelovgivningen, som står vagt om en fast og fair flygtninge-, indvandrer- og integrationspolitik, og som samtidig skaber et positivt incitament for den enkelte, der gerne vil gøre sig i det danske samfund.
Det gælder bankpakke III, der skaber sikkerhed for, at vi kommer fornuftigt ud af situationen, når vi med udløbet af september måned slutter statsgarantierne i forhold til de udsatte banker.
Det gælder landbrugspakken, som kom på plads sidste fredag, og som er en håndsrækning til et nødlidende erhverv, som fylder utrolig meget i Danmark beskæftigelsesmæssigt.
150.000 arbejdspladser er knyttet direkte op på landbruget.
Her har regeringen sammen med Dansk Folkeparti fundet det vigtigt, at vi nu letter landbrugets aktuelle byrder for også på den måde at give en håndsrækning til beskæftigelsessituationen.
Så har regeringen jo fremlagt en helt ny udviklingspolitisk strategi.
Så vi er godt på vej med at realisere det arbejdsgrundlag, der blev lagt frem, men samles altså mandag-tirsdag, fordi en række nye ministre jo så på det tidspunkt har haft et par måneder til at sætte sig ind i deres nye ressort, og vi har brug for endnu mere konkret at få lagt sporene frem mod de stærke målsætninger for Danmark i 2020.
Til det hører også at håndtere den økonomiske situation.
Det er jo for tidligt at afblæse krisen.
Omvendt sprang bøgen ud i går, og jeg synes, det er værd at hæfte sig ved en række positive indikatorer: Dankortomsætningen steg markant i marts.
Danske Bank fremlagde i sidste uge en ny prognose for dansk økonomi, der tegner et noget lysere billede end det, vi har gået og frygtet, herunder også for Danske Banks regning en tegning af, at beskæftigelsessituationen – eller arbejdsløshedssituationen, kunne man sige – knækker på et lavere niveau end det, vi har frygtet.
I regeringen arbejder vi jo på vores næste konjunkturanalyse, som ventes i maj måned, så vi får fast grund under fødderne på en øjeblikkelig vurdering af dansk økonomi.
Det er jo vigtigt for Danmarks position, når vi skal have vækst tilbage i det danske samfund, at vi også yderligere udbygger de muligheder, der er ved at være en lille åben økonomi i en stor global verden, hvor vi jo kan se at væksten tager til i en række regioner rundtomkring på kloden.
Derfor holder regeringen torsdag-fredag endnu et møde i det vækstforum, der er nedsat med 30 repræsentanter fra erhvervsliv, universitetsmiljøer og faglige organisationer, denne gang med temaet »Danmark i en åben økonomi«, for under den overskrift at diskutere, hvordan vi kan blive endnu bedre til at tiltrække og måske ikke mindst fastholde højt kvalificeret arbejdskraft i Danmark.
Det er lykkedes regeringen uden megen hjælp fra oppositionen, men dog en lov, at flytte dansk udlændingepolitik markant siden 2001, at tage et opgør med den vilkårlighed, der prægede området før, og tendensen til sociale flygtningestrømme for i stedet at åbne døren for udlændinge, der kommer til Danmark med kvalifikationer eller med investeringer i baglommen.
Vi har noget nær firedoblet antallet af udlændinge, der er i Danmark for at arbejde eller studere, men der kan rimeligvis gøres mere, og det er det, der er fokus for drøftelserne torsdag-fredag i regeringens vækstforum.
Et af de elementer, man med fordel kan se på, er, hvordan vi gør det mere attraktivt for unge udlændinge, der kommer til Danmark for at studere og tager deres universitetsgrad eller deres ph.d. i Danmark, også at blive i det danske samfund og yde et bidrag til det danske samfund oven på endt uddannelse.
Så jeg har det håb og den forventning, at mødet i vækstforum her torsdag-fredag kan ende op med nogle meget konkrete anbefalinger til, hvordan vi også på det punkt gør det danske samfund stærkere til at kunne begå sig i den internationale konkurrence, som finanskrisen jo har vist skærpes netop i disse år.
Hvis man holder de offentlige udgifter i ro og regulerer for lønstigninger og prisstigninger, betyder det jo, at man kan have en offentlig sektor, hvor man kan have fuldstændig det samme personale ansat, hvor der er fuldstændig den samme mulighed for at købe tjenesteydelser ind fremadrettet, som der er lige nu her.
Det er jo situationen omkring det, som fru Helle Thorning-Schmidt betegner som nulvækst.
Men jeg synes måske, man skulle starte et andet sted med analysen.
Analysen er den, at vi i år har den største offentlige sektor i Danmark
nogen sinde.
Hvad enten vi måler det i kroner og øre, i pengesedler, der stakkes oven på hinanden, eller vi måler det som en relativ andel af den samlede samfundskage, så har der aldrig nogen sinde i danmarkshistorien været så stort et offentligt forbrug, som der er i år.
Vi har udvidet det offentlige forbrug med noget, der i faste penge ligner 67 mia. kr., siden vi kom til.
Vi har ansat betydelig flere i den offentlige sektor, og jeg vedkender mig det hele.
Nu er der så en situation, hvor vi er i en økonomisk krise – vi er på vej ud af den – men den efterlader os med den udfordring, at vi for at komme fri af krisen med færrest mulige menneskelige omkostninger har øget de offentlige udgifter yderligere, fremrykket offentlige investeringer m.v., med det resultat til følge, at vi altså aktuelt i år ser ud til at få et underskud på statsfinanserne i størrelsesordenen 95 mia. kr.
Det er i længden ikke holdbart at køre med så store underskud.
Det vil simpelt hen forringe det danske samfunds mulighed for også fortsat at kunne være et stærkt velfærdssamfund om 1 år, om 5 år, om 10 år og om 15 år.
Det er sådan set baggrunden for, at regeringen meget klart har sagt, at vi nu skal til at konsolidere.
Regeringen er netop ærlig i modsætning til oppositionen, som har eller ikke har en plan – jeg kan forstå, at den i første række skal afvente SF's årsmøde, så der ikke bliver for meget støj på bagsmækken.