runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bente Dahl (RV), 2007-02-07:
Beslutningsforslaget pålægger regeringen at drage omsorg for, at der bliver etableret et permanent juridisk rådgivningstilbud, der retter sig mod de mest sårbare og socialt udsatte personer, som lever en stor del af deres liv på gaden.
Det er forslagsstillernes ønske at styrke retssikkerheden for disse personer, og det begrundes med, at langt de fleste af disse udsatte har behov for retshjælp, men ikke kender deres rettigheder og derfor ikke er i stand til at identificere en mulig juridisk krænkelse.
Vi har et par overvejelser i Det Radikale Venstre, og vi vil gerne diskutere dem i løbet af behandlingen af beslutningsforslaget.
Andre partier har været inde på noget af det samme, nemlig hvor det problem, der er tale om, findes.
Er det kun i København, ordningen skal gælde, eller er det i hele landet?
Vi vil gerne diskutere, hvilke målgrupper Enhedslisten helt præcist tænker på, altså en afgrænsning af målgruppeområdet, og vi kunne også tænke os en diskussion af, hvad det vil koste at gennemføre beslutningsforslaget, altså forholdet mellem prioriteringer, og hvor mange penge der kan stilles til rådighed.
Som også De Konservative var inde på, foretager Københavns Kommune en evaluering.
Resultatet foreligger i maj 2007, og det havde måske været en idé at vente med at fremsætte et sådant beslutningsforslag, indtil evalueringen er foretaget, så vi kunne have draget erfaringerne med ind i overvejelserne.
Endelig kunne vi muligvis forestille os, at kommunalt ansatte socialrådgivere måske kunne inddrages i de juridiske rådgivningshold, som foreslås.
Det Radikale Venstre er som udgangspunkt spørgende positive, men vi vil som sagt gerne have belyst de ovennævnte indvendinger i udvalgsarbejdet, før vi tager endelig stilling.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2007-02-07:
Jeg skal meddele, at SF’s ordfører på området, fru Anne Baastrup, heller ikke kan være til stede, så jeg skal fremføre følgende: Begrebet gadejurist er langsomt blevet en del af det socialpolitiske sprog, og erfaringerne med Gadejuristen i København har vist, at projektet er en god hjælp for de udstødte.
Dels hjælper det den enkelte borger i en konkret sag, hvor der er truffet afgørelse på et forkert grundlag, eller hvor borgeren ikke ved, at det er muligt at få hjælp, dels kan denne konkrete hjælp flytte disse mennesker mentalt fra blot at betragte sig selv som udstødte og marginaliserede til at betragte sig som mennesker i en vanskelig situation.
For denne gruppe er det ikke nok, at rettighederne eksisterer på papiret.
Adgangen til at klage fremhæves eksempelvis ofte som den væsentligste retssikkerhedsgaranti i et retssamfund, men en klageadgang er i mange tilfælde ikke meget værd for de mest udsatte, som f.eks. står uden forsørgelsesgrundlag eller er blevet bortvist fra et behandlingstilbud med dokumenteret markant forøget risiko for at dø, inden klagesagen er færdigbehandlet.
Ved at have adgang til en jurist, der kan gå ind i konkrete sager og være den kontaktperson, der dels kender lovgivningen, dels kender den pågældende kommunes konkrete praksis på området og de enkelte sagsbehandlere, vil sager kunne løses, før der bliver grundlag for klager.
Ikke sjældent handler klager om afgørelser, der simpelt hen er fremkommet på grund af misforståelser mellem f.eks. en narkoman og en sagsbehandler, f.eks. når borgeren, som har behov for en bestemt ydelse, ikke formår at fremføre sit ønske på en måde og i et sprog, som passer ind i de beføjelser, den konkrete sagsbehandler har til at træffe afgørelser med.
Samtidig skal man huske, at de mest udsatte sjældent har et netværk som pårørende osv. at trække på under en klagesag og heller ikke har et forsørgelsesgrundlag.
SF kan støtte forslaget, og vi er helt parat til kun at snakke jura og ikke socialpædagogik, som mange andre har beskæftiget sig med.
Rasmus Prehn (S), 2007-02-07:
Jeg er selvfølgelig ked af, at ministeren har den opfattelse, at vi som folketingsmedlemmer slet ikke sætter os ind i tingene.
