Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-04-11:
Først og fremmest synes jeg egentlig, at den her debat har været præget af for meget sniksnak.
Vi ved jo alle sammen, at et af de største og mest oversete arbejdsmiljøproblemer, som fører til sundhedsskader, i nogle tilfælde med dødelig udgang, vi har i dag, er, at folk bliver udsat for passiv rygning.
Det lovforslag, vi har her, tager hul på og er et kraftigt og et stort fremskridt i forbindelse med at bekæmpe, at folk bliver udsat for passiv rygning.
Jeg vil ikke påstå, at det forslag, vi behandler her, løser bare tilnærmelsesvis alle problemer, men det er et stort skridt i den rigtige retning, og der er ikke en eneste person i det her land, som vil blive ramt af det.
Forslaget vil jo i sig selv betyde, at tusindvis af mennesker i industri, på byggepladser, på restauranter, på kontorer, ja, næsten på alle landets arbejdspladser, får forbedret deres arbejdsmiljø, og det er godt.
Når jeg så alligevel fremhæver, at det ikke løser alle problemer, så hænger det dels sammen med, at passiv rygning er et problem, som jo siver ind alle steder i samfundet, og dels at vi ikke har fået alle vores ønsker igennem.
Med hensyn til det første er det jo besynderligt, at vi har en debat om undtagelser, for alle i det her Folketing er fuldstændig klar over, at vi er nødt til at have nogle undtagelser.
Der, hvor arbejdspladser samtidig er private hjem, er der ingen uenighed om, at vi er nødt til at lave undtagelser; det gælder på plejehjem; det gælder der, hvor folk er langtidsindlagte på et sygehus; det gælder i fængsler.
Vi er nødt til lave undtagelser.
Det, det handler om, er at lave undtagelser, så færrest mulige bliver udsat for passiv rygning.
At vi så ikke har fået alle ønsker igennem, at vi f.eks. stadig væk har en fuldstændig håbløs grænse med hensyn til værtshuses størrelse, vil jeg godt medgive.
Det er ikke kommet igennem.
Men i forhold til regeringens udspil kom vi langt hen mod det, der er målet, nemlig at beskytte tjenere, personalet på disse værtshuse mod passiv rygning.
Vi fik nedsat kvadratmetergrænsen.
Langt flere værtshuse er omfattet end i det oprindelige.
Vi har sikret os, at de mennesker, som siger nej til at arbejde på sådan et røgfyldt værtshus eller for den sags skyld på et røgfyldt værested, har ret til at sige nej; at de ikke får frataget deres ret til dagpenge, hvis de siger nej.
Det er også et fremskridt i forhold til, hvad der lå, da vi startede.
På det lange stræk bliver det fuldstændig afgørende, hvordan den her lovgivning udmøntes.
Det skyldes, at hvis man skal have den lovgivning til at fungere i virkelighedens verden, så kan man ikke præcisere alle de forhold i lovgivningsteksten, man er nødt til at få med for at sikre størst mulig beskyttelse mod passiv rygning.
Lad mig bare nævne spørgsmålet om enkeltmandsarbejdspladser.
Jeg ville da selvfølgelig ønske, at man kunne lave regler, der var fuldstændig lysende klare, men lad os tage bare et tilfældigt eksempel.
Her i Folketinget har vi jo en forfærdelig masse enkeltmandskontorer.
Hvad er det, lovens bestemmelser betyder?
Lovens bestemmelser betyder, at hvis der skal være rygning på disse enkeltmandskontorer, så skal der, punkt 1, ikke være møder; der skal, punkt 2, ikke være kundekontakt; der skal, punkt 3, ikke være kontakt med andre ansatte på disse kontorer; og døren skal, punkt 4, være lukket, så man ikke kan påvirke andre lokaler.
Jeg siger det bare.
Det er en del af udmøntningen, og der vil jeg i hvert fald meget gerne medvirke til, at vi får nogle regler, der sikrer, at det ikke bliver et spørgsmål om, hvorvidt man bare frit kan ryge på enkeltmandskontorer, men at man frit kan ryge steder, hvor man ikke generer andre, som f.eks. i førerhuset på en kran.
Der er ingen grund til at genere den kranfører, som ikke generer andre.
For det, det handler om, er, at man ikke generer andre.
Til sidst vil jeg så godt understrege, at en anden biting ved det her lovforslag er, at vi nu har taget hul på et overset arbejdsmiljøproblem, nemlig den passive rygning.
Det giver mig altså anledning til, at vi også skal have taget hul på andre oversete arbejdsmiljøproblemer.
Hver eneste dag indånder jord- og betonarbejdere, bus- og taxachauffører, cykelbude, brolæggere og mange andre sundhedsskadelig bilos.
Det er også et overset arbejdsmiljøproblem, og det skal vi have taget hul på i forlængelse af den her lovgivning.
For det første sagde jeg: Ingen bliver ramt af det her lovforslag.
Stort set alle mennesker får et bedre arbejdsmiljø.
I forhold til hvordan verden er i dag, får rengøringsassistenten, får tjeneren på restauranten, får bygningshåndværkeren ude et eller andet sted, hvor vedkommende render rundt og arbejder på industriarbejdspladsen, mindre eller ingen passiv røg.
Det er en forbedring for alle de mennesker, i forhold til hvordan verden ser ud i dag.
Og det er jo det, vi sammenligner med.
Hvis vi ikke vedtager den her lov, er de regler ikke gældende.
Så er vi tilbage til tiden før, hvor vi ikke havde taget hul på at bekæmpe passiv rygning.
I øvrigt vil jeg godt bede fru Charlotte Fischer om at prøve at læse de høringssvar igen, hvis hun mener, at der, hvor det positive kommer fra, er Dansk Arbejdsgiverforening, som harcelerer mod indgreb i ledelsesretten, hvilket man i øvrigt også gør fra Kommunernes Landsforenings side osv.
– Rygerpartiet mener jeg heller ikke er særlig positivt.
Jeg kunne nævne mange positive svar, også høringssvar fra Kræftens Bekæmpelse, hvor der står, at det trods alt er bedre end ingenting.