runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2008-12-18:
Bare rent opklarende skal jeg bare høre: Med den argumentation, ministeren kommer med, betyder det så, at alle, der er vokset op med en enlig forælder, f.eks. er stakler?
Igen et opklarende spørgsmål, nemlig: Ministeren siger, at det er signalpolitik, fordi der ikke er nogen afsenderlande, der vil acceptere homoseksuelle forældre.
Men er vi ikke enige om, at så længe lovgivningen i Danmark ser ud, som den gør i dag, kommer vi i hvert fald aldrig i en situation, hvor man kunne forestille sig, at homoseksuelle kunne adoptere?
Det tredje spørgsmål er: Jeg synes, ministeren roder noget rundt i argumentationen, for på den ene side bliver der sagt, at homoseksuelle kan være lige så gode forældre som heteroseksuelle, men på den anden side bliver der sagt, at i en situation med kø, altså hvor der er flere, der vil adoptere, og hvor antallet af børn ikke er stort nok, skal heteroseksuelle komme først.
Men var vi ikke lige enige om, at det er barnets tarv, der er det vigtigste, og vi derfor skal se på, hvem der er de bedste forældre, og ikke sige, at det er en kvalitet i sig selv at være heteroseksuel frem for at være homoseksuel?
Brian Mikkelsen (KF), 2008-12-18:
Nej, regeringen er imod det her forslag, og det er vi ud fra den principielle tilgang til det, at vi kun står vagt om barnets interesser, ikke om alle mulige glorificerede helteaktioner for homoseksuelles rettigheder, for dem tror vi på, og dem kæmper vi for.
Vi har kun barnets tarv inden for vores horisont, og der handler det altså om, at udgangspunktet for mig som repræsentant for regeringen er, at barnet har krav på, at vi kæmper for, at det får en far og en mor.
I den virkelige verden findes der i stribevis af skilsmisser, tragiske dødsfald, og der oplever et barn enten hos enlige forældre eller homoseksuelle forældre en sund og tryg opvækst, ingen som helst tvivl om det.
Men vores udgangspunkt som stat er jo at sikre, at barnet får mulighed for at få en mor og far.
Hele mit udgangspunkt, også som politiker, er, at vi kun skal tænke på barnet, og der er altså mulighed for at give et barn en far og en mor og ikke lave en eller anden tom demonstrationspolitik, som for det første ikke har nogen virkning og for det andet kan risikere at betyde, at hele vores adoptionspolitik får et afgørende problem.
For hvis man er adoptant gør man det altså for at adoptere et barn, og hvis man ikke kan adoptere et barn, er det jo forunderligt at gå igennem den proces.
Mogens Jensen (S), 2008-12-18:
Jamen ministeren er jo udmærket klar over, at mange børn vokser op i Danmark og andre steder uden at have en far og en mor i dagligdagen.
Men må jeg ikke henlede ministerens opmærksomhed på, at det svenske justitsministerium faktisk i 2002 gennemførte en omfattende undersøgelse af, hvorvidt lige præcis homoseksualitet og det at vokse op hos et homoseksuelt par kunne være et problem for barnet.
Ingen forskelle er fremkommet, hvad angår barnets kønsudvikling.
Altså, er det ikke nogen spøgelser, ministeren ser her, og er det egentlig ikke en dumstædig holdning til et spørgsmål, som regeringen faktisk burde sige ja til?
Brian Mikkelsen (KF), 2008-12-18:
Det er en falsk melodi, der bliver sunget på her - af en spørger, der ellers kan synge, det ved jeg jo.
For det her handler ikke om homoseksuelles muligheder for at opdrage børn eller være gode forældre.
Det handler om to ting.
Først og fremmest er det ren, gold demonstrationspolitik at ville hævde og glorificere, at registrerede partnere og homoseksuelle skulle have mulighed for at adoptere børn fra afgiverlande.
Det er ikke i den virkelige verden, så det eksisterer altså ikke som en reel mulighed.
Det andet er, at når staten er involveret, har vi en forpligtelse til kun at tænke på barnet og ikke på noget som helst andet, ikke gyldne løfter om, at vi vil ligestilling og alle mulige andre ting - for det vil vi - men vi skal kun tænke på barnet.
Og som udgangspunkt har barnet en far og en mor.
