runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2014-05-08:
Jamen jeg må bare konstatere, at hukommelsen tilsyneladende er meget svag hos Det Konservative Folkeparti, al den stund partiets nuværende formand, hr. Lars Barfoed, jo meget klart sagde, da et flertal i Folketinget manifesterede sig i sagen om det her multivitaminjuice, at det kunne man ikke følge, fordi det ville være ulovligt.
Og det er en fuldstændig parallel sag.
Der er ingen statsretlig uenighed om, at hverken beretninger eller beslutningsforslag binder regeringen eller fritager regeringen for vores ansvar til at sikre borgerne deres rettigheder.
Og derfor er det jo ikke et spørgsmål om, hvad man vil.
Det her er et spørgsmål om, at regeringen ikke kan følge beslutningsforslaget, fordi vi ikke kan begå ulovligheder, heller ikke på opfordring af Folketingets flertal.
Torsten Schack Pedersen (V), 2014-05-08:
Ministeren siger, at EU ikke skal bruges som brækjern.
Det er jo bare nærliggende at tro, når man ser på Det Radikale Venstres tilgang til optjeningsprincippet og det, som den Radikale ordfører har sagt.
Derfor er det jo væsentligt for mig at få at vide, om ministeren deler den opfattelse, som den radikale ordfører giver udtryk for, nemlig at det er rimeligt, at man fra første time får adgang til en fuld børnecheck – ikke det juridiske, det tror jeg vi har hørt så meget om, men om ministeren mener, at det politisk er rimeligt.
For hvis ministeren mener, at det er rimeligt, så forstår jeg jo godt regeringens handling i den her sag; så forstår jeg godt, hvorfor man ikke tog dialogen med Europa-Kommissionen; så forstår jeg godt, hvorfor regeringen ikke har undersøgt alternative modeller, og hvorfor regeringen først på Venstres opfordring undersøger muligheden for at kunne indeksere børnechecken i forhold til leveomkostningerne dér, hvor børnene opholder sig.
Alt det giver jo god mening, hvis ministeren ville sige: Jo, vi synes faktisk, at den måde, som reglerne administreres på af regeringen i dag, er den rigtige, det rimelige, og at det bør være sådan.
Alting giver jo meget mere mening, hvis ministeren klart ville sige det i dag, for så bunder det her jo grundlæggende i en politisk uenighed, og det er jo til at forholde sig til.
Jeg vil meget hellere, at vi kan have en politisk diskussion end at fortsætte en diskussion om jura og paragraffer; det må være rart at vide for debatten, hvor ministeren står henne.
Karina Adsbøl (DF), 2014-05-08:
Ingen over og ingen ved siden af Folketinget.
Det er det, vi klokkeklart står for i Dansk Folkeparti, og sådan skal det være.
Hvad bliver det næste, der kommer fra regeringen?
123 velfærdsydelser er i spil.
Hvad bliver det næste?
Hvad bliver det næste, vi kommer til at se fra regeringens side?
Morten Østergaard (RV), 2014-05-08:
Vi har jo annonceret en række tiltag, som bl.a. handler om nogle steder at skærpe nogle regler for enten at modvirke social dumping eller sikre, at folk rent faktisk er til stede i Danmark og eksempelvis kan deltage i en aktiv beskæftigelsesindsats.
Vi har også annonceret, at der er nogle ting, vi gerne vil arbejde på at få lavet om i den forordning, som VK-regeringen forhandlede på plads, men som nu skal revideres.
Så der er mange ting.
Men jeg vil bare sige, at jeg er fuldstændig enig i, at der ikke er nogen over og ikke nogen ved siden af Folketinget, men som det også er fremgået af debatten tidligere, kræver det mere end et beslutningsforslag eller en beretning fra et udvalg, hvis man vil fritage regeringen for ansvaret for at sikre borgerne deres rettigheder – det kan den konservative formand, hr. Lars Barfoed, tale med om.
Det kræver mere end det, og derfor kan vi ikke støtte det her beslutningsforslag – heller ikke selv om opfordringen til at begå ulovligheder kommer fra et flertal i Folketinget.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-05-08:
Tak for det.
