runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2008-03-26:
Der er jo en verden til forskel på de reaktioner der kommer, når en offentligt ansat står frem og bruger sin ytringsfrihed.
Eller om det, ministeren siger, er - som i den konkrete sag - at vi skal undersøge, om den offentligt ansatte, der står frem og bruger sin ytringsfrihed, har gjort noget forkert og derfor skal straffes.
Hvis offentligt ansatte får det klare signal fra ministeren, at de risikerer at blive straffet, hvis de bruger deres ytringsfrihed, så vil der nok være endnu flere, der ikke bruger den.
Ministeren bliver ved med at snakke om indberetningspligt.
Jeg snakker overhovedet ikke om indberetningspligt - den er jeg klar over der er i børnesager.
Jeg snakker om ytringsfriheden, som jeg mener for offentligt ansatte nogle gange nærmer sig en ytringspligt til at gå til offentligheden og fortælle om de problemer, de oplever - og som ikke kun handler om børn, men også om brandmænd og mange andre offentligt ansatte, der har kendskab til problemer i den offentlige sektor.
Ministeren må da kunne svare på, om hun mener, at de bør gå til offentligheden og bruge deres ytringsfrihed - eller om hendes reaktion fortsat vil være, at de skal straffes for at bruge deres ytringsfrihed.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2008-03-26:
Det glæder mig faktisk at høre, at ministeren siger, at der er behov for alle typer af boliger i det her land - også almene boliger, som folk har råd til at betale.
Det, som det handler om, må jo også være, at man får bygget de boliger, som der reelt efterspørges i landet.
Lolland er dér, hvor jeg kommer fra, og hvor også Venstres boligpolitiske ordfører kommer fra.
Han har i et indlæg i avisen skrevet - jeg skal ikke citere det hele - at han synes, at der bliver givet alt for meget støtte til det almene byggeri, og at folk bare kan købe ejerboliger.
På Lolland er der i øvrigt masser af ejerboliger til rådighed, og dem kan folk købe - så er det ligegyldigt, at der står over 1.350 mennesker i kø til at få en almen bolig.
Er ministeren enig i det?
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Nu har jeg altså ikke set den pågældende artikel, og det var også lidt svært at høre, om det var sagt ud fra den konkrete situation på Lolland-Falster, hvor der eventuelt står mange ejerboliger tomme.
Jeg synes det er godt, at vi har et alment byggeri, og jeg har en plan for, hvordan vi skal stræbe efter også at sørge for, at der er en husleje, som almindelige folk kan betale.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2008-03-26:
Det bekræfter jo sådan set det, jeg også selv tænkte, nemlig at Venstres boligpolitiske ordfører er lidt ude i uføret, i forhold til hvad regeringen mener i det her spørgsmål.
Jeg skal sørge for, at ministeren kan få indlægget over og også får lejlighed til at kommentere det.
For jeg synes ærlig talt, at det er en lidt underlig situation, at man har så mange mennesker, der gerne vil bo i en almen bolig, og som ikke har mulighed for eller måske ikke ønsker at købe en ejerbolig.
Men det er boligordføreren jo så tilsyneladende fuldstændig ligeglad med.
Jeg siger mange tak for svaret.
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Jeg har selvfølgelig hverken forholdt mig på den ene eller anden måde til artiklen.
Men jeg kan forstå, at jeg så får den at se.
Bjarne Laustsen (S), 2008-03-26:
Jeg kan forstå, at boligbyggeriet i den offentlige sektor stort set er i samme forfatning som ministerens stemme; det er helt galt fat, og det er selvfølgelig slemt for ministeren.
Men det er også slemt for de mennesker, der står foran at skulle have en bolig i de kommende år, at det stort set er gået i stå med at få bygget offentligt byggeri.
Det, der er interessant her, er, at man ligesom har pralet af, at der de foregående år er blevet bygget et antal boliger.
Det er jo fint, de står der, og de bliver brugt; der er stort set ikke ledige lejeboliger.
Men situationen er jo den, at der ikke bliver bygget noget, og vi kommer bagefter, hvis der går flere år, inden regeringen får taget initiativer til at sikre, at der i det hele taget bliver bygget boliger - for det er jo det, der er problemet i dag - og dernæst, at der bliver bygget boliger, der er til at betale for den middelindkomstgruppe, som nu har behov for det - som af forskellige årsager ikke har råd til at købe en bolig, men er nødt til at leje sig ind.
