Brian Mikkelsen (KF), 2010-04-29:
Regeringen har en klar målsætning om, at vi skal være blandt de ti rigeste lande i verden.
Orden i økonomien er en essentiel forudsætning for varig velstand, og her er regeringens strategi klar: Vi kommer med det ærlige svar, at vi skal have dæmpet væksten i de offentlige udgifter.
Det uærlige svar kommer oppositionen med; de vil have flere offentlige udgifter.
Vi kommer med det ærlige svar, at væksten skal ske i den private sektor, at vi skal have skabt arbejdspladser i den private sektor for at finansiere den offentlige sektor.
Her er det uærlige svar, at vi skal lægge yderligere byrder, yderligere skatter og afgifter på den private sektor.
I så fald skulle man jo have opfundet en helt ny økonomisk teori i Danmark hos Socialdemokraterne, som mener, at for Danmark som det eneste land i verden er svaret på den økonomiske krise altså: øgede offentlige udgifter, øgede skatter og afgifter.
Når almindelig banal logik siger, at det betyder færre arbejdspladser, mindre vækst og en underminering af de strukturer, vi har i vores samfund, er det en helt, helt forkert og uansvarlig vej at gå med den tissen i bukserne-politik, som oppositionen fører.
For sagen er jo den, at hvis vi skal nå det ambitiøse mål, at vi skal have konsolideret vores offentlige økonomi, og at vi stadig væk skal have et velfærdssamfund i fremtiden – og det vil vi fra regeringens side – så kræver det altså, at vi får skabt holdbar vækst, og det skal vel at mærke være en langtidsholdbar vækst.
Holdbar vækst kræver en stærk konkurrenceevne, et højt udbud af kvalificeret arbejdskraft og en stærk vækst i produktiviteten, og der er Danmark udfordret på alle tre områder: Konkurrenceevnen er presset, arbejdsudbuddet er faldende, og Danmark er et af de lande, som har den laveste vækst i produktiviteten.
Det skal vi have gjort op med.
Vi skal være både flittigere og dygtigere.
Og der vil jeg gerne understrege, at svaret ikke er det, som S og SF foreslår, altså øgede skatter og øgede afgifter på erhvervslivet.
Det vil tværtimod gøre det vanskeligere at fastholde investeringer, virksomheder og job i Danmark, den vej, som S og SF anviser.
Hvis vi skal have skabt vækst, er vi altså afhængige af, at virksomhederne finder det attraktivt at drive forretning i Danmark.
I Danmark kan og vil vi ikke konkurrere på omkostningsniveauet, og det betyder, at vi i stedet for skal gøre os gældende på værdiskabelsen.
Danmark har en mulighed, vi har dygtige medarbejdere og et godt uddannelsessystem, og med vores globaliseringsstrategi har vi iværksat en række initiativer, som styrker Danmarks konkurrenceevne.
Vi har investeret massivt i uddannelse, iværksætteri og innovation.
Samtidig har vi styrket tilskyndelsen til at dygtiggøre sig og yde en ekstra indsats, fordi vi har sænket skatten på arbejde markant, så alle almindelige lønmodtagere i det her land har oplevet, at man får mere ud af at arbejde.
Det er almindelig sund fornuft og logik, og det er afgørende i forhold til at få danskerne til at arbejde både mere og bedre.
Skattereformen øger arbejdsudbuddet med 20.000 personer.
Det gør det lettere for virksomhederne at rekruttere og fastholde den arbejdskraft, som samfundet har brug for.
Samtidig øges tilskyndelsen til at uddanne sig, til at tage et større ansvar og i det hele taget til at være mere produktiv.
Samlet giver skattereformen et løft i velfærden og i velstanden svarende til ca. 30 mia. kr.
Og så synes jeg ikke, vi skal glemme, at det samtidig styrker de offentlige finanser med 5,5 mia. kr., og dermed yder den fornuftige skattereform, vi har gennemført, og som har betydet, at alle lønmodtagere i det her land har fået flere penge mellem hænderne – af deres egne penge vel at mærke – et væsentligt bidrag til at fremtidssikre det danske velfærdssamfund via øget vækst og beskæftigelse.
Det uærlige svar er flere offentlige udgifter, flere skatter og flere afgifter.
Skattereformen var seneste led i en lang række reformer, der øger arbejdsudbuddet.
Regeringen vil fortsætte den reformdagsordenen og vil fremover også tage nødvendige initiativer for at øge arbejdsudbuddet.
I efteråret skal vi f.eks. i gang med et tiltrængt reformarbejde omkring førtidspensionen, og vi vil også fremlægge vores forslag til en ny SU-ordning, som skal sikre, at unge kommer hurtigere igennem uddannelsen.
Men det er jo altså ikke gjort med arbejdskraft alene.
Vi arbejder i regeringen løbende med alle de områder, der har betydning for virksomhedernes konkurrenceevne.
Det er et fokusområde i vores arbejdsprogram, der indeholder en lang række initiativer, der skal give bedre vilkår for vækst.
Vi har jo i Danmark den helt særlige udfordring, at vi har en masse små og mellemstore virksomheder.
De kan på nogle stræk have vanskeligere end store koncerner ved at udnytte de rammevilkår, vi stiller til rådighed, og det giver jo hele tiden anledning til, at vi løbende overvejer, hvordan vi fra offentlig side mest hensigtsmæssigt tilrettelægger indsatsen.
