Julie Skovsby (S), 2010-05-07:
Tak for at vi i Folketinget igen får mulighed for at debattere regeringens redegørelse om den regionalpolitiske udvikling.
Det er jo en tilbagevendende begivenhed, som vi gentager hvert år.
Dagens politiske emne er vigtigt for os Socialdemokrater, fordi den handler om fordelingen af goder i vores samfund.
Det handler om lighed, og det handler om lige adgang.
Det er et problem, når unge særlig i et område ikke får en ungdomsuddannelse.
Det er et problem, når kommunernes økonomi er så presset, at de må nedlægge skoler og biblioteker.
Og det bliver et problem, når den praktiserende læge går på pension.
Det er også et problem, når muligheden for transport svækkes så meget, at der findes områder, hvor man godt kan ringe efter en taxa, men man kan ikke få taxaen til at komme.
Det er også et problem, når gamle industriarbejdspladser nedlægges og ikke erstattes af nye grønne vidensarbejdspladser.
Det er nogle store problemer, som vi Socialdemokrater tager utrolig seriøst. Den regionalpolitiske udvikling handler om det, som vi i daglig tale kalder for udkantsområderne, og selve ordet udkant eller udkantsområde eller for den sags skyld Udkantsdanmark bryder jeg mig egentlig ikke om, fordi ordet ikke fortæller om mulighederne, men derimod sætter en stopklods op.
Ordet Udkantsdanmark giver et billede af, at man er tæt på udkanten, at man står på afgrundens rand med risiko for at falde ud over kanten.
Men ordet udkant bliver brugt af mangel på et bedre ord, og kan vi i den her debat finde et bedre ord, er alle vi, der ser potentialet og mulighederne i alle dele af Danmark, nået rigtig langt.
Interessen for at debattere udkantsområder og skævvridning i Danmark har været svingende igennem de sidste år og har til tider været helt fraværende.
Ser vi på den regionalpolitiske redegørelse, som regeringen har fremlagt i år, kan det overordnet konkluderes, at der i redegørelsen tegnes et meget lyserødt billede af den regionale status og udvikling.
Her kan det være gavnligt for os alle og også for regeringen at kaste et blik på sidste års debat om den regionalpolitiske redegørelse, for her finder vi i et nyttigt citat af den socialdemokratiske ordfører fru Lene Hansen.
Det er fra den 14. maj 2009, og det lyder: »Da jeg læste redegørelsen igennem, slog det mig, at der overhovedet ikke er omtalt nogen form for problemer eller fejlslagne projekter – alt er godt.« Samtidig med at et sådan citat selvfølgelig giver stof til eftertanke med hensyn til, hvor lidt regeringen faktisk lytter til debatten i Folketinget, kan vi i år gentage fru Lene Hansens ord: Alt er godt; det er kun ganske få steder i redegørelsen, at det indrømmes, at der har været en mindre gunstig udvikling, ellers negligeres betydningen af den.
Det kan derfor undre, at særlig Venstre på det seneste er blevet særligt opmærksom på udkantsområdernes vilkår, senest ved at komme med udspillet »Et Danmark i bedre balance«, for det er i hvert fald ikke med baggrund i den regionalpolitiske redegørelse 2010, at der kan findes belæg for, at der er behov for at gøre en ekstra indsats.
Debatten om den lige adgang til den borgernære velfærd er simpelt hen vigtig.
Derfor er det ikke i orden, at regeringens regionalpolitiske redegørelse ikke beskæftiger sig med de mest påtrængende problemer, som udkantsområderne står over for.
Af dette års redegørelse fremgår det, at 2010-redegørelsen bliver den sidste, der indeholder et selvstændigt afsnit om status på kommunalreformen.
Det er uden sammenligning, synes jeg, den mest fejlslåede sætning i hele redegørelsen.
