runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bertel Haarder (V), 2011-02-02:
Det er bestemt ikke tilfredsstillende, og det skyldes jo altså i høj grad vores livsstil, især vores forhold til rygning, hvor særlig det høje antal af kvindelige rygere i Danmark adskiller sig fra andre vesteuropæiske lande, og det giver sig så udslag i antallet af kræfttilfælde.
Det er regeringen selvfølgelig ikke tilfreds med.
Det er jo også derfor, at vi i øvrigt i et bredt samarbejde har igangsat initiativer med henblik på at reducere antallet af rygere.
Vi fik en rygelov i 2007, der begrænser rygning overalt i den offentlige sektor, vi har fået højere afgifter på tobak i 2009, der er gennemført en rygestopkampagne ligeledes i 2009, og i Kræftplan III fokuseres der også på information om risikoen ved rygning med Stoplinien og med gentagelse af den nationale rygestopkampagne fra 2009.
De årlige rygevaneundersøgelser fra Sundhedsstyrelsen viser, at antallet af danske dagligrygere på 3 år er faldet fra 24 pct. til 21 pct., og jeg tror, denne udvikling vil forstærkes i de kommende år, fordi blandt unge er det ikke længere smart at ryge, og det er der, vi skal hen, nemlig hvor det ikke længere er smart at ryge.
Rygning forårsager jo som bekendt en række kræftformer.
Så indgik vi jo også i 2010 en aftale om at forhøje aldersgrænsen for køb af alkohol.
Det er både spørgeren og jeg jo medansvarlige for, og hvis tiden var til det, kunne jeg fortælle om en række andre initiativer, registreringspraksis osv.
Så jeg synes, vi skal glæde os over, at det går den rigtige vej, men det er sandelig også nødvendigt, og tilstanden er ikke tilfredsstillende, det er jeg enig med spørgeren i.
Henrik Dam Kristensen (S), 2011-02-02:
Nu bliver man jo nødt til at sige: Hørte statsministeren efter?
For nu blev statsministeren jo alvorlig irettesat og alvorlig sat på plads af sin integrationsminister.
Det var ikke mig, der startede den her enkeltsag.
Det var rent faktisk statsministeren, der i går på sit pressemøde meget konkret sagde, at han syntes, at den pågældende tolk havde udvidet medborgerskab, og det for ham var medborgerskab.
Det var altså statsministeren, som sagsbehandlede i går.
Det var statsministeren, som tog en enkeltsag frem, og jeg konstaterer bare, at nu fik statsministeren en alvorlig irettesættelse af integrationsministeren.
Jeg har på fornemmelsen, at de har det rigtig hyggeligt i den her regering, og det, der bliver det spændende at se nu, er, hvem der egentlig har bukserne på.
Er det statsministeren, der er underlagt integrationsministeren, eller er det integrationsministeren, som har overtaget førertrøjen?
Det sidste tyder på at være tilfældet.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2011-02-02:
Nu forstår jeg, at det drejer sig om at få en enkelt sag herned i Folketingssalen, og der er det jo sådan efter grundloven, at forvaltningen af sagerne henhører under den udøvende magt.
Socialdemokratiet har prøvet det før med en særlov, og hvis det er det, man ønsker, må man komme med et lovforslag.
Men sagsbehandlingen hverken kan eller må jeg foretage her i salen.
Det er dels nærmest ulovligt, dels vil det også gøre mig inhabil.
Så sådan er det.
Der er den retssikkerhed i udlændingesystemet, at man kan søge og få en afgørelse, og er man utilfreds med afgørelsen, kan man indklage den for Integrationsministeriet.
Og så mener hr. Dam Kristensen altså, at vi skal suspendere alle retssikkerhedsprincipper, og så skal ministeren stå her i Folketingssalen og lade sig presse af oppositionen og give tilladelse til dem, som Socialdemokraterne godt kan lide.
Jeg troede egentlig, at det var forbi.
Jeg troede sådan set ikke, at man ville have særlove mere.
Den sag må, som alle andre sager, gå sin gang.
Man kan ikke presse mig til at foretage mig noget ulovligt.
Henrik Dam Kristensen (S), 2011-02-02:
En stor kompliment til ministerens evne til at tale udenom.
Det interessante var sådan set det sidste, nemlig at det vil blive fastholdt.
