Søren Pind (V), 2015-02-26:
Nå, så må jeg hellere stoppe, men jeg skal gerne fortsætte en anden gang, for der er mere at sige om den sag, men jeg skal dog læse et forslag til vedtagelse op:
Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at mens Danmark er et af de lande i verden, der relativt set har leveret flest krigere til terrororganisationen ISIL i Syrien og Irak, har regeringen ikke taget retslige skridt med henblik på at rejse sag for landsforræderi mod de pågældende.
Ikke en sag er blevet rejst, skønt regeringen har tilladt mange såkaldte syrienskrigere at komme tilbage til Danmark.
Folketinget udtrykker derfor meget skarp kritik.
Der er tale om en farlig og selvvalgt passivitet fra regeringens side, der knæsætter, at kamp imod danske og allierede soldater ikke pådømmes som landsforræderi.
Det lader samtidig mennesker, der potentielt er farlige, gå fri for denne afskyelige forbrydelse.
Forslaget er stillet på vegne af Venstre, Dansk Folkeparti, Liberal Alliance og Det Konservative Folkeparti.
Landsforræder, hvad betyder det egentlig?
Er det bare et ord?
Venstres svar er, at det er langt mere end et ord.
Det er et stempel, der skal fortælle alle andre, at vedkommende ikke er værdig til at være en del af fællesskabet, til at deltage i fællesskabets anliggender, til at være en del af os.
Vi oplever i disse år symbolikkens genkomst.
I terrorens verden er meget lidt tilfældigt.
Måden at ramme os på er ved at ramme det, der siger mere end den blotte handling.
Om det er en ung jødisk mand myrdet foran en synagoge, en filminstruktør myrdet ude foran et ytringsfrihedsarrangement eller som 11. september to tårne, hvor alle folkeslag drev handelsvirksomhed på tværs af alle skel.
Et vigtigt svar på denne bevidste anvendelse af symbolik er en bevidst tilsvarende strategi.
Når statsministeren i den nylig afholdte partilederdebat efter Paris mente, at der intet var at forstå, er det en forstemmende samlet betegnelse for regeringens tilgang til bekæmpelsen af den moderne verdens øjeblikkelige største trussel.
Der er ingen åndelige eller kulturelle overvejelser.
Sådan kan man ikke vinde en krig, for vi er i krig.
Alene den erkendelse vil regeringen ikke gøre sig.
Så er midlerne selvfølgelig også svære at finde.
Det er et stempel sat på mennesker, der forråder alt, hvad der er dem nært, og som mister retten til at være en del af fællesskabet, fordi deres handling og deres valg er så ondsindet og stridende mod ordentlighed og naturlig loyalitet, at det ikke kan være anderledes.
Det er et stempel, der tjener til at sige til alle andre: Hold dig væk; gør ikke som ham eller hende.
Denne regering har fravalgt at rejse en eneste sag om landsforræderi mod mennesker, der er draget til Syrien for at støtte ISIL i Syrien og Irak.
Det endskønt denne regering har påtaget sig det enorme ansvar sammen med bl.a. Venstre at udsende danske styrker til at kæmpe mod de selv samme mennesker.
Det er ubegribeligt, at man ikke for længst har anmodet anklagemyndigheden om at rejse en sag.
Ikke hurtigt nok kunne man sende styrker ud, da det blev en del af Vestens strategi, men ikke en tanke havde man skænket, hvad det skulle betyde for den hjemlige retspleje.
I stedet for skød man, da debatten blev for hed, sagen over i Straffelovrådet, når sagen velsagtens er den, at der er tale om en intern regeringsuenighed, hvor selv den komplette løsagtighed i forhold til oprindelige grundholdninger, der gør sig gældende, ikke rækker ...
Begrundelse