Det er jo netop ved at stille de her spørgsmål, at vi har lejlighed til at sætte os ind i tingene, ved at spørge ind til, hvordan det her hænger sammen, så vi også kan få en debat i offentligheden om, hvordan de her ting hænger sammen.
Det synes jeg faktisk der er en vis rimelighed i, og derfor er jeg ked af, at ministeren benytter lejligheden til sådan nærmest at antyde, at det er irrelevant at tage det her spørgsmål.
For sagen er jo den, at folk, der transporterer sig med DSB i dag, da har krav på at vide, hvad der kommer til at ske, hvis det er sådan, at man mister en hovedindtægtskilde.
Kan vi så se frem til endnu ringere service end den, vi har oplevet indtil nu?
For vi må jo nok indrømme – det tror jeg også at transportministeren er enig med mig i – at den service, DSB har kunnet levere de seneste 5 år, jo ikke ligefrem har været den optimale, med togforsinkelser og med andre ting.
Derfor er det da interessant, om det, at man tager endnu et tiltag, kommer til at betyde, at der bliver dårligere service end den, vi kender i dag.
Det er uvildigt, det er Trafikstyrelsen, der træffer den afgørelse, det er meget, meget vigtigt, at hr. Prehn er fuldstændig klar over det.
Det er sat til 1½ år, hvor man kun havde 1 år sidste gang, og det er, for at den, der vinder, kan tilpasse sig – det drejer sig om at skaffe lokoførere osv. – men også, for at den, der taber, hvis det nu er DSB, kan tilpasse sin omkostningsstruktur.
Det her vil ingen indflydelse have på DSB’s service.
DSB’s service, som hr. Rasmus Prehn er utilfreds med, afhænger jo af, at selve kvaliteten af skinnenettet først og fremmest ikke har været god nok.
Og det er jo det, som et ansvarligt flertal i Folketinget har truffet beslutning om at bruge rigtig mange penge på.
Lene Hansen (S), 2007-02-07:
Jeg kan sige fuldstændig klart, at det støtter vi naturligvis.
Jeg tror også, jeg fik sagt i min ordførertale, at vi f.eks. støtter et projekt som Gadejuristen, der er tilknyttet et af de tilbud, som de udsatte grupper i forvejen bruger, for det vil gøre de udsatte gruppers kontakt til Gadejuristen noget nemmere, hvis man simpelt hen går ud på gader og stræder og opsøger de grupper de steder, hvor de er.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-02-07:
Jeg har overhovedet ikke omtalt retshjælpen.
Jeg har understreget, hvad det er, der er kommunernes forpligtelser i forhold til de socialt udsatte grupper, og jeg har understreget, at vi med kommunalreformen nu har fået placeret ansvaret ét sted, hos én myndighed, der så skal sørge for at tilrettelægge den nødvendige indsats med hensyn til at nå ud til og få etableret kontakt til de socialt udsatte grupper.
I forhold til det mål har vi jo netop med »Det fælles ansvar II« lagt meget vægt på, at man skal ud af kontorerne, at man skal gøre meget mere ud af det opsøgende og det kontaktskabende.
Og som led i det skal der nu også formuleres lokale målsætninger for, hvad det egentlig er, man gør på området.
Der har kommunerne jo mulighed for at sætte ind med lige præcis den indsats, som de synes er den vigtigste for, at de når målet, nemlig at få givet de socialt udsatte de tilbud og få etableret den kontakt, der er behov for.
Line Barfod (EL), 2007-02-07:
Jeg synes, det er rigtig fint, hvis socialforvaltningerne begynder at flytte noget af deres sociale arbejde ud og bliver opsøgende osv., men det har bare intet med juridisk bistand at gøre.
Retshjælp er ikke det samme som socialt arbejde.
Forslaget handler om permanente juridiske rådgivningstilbud, men problemet er jo, at folk, der er rimelig velfungerende, går til en advokat, hvis de har penge nok, og hvis de ikke har så mange penge, kan de enten gå til en advokat og få offentlig retshjælp eller gå til en af de mange gratis retshjælpe.
