runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Dennis Flydtkjær (DF), 2009-03-24:
Tak for det.
For han udtalte sig jo sammen med mig selv til Jyllands-Posten to gange, så vidt jeg husker, om, at hr. Erling Bonnesen faktisk syntes, at det var en god idé med det her forslag, og at han godt kunne se det positive i, at man fik ændret det, sådan at det blev plejepersonalet – og jeg kan godt følge, at det vil være fint nok, hvis det bliver ledelsen og ikke plejepersonalet.
Men jeg kunne bare godt tænke mig at spørge ordføreren om, hvad det er, der har ændret sig, siden man udtalte sig til avisen, til man står her i Folketingssalen og pludselig ikke synes, at det er en god idé.
Erling Bonnesen (V), 2009-03-24:
Jamen der er ikke nogen som helst ændringer i det.
Som jeg også lige har tilkendegivet i ordførertalen, skal vi selvfølgelig lige præcis bruge de nye teknologiske muligheder, som kommer.
Men jeg markerede også meget tydeligt i min ordførertale, at vi skal gøre det med meget stor omtanke, fordi det handler om indgreb i personers frie bestemmelsesret.
Men vi skal også passe på, at det ikke bliver et automatisk, teknologistyret samfund, så at sige, som bare tager over.
Og derfor er det, at det her skal overvejes meget nøje.
Dennis Flydtkjær (DF), 2009-03-24:
Det er selvfølgelig o.k., at han ikke kan bakke op om lige den formulering, vi har lavet i Dansk Folkeparti, men bare for at få det helt på det rene, kunne jeg godt tænke mig at spørge hr. Erling Bonnesen om noget.
Så vidt jeg har forstået, vil Venstre gerne være med til til efteråret at finde ud af, hvordan vi gør reglerne lempeligere, så vi på en eller anden måde får gjort det nemmere for demente at blive udstyret med sendere.
Jeg skal bare lige være helt sikker på, at jeg har forstået det rigtigt.
Erling Bonnesen (V), 2009-03-24:
Jamen de overvejelser, vi gør os i Venstre, går såmænd ikke så meget på, om det er noget, man lemper eller ej, de går mere på, om man får lavet den rigtige indsats, om jeg så må sige, altså om man får lavet den rigtige hjælpeforanstaltning i forhold til den situation, som den demente er i.
Og det er lige præcis de grænsedragninger i forbindelse med den personlige integritet, det handler om at vi skal veje meget nøje af.
Jeg har også noteret mig, at man i forslagsstillernes egne formuleringer skriver næsten direkte, at der er en del problemstillinger i det her.
Derfor er det helt tydeligt, at det her kræver et grundigere udvalgsarbejde, så det handler ikke så meget om at sige ja eller nej, det handler mere om ligesom at få overvejet det meget grundigt, så vi er sikre på, at når vi siger ja til nogle ting, er det de helt rigtige.
Det skal selvfølgelig besluttes på lederniveau, således at der bliver taget de overordnede hensyn, der skal tages.
Dennis Flydtkjær (DF), 2009-03-24:
Tak for det.
Jeg vil gerne spørge fru Lise von Seelen om det med den tidsubegrænsede periode, som jeg kunne forstå at ordføreren helst ikke var med på.
Jeg kan da nævne, at det, som i hvert fald jeg havde i tankerne, var, at man som udgangspunkt kunne sige, at man laver det tidsubegrænset.
Men det er klart, at de pårørende jo ikke har nogen interesse i, at der skal være den her chip i skoen for evigt, hvis der nu kommer en anden medicinering, eller man på anden måde kan hjælpe de her mennesker.
Hvis det nu var 1 år, ville de pårørende jo også have en interesse i at sige, at de ikke har brug for det her mere, og så kan de vælge at sige stop.
Det samme kan plejepersonalet jo også gøre.
Ordføreren lægger op til, at jeg skulle foreslå, at det skulle være en slags mekanisk tildeling af de her ting.
Det er slet ikke det, der er i tanken, og det håber jeg også man kan indse blandt de andre ordførere.
Så kan jeg minde om, at man bl.a. i Ældre Sagen har sendt breve til os alle sammen i Socialudvalget, og også til velfærdsministeren, hvor man faktisk foreslår det samme, nemlig at det skal være tidsubegrænset.
