Lise von Seelen (S), 2009-03-24:
For os Socialdemokrater er det vigtigt, at mennesker bevarer en høj livskvalitet, også når de rammes af sygdom, og vi ved, at der til høj livskvalitet hører, at man kan leve et aktivt liv, og at man har en høj grad af selvbestemmelse.
Vi ved også, at personer med demens godt kan komme i situationer, hvor de har svært ved at orientere sig, og hvor de bliver konfuse og mister evnen til at finde vej.
Derfor har vi også i serviceloven en mulighed for, at der i den enkelte borgers handlingsplan kan tillægges det, at vedkommende udstyres med en chip eller et andet hjælpemiddel, der gør, at man kan være personen behjælpelig med at komme hjem igen.
Hvis handleplaner skal vurderes hvert år, bør det her jo være en del af den handleplan, som man hele tiden vurderer for at se, om man nu har det rigtige tilbud til borgeren, for borgerens status kan jo forandre sig, også når vedkommende har en lidelse, der hedder demens.
Jeg synes, at der er en oplagt svaghed i forslaget, når man siger, at det skal være tidsubegrænset.
Demens udvikler sig også, og man kan sagtens have en person, der lider af demens, der i en periode har brug for sådan et hjælpemiddel, og som i andre perioder ikke har brug for det.
Der må vi jo ikke få lavet sådan en maskimekanisk model, så man en gang for altid bliver dømt til at få skudt en chip i skoen.
Sådan må det aldrig være.
Det skal altid være til borgerens gavn, at man laver den slags.
Med beslutningsforslaget her vil Dansk Folkeparti forandre den grundige vurdering, der er i dag, til en mekanisk foranstaltning, som ikke nævner noget om forsøg på at inddrage borgeren selv eller forsøger at opnå et samtykke fra borgeren.
Der ses bort fra, at personer med demens ikke er konstante, og det synes vi er en svaghed.
Vi har altså en lovgivning her, hvor vi jo i vores bestræbelser på at gøre det så klogt som overhovedet muligt skal sikre retssikkerheden for de borgere, som ikke selv kan gennemskue det.
Dansk Folkeparti skriver i forslaget, at det kræver etiske overvejelser, og det skal jeg da lige love for at det gør.
Det er jo nemlig en etisk beslutning, hvordan vi vil tage frihed fra folk på denne måde.
Derfor er jeg meget tilfreds med, at vi på baggrund af de erfaringer, vi har med den nuværende lovgivning, indhøster, hvad der er sket, hvad der fungerer godt, og hvad der fungerer mindre godt, og hvordan vi gerne vil have, at det skal se ud i fremtiden med den nye teknologi, som er kommet til, siden vi vedtog det her i serviceloven.
Vi skal selvfølgelig bruge den nye teknologi til at give størst mulig sikkerhed, til at give størst mulig tryghed, men også til at give størst mulig frihed til de mennesker, som nu lider af demens.
Det har de fortjent.
Vi synes derfor, at forslaget her er alt for automatisk, og vi synes ikke, at det tager højde for, at også mennesker med demens skal vurderes meget grundigt individuelt, for at man kan fastholde en høj grad af tryghed, en høj grad af livskvalitet og også en høj grad af frihed der, hvor det nu kan lade sig gøre.
Så vi ser frem til den diskussion, vi skal have i efteråret, og vi er sikre på, at når vi samler op på de erfaringer, der er ude i kommunerne i dag, med de systemer, vi kender fra serviceloven i dag, vil vi få mange gode anbefalinger, og dem tror vi vi kan bruge, også når vi inddrager de nye teknologier til gavn for de mennesker, der er ramt af lidelsen demens.