runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-12-02:
Hvad er ministerens reaktion på, at en række OECD-lande haler ind på eller overhaler Danmark på uddannelsesområdet, og hvad påtænker ministeren at gøre for at rette op herpå?
Skriftlig begrundelse
Tilbage i 2003 kunne Danmark bryste sig af at ligge i top ti, når det gjaldt uddannelse.
Blandt alle OECD- og partnerlande tilhørte Danmark således toppen, når det gjaldt andelen af unge, som begyndte på en mellemlang eller lang videregående uddannelse.
Det billede har ændret sig.
I 2007 var Danmark overhalet af Korea, Portugal, Slovakiet, Holland og Rusland og dalet til en 15. plads.
Fra 2003 til 2007 kunne de gamle EU lande i EU19 fejre, at 10 pct. flere af en ungdomsårgang blev optaget på en mellemlang eller lang videregående uddannelse.
OECD-landene forbedrede sig med 5,7 pct., mens Danmark slet ikke rokkede sig ud af stedet.
Det viser OECD's rapport »Education at a Glance 2009«, som slår fast, at forskellen mellem højt- og lavtuddannede lande bliver mindre.
Christine Antorini (S), 2009-12-02:
Så vil jeg alligevel på den samme retoriske måde tillade mig at give et svar, og så vender vi det lidt på hovedet.
Det kan ikke sammenlignes.
Det er nemlig sådan, at produktionsskoleydelsen er en ydelse til unge mennesker, der arbejder.
Det er det, der er hele forskellen, når man starter på en produktionsskole.
Det er også derfor, at produktionsskolen ikke er en del af et uddannelsesforløb.
Det giver det kun der, hvor man indgår i nogle direkte forløb på en erhvervsskole.
Man er på arbejde, mens man er på produktionsskolen.
Derfor får man en produktionsskoleydelse, og man får ikke SU, hvad man ville få, hvis det var en uddannelse her i landet.
Produktionsskoleydelsen er også en anelse højere, fordi den netop er en løn.
Det betyder jo, at når man ikke møder frem på arbejde, bliver man trukket lidt i sin løn.
Det er et arbejde, det er ikke en uddannelse.
Det er en arbejdsløn, de får, og de kan trækkes i den, så det kan ikke sammenlignes med en uddannelse.
Kan ministeren bekræfte det?
Bertel Haarder (V), 2009-12-02:
Har jeg ikke ret i, at det var Socialdemokraterne, der forlangte, at der skulle indføres en produktionsskoleydelse, og har jeg ikke ret i, at den skulle indrettes sådan, at hvis man ikke møder op på uddannelsesstedet, skulle den falde bort?
Har jeg ikke ret i, at det netop var formålet med den, at der skulle være en konsekvens af ikke at møde op på produktionsskolen?
Hvad er så er det forfærdelige i at gøre noget lignende, når vi nu gerne vil have unge til at følge deres uddannelsesplan, det vil sige, at det nu ikke kun handler om produktionsskolerne, nu handler det om alt, som kan holde dem i gang?
Hvad er det forfærdelige i på alle felter at gøre det samme, som Socialdemokraterne bad om at man gjorde med hensyn til produktionsskoleydelsen?
Jeg forlanger ikke, at vi skal vende tingene om, sådan at det er mig, der spørger, og fru Christine Antorini, der svarer, så jeg vil nærmest sige, at det var et retorisk spørgsmål, som skulle forklare dem, der måtte lytte til dette, at Socialdemokraterne altså selv har syndet, når det gælder økonomiske incitamenter, for Socialdemokraterne har selv foreslået økonomiske incitamenter for produktionsskoleelever.
Christine Antorini (S), 2009-12-02:
Det er nu engang en ministers sure lod her i livet at blive indkaldt til at svare på spørgsmål her i onsdagsspørgetiden, sådan at vi fra oppositionen har en mulighed for at bede ministeren om at forklare nogle ting.