Vi har også en plejehjemsgaranti, og der bliver heller ikke bygget nogen af den type boliger.
Så mange siger, at vi i det hele taget har problemer med at opfylde den plejehjemsgaranti.
Men der bliver heller ikke bygget noget af det andet.
Hvad er det, der skal ske, og kan vi se tidshorisonten?
Hvor mange boliger regner regeringen selv med der skal bygges?
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Jeg har jo bestemt en forventning om, at der bliver bygget så mange plejeboliger, at vi vil kunne opfylde plejeboliggarantien til 1. januar.
Det er der jo taget forskellige initiativer til; maksimumbeløbet er blevet hævet, og grundkapitalen er blevet sænket.
Men der er ikke lavet nogen ekstraordinære initiativer for de almindelige familieboliger, og det hænger jo sammen med, at den økonomiske situation er sådan, at der er meget alvorlig fare for overophedning.
Vi kan se, at lønningerne i byggebranchen har været på vej op - ifølge de sidste tal, jeg har set, er lønstigningerne inden for byggeriet på 5 pct. - og jeg mener simpelt hen, man ville gøre den almene sektor og lejlighedsbyggeriet en bjørnetjeneste, hvis man satte gang i byggeriet nu, fordi man så ville få lønstigninger og en overophedning af økonomien, der ville blive en boomerang.
Jo, men jeg har jo nævnt, at udvalget skal komme med forslag til, hvordan man kan få en lavere husleje.
Og det kan jo bl.a. være ved at ændre på lånenes løbetid.
Det er jo en af de mere nærliggende måder at gøre det på.
Kan udvalget komme med andre ideer, vil jeg med stor interesse se på dem.
Line Barfod (EL), 2008-03-26:
Jeg er fuldstændig enig i, at man ikke skal sende børn, der er blevet seksuelt misbrugt, tilbage til dem, der misbrugte dem.
Det er jo netop derfor, jeg synes, at vi skal udvikle en holdning om, at offentligt ansatte skal gå til pressen og fortælle om den slags.
Men hvis offentligt ansatte går til pressen og fortæller om, at seksuelt misbrugte børn bliver sendt tilbage, eller, som tilfældet var med brandmanden i Gentofte, fortæller om, at folk dør på grund af et forkert radiosystem, eller om andre sager, og sanktionen er, at de risikerer, at ministeren straks beder om at få undersøgt, om de skal have en sanktion - kan få frataget deres autorisation - eller sanktionen er, at de bliver fyret, så opmuntrer det jo netop ikke til, at offentligt ansatte står frem og fortæller om problemerne, så man kan gøre noget for at løse dem og forhindre, at de opstår.
Så opmuntrer det tværtimod til, at offentligt ansatte lader være med at bruge deres ytringsfrihed.
Så derfor vil jeg gerne spørge igen: Mener ministeren, at de offentligt ansatte skal opmuntres til at bruge deres ytringsfrihed, eller mener ministeren rent faktisk, som hendes handlinger med sanktionerne tyder på, at de skal lade være, for ellers risikerer de at få en sanktion?
Hvad mener ministeren der bør gøres for at bekæmpe tvangsarbejde og menneskehandel?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-03-26:
Tvangsarbejde og menneskehandel skal bekæmpes.
Regeringen lægger afgørende vægt på at sikre ordentlige arbejdsvilkår herhjemme og arbejder aktivt for, at de fremmes i resten af verden.
Vi fremlagde sidste år en handlingsplan til bekæmpelse af menneskehandel til Danmark.
Menneskehandel er et grænseoverskridende problem.
Regeringen lægger derfor vægt på internationalt samarbejde for at forebygge og bekæmpe de sociale aspekter af menneskehandel.
Vi har myndigheder, der kontrollerer, at virksomhederne overholder den danske lovgivning.
Hvis virksomhederne overtræder reglerne, kan de ansvarlige blive straffet med bøde eller fængsel.
Vi arbejder for, at andre lande også etablerer systemer, der sikrer forbud mod og bekæmpelse af tvangsarbejde.
Vi støtter ILO's arbejde med fremme af Decent Work og 1998-deklarationen om grundlæggende arbejdstagerrettigheder, og vi presser på for at sikre, at EU tager beskyttelse af arbejdstagerrettigheder med i sine handelsaftaler med tredjelande.