Men de, der bor på gaden, finder slet ikke på at opsøge en advokat, og derfor er man nødt til at komme ud til dem med den juridiske bistand, som de kan have behov for.
Gadejuristens arbejde består i at komme ud til dem, der ikke selv opsøger juridisk bistand, og vores forslag er, at ordningen skal være permanent, fordi der desværre ikke er udsigt til, at der inden for et år eller to ikke længere er folk, der har behov for, at nogle opsøger dem og yder juridisk bistand.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-02-07:
Når jeg skal forholde mig til det beslutningsforslag, som Enhedslisten har fremsat, og som er til behandling her i dag, må jeg sige, at jeg synes, det rammer helt skævt med hensyn til det, de udsatte grupper har behov for.
Jeg refererede til, at vi har været i kontakt med Københavns Kommune og spurgt, om det bliver efterlyst, og om der er mange uden kendskab til egne rettigheder og til systemet, så der ikke altid bliver etableret den kontakt, der er brug for.
Svaret var, at det ikke er det, der er det store problem.
Problemet er mere at få udført det opsøgende arbejde, få etableret en kontakt og fastholde kontakten til de udsatte grupper, så de kan nyde gavn af den hjælp og støtte, der kan ydes af det offentlige.
Målet må netop være, at vi får fat i de personer og får hjulpet dem videre, og mit svar er altså, at det ikke er det, at der er mange med kendskab til det retlige område, til det loven siger eller til, hvilke rettigheder folk har, der er det afgørende.
Hans Andersen (V), 2007-02-07:
Beslutningsforslaget handler om et permanent juridisk rådgivningstilbud til hjemløse, prostituerede og stofmisbrugere, og forslaget er fremsat på baggrund af de foreløbige erfaringer med projektet Gadejuristen, der arbejder med juridisk rådgivning til udsatte grupper.
I Venstre kan vi dog ikke støtte forslaget, idet der ikke foreligger nogen dokumentation på baggrund af en evaluering af projektet.
Vi kan derfor ikke vide noget sikkert om effekten af projektet.
Desuden har regeringen også meget fokus på de udsatte grupper.
Der er allerede gjort meget for at sikre socialt udsatte borgere, bl.a. med »Fælles ansvar I« og »Fælles ansvar II«, og særlig med »Fælles ansvar II« er der skabt en mere opsøgende og støttende indsats, så socialt udsatte grupper får mere målrettet hjælp, dels til at bryde ud af isolation, dels til at få opbygget personlige, faglige og sociale kompetencer.
Der kommer flere aktivitetstilbud, der kommer flere døgnåbne væresteder, og der bliver lavet flere støtteteam for udsatte i kommunerne.
Der er oprettet en støtte- og kontaktpersonordning til de vanskeligst stillede hjemløse, stofmisbrugere og alkoholmisbrugere, der netop via denne støtte- og kontaktpersonordning får mulighed for at opbygge og fastholde kontakten til omverdenen ud fra egne ønsker og behov og dermed bliver i stand til at benytte sig af samfundets muligheder og øvrige tilbud.
Initiativerne i »Fælles ansvar II« vil gøre det nemmere for socialt udsatte borgere at komme i kontakt med systemet og få de tilbud, som de har behov for.
Vi mener, det vigtigste for den enkelte er at få og opretholde en tillidsfuld kontakt, men dette kræver i højere grad et stort stykke socialpædagogisk arbejde end en juridisk indsats, og på den baggrund kan Venstre ikke støtte beslutningsforslaget.
Line Barfod (EL), 2007-02-07:
Jeg er fuldstændig enig i, at det er godt med en socialpædagogisk indsats osv., men jeg forstår bare ikke, hvorfor man kæder den sammen med forslaget her, for det gør man jo ikke på alle mulige andre områder.
Når borgerne er i kontakt med sundhedsvæsenet eller andre dele af det offentlige system, siger man jo ikke til dem: Vi sætter en socialpædagog til at hjælpe dig, men vi synes ikke, du skal have mulighed for at få juridisk bistand.
Socialpædagoger kan mange ting og er gode til mange ting, men de er bare ikke jurister.
Det er nogle helt andre ting, de kan.