Dermed bare sagt, at jeg meget gerne vil svare på ministerens mange spørgsmål den anden vej, men dem kan vi tage her bagefter.
Derfor vil jeg gerne holde mig til det spørgsmål, der er her, nemlig om det andet forslag som ministeren har været ude med.
For det er jo ikke korrekt, at det er sådan, at Vejlederforeningen og Børne- og Kulturchefforeningen har tænkt: Nej, hvor er det bare en rigtig god idé, at vi skal lave en anden slags sanktion.
Det, der er sagens kerne, er jo, at de har været ude at sige, at det er fuldstændig vanvittigt, hvis man tror, at man ved at straffe på børnechecken får de her 15-17-årige unge i gang med en uddannelse.
Men de ved jo, at det her vanvittige forslag bliver vedtaget, fordi de ved, at regeringen og Dansk Folkeparti udgør et flertal, og at de vil gå i salen med det.
Så spørger de her mennesker, der sidder med de her unge mennesker til daglig: Hvordan kan vi bare gøre det lidt mindre meningsløst end det, som man har tænkt sig fra regeringens side?
Og så spørger de: Kunne man overveje en eller anden form for ydelse?
Jeg vil bede ministeren bekræfte, at det her ikke bare er en frisk idé, som ministeren har hentet fra Vejlederforeningen, men at det er af nød, at de spørger: Kan vi ikke bare mildne det der underlige med at skære i børnechecken lidt?
Bertel Haarder (V), 2009-12-02:
Forslaget kommer som nævnt fra Danmarks Vejlederforening og også fra Børne- og Kulturchefforeningen, som har tilsluttet sig forslaget.
Det går ud på, at der sker en omlægning af børnechecken til en ungeydelse, men at ungeydelsen får karakter af en junior-SU.
Udbetalingen skal efter forslaget være afhængig af, at de 15-17-årige er i gang med en uddannelsesaktivitet eller et job med uddannelsesperspektiv.
Det er forslaget.
Vi har alle et ønske om, at så mange unge som muligt kommer i gang med en uddannelse, som kan føre frem mod en ungdomsuddannelse.
Derfor synes jeg, at forslaget er interessant, og det er interessant, at vejlederne i stedet for bare at være imod melder ud, at hvis vi vil have et incitament, skal incitamentet udformes ligesom produktionsskoleydelsen.
Det foreslår de.
Med regeringens og Dansk Folkepartis initiativ er der et økonomisk incitament, men vi vil altså godt fastholde forældrene på det forældreansvar, som bør være udgangspunktet, indtil de unge bliver 18 år.
Der er også det problem, at hvis vi følger vejledernes og børne- og kulturchefernes forslag, får vi noget, der til forveksling ligner de forkætrede cafépenge, som gymnasieelever over 18 modtager, og det synes vi egentlig ikke vil være særlig godt.
Det ville være dejligt, hvis spørgeren benyttede lejligheden til lige at svare på mit spørgsmål.
Det er tilladt her, det kan man jo gøre som indledning.
Er spørgeren enig med Vejlederforeningen i, at produktionsskoleydelsen virker, og at det, hvis man ændrede regeringens forslag til noget, der lignede produktionsskoleydelsen, som bliver givet til de unge, ville have en effekt?
Det er ikke regeringens forslag, men når det er interessant, hvad Vejlederforeningen siger, er det, fordi Vejlederforeningen dermed accepterer, at der kan være en effekt af en økonomisk sanktion.
Så kommer Socialdemokratiet og siger: Vi skal i stedet bare indføre 13 års uddannelsespligt, altså et forbud mod arbejde.
Så er det bare, jeg spørger: Hvad er det så, Socialdemokratiet vil gøre ved dem, som ikke kommer i skole?
Der er jo allerede nogle, der ikke kommer i folkeskolen.
Hvad er det egentlig, Socialdemokratiet vil gøre?
