Brian Mikkelsen (KF), 2009-02-17:
Beslutningsforslaget går ud på, at Folketinget pålægger regeringen inden udgangen af folketingsåret at fremsætte lovforslag om, at den kriminelle lavalder nedsættes til 12 år.
Forslagsstillerne anfører, at formålet med beslutningsforslaget er at reducere omfanget af den kriminalitet, der begås af 12-14-årige unge.
En nedsættelse af den kriminelle lavalder er efter forslagsstillernes opfattelse det tydeligste signal, man kan sende til børn under 15 år, der begår kriminalitet, idet en nedsættelse af den kriminelle lavalder vil medføre meget klare konsekvenser for de pågældende børn.
Lad mig indlede med at slå fast, at regeringen tager spørgsmålet om kriminalitet begået af børn og unge meget alvorligt, og at regeringen er stærkt optaget af, hvordan vi kan styrke indsatsen mod ungdomskriminalitet.
Det gælder både det vigtige forebyggende arbejde og en klar og konsekvent indsats over for de børn og unge, som begår kriminalitet og har behov for at blive hjulpet tilbage på ret kurs, inden de kommer ind på en egentlig kriminel løbebane. Forebyggelse og bekæmpelse af ungdomskriminalitet er således et af de væsentligste kriminalpolitiske spørgsmål, og en stærk og virkningsfuld indsats på dette område har stor og langsigtet betydning, både for det enkelte barn og den enkelte unge og for samfundet som helhed.
Derfor har regeringen også taget en lang række initiativer med henblik på at forebygge og bekæmpe kriminaliteten blandt børn og unge.
Først vil jeg sige lidt om, hvad vi ved om udviklingen i kriminaliteten blandt børn under den kriminelle lavalder på 15 år.
Jeg vil gerne understrege, at statistikken på dette område naturligvis må læses med det forbehold, at sager vedrørende børn under den kriminelle lavalder netop ikke behandles som straffesager.
Bl.a. af den grund kan man ikke med sikkerhed fastslå, hvor mange børn under den kriminelle lavalder der begår - i gåseøjne - kriminelle handlinger.
De seneste tal fra Danmarks Statistik vedrørende kriminalitet begået af 10-14-årige i perioden 2000-2007 er baseret på anmeldelsesoplysninger fra politiet, og de giver et fingerpeg om kriminalitetsudviklingen i denne aldersgruppe.
Samlet set er der i denne periode ikke sket nogen vækst i antallet af tilfælde, hvor børn i alderen 10-14 år anmeldes til politiet for at have begået en kriminel handling, set i forhold til det samlede antal børn i denne aldersgruppe.
Ser man nærmere på tallene, udgør ejendomsforbrydelser, f.eks. tyveri, mere end tre fjerdedele af det samlede antal anmeldelser i 2007, mens voldsforbrydelser udgør ca. en sjettedel af anmeldelserne.
For voldsforbrydelsernes vedkommende er der samlet set sket en væsentlig stigning fra 207 anmeldelser i 2000 til 546 anmeldelser i 2007.
Denne stigning skyldes bl.a., at antallet af anmeldelser om simpel vold er steget fra 146 i 2000 til 391 i 2007.
For så vidt angår ejendomsforbrydelserne, udgør forskellige former for tyveri, herunder ikke mindst butikstyveri, langt størstedelen af det samlede antal anmeldelser.
Antallet af røverianmeldelser svinger meget og var i 2007 faktisk under antallet i 2000.
Antallet af hærværksanmeldelser er også meget svingende, men er dog steget fra 328 i 2000 til 465 i 2007.
Konklusionen må være, at det er usikkert at sige noget sikkert om udviklingen i antallet af anmeldelser vedrørende kriminalitet begået af børn i alderen 10-14 år.
Der synes dog at være en tendens i retning af, at voldsforbrydelser set under et er kommet til at udgøre en større del af det samlede antal anmeldelser i løbet af perioden 2000-2007.
Som jeg nævnte før, har regeringen allerede taget en række initiativer for at forebygge og bekæmpe ungdomskriminaliteten, herunder kriminalitet begået af børn under den kriminelle lavalder.
