runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birgitte Josefsen (V), 2009-01-30:
På mandag fremlægger Skattekommissionen sit udspil, og det skal så danne afsæt for politiske forhandlinger.
Og om kort tid kommer Forebyggelseskommissionen med sine anbefalinger.
Jeg er helt sikker på, at momssatser og afgiftssatser vil være en del af de politiske forhandlinger, og derfor må jeg sige, at de punkter, der er listet i beslutningsforslaget her, hører hjemme i det forløb, der pågår, efter at de kommissionsforslag foreligger.
Vi skal jo tænke os meget grundigt om, når vi kigger på afgifter og momssatser, for der er vel ingen af os, der ønsker, at vi med et snuptag får truffet nogle beslutninger, så vi får rykket udviklingen i den forkerte retning set med sundhedsbriller på.
Derfor er jeg sådan set
meget enig i ministerens betragtninger om, at vi ikke isoleret kan se på vores afgifter og momssatser, men også skal se på, hvilke afledte konsekvenser det får, hvis vi justerer den ene eller den anden vej.
Så det vil være ganske naturligt at afvente de politiske forhandlinger i forhold til hele afgiftsdiskussionen.
I beslutningsforslaget er der en passus om, at der ved den fremtidige revision af rygeloven bør ske ændringer, så etablering af rygekabiner og rygerum og rygning på enkeltkontorer ikke er tilladt.
Der er jo indgået et politisk forlig om den rygelov, der er vedtaget meget, meget bredt her i Folketinget.
Den forligskreds har aftalt, at vi skal have en revidering og en evaluering af rygeloven i folketingssamlingen 2009-10, og jeg synes, at det ville være meget, meget forkert, hvis vi på nuværende tidspunkt stod og sagde: Jamen nu gør vi lige det og det.
Jeg kan i hvert fald sige, at fra Venstres side bryder vi ikke et forlig.
Så med baggrund i de her ord må jeg sige, at vi ikke kan tilslutte os, at det her beslutningsforslag bliver vedtaget og skal realiseres på nuværende tidspunkt.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-01-30:
Det er rigtigt nok, at kommissionen har været ude med dette og hint og enkeltartikler, og det er godt, for den har nemlig også fået i opdrag at være debatskabende.
Så det har jeg været glad for at den har været, det har været en væsentlig del af kommissionens arbejde også at være debatskabende, så vi hele tiden har kunnet holde momentum i den her folkesundhedsdiskussion.
For det er også vigtigt, at folk bliver bevidste om det rigtige og det sunde liv - eller ikke det rigtige, det skal jeg ikke gøre mig til dommer over, men det sunde liv.
Med hensyn til det med de brede afgifter kan jeg sige, at jeg for et halvt års tid siden var på en studierejse til Australien, og i Australien har de virkelig taget sundhedsbudskabet til sig.
De kan jo lægge afgifter på alle mulige ting, men de har altså heller ikke en grænse til Tyskland at tage hensyn til.
I Danmark ved vi bare, at hvis vi ikke gør tingene klogt og i en balance, er der mange, der vil spænde traileren efter bilen og køre ned og købe ind til et endnu større forbrug, end de ellers ville have.
Det, vi interesserer os for, er at få forbruget af is, øl og sodavand ned.
Flemming Møller Mortensen (S), 2009-01-30:
Det er jeg rigtig glad for at høre.
Det gør ikke spændingen mindre i forhold til, hvad det er, de barsler med, og ikke mindst hvad regeringen vil reagere med.
for vi har jo senest set et ekspertudvalg komme med anbefalinger, som regeringen har fulgt næsten i tykt og tyndt.
Det må vi også håbe sker her, for Forebyggelseskommissionen har jo i hvert fald været ude med nogle pile for, hvad det er, de vil anbefale.
Kunne jeg måske, til trods for at ministeren siger, at han ikke vil give udtryk for holdninger her, få det uddybet en lillebitte smule?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-01-30:
Det er korrekt opfattet, at jeg mener, at vi åbent skal kunne se på alle de instrumenter, der er, for at kunne fokusere på nogle af de her livsstilsproblemer.
Derfor vil jeg heller ikke afskrive, at man kan kigge på afgiftsforhøjelser for tobak.
Men hr. Flemming Møller Mortensen skal i øvrigt ikke undre sig over den rækkefølge, som regeringen har tilrettelagt kommissionerne i, for det er sådan, at regeringens kommissioner får input fra hinanden.