Vi gør en forskel ved at bidrage til internationalt samarbejde og internationale aftaler.
Line Barfod (EL), 2008-03-26:
Jeg er fuldstændig klar over alt, hvad der står i handlingsplanen - den har jeg læst mange gange - og at man gør en stor indsats internationalt.
Det, jeg gerne ville høre, var, hvad ministeren gør på ministerens område for at bekæmpe menneskehandel og tvangsarbejde.
Jeg er fuldstændig klar over, at der er lovgivning om det, hvis man finder nogen, der er skyldig i menneskehandel.
Men det kræver jo, at myndighederne ser efter det, når de er ude på arbejdspladserne.
F.eks. kan bygningsarbejdere fortælle om, at de, hvis de spørger deres kolleger fra andre EU-lande, om de ikke skal være medlem af fagforeningen, så de kan få højere løn, nogle gange få svaret: Hvad skulle det hjælpe?
Hvis jeg får en højere løn, står der, lige når jeg går ud fra pladsen, en gorilla, som kræver at få de ekstra penge, ellers får jeg tæv.
Det falder for mig at se ind under definitionen af menneskehandel og tvangsarbejde.
Men hvad gør ministeren for at sikre, at det ikke finder sted, og for at sikre, at de myndigheder, der kommer på arbejdspladserne, er opmærksomme på, at man skal undersøge, om den slags finder sted, at man skal snakke med arbejderne osv. for at finde ud af, hvad der foregår?
For hvis ikke man ser efter, om problemet er der, så er det klart, at man kan sige, at det ikke eksisterer i Danmark.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-03-26:
Regeringen har sidste år fremlagt en handlingsplan til bekæmpelse af menneskehandel.
Handlingsplanen har fokus på fire ting: En styrket indsats i efterforskningen, begrænsning af efterspørgslen, støtte til ofrene og forbedring af det internationale samarbejde omkring disse spørgsmål.
Der er etableret en hotline til brug for kvinder, der er ofre for menneskehandel; den kan også bruges af folk, der er ofre for tvangsarbejde, og af personer, der har viden om tvangsarbejde.
Hvis mennesker handlet til tvangsarbejde kommer til Danmark, er der jo stor sandsynlighed for, at disse tilfælde vil blive kendt af myndighederne og arbejdsmarkedets parter.
Erfaringerne fra østaftalen har vist os, at det er vanskeligt at skjule illegal arbejdskraft i Danmark, og det vil være endnu sværere, hvis de pågældende ikke skal arbejde her frivilligt.
Jeg kan i øvrigt henvise til min kollega, ligestillingsministeren, som arbejder aktivt med bekæmpelse af handel med kvinder til prostitution.
Line Barfod (EL), 2008-03-26:
Jeg ved godt, at der foregår et arbejde med hensyn til at bekæmpe handel med kvinder til prostitution; det er rigtig vigtigt og rigtig godt.
Men ifølge handlingsplanen mener regeringen ikke, at der i Danmark er eksempler på, at folk er blevet handlet til tvangsarbejde.
Det er jo derfor, det er interessant at vide, hvad beskæftigelsesministeren konkret har gjort på sit område.
Det andet spørgsmål - for ministeren har jo ret i, at arbejdsmarkedets parter har et stort ansvar -
er: Har ministeren taget initiativ eller vil han tage initiativ til, at de bliver bekendt med reglerne om menneskehandel og tvangsarbejde, og at de bliver bekendt med hotline og får at vide, hvad det er for et nummer, de skal ringe på, altså at det f.eks. bliver udbredt på alle arbejdspladser, så fagforeninger osv. bliver klar over, at det eksisterer?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-03-26:
Hver gang vi får sådan nogle ting, vil politiet naturligvis blive inddraget i de her sager, og det er jo den normale procedure.
Jeg vil bare sige, at jeg tror, det er meget usædvanligt, hvis der på danske arbejdspladser skulle forekomme det, man forstår ved menneskehandel.
Det er muligt, at der kan være tale om nogle underbetalingssager.
Vi prøver også i forbindelse med østaftalen at bekæmpe brugen af mellemmænd i arbejdet i Danmark, fordi det er et ukendt fænomen og noget, vi ikke skal have til at brede sig i Danmark, men det er vi jo meget opmærksomme på alle steder, og derfor forfølger vi også de sager.