Jeg tror bestemt heller ikke, at Ældre Sagen havde forestillet sig, at det her skulle være en eller anden mekanisk ting.
Selvfølgelig skal der være nogle overvejelser bagved, så man kan se, om man kan undgå det.
Det kunne jo være mange andre initiativer, man kunne lave, så det ikke skulle være der.
Så vil jeg bare høre, om ordføreren ikke godt kan se, at det er forkert at sige, at det maks. er ½ år, der skal tildeles den her chip eller GPS, når der mange gange måske er et behov for, at det er for en længere periode.
Lise von Seelen (S), 2009-03-24:
Mennesker, der er ramt af sygdommen demens, er jo vidt forskellige.
For nogle vil ½ år sikkert være den rigtige vurdering, og det er jo lige præcis det, der sker i dag, altså at man laver en individuel vurdering af, hvad der ser rimeligt ud for den enkelte person.
Der synes jeg at vi skal være meget, meget tilbageholdende med at omtale en bestemt gruppe på den ens måde, som man gør det med en gruppe demente.
Sygdommen udvikler sig forskelligt, mennesker reagerer forskelligt på deres sygdom.
Og det er jo lige præcis det, vi skal holde fast i: at det her er en vurdering af, hvad der er det bedste for den enkelte, som er ramt af sygdommen demens.
Der skal vi jo her vide helt præcis, at det er et indgreb i den enkeltes frihed.
Vi skal da værne om, at det bliver taget meget, meget højtideligt, at vi går ind og kigger på det.
Karen Jespersen (V), 2009-03-24:
Ja, ja, det ved jeg selvfølgelig godt.
Det er fuldstændig rigtigt, at den komité ikke er en domstol, der skal dømme Danmark og ligesom overrule Folketinget, men jeg synes faktisk, det vil give dårligere vilkår, og af de tre grunde, jeg nævnte, er jeg som sagt imod.
Jamen, det er helt klart, at jeg står og snakker om tillægsprotokollen, konventionen har vi jo underskrevet, og den er jeg selvfølgelig hundrede procent med på.
Og der har stået et kæmpearbejde på i længere tid, fordi den jo omfatter sundhed og uddannelse og transport og betyder, at en meget lang række ministerier skal ind over og vurdere, hvordan den så passer ind i dansk lovgivning.
Så den er jeg selvfølgelig hundrede procent positiv over for, og det er ikke det, vi diskuterer nu.
Anne Baastrup (SF), 2009-03-24:
Jeg kunne godt tænke mig at få fru Ellen Trane Nørbys beskrivelse af, hvordan man skal få en international fortolkning af handicapkonventionen, hvis alle lande indtager det synspunkt, som den danske regering og Venstre indtager i denne sag.
For hvis det er sådan, at der ikke er nogen lande, der beder komiteen om konkrete vejledende udtalelser om fortolkningen af de enkelte bestemmelser i konventionen, vil man jo aldrig nogen sinde komme frem til at få et materiale, der rent faktisk kan få folk til at fortolke den.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-03-24:
Så derfor ønsker vi at afvente, hvad der kommer til at ske med komiteen.
Vi kan jo også konstatere, at der er 22 andre EU-lande, der heller ikke har ønsket at undertegne og ratificere tillægsprotokollen, nok ud fra nogle af de samme overvejelser om, hvad det er for en implementeringspraksis, der ligger til grund.
Tina Petersen (DF), 2009-03-24:
Jamen det er jo med en vis undren, at jeg står her og kan se, at ministeren nu fremsætter et forslag, som meget ligner vores fra i dag.
I konventionen er der 137 medlemslande ud af 192, der har sagt ja til den.
Det, jeg vil spørge ministeren om, er: Er det korrekt, at det ikke er konventionen, men at det tværtimod er tillægsprotokollen, vi er i tvivl om hvad vi vil med?
Ud af de 137 lande, som har tilsluttet sig konventionen, altså tilsluttet sig alle de her rettigheder og linjer, man lægger for fremtiden for handicappede, drejer det sig altså kun om 27 – altså, det må da også virke bekymrende.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-03-24:
Vi ønsker på alle mulige måder, at mennesker med handicap, mennesker uden et handicap, i det hele taget alle borgere, alle i det her samfund skal bedømmes ud fra de samme principper og selvfølgelig have de samme muligheder.