Hvis vi kunne få det at vide, kunne regeringen måske lære af det, som Socialdemokratiet vil gøre.
Christine Antorini (S), 2009-12-02:
Det synes vi er perspektivet, og det er derfor, vi også foreslår at hæve uddannelsespligten, så der er en helt naturlig overgang til videre ungdomsuddannelse fra folkeskolen.
Men det hjælper jo ikke noget som helst, at de forældre, der af forskellige grunde har svigtet deres forældreopgave, får skåret i deres børnecheck.
Hvorfor i alverden får det ministeren til at tro, at det får børnene i gang med at passe deres uddannelse?
Alt, hvad der er blevet gjort over for den her forældregruppe, når det handler om økonomi, har ikke virket, og det er blevet dokumenteret i forbindelse med det forældrepålæg, regeringen har indført.
Det har ikke virket i forhold til de her forældre.
Så siger ministeren: Jamen det er slet ikke meningen, det skal bringes i anvendelse, vi vil i virkeligheden slet ikke tage børnechecken, de skal trues med det.
Men også det har man jo evalueret i ministerens egen rapport, og der står, at det ikke virker sådan.
De her unge bliver bare svigtet.
Forældrene får lidt mindre i forbindelse med børnechecken, men børnene kommer faktisk ikke mere i skole af det.
Bertel Haarder (V), 2009-12-02:
Formålet er, at den skal virke forebyggende.
Det gjaldt den sanktion, der blev indført i 2006, og det gælder den fuldstændig parallelle sanktion, som vi nu foreslår indført, og som vi har aftalt med Dansk Folkeparti.
Formålet er ikke at spare penge, formålet er ikke at inddrage penge fra en masse familier, formålet er at gøre det muligt for kommunerne, for sagsbehandlerne at gøre det klart for familierne, at man her i landet har en pligt til at være i gang, så længe man ikke er myndig.
16-17-årige skal være i gang med noget.
De må selv vælge hvad, men de skal være i gang med noget.
Løsningen er ikke at behandle dem som nogen pjok, der ingenting kan.
Løsningen er at gå ud fra, at de trods alt kan gøre noget.
Og hvis de gør noget, hvis de gør det, de kan, bliver der jo ingen sanktion.
Christine Antorini (S), 2009-12-02:
Jeg skal nok vende tilbage til diskussionen omkring unge-SU'en, produktionsskoleydelse osv., fordi det hører til mit næste spørgsmål.
Men lad os holde fast i, at ministeren fastholder, at det skulle være meget motiverende for forældre, at de får skåret i børnechecken, såfremt deres store børn mellem 15 og 17 år i dag i ikke er i gang med et arbejde eller en uddannelse.
Det er jo noget, som regeringen har prøvet tidligere, nemlig i 2006.
Da vedtog regeringen også med støtte fra Dansk Folkeparti, at man kunne give et forældrepålæg, dvs. en straf via en nedskæring af børnechecken, hvis børnene f.eks. pjækkede for meget fra skole.
Det er en aktuel diskussion, der er i øjeblikket.
Regeringen har jo selv bedt om, at det blev evalueret.
Hvad har været effekten af det her forældrepålæg, hvor man kunne skære i børnechecken?
Det har vist sig, at det stort set ikke er blevet brugt i nogen kommuner, og hvorfor er det ikke blevet brugt?
Det er, fordi man har vurderet, at det er den helt forkerte sanktion i forhold til at få de her børn, der pjækkede fra skole, til at holde op med det.
Det er nogle helt andre ting, der skal til, for at de passer deres skole.
Gør regeringens egen rapport ikke indtryk på ministeren?
Bertel Haarder (V), 2009-12-02:
Det kunne være interessant at vide, om spørgeren er enig med Danmarks Vejlederforening, altså om spørgerens indvending er, at sanktionen rammer forældrene i stedet for den unge.
