runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2011-02-25:
I SF mener vi, at mærkning er rigtig vigtigt, fordi det er oplysning til forbrugerne om, hvorvidt det er et energimæssigt godt eller skidt produkt, de står over for at skulle vælge.
Det er vigtigt, at man har en mærkning, som forbrugerne har tillid til.
Derfor er mit første spørgsmål, som jeg godt vil have ministeren redegør lidt for heroppe: Hvordan kører kontrollen egentlig med, at de her produkter rent faktisk lever op til det?
Hvor mange af produkterne bliver udtaget til kontrol, så man kan være sikker på, hvis man køber noget, der er A-mærket eller A+-mærket, at man så også er oppe i den gode ende?
Det var det første, jeg ville sige.
Det andet er, at vi selvfølgelig er helt med på og synes, det er rigtig godt, at de energirelaterede produkter kommer med ind under det.
Det handler om vinduer, isoleringsmaterialer og andre ting, som man ikke kan sige er direkte energiforbrugende, men indirekte energiforbrugende.
Det tredje, jeg vil sige lidt om, er selve skalaen.
Der er valgt et miks af det, der hedder den lukkede skala, A til G, og så A+, A++ og A+++.
Det er jo et kompromis, der blev indgået i EU, hvor Danmark arbejdede for, at man skulle have den lukkede skala.
Men for mig er det ikke fuldstændig klart, hvor ofte man egentlig revurderer, fordi det, der i dag er A-mærket og det bedste, er forhåbentlig ikke det bedste om 2 år.
Da skulle der gerne være kommet nye produkter på markedet, som er bedre.
De får så ifølge det her A+ eller A++, men det er jo lidt vigtigt at vide, hvor ofte det her bliver vurderet.
Går der er 2 år?
Går der 4 år?
Går der 5 år?
Det har også betydning for de producenter, der gerne vil lægge sig i front og sige, at de nu gør noget, der lige er tanden bedre end det, der er A-mærket.
Til allersidst har jeg noget, der faktisk hører sammen med det første om kontrollen, nemlig biler.
Der har været rigtig meget kritik af, at den oplysning, man får, når man køber en ny bil, om, hvor langt den kører på literen, ikke holder, når man sidder derude, heller ikke selv om man kører fornuftigt og ordentligt og ikke ligger og gasser op og bremser hele tiden.
Der vil jeg egentlig gerne vide, om der er noget på vej, som gør, at der er større troværdighed om, hvor langt den bil egentlig kører på literen i forhold til det, man får oplyst.
Per Dalgaard (DF), 2011-02-25:
Lovforslaget skal tydeliggøre produkters energiforbrug, hvorved forbrugerne kan vælge det produkt, der passer dem bedst og har det mindste energiforbrug.
Forslaget vil hjælpe med til at fremme anvendelse af energieffektive produkter, hvilket i sig selv jo er ganske fornuftigt.
Det er en rammelov og et supplement til en ecodesignlov, som pålægger alle produkter at være energieffektive.
Der er for nuværende otte produktgrupper, som er omfattet, og det påregnes, at 20-25 stykker yderligere vil komme til.
Af berørte danske produkter kan man f.eks. nævne tv og radio, cirkulationspumper, kedler, varmtvandsbeholdere, isolationsmateriale og husholdningsudstyr.
Danske virksomheder er allerede så kvalitetsbevidste, at den mærkning, der her lægges op til, ikke vil volde problemer for danske virksomheder.
Det påregnes, at der er en betydelig energibesparende effekt af loven ved at mærke produkterne i syv klasser fra A til G og alle de her berømte plusser, som en tidligere ordfører også lige nævnte, fra et til tre.
Så skal der anvendes piktogrammer, så der ikke opstår problemer i forbindelse med udenlandske produkters energimærkning, sådan at man på en nem måde kan se, hvad et sådant produkt energimæssigt indeholder.
Loven vil også omfatte alle energiforbrugende og energirelaterede produkter.
Det vil sige, at produktet i sig selv ikke behøver at bruge energi, men det kan f.eks. være isolering og vinduer og døre, som jo energimæssigt også har en effekt.
Loven vil også omfatte nye motordrevne køretøjer, som skal have et energimærkat og en korrekt energiattest og et datablad inden udstilling, salg, afbetalingssalg eller udlejning af køretøjet.
Den attest skal følge produktet.
Det kan godt blive en dyr affære, men det er selvfølgelig i orden med en venlig henstilling.
