Peter Skaarup (DF), 2010-05-04:
Vi har læst forslaget igennem og synes, der er flere fornuftige ting i det.
Men det er jo sådan, som justitsministeren var inde på, at der heldigvis er nogle ting i gang på området.
En af de ting, som vi synes er vigtig at kigge på i forhold til en exitstrategi for bandemedlemmer, er de bandemedlemmer, der ikke har dansk statsborgerskab.
For ét er, at vi har danske statsborgere, som er involveret i organiseret kriminalitet, men at vi også har udenlandske statsborgere, der deltager i de her bander og begår organiseret kriminalitet i Danmark, skal vi under ingen omstændigheder acceptere.
Og der er det altså vores mening, at vi siger farvel og tak og laver en effektiv exitstrategi for de bandemedlemmer, der ikke er danske statsborgere.
Ved på den måde at sikre, at de bliver udvist, hvis de bliver dømt for kriminalitet, kan vi undgå problemer med udenlandske kriminelle.
Vi skal i det hele taget se på, hvordan vi sørger for, at bandemedlemmer bliver hjulpet ud af miljøet på den rigtige måde.
En ny tilværelse handler jo bl.a. om, at de får et nyt cpr-nummer, en ny adresse i et nyt område i landet, måske i udlandet, eller eksempelvis en uddannelse a la sømand, hvor de har mulighed for at komme lidt væk fra det hele, indtil tingene er stilnet af.
Man kunne også forestille sig, at man uddannelsesmæssigt målretter arbejdet med unge lømler med særlige tiltag, hvor det foregår ved, at de kommer på efterskole eller ud i andre positive miljøer i stedet for de negative miljøer, de tilsyneladende befinder sig i.
Kontaktpersoner, mentorer er bestemt af det gode her.
Det kan være med til at kvalificere de unge til at kunne klare et job eller en uddannelse på den anden side af aktiviteten i banden.
Det er vejen frem, i stedet for at den unge er fanget i kriminalitet.
Politiet skal efter vores opfattelse bibeholde bandeenheden også på den anden side af den bandekrig, der er.
Man skal i de politikredse, hvor det er relevant, sætte massivt ind i de boligområder, som er hårdest ramt af bandekriminalitet.
Det er vigtigt, at beboerne i lokalområdet finder ud af, at banderne er en belastning for området, så der bliver lagt et massivt pres på forældre og pårørende for at overtale deres børn til at bevæge sig ud af banderne.
I det hele taget er det, man kan kalde nultolerancepolitik, ekstremt vigtigt i forhold til det her.
Vi mener, at de aktive bandemedlemmer hele tiden skal mærke politiets og myndighedernes øjne i nakken.
Vi mener, de skal visiteres, afhøres og have deres køretøjer beslaglagt ved den mindste anledning.
Det skal være dyrt, og det skal være besværligt at være medlem af en bande.
Når politiet og myndighederne har haft godt fat i et bandemedlem, vil det være naturligt, at man overvejer, hvad der kan gøres efter det.
Er der tale om en fængselsstraf, må man sikre, at den pågældende ikke kommer ud i et nyt bandeliv efter fængselsstraffen, så vidt det overhovedet kan lade sig gøre.
Og afslår bandemedlemmet, må man intensivere bestræbelserne fra myndighedernes side for at forsøge at få vedkommende fastholdt i et forløb, der sikrer, at den pågældende kommer ud af bandemiljøet alligevel. Så skal man samarbejde med bandemedlemmernes familier.
Roden til at kunne sikre, at bandemedlemmerne kommer ud af banderne, kan være, at familien er med på sagen.
Så man skal appellere til den dårlige samvittighed.
Man skal positivt sikre, at det kan gå ud over privatøkonomien, hvis medlemmet ikke forlader banden, og man skal fra myndighedernes side hele tiden være optaget af de økonomiske interesser, der er knyttet til at være medlem af en bande, med henblik på at afskære dem mulighederne for fortsat at være med i de her bander.
Det er også en god idé, som vi tidligere har talt om, at man gransker bandemedlemmerne psykiske tilstand.
Kan nogle af dem måske være ramt af psykiske lidelser, sorg, depression eller angst, kan man hjælpe dem med en bedre behandling, en bedre indsats.
Det er penge, der bliver hentet hjem i den sidste ende, hvis vi kan få ledt medlemmerne af banderne ud af miljøet.