Vi Socialdemokrater mener, at der fortsat bør være et selvstændigt afsnit i redegørelsen om status på kommunalreformen, for der er tale om en stor og omfattende omstrukturering af den offentlige sektor med en voldsom centralisering og et uhørt højt antal ministerbeføjelser, og derfor er det så vigtigt at følge virkningerne og ikke mindst bivirkningerne af kommunalreformen.
Det er der ikke flertal for i Folketinget, og her i den regionalpolitiske redegørelse får vi jo trods alt en status, men det er slut efter i år.
Danmark var et af de første lande i verden, som via demokratiet fik skabt en balance mellem by og land.
Men den balance er ved at blive afviklet, og det ender med et skævt Danmark – et skævt Danmark, hvor adgangen til sundhedsvæsenet, til uddannelse, til fast arbejde og til transport er afhængig af, hvor i landet man bor.
Det er dybt urimeligt, og det er et udtryk for en skævvridning af vores velfærdssamfund, som vi ikke skal acceptere.
Hvordan forestiller regeringen sig at det skal være muligt at skabe bedre vilkår i udkantsområderne og et Danmark i balance, når den i det kommende år står på hestekur og nedskæringer i den offentlige sektor?
Kommunernes mulighed for at skabe gode forhold for familierne forringes, og det vil særlig gøre det sværere i udkantsområderne.
Som den socialdemokratiske formand flere gange har påpeget, rammer krisen skævt i Danmark.
Regeringens spareplan er således en chokkur, som vil svække fremgang og vækst.
Den vil skære ind til benet i vores velfærdssamfund.
Det er en chokkur, som vil koste arbejdspladser, og som vil skabe større ulighed og forlænge krisen i Danmark.
Antallet af ledige stillinger er siden folketingsvalget i november 2007 faldet voldsomt.
Faktisk har vi oplevet et fald på næsten 60 pct.
Det vil sige, at der simpelt hen er alt for få ledige job til at vende udviklingen.
Derfor har Danmark brug for, at der kommer gang i væksten igen.
Vækst og arbejdspladser hænger sammen med uddannelse, og ser vi på regeringens uddannelsespolitik, kan vi se, at den har slået fejl.
2010-målsætningen kan ikke indfries, og det må anses som stort set umuligt at nå 2015-målene med den nuværende indsats.
I dag gennemfører ca. 80 pct. af en årgang en ungdomsuddannelse.
Målet i 2015 er 95 pct. I dag gennemfører knap 47 pct. en videregående uddannelse.
Målet i 2015 er 50 pct.
For begge tal er det gået den forkerte vej siden 2001.
Uden uddannelsesmuligheder kommer bosætningen og erhvervsmulighederne ud i en negativ spiral.
Jo flere barrierer – f.eks. nedlæggelse af lokale busruter – der stilles op for de unges adgang til et uddannelsessted inden for en rimelig afstand, jo mere går det ud over uddannelsesniveauet i det her land, og det har vi da ikke råd til!
Når vi taler om uddannelse, bør det nævnes, at regeringens redegørelse mangler et fokus på praktikpladser.
Skolepraktik skal sikres lokalt, især nu under krisen, som er særlig hård ved bygge- og anlægssektoren, og endelig mener vi Socialdemokrater, at voksenuddannelserne er vigtige at etablere i udkantsområderne, for at man kan videreudvikle og opkvalificere arbejdskraften lokalt.
På sundhedsområdet skal det også nævnes, at mangelen på praktiserende læger ikke nævnes med et ord.
Det må simpelt hen siges at være for dårligt.
For os Socialdemokrater er adgangen til lægehjælp en helt grundlæggende velfærdsydelse, som alle danskere har krav på, uanset hvor henne i landet de bor.
Vi Socialdemokrater ønsker, at der skabes lige vilkår i hele Danmark, men det kræver også, at kommunernes økonomi er i orden, og det er ikke tilfældet i dag.
Derfor skal en god udkants- og regionalpolitisk strategi tænkes ind i en større økonomisk ramme.
Og med de ord ser jeg frem til den videre debat.