Så har jeg et spørgsmål i forbindelse med, om de institutioner, som skal overvåge, om det finder sted, specielt måske ude i EU, nu er nogle, der er etableret.
Alt i alt er vi positive over for forslaget og ser frem til den videre behandling.
Per Husted (S), 2011-02-25:
L 140 gennemfører det omarbejdede energimærkningsdirektiv, og formålet med det er at fremme energibesparelser ved at tydeliggøre produkternes energiforbrug, så vi som forbrugere kan vælge energirigtigt.
Det er en sympatisk målsætning, som det er svært at være uenig i.
Og det er jo ganske fornuftigt, at det gennemføres på EU-niveau, så vi får samme regler i alle lande.
Det er sund fornuft og godt for danske virksomheder, som jo har deres væsentligste omsætning på EU-området.
Og som forbruger er det fornuftigt, at det er den samme mærkning man møder, om det er i Danmark eller Letland eller i et andet EU-land.
De høringssvar, der ligger til forslaget, rummer ikke mange kritiske indsigelser, så både forbrugerorganisationer og erhvervsorganisationer ser positivt på det.
Men der er lige et par enkelte dele fra høringssvarene, jeg lige vil dvæle ved.
Bl.a. anbefaler Tekniq – Installatørernes Organisation, at eksempelvis Center for Energibesparelser får en oversigt over de produkter, som det her lovforslag omfatter, ligesom leverandører kan angive deres produkters data og energimærkningskategori.
Det bør egentlig undersøges nærmere, og såfremt der ikke allerede ligger planer for det, burde det overvejes.
I det hele taget er det værd at overveje, hvordan vi kan blive bedre til at informere på en enkel og letforståelig måde.
Lovgivningen har jo en begrænset betydning, hvis vi ikke også informerer godt om den.
Forbrugerrådet anfører, at den nye skala med A+, A++ og A+++ kan virke forvirrende og endda vildledende.
De ønsker i højere grad den lukkede skala med A til G genindført.
Det er også en ganske fornuftig kommentar, og jeg vil gerne opfordre til, at den medtages i forbindelse med den vurdering af direktivets effektivitet, som skal ske senest den 31. december 2014.
Vigtigst er det dog, at skalaen ikke ændres for ofte, da det skaber endnu større forvirring hos forbrugerne.
Det må vi acceptere, men opfordringen skal lyde til, at det bliver vurderet.
Så er det også fint at lave ordninger, og i det her tilfælde endda at udvide antallet af produkter, som er omfattet.
Forbrugerrådet og Danmarks Naturfredningsforening anfører helt korrekt, at det er vigtigt, at forbrugerne, producenterne og detailhandlerne kan stole på de ordninger, der er.
Der er det nødvendigt med en effektiv kontrol, og det er der, så vidt jeg kan se, ikke taget hensyn til fra ministerens side, så det kunne egentlig også være relevant at få en afklaring på, hvordan vi sikrer, at de gode intentioner i L 140 faktisk overholdes.
Med de kommentarer vil jeg give den fulde opbakning til det videre arbejde med det.
Lars Christian Lilleholt (V), 2011-02-25:
Tak for det.
Lovforslaget her gennemfører et EU-direktiv om energimærkning i den danske lovgivning.
Der er tale om et rigtig, rigtig fornuftigt forslag, som betyder, at energimærkningen udvides til ikke bare at omfatte de energiforbrugende apparater, men også relaterede apparater og andre ting, som forbruger energi.
Energimærkning er en rigtig god idé.
Den giver forbrugerne et godt redskab til at vurdere, hvor højt energiforbruget er, så man ikke alene tager hensyn til, hvad produktet koster, men også til, hvor højt et energiforbrug produktet har.
Venstre kan støtte lovforslaget.
Per Clausen (EL), 2011-02-25:
Vores udgangspunkt for at gå ind i det, ville være et synspunkt om, at vi skal have reduceret brugerbetalingen i Danmark.
I første omgang måske til det niveau, som de har i andre nordiske lande.
Det vil være vores udgangspunkt.
Vi går ind for at reducere brugerbetalingen.
Vi går ikke ind for at indføre eller øge brugerbetalingen på nogen områder.
Vivi Kier (KF), 2011-02-25:
Det andet, jeg gerne lige vil spørge hr. Per Clausen om, er, at jeg kan forstå, at man er meget optaget af det her med brugerbetaling.