Det, jeg bare kan konstatere, er, at ministerens chef, statsministeren, i går undsagde det; ministerens samarbejdspartner, Det Konservative Folkepartis ordfører, undsagde det i går, og som jeg kunne lytte mig til det, undsagde Dansk Folkeparti det rent faktisk også i går i den konkrete situation med tolken.
Det vil sige, at de eneste, der står tilbage på den bro, er integrationsministeren og integrationsordføreren for Venstre, som her til morgen bekræftede det.
Det er jo bare lidt interessant at få dokumenteret her i Folketingssalen, at integrationsministeren er fuldstændig ligeglad med de klare holdninger, som statsministeren gav udtryk for på sit pressemøde i går.
Det synes jeg sådan set bare at man skal notere sig.
Det er faktisk lidt interessant.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2011-02-02:
Der er jo ikke noget mærkeligt i, at oppositionen, som ønsker en helt anden udlændingepolitik, hvis oppositionen indbyrdes kunne blive enig, er utilfreds med de regler, vi indførte, om tidsubegrænset opholdstilladelse.
Det var gode regler.
De giver mulighed for, at de, der hurtigere end tidligere opfylder kvalifikationerne, også hurtigere kan få en tidsubestemt opholdstilladelse.
Det er rigtigt, at der ikke er så mange, der endnu har fået det, men ordningen er trådt i kraft for nylig.
Men jeg er sikker på, at det vil jævne sig.
Man skal have 2½ års arbejde i Danmark, og de, der ikke har det, skal selvfølgelig have mulighed for at indrette sig på, at det her er alvor.
Det er ikke mere sådan, at man bare kan vente sig til en tidsubegrænset opholdstilladelse.
Det synes jeg er en fuldstændig rigtig måde at tænke udlændingepolitik på.
Det er også det, der fremgår af det nye pointsystem om ægtefællesammenføringsreglerne, nemlig at det, vi lægger allermest vægt på, er, at indvandrere, dem, der er her i forvejen, og nydanskere har et arbejde.
Henrik Dam Kristensen (S), 2011-02-02:
I maj sidste år vedtog Folketinget nye regler for permanent ophold.
Jeg vil gerne sige, at sådan kom det ikke til at gå.
Siden regeringen og Dansk Folkeparti vedtog forslaget, er der fem, der er sluppet igennem nøglehullet.
Regeringen og Dansk Folkeparti har indført et system, som er totalt barokt, og som betyder, at stort set uanset hvor fornuftigt man opfører sig, lever op til de krav, vi som samfund stiller til borgere, der gerne vil være her permanent, er det stort set blevet umuligt at få permanent ophold.
Det var altså falsk varebetegnelse fra regeringens og Dansk Folkeparti side.
Det sidste eksempel, vi har set på det, er den meget omtalte sag om en tolk.
Det er en tolk, der har været her i landet i mange år, og som har udvist det mod, som det er at tage med de danske styrker til Afghanistan.
Nu er han er igen på vej derned.
I aften kl. 18 letter han fra Kastrup Lufthavn for endnu en gang i et halvt år sammen med danske kammerater at tage en tørn ved de militære styrker dernede.
I går blev det meget tydeligt, at statsministeren ikke synes, at behandlingen af ham er i orden.
Det blev meget tydeligt, at den konservative ordfører undsagde det, og jeg tror egentlig også, at Dansk Folkeparti gjorde det.
Tilbage på broen på det synkende skib står integrationsministeren og Venstres integrationsordfører.
Derfor vil jeg spørge integrationsministeren om, hvornår ministeren også forlader det synkende skib og overgiver sig til, at der her er noget, der er fuldstændig ravruskende galt, her er der noget, man gik fejl af i maj måned sidste år, og her er der noget, vi må lave om.
Lene Espersen (KF), 2011-02-02:
Hvis hr. Kamal Qureshi har spørgsmål til justitsministeren, må hr. Kamal Qureshi stille spørgsmål til justitsministeren.
Jeg vil sige meget klart, at jeg synes, der skal være den konsistens i den politik, man fører, at man tilrettelægger sine politiske udmeldinger og sine tiltag efter den situation, man står over for.
I tilfældet Hviderusland, hvor der har været valg, som har medført en helt uhørt brutalitet mod oppositionspolitikere, herunder er der fængsling af en lang række oppositionspolitikere på et fejlagtigt grundlag, og der er studerende, der er blevet smidt ud af universiteter og ikke kan få lov at læse videre, synes jeg da, at det er helt på sin plads, at EU, der har været venlig over for Hviderusland og taget en lang række initiativer for at få Hviderusland til at tilnærme sig EU, meget kraftigt og konsekvent siger: Det her får altså konsekvenser.