Jeg anerkender jo, at ministeren har været stærkt engageret i sagen her det sidste stykke tid, men jeg kan alligevel ikke lade være med at spørge ministeren, om han mener, at hans egen facon og handlemåde har været fremmende for at finde en bred løsning på den udfordring, vi har.
Her tænker jeg specifikt på, at det ikke er nogen hemmelighed, at der flere gange er blevet sendt papirer til pressen med ministerens og regeringens holdning til forskellige elementer, før de er blevet sendt til forhandlingsparterne.
Det synes jeg umiddelbart ikke er udtryk for en særlig befordrende arbejdsform.
Morten Østergaard (RV), 2014-05-08:
Jeg må sige, at jeg undervejs i forhandlingsforløbet har været forbløffet mange gange, ikke kun over synspunkter af den karakter, men også over, at forskellige papirer osv. flyder frit rundt.
Jeg mener ikke, at der er noget at udsætte på det forhandlingsforløb, der har været.
Jeg tror, at grunden til, at vi er, hvor vi er i dag, er manglende vilje til at tage ansvar for den forordning, som man fra VK's side selv var med til at forhandle på plads, for det EU-projekt, som man i hvert fald hidtil har sagt at man var varm tilhænger af, og for det helt grundlæggende, at borgere skal vide, at de rettigheder, der gør sig gældende også som følge af vores EU-medlemskab, vil blive opretholdt i Danmark.
Det forventer vi også, når danske borgere er i udlandet.
Der må vi bare konstatere at Venstre og De Konservative er et andet sted i dag.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-05-08:
Jamen jeg anerkender, at ministeren mener, at han er den forfulgte uskyldighed og står uskyldsren midt i rodet.
Men det ændrer ikke ved, at der gik 9 måneder, fra man blev opmærksom på problemet, til det lykkedes at samle partierne til forhandling.
I Venstre mener vi, at det er en udfordring, at EU-borgere, der kommer til Danmark, relativt tidligt kan få adgang til vores velfærdsydelser.
Vi anerkender, at det kan være et økonomisk problem på den længere bane.
Og jeg er nødt til at spørge ind til, om ministeren er enig i den problematik, eller om han mener, at det er ganske fint, sådan som tingenes tilstand er nu.
Morten Østergaard (RV), 2014-05-08:
Jeg synes, man skal anerkende, at der er politiske uenigheder mellem regeringen og Dansk Folkeparti – ikke mindst i synet på EU.
Her den anden dag havde jeg fornøjelsen af netop at debattere EU-spørgsmål med Dansk Folkepartis EU-ordfører, fru Pia Adelsteen, og hun anerkendte, at den forordning, vi drøfter her i dag, jo er helt demokratisk tiltrådt af et folketingsflertal, som Dansk Folkeparti ikke er en del af.
Man var imod forordningen, og derfor har man de synspunkter, man har.
Men jeg synes, det ville klæde Dansk Folkeparti at anerkende, at et flertal i Folketinget under VK-regeringen – efter at VK-regeringen havde forhandlet de regler på plads, man nu er blevet så ked af – på helt demokratisk vis tiltrådte den her forordning.
Det, jeg sagde i min indledende besvarelser, var, at alle jo ved, at EU-forordninger har direkte retsvirkning.
Det ved man også, når man forhandler dem, og når man tilslutter sig, og derfor synes jeg jo, man skulle rette kritikken mod VK-regeringen, der forhandlede den her forordning, som man nu har travlt med at løbe fra ansvaret for.
Regeringen har meget klart signaleret, at vi ønsker at arbejde for, at der, når forordningen skal revideres, bliver mulighed for at opstille nationale værn, hvis det udvikler sig sådan, som hr. Jakob Engel-Schmidt forudser her, nemlig med store økonomiske følger i forbindelse med træk på forskellige velfærdsydelser.
Det, der jo er paradokset, og som illustrerer en meget hastig bevægelse hos Venstre, er, at for et års tid siden blev vi i en meget bred kreds af partier enige om en løsning på en tilsvarende problemstilling på SU-området, som i økonomisk omfang var 10-20 gange større end den, vi diskuterer her på børnecheckområdet.
