Frank Aaen (EL), 2010-04-23:
Det her er en debat om arbejdsløshed, hvis nogen ikke helt lige har fanget, at det jo er det, der er temaet.
For jeg må sige, at det er absurd – også ud fra, hvad jeg kender til og ved om parlamentarisk diskussion her på Christiansborg – at det er et forligsbrud, når man stemmer for en aftale og så rejser yderligere emner.
Det holder ikke i byretten, men det viser måske lidt om et problem, vi har i Folketinget, nemlig at mange områder jo er forligsbelagte; jeg plejer at sige forligsbefængte.
Det er ikke, fordi jeg er imod, at man også en gang imellem laver forlig, men fordi der er kæmpemæssige områder, som man ikke kan røre ved, fordi der er et forlig.
Engang kunne vi ikke nedsætte forældrebetalingen i skolefritidsordninger, selv om der var flertal for det, fordi nogle partier sagde, at det var omfattet af et forlig om folkeskolerne.
Så blev det lige pludselig umuligt at sætte taksten ned i skolefritidsordningerne.
Nu ved alle, at vi i Enhedslisten stiller mange spørgsmål.
Nogle af de spørgsmål, vi stiller fra Enhedslistens side, kommer fra folk fra partier, der har indgået forlig, og som siger: Jeg kan ikke selv så godt stille det her spørgsmål, kan du ikke stille det for mig?
Det er jo absurd, at man, hvis man har lavet en aftale og alle, der har indgået aftalen, står ved aftalen – vi går ind for, at sådan skal det være – samtidig påberåber sig, at det er forbudt overhovedet at rejse en debat i offentligheden, og at det så er forbudt at rejse en debat om samme tema i Folketingssalen.
Jeg mener altså ikke, at det har noget med dagens emne at gøre.
Jeg mener heller ikke, at den stribe af indlæg, der har været fra Venstres forskellige repræsentanters side, er korrekte.
Jeg mener, at det mere har noget at gøre med, at man ikke ønsker at diskutere de forslag, vi andre er kommet med, om at gøre mere ved praktikpladssituationen, om at gøre mere ved ungdomsarbejdsløsheden, end det, nogle partier har aftalt.
Når vi siger, at der er brug for flere praktikpladser, tror jeg at alle er enige i det.
Men når oppositionen så kommer og siger, at vi kan få flere praktikpladser ved f.eks. meget klart at opfordre kommunerne til i forbindelse med udbud at søge at opnå aftaler om, at der skal være en social klausul, der indebærer, at den pågældende virksomhed, der får ordren, skal oprette praktikpladser, så vil man ikke være med til det.
Nu er der mange udbud, vi er imod.
Det er jo sådan set nemmere at oprette praktikpladser, hvis man bare havde opgaven i kommunalt regi, men der kan selvfølgelig være en byggeopgave, som det er nødvendigt at sende i udbud.
Og så mener jeg da, at det er helt indlysende, at man til sådan en virksomhed kan sige, at der skal indgås en aftale om, at virksomheden opretter flere praktikpladser, for det har kommunen brug for, samtidig med at den har brug for en ny skole.
Jeg kan ikke se problemet, men det afvises altså bredt her i Folketinget af de borgerlige partier – sådan noget vil man ikke have; det må kommunerne gerne, men man vil ikke opfordre til det.
Vi siger, at den egentlige varige løsning på ungdomsarbejdsløshedsproblemet, herunder anskaffelse af praktikpladser, er lavere arbejdsløshed – og det er jo indlysende, for sænkes arbejdsløsheden, falder ungdomsarbejdsløsheden også.
Sænkes arbejdsløsheden, får virksomheder også brug for flere praktikpladser.
Det er jo indlysende, at det er en del af løsningen.
Så får vi bare en sang fra de varme lande om, at regeringen søreme har gjort alt muligt, og at det går åh så godt.
Men det gør det jo ikke, når ungdomsarbejdsløsheden er fordoblet.
Det gør det jo ikke, når vi stadig væk mangler flere tusinde praktikpladser.
Derfor synes vi, at det er mærkeligt, at man så i stedet for at gå ind i en debat med oppositionen om, hvad vi kan tage af nye initiativer – f.eks. fremrykning af vedvarende energi, energibesparelser, kollektiv trafik, renovering af offentlige institutioner – og måske gøre noget, som også virker på kort sigt i forhold til både ungdomsarbejdsløsheden, arbejdsløsheden generelt og anskaffelse af flere praktikpladser, ja, så får vi at vide, at det er der ikke råd til.
Når vi så svarer, at vi synes, der er råd, for når man fremrykker en udgift, man alligevel skal afholde, kan det i det lange løb i virkeligheden være billigere end at gå at vente på, at skolen forfalder endnu mere.
Når vi siger, at det offentlige, når man ansætter folk – det kan også være i kommunerne, hvor man burde ansætte folk i stedet for at fyre dem – jo sparer dagpenge og får skatteindtægter, når folk kommer i arbejde, moms, når de bruger deres løn nede i butikken og sætter gang i hjulene i samfundet, så får vi ikke noget svar.
For det er jo indlysende korrekt.
Derfor vil jeg sige til afslutning: Når man ikke tager problemet med arbejdsløsheden, herunder ungdomsarbejdsløsheden, mere alvorligt, end man gør, så er det, fordi det for regeringen ikke er et problem, at arbejdsløsheden stiger.
Det kan vi jo se i den såkaldte konvergensplan, altså regeringens sidst udarbejdede økonomiske plan, hvor man rask væk arbejder med, at arbejdsløsheden efter krisen permanent skal være dobbelt så høj som før krisen.
Man opererer med og indregner i alle sine regnestykker, at arbejdsløsheden stiger.
Så er det jo klart, at man er noget trængt på en dag, hvor debatten jo i virkeligheden går ud på at nedbringe arbejdsløsheden.
Så jeg forstår godt, at man vil sælge mig alt muligt andet, men jeg synes, det er en skam for de unge, der er arbejdsløse.