Simon Emil Ammitzbøll (UFG), 2009-01-23:
Det er hele pointen i den europæiske menneskerettighedskonventions artikel 6, og det er udgangspunktet for mit og Borgerligt Centrums holdning til dette spørgsmål.
Udgangspunktet må nemlig være borgeren, den, der er under anklage og skal møde i retten.
Det er ham eller hende, der har ret til og krav på en neutral retssag og en retssag, der fremstår neutral.
Lad mig derfor også straks afvise enhver mistanke om, at dette skulle handle om at være for eller imod tørklæder.
Det har Dansk Folkeparti prøvet at få det til, og rigtig mange er hoppet på limpinden, herunder dele af oppositionen og en række af landets førende advokater, som jeg ellers sætter stor pris på.
Men det handler ikke om tørklæder.
Jeg vil til min dødsdag forsvare, at folketingsmedlemmer kan bære religiøse symboler, men ikke dommere.
Der er den helt afgørende forskel, at folketingsmedlemmer er valgt for at være partiske, mens dommere er udpeget for at være upartiske.
Man kan vælge en anden folketingsmand, men man kan ikke vælge en anden dommer.
Den 12. april, mindre end 3 uger før Dansk Folkeparti lancerede sin berygtede annoncekampagne, udtalte den daværende formand for Advokatrådets strafferetsudvalg, Lars Lindhardt, til Jyllands-Posten: »Spørgsmålet er af så principiel betydning for det danske retsvæsen og for domstolenes rolle i samfundet, at sagen bør drøftes og afgøres af den lovgivende forsamling.
Det bør være en opgave for Folketinget.«
Mere præcist kan det ikke siges, men det var selvfølgelig også før den ophidsede diskussion.
Advokatrådets daværende formand, Sys Rovsing, skrev den 24. april samme år i en kronik, at vi skal huske at have fokus på rettens brugere.
Det var også før den ophidsede diskussion.
Det er deres rettigheder, der i første runde er interessante, og ikke dommernes rettigheder.
Så har der været røster fremme om, at der skulle være problemer i forhold til magtens tredeling, at Folketinget skulle blande sig i noget, der ikke vedkommer Folketinget.
Hertil kan alene siges, at der ikke er styr på begreberne.
Domstolenes uafhængighed handler alene om, at hverken regering eller Folketing kan blande sig i domstolenes afgørelser.
Rammerne for domstolenes arbejde gives selvfølgelig af Folketinget, sådan som det er slået fast i grundlovens § 64.
Ellers ville vi jo også have haft dommerstyre og ikke folkestyre.
Jeg kan i øvrigt oplyse, at vi alene i de seneste år har besluttet at mindske antallet af byretter, indføre fælles votering mellem dommere og nævninge, indføre specielle ventelokaler for vidner, lave en skarp prioritering af de forskellige sager, og så er hele grundlaget for domstolene, altså retsplejeloven, i øvrigt vedtaget af Folketinget.
Så vi kan selvfølgelig sætte rammerne for domstolenes arbejde.
Det fremgår i øvrigt af Udenrigsministeriets notat, at der er lovgivet om dommeres påklædning i Belgien, Luxembourg og i flere Länder i Tyskland - ikke om tørklæder, som alle vil have det her til at handle om, men om dommeres påklædning - og der er i flere andre lande udstedt regler om samme af regeringen, og heri er der intet problem.
Uenigheden går åbenbart mest på, hvem der skal træffe beslutningen.
Her er vi på grundlovens grund, når vi siger, at det skal Folketinget selvfølgelig.
Jeg ønsker et samfund, hvor enhver kan være salig i sin tro.
Der skal være fuld frihed til at vælge, men nogle valg har konsekvenser.
En skuespiller, der insisterer på at bære tørklæde eller et synligt kors, kommer næppe til at spille ateist eller jøde.
Er det også uretfærdigt eller et indgreb i religionsfriheden?
Selvfølgelig er det ikke det.
Tuneserloven, som flertallet vedtog før jul, er stærkt problematisk, men at gøre dette til en ny tuneserlov er helt ude af proportioner.
Udgangspunktet må og skal være menneskerettighederne og borgernes behov.
Det sikrer vi med denne lov.