Vi har jo rigtig mange gange diskuteret tandområdet, og heller ikke jeg synes, at det er logisk, at man kan få en byld på armen, gå til lægen, blive opereret og blive syet, og det koster ikke en krone, så kan man få en tandbyld, så går man til sin tandlæge, og i bedste fald går man derfra med et girokort på et ret så stort beløb.
Fra konservativ side har vi jo foreslået, at vi skulle nedsætte en kommission til at analysere hele brugerbetalingsområdet, og som skulle se på, om vi kunne ændre på det, også så det bliver fornuftige priser, man ender med at skulle betale hos tandlægen.
Vil Enhedslisten bakke op om sådan et konservativt forslag?
Per Clausen (EL), 2011-02-25:
I Enhedslisten har vi jo været noget skeptiske over for og har også været imod nogle af de forslag, hvor alderen for, hvornår man må købe alkohol og den slags, er blevet hævet, fordi vi sådan set tror, at det mestendels er symbolpolitik, der ikke har nogen effekt.
Jeg er sådan set enig med spørgeren, for når det handler om alkohol og særligt i forhold til unge, handler det meget mere om kultur og om, hvad der er trendy, end det handler om så meget andet.
Selvfølgelig betyder prisen noget.
Det tror jeg den gør.
Det er et problem.
Vivi Kier (KF), 2011-02-25:
Jeg trykkede på knappen, før talen sluttede.
Jeg vil også bare sige tak for debatten, og så vil jeg i forbindelse med alkohol, som der har været lidt snak om frem og tilbage, spørge, om hr. Per Clausen ikke er enig i, at dem, vi skal ramme, faktisk ikke er de unge, for alle undersøgelser viser efterhånden, at det er forældrene, gruppen af voksne, vi skal have fat i, for børnene gør jo egentlig bare som forældrene.
Det mest uhyggelige er, at den seneste undersøgelse, jeg har set, viser, at unge mennesker faktisk drikker på grund af et forventningspres fra forældrene, fordi det der med at drikke egentlig ikke er så alvorligt.
Per Dalgaard (DF), 2011-02-25:
Jeg er helt sikker på, at hr. Per Husted er enig med mig i, at der intet er i denne verden, der er 100 pct. sikkert.
Vi har et hav af benzintankstationer rundtomkring i landet.
Er de 100 pct. sikre?
Det er de jo ikke, men man har gjort alt, hvad man kunne, for at gøre dem så sikre som muligt, og heldigvis har vi ikke oplevet, at nogle af dem er sprunget i luften.
Så på den led må jeg nok indrømme, at jeg faktisk ikke har nogen problemer med det, hvis det er 98 pct. sikkert.
Per Husted (S), 2011-02-25:
Jeg må nok sige, at det at sammenligne nogle tankstationer med et lager med flere hundrede millioner, kan det i sidste ende ende med, ton CO2, synes jeg nok lige er at stramme den lidt.
Men i min ordførertale var jeg inde på, at man havde mulighed for at bruge det i olieudvindingen, og det kunne jeg forstå at hr. Per Dalgaard var enig i.
Skulle vi ikke give danskerne den tryghed at sige, at såfremt vi skal lave CO2-lagring i Danmark, laver vi det ude på havet, frem for at vi skal have folk, der sidder i Åbybro, og hvor det ellers kan være, til at have den her usikkerhed hængende omkring sig?
Skulle vi ikke give hinanden hånden på det i stedet for?
De øvrige partier er i hvert fald enige om, at vi skal have et CO2-neutralt Danmark på sigt uden brug af fossile brændstoffer, så kunne vi ikke lave den aftale, at vi i stedet gør det ude på havet, hvis det endelig skulle være?
Jeg synes, at det er rigtig god idé med en teknisk gennemgang af det.
Jeg bliver altså nødt til lige at dvæle ved det her endnu en gang, nemlig om det er Det Energipolitiske Udvalg, det skal forelægges, eller, som jeg hørte ministeren sige i TV 2 Nord i går, om det er Folketinget.
Det synes jeg er ret væsentligt.
Jeg kan også have misforstået det på TV 2 Nord, men jeg synes bestemt, at jeg hørte, at ministeren sagde, at det var Folketinget, det skulle forelægges.
Det synes jeg er ret vigtigt at få afklaret.
Så synes jeg, at ministeren ikke ser noget problem i, om det er det ene eller det andet.
Nu har vi lige været igennem en sag om et vindmølletestcenter.