Derfor er det, som jeg tror kommer til at overraske folk i dag: Hvad er der sket med Venstre i de sidste 12 måneder, siden man i dag vil stemme for et beslutningsforslag, der opfordrer regeringen til at se stort på borgernes rettigheder og til at begå ulovligheder?
Dennis Flydtkjær (DF), 2014-05-08:
Tak for ordet.
I Danmark har vi jo en mindretalsregering, som er afhængig af, at der er et flertal i Folketinget, der bakker op om regeringen.
Nu står vi så i den besynderlige situation, at der ikke er et flertal bag regeringen i den her sag, men alligevel vælger man bare at sidde det overhørig.
Det synes jeg jo da er ganske uhørt.
Det er en hån imod folkestyret, at regeringen bare administrerer videre, selv om der er et flertal i Folketinget, der pålægger dem at gøre noget andet.
Og jeg synes faktisk, det er endnu mere uhørt, når man tænker på, at det jo bare inden for den sidste uge er kommet frem, at man nu godt må stikke Folketinget en nødløgn, at man godt må ignorere et flertal i Folketinget.
Synes regeringen ærlig talt ikke selv, at man er ude på et skråplan?
Er man ved at nedbryde det danske folkestyre?
Morten Østergaard (RV), 2014-05-08:
Jeg kunne måske godt lokkes ud i at anerkende, at der er et skråplan, men jeg tror, det er et andet skråplan end det, hr. Dennis Flydtkjær tænker på.
Det skråplan, jeg tænker på, er det, der vil opstå, hvis det virkelig er sådan, at et flertal i Folketinget om lidt vil opfordre regeringen til at knægte borgeres rettigheder, fuldt bevidste om, at det er i modstrid med de forpligtelser, vi har, og de rettigheder, som borgerne har opnået gennem vores EU-medlemskab.
Det synes jeg vil være en glidebane, ikke mindst når man tænker på de mange danskere, der rejser til udlandet og bruger de samme rettigheder, og hvor man må forvente, at der, hvis den tilstand, som er ved at indfinde sig i det danske Folketing, breder sig, jo så ikke er nogen, der kan regne med noget som helst længere, på trods af klare politiske aftaler, og på trods af at et demokratisk flertal i det danske Folketing har tiltrådt de regler, vel vidende at de vil have forrang, også for et beslutningsforslag vedtaget af et flertal i det danske Folketing.
For det er foregået med åbne øjne, og alle kender de her spilleregler.
Og derfor anerkender jeg, at det muligvis er et skråplan, vi ser det første skridt ud på i dag, men det er af en helt anden karakter end det, hr. Dennis Flydtkjær taler om.
Dennis Flydtkjær (DF), 2014-05-08:
Det danske Folketing har faktisk tidligere, i 2010, klart defineret nogle rettigheder til den danske befolkning, da man vedtog ændringerne af børnechecken, hvor man sagde, at det skulle være et optjeningsprincip.
Nu prøver vi så igen i dag, når vi lige om lidt skal stemme, at stadfæste noget, hvor vi siger, at vi sådan set gerne vil have, at regeringen fortsat skal administrere i forhold til den danske lovgivning, men alligevel vælger man bare at sidde det hele overhørig.
Jeg synes virkelig, det er uhørt, og det er en skændsel i forhold til respekten for Folketinget, at man ikke engang lytter til det flertal, der fremkommer her om få minutter.
Morten Østergaard (RV), 2014-05-08:
Jamen vi har jo lyttet, i den forstand at vi nu har forhandlet gennem ganske lang tid og meget intensivt, og som vi også hørte det fra ordføreren for forslagsstillerne, har vi jo da også både vist os konstruktive og imødekommende.
Men det er jo ikke rigtig blevet modsvaret af en tilsvarende konstruktivitet og imødekommelse fra dem, vi forhandlede med, og derfor er situationen der, hvor den er.
Men vi vil da ufortrødent arbejde videre for at sikre, at dansk lovgivning kommer i overensstemmelse med EU-reglerne.
Men det, som hr. Dennis Flydtkjær bare må anerkende, er, at et flertal, som ikke indeholdt Dansk Folkeparti, med åbne øjne har tiltrådt den forordning, som nu fortolkes.
Og der kan vi ikke – og det må vi ikke, og der er ingen jurister, der har anfægtet det – følge opfordringen fra Folketinget, selv om det her beslutningsforslag vedtages; det ville være ulovligt.