Flemming Møller Mortensen (S), 2009-01-30:
Det her er jo ganske spændende.
Vi har alle sammen sådan lidt spænding i kroppen over, hvad Skattekommissionen kommer med, og vi har også spænding i kroppen over, hvad Forebyggelseskommissionen kommer med.
Og i den sammenhæng må jeg sige, at det også bliver spændende at høre, hvad sundheds- og forebyggelsesministeren har af holdninger og udsagn i dag på det her område.
For vi er jo mange, som har undret os en lille bitte smule over den rækkefølge, regeringen beder kommissionerne om at komme med tingene i.
Først kommer Skattekommissionen, og så kommer Forebyggelseskommissionen efterfølgende.
Det, vi jo i høj grad taler om her, er jo de strukturelle forandringer, som måske skal til, i hvert fald de strukturelle forandringer, som i høj grad eksperterne og videnskabsfolkene på området siger skal til for at få en adfærdsforandring i forhold til sundhed.
Det er jo det, vi går efter.
Vi går efter et bedre mål for flere danskeres sundhed.
Jeg vil sige, at regeringen jo tidligere har meldt ud om deres holdning til afgiftspolitik.
VKO har været med til at sænke afgifterne på sodavand, og lad os måske konkludere på, hvad effekten har været af det.
Men kompleksiteten i forhold til afgifter har ministeren jo været inde på og har sagt, at afgiftsforandring på røg er noget, man vægter meget højt,
forstår jeg, så det vil ministeren gerne i dag give udtryk for ligger inden for ministerens holdninger og måske regeringens holdning.
Er det korrekt opfattet?
Flemming Møller Mortensen (S), 2009-01-30:
Det sidste nikker jeg meget positivt til, for hermed bliver der givet tilsagn om, at der bliver ført endnu flere penge ud til kommunerne til forebyggelsesindsatsen, og det er jeg helt sikker på at kommunerne vil være glade for.
Men jeg vil godt lige forsøge endnu en gang at anholde fru Vivi Kier på det her med, at kommunerne bare skal prioritere.
Jeg bed også mærke i, hvordan sundhedsordføreren fra Venstre sagde det samme, nemlig at man bare kunne skære ned på administrationsomkostningerne, og så kunne man få mere sundhed.
Nu er det jo sådan, at de, der sidder og skal administrere i hver enkelt kommune, skal have rigtig mange små økonomier til at gå op i den store økonomi.
Kunne det være nærliggende at tro, at der sidder kommunalpolitikere derude - måske endda et flertal i en kommune - som siger: Lad os øge anlægsudgifterne nu for at skaffe flere borgere til kommunen og så spare på den udgift, som måske først afspejles om 10, 15 eller 20 år i kommunens demografi og dermed kommunens sundhedsprofil?
Liselott Blixt (DF), 2009-01-30:
Så vil jeg godt bede hr. Karl H. Bornhøft forklare, hvad han vil sige til fru Hansen på plejehjemmet, hvis sidste livskvalitet er hendes sukker i kaffen, hendes chokolade til kaffen og måske en cigaret, da hun har røget de sidste 40-50 år.
Hun har sin sølle pension, og vi ved, at maden er dyr, og at lejligheden er dyr.
Eller hvad med, som han selv nævnte, den enlige mor med to børn, som ikke har ret meget til rådighed?
Vi kender den psykologiske effekt af cigaretter, hun har svært ved at holde op og kan ikke.
Mon ikke hun vil spare på nogle andre ting?
Vivi Kier (KF), 2009-01-30:
Jamen nu skal jeg jo ikke stå her og sige, hvad kommunalpolitikere tænker, men de kommunalpolitikere, jeg kender - inklusive mig selv - har aldrig været bange for at foretage den prioritering og vægte det her højt.
Min oplevelse er, at kommunerne generelt har taget denne opgave meget seriøst på sig.
Og jeg har aldrig oplevet nogen kommunalpolitikere, der ikke har syntes, at de kunne bruge flere penge.
Det skal være mine ord som svar.
Når man sidder i en kommunalbestyrelse, er man sat i fuldstændig samme situation, som når man sidder i Folketinget: Politik handler om at prioritere.
Jeg er vidende om, at kommunerne sagtens kunne bruge flere penge, og jeg vil gerne svare derhen, at i det øjeblik vi er blevet enige om, i hvilken retning vi vil gå, mener jeg også, at der vil blive nogle penge, der skal kanaliseres videre, for at vi får den her forebyggelse til at fungere.