Det er min faste, personlige overbevisning, og det er den overbevisning, jeg går ind med, når jeg lovgiver.
Og jeg vil tillade mig at sige, at når vi som statsmagt har ansvaret for barnet, har barnet som udgangspunkt en far og en mor.
Mogens Jensen (S), 2008-12-18:
Ja tak.
Nu snakker ministeren jo en hel del om den virkelige verden, og er det ikke sådan, at hvis man vil påvirke ting, der sker i den virkelige verden - jeg håber også, at det er derfor, at ministeren er i politik - er man jo nødt til at ændre nogle ting en gang imellem, sådan at tingene i den virkelige verden også kan ændre sig?
Derfor undrer det mig, at ministeren på regeringens vegne er så, ja, jeg vil næsten sige dumstædig i forhold til det her forslag.
For er det ikke sådan, at vi allerede i Danmark har accepteret, at homoseksuelle par og par i registreret partnerskab kan stedbarnsadoptere?
Altså, ministeren taler hele tiden om, at børnene skal have en tryg og sikker opvækst - det synes jeg at alle børn skal, ikke kun børn, der måtte komme fra udlandet - men er det ikke allerede anerkendt bredt politisk i Danmark, at det kan homoseksuelle par sådan set godt give?
Brian Mikkelsen (KF), 2008-12-18:
Jeg tror, man skal være meget varsom med at bruge ordet vrøvl i Folketinget, for det bliver jo sådan set registreret, og det kan dokumenteres.
Hvis spørgeren havde ulejliget sig med at læse den svenske undersøgelse og læse sammenfatningen på side 15, ville han have vidst, at det fremgår fuldstændig eksplicit, at det kan skabe konflikter, når børnene er opvokset i en homoseksuel familie, bl.a. i relation til barnets kammerater.
Mit udgangspunkt er, at børnenes vilkår og børnenes fremtid er det vigtigste.
Jeg er hundrede procent sikker på, at børn kan få en fantastisk opvækst og tilværelse sammen med homoseksuelle forældre hundrede procent.
Men her taler vi altså om nogle adoptivbørn, som har brug for at få tryghed og sikkerhed, og mit udgangspunkt som menneske og som minister er, at det, vi skal sikre, er børnene, og ikke, at mennesker har krav på at få børn; børnene har krav på, at vi prøver at sikre dem en far og en mor.
Det er vores opgave.
Simon Emil Ammitzbøll (UFG), 2008-12-18:
Men jeg synes, der er rod i justitsministerens argumentation, for nu at sige det pænt, for er det barnets perspektiv, man går efter, eller er det forældrenes?
Så er det jo ikke længere barnets perspektiv, men nogle potentielle forældres perspektiv, det drejer sig om.
Der synes jeg man skal have mere rene linjer fra regeringens side, med hensyn til hvad det egentlig er, man argumenterer for.
Det kan sikkert også give komplikationer at være barn af en minister, som er meget i offentligheden, det kan man også blive drillet med i skolen.
Men det, som undersøgelsen netop ikke siger, er, at det bliver værre for et adoptivbarn i en homoseksuel familie end i en heteroseksuel familie.
Det er jo det, der er det vigtige.
Brian Mikkelsen (KF), 2008-12-18:
Argumentationen for forslaget er jo, at millioner af børn venter på en bedre tilværelse, og så er det, jeg siger, at den virkelige verden er den, at vi ikke kan få adoptivbørn nok, for forældrene står i kø.
Vores udgangspunkt er altså, vi at vi gerne vil hjælpe alt det, vi kan, men vi skal jo have adoptivbørn til Danmark fra afgiverlandene, og de vil ikke - de vil ikke - afgive til homoseksuelle forældre.
Det vil de ikke, det er den virkelige verden.
Der er ét land - ét land - der har givet mulighed for det, nemlig Sverige.
De har ikke rigtig gjort nogen erfaringer med det endnu, for der er kun ét par, som er blevet godkendt som adoptivforældre.
Men fra vores side er erfaringerne i hvert fald, at afgiverlandene ikke vil afgive adoptivbørn, og vi kan risikere, at det kan problematisere i det hele taget at afgive børn til vores land og på den måde hjælpe de børn, som kommer fra fattige kår og fra familiemæssige kår, som gør, at de vil have gavn af at komme til Danmark.