Finn Sørensen (EL), 2014-05-08:
Og det har jeg, fordi jeg synes, det er rimeligt, når vi har sådan en lang debat og man sidder og er blevet lidt frustreret over at høre på den, at man så også giver udtryk for den frustration.
Der er blevet brugt enormt meget tid på at diskutere, hvordan især Venstre og Konservative har optrådt, mens de var i regering, og da de vedtog den her lov.
Det er sådan set berettiget nok, men jeg tror egentlig, det er gået op for befolkningen, at VK-regeringen vred armen om på kronjuristerne, så de kunne få et forlig med Dansk Folkeparti.
Mere er der sådan set ikke i det.
Men så går tiden selvfølgelig med det, sådan at kaste lidt smuds frem og tilbage inden for den blok, der tidligere hed de forenede japartier.
Det er selvfølgelig også meget rart for os andre, der ikke er med i den klub, at sidde og høre på det, men det er alligevel lidt ærgerligt, for så diskuterer man jo ikke det væsentlige.
Og hvad er det væsentlige?
Det er det grundlæggende problem, og det er de gamle og tidligere så forenede japartier – og man må kalde mig Mads, om ikke de bliver forenet igen efter den 25. maj – i hvert fald enige om ikke at ville forholde sig til.
For det første vil man ikke indrømme højt og tydeligt, at Folketinget er sat uden for døren.
For det andet har man ikke det mindste bud på, hvordan man vil sikre, at det igen bliver det danske Folketing og den danske befolkning, der kommer til at bestemme over disse ting.
Og de har derfor heller ingen bud på, hvordan de selv vil leve op til deres utallige løfter om, at medlemskabet af EU og det indre marked ikke ville få konsekvenser for den danske arbejdsmarkeds- og velfærdsmodel, ikke ville få konsekvenser for det forhold, at vi selv skal bestemme over de ting.
De tør ikke engang udfordre EU ved at vedtage eller administrere en lovgivning, der eventuelt kunne være i strid med EU-retten, og det var da ellers et godt sted at starte, hvis man vil kæmpe for Folketingets ret til selv at bestemme.
Jeg kan jo så bare konkludere, at disse partier ikke ønsker, at det danske Folketing igen kommer til at bestemme over de spørgsmål.
De er godt tilfredse med, at det er EU, der bestemmer.
De er godt tilfredse med, at den frie bevægelighed kan antaste vores arbejdsmarked og vores velfærdsregler.
Det er jo værd at huske lige om lidt, den 25. maj, når vi skal hen at stemme.
Og der er jeg da glad for, at der i hvert fald er nogle, jeg kan stemme på, som går ind for både solidaritet og velfærd, og at det danske Folketing selv bestemmer, nemlig Folkebevægelsen mod EU.
Så tak for en god debat.
Vi må jo lige se, om det gav anledning til yderligere bemærkninger.
Morten Østergaard (RV), 2014-05-08:
Jamen jeg kan godt forstå, at hr. Torsten Schack Pedersen er træt af juridiske spørgsmål, for det er jo ikke – på trods af et utal af chancer med spørgsmål fra salen i dag – lykkedes at komme med et eneste juridisk holdepunkt for den position, som Venstre nu vil indtage, hvor man opfordrer regeringen til at gøre noget, som Venstres egen formand i et brev til statsministeren har anerkendt skaber en vis tvivl om de forpligtelser, vi har i forhold til EU-rettens grundlæggende principper.
Derfor forstår jeg godt, at man er træt af den juridiske diskussion, for det må da være en ubehagelig position at være i.
Der er ikke nogen, der kan få børnecheck efter at have opholdt sig en time i Danmark.
Det er bekymrende og mærkværdigt, at Venstre vil blive ved med at bære ved til de her myter.
Det er, og det er belyst adskillige gange, sådan, at man skal have arbejdet her i 1 måned, og at arbejdet skal have et vist omfang, afhængigt af om man er selvstændig eller ikke.
Og det, vi syntes var relevant – og det er jo så vores position – var at kigge på, at hvis børnechecken sendes ud af landet, om den så skulle indekseres med købekraften i det land, hvor den sendes hen, og det er så regeringens position.