Vores arbejdsprogram indeholder en række initiativer, som skal gøre det lettere for de små og mellemstore virksomheder at gøre sig gældende på de globale markeder og vokse sig større.
Vi vil som en del af den erhvervsrettede innovationsstrategi tilbyde et innovationstjek, der skal gøre det lettere for mindre virksomheder at deltage i innovationskapløbet, gøre os klogere, gøre os smartere og få flere arbejdspladser til Danmark.
Vi vil også præsentere en strategi for vækst i små og mellemstore virksomheder, som bl.a. fokuserer på barrierer for vækst, og vi vil med regeringens indsats for bedre regulering og administrative lettelser for virksomhederne sikre, at den offentlige regulering ikke unødigt spænder ben for virksomhederne.
Det forudsætter bl.a. en stærk og effektiv konkurrence og en sund konkurrencekultur.
Derfor vil vi tage initiativer til at bringe konkurrencen op på niveau med de bedste lande, bl.a. ved at styrke konkurrencemyndighederne yderligere.
Herudover vil regeringen arbejde for at styrke konkurrencekulturen ude i virksomhederne, som på nogle områder i Danmark har det sværere, end man har i f.eks. Sverige og Tyskland.
Regeringen er desuden helt bevidst om, at det kræver kapital, hvis virksomhederne skal omsætte ideer til vækst.
Krisen kastede hele den finansielle sektor ud i et globalt stormvejr.
Med bankpakken, kreditpakken og erhvervspakken har regeringen taget de nødvendige skridt for at sikre den finansielle stabilitet i Danmark.
Regeringens politik har bidraget effektivt til at sikre stabiliteten og modvirke den kreditklemme, hvor virksomhederne ikke kan finde finansiering til sunde projekter.
De små og mellemstore virksomheder skal have mulighed for at sætte gang i forretningsudviklingen for at skabe vækst og nye arbejdspladser, og derfor styrkede regeringen med erhvervspakken bl.a. ordningen for vækstkaution med 1,5 mia. kr. og stillede via Vækstfonden 500 mio. kr. til rådighed i risikovillig kapital i en såkaldt fund of funds, dvs. en fond, der skal investere i private venturefonde.
Nu skruer vi yderligere op for den indsats, tilfører 500 mio. kr. ekstra i risikovillig kapital til investeringer i skabelsen af nye arbejdspladser.
Den konkrete udmøntning af de ekstra midler vil ske på baggrund af erfaringerne fra evalueringen af Vækstfonden og arbejdet i udvalget for risikovillig kapital.
Derudover vil vi skabe mere fleksible rammer for de institutionelle investorer, bl.a. ved at give pensionskasserne bedre mulighed for at investere i unoterede aktier og ved, at det bliver lettere at investere i unoterede aktier for kapital- og ratepensionsmidler.
Endelig vil jeg pege på, at regeringen inden udgangen af maj kommer med et regionalpolitisk udspil, der er rettet imod at sikre, at man lokalt og regionalt kan udnytte mulighederne i en grøn vækst-økonomi: Danmark i balance.
Regeringens arbejde med det regionalpolitiske udspil om et Danmark i balance skal selvfølgelig ses i forlængelse af en lang række af de initiativer, som regeringen tidligere har taget på dette område, og de hensyn, der ligger bag den gennemførte politik på de forskellige områder.
Jeg vil godt her afslutningsvis vende tilbage til det, det hele drejer sig om: Vi skal have gang i den private vækst, vi skal være blandt de ti rigeste lande i 2020, og hvis vi skal nå de mål, skal der gang i væksten.
Det ærlige svar er også, at vi bliver nødt til at se på fordelingen mellem den offentlige sektor og den private sektor, og at vi holder de offentlige udgifter i ro.
Vi har en af verdens største offentlige sektorer med en samlet økonomi på 1.000 mia. kr., og der er det altså vigtigt, at man holder den i ro, sådan at vi kan få finansieret og konsolideret hele vores økonomi.
Det uærlige svar er at øge de offentlige udgifter.
Så vi skal have stoppet den her politik med at komme med en masse uærlige svar; vi skal se kendsgerningen i øjnene, og det er, at vi har en masse udfordringer, og svaret på udfordringerne er, at det er det private erhvervsliv, der skaber væksten.
Der vil jeg godt understrege, at det altså ikke er et spørgsmål om, at vi skal bruge nogle flere penge; vi bruger rigeligt med penge og har en af de største offentlige sektorer i hele verden.
Vi investerer i forvejen massivt i f.eks. uddannelse, innovation og forskning.
Det, vi skal have set nærmere på, er, hvordan vi fra offentlig side mest hensigtsmæssigt tilrettelægger indsatsen inden for den store kage, som hedder den offentlige økonomi.
Der er behov for, at vi bliver klogere på, hvordan vi får et større udbytte af vores investeringer.
Det er noget, vi hele tiden skal se på: hvordan vi effektivt får udnyttet de ressourcer, vi har til rådighed.
Med det ser jeg frem til debatten, men vi bliver nødt til at slå fast, at det ærlige svar på de udfordringer, der er, altså er vækst i den private sektor, færre skatter og afgifter, og det uærlige svar er at bilde danskerne ind, at man kan øge de offentlige udgifter, hæve skattetrykket og hæve udgifterne og skatterne for almindelige mennesker og for virksomhederne, for det betyder, at vi underminerer hele det velfærdssamfund, vi lever i i dag.