Simon Emil Ammitzbøll (UFG), 2008-12-18:
Tomme demonstrationer og symbolpolitik vil jeg overlade til justitsministeren og regeringen, der jo så sent som i disse dage er i gang med at vedtage en såkaldt tuneserlov, som er ren symbolpolitik og ikke vil hjælpe på noget som helst.
Det, som er det relevante her, er, at voksne ikke har krav på børn.
Det handler dette forslag heller ikke om.
Det handler om mulighed for at blive vurderet, det handler om egnethed til at adoptere, og i sidste ende om at kunne adoptere, hvis det er sådan.
Ministeren siger: Et barn har en far og en mor, og sådan skal det være.
Problemet er jo, at der er mange børn, der ikke har en far og en mor der ikke har nogen forældre.
Og der må man jo sige, at det er godt, at der kan komme andre forældre.
Hvorfor dog ikke lade de bedst egnede komme til?
Lad det være på den måde, at alle kan ansøge, og så må man vurdere, om de er egnede, og så må børnene ellers komme i de familier i den rækkefølge, de findes egnede.
Man tillader enlige at adoptere, man tillader stedbarnsadoption for homoseksuelle, og der er spørgsmålet til ministeren: Skal det også forbydes?
Brian Mikkelsen (KF), 2008-12-18:
Jamen jeg vil da ikke lægge skjul på, at vi var imod, at enlige kunne adoptere.
Fordi man er startet på en glidebane, skal man jo ikke fortsætte ad den glidebane.
Jeg synes, det var et elendigt forslag og var imod det.
Og det var vi også fra regeringens side, så det holder vi fast i.
Her synes jeg man fører symbolpolitik for at hævde nogle rettigheder, som man slet ikke behøver at kæmpe for i vore dage, hvor der er fuldstændig ligestilling og respekt for folks seksualitet - folk må sådan set gøre, præcis hvad de vil.
Her taler vi altså om børns vilkår.
Og jeg synes simpelt hen, at det er ærgerligt, at man vil føre symbolpolitik på et område, hvor man ved, at det ikke kan lade sig gøre - hvor børnene kan komme i klemme.
Et barn har krav på, at vi kæmper for, at det får en far og en mor.
Så er der mange tilfælde, hvor det ikke kan ske; der kan være tale om tragiske dødsfald, der kan være tale om skilsmisser osv.
Men når staten har et ansvar, er vores udgangspunkt altså at prøve at sikre, at man får en far og en mor.
Det er den måde, vi er født på, og det er den måde, som erfaringer og undersøgelser viser kan give den mest trygge tilværelse.
Se, udgangspunktet fra naturens hånd - og hvem der så har besluttet det kan man sådan set diskutere - er, at vi alle sammen har en far og en mor.
Det er jo sådan set sådan, vi er født, det er sådan, vi er undfanget.
Der er en far og en mor til os alle sammen.
Når vi fra statens side har mulighed for at gå ind og lovgive og præge det, er det udgangspunktet.
Vores udgangspunkt er kun barnets, ikke at voksne skal have ret til at få børn, ikke at voksne skal have ret til at have det privilegium, det er at have børn.
Vi har kun et udgangspunkt, og det er barnet.
Vi kan konstatere, at i den virkelige verden vil de lande, hvor vi adopterer børn fra, ikke afgive børn til registrerede partnere.
Hvis man så går ind i et forløb, hvor man skal være adoptivforældre, adoptant, og kommer igennem hele den egnethedsvurdering, og vi ved, at man ikke kan få et barn, så bliver det tom demonstrationspolitik, for de kan ikke modtage børn fra de afgiverlande, sådan som situationen er i dag.
Det er slet ikke sket i historien, og det ser i hvert fald ikke ud til, at det kommer til at ske.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-12-19:
For mit eget vedkommende kan jeg svare, at jeg på ingen måde ønsker, at noget skal ligne en særlov.
For mig er det helt naturligt, at lovforslaget har fået den udformning, som det har fået, og som det først og fremmest blev annonceret og præciseret i min tale her ved førstebehandlingen og i de svar, der er givet senere, bygger det på et notat fra Justitsministeriet.
Henrik Dam Kristensen (S), 2008-12-19:
Én ting er jo, at der er brugt mange timer på behandlingen af lovforslaget, og det er jo korrekt, når man ser på antallet af timer her i salen, i samråd osv.