Flemming Møller Mortensen (S), 2009-01-30:
Men det er lige før weekenden, det kan jeg også godt mærke.
Jeg vil gerne spørge fru Vivi Kier, om det er De Konservatives holdning, at hvis kommunerne havde flere midler, ville de også kunne gøre mere på det sundhedsfremmende og forebyggende område, og om de så også ville gøre det.
Liselott Blixt (DF), 2009-01-30:
Da jeg læste forslaget, var jeg umiddelbart positivt stemt.
Jeg er fuldstændig enig med Socialistisk Folkeparti i, at vores kommuner skal være stærke generatorer for hele forebyggelsesområdet, da det er kommunerne, der har fingeren på pulsen, den er i borgerens nærhed, og den har kontakt med borgeren på mange måder.
Men da jeg kom længere ned i forslaget, må jeg sige, at jeg tabte gnisten.
Der står eksempelvis, at der skal indføres en præmiering af de kommuner, der opnår de bedste resultater i deres borger- og patientrettede forebyggelsesindsats.
Så tænker jeg igen på de kommuner, der har utrolig mange borgere på overførselsindkomst, for hvordan skal kommunen kunne få de her borgere i gang på samme måde som de kommuner, der har folk, der arbejder?
Nu ved jeg ikke lige, om ordføreren lytter med.
Det gør han ikke, desværre.
Tak, det ville jeg være glad for, for ellers kunne jeg bare nøjes med at sige, at jeg stemmer nej til forslaget. Men der er alt det, kommunerne skal forpligtige sig til på det her område.
Det er ikke kommunens opgave at designe motionstilbud til storrygere, overvægtige og førtidspensionister samt begrænse tilgængeligheden af alkohol og cigaretter.
Hvis vi i dag tager et vue over kommunerne, sker der en hel del derude.
Der er skabt sundhedscentre, der bliver lavet sundhedsprofiler, og man diskuterer rundtomkring i kommunalbestyrelserne, hvordan man sætter ind over for de forskellige livsstilssygdomme.
Hver kommune er en individuel enhed med hver sin livsnerve og kultur.
Dette skal vi respektere, og derfor er det vigtigt, at kommunerne hver for sig finder ud af, hvordan de bedst sætter ind.
Der skal sættes ind over for børn.
Det er netop dér, vi kan få en rigtig forebyggelse.
Det skal være sjovt at være barn, og man skal ikke mødes med forbud, restriktioner og formynderi.
Børn har brug for tillid, og den skal de have i de skoler, de går i.
Det er tillid til den sundhedsplejerske eller skolelæge, som de går hos, og som kan være drivkraften i at opdage de sundhedsmæssige problemer, der kan opstå, og som vi ser er stigende blandt vores børn.
Der skal vejledes og informeres, og man skal ikke være bange for at tage fat om nældens rod.
Er der problemer i familien, enten fysisk eller psykisk, skal der sættes ind.
Der skal være tilbud, der omfatter hele familien.
Mange kommuner har disse tilbud, men vi ved også, at der er mange problemer med at få det personale, der skal til, problemet er jo ikke, at kommunen ikke har disse tilbud.
Problemet er, at de mennesker, som de er rettet mod, ikke kommer til tilbuddene.
Så derfor vil det være meget interessant at høre, hvordan Socialistisk Folkeparti mener at man laver de her designede motionshold til rygere og overvægtige og finder ud af, hvordan man får folk til at komme derhen.
Mange stopper med at ryge, og man ser flere og flere motionere.
Man ser også sundere fødevarer i forretningerne, flere og flere spiser sundt.
At det ikke er godt endnu, er bestemt rigtigt, men ved at presse på kan vi opnå den modsatte effekt.
Derfor mener vi i Dansk Folkeparti ikke, at dette er den rigtige vej at gå, og vi kan derfor ikke tilslutte os forslaget.
Flemming Møller Mortensen (S), 2009-01-30:
Sundhedsfremme- og forebyggelsesopgaven er med kommunalreformen overvejende blevet lagt ud til kommunerne.
Hver enkelt kommune skal sikre, at dens borgeres sundhedstilstand er så god som mulig.
Argumentet for, at opgaven er bedst placeret der, er, at kommunerne er tættest på borgerne.
Med kommunalreformen blev der også skabt et klart incitament for kommunerne til at gøre alt for at forbedre folkesundheden, da de nu i meget høj grad selv skal betale den del af samfundsudgiften, som skabes ved borgernes indlæggelse på vores offentlige sygehuse: Jo mere sund og rask den enkelte borger er, jo mindre bliver udgiften for kommunen.