Men ét er målrettede sanktioner, der retter sig mod de magthavere, der har truffet forkerte beslutninger og undertrykt deres befolkning, noget andet er, kan man sige, mere brede sanktioner, som også kunne ramme civilbefolkningen.
For så vidt angår spørgsmål om Egypten, må jeg sige, at jeg simpelt hen ikke forstår, at hr. Kamal Qureshi kan stå og sige, at EU ikke har udtalt sig kritisk om regimet.
Jeg synes, at hr. Kamal Qureshi skal gå tilbage og se, hvad vi rent faktisk sagde.
Han kan se, at vi har en meget, meget klar linje i forhold til Egypten og i forhold til kravene til regimet, en linje, som præsident Obama efterfølgende har bakket op om.
Kamal Qureshi (SF), 2011-02-02:
Jeg vil da gerne spørge ministeren om, hvad årsagen er til, at ministeren mener, at der ikke skal indføres de samme tiltag mod Egypten, som man nu indfører mod Hviderusland.
Og jeg citerer ministeren for i Jyllands-Posten at sige: »Vi er enige om et visumforbud mod en række centrale personer i Hviderusland, heriblandt en række toppolitikere og embedsmænd.
Danmark er på den hårde linje og ønsker mærkbare EU-sanktioner.
Vi skal også ramme dem på pengepungen og indefryse deres midler i EU-lande.«
Det var samme ministermøde, hvor man diskuterede Egypten.
Og man kom ud og sagde, at man ikke skulle indføre nogen af de tiltag, som man gør over for Hviderusland.
Ministeren har jo bl.a. modtaget oplysninger frembragt ved tortur i egyptiske fængsler fra det egyptiske efterretningsvæsen, bl.a. ledet af den samme person, som nu står som vicepræsident.
Er det en af årsagerne til, at ministeren synes, at man skal holde hånden over det egyptiske regime – i modsætning til Hviderusland?
Lene Espersen (KF), 2011-02-02:
Jeg vil sige til hr. Kamal Qureshi, at vi i EU-kredsen er meget enige om, at vi skal fremme de demokratiske bevægelser i de lande, hvor vi kan være med til at understøtte det, men at vi skal være lige så konsekvente med hensyn til at straffe dårlig regeringsførelse.
Det har vi gjort i forhold til Hviderusland, hvor der egentlig var åbnet op for at få Hviderusland til at nærme sig EU og give lempelser i en vis udstrækning.
Vi må så sige, at man altså ikke leverede god regeringsførelse, og derfor har det konsekvenser.
I forhold til Egypten har EU i mange år, og det har Danmark for øvrigt også bilateralt, haft en kritisk dialog om de områder, hvor vi ikke synes at de leverer resultater, der er gode nok, bl.a. på menneskerettighedsdagsordenen.
Og det vil vi fortsat have.
Så jeg mener bestemt ikke, at man kan sige, at vi kører med dobbelte standarder.
Men man kan altså ikke bare gå ud og sige, at Hviderusland og Egypten er to siamesiske tvillinger, og at de ligner hinanden på alle punkter.
Det gør de bestemt ikke.
Men jeg mener, at EU's tilgang til det skal være symmetrisk, og det er derfor, jeg er en stor fortaler for, at vi via naboskabsprogrammerne skal fremme god regeringsførelse og straffe dårlig regeringsførelse.
Kamal Qureshi (SF), 2011-02-02:
Undskyld, men jeg har i hvert fald meget, meget svært ved at se konsistens og sammenhæng.
Den beskrivelse, ministeren giver af Hviderusland, svarer jo fuldstændig til det, der foregår i Egypten, medmindre ministeren mener, at det egyptiske regime er mere demokratisk; at det egyptiske regime ikke overtræder menneskerettigheder; at det egyptiske regime ikke slår hårdt ned på demonstrationer; at det egyptiske regime ikke torturerer sine modstandere; eller at det egyptiske regime ikke manipulerer med det demokratiske valg, der har været i landet.
Sådan er det, medmindre ministeren mener, at det er noget, der ikke foregår i Egypten.
Jeg vil meget gerne høre ministeren: Er der nogen af de tiltag, ministeren mener blev indført over for Hviderusland, som ministeren overvejer skal bruges over for Egypten?
