Ulla Tørnæs (V), 2008-05-21:
Hvis regeringen ikke kan eller vil det, er det verdenssamfundets ansvar at komme de nødstedte til undsætning.
Det, jeg her har beskrevet, er det humanitære imperativ.
Drevet af det humanitære imperativ har regeringen derfor i relation til Burma handlet hurtigt og resolut med både humanitære bidrag og politiske tiltag for at få nødhjælpen frem.
Jeg vil her i dag sige lidt om den humanitære situation, som vi ser den netop nu, og de udfordringer, som vi fortsat står over for.
Udenrigsministeren vil sige noget om de mange politiske tiltag og den politiske situation i Burma.
Men tilbage til situationen her og nu.
Det seneste officielle dødstal er nu på 77.738, og yderligere knap 56.000 er meldt savnet.
Der er på nuværende tidspunkt ikke meget håb om, at de savnede findes i live.
FN vurderer, at 2,4 millioner mennesker har behov for nødhjælp, og godt halvdelen af disse bor i de mest berørte områder.
Fokus for nødhjælpsindsats er nu mad og medicin.
Børnene er hårdest ramt og lider både af sult, fejlernæring og diarré.
De seneste dages rapporteringer har dog også i stigende grad fokuseret på de psykiske traumer, som mange børn og voksne er berørt af.
De hårdest ramte befinder sig i deltaet sydvest for Rangoon.
Det cirka 5.000 km² store katastrofeområde er stadig oversvømmet, hvilket fortsat gør det meget vanskeligt at nå ud til de nødstedte.
En kraftig regn de seneste dage har forværret situationen yderligere.
Bl.a. har kraftige regnskyl besværliggjort flytransport.
Vandstanden i de oversvømmede områder er heller ikke faldet væsentligt.
Der er foreløbig meldt om få udbrud af kolera og dysenteri.
Risikoen for epidemier vurderes dog stadig at være til stede.
Da over 50 pct. af områdets sundhedsklinikker er beskadiget eller ødelagt, er dette arbejde imidlertid meget vanskeligt.
Ud over de umiddelbare tab og humanitære behov vil katastrofen få alvorlige økonomiske konsekvenser for Burma.
Cyklonen har ramt områder med høj landbrugsproduktion, der normalt står for 65 pct. af landets risproduktion.
Desuden ligger 80 pct. af landets dambrug og knap 50 pct. af landets svine- og fjerkræproduktion i området.
Det internationale samfund har reageret.
Næsten 100 mio. dollar er nu doneret til katastrofen, og der er løfter om cirka det dobbelte.
Derudover har FN i en flash appel bedt om godt 200 mio. dollar, og den er på nuværende tidspunkt finansieret med 22 pct.
FN anslår, at 550.000 har fået tag over hovedet og har modtaget livsnødvendig nødhjælp.
Disse tal stiger hver dag og i accelererende grad.
Ti fly med nødhjælp lander hver dag i Rangoon lufthavn.
FN's generalsekretær og ASEAN's formand indkaldte i fællesskab i går til en international donorkonference på ministerniveau, der afholdes på søndag, den 25. maj i Rangoon.
Jeg forventer selv at deltage i konferencen, og det er min forventning, at konferencen vil sætte yderligere fokus på både de akutte humanitære bistandsbehov og på behovet for mere langsigtet genopbygningsbistand.
Som nævnt reagerede den danske regering hurtigt.
Allerede den 6. maj bevilgede jeg 10 mio. kr. til nødhjælpsindsatsen.
Pengene gik gennem Røde Kors.
Den bevilling er nu fulgt op af yderligere 25 mio. kr., der vil blive anvendt inden for de kommende uger, når konkrete behov og partnerne er identificeret.
Gennem ambassaden i Bangkok er der givet 600.000 kr. til myggenet, fødevarer, sanitet m.v.
Beredskabsstyrelsen er taget til Burma med vandrensningsudstyr samt otte personer til at installere udstyret og træne lokale til at håndtere det.
Den samlede pris for udsendelsen er på godt 5 mio. kr.
Af varebevillinger og nødhjælpspuljer, som finansieres af Udenrigsministeriet, har dansk Røde Kors, Folkekirkens Nødhjælp og Red Barnet brugt 2 mio. kr. til akut nødhjælp.
Den samlede officielle danske bistand til katastrofen i Burma ligger altså nu på godt 40 mio. kr.
Nødhjælpsfasen forventes at fortsætte en rum tid endnu.
Vi kender endnu ikke de langsigtede behov, men vi er fra dansk side parate til at se på, hvilke behov der opstår i forhold til genopbygningen.
Logistik og koordination i forbindelse med større katastrofer er altid en stor udfordring.
Men vi har nok aldrig tidligere oplevet, at det har været så problematisk og så besværligt som det, vi i øjeblikket oplever i Burma.
Det skyldes først og fremmest det burmesiske regimes indledende uvilje mod at lukke nødhjælpsarbejdere - ikke mindst udenlandske nødhjælpsarbejdere - ind i Burma og især i deltaområdet.
Men det skyldes også, at den nationale kapacitet er meget begrænset, og at bureaukratiet er enormt.
Ifølge FN's nødhjælpskoordinator, John Holmes, er hjælpeindsatsens største problem lige nu, at nødhjælpsmedarbejdere fortsat ikke har fuld adgang til deltaområdet.
Lokale nødhjælpsarbejdere kan få tilladelse til at bevæge sig rundt i deltaområdet, og det er derfor en ressource, som vi selvfølgelig skal udnytte på bedst mulige vis.
Den burmesiske regering tillader heller ikke brug af nogen form for moderne telekommunikationsudstyr i Burma.
Det sætter naturligvis store begrænsninger for en effektiv fordeling af nødhjælpen.
Det er endvidere et stort problem, at regimet ikke vil acceptere indførelse af helikoptere og ingeniørhold.
Det betyder, at den ødelagte infrastruktur ikke bliver udbedret med den fart, der er behov for.
Især ødelagte broer skaber problemer for nødhjælpsarbejdet.
Alle disse udfordringer blev drøftet på et ekstraordinært rådsmøde i Bruxelles i sidste uge.
Der var vi fra dansk side blandt de mest toneangivende lande i relation til behovet for EU-samarbejdet om at sikre humanitær adgang til Burma.
EU besluttede at bakke op om alle initiativer, herunder gennem FN, som kan bidrage til at få nødhjælpen frem til ofrene.
De seneste dages udviklinger, især gårsdagens møde i ASEAN-kredsen, FN-generalsekretærens forestående besøg i Burma samt den kommende donorkonference, vidner om, at det massive politiske pres er begyndt at bære frugt.
Men det går fortsat alt for langsomt.
Udenrigsministeren vil nu sige lidt mere om regeringens tiltag gennem de politiske kanaler for at forbedre nødhjælpsindsatsen til Burma.