Det, der er karakteristisk ved det danske arbejdsmarked, er jo, at folk bliver ansat på kollektive overenskomster, og derfor er det et ekstremt velorganiseret arbejdsmarked, og jeg tror ikke, at der kan forekomme brug af tvangsarbejde i noget videre omfang.
Det er muligt, at det kan forekomme i nogle private hjem, men i de tilfælde, hvor vi bliver opmærksomme på det, vil vi naturligvis politianmelde det.
Vi er jo i Danmarks så privilegerede, at vi har et meget velorganiseret arbejdsmarked, og derfor ligger hovedansvaret hos de danske virksomheder, og hovedvirkemidlet er jo, at arbejdsmarkedets parter overvåger, at det foregår på ordentlig vis.
Derfor vil det jo være gennem de fagretlige systemer, at de her ting vil blive ordnet.
Jeg tror, man kan sige, at det ville være meget, meget vanskeligt at forestille sig, at der gik tvangshandlede arbejdere rundt på danske arbejdspladser, uden at nogen opdagede det - og hvis man opdager det, bliver det naturligvis anmeldt til politiet.
Rasmus Prehn (S), 2008-03-26:
Mener ministeren, at det er rimeligt og i overensstemmelse med regeringens egne valgløfter om både mere velfærd og skattelettelser, når Hjørring Kommune tvinges til at fyre 50 SOSU-assistenter på grund af regeringens trusler om økonomisk straf af kommunerne?
Line Barfod (EL), 2008-03-26:
Mener ministeren, at offentligt ansatte bør opmuntres til at bruge deres ytringsfrihed til at fortælle om ulovligheder og urimeligheder, de oplever på deres arbejde?
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Det er et spørgsmål, som handler om de offentligt ansattes ytringsfrihed, og der er det jo sådan, når det gælder de generelle regler for offentligt ansattes ytringsfrihed, at det er justitsministerens ansvarsområde.
Der findes jo bl.a. under Justitsministeriet en vejledning om offentligt ansattes ytringsfrihed, og den vejledning er fra september 2006.
Når det gælder mit ansvarsområde, følger det af sociallovgivningen, at enhver i visse tilfælde direkte har pligt til at videregive oplysninger om forhold for børn og unge.
Alle, der får kendskab til, at et barn under 18 år f.eks. bliver misrøgtet, har pligt til at underrette kommunen, så barnet får den hjælp, som det har behov for, og det er ifølge servicelovens § 154.
For fagpersoner, offentligt ansatte og andre personer, der udøver offentligt hverv, eksempelvis socialrådgivere i kommunen eller skolelærere, gælder en såkaldt skærpet underretningspligt, som man kan læse om i servicelovens § 153 og også i en bekendtgørelse, hvorefter der ikke kun skal gives underretning ved kendskab til misrøgt, men i det hele taget, når fagpersoner i arbejdet får kendskab til forhold, der giver anledning til en formodning om, at et barn under 18 år har brug for særlig støtte.
De to bestemmelser i den sociale lovgivning er to meget vigtige bestemmelser, som jeg har bestræbt mig meget på at udbrede kendskab til, og jeg har for nylig deltaget i en konference med socialrådgivere og skolelærere for at drøfte, hvordan man bedst muligt bruger de to bestemmelser, og også for at drøfte, om der eventuelt er brug for at justere dem.
Så der er en stor opmærksomhed med hensyn til at gøre opmærksom på, at der ikke bare er tale om en ret, men også en pligt til at se på, om det er regler, der kan forbedres.
Line Barfod (EL), 2008-03-26:
Jeg er bekendt med, at det er justitsministeren, der er ansvarlig for de formelle regler om ytringsfrihed.
Men det er jo velfærdsministeren, der er den øverste ansvarlige i forhold til de offentligt ansatte, i hvert fald langt størsteparten af dem i både kommuner og regioner, og i forhold til, om man som led i at forbedre kvaliteten i den offentlige sektor, som jeg har forstået ministeren mener er et formål i sig selv, sikrer, at de offentligt ansatte bruger deres ytringsfrihed.
Det er jo her, jeg gerne vil høre, om ministeren vil gøre noget for at opmuntre de offentligt ansatte, for det virker, som om ministeren har den modsatte holdning.