Det må man da sige er et klart incitament for kommunen.
Alle kommuner er i gang med denne forebyggende og sundhedsfremmende opgave.
Nogle er kommet rigtig langt, og de er kommet rigtig godt fra start, for de havde noget godt at bygge videre på, inden kommunalreformen trådte i kraft, hvorimod andre har måttet starte næsten fra bunden.
Sundhedsprofiler er blevet udarbejdet for rigtig mange kommuner - profiler, som giver et billede af, hvilke udfordringer den enkelte kommune har, og som er en markør for, hvor der bør sættes ind.
SF vil have, at der her skal sættes forpligtende mål for kommunerne, og at der skal skabes reelle incitamenter for arbejdet.
Vi i Socialdemokratiet ser faktisk gerne dette.
Vi anser det for rigtigt, at der kommer en ensartet, høj standard for hele Danmark, når det gælder forebyggelse og sundhedsfremme, dog anser vi det ikke for muligt for nuværende.
Kommunernes økonomi er mange steder generelt dårlig, og derfor vil det være omsonst at opstille sådanne forpligtende mål, som reelt ikke står i forhold til midlerne.
Det mest klare incitament skulle alene af den grund, jeg har citeret, allerede være til stede.
Kommunerne har slet ikke råd til ikke at forebygge alt det, de overhovedet kan.
Samtidig med at kommunerne konkurrerer med hinanden om at være attraktive bosætningskommuner såvel som attraktive erhvervskommuner, levnes der måske heller ikke mange kroner til det, som man først om mange år vil se effekten af.
Lad os derfor sammen sikre kommunerne en ordentlig basisøkonomi, så de kan efterkomme de stigende behov fra borgernes side, såvel fra unge som gamle, men også etableringen af den bedste forebyggende sundhedsindsats for alle aldersklasser og alle sociale grupperinger.
Socialdemokraterne arbejder derfor meget gerne sammen med SF om et nødvendigt og - målt med nutidens målestok - ambitiøst forebyggelsesniveau for alle danskere.
Vi vil gerne takke for den debat, der har været her i dag, om de fire beslutningsforslag, den har været tiltrængt, og det var godt, den blev rejst, og dette sagt, uanset at vi ikke kan støtte det sidste beslutningsforslag.
Birgitte Josefsen (V), 2009-01-30:
Nu har vi givet kommunerne retten til at disponere inden for den ramme, de har til rådighed.
Nogle kommuner har bestemt, at de vil bruge flere penge på administration end gennemsnittet og så ikke have penge til en øget indsats på sundhedsområdet, og andre har besluttet, at de vil sænke niveauet på administrationsudgifterne og bruge pengene på sundhedsområdet.
Jeg bor selv i en af de allerfattigste kommuner.
Vivi Kier (KF), 2009-01-30:
Så er vi nået til det sidste af de fire beslutningsforslag, som alle sammen har haft et fælles sigte hen imod, hvordan vi får lavet en forebyggelsesplan, som virker, som batter, som er visionær, og som er ambitiøs.
Jeg skal lade være med at gentage mig selv i forhold til alle de andre ting, jeg har sagt.
Jeg er meget enig i sigtet, ligesom jeg har været i det andet, eller også kan man sige, at jeg som konservativ er rigtig glad for, at Socialistisk Folkeparti har været enig i det sigte og det regeringsgrundlag, der har været om, at forebyggelse skal stå højt på dagsordenen, og at vi skal få lavet noget forebyggelse, som virker, så vi alle sammen bliver lidt mere sunde.
Det er klart, at når vi til sin tid politisk er blevet enige om, hvor det er, vi konkret vil sætte ind, hvad det er, vi vil opnå, hvad det er for nogle tydelige mål, vi vil nå, er det jo ikke nok, at vi bare har sat de her mål, vi skal jo også have nogle, der hjælper os med at udføre dem.
Og der bliver kommunerne jo de her stærke generatorer, vi skal bruge i det samarbejde.
Jeg hæftede mig ved, at ministeren nævnte en række kommuner, som allerede har taget opgaven på sig.
Jeg kan jo så sige, at Odense Kommune, som jeg kommer fra, også har arbejdet rigtig meget med det her.
Og det er jo fuldstændig rigtigt set, da man lavede kommunalreformen og lavede om på opgavefordelingen, nu har vi kommuner, som sidder med de borgerrettede opgaver.
De ved, hvor skoen trykker i deres kommune.