Men det jo ikke nødvendigvis det samme, som at der har været en ordentlig behandling af lovforslaget.
Det ville være en misforståelse, hvis man koblede de to ting sammen.
I stedet for at være retorisk vil jeg komme med nogle enkle, konkrete spørgsmål.
Vil ministeren løfte sløret for, på hvilken baggrund denne lovgivning er blevet til?
Er det sandt, som det bl.a. oplyses i dagspressen i dag, at det fra starten handlede om, at man godt ville lovgive om tre personer på tålt ophold, og så kom der kludder i det i forbindelse med finanslovforhandlingerne?
Kan ministeren afkræfte den påstand, der nu er bragt til torvs via dagspressen?
Det ville faktisk være vigtigt af hensyn til vurderingen af lovforslaget.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-12-19:
Jeg har sådan set været meget i tvivl om, om jeg overhovedet burde tage ordet, men jeg har fået en fornemmelse af, at hvis ikke jeg tager ordet, så er jeg arrogant, og hvis jeg siger for meget, så er der nogle, der er utilfredse med, at de ikke får juleferie.
Vi er åbenbart meget uenige om dette lovforslag, og sådan er det.
Det kan man sige rent ud frem for at gemme det under alle mulige påstande om, at den ene part skulle have mere juridisk ret end den anden.
Som det er anført af flere i dag, er det, at man er jurist, jo ikke udtryk for, at man sidder inde med den fulde sandhed; også inden for retsvidenskaben er der forskellige opfattelser af de samme spørgsmål.
Men jeg kan da ikke lade være med her - og det er ikke, fordi jeg er blevet grebet af julestemningen, det er alvor - at takke oppositionen for alle de spørgsmål, der er stillet, for man kan ærlig talt ikke komme og sige, at det her lovforslag ikke er grundigt behandlet.
Der er vel aldrig svaret på så mange spørgsmål, og vi har et fint notat fra justitsministeren, der udlægger teksten ud over det, der hele tiden har stået i bemærkningerne, nemlig at vi selvfølgelig overholder konventionerne.
Al dansk lovgivning skal altid ses i lyset af konventionerne, og al dansk administration skal bortset fra at skulle ses i lyset af dansk lovgivning også ses i lyset af konventionerne; deri er der intet nyt.
Men vi har da gerne villet bruge meget tid på det og har svaret på det, så det nu står helt lysende klart, hvordan det er med de konventioner, som jo netop i en sag som denne naturligvis sætter nogle grænser, ligesom grundloven gør, og jeg har jo sagt allerede under førstebehandlingen, at det er en selvfølge, at der ikke er tale om en frihedsberøvelse, for så var der blevet sat en særlig hjemmel ind for det.
Jeg synes, at fru Pia Kjærsgaard og andre fra Dansk Folkeparti egentlig har sagt det meget klart i dag og meget realistisk: Det lovforslag, vi vedtager i dag, gør det, der er muligt inden for det gældende regelsæt, og det er præcis det, der har været regeringens opfattelse: at vi hurtigt ville have en enkel lovgivning, der får styr på de ting, og hvor vi godt ville have skærpet f.eks. meldepligten, men inden for det bestående kompetencesystem, det, der kan gøres hurtigt og enkelt, hvorimod vi for det, der kræver større ændringer i kompetencesystemet, har vi et udvalg siddende - og det har jo et stort flertal i Folketinget støttet at vi har - til at komme med en rapport her senest den 1. februar, og derefter vil regeringen selvfølgelig følge op på det med et lovforslag.
Men jeg vil gerne takke for samarbejdet også med oppositionen om at få lovforslagets hensigt skåret så meget ud i pap, som det er lykkedes.
Jeg kan se, at der er nogle, der sidder forfærdelig uroligt på stolene.
Jeg ville ellers have sluttet af med at sige glædelig jul, men jeg kan ligesom fornemme, at jeg skal vente lidt.
Simon Emil Ammitzbøll (UFG), 2008-12-19:
Man glemmer to ting i denne ophidsede diskussion:
For det første at der var tre, der var mistænkt for at ville gøre noget mod Kurt Westergaard, og at den ene er dansk statsborger og kan gå frit rundt i Danmark.
Derfor har denne lovgivning ingen betydning, selv om den så havde virket med hensyn til at holde folk tilbage.