Og hvis ikke, vil jeg gerne have en forklaring på hvorfor.
Lene Espersen (KF), 2011-02-02:
Jeg vil sige til hr. Kamal Qureshi, at de eneste, der kører med dobbeltstandarder, er SF.
Hvis der skulle være nogen mening med den galskab, som vi så fra hr. Villy Søvndals side i går, så skulle hr. Villy Søvndal jo også have været ude at kræve, at Lukasjenko gik af i Hviderusland, men det er ikke sikkert, at det ville have givet ham noget tv-tid.
Det har vi jo ikke hørt noget om.
Tværtimod er der en fuldstændig konsistent linje i den måde, som både Danmark og EU agerer på i forhold til disse lande, og det vil sige i forhold til Hviderusland, hvor man har haft et valg, og hvor en præsident, som med en frygtelig brutalitet har slået ned over for oppositionen og slået ned over for de mennesker, der ønskede at demonstrere, har vist, at han ikke respekterer de værdier, som vi står for i EU.
Vi gav for en række år siden mulighed for at få visum til EU, og vi sagde også meget klart, at det, hvis der ikke kom forbedringer, så ville få konsekvenser for forholdet til Hviderusland.
Og sådan er EU: Vi giver fordele, men vi trækker dem tilbage, hvis man ikke efterlever vores værdisæt.
Derfor har vi valgt at sige: Vi kan ikke acceptere, at man smider oppositionspolitikere i fængsel.
Vi kan ikke acceptere, at man farer frem med så voldsom brutalitet, eller at man misbruger retssystemet og medierne til at fingere retssager, altså at folk får falske retssager, sådan som vi har oplevet det med dommerne, eller at journalisterne for deres vedkommende bare bliver regimets ukritiske talerør udadtil.
Derfor har EU meget klart sagt: Hvem der bliver valgt i Hviderusland, er ikke noget, som vi skal bestemme, men det, vi kan bestemme, er, at vi ikke ønsker at støtte et regime og nogle ledere med en mulighed for at få visum til EU, når de så groft slår ned på befolkningen.
Og Danmark har faktisk gjort rigtig meget i forhold til Hviderusland for at hjælpe civilbefolkningen, ligesom vi har gjort det i forhold til i Egypten, også bilateralt.
Bl.a. har vi sørget for, at de studerende, der var blevet smidt ud af universitetet i Minsk, fordi de deltog i demonstrationerne, et groft brud på forsamlingsfriheden, nu i stedet for får mulighed at komme på det hviderussiske universitet i Vilnius, så de får en mulighed for at gøre deres uddannelse færdig.
Så der er konsistens og sammenhæng i det, vi gør.
Kamal Qureshi (SF), 2011-02-02:
Jeg vil sådan set gerne fortsætte med at spørge ind til regeringens politik i forhold til Egypten, for nu har ministeren jo stået over for hr. Holger K. Nielsen og sagt, at det eneste, som var rigtigt at gøre fra Danmarks side og fra EU's side, var at sige nogle ord, altså at man vil insistere på, at der ikke sker overtrædelser af menneskerettigheder og andet, men i øvrigt lade det egyptiske folk selv vælge deres ledere og i øvrigt ikke foretage sig videre.
Så vil jeg gerne spørge, hvorfor det er, at ministeren kører med dobbeltstandarder, når det gælder de her ting.
For den samme dag, den 31. januar, som ministeren kom med udtalelserne om, at man ikke skal gøre noget videre ved Egypten, er ministeren i Jyllands-Posten ude at pege på en lang række tiltag over for Hviderusland.
Jeg nævner nogle af dem.
Ministeren går ind for visumforbud til magtpersonerne i det hviderussiske regime, inklusive dommere, inklusive journalister, som er på regimets side.
Ministeren går ind for, at man indefryser pengemidler fra Hviderusland i EU-landene, sådan at de ikke længere har adgang til de penge.
Det er alt sammen nogle ting, som kan virke udmærkede, men hvorfor er det, at ministeren kører med de her dobbeltstandarder?
Hvorfor er det, at ministeren, hvad angår Hviderusland, hvor en diktator er valgt ved et manipuleret valg, fuldstændig på samme måde som Mubarak er valgt ved et manipuleret valg i Egypten, og overtræder menneskerettighederne i Hviderusland, fuldstændig på samme måde som Mubarak gør det i Egypten, synes, at det er i orden at indføre sanktioner, mens ministeren, hvad angår Egypten, mener, at man ikke skal røre det, ikke skal gøre noget, men skal lade det køre?