Selvfølgelig skal Danmark leve op til menneskerettighedskonventionen på alle områder.
Det er jo ikke det, den her diskussion går ud på.
Den her diskussion går ud på, om vi i Danmark skal ratificere en særlig tillægsprotokol, hvor der så bliver etableret et særligt internationalt klagesystem, som sådan set kommer til at ligge parallelt med de klagesystemer, vi ellers har på menneskerettighedsområdet.
Og der ønsker vi fra dansk side at afvente, for vi mener sådan set, at det, der er vigtigt, er, at de klagesanktioner, vi har i Danmark, er så tilgængelige og så gode, at vi sikrer, at de klager, der måtte være, også kan håndteres fra nationalt hold.
Lone Dybkjær (RV), 2009-03-24:
Men blandt de lande, som har underskrevet, er jo Sverige og Finland, og det er jo sådan set nogle, vi ofte sammenligner os med, når det drejer sig om de her punkter.
Så det gør måske større indtryk på mig, at Sverige og Finland har undertegnet, end at f.eks. Italien ikke, tror jeg, har undertegnet.
Så er der jo en anden side, nemlig at hvis man undertegner, kommer man også til at påvirke udviklingen i den tillægsprotokol.
For det første sikrer man, at den kommer og bliver til virkelighed.
For det andet kommer man til at påvirke udviklingen.
Ved at man ikke undertegner den, kommer man altså ikke til at påvirke det her klagesystem.
Men det, der er mit egentlige spørgsmål, er: Gør det slet ikke indtryk, at handicaporganisationerne faktisk ønsker, at vi skal ratificere tillægsprotokollen?
Det gør da indtryk på mig.
Handicappede mennesker, uanset hvor de er, har ikke den letteste gang på jorden.
Derfor påvirker det da, når de argumenterer for, at de gerne vil have den klageadgang.
Jeg kan altså slet ikke forstå problemet.
Lise von Seelen (S), 2009-03-24:
Det, at man handler hen over hovedet på den person, som er ramt af demens, burde jo egentlig være det allervigtigste synspunkt for, at man ikke kan gå videre med forslaget.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-03-24:
Jamen det er da klart, at vi lytter til, hvad handicaporganisationerne siger, og vi er jo også hele tiden i en løbende dialog med dem.
I den danske proces er vi bare nået dertil, at vi nu står over for, at regeringen fremsætter et beslutningsforslag her i Folketingssalen, sådan at vi kan få ratificeret selve FN's handicapkonvention.
Og der forbeholder vi os retten til at afvente processen i forhold til tillægsprotokollen.
Sverige har jo allerede ratificeret FN's konvention.
Altså, i Danmark har vi jo ikke engang ratificeret konventionen, og allerede nu taler vi om tillægsprotokollen.
Det, der er vigtigt, er jo at sørge for, at de klageinstanser, ankeinstanser, der ligger på nationalt plan, er velfungerende og svarer til de behov, der er, og også sørger for, at der ikke sker uretmæssigheder og diskriminerende behandling af personer med handicap.
Anne Baastrup (SF), 2009-03-24:
Er problemet i virkeligheden ikke, at Venstre ikke mener, at mennesker med handicap har de samme rettigheder som alle andre mennesker i forhold til menneskerettighedskonventionen?
Sagen er jo den, at handicapkonventionen er en konvention, der udspringer af menneskerettighedskonventionen.
Jeg kan ikke mindes at have hørt, at Venstre har været imod, at Menneskerettighedsdomstolen er gældende ret her i Danmark, og at vi har inkorporeret menneskerettighedskonventionen.
Det, Venstre siger her, er, at mennesker med handicap ikke har samme værdi som mennesker uden handicap.
Karen Jespersen (V), 2009-03-24:
Som sagt er jeg generelt skeptisk og hører til den skeptiske ende, og jeg vil sige, at min skepsis altså er blevet forstærket af de holdninger, jeg har mødt i den, jeg kan ikke huske, om det også hedder en komité, der står for planlægningen af Durban II-konferencen.
Anne Baastrup (SF), 2009-03-24:
Nu er jeg fuldstændig rundt på gulvet.