På skatteområdet er det jo i høj grad Venstre, der har fået indført, at staten betaler alle udgifterne, så borgeren kan føre sag mod systemet.
Her mener man, det er vigtigt at give juridisk bistand til dem, der måske selv kan betale for den, men når det gælder de mest udsatte i dette samfund, mener Venstre altså ikke, at de skal have lov til at få juridisk bistand, og jeg forstår ikke helt, hvordan det hænger sammen.
Hans Andersen (V), 2007-02-07:
Det er jo således i dag, at der stilles krav til kommunerne om, at de skal vejlede og rådgive også disse borgere.
Det synes jeg er vigtigt.
Det er derfor, vi har et fælles ansvar for netop at lægge vægt på at etablere flere væresteder og også, efter at vi har vedtaget en lovgivning om støtte- og kontaktpersonordningen, har et ansvar også for at få den til virke lokalt.
Det første skridt er jo at få skabt kontakten, og det næste skridt har vi sådan set allerede indføjet i lovgivningen ved at forpligte kommunerne til at give råd og vejledning.
Lene Hansen (S), 2007-02-07:
Vi støtter stadig projektet Gadejuristen, men vi er meget interesserede i at finde ud af, hvor stort retssikkerhedsproblemet i virkeligheden er.
Vi har svært ved at forestille os, at det er begrænset til København, men vi vil meget gerne analysere lidt mere på det, og i satspuljeforhandlingerne vil vi prøve at rejse problematikken og se, hvor langt vi kan komme med at foreslå en analyse af området.
Line Barfod (EL), 2007-02-07:
Skattemyndighederne skal også give råd og vejledning til skatteborgerne om, hvad de korrekte skatteregler er, og alligevel giver man altså betaling, så borgeren kan have en advokat eller en revisor til at støtte sig i sagen.
Noget af det, der er kommet frem på grund af Gadejuristens arbejde, er, at behandlingsgarantien for narkomisbrugere ikke bliver overholdt.
De er kommet med masser af eksempler på, at myndighederne ikke har levet op til den behandlingsgaranti, der er vedtaget, og ikke har kunnet hjælpe nogle af de mest udsatte med at få det, de egentlig har krav på, fordi de fleste af de mennesker slet ikke selv klager.
Det undrer mig altså, at man blander det sociale arbejde sammen med de juridiske retssikkerhedsgarantier.
Hver gang vi diskuterer reglerne på det sociale område, får vi bl.a. at vide, at der jo er nogle gode klagemuligheder.
Men klagemuligheder forudsætter, at man er i stand til at bruge dem, og når vi taler om de mest udsatte, klager de altså ikke selv.
Bente Dahl (RV), 2007-02-07:
En af de grupper, der lever på gaden, er narkomanerne.
Ordføreren fra Venstre nævnte, at behandlingsgarantien fungerer, men jeg er bekendt med undersøgelser, der siger det modsatte, og jeg vil høre, om ordføreren ikke også er bekendt med problemstillingen i forbindelse med det, der går forud for behandlingsgarantien.
Hans Andersen (V), 2007-02-07:
Jeg har oplysninger om, at behandlingsgarantien bliver overholdt.
Det skal den, og det stiller vi krav til kommunerne om.
De har fået tilført mange millioner kroner, så de kan imødekomme de ønsker om at komme i behandling, der bliver fremsat.
Det er det ene.
Det andet er, at jeg ikke er klar over, hvilke undersøgelser fru Bente Dahl henviser til; det er lidt uklart for mig.
Men det afgørende er, at de får behandling, og det får de, så det næste skridt er at sikre, at kvaliteten af behandlingen bliver optimal.
Jeg kunne høre, at der blev nævnt noget om forbehandling.
Bente Dahl (RV), 2007-02-07:
De undersøgelser, jeg henviste til, er Gadejuristens undersøgelser af området.
Jeg ved, at Gadejuristen, som havde foretræde for Socialudvalget for ikke så længe siden og også har rettet henvendelse til socialministeren, har lavet undersøgelser, der siger, at når en narkoman skal i behandling via behandlingstilbudsordningen, skal vedkommende stille med det, der hedder clean urin, før vedkommende kan komme i behandling, og det er et problem, for hvis man er ren, før man skal i behandling, hvori ligger behandlingsgarantien så?
