Karen Ellemann (V), 2011-03-01:
Det her forslag ligger i forlængelse af de forslag, de to forslag om nanoområdet, som Enhedslisten tidligere har fremsat, og som blev debatteret her i Folketinget, både et i 2007 og igen et i 2008.
Til forskel fra de tidligere forslag, som handlede om hele nanoområdet, er Enhedslistens forslag den her gang fokuseret på nanosølv, men alligevel må jeg sige, at der selvfølgelig er flere fælles træk med vores generelle tilgang til nanomaterialer.
Da Folketinget drøftede emnerne tilbage i 2007 og 2008, var der bred enighed om, at den eksisterende EU-lovgivning for kemikalier også dækker nanomaterialer og altså også dækker nanosølv.
Det siger jeg nu blot for at understrege, at myndighederne jo altså allerede nu kan skride ind, hvis der er belæg for, at et konkret nanostof udgør en risiko.
Det er blot for at sige, at vi ikke står i et reguleringsmæssigt tomrum, når det gælder nanomaterialer.
Jeg vil starte med at sige, at min anbefaling går i retning af, at vi afviser beslutningsforslaget lige nu og her, som det er.
Jeg vil gerne begrunde det og samtidig også anerkende hele diskussionen om det her nanoområde, for det er noget, vi skal være opmærksomme på.
Lige præcis nanosølv ved vi allerede en del om.
Vi ved f.eks. nu fra undersøgelser, at nanosølv kun optages i ekstremt lille omfang gennem huden, også i forhold til andre kemikalier.
Som Enhedslisten også ganske rigtigt bemærker, har vi faktisk allerede et fortilfælde, hvor Miljøstyrelsen her sidste år i 2010 greb ind over for et konkret nanosprayprodukt, som havde vist akutte skader på mus.
Men med nanosølv står vi altså ikke i en situation, som ligner den, vi stod i i forbindelse med nanosprayen, fordi nanosølv kun har vist effekter på celleprøver i laboratoriet ved helt urealistisk høje koncentrationer.
Så må jeg blot minde om, at vi også her, når vi står med det her nanosølvområde, har at gøre med et område med et stort miljøteknologisk potentiale, fordi nanomaterialer helt generelt f.eks. vil kunne spare os for nogle af de mere kradse kemikalier, vi ellers ville have brugt.
Derfor er min anbefaling, at vi ikke bare skal fravælge nanoteknologien i blinde, for der er altså en risiko for, at vi så fravælger nogle mulige gevinster for både miljø og sundhed.
Når det så er sagt, vil jeg også gerne understrege, at jeg faktisk også mener, at der generelt er brug for mere viden om nanomaterialer.
Vi skal blive ved med at skaffe mere viden om, hvordan nanosølv virker, men der er ikke i dag grundlag for at gribe til forsigtighedsprincippet og bare helt forbyde produkterne.
Enhedslisten foreslår så en national regulering, men der må jeg sige, at nanomaterialer jo handles på et globalt marked, og derfor er det altså EU-lovgivningen, som regulerer området.
Derfor mener jeg ikke, at en national regulering vil være den mest hensigtsmæssige løsning.
Der må jeg bare sige at det ikke er tilfældet med nanosølv.
Der er allerede stor aktivitet med at skaffe viden og vurdere nanosølv.
Lige nu er man eksempelvis i Sverige i gang med at vurdere nanosølv under biociddirektivet, og man forventer faktisk at være færdig inden for det næste års tid.
Herhjemme indgår nanomaterialer jo også som en del af indsatsen i kemikaliehandlingsplanen, og der er Miljøstyrelsen lige nu ved at lægge sidste hånd på en rapport, som opgør, hvad vi ved om de mest udbredte nanomaterialer og deres miljø- og sundhedsegenskaber.
Nanosølv indgår også i den opgørelse.
Så vil jeg samtidig sige, at Danmark i øvrigt spiller en aktiv rolle i OECD, hvor vi bidrager til at få sat fælles retningslinjer op for, hvordan man skal teste nanomaterialer for eventuelle effekter, og vi ser også netop der på nanosølv.
På den måde er det blot for at sige, at der målrettet arbejdes på mange forskellige spor og på mange forskellige fronter på at få klarlagt eventuelle risici ved det her produkt.
Man kan måske spørge, om der er behov for nogle justeringer, sådan at nanomaterialer bliver bedre dækket.
Derfor er det også positivt, at EU-landene og Kommissionen har nedsat en særlig arbejdsgruppe, der ser på, hvordan nanomaterialer håndteres i den nye kemikalielovgivning.
Det første EU-forslag til en fælles nanodefinition har været i høring her i efteråret, og endelig kan vi i løbet af i år se frem til Kommissionens svar på en lang række spørgsmål, som Parlamentet stillede i april 2009, herunder bl.a. også en oversigt over anvendelsen af nanomaterialer i EU.
Jeg tror, at vi deler interessen og opfattelsen på det her område, men jeg må blot sige, at jeg ikke kan anbefale det her forslag, som det er lige nu og her, men er enig i interessen for området og det videre arbejde, der skal gøres.