Ministeren siger, at det jo ikke er, fordi den danske regering og de danske myndigheder bliver overvåget i fortolkningen og brugen af handicapkonventionen, når vi skal lave de landerapporter, men samtidig siger ministeren, at ministeren ikke vil have, at der er nogen, der kigger os i kortene.
Hvis et enkelt menneske ønsker at få en konkret sag vurderet af komiteen, så det er jo i virkeligheden det enkelte menneske, som ministeren ikke vil have komiteen skal kigge på, men med hensyn til landerapporterne vil ministeren godt acceptere, at en udenforstående komité skal kigge på de danske myndigheders fortolkning af handicapkonventionen.
Jeg må endnu en gang sige, at argumentationen slet ikke hænger sammen.
Virkeligheden på bundlinjen er, at for ministeren ligger handicapkonventionen ikke på samme niveau og har ikke samme betydning som børnekonventionen og alle de andre konventioner, som Danmark har tiltrådt, og hvor vi også har tiltrådt tillægskonventionen.
Karen Jespersen (V), 2009-03-24:
Man kan sige, at nogle partier er med på, at vi skal ratificere handicapkonventionen, og nogle partier er helt vilde med, at komiteer fra Europarådet, EU og FN skal lave landerapporter og give karakterer osv. osv. Mit gæt er, at SF i det store og hele befinder sig i den gruppe, som næsten ikke kan få flyttet nok kompetence fra Danmark ud til de organer, mens jeg nærmest befinder mig i den anden side, fordi jeg ser det som en vigtig opgave at fastholde nogle kompetencer i det nationale parlament og ved de nationale klageorganer og domstole.
Det er jo en ret principiel diskussion, som tit dukker op, det gør den altså også her, og jeg har altså bare et andet ståsted.
Nogle ting må jeg så leve med, nogle ting kan jeg bedre lide end andre, og andre ting er jeg direkte imod.
Lone Dybkjær (RV), 2009-03-24:
Jeg hører også til dem, der undrer sig over ministerens argumentation.
Man kan jo godt sige, at man kan være imod en ting, men lad mig tage fat på et af de argumenter, som ministeren havde.
Meget ofte er der jo for de andre landes vedkommende tale om nogle, der har et dårligere system.
Jeg kan ikke se problemet i, at en enkelt kan få lov til at klage.
Jeg synes oven i købet, det ville være godt, hvis andre lande tilsluttede sig tillægsprotokollen, så de havde en mulighed for at klage, netop fordi de havde et dårligere system.
Jeg kan ikke forstå, at ministeren kan være imod det, for når vi nu har den situation i Danmark, og når vi har en hel masse lande, som har dårligere systemer, er det jo uden risiko for Danmarks vedkommende.
Og så kunne vi måske være med til at påvirke i en positiv retning, når det drejer sig om andre lande.
Karen Jespersen (V), 2009-03-24:
Jo, men som vi også snakkede om, da vi havde møde i Folketingets internationale ligestillingsudvalg i dag, er der bestemt en overvejelse over, om lande som Danmark med et veludviklet velfærdssystem også gennem sådan nogle konventioner kan bidrage til at forbedre niveauet i andre lande.
Det er jeg helt med på.
Vi snakkede også om, om man kunne få et klarere billede af, i hvilket omfang det sker.
Men der et punkt, hvor jeg råber vagt i gevær, og det er der, jeg bruger sammenligningen med Durban II.
Den her komité skal være den, der sidder - som fru Anne Baastrup siger - og træffer ikke nogle bindende afgørelser, men ligesom kommer med nogle vejledende vurderinger.
Den er af gode grunde sammensat af lande fra hele verden, det er jo FN, og der sidder lande med et helt andet syn på handicappede, med nogle helt andre systemer, som ligesom skal give Danmark karakter, og det er jeg altså ikke vild med.
Lone Dybkjær (RV), 2009-03-24:
Helt ærligt: Jeg synes, det er en fuldstændig vanvittig måde at kigge på tingene på.
Det bliver jeg nødt til at sige.
Hvis vi nu siger, at vi har verdens bedste handicapsystem - det har vi nok ikke, men lad os nu bare sige det - så kommer der nogle andre, der siger: I må endelig ikke give så fine ydelser til de her handicappede.
Det må jo være et eller andet i den stil, ministeren forestiller sig.
Eller der kan være en handicappet, der har klaget et eller andet sted, og så kommer de og sætter en debat i gang.