Lene Espersen (KF), 2011-02-02:
Som jeg sagde til hr. Frank Aaen også i går, er jeg ikke udstyret med informationer om den aftale, der er ved at blive indgået mellem EU og Marokko, men jeg har lovet hr. Frank Aaen et skriftligt svar, og det kommer naturligvis.
Men jeg vil sige til hr. Frank Aaen omkring den mere generelle tilgang til spørgsmålet om, hvordan vi håndterer disse lande, at jeg jo netop synes, at læren fra både Tunesien og Egypten er, at en af mange grunde til, at folk går på gaden, er ønsket om økonomisk fremgang.
Og der er en af de ting, som EU rent faktisk kan gøre, at give mange af disse lande nogle gunstigere handelsbetingelser, så de kan få gang i arbejdspladser og vækst i deres land og give en mulighed for, at også de fattigste i deres samfund får bedre levevilkår.
Et af de helt store problemer har jo været de stigende fødevarepriser, som har ramt den fattigste del af befolkningen meget hårdt, og der er da ingen tvivl om, at det bedste, vi kan gøre i forhold til at komme det problem til livs, er yderligere liberaliseringer af verdenshandelen, så vi får prisen ned på fødevarer.
Og der går Danmark også forrest, både i EU og i WTO.
Frank Aaen (EL), 2011-02-02:
Samtidig med at man indgår gunstige handelsaftaler, samtidig med at der bliver solgt våben for milliarder og atter milliarder til de pågældende diktatorer.
Men de modtager jo massiv støtte.
Lad mig bare give et helt konkret eksempel, som jeg i hvert fald også i går gjorde ministeren opmærksom på, og ministeren har måske så haft mulighed for at undersøge det: Det ser ud, som om Danmark i øjeblikket er ved at indgå en meget gunstig fiskeriaftale med en anden udemokratisk, undertrykkende diktator, nemlig i Marokko, hvor de ikke alene får penge, men også får lov til at sælge for EU-penge ud for Vestsahara.
Vestsahara er som bekendt besat land af Marokko.
Hvordan kan man give vestsaharanernes fisk til EU via Marokko?
Hvis ikke det er støtte til et udemokratisk styre, til et styre, der ikke overholder menneskerettighederne, så ved jeg ikke hvad.
Så jeg vil spørge: Har det konsekvenser i forhold til f.eks. Marokko?
Lene Espersen (KF), 2011-02-02:
Jeg mener simpelt hen ikke, at vi skal gå ind og begynde at diktere, hvem der skal gå af eller gå på.
Det er ikke os, der skal blande os indenrigspolitisk i, hvem det er, befolkningen ønsker skal lede landet og styre landet fremadrettet.
Den meget klare skillelinje mener jeg er den kloge skillelinje at have, ikke mindst hvis man ønsker at fremme demokratisk udvikling og netop ikke ønsker, som jeg sagde til hr. Holger K. Nielsen, at risikere at skyde de folk i foden, som man egentlig har lyst til at bakke op om moralsk.
Jeg kan for mit eget vedkommende og for Danmarks vedkommende sige, at vi rejser vores røst, vi taler kritisk om de ting, vi synes er et problem, og det gør vi med rank ryg, og det gør vi hver gang.
Frank Aaen (EL), 2011-02-02:
Jeg anerkender fuldt ud, at man bl.a. gennem Det Arabiske Initiativ har støttet bevægelser.
Helt i orden!
Når de bevægelser har sat sig i bevægelse og er gået på gaden og enstemmigt siger, at Mubarak skal gå af, er det så meget desto mere skuffende, at Danmark så ikke sammen med EU og USA siger: Selvfølgelig skal Mubarak gå af.
Det er derfor, jeg synes, det er en meget skuffende melding, der kommer, at man ikke vil opfordre Mubarak til at gå af, for det er det, der er kravet på gaderne i Egypten.
Det er det krav og opfyldelsen af det krav, der kan undgå, at det kommer til blodsudgydelser.
For der vil blive en skærpet situation, må man frygte, hvis Mubarak med al magt, herunder politi og hær, opretholder, at han skal blive siddende.
Vil ministeren ikke indrømme, at listen over diktatorer, fra Marokko via Tunesien og Egypten til Saudi-Arabien, der har Vestens uforbeholdne støtte, indtil folket vælter dem, er meget lang?