Da fru Özlem Cekic for nylig gik ud og brugte sin ytringsfrihed til at fortælle om nogle af de problemer, hun har oplevet i sit arbejde som offentligt ansat, var reaktionen fra ministeren ikke at sige, at hvor er det godt, at en offentligt ansat står frem og fortæller om problemer, så vi kan gøre noget for at løse dem, men tværtimod gik ministeren i gang med at se på, om den pågældende skulle straffes.
Vi har set talrige eksempler på offentligt ansatte, der mister deres job og bliver udsat for andre sanktioner, hvis de bruger deres ytringsfrihed, senest sagen om brandmanden i Gentofte.
Derfor vil jeg gerne høre, om det er ministerens holdning, at man skal opmuntre offentligt ansatte til at bruge deres ytringsfrihed, eller om det er ministerens holdning, som den kom til udtryk gennem ministerens handling, at de skal have en sanktion for at bruge deres ytringsfrihed.
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Jamen i den konkrete sag, der bliver henvist til, handler det jo lige præcis om bestemmelsen i den sociale lovgivning, og det har jo ikke noget som helst at gøre med, hvem der har rejst hvilken sag.
Det er jo netop ikke tilladt bare at sende børnene tilbage, og derfor bad jeg Ankestyrelsen om at se på sagen, som jeg vil gøre i ethvert tilfælde, hvor jeg ser, at det netop drejer sig om hensynet til barnet.
Det er at sige, at man som ansat har en pligt til at indberette det, og hvis man har indberettet det til kommunen, så har kommunen selvfølgelig en pligt til at sørge for, at man ikke sender et barn, der er blevet seksuelt misbrugt, tilbage til dem, der har misbrugt det.
Line Barfod (EL), 2008-03-26:
I adskillige år fik vi også at vide, at der ikke foregik handel med kvinder til prostitution i Danmark.
Politi og regering benægtede, at det fandt sted i Danmark.
Der skulle virkelig mange, mange afsløringer af, at det foregik, til, før man begyndte at acceptere den kendsgerning, at det foregik og fik lavet den første handlingsplan for nogle år siden.
Det er klart, at man, hvis man ikke kigger efter det, heller ikke ser det, og derfor vil jeg gerne igen spørge ministeren, hvad han konkret har gjort på sit ansvarsområde for at leve op til de internationale konventioner, som ministeren startede med at sige at vi har indgået.
Vi har også ratificeret Europarådets konvention om menneskehandel.
Hvad har ministeren konkret gjort på sit område for at sikre, at man - ikke politiet, for det er justitsministerens område, men Arbejdstilsynet - er opmærksom på det her område, og at man går ud og gør noget for at undersøge, om det finder sted?
Har ministeren i forbindelse med nogle af de konkrete sager, der har været fremme i pressen, taget initiativ til at få undersøgt, om der her var tale om ofre for menneskehandel?
Bjarne Laustsen (S), 2008-03-26:
To ting: Med hensyn til plejehjemsgarantien vil jeg sige, at hvis ministeren her i løbet af nogle måneder kan se, at der ikke bliver sat tilstrækkelig meget plejehjemsboligbyggeri i gang, der kan nå at være færdige til januar, således at man kan opfylde plejeboliggarantien, hvad vil ministeren så gøre ved det?
Det andet er jo, at regeringen siger, det er overophedning, og det går rigtig godt osv.
Problemet er, at der er rigtig mange mennesker, der skal arbejde i en by, og uanset om det er en kassedame eller det er en sygeplejerske eller en politibetjent, har de ikke råd til at erhverve sig en bolig inde i den by, hvor de skal servicere de mennesker, og derfor kommer vi jo bagefter, hvis ikke regeringen snart tager sig sammen.
For priserne stiger uanset hvad, og regeringen kan jo ikke håbe på et eller andet mirakel fra himlen.
Der skal tages politiske initiativer, og vi ved udmærket, hvad der skal til.
Vi har bl.a. foreslået, at man kunne give kommunerne en fuldmagt til at sælge grundene, for de ligger der jo, og kommunerne vil gerne bygge på dem.
Hvad er problemet så?
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Og her var der jo så tale om en sag, hvor man havde sendt børn, der var blevet seksuelt misbrugt, direkte hjem.