Hvad i himlens navn sker der ved det?
De har jo ikke nogen kompetence, det er nogle råd.
Jeg synes, vi har haft en udmærket - men måske ikke så gavnlig for regeringen, det indrømmer jeg gerne - diskussion om, i hvilket omfang man inden for psykiatrien må spænde mennesker fast.
Jeg synes da, at det var nyttigt, at der kom nogle udefra og kiggede på vores system og sagde: I går for vidt her.
Det er jo os selv, der til syvende og sidst skal bestemme, om vi gør det eller ej, men det er da nyttigt, at der kommer andre ind over.
Jeg er godt klar over, at det måske ikke er ministerens syn på det, men jeg synes altså også, at det er et fantastisk syn, ministeren har, nemlig at det, at der kommer nogle udefra, kan ødelægge hele.
Karen Jespersen (V), 2009-03-24:
Jamen der kommer jo altså også nogle udefra og kigger på os med de her landerapporter, og dem kan man så være mere eller mindre begejstret for.
Men det kommer jo også an på, hvilket udgangspunkt man bruger for at lave de vurderinger.
Det er ligesom det ene spørgsmål.
Nu kom de jo især op gennem 1990'erne, måske hovedsagelig fra Europarådet, og vurderede vores asylsystem, og om vi var racister, og det skete tit ud fra nogle forudsætninger, som jeg synes var pilskæve.
Det er ligesom den ene risiko, jeg ser.
Den anden risiko er, at man, hvad skal jeg sige, udvander den nationale bevidsthed om, at det selvfølgelig er os selv, der træffer beslutninger om, hvordan vi vil indrette vores velfærdssamfund.
Vi skal passe på, at der ikke sker en glidning der.
Lise von Seelen (S), 2009-03-24:
Det er jo noget meget ualmindeligt, at vi, når vi tiltræder en FN-konvention, så ikke også tiltræder tillægsprotokollen, der gør, at mennesker kan rejse spørgsmål og klage over nogle af de ting, som foregår i landet her.
Karen Jespersen (V), 2009-03-24:
Der er svaret sådan et sted midtimellem.
Det ene er, at der altså her er tale om sådan nogle meget bestemte principper, der ligger til grund for vores handicappolitik og også nogle meget konkrete ydelser.
Det taler for, at der ligesom er grund til særlig skærpet årvågenhed her.
Jeg har ikke spor imod at samarbejde, og jeg synes, at det, vi laver, er fint, også med den åbne koordinationsmetode i EU og benchmarking, men især, når det også handler om, at lande, der stort set ikke har en velfærdsstat og ikke har demokratiske systemer, ligesom skal være klageinstanser og karaktergivere for os, så befinder jeg mig i den skeptiske ende.
Lise von Seelen (S), 2009-03-24:
Det er jo en utrolig mistillid til FN-systemet, ministeren lægger for dagen.
Den struktur, der er i måden at arbejde på omkring FN-konventionerne, er jo, at der deltager folk fra forskellige områder, som har forskellige baggrunde.
Det ligger jo i sagens natur.
Og det at give en gruppe mennesker - i det her tilfælde de handicappede - adgang til at klage er jo ikke det samme, som at vi modtager landerapporterne.
Jeg synes, vi skal være meget varsomme med at bryste os af at ratificere konventionen, når vi ikke vil gå hele vejen og sige: Ja, selvfølgelig, vi synes, at den her konvention skal ratificeres, og at de handicappede helt nøje skal have samme klageadgang som alle andre borgere, som er omfattet af andre konventioner.
Jeg kan simpelt hen ikke begribe, hvorfor ministeren synes, at handicappede mennesker skal have en anden status på det her område end andre folk, som er omfattet af andre FN-konventioner.
Lene Espersen (KF), 2009-03-24:
Jeg vil først sige til fru Nanna Westerby, at jeg nu kan forstå, at Socialistisk Folkeparti igenigen har skiftet holdning, for nu må der ikke gives tilskud til materialer, men kun til løn.
Så vil jeg bare sige til fru Nanna Westerby, at så kan fru Nanna Westerby altså godt sige farvel til Socialistisk Folkepartis såkaldte grønne profil.
Nu var der heller ikke meget grønt i Socialistisk Folkepartis såkaldte vækstpakke, der også var ufinansieret.