Der synes jeg godt nok det var en tilfredsstillelse, at det havde været igennem Folketingssalen, og at vi fik et bedre resultat ud af det, frem for hvis det var sket rent administrativt – var jeg lige ved at sige.
Men for mig er det vigtigt lige at få præciseret: Er det Det Energipolitiske Udvalg, det skal igennem, eller er det Folketingets behandling i salen her?
Lykke Friis (V), 2011-02-25:
Det siger jo sig selv, at jeg ikke som minister kan stå her og sagsbehandle en hypotetisk ansøgning.
Det går jeg altså ud fra at hr. Per Clausen ikke vil bede mig om at gøre, og derfor gør jeg det naturligvis heller ikke.
Jeg kan give det helt klare tilsagn, at jeg naturligvis ikke kunne drømme om, at vi i Danmark skal kaste os ud i CCS, hvis ikke det er miljømæssigt forsvarligt.
Det helt klare tilsagn er givet her fra Folketings talerstol.
Og som jeg også sagde indledningsvis: Der er stor, stor debat om det her emne også i resten af Europa.
Det skal vi naturligvis fra politisk side tage hånd om, og derfor mit klare tilsagn om livrem og seler – vi kunne ikke drømme om at kaste os ud i det, hvis ikke det er miljømæssigt forsvarligt.
Per Clausen (EL), 2011-02-25:
Det kunne jo lyde meget beroligende, men spørgsmålet er, om det er beroligende.
For hvis Vattenfall kommer med en ansøgning efter at have taget livrem og seler på, har de vel taget det på, som ministeren siger de skal tage på, og så vil det da være helt naturligt, at ministeren giver tilladelsen.
Så jeg vil sådan set gentage mit spørgsmål: Er det sådan, at ministeren er indstillet på – måske bakket op af et lille flertal i Folketingets energiudvalg – at give tilladelse til, at der kan ske CO2-lagring i den danske undergrund, hvad enten det nu er Vattenfallprojektet eller et andet projekt, der kommer næste år eller næste år igen?
Lykke Friis (V), 2011-02-25:
Meget af det er jo altså meget, meget science fiction-agtigt og også meget, meget hypotetisk.
Som jeg sagde, er det jo sådan, at der har været diskussioner om Vattenfall og om de vil gennemføre det her projekt.
Jeg står også her med, hvad de har sendt ud for nylig om den her sag, og det er jo vel at mærke så noget, der er blevet sendt ud i den verserende sag og jo også til delegationen forleden, altså i går:
Vi har vi stillet planen om et CO2-lager i området i bero, indtil vi har set resultaterne fra et tilsvarende demonstrationsanlæg i Tyskland, men hvis vi nogen sinde beslutter at genoptage planen, vil det ske i samarbejde med myndighederne, og der vil yderligere blive foretaget en mængde dybtgående undersøgelser.
Vi går ikke i gang, før vi har alle de livremme og seler på, som vi overhovedet kan få.
Det fastslår så pressemeddelelsen her fra Vattenfall.
Det er Folketingets energipolitiske udvalg, det skal igennem.
Jeg går ud fra, at vi er enige om, at Det Energipolitiske Udvalg er en del af Folketinget.
Jeg kan kun gentage, hvad jeg sagde før: Jeg har altså meget, meget svært ved at forestille mig, at nogen minister vil sidde et flertal i Det Energipolitiske Udvalg overhørig.
Det er da fuldstændig utænkeligt, at man vil gøre det.
Derfor har jeg altså meget svært ved at se, at det skulle være det, der skulle ændre noget i den politiske behandling af det her.
Det skal være min umiddelbare reaktion på det.
Nu tager vi jo så en diskussion af alting i den videre behandling, og det kan jo også indgå, når vi skal have vores tekniske gennemgang, men jeg må indrømme, at jeg har svært ved at se det fundamentalt afgørende i, at det skulle være anderledes, at det foregår i salen, frem for det jo så foregår via den proces, som der er foreslået her.
Margrethe Vestager (RV), 2011-02-25:
Jeg synes, ministeren taler udenom.
Så lad mig være mere konkret.
Vil ministeren være med på et fælles betænkningsbidrag til lovforslaget, som slår fast, at der ikke vil finde lagring af CO2 sted i dansk undergrund frem til 2020?
Så kunne vi sige: Så langt så godt.
Det er det ene.
Hvis det sker på et lukket samråd og ministeren derefter konkluderer, at det nu har været fremlagt, og at der har været drøftelser, og at man nu må køre med det, så er vi faktisk i en situation, hvor vi netop har fået en lukket, gedulgt behandling af noget, som indtil dato har været alt for lidt drøftet i en dansk sammenhæng.
