Pernille Skipper (EL), 2014-06-03:
Jeg vil starte med, mens jeg husker det, at hilse fra fru Karina Lorentzen Dehnhardt, SF's ordfører, som desværre ikke har mulighed for at være her, men som også bakker op om det forslag til vedtagelse, der er blevet læst op af Venstres ordfører.
Så vil jeg gå til min tale.
Sagen om Se og Hør har gjort noget meget særligt, noget, som hverken eksperter eller forbrugerorganisationer eller it-organisationer eller menneskerettighedsorganisationer eller internetaktivister osv. osv. har kunnet gøre i mange år.
Sagen har nemlig sikret politisk fokus på behovet for beskyttelse af vores alle sammens personfølsomme data.
Enhedslisten har med rette sammen med SF i mange, mange år været alene om sådan nogle bekymringer, men lad det nu ligge.
Bedre sent end aldrig
Der var vist også en konference, jeg glemte at komme til, og ret skal være ret.
Vi er generelt set i Danmark utrolig langt bagud, når det kommer til beskyttelse af personfølsomme data og rettigheder på internettet, og der er rigtig meget, der bør gøres både her og nu, på kort sigt, og på lang sigt.
Her og nu kan vi gøre det, at vi kan styrke Datatilsynet, så vi får et reelt tilsyn, som faktisk holder øje med de virksomheder og myndigheder, der behandler vores personfølsomme oplysninger.
Vi kan gøre rigtig meget.
Vi kan også, hvilket vi burde gøre, begynde at tage diskussionen om, hvor mange data der egentlig bør blive gemt, hvor mange der bør indsamles og opbevares.
Det, vi også skal gøre på den lidt længere bane, er noget, som Enhedslisten har foreslået i rigtig mange år.
Det er f.eks. at få oprettet en it-havarikommission, som i tilfælde af større sikkerhedsbrud kan undersøge, hvad der egentlig gik galt samt rådgive borgerne om, hvordan de så skal forholde sig i den situation.
Det er der ingen der kan fortælle borgerne om i dag, selv hvis borgerne står og tænker, at nu er deres personfølsomme oplysninger pludselig i fare.
Vi har også tidligere foreslået at sørge for, at der kommer en ansvarlig ressortminister, der har it som sit egentlige ansvarsområde.
Det er noget, som Dansk Folkepartis ordfører også nævnte tidligere, og det ville være rigtig godt for at sikre et generelt fokus på området.
Så har vi også foreslået, at der skal sørges for, at f.eks. væsentlige dele af it-infrastrukturen, f.eks. CPR, kommer tilbage på fællesskabets hænder, så samfundet har kontrollen over det og bedre kan udføre tilsynet med, hvordan oplysningerne håndteres.
Det er ikke mindst relevant i lyset af den diskussion, som der også er i dag: Når oplysninger opbevares i udlandet, hvilke regler er de så underlagt?
Der er det jo sådan, at CSC, som har vores CPR, som eksempel bl.a. har aktiviteter i Indien og USA, og det, vi også kan se fra bl.a. svar fra Datatilsynet, er, at det er sådan, at hvis amerikansk eller indisk lov pålægger dem at udlevere data, skal de gøre det.
I amerikansk ret er det sågar sådan, at selv om data befinder sig på en server i Danmark eller Irland, som den konkrete sag handlede om, kan virksomheder alligevel blive tvunget til at udlevere dem.
Så der er bestemt også behov for, at vi gør noget mere.
Til sidst vil jeg sige, at der er rigtig mange partier, som har stået her i dag og sikkert vil gøre det igen og har råbt op om større sikkerhed og beskyttelse af personfølsomme oplysninger.
Og så vil jeg minde om, at der i de her dage bliver behandlet et ærlig talt fuldstændig vanvittigt lovforslag på forsvarsområdet, som giver Forsvarets Efterretningstjeneste uhæmmet adgang til personfølsomme oplysninger og adgang til også at dele de oplysninger.
Menneskerettighedsorganisationer, forbrugerorganisationer og sågar Dansk Industri har advaret, og alligevel fortsætter man uhæmmet med det lovforslag.
Retsordførerne burde altså tage fat i deres forsvarsordfører.