For hvis spørgeren er enig med Danmarks Vejlederforening, er hun og jeg jo enige om, at økonomiske incitamenter kan have en betydning.
Når regeringen foretrækker at bevare børnefamilieydelsen som noget, der rettes til forældrene, skyldes det, at vi ikke vil sende det signal, at nu skal forældre ikke længere tage sig af deres 16-17-årige børn.
Det synes vi ville være et dårligt signal.
Det er derfor, vi hellere vil rette sanktionen mod forældrene, og vi vil jo kun bringe den i anvendelse, hvis hverken forældrene eller den unge vil samarbejde.
Christine Antorini (S), 2009-12-02:
Jeg har en mistanke om, at ministeren er kommet til at tage det forkerte talepapir frem i besvarelsen på spørgsmålet, for det er om det, jeg tager i næste runde, nemlig den såkaldte junior-SU.
Derfor vil jeg tillade mig at præcisere, hvad det var, jeg stillede spørgsmålet om.
Det drejer sig nemlig om, at regeringen sammen med Dansk Folkeparti har besluttet sig til at lave en sanktion for unge mellem 15 og 17 år, som ikke er i gang med arbejde eller uddannelse, og der er – desværre vil jeg godt understrege – 11.000 unge mellem 15 og 17 år, der ikke er i gang med uddannelse eller arbejde.
Det, som regeringen og Dansk Folkeparti har besluttet at køre igennem selv, er, at forældrene kan blive straffet på deres børnecheck, hvis de unge af forskellige grunde ikke er i gang.
De her unge har man en ret præcis profil af.
Det er ofte unge, som har et meget kompliceret forhold til deres forældre, det er socialt marginaliserede unge.
Der går forslaget ud på, at det, som skulle motivere dem, er straf.
Mit spørgsmål var, hvorfor ministeren mener, at det at straffe forældrene på børnechecken – vel at mærke forældre, der i de her tilfælde ofte vil være nogle, som af forskellige grunde har svigtet den opgave, de har over for deres børn – skulle motivere børn til at gå i gang med en uddannelse.
Bertel Haarder (V), 2009-12-02:
Derfor må også Socialdemokraterne have forståelse for, at det kan fremme engagementet i familierne, at der er en økonomisk konsekvens, hvis hverken den unge eller forældrene vil samarbejde med kommunen om at få den unge til at opfylde sin uddannelsesplan.
Jeg har fået brev fra Danmarks Vejlederforening, som i stedet for regeringsforslaget gerne vil have en ungeydelse, der udbetales til de unge i stedet for til forældrene, og det begrundes bl.a. med sammenligningen med produktionsskoleydelsen.
Det tyder jo på, at vejlederne, som skulle vide bedre end nogen andre, også mener, at økonomiske incitamenter kan have en plads i ungdomspolitikken.
Så regeringen står ikke så alene med sit synspunkt.
Så kan man altid overveje den endelige udformning, og jeg har noteret både fordele og ulemper ved at udbetale ungeydelsen til de unge.
Regeringen holder fast i, at den skal udbetales til forældrene, men vi er i øvrigt ikke færdige med at overveje hvordan og hvorledes.
Christine Antorini (S), 2009-12-02:
Hvorfor mener ministeren, at muligheden for at skære i børnechecken hos forældre får flere børn i alderen 15-17 år til at gennemføre en uddannelse eller finde et arbejde?
Hvorfor mener ministeren at muligheden for at skære i børnechecken hos forældre får flere børn i alderen 15-17 år til at gennemføre en uddannelse eller finde et arbejde?
Bertel Haarder (V), 2009-12-02:
Økonomiske incitamenter har en betydning.
Det er også Socialdemokratiets opfattelse, kan jeg forstå.
Jeg kan ikke se forskellen på at give en ydelse til en elev på en produktionsskole og så give en ydelse til en, som er i et traineeforløb, eller som er i et andet tilbud, som kommunerne måtte arrangere.