Lykke Friis (V), 2011-02-25:
Det, jeg sagde meget klart, var, at det, hvis vi skal give tilladelse i forbindelse med CCS, naturligvis skal være sådan, at det er sikkerhedsmæssigt forsvarligt – livrem og seler.
Jeg ønsker naturligvis ikke at udsætte nogen befolkning for risiko, og det var jo også det, jeg sagde i min tale, nemlig at det skal være sikkerhedsmæssigt forsvarligt.
Nu er det selvfølgelig også sådan, at man må forholde sig til, om der p.t. er noget konkret projekt, som jeg så som minister skal tage stilling til.
Det ved vi faktisk heller ikke rigtig, da jeg forstår, at der jo er ret stor usikkerhed om, hvorvidt Vattenfall overhovedet går videre med det projekt, som de har lanceret.
Margrethe Vestager (RV), 2011-02-25:
Når ministeren siger, at lagring af CO2 i dansk undergrund ikke er en vigtig komponent, siger ministeren så dermed også, at ministeren forestiller sig, at der vil blive foretaget lagring af CO2 i dansk undergrund, ikke som en vigtig komponent i regeringens strategi, men som noget, man synes man skal gøre for at imødekomme forskellige typer af selskaber, som måtte ønske at gøre det?
For der er jo en meget stor forskel på, om det sker, eller om det ikke sker.
Så kan man diskutere, i hvilket omfang det skal ske, men jeg synes, ministeren er uhensigtsmæssigt uklar i sit ordvalg, for ministeren siger jo bare, at regeringen ikke vil bruge det som noget, der er afgørende, men ministeren lukker heller ikke for, at det kommer til at ske.
Per Clausen (EL), 2011-02-25:
Jeg tror, at man i befolkningen med de muligheder, der er, også på det formelle plan, for at påvirke en lovgivningsproces, godt kan se forskellen på, at det sker på et møde i et udvalg, og at det sker ved en vedtagelse af et beslutningsforslag eller lovforslag, og det er vel det, vi skal tage hovedhensynet til.
Men det, jeg godt vil spørge klima- og energiministeren om, er, om jeg skal forstå det, hun siger nu, på den måde, at hun ikke vil udelukke, at et flertal i Folketinget, som det ser ud nu, altså bestående af Venstre, Konservative, Dansk Folkeparti og Liberal Alliance, kunne vælge at sige til ministeren: Du må gerne give Vattenfall tilladelsen.
Og så vil tilladelsen blive givet, hvis der kommer sådan en ansøgning, umiddelbart efter vi har vedtaget det her lovforslag.
Nu har jeg jo også en erindring om, hvordan det var for 30 år siden, som fru Liselott Blixt refererer til, og jeg er helt enig i, at vi i Danmark har set rigtig, rigtig mange fremskridt siden dengang i 1970'erne, eller hvornår det nu efterhånden har været.
Det er jeg helt enig i.
Det skal vi slet ikke benægte.
Vi kan også konstatere, at alle grupper lever længere, end de gjorde tidligere.
Uligheden er bare blev større, og så skal vi prøve at se på, hvordan vi kan reducere uligheden.
Lidt i modsætning til, hvad vi går rundt og bilder os ind i Danmark, er vi faktisk et land, som har rigtig meget brugerbetaling i sundhedssektoren.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge fru Liselott Blixt, om hun ikke synes, at vi skulle prøve at se på, om vi kunne gå til angreb på i hvert fald dele af den brugerbetaling, der er i sundhedssektoren, f.eks. ved at overveje, om vi kunne indføre et loft for, hvor stor en del af den indkomst, man har, man skal bruge på tandbehandling, før det offentlige tager over.
Det kunne være et enkelt eksempel på, at vi kunne komme i gang, for vi diskuterer tit, at vi skal afskaffe hele brugerbetalingen på tandbehandling, men så kommer der jo lange udredninger om, hvor dyrt det er.
Lykke Friis (V), 2011-02-25:
Tak for bemærkningerne til lovforslaget.
Som det også fremgik, da vi fremlagde vores energistrategi i går, er det jo regeringens holdning, at vi fortsat skal sikre, at vi får olie og gas op af den danske nordsø, da det er en komponent i vores energipolitik frem til 2020 og selvfølgelig også videre.