Jeg vil bare sige, at lønudgifterne til, om det er et 3-lags-energivindue, eller det er et andet vindue, der skal sættes i, er de samme, og hvis man ikke giver tilskud til materialer, så vælger folk altså det billige vindue.
Så det giver overhovedet ikke noget som helst grønt, hvis det er det, der er Socialistisk Folkepartis synspunkt.
Det er sådan set det, der er hele fidusen.
Og hvis man vælger at sige, at der ikke skal gives tilskud til materialer, så fremmer man i hvert fald slet ikke det grønne på nogen som helst måde.
Jeg må sige til fru Nanna Westerby, at vi, for så vidt angår lejerne, har haft den intention, at private boligudlejere, private, der ejer kæmpestore boliger, ikke skal kunne tømme den her pulje i løbet af en måned.
Knud Kristensen (KF), 2009-03-24:
Det er jo et helt fantastisk spørgsmål, som ikke på nogen måde kan klares inden for den meget korte tid - ja, den starter først nu, så der er mulighed for at nå en del af det.
Med hensyn til at sætte gang i beskæftigelsen har jeg sagt et par gange, at det her omfatter ca. 2.500 personer.
Og med hensyn til spørgsmålet om, om der skal være flere ledige, vil jeg sige, at det slet ikke er det, der er tale om.
Så det er fuldstændig et vildskud, hr. Thomas Jensen kommer med.
Det her løser på ingen måde alle problemer, for de problemer, som man har i Danmark med hensyn til arbejdsledighed, skyldes jo for en stor dels vedkommende eksporten.
Hvis ikke der er nogen til at købe den vare, som vi eksporterer, vil vi ikke kunne drage omsorg for netop det spørgsmål.
Så det er hele den internationale økonomi, vi skal have op igen, men det her løser problemet for mange her og nu.
Thomas Jensen (S), 2009-03-24:
Det er jo også i de hjemmemarkedsproducerende erhverv, og man må sige, at byggeri og anlæg er hjemmemarkedsproducerende erhverv.
Det er de folk, man kan sikre får arbejde, hvis man ellers investerer ordentligt i, at de kan komme i gang med at renovere nogle bygninger.
Det er også derfor, Socialdemokratiet selvfølgelig har fremlagt en plan, hvorefter vi vil fremrykke investeringer for 15 mia. kr. til at sætte gang i det private arbejdsmarked, sådan at folk inden for bygge- og anlægsbranchen kan komme i beskæftigelse.
Men hr. Knud Kristensen står jo her og siger, at det her forslag kun vil bringe 2.500 i beskæftigelse.
Det viser jo, at det slet, slet ikke er nok, når vi ved, at der for tiden er 1.000 mennesker, der hver uge går hjem med en fyreseddel.
Så mit spørgsmål er: Hvornår vil hr. Knud Kristensens parti være med til at fremlægge en vækstplan, som kan sikre, at de folk, der bliver sendt hjem med en fyreseddel i hånden, igen kan komme ind på arbejdsmarkedet og få en lønseddel?
Knud Kristensen (KF), 2009-03-24:
Nu er det sådan, at vi har gode konjunkturer og konjunkturer, der går den modsatte vej.
Det er vi jo egentlig udsat for hele tiden.
Vi har været heldige inden for de seneste årtier, for der har der været en god vækst, og det er jo på baggrund af, at der er blevet ført en god og ansvarlig politik for netop at sætte mange ting i gang.
Det er, kan man sige, friheden til at gøre en forskel.
Med hensyn til at bruge f.eks. Socialdemokraternes vækstpakke vil jeg sige, at det jo er to hundrede procent sikkert, at det vil skabe inflation, og vi har ingen intentioner om, at der skal skabes inflation.
Vi har en tro på det ved at lave de forskellige vækstpakker, vi har gjort indtil nu - det er jo mange forskellige parametre, for at det netop skal ramme så bredt som overhovedet muligt.
Jeg vil så gerne sige til hr. Thomas Jensen, at vi jo nu er på vej med en forårspakke inden for den almene sektor.
Det er igen et incitament til, at der kommer mange, mange ting i gang.
Så jeg vil sige til hr. Thomas Jensen: Nu handler det om også at være positive, når man endelig gør noget, der gør en forskel.