Henrik Brodersen (DF), 2011-02-02:
Jeg tager også imod det forslag.
De stramninger, der er blevet taget nu, er måske også i sidste øjeblik, hvis ikke det hele skal være et stort ragnarok rundtomkring i vores byer.
Jeg ser bare på alle de udgifter, som rent faktisk ligger i det her.
Det er tit og mange gange måske 30 eller 50 personer, som raserer området hver evig eneste gang.
Det er vores ordensmagt, som må give fortabt.
Det er vores brandvæsen, som ikke tør køre ind i områderne.
Igen er det sagesløse mennesker, hvis værdier går tabt, fordi der er nogle, som bare skal have lov at hærge.
Derfor har jeg det bare sådan, at vi måske burde stramme op om lige præcis de områder og sige: Hvis det ikke er sådan, at man kan, jeg var lige ved at sige indfange dem her, ja, så må man jo i hvert fald gøre det sådan, at det ikke er til at bo disse steder for de mennesker, der er skruet sådan sammen i hovedet.
Det er ikke kun i selve Ringparken, men også i de omliggende villakvarterer, at folk ikke vil bo.
De kan ikke sælge deres huse, fordi man simpelt hen ikke vil bo deroppe, fordi det næste gang måske er dem, det går ud over.
Så det har meget, meget store konsekvenser menneskeligt for både for dem, som bor i området, og for naboerne til området.
Derfor er det i sidste øjeblik, at der bliver taget hånd om det her, synes jeg.
Yildiz Akdogan (S), 2011-02-02:
Der er selvfølgelig et ansvar hos brugeren selv.
Det startede jeg også med at sige, så der er jeg enig med ministeren.
Men kan ministeren ikke se problemet i, at der er nogle virksomheder, der køber nogle informationer fra Facebook – nogle informationer, som brugerne på Facebook ikke er klar over bliver købt, og som som sagt er genstand for forskellig kommerciel udnyttelse?
Ministeren nævnte, at Forbrugerombudsmanden er i gang med en undersøgelse.
Jeg vil egentlig høre, om de anbefalinger, der kommer ud af det her arbejde, er noget, ministeren vil handle ud fra, så snart der kommer nogle anbefalinger?
Benedikte Kiær (KF), 2011-02-02:
Vi har præsenteret alle de konkrete initiativer og sagt: Brug nogle af dem.
Noget af det, som jeg hører fra Ringparken, minder om noget af det, som jeg også har hørt fra f.eks. Tingbjerg her i Københavns Kommune, hvor man havde nogle enkelte unge, som virkelig ødelagde det for mange af de andre, og som også brugte skydevåben.
Der har man rigtig gode erfaringer, som vi har adapteret ind i vores ghettostrategi.
Der har man nogle rigtig gode erfaringer med at tage fat i de familier, hvor der var problembørn – man kendte også navnene på dem – og give dem chancen for en ny start et nyt sted.
Det har vi så fået ind i ghettostrategien.
Vi har fået sat penge af, 20 mio. kr. over 4 år, til at man som kommune specifikt kan gå ind og pege nogle familier ud og spørge dem, om det ikke var en god idé, at de fik en ny start et nyt sted, og så kunne de få penge fra den her pulje, der er vedtaget af satspuljepartierne og i finansloven, og derved få fjernet nogle af dem, som skaber problemerne i området, for det kan også være med til virkelig at gøre en forskel.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2011-02-02:
Det skyldes ganske enkelt, at hvis man er nedslidt, kan man ikke gå på efterløn, fordi forudsætningen for at gå på efterløn er, at man står til rådighed for arbejdsmarkedet.
Det er derfor, jeg siger, at det ikke er specielt solidarisk, for man kan også i den alder uden for a-kasse-systemet og uden at have tilmeldt sig efterlønsordningen være nedslidt.
Jeg må derfor sige til hr. Jesper Petersen, at efterlønsordningen ikke er for nedslidte personer.
Efterlønsordningen er for folk, der står til rådighed for arbejdsmarkedet.
Og det er jo derfor, at hr. Jesper Petersens solidaritet virker lidt kunstig, når det kun skal være dem, der er medlem af en a-kasse, som skal have den medfølelse, når de er nedslidte, hvorimod de andre ikke engang skal have en seniorførtidspensionsordning, hvor de hurtigt kan komme på førtidspension.
De skal bare være udenfor.