Dette er en kamp for menneskets ret, for menneskerettighederne, for demokratiet og retsstaten.
Det er jo derfor, at vi bekæmper terroristerne: fordi de vil gøre op med det åbne, demokratiske retssamfund.
At hr. Søren Krarup og hr. Jesper Langballe så vil afskaffe dele af retssamfundet må stå for deres egen regning, og jeg går ud fra, at de vil blive kaldt til samtale med deres formand, som de plejer.
Der er nogle, der tror, at demokrati alene handler om en afstemning hvert fjerde år.
Der findes lande, hvor der holdes afstemninger, men hvor der ikke er reelt demokrati og ikke er en rigtig retsstat.
Jeg mener ikke, at Folketinget skal kunne afskaffe grundlæggende rettigheder for borgerne.
Det går jeg egentlig heller ikke ud fra at hr. Jesper Langballe mener.
Jeg mener, at alle har ret til at få en fair behandling, alle har ret til at få deres sag for en dommer, alle har ret til at blive betragtet som uskyldige, indtil det modsatte er bevist.
Det er grundlæggende retsprincipper.
Men hvis de er skyldige, skal de selvfølgelig dømmes og bag lås og slå og, hvis de ikke er danske statsborgere, om nødvendigt udvises.
Jesper Langballe (DF), 2008-12-19:
Jeg tror, det sådan set er spildt ulejlighed at gå herop, for jeg tror, at hr. Simon Emil Ammitzbøll er uden for pædagogisk rækkevidde i sådan en principiel debat om lov og ret.
Hr. Simon Emil Ammitzbøll er en varm tilhænger af menneskerettighedsfilosofien - det har han lige givet udtryk for, og det er da sådan set i orden - dvs. den filosofi, som bygger på en metafysisk overtroisk påstand om, at mennesker fødes med rettigheder.
De behøver altså ikke at få dem tildelt af Folketinget eller et andet kompetent legitimt forum, de fødes med rettigheder.
Den lidt metafysiske påstand går hr. Simon Emil Ammitzbøll ind for, og det skal han have lov til.
Men jeg hørte det sådan, at det også samtidig medfører, at hr. Simon Emil Ammitzbøll ikke kan skelne imellem en sådan menneskerettighedsfilosofi og love, som er vedtaget i Folketinget.
Og så er det jo, man må spørge: Hvad skal vi så overhovedet med et Folketing?
Hvad skal vi overhovedet med en lovgivende forsamling?
Simon Emil Ammitzbøll (UFG), 2008-12-19:
Jeg synes, at de 89 mandater i Folketinget har meget at takke hr. Søren Krarup for, nemlig for den klarhed, der er i afstanden til menneskerettighederne fra Dansk Folkepartis hr. Søren Krarup.
Det er jo det, vi hører her fra Folketingets talerstol.
En af de indvendinger, jeg havde, var jo netop, at dette lovforslag ikke er blevet vurderet godt nok i forhold til den europæiske menneskerettighedskonvention.
Det mener jeg er et problem.
Hr. Søren Krarup mener åbenbart overhovedet ikke, at vi skal tage menneskerettighederne i betragtning.
Søren Krarup (DF), 2008-12-19:
Den danske grundlov forsvarer danskernes frihedsrettigheder, sådan som det følger af den vestlige retstradition byggende på Magna Charta fra 1215.
Frihedsrettigheder er noget ganske andet end det, der hedder menneskerettigheder.
Frihedsrettigheder er det, der bygger på en lov, og kun der, hvor loven er gældende, er der et retssamfund, mens menneskerettigheder - som enhver, der kender lidt til historie, ved - er noget, der bygger på en filosofi eller en idé, og derfor er det at ville sammenblande frihedsrettighederne, bl.a. i vores grundlov, med generelle menneskerettigheder at ophæve loven, ophæve frihedsrettighederne og dermed også at indføre en form for totalitær tænkning.
Man så det i den franske revolution, og man så det også i den russiske revolution, hvor Stalins grundlov er det tydeligste eksempel på en lov, der stritter med menneskerettigheder, men hvor der netop ikke var nogen retsgaranti for den enkelte borger.
Kort sagt, hvis man ikke kan sondre imellem frihedsrettigheder og menneskerettigheder, hvis man ikke kan sondre imellem lov og filosofi, har man overhovedet ikke forstået, hvad sagen drejer sig om, og så har man ikke noget reelt forhold til et retssamfund.
