Connie Hedegaard (KF), 2007-03-14:
Regeringen er enig med forslagsstilleren i, at der er god grund til at være opmærksom på udviklingen på det nanoteknologiske område, og der kan jeg så sige, at det er vi også allerede.
Vi er allerede både opmærksomme på det og godt i gang med en lang række ting.
Men jeg må så alligevel sige, at vi ikke kan støtte Enhedslistens beslutningsforslag.
Vi mener for det første ikke, at tiden er inde til at lave sådan isoleret dansk lovgivning på det her felt.
Produkter, der indeholder nanomaterialer, er jo på linje med andre produkter underlagt produktsikkerhedsloven, og det er distributøren, der er ansvarlig for, at produktet kan anvendes, uden at det medfører sundhedsfare eller sikkerhedsfare.
Hvis det så alligevel viser sig, at der er risiko forbundet med anvendelse af et produkt, kan myndighederne gribe ind.
Desuden gælder det også, at nanomaterialer er omfattet af kemikalielovgivningen, og et nanomateriale skal derfor som udgangspunkt reguleres på samme måde som det kemiske stof, det består af.
Hvis man opdager en særlig problematisk egenskab ved et stof – det kunne f.eks. være, at det er kræftfremkaldende – så kan man kræve godkendelse til at bruge det.
Så det er altså ikke rigtigt at lægge til grund, at vi sådan står i et reguleringsmæssigt tomrum, når det gælder nanomaterialer.
Der er en regulering, der selvfølgelig også omfatter dem.
Der er også brug for en af klaring af, hvor gode de testmetoder, vi har, er, når det gælder at kunne vurdere nanomaterialer.
FN’s miljøprogram, UNEP, har taget fat på det her arbejde; i OECD ydes der et stort arbejde for en koordineret indsats med vurdering af miljø- og sundhedsaspekterne ved nanomaterialer; og det arbejde, der laves i OECD, falder helt i tråd med UNEP’s anbefalinger på området.
Danmark er også med i flere af de arbejdsgrupper, som OECD har nedsat, og sammen med EU har vi skubbet stærkt på for at komme frem til en fælles forståelse og nogle fælles metoder, og også industrien har arbejdet for at fremme en sådan udvikling.
For Danmarks vedkommende er sagen jo den, at de nanoprodukter, der markedsføres herhjemme, bliver importeret.
Så det ligger næsten i sagens natur, at vi har en stor interesse i, at man finder frem til internationale løsninger, og at den regulering, der måtte blive behov for, som et minimum bliver lavet i fællesskab i EU.
Derfor er det også opmuntrende at se, at der faktisk reageres meget hurtigt verden over på at afklare de problemer, der kan være med nanoprodukter og -processer.
Det er man selvfølgelig opmærksom på, fordi man samtidig også godt ved, at der er store perspektiver i nanoteknologi også med hensyn til at udvikle miljøteknologi, som kan forbedre vores miljø; et område regeringen som bekendt prioriterer højt, hvor vi satser betydelige midler på forskning og udvikling bl.a. via Højteknologifonden.
Der anføres det jo, at de projekter, som skal have støtte, bør inddrage miljø- og sundhedsaspekterne.
Det gælder også for så vidt angår de tilskud, der bliver givet til forskning i nanoteknologi.
Der er nemlig sat forskning i gang, som handler specifikt om nanomaterialer, miljø og sundhed.
Vi arbejder altså på at få opbygget en dansk ekspertise på området, så vi kan være med til internationalt at finde nogle fælles løsninger.
Indenrigs- og Sundhedsministeriet har nedsat en tværministeriel arbejdsgruppe om nanoteknologi og sundhed, og man er der ved at gennemgå den berørte lovgivning i forbindelse med nanoteknologiske produkter på de forskellige relevante ressortområder.
Det er et arbejde, som man forventer bliver gjort færdig i år.
Miljøstyrelsen er ved at lægge sidste hånd på en kortlægning af de nanoprodukter, der findes på det danske marked; en kortlægning, der snart vil blive offentliggjort.
Indenrigs- og Sundhedsministeriets projekter og Miljøstyrelsens projekter og kortlægning vil tilsammen give os et rigtig godt grundlag for at vurdere, hvordan vi skal prioritere arbejdet med nanoteknologi herhjemme og ikke mindst altså i forhold til EU, hvor det jo drejer sig om, at vi bruger kræfterne herhjemme til at få noget viden, til at få noget indsigt, så vi kan bidrage til det internationale arbejde på området ved at få frembragt ny viden og ved at udvikle bedre metoder til at undersøge nanomaterialer med henblik på, at vi så forhåbentlig kan få tilpasset den europæiske regulering, hvor det måtte vise sig nødvendigt, og skabe bred international forståelse af håndteringen af nanoteknologi.
Dansk enegang på det her felt giver altså, så vidt jeg overhovedet kan se, ikke nogen mening.
Det her er noget, vi skal blive klogere på i fællesskab, det er noget, der skal reguleres tværnationalt.
Derfor kan regeringen ikke støtte det her beslutningsforslag.