Altså, jeg kan simpelt hen ikke se forskellen.
Hvis man skal følge den socialdemokratiske tankegang, skal unge, der dropper ud af uddannelserne, også have SU, for ellers straffer vi jo de svage.
Kan det passe?
Kim Mortensen (S), 2009-12-02:
Jeg tror, at meget af den her diskussion var Folketinget igennem med undervisningsministeren i går, så den synes jeg ikke at vi skal bruge den sparsomme tid på, vi nu har.
Jeg skal undskylde en fortalelse før, for det var selvfølgelig Lise Østergaard, der var undervisningsminister, sidst der var nedsat en ungdomskommission.
Men det, som alle peger på, er jo, at der er brug for at sige: Jamen uddannelsesinstitutionerne i Danmark løser jo en kæmpe opgave, og de løser den med de midler, de har, og de til rådighedstående midler, de kan få adgang til.
Kommunerne løser en stor opgave.
Men der er en anden og mere helhedsorienteret indsats, der skal til for at kigge på unge mennesker og unge menneskers hele liv.
En del af det er noget, der ligger uden for det, som vi har uddannelsesinstitutionerne til.
Derfor kunne det jo være en tanke, at undervisningsministeren erkendte, at så lad os da prøve at tænke ungeindsatsen sammen, sådan at det både er unges uddannelsesliv og unges fritidsliv, der skal være med til at bære unge igennem den her uddannelse.
Bertel Haarder (V), 2009-12-02:
Der bliver jo en yderst kvalificeret gennemgang med oplæg og med ganske omfattende drøftelser.
Det vil sige, at regeringen gerne vil i dialog med alle parter, og vi vil gerne vurdere, hvorvidt de utallige tiltag, som vi har gennemført, nu virker helt, som de skal, og virker tilstrækkeligt.
Derfor er vi også klar til en løbende justering, men at sætte det hele på standby ved, at vi skal vente på en ungdomskommission, synes vi ikke at situationen indbyder til. Så vil jeg godt føje til, at antallet, der tager en ungdomsuddannelse, altså ikke er faldende.
Spørgeren må kalde mig Mads, hvis ikke det netop i år er stigende.
Men det er en helt anden sag, som jeg først kan dokumentere om et års tid.
Inger Støjberg (V), 2009-12-02:
Jeg vil jo blot tørt konstatere, at hr. Bjarne Laustsens parti på daværende tidspunkt var imod det beslutningsforslag.
Men derudover vil jeg blot sige, at jeg egentlig ikke har mere at tilføje.
For vi har diskuteret den her sag onsdag efter onsdag.
Jeg har svaret på alle hr. Bjarne Laustsens spørgsmål, og derfor har jeg ikke mere at tilføje til den sag.
Bjarne Laustsen (S), 2009-12-02:
Jeg synes, at ministeren misbruger sin taletid her i Folketinget til at påstå ting, der ikke er i overensstemmelse med sandheden.
Den her rapport blev lavet under daværende indenrigsminister Thorkild Simonsen, og den oplistede nogle spørgsmål og nogle forhold, som samlet set gjorde, at deltidsbrandmændene sagde, at hvis det var under de forudsætninger, så skulle man ikke gøre det.
Men det, som forslagsstillerne, hvoraf to gode kollegaer nu i dag er ministre, som vi diskuterede tidligere, jo sagde, var, at det forhold, at de nævnte grupper fremover skulle modtage vederlag, ikke skulle medføre forringelser i forhold til eksempelvis miljølovgivning, overenskomst osv.
Det er nogle ting, man har forsøgt at putte ind i det – og selvfølgelig kan man gøre det.
Jeg har talt med samtlige ordførere fra dengang.
Der var ikke en eneste af dem, der havde en intention om at forringe forholdene for brandfolkene.
De sagde bare: Vi vil gerne – og det er faktisk en overkompensation – give det til brandfolkene, for de laver et livsvigtigt stykke arbejde.