Henrik Dam Kristensen (S), 2008-12-19:
Det var jo et meget klart svar, og dermed er det jo afkræftet, at der har været lovforberedende arbejde i Integrationsministeriet, som omhandlede tre personer på tålt ophold.
Det synes jeg sådan set er vigtigt i forhold til substansen af lovforslaget, og derfor takker jeg sådan set bare for et meget, meget klart svar.
Simon Emil Ammitzbøll (UFG), 2008-12-19:
Her kom vi ind til sagens kerne.
Sagen er den, at hr. Søren Krarup flere gange har taget afstand fra menneskerettighederne og vel i virkeligheden også indirekte gjorde det fra Folketingets talerstol for kort tid siden, og så er det jo klart, at man ikke kan se det som et problem, at dansk lov ikke er i overensstemmelse med menneskerettighederne.
Men hvorfor har man menneskerettigheder?
Det har man for at sikre, at mennesker bliver behandlet ordentligt, fordi hvert enkelt menneske er unikt, og hvert enkelt menneske har en egen værdi.
Det er klart, at den helt grundlæggende forskel på et stort flertal i Folketingets og hr. Søren Krarups opfattelse er, om der er menneskerettigheder eller ej.
Det er vi så nogle der mener der er, og det tager vi meget alvorligt.
Jesper Langballe (DF), 2008-12-19:
Nej, selvfølgelig skal Folketinget ikke afskaffe grundlæggende rettigheder for borgerne, vil jeg sige til hr. Simon Emil Ammitzbøll.
Folketinget skal tværtimod værne om de grundlæggende rettigheder, ja, Folketinget skal i virkeligheden sætte de grundlæggende rettigheder, for de bliver nemlig først grundlæggende rettigheder, i det øjeblik de er vedtaget i denne forsamling.
Derfor er det ikke fuldstændig ligegyldigt, hvem der sidder i denne forsamling.
Derfor er det ikke fuldstændig ligegyldigt, om man fra denne talerstol fylder vælgerbefolkningen med sludder og vrøvl.
Folketinget skal værne om de grundlæggende rettigheder.
Jamen det kan hr. Simon Emil Ammitzbøll godt sige, men der er ikke nogen, der siger, at det er strengt nødvendigt, for når man administrativt har fået opholdstilladelse, kan man selvfølgelig også administrativt udvises.
Men vi kunne godt sige, at det var det ideelle, at man blev stillet for en dommer.
Men det ideelle findes ikke altid i synderes verden, for nu står vi over for en type ideologiske forbrydere, som bevirker, at vi er nødt til at bruge administrative udvisninger for ikke at bringe vidnerne i fare.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-12-19:
Jeg har sagt, hvad mine synspunkter er.
Jeg siger naturligvis ikke, hvad andre har sagt til mig, og heller ikke hvilke meninger der måtte være kommet frem på forskellige møder mellem forskellige ministre og forskellige embedsmænd.
Jeg giver klart udtryk for det, der er min holdning, og det er det, der står i lovforslaget.
Jeg kan kun svare det, jeg allerede har svaret.
Dette lovforslag er det, regeringen har ønsket at fremsætte, og det har vi gjort efter en politisk aftale med de partier, der står bag jastemmerne i dag.
Line Barfod (EL), 2008-12-19:
Man må sige, at ministerens ikkesvar her jo passer meget godt med alle de ikkesvar, vi har fået undervejs i hele forløbet.
Derfor vil jeg gerne prøve at spørge igen, om ministeren mener, at vi har fået svar på, hvordan loven vil komme til at virke i praksis.
Mener ministeren virkelig selv, at hun har levet op til at give Folketinget fyldestgørende viden om, hvordan dette lovforslag vil blive administreret i praksis?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er, om ministeren mener, at den begrundelse, man ifølge den aktindsigt, som Information har fået i det lovforberedende arbejde - gav i det første lovudkast, som handlede om udlændinge, der udgjorde en fare for statens sikkerhed, også holder, efter at lovforslaget er blevet udvidet til at gælde for hele gruppen af personer på tålt ophold.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-12-19:
Som jeg har svaret hundrede sytten gange, er der tale om personer på tålt ophold.
Fælles for dem er, at de ikke har noget opholdsgrundlag i Danmark, og at de skal rejse.