Søren Espersen (DF), 2011-04-15:
Jeg må sige lidt a la det, justitsministeren sagde.
At vi skal sidde her og måske ende med at stemme om noget, som vi skulle kunne tale os til rette om, synes jeg er dårlig skik.
Det er normalt i Udvalget for Forretningsordenen, vi kommer til enighed om de her ting på en ordentlig og fornuftig måde, men nu kan det altså ende med en afstemning.
Det håber jeg ikke bliver tilfældet.
Jeg synes, det kunne være rart at slippe for den situation.
Det er ikke noget, der er værdigt i forhold til den måde, vi normalt gør det på.
Men det er altså det, man taler om.
Man vil lave en vejledning og nogle principper om til lov og regler.
Det bryder jeg mig ikke om, fordi det netop også ødelægger muligheden for smidighed i det lovgivende arbejde, som man har og skal have, hvilket også er i overensstemmelse med det, som ministeren gennemgik.
Der kan altså være ting, der gør, at det ikke kan lade sig gøre.
Hvis vi så går ind på selve tanken, er det, som om fru Line Barfod og forslagsstillerne vil hæve eksperterne op et eller andet sted over Folketinget.
Hvis jeg selv skulle vælge, ville jeg egentlig hellere have høringssvarene efter førstebehandlingen.
Det synes jeg ville være en interessant måde at gøre det på: Der blev fremsat et lovforslag eller beslutningsforslag, og ved førstebehandlingen kom man med sine egne politiske principielle ideer og sund fornuft – hvad er det, der foregår her, hvad synes vi egentlig om det? – og bagefter kunne det være interessant at høre, hvad eksperterne sagde.
Jeg kan sagtens forstå, nu når vi har fået det her brev fra alle de forskellige organisationer, at de synes, det ville være evig godt, hvis de kunne få rigtig meget tid til at bestemme, hvad vi skulle bestemme herinde.
Jeg hører jo ofte politikere og politiske partier, som er utrolig bange for at udtale sig politisk og ideologisk, før de har fået hjælp fra deres venner i institutionerne og i organisationerne, og det synes jeg altså er en falliterklæring.
I min verden ville det ideelle være, at vi fik høringssvarene efter førstebehandlingen, hvor vi gav os tid til det, og så kunne vi få eksperternes indstilling.
Det ville så til gengæld medføre, at man godt kunne ændre opfattelse, at man godt kunne lade sig overbevise om, at den indstilling, man havde ved førstebehandlingen, måske ikke var helt rigtig, og man kunne måske ændre opfattelse.
Det har vi utrolig svært ved herinde: Når først vi har givet en idé om, hvor vi stemmer, så har vi svært ved at lave det om.
Det kunne så måske være en rigtig interessant demokratisk proces, men alt det kunne vi diskutere og bør diskutere alle andre steder end i Folketingssalen, hvor to store grupper står over for hinanden.
Justitsministerens ekstra betænkelighed i forhold til grundloven havde jeg ikke spekuleret over, men det er selvfølgelig utrolig væsentligt at få det klarlagt.
Hvis det her strider imod grundloven, er der ingen grund til at bruge ret meget mere tid på det, og det går jeg også ud fra at forslagsstillerne er enige med mig i.
Så jeg kunne forestille mig, at vi i løbet af næste proces finder ud af, hvor det egentlig er, man står, for det er klart, at der står i grundloven, at ethvert medlem af Folketinget har ret til at fremsætte lovforslag.
Vi siger nej til det her, ikke alene af irritation over, at vi overhovedet sidder og behandler det, for jeg synes, det hører hjemme andre steder, men også af de grunde, som jeg har nævnt.
Jeg synes, det er dårlig skik at gøre det til noget, der skal presses igennem, men vi bør alle sammen gøre en kæmpe indsats, uanset hvilken regering der sidder, for, at det selvfølgelig kommer til at foregå så rigtigt som muligt og med de nødvendige længder og frister, der er til høringssvar.
Det tror jeg alle bestræber sig på.
Det ved jeg også at den her regering gør, og også tidligere regeringer har bestræbt sig på det, og jeg synes, vi skal lade det blive ved det.