De ved, hvor deres udfordringer er, og hvor de skal sætte ind.
Så selvfølgelig skal kommunerne være med i det her og tage deres del af ansvaret.
Som ved alle de andre beslutningsforslag afviser jeg beslutningsforslaget, fordi vi er nødt til at se Kommissionens anbefalinger og er nødt til at se alting i et hele, nødt til at se det samlet.
Men jeg vil da ikke afstå fra at sige, at jeg synes, det er meget, meget vigtigt, at vi husker på, at vi herinde fra Folketinget skal sætte rammerne og ikke detailstyre kommunerne.
Og det er mine sidste ord i denne debat i dag.
Flemming Møller Mortensen (S), 2009-01-30:
Nej, jeg blev egentlig ikke engang provokeret, men jeg synes bare, at det her alligevel fortjente en kommentar, for jeg vil nødig kritisere Det Radikale Venstre for at have et lavt ambitionsniveau, jeg vil meget hellere sige, at vi jo er fuldstændig enige om, at kommunerne måske nok skal have en understøttelse, som er bedre end den, de har i dag, til at løse de mange opgaver, som fru Lone Dybkjær også præciserer her, for vi må sige det sådan, at hvis der bliver for stor en forskel kommunerne imellem på de sundhedsfremmende og forebyggende områder, vil det utvivlsomt medføre, at de fattigste kommuner i dag også i fremtiden vil være fattige både med hensyn til økonomi og også med hensyn til sundhed.
Det er såmænd her, at jeg synes, at det er en rigtig formulering, som fru Lone Dybkjær kommer med.
Vi skal naturligvis have nogle minimumskriterier for, hvad det er, der skal udføres, men vi bliver også nødt til at se i øjnene, at vi godt kan risikere at få en fremtid med en endnu større forskel end den, vi ser i dag, og den må vi så forholde os til.
Karl H. Bornhøft (SF), 2009-01-30:
Derfor tror jeg nok, at vi må erkende, uanset hvor hårdt det kan være for en socialist som mig, at det med penge altså virker på folk.
Det virker mærkeligt nok også på kommunalpolitikere.
Men vi synes, det ville være flot også at være med til at præmiere dem, der gerne vil være ambitiøse med hensyn til den opgave, og derfor mener jeg faktisk godt, at de to ting kan gå hånd i hånd.
Liselott Blixt (DF), 2009-01-30:
Jeg mener ikke, det var alt, ordføreren hørte, for jeg havde et spørgsmål.
Det var på det tidspunkt, hvor der var andet, som var interessant.
Spørgsmålet var om præmiering af kommunerne.
Hvordan vil ordføreren mene, det er muligt at kunne præmiere uden at lave en skæv fordeling, når vi f.eks. igen kigger på en kommune som Lolland Kommune, hvor der er mange på overførselsindkomst, og hvor der er problemer med at få dem i gang med nogle ting sammenholdt med Gentofte Kommune eller en anden sjællandsk kommune?
Lone Dybkjær (RV), 2009-01-30:
Altså, det synes jeg for det første jeg har præciseret med alle de tidligere forslag.
Det andet er, at jeg sagde, at man kunne gøre det som led i en kommunal valgkamp.
Det er vel sådan set et eksempel på, at vi tillægger det en betydning, men jeg sagde også, at der jo er tale om prioriteringer, og at man jo er nødt til at anlægge et helhedssyn.
Hvis vi kigger på kommunerne, bliver jeg nødt til at sige, at der er andre grupper, som jeg tror er mere klemt end det her område.
Når det er sagt, synes jeg, at der er ret meget, man kan gøre helt gratis - helt gratis.
Det er da dybt bekymrende, at så mange børn er blevet overvægtige.
Det er da dybt bekymrende, at så mange børn ikke rører sig tilstrækkeligt.
Det er relativt - jeg sagde relativt - enkelt at lave om på, og det er navnlig relativt enkelt at forebygge.
Det er det, jeg mener, og det er der, jeg mener, at man skal sætte ind på et meget tidligt tidspunkt, og derved bliver sundhedsplejersker og måske også andre grupper centrale.
Flemming Møller Mortensen (S), 2009-01-30:
Til det, at fru Lone Dybkjær siger, at der er andre grupper, som Det Radikale Venstre egentlig ser med større bekymring på i forhold til de opgaver, som er kommunale opgaver i dag, vil jeg bare sige, at jeg ikke tror, at vi som sundhedspolitikere bliver rost, hvis ikke vi i dag sætter det sundhedsfremmende og forebyggende arbejde meget, meget højt på dagsordenen.