Det er jo i hvert fald et eksempel på, at vi har lyttet til nogle af de synspunkter, der er kommet fra Venstre, men det er tilsyneladende ikke nok til at få Venstre til at gøre noget så naturligt som at bringe dansk lovgivning i overensstemmelse med EU-reglerne.
Torsten Schack Pedersen (V), 2014-05-08:
Det ville jo i hvert fald være kvalificerende for debatten, hvis ministeren hørte efter, hvad der bliver sagt, for man optjener ret til børnecheck fra den første time.
Jeg er med på, er der går noget tid, inden den så udbetales – bare lige, for at ministeren ikke skal køre rundt i den vildfarelse.
Altså, det er stadig uklart, hvordan regeringen anskuer det her problem, for regeringen har nu i 13 måneder været bekendt med henvendelsen fra Kommissionen.
Man brugte så 2-3 måneder på at lave en grundig juridisk vurdering, som Folketinget i øvrigt ikke kan få indsigt i, hvorefter man meddelte, at man administrerer efter reglerne, som Kommissionen skrev.
Men man har ikke selv taget initiativ til at opbygge andre værnsregler; det, man nu forsøger at sige, er, at det vil man måske godt alligevel.
Kan ministeren så ikke godt forstå, at vi er nogle, der står tilbage med en opfattelse af, at det har været bekvemt for regeringen at få den henvendelse fra Kommissionen.
For da regeringen selv skulle håndtere det, tog man ingen initiativer, der kunne sikre et værn mod, at man får børnechecken på de vilkår, som der nu administreres efter
Morten Østergaard (RV), 2014-05-08:
Jeg tror, at det kræver en særlig politisk linse at mene, at situationen her er bekvem for regeringen.
Vi er målløse over, at partier, der traditionelt har bakket op om vores EU-medlemskab, om de rettigheder, borgerne har fået, og de glæder, det danske samfund har fået som følge af bl.a. det indre marked, i dag vil opfordre os til at se stort på juridiske vurderinger af, hvad der er lov og ret på det her område.
Men at kalde det en bekvem position for regeringen synes jeg måske er sådan lidt en stramning.
Og derfor undrer det mig bare, at man ikke i stedet for vælger en løsning, hvor man går ind og forhandler konkret om, hvad der kan nås inden for EU-retten, også for at blive enige om blandt partier, der traditionelt – i hvert fald i et vist omfang – har anskuet EU på samme vis, hvad vi skal skabe af muligheder, når nu den berørte forordning skal revideres.
Det var da en naturlig måde at gå til spørgsmålet på: Hvordan håndterer vi situationen under de nugældende regler, og hvordan ønsker vi at arbejde for at reglerne skal være fremadrettet.
Og det er jo det, der er forbløffende, nemlig at Venstre i stedet for vil opfordre til ulovligheder.
Ole Birk Olesen (LA), 2014-05-08:
Ministeren bliver ved med at sige, at beslutningsforslaget vil pålægge regeringen at gennemføre en praksis i Danmark, som er i strid med EU-lovgivningen, men det er jo ikke rigtigt.
Beslutningsforslaget pålægger regeringen at bringe praksis i overensstemmelse med dansk lovgivning, og man siger så i øvrigt ikke noget om, at regeringen ikke må bringe dansk lovgivning i overensstemmelse med EU-lovgivningen.
Det ville da være det mest naturlige.
Og det er det, der er så mærkeligt at regeringen ikke har gjort, altså at regeringen har siddet på sine hænder i halvandet år uden at gøre noget som helst, eller var det et halvt år?
Nu kom jeg lige i tvivl, men det var i hvert fald i lang tid.
Hvorfor gør regeringen sig ikke anstrengelser for at finde et flertal i Folketinget, der vil vedtage en lovgivning, som ifølge regeringen er i overensstemmelse med EU-lovgivningen?
Hvorfor sidder regeringen kun og forhandler med Venstre og Konservative, samtidig med at regeringen skælder ud på Venstre og Konservative for ikke at være forhandlingsvillige, kompromisvillige osv.?
Hvorfor undersøger regeringen f.eks. ikke muligheden for at lave en ny lovgivning sammen med Liberal Alliance og Dansk Folkeparti?