Hvis der er nogle olie- og gasressourcer, som vi kan benytte os af, så skal det naturligvis også foregå på en sikker måde, og det her forslag er jo så med til, at sikkerheds- og sundhedsniveauet i den danske del af Nordsøen fortsat er blandt de højeste i nordsølandene.
Niveauet skal mindst svare til niveauet på land efter arbejdsmiljøloven.
Præsident Obamas særlige undersøgelseskommission offentliggjorde jo i januar 2011 sin rapport om katastrofen med boreplatformen Deepwater Horizon i Den Mexicanske Golf.
På baggrund af rapporten og resultaterne af de øvrige undersøgelser, der er sat i gang i USA, vil det blive overvejet, om der er grundlag for at foreslå yderligere ændringer af loven.
De tiltag, der eventuelt bliver gjort i EU-regi, vil også blive inddraget i overvejelserne.
Overvejelserne vil ske i samarbejde med Offshoresikkerhedsrådet.
Nogle af de ændringer i loven, som vi behandler i dag, foreslås, fordi undergrundsloven skal ændres for bl.a. at gennemføre det direktiv, vi lige var inde på, altså CCS-direktivet, i dansk ret.
Der skabes hjemmel til, at offshoresikkerhedsloven kan omfatte aktiviteter, som er omfattet af undergrundsloven, f.eks. lagring af CO2.
Der skabes endvidere hjemmel til, at nogle af lovens bestemmelser også kan gælde for aktiviteter på de skibe, som bliver brugt ved efterforskning og produktion af kulbrinter.
Det er en forudsætning, at det drejer sig om aktiviteter, som er omfattet af borehulsdirektivet.
Derfor foreslås en række ændringer i loven, der svarer til bestemmelser i arbejdsmiljøloven.
Endelig foreslås der forskellige mindre ændringer, som jeg naturligvis ikke vil gennemgå her.
Arbejdsmarkedets parter, som er repræsenteret i Offshoresikkerhedsrådet, har været inddraget i forbindelse med udformningen af lovforslaget.
Forslaget er efterfølgende blev drøftet i rådet, som i sin helhed har tiltrådt lovforslaget.
Med de bemærkninger ser jeg frem til en velvillig behandling af lovforslaget.
Margrethe Vestager (RV), 2011-02-25:
Jeg skal ikke forlænge Folketingets behandling yderligere.
Jeg synes, at den konservative ordfører havde en glimrende gennemgang af forslaget.
Også fra radikal side er arbejdsmiljøet en mærkesag, og derfor kan vi naturligvis til fulde tilslutte os de forbedringer, der ligger i kraft af det her lovforslag.
Jørgen S. Lundsgaard (KF), 2011-02-25:
Loven skal sikre, at sikkerheds- og sundhedsniveauet i den danske del af Nordsøen skal være blandt de højeste i Nordsølandene, og der ønskes med loven at opnå et sikkerheds- og sundhedsniveau, der mindst svarer til det niveau, som gælder på land i forhold til arbejdsmiljøloven.
Det er, selv om havets arbejdspladser alt andet lige er væsentlig farligere.
Men jeg håber, at man på baggrund af rapporten og de tiltag, der måtte blive foretaget i EU senere, vil overveje, om loven bør revideres med inddragelse af Offshoresikkerhedsrådet og andre.
Det skal dog bemærkes, at ulykken i Den Mexicanske Golf skete ved en olieboring på 1.500 meters dybde, og at vi i Danmark ikke borer dybere end ca. 100 meter – og heldigvis ikke har haft væsentlige udslipsulykker.
Der er i lovforslaget foretaget en fornuftig revidering af offshoresikkerhedsloven i forhold til ændringer af arbejdsmiljøloven.
Og en række bestemmelser i offshoresikkerhedsloven er udvidet til også at omfatte aktiviteter på tilhørende arbejdspladser, indkvarteringsfaciliteter, udstyr m.v. på skibe, som anvendes i forbindelse med efterforskning, produktion og lagring.
Men gennemgående må vi konstatere, at sikkerheden på danske offshoreanlæg er i orden.
Således er der i 2010 kun anmeldt seks ulykker på danske offshoreanlæg og ingen af dem alvorlige, mest i kategorien: På vej ud af kammer går skadelidte med støvsugerslange over skulderen, er ved at tabe den og støder albuen mod dørkarmen.
Lad aldrig de ulykker blive værre, for med rettidig omhu får vi heller ikke nogen store ulykker i fremtiden.
Vi kan derfor støtte forslaget.