Preben Bang Henriksen (V), 2013-01-25:
Forslaget vedrører populært sagt makulering af bogføringsmateriale, og sådan som jeg læser bemærkningerne til forslaget, vedrører det forsætlige makuleringer, hvor man bortskaffer bogføringsmateriale.
Jeg synes ikke, at jeg kan se grundlag for, at det også vedrører stk. 2, men stk. 2 i § 302 i straffeloven er nu en bagatel.
Om det er i forbindelse med konkurser eller ej, burde sådan set være unødvendigt at slå fast her.
Forholdet er det, at vi har en bestemmelse i § 302 i straffeloven i dag, og den har vi haft længe, og i 1987 reviderede man bestemmelsen for netop at skærpe straffen på det her område.
Jeg har set efter, hvad der er i den juridiske litteratur og i domspraksis om straffe.
Jeg kan sige, at siden 1987 er der ingenting nævnt i Karnovs Lovsamling om domfældelse for det her.
juridiske
tidsskrifter
er der nævnt tre domme, og det er tre, hvor det kun er en birolle til selve sagen.
Af det spørgsmål, som ministeren har svaret på, det er nr. 530, fremgår det, at der i 2011 har været 26 sager.
Men i den forbindelse skal man bemærke, at det også drejer sig om udenretlige bødeforelæg, så hvor mange der er retssager, har vi egentlig ikke set.
Men vi ved, at SØK i samme spørgsmål anfører, at der mangler bilag i et betydeligt antal sager.
Vi ved, at formanden for Danske Insolvensadvokater, advokat Pernille Bigaard, siger, at hun tidligere anmeldte den slags konsekvent, men det er hun holdt helt op med, for det førte alligevel ikke til noget.
Det er da hårde ord fra landets førende ekspert på området.
Vi kender også alle sammen de forskellige skriverier.
Man kan så sige, at de skriverier jo begyndte allerede i 1986, da det udvalg, der så på sagen, altså en skrafskærpelse på det her område, udtalte, at der stort set overhovedet ikke var nogen straffesager om overtrædelse af bogføringslovgivningen, og at sådanne overtrædelser var egnede til at skjule berigelsesforbrydelser.
Så der er efter min opfattelse rigeligt grundlag for at fastslå, at vi har et problem her, og at man ikke efterforsker eller fører disse sager til nogen form for domfældelse.
Hvorfor er der så få domfældelser i de her sager?
Er det, fordi der ikke er nogen kriminalitet?
Nej, det tror jeg bestemt ikke at man kan slå fast, specielt ikke her under finanskrisen, hvor vi har set afdækket mange suspekte tilfælde.
På en eller anden måde må der jo ske en nedprioritering.
At nedprioriteringen sker hos politiet, har jeg antagelse til at tro, og den bygger jeg bl.a. på Pernille Bigaards bemærkninger om, at der ikke sker noget, når hun sender sagerne over.
Jeg kunne være bange for, at økonomisk kriminalitet ikke efterforskes på den måde, som den egentlig skal efterforskes på.
Jeg hilser regeringens tiltag til større efterforskning og højere straffe på de her områder velkommen, men det ændrer altså ikke på, at vi har et problem her.
Vi har et problem i forbindelse med § 302 og med det, som beslutningsforslaget har at gøre med.
Dertil svarer justitsministeren, at det problem åbenbart afklares via nogle prøvesager.
Nu vil jeg så sige, at jeg har respekt for, at man vil føre nogle prøvesager om ny lovgivning, men den her lovgivning er mindst 25 år gammel.
Jeg vil godt sige, at det er lidt forsinket, at der kommer prøvesager.
Ministeren bemærkede heller ikke ret meget om, hvad de prøvesager så drejede sig om.
Er det forsætlig eller groft uagtsom bortskaffelse af bogføringsmateriale, eller hvad er det, der skal bevises ved de her prøvesager?
Hvad skulle straffen være i prøvesagerne?
Er det en fængselsstraf, der er nedlagt påstand om, eller hvad?
Men problemet er, at der er et problem.
Der er et problem, når folk forsætligt kan bortskaffe bogføringsmateriale og på den måde i realiteten slippe for straf for eventuelle økonomiske forbrydelser, som de har begået.