Hans Andersen (V), 2007-02-07:
Det er jo netop på baggrund af historier om, at behandlingsgarantien ikke er blevet overholdt af de nu nedlagte amter, at socialministeren iværksatte en undersøgelse for at få be- eller afkræftet: Virker den, eller virker den ikke?
Det er selvfølgelig også afgørende, at de enkelte mennesker ude i kommunerne, som nu skal gennemføre behandlingsgarantien i hverdagen, er klar over, hvad indholdet af behandlingen skal være, for at der er tale om en reel behandling og ikke noget, der hedder forbehandling.
Der skal ikke være tale om, at folk skal kvalificere sig til behandling, der skal være tale om, at folk kommer i behandling, så de kommer ud af deres stofmisbrug.
Lene Hansen (S), 2007-02-07:
I festtaler hører man jo tit medlemmer fra alle sider af denne Folketingssal sige, at et samfund skal bedømmes ud fra, hvordan det behandler de svageste borgere.
Vi står her med et forslag fra Enhedslisten, som sigter på at gøre tilværelsen bedre for netop nogle af samfundets allersvageste borgere – de, der om nogen har brug for fællesskabets hjælp til at få et bedre liv, men en hjælp, der vel at mærke skal tage udgangspunkt i det liv, de lever, og ikke i det liv, som vi ønsker de skal leve.
Enhedslisten foreslår at skabe en ny type retshjælp, der er indbygget i eller tilknyttet et tilbud, som de udsatte grupper allerede bruger.
Via satspuljemidlerne, som Enhedslisten jo ganske vist er imod, har projektet Gadejuristen fungeret ganske udmærket i København, og inspirationen til at foreslå den ny type retshjælp kommer fra dette projekt.
Erfaringerne fra Gadejuristen er mange og gode, men det triste er naturligvis, at det i et velfærdssamfund som det danske er nødvendigt med et projekt som Gadejuristen.
Det faktum, at der er brug for en særlig indsats for at sikre alle borgere deres ret, viser, at vi som samfund kan gøre det meget bedre, og at vi står med et reelt problem.
Vi skal som lovgivere give kommunerne bedre muligheder for at hjælpe netop vore svageste medborgere.
Vi finder, at projektet Gadejuristen har været et rigtig godt projekt, og det vil vi fortsat bakke op.
Men vi bliver nødt til at holde fast i, at alle borgere skal behandles godt og korrekt i den kommunale sagsbehandling, og derfor vil vi meget gerne have belyst noget bedre, hvordan vi kan sikre de basale borgerrettigheder for alle borgere i landet.
Hvis det virkelig er så svært at kræve sin ret og vel at mærke også få den, som Enhedslisten nævner, er det et problem, der nok ikke kun findes i København.
Vi må undersøge til bunds, hvorfor kommunerne ikke er i stand til at løfte denne opgave, og en sådan undersøgelse medvirker vi gerne til at iværksætte.
Vi stemmer ikke imod dette forslag, for vi synes, det helt grundlæggende er et sympatisk forslag, men vi vil også gerne være endnu mere ambitiøse og tage emnet op under satspuljeforhandlingerne for at få analyseret problemets præcise omfang og for at få tilvejebragt den finansiering, som Enhedslistens forslag totalt mangler at omtale.
Line Barfod (EL), 2007-02-07:
Tak for støtten.
Vi har lige haft en intern eksperthøring i både Socialudvalget og Retsudvalget om de store retssikkerhedsmæssige problemer, der er på det sociale område.
Meldingen var meget klar fra alle eksperter, og der er også lavet undersøgelser af Socialministeriet osv., som viser, at der er et stort retssikkerhedsproblem.
Jeg går ud fra, at Socialdemokraterne fortsat støtter, at vi her i Danmark giver retshjælp til borgerne på andre områder.
Forslaget går jo ud på også at sikre retshjælp til de borgere på gaden, der ikke opsøger de andre retshjælpstilsbud, der findes, og derfor vil jeg gerne høre, om ikke Socialdemokraterne kan støtte intentionerne om, at også de mest udsatte skal have krav på at få en ordentlig retshjælp, uanset hvor stort retssikkerhedsproblemet er, når vi taler om de sociale myndigheder.