Vi fire partier – de to regeringspartier og DF og LA – har jo flertal sammen.
Morten Østergaard (RV), 2014-05-08:
Jeg tror ikke, det er undgået nogens opmærksomhed, at regeringen har udfoldet ganske betragtelige bestræbelser for at prøve at se, om man ikke kunne finde et flertal, der var villige til at gøre noget så naturligt som at sikre, at Danmark overholder vores internationale forpligtelser.
Det har vi udfoldet store bestræbelser på: Vi har forhandlet med Enhedslisten, vi har haft alle partier inde, og vi har også haft et særskilt og langt forløb sammen med Venstre og Konservative og i øvrigt SF.
Vi er sådan set kommet langt i de forhandlinger.
Der er vel efterhånden en 10-12 punkter på en liste, som kunne udgøre en aftale, men det har jo tilsyneladende ikke været nok for de partier.
Og når vi så har hørt hr. Ole Birk Olesen i dag tale om, at vi skal sætte forordningen til folkeafstemning – tror jeg det var – med henblik på at opnå et velfærdsforbehold, så må man have os undskyldt, hvis vi lige prøver med de partier, der trods alt mener, at vi skal overholde de regler, der er, og ikke, som hr. Ole Birk Olesen opfordrede til for et øjeblik siden, at vi på baggrund af en folkeafstemning skal se stort på vores internationale forpligtelser.
Karina Adsbøl (DF), 2014-05-08:
Ingen over og ingen ved siden af Folketinget.
Det skulle man næsten tro regeringen rettede ind efter.
Hvordan forholder ministeren sig til, at det er det danske Folketing, der bestemmer her i Danmark – altså det at være herre i eget hus?
Det kan man sige at ministeren er fuldstændig ligeglad med.
Regeringen har ændret praksis uden om Folketinget, som har vedtaget et optjeningsprincip.
Det er regeringen fuldstændig ligeglad med.
Man ændrer bare praksis.
Man gør, som det passer en, uden at lytte til, hvad flertallet i Folketinget beder om.
Morten Østergaard (RV), 2014-05-08:
Jamen jeg kan forsikre hr. Ole Birk Olesen om, at vi har overvejet alle tænkelige scenarier for at bringe os selv i en sådan situation, og jeg sagde også i dag i min indledende besvarelse, at det for os ikke er afgørende, om problemet løses præcis på den måde, vi har lagt frem.
Vi er villige til at forhandle, men vi har opstillet den præmis, at vi ikke vil efterlade regningen hos de børnefamilier, der har mindst, og det sætter selvfølgelig en begrænsning i forhold til nogle af de forslag, der er blevet luftet i debatten, om, at man bare lige kunne hekse det om til et skattefradrag.
Det anerkender jeg er en begrænsning, vi har lagt på os selv.
Men jeg mener, at man på en eller anden måde skal have fulgt knap så nøje med, hvis man vil hævde, at regeringen ikke har forsøgt at skaffe sig et flertal eller finde en løsning, som kunne have et flertal bag sig.
Det vil vi selvfølgelig fortsætte med, men det ændrer ikke på, at EU-forordningen har direkte retsvirkning i Danmark, og at vi derfor er nødt til at følge den.
Finn Sørensen (EL), 2014-05-08:
Tak, og tak til ministeren.
Jeg lyttede jo med stor opmærksomhed til ministerens tale og konstaterer, at han brugte stort set hele talen på at skælde ud, hvis jeg må bruge den korte version, på dem, han sidder og forhandler med.
Jeg tror, at meget af det var berettiget.
Så er det bare, jeg sidder og undrer mig.
Hvorfor bruger ministeren så meget tid på at sidde og snakke med nogle partier, der er så umulige?
Hvorfor tager ministeren ikke imod Enhedslistens tilbud, som jo er, at vi stemmer for regeringens lovforslag, det udkast, som det er lagt frem, hvis vi samtidig kan få en aftale om en massiv styrkelse af kampen mod social dumping, fordi vi ser en sammenhæng på det her område, en sammenhæng, som ministeren heller ikke helt har afvist at der er?
Så hvorfor tager ministeren ikke bare imod tilbuddet fra Enhedslisten?