Det er jo derfor, det er interessant, at det, som brandfolkene blev stillet i udsigt af seks ordførere her, var en vederlagsmodel, hvor der ikke skete forringelser af deres forhold.
Det gjorde Venstre og Konservative, det gjorde det gamle Fremskridtspartiet, det har Enhedslisten og SF gjort.
Lige pludselig, fordi vi har fået en ny Venstreminister, kan det ikke lade sig gøre.
Tog de mennesker fuldstændig fejl dengang, eller var det ren populisme, at man foreslog det i B 88 og B 63?
Inger Støjberg (V), 2009-12-02:
Som sagt er den helt store forskel på B 88, som vi tidligere har talt om, og B 63, at man med B 63 ønsker at gøre deltidsbrandmandens arbejde til et borgerligt ombud for derefter at fjerne alle ligheder med borgerligt ombud.
Jeg må fortsat fastholde, at Landsklubben For Deltidsansatte Brandfolk ikke bakkede op om B 88, som er det beslutningsforslag, vi jo tidligere har talt om.
Jeg vil herudover, hvis hr. Bjarne Laustsen ikke forstod det sidst, gerne gentage, at landsklubben selvfølgelig har ret til at mene, hvad landsklubben vil, og at jeg naturligvis ikke skal bestemme det.
Men jeg vil blot fastholde, at landsklubben jo netop, da man diskuterede B 88, var imod denne model.
Bjarne Laustsen (S), 2009-12-02:
Tak, formand.
Hvorfor vil ministeren ikke anerkende, at det faktisk er Landsklubben For Deltidsansatte Brandfolk, der selv har foreslået en vederlagsmodel, som ikke forringer deltidsbrandmændenes vilkår og derfor heller ikke er imod den, som ministeren påstår?
Hvorfor vil ministeren ikke anerkende, at det faktisk er Landsklubben for Deltidsansatte Brandfolk, der selv har foreslået en vederlagsmodel, som ikke forringer deltidsbrandmændens vilkår, og derfor heller ikke er imod den, som ministeren påstår?
Inger Støjberg (V), 2009-12-02:
Jeg tror ikke, at vi kommer det meget nærmere.
Jeg har redegjort for, at jeg mener, at problemet er løst, og at den aftale, som der er indgået med Dansk Folkeparti, er ganske god.
Jeg har redegjort for, at jeg ikke mener, at man skal ændre i dagpengereglerne, og jeg har også redegjort for, at vederlagsmodellen heller ikke er en god løsning.
Så samlet set vil jeg sige, at jeg har besvaret hr. Bjarne Laustsens spørgsmål, og det har jeg i øvrigt efter anmodning fra hr. Bjarne Laustsen gjort rigtig mange gange.
Det bliver jeg selvfølgelig ved med, så længe hr. Bjarne Laustsen ønsker det hernede i Folketingssalen, men det ændrer bare ikke på, at svaret vil være det samme.
Jeg mener, at den aftale, vi har indgået med Dansk Folkeparti, er ganske god, og det glæder mig i øvrigt, at der nu er afsat 2 mio. kr. til at rekruttere de her brandmænd.
For ingen kan være uenig med hr. Bjarne Laustsen i, at de gør et stort arbejde og et vigtigt arbejde, og at det selvfølgelig er et arbejde, som vi alle sammen skal sætte pris på at nogle mennesker vil gøre.
Bjarne Laustsen (S), 2009-12-02:
Så sagen er ikke afklaret, før brandmændenes problemer er løst, således at de, selv om de mister deres fuldtidsarbejde, kan være brandsvende på deltid.
Det er vi alle sammen enige om.
Det er han fuldstændig enig i.
Det er en god og en billig måde at have vores beredskab på, og derfor er det fuldstændig tosset, at regeringen har lavet nogle regler med hensyn til arbejdsløshedsforsikring, der gør, at brandmændene bliver nødt til at nedlægge deres hverv som deltidsbrandmænd.