Hans Andersen (V), 2007-02-07:
Nu siger fru Line Barfod, at behandlingsgarantien ikke fungerer, men det gør den altså.
Det er således, at i december var der ingen stofmisbrugere, der ventede mere end 14 dage på at komme i behandling, så den fungerer faktisk.
Det næste er, hvordan vi kan sikre, at disse mennesker, som eksempelvis lever deres liv på gaden, kan blive støttet og få nogle tilbud, så de kan komme videre.
Her er vurderingen, også i Københavns Kommune, at det først og fremmest er omsorgstilbud snarere end juridisk bistand, der er brug for, og jeg synes, man skal lytte til en så stor kommune som Københavns Kommune.
Rasmus Prehn (S), 2007-02-07:
Jeg takker ministeren for gennemgangen af, hvordan hele forløbet bliver i den her sag.
Nu er det jo en kendt sag, at transportministeren tidligere, i forbindelse med andre udbud, har valgt bud, som sådan set slet ikke var lige så gode som DSB’s, så derfor kan man sige, at det måske ikke spiller den helt store rolle, hvad for nogle tal der kommer på bordet; ministeren er tilbøjelig til at tage en privat aktør næsten ligegyldigt hvad.
Men hvis det er sådan, at ministeren ikke vil oplyse tallene her – og det kan jeg sådan set godt se en vis fornuft i ikke at gøre her i salen – så vil jeg gerne have ministeren til at overveje: Hvad kan det få af konsekvenser, når man mister den strækning?
Vil det betyde, at folk, der rejser på andre strækninger, f.eks. København-Roskilde eller Odense-Århus, skal af med en højere billetpris end i dag, eller vil man have en lavere service, og vil DSB kunne opretholde det niveau af togmateriel, som i forvejen er stærkt tvivlsomt, når det er sådan, at man mister virkelig en hovedindtægtskilde på den her strækning?
Når man taler om andre udbud, er det sådan, at jeg har valgt den ene eller den anden side.
Der har været ét andet udbud, og det var strækningerne i Vestjylland, hvor jeg valgte efter den overbevisning, jeg havde – som vel har været almindelig accepteret bagefter, for det har været prøvet det ene og det andet og det tredje sted, hvor man kunne afprøve sådan nogle ting – og der var der enighed om, at det var en rigtig beslutning, jeg traf.
Men for at ministeren ikke skal stå i samme situation næste gang, så kan jeg sige til hr. Rasmus Prehn, hvad han burde vide, nemlig at det er Trafikstyrelsen, der alene træffer afgørelsen.
Jeg træffer den ikke; det gør Trafikstyrelsen, og de meddeler resultatet, og det er netop for, at man ikke skal kunne komme i den situation en gang til.
Nu blinker min lampe, så jeg skal svare på spørgsmålet, hvis jeg får et opfølgende spørgsmål på det, der blev spurgt om før.
»Hvor meget vil det koste DSB at miste billetsalget på Kystbanen, såfremt strækningen bliver udbudt til et andet togselskab end DSB?«
Kim Christiansen (DF), 2007-02-07:
»Mener ministeren ikke, at det i forbindelse med de mange sager om vold og mord på kvinder begået af jaloux ægtemænd eller hele familier som følge af et forældet æreskodeks, hvor det har vist sig, at kvinderne ikke har kunnet beskyttes af politiet, selv når de var udstyret med en overfaldsalarm, er tænkeligt, at nogle af de myrdede kvinder kunne have været i live i dag, hvis de med den for helbredet harmløse peberspray havde kunnet pacificere deres potentielle morder?«
Vi har også set situationer, hvor det har været æresdrab, og hvor motivet så er et andet.
Den seneste sag er fra Hedensted, hvor en 25-årig kvinde bliver slået ihjel af en jaloux ekssamlever, som politiet så i øvrigt 3 dage forinden har løsladt efter en varetægtsfængsling, hvor han var tiltalt for forsøg på at slå hende ihjel.
Der er det så bare, jeg spørger: Hvor er beskyttelsen af borgerne – i det her eksempel kvinden fra Horsens – når man lukker en voldstiltalt forbryder ud for så at overlade kvinden uden beskyttelse?