Set i en større sammenhæng er der en række sociale, kulturelle og undervisningsmæssige forhold m.v., som kan have betydning for den forebyggende indsats mod ungdomskriminalitet, og jeg vil i denne sammenhæng koncentrere mig om politiets andel i det forebyggende arbejde.
På forebyggelsessiden har regeringen i forbindelse med politireformen og 4-års-aftalen for politiet og anklagemyndigheden for perioden 2007-2010 sat fokus på den kriminalpræventive indsats.
Bl.a. skal de enkelte politikredse udarbejde en særlig plan for en strategisk kriminalpræventiv indsats over for børn og unge, og endvidere har oprettelsen af kredsråd og lokalråd som led i politireformen til formål at styrke samarbejdet mellem politiet, kommunerne og repræsentanter for det øvrige lokalsamfund med henblik på at forebygge og løse lokale problemer, bl.a. med ungdomskriminalitet.
Jeg vil også pege på SSP-samarbejdet mellem skole, socialforvaltning og politi.
Dette samarbejde danner rammerne for den kriminalitetsforebyggende indsats over for børn og unge i den enkelte kommune, og formålet med SSP-samarbejdet er således at opbygge og udbygge netværk, der kan varetage den lokale kriminalpræventive indsats.
Jeg kan i øvrigt tilføje, at politiet efter reglerne i retsplejelovens kapitel 75 b har mulighed for at foretage visse tvangsindgreb over for et barn under 15 år, som mistænkes for at have begået en kriminel handling.
Politiet har bl.a. mulighed for at tilbageholde barnet i et kortere tidsrum med henblik på afdækning af, hvad der er foregået.
I stedet kan der blive tale om at anvende hjælpeforanstaltninger i medfør af den sociale lovgivning, men disse regler hører som bekendt under velfærdsministeren.
De sociale foranstaltninger skal tilpasses den konkrete situation, og de kan spænde vidt fra f.eks. rådgivning til barnet og dets familie til at anbringe barnet uden for hjemmet, når der er åbenbar risiko for, at barnets udvikling vil lide alvorlig skade på baggrund af den kriminelle adfærd.
Af nyere tiltag på dette område kan nævnes, at kommunerne har fået mulighed for i visse særlige tilfælde at udstede et såkaldt forældrepålæg til forældrene til et barn, der f.eks. har begået kriminalitet af et vist omfang eller en vis grovhed.
Velfærdsministeren har netop fremsat lovforslag om bl.a. indførelsen af et såkaldt ungepålæg, der vil give kommunerne mulighed for som et led i den sociale indsats at pålægge et barn helt ned til 12 år en eller flere konkrete handleplaner med pligter, bl.a. i tilfælde af at barnet har begået kriminalitet af et vist omfang eller en vis grovhed.
Det kan f.eks. være pålæg om at følge et familieprogram sammen med forældrene eller rydde op efter hærværk.
Barnet kan ikke straffes, hvis det ikke efterkommer pålægget.
Regeringen gør således allerede meget for at fremme forebyggelsen og bekæmpelsen af kriminaliteten begået af børn og unge, men regeringen er også åben over for at se på, om der kan og bør gøres endnu mere.
Regeringen har som bekendt nedsat en kommission vedrørende ungdomskriminalitet, der skal gennemgå den samlede indsats mod ungdomskriminalitet og på baggrund heraf komme med forslag til, hvordan indsatsen kan styrkes for at gøre den så målrettet og virkningsfuld som muligt.
Kommissionen skal bl.a. overveje, om der kan være behov for at ændre de eksisterende ikkestraflige relationsmuligheder i forhold til børn og unge, som begår kriminalitet og er under den kriminelle lavalder.
I forbindelse hermed vil kommissionen også overveje, om det eventuelt vil være hensigtsmæssigt at ændre den kriminelle lavalder.
Kommissionens samlede betænkning forventes at foreligge i løbet af det første halvår af 2009.
Jeg er som nævnt meget optaget af, hvordan vi kan styrke indsatsen, også over for børn under den kriminelle lavalder som begår kriminalitet.
Regeringen kan på denne baggrund ikke støtte det foreliggende beslutningsforslag, men vil altså vente med at tage stilling til spørgsmålet om en eventuel nedsættelse af den kriminelle lavalder, til ungdomskommissionens samlede rapport foreligger om nogle måneder.