Jeg vil nødig have, at vi skal stå her og lave en prioritering imellem det og andre områder.
Men kan jeg dog ikke få fru Lone Dybkjær til at sige, at det sundhedsfremmende og forebyggende arbejde er væsentligt og bør have al den politiske opmærksomhed både her og ude i kommunerne, som borgernes sundhed, det gode liv, det lange liv fortjener - også om 20 eller 25 år?
Lone Dybkjær (RV), 2009-01-30:
Personligt er jeg mere bekymret for andre forskelle, f.eks. de forskelle, der kommer til at ske i dagtilbuddene, altså i børnehaverne og vuggestuerne, hvor man nu bare kan etablere sig.
Det er ikke den diskussion, vi har nu, men da jeg fik lov at få ordet, og da jeg ikke har brugt mit minut endnu, vil jeg sige, at mange larmede over det her rygeforbud, da det blev indført i forbindelse med flyvninger, men at det jo er gået udmærket, folk har overlevet.
Mig bekendt er der ikke ret meget toiletrygning tilbage, så man kan altså vænne sig til det, og det vil man selvfølgelig også kunne på skolerne inklusive lærerne, men igen må det være kommunerne, der diskuterer med de enkelte skoler.
Så vil jeg sige, ud over de ting, jeg allerede har sagt – det, som jeg nu har fået lejlighed til at nævne, men som jeg ikke kunne nævne før, fordi jeg havde overskredet taletiden, indrømmet, vil jeg sige til formanden – sige, at man f.eks. arbejder med sund kost.
Det viser sig jo, at sund kost i virkeligheden ikke behøver at være dyrere end dårlig kost, og der kunne man også gøre noget med henblik på at se, om man kunne omlægge nogle af ressourcerne i kommunerne.
Flemming Møller Mortensen (S), 2009-01-30:
Deri er jeg jo ikke uenig.
Til gengæld vil jeg gerne høre ordføreren fra Venstre om, hvorvidt det ikke er hende bekendt, at der er en del kommuner i vores land, som i hvert fald påberåber sig, at deres økonomi ikke er så god, som de gerne havde set, og at de rent faktisk synes, at det er rigtig, rigtig vanskeligt at få enderne til at nå sammen, også på det forebyggende og det sundhedsfremmende område.
Jeg kan sige for mit eget vedkommende, at jeg, inden jeg blev valgt til Folketinget, oplevede, hvordan man i min egen kommune, hvor jeg sad i byrådet, havde meget, meget vanskeligt ved at forstå, at der skulle sættes ressourcer af til et sundhedsfremmende og forebyggende arbejde, og at man så skulle ind og lave en prioritering, når man nu stod i den situation, at man også gerne ville være en attraktiv bosætningskommune og en attraktiv erhvervskommune.
Afkastet på investeringen på det sundhedsfremmende område ved vi godt ikke kommer i dag eller i morgen, den kommer måske først om 10 eller 15 år.
Er fru Birgitte Josefsen bevidst om, at visse kommuner tænker, som jeg her har fremstillet det?
Birgitte Josefsen (V), 2009-01-30:
Det er jo rigtigt.
Jeg synes sådan set, at det var rigtig godt, at vi fik lavet en lovændring, for det var jo nemlig på baggrund af den snævre vinkel, der var i den lovgivning, der eksisterede, at børnene ikke fik deres sundhedstjek.
Der var rigtig mange kommuner, der ikke kunne rekruttere en skolelæge.
Derfor er den bedste løsning at finde frem til, at man nu kan etablere sig ude i den enkelte kommune, så man sikrer, at børnene får deres sundhedstjek og deres indskolings- og udskolingsundersøgelse.
Jeg synes, at det er glædeligt, at man nu har fået vedtaget en ordning med, at det er specialuddannede sygeplejersker, som kan foretage undersøgelsen.
Det fordrer så et tættere samspil med den praktiserende læge, og jeg er vidende om, at man sådan set er i hus med det i en række kommuner.
Jeg har sådan set
selv været en del af den problemstilling og den proces, og i hvert fald hvor jeg har kendskab til det, støtter de praktiserende læger den nye ordning med, at det er specialuddannede sygeplejersker, altså skolesundhedsplejersker, som nu foretager indskolings- og udskolingsundersøgelsen.
På den måde sikrer vi, at alle børn får den ydelse, som vi nu gerne vil have de skal have.