Der kan man jo sige, at jeg netop tog den oplysning alvorligt, der kom frem, om, at her var nogle børn, der ikke havde fået den hjælp, de skulle have.
Så det var da sådan set en opbakning til fru Özlem Sara Cekic, at jeg, efter at hun rejser sagen, siger: Jamen det skal vi da så have undersøgt.
Det er at tage det alvorligt, at man siger, at den sag selvfølgelig skal undersøges.
Det viste sig jo så også efterfølgende - det kunne man bare ikke se i første omgang - at sagen var blevet indberettet til kommunen.
Det må man jo så slutte ud fra, at det er kommunen, der har sendt børn, der er seksuelt misbrugt, tilbage.
Men det kan jeg jo ikke blande mig i.
Jeg kan bare sige, at her er en sag til Ankestyrelsen, og det er jo i øvrigt fuldstændig op til Ankestyrelsen, om den vil tage en sådan sag.
Det er jo ikke noget, jeg kan pålægge den.
Vi følger selvfølgelig plejeboligbyggeriet nøje, ligesom vi jo i øvrigt selvfølgelig følger byggeriet nøje.
Der er man jo nødt til at udvise den ansvarlighed for at sikre, at det her bliver på et nogenlunde stabilt niveau.
Lovforslaget giver jo sådan set netop kommunen mulighed for at gribe ind, sådan at det kan gå noget hurtigere.
Når det gælder behandlingen ved domstolene, har jeg meget vanskeligt ved at tage nogle initiativer, der kan fremskynde processen.
Men når det gælder det med at finde ud af, om der er skimmelsvamp, mener jeg, at de initiativer, der ligger i lovforslaget, vil betyde, at der kan sættes hurtigere ind.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2008-03-26:
Det, man eventuelt kunne kigge på, var, hvordan man skulle placere ansvaret: Er det udlejers eller lejers ansvar, f.eks. hvad angår indbo eller lignende?
Hvis det er sådan, at det er udlejeren, der er skyld i, at der er skimmelsvamp, er det ikke så vanskeligt at finde ud af, hvem der har ansvaret, og så burde det også være nemt at få lavet en kort sagsbehandlingstid for lejeren.
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Nu er det som sagt meget svært at gå ind i den konkrete dom, fordi den er anket, men så vidt jeg husker den, handler den også om indbo, og derfor vil vi jo få noget, der er retningsgivende, når dommen falder ved landsretten.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2008-03-26:
Jeg kan ikke lade være med at stå tilbage med en fornemmelse af, at man fra Socialdemokratiets side virkelig skal hamre til og hamre til, for at den her regering interesserer sig for, hvad der sker med lejerne i de tilfælde, hvor der er skimmelsvamp.
Godt nok er man nu kommet med et lovforslag, og det er jo så sket, efter at vi endelig fik den her høring op at stå i efteråret, og efter at vi havde fremsat beslutningsforslag i 2006 og 2007, hvor vi også foreslog en lang række initiativer.
Dengang fik vi at vide, at der ikke var brug for nye initiativer.
Nu kommer regeringen i det mindste med et lovforslag, der forbedrer noget af lovgivningen på nogle områder, men slet ikke i tilstrækkeligt omfang, synes vi.
Derfor vil jeg også nu bebude, at vi selvfølgelig kommer til at tage debatten igen på tirsdag, når lovforslaget bliver behandlet.
Vi synes stadig væk, at der mangler en lang række rettigheder for lejerne.
Hvad enten man er flyttet i nybyggeri eller i allerede eksisterende byggeri, skal det være sådan, at man hurtigt får en erstatningsbolig.
Det skal være sådan, at man hurtigst muligt kan få udlejers opmærksomhed, når man taler om skimmelsvamp.
Det skal være sådan, at kommunen kan reagere hurtigt og sætte udlejer på plads, når der er noget.
Vi synes helt klart, at der i det kommende lovforslag mangler noget om, hvem det er, der skal føre tilsynet, og hvem der skal brække gulvbrædderne op.
Er det udlejernes egne stråmænd, deres egne folk, eller er det f.eks. Danmarks Teknologisk Institut med nogle folk, der ved noget om, hvad de gør?
Vi kommer til at tage diskussionen i endnu højere grad på tirsdag.
Karen Jespersen (V), 2008-03-26:
Jamen det synes jeg kun er yderst positivt.