Det må ministeren da kunne forstå.
Det er da fuldstændig vanvittigt, uanset hvor mange millioner man har, at kaste dem efter nogen.
Hvis man skal ud at slukke brande, hvis man skal ind i et hus, der er omspændt af flammer, gør man det kun, hvis det sker sammen med nogen, man har et godt kendskab til.
Det er utrolig farefuldt.
Det handler både om uddannelse og rutine, og det får man kun ved at deltage i et beredskab igennem nogle år.
Inger Støjberg (V), 2009-12-02:
Jamen hr. Bjarne Laustsen kunne jo bare sige det på en anden måde, nemlig at hr. Bjarne Laustsen ikke er enig i den måde, som vi har løst problemet på.
Men jeg vil sige til hr. Bjarne Laustsen, at jeg nu engang mener, at der er blevet taget godt hånd om den her sag netop i finanslovaftalen, som vi har indgået med Dansk Folkeparti.
Derudover kan jeg sige, at jeg bestemt ikke mener – og det kommer heller ikke bag på hr. Bjarne Laustsen – at der skal ændres i de supplerende dagpenge.
Jeg mener, at der skal gælde ens regler for alle og dermed også for deltidsbrandmænd.
Men jeg erkender jo altså også, at inden vi indgik den aftale, som vi har indgået med Dansk Folkeparti, kunne jeg godt se, at der kunne blive problemer med f.eks. rekruttering, og at tilrettelæggelsen måske kunne være lidt bedre rundtomkring.
Det er så det, der ligger med den aftale med Dansk Folkeparti.
Der er oven i købet kommet penge med.
Så jeg tror egentlig godt, at man kan sige, at når hr. Bjarne Laustsen siger, at han ikke længere vil stille spørgsmål til mig her i Folketingssalen, når problemet er løst, må det her jo så være det sidste spørgsmål.
Bjarne Laustsen (S), 2009-12-02:
Jeg vil gerne komme med en tilståelse: Jeg vil aldrig nogen sinde mere rejse den sag her i Folketingssalen eller i noget udvalg, hvis ministeren løser problemet.
Men jeg kan til gengæld love, at så længe ministeren ikke tager sig sammen og løser et lillebitte hjørne af et af arbejdsløshedens største problemer, vil jeg alle de gange, jeg har mulighed for det, blive ved med at tage det op over for ministeren.
For ministeren har bedyret over for mig, at det er en sag, der ligger regeringen meget på sinde.
Vi så i finanslovforhandlingerne en flig af, hvor meget det ligger regeringen på sinde – nemlig overhovedet ikke.
Man er ikke gået efter det endelige mål, nemlig at få løst det her problem.
Derfor er der ingen løsning med det her.
Det må regeringen da være enig i.
Inger Støjberg (V), 2009-12-02:
Nu har hr. Bjarne Laustsen det jo med at tage store ord i munden, og i dag skal et af de store så være, at nu håber han ikke, han gør mig som minister ked af det, men hvem kan dog være ked af det i netop hr. Bjarne Laustsens selskab?
Jeg kan i hvert fald ikke.
Det er jo ikke første gang, og det er heller ikke anden gang – jeg tør snart ikke gætte på, hvilken gang det er – vi diskuterer sagen her i spørgetiden.
Men jeg vil sige til hr. Bjarne Laustsen, at det jo ikke ændrer ved, at vi med den finanslovaftale, som vi har indgået med Dansk Folkeparti, jo netop har vedtaget en målrettet løsning af problemet her, som bl.a. gør, at der nu med en pulje på 2 mio. kr. er bedre mulighed for at rekruttere, og at der i det hele taget er bedre vejledning, også om arbejdstilrettelæggelse og andre ting.
Derfor mener jeg, at der er taget godt hånd om problemet her.