Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-06-01:
Hvis man husker tilbage til den franske menneskerettighedserklæring fra 1789, står der, at retten til frit at meddele andre sine tanker og meninger er en af menneskets dyrebareste rettigheder.
Det bør vi holde fast i, om ikke som børn af den franske revolution, så som borgere i et liberalt demokrati.
I dag hører vi, at vi skal indskrænke friheden for at sikre den selv samme frihed.
Den argumentation giver jo dybest set ingen mening, og det, vi taler om her, er jo også offerløse forbrydelser, forbrydelser, hvor det ikke går ud over nogen.
De frihedsrettigheder, der er de mest dyrebare, er de negative frihedsrettigheder.
Det er dem, der sørger for, at vi ikke bliver ofre for voldelig indgriben, det er dem, der sørger for, at vi kan sige, hvad vi vil, at vi kan udtrykke vores tanker, vi kan tænke, tale og tro, som vi vil, det er dem, der gør, at ejendomsretten er ukrænkelig.
Det er jo heller ikke tilfældigt, at den nuværende udgave af § 266 B, den såkaldte racismeparagraf, har sit udspring i en vedtagelse i FN, som Sovjetunionen og de kommunistiske lydstater stod bag, fordi man ønskede, at ingen skulle kunne sige sovjetmagten og de kommunistiske undertrykkende diktaturer imod.
Det er det, den her lov desværre har som baggrund.
Min frihed går dertil, hvor den ikke krænker andres.
Man begår en meget alvorlig fejl, når man vil gøre sin egen personlige moral til loven for alle.
Og det er det, man har gjort med den her paragraf.
Det undrer mig også såre, at den venstrefløj, som normalt prøver at gøre sig til fortaler for de svageste i vores samfund, medvirker til at bevare en paragraf, som i høj grad rammer de dårligst stillede grupper i vores samfund, dem, som ikke kan komme ud i alle de smarte juridiske krinkelkroge, dem, som ikke kan formulere sig retorisk uden om at blive dømt ved domstolene.
For de kloge, de intellektuelle, de begavede, de smarte, bliver ikke dømt, for man kan sagtens sige det, man vil, sådan lidt udenom, men de, der måske ikke er så heldigt udrustet på det plan, vil oftere blive dømt.
Det er en social skævhed, en social uretfærdighed, som vi i Liberal Alliance vil kæmpe imod.
Sluttelig vil jeg bare sige, at der bliver sagt mange tåbeligheder, ikke nødvendigvis her fra Folketingets talerstol, det er jo den fornemste talerstol i landet, men der bliver sagt mange tåbeligheder rundtomkring i den offentlige debat.
Men det må vi da tåle.
Vi må da tåle, at andre mennesker har andre meninger, fordi det er deres, og jeg har utrolig svært ved at se, hvorfor vi skal indskrænke, hvad folk må sige.
Husk på, at lige meget hvad et flertal i Folketinget laver af indskrænkninger i, hvad vi må sige, så tænker folk jo deres, og de siger det jo nok også alligevel.
Liberal Alliance støtter selvfølgelig dette lille skridt til at få afskaffet en del af racismeparagraffen.
Jeg synes faktisk, der er grund til at rose Dansk Folkeparti, fordi man prøver at være lidt mere medgørlig over for den brede del af Folketinget, som ikke vil afskaffe paragraffen helt, og tage et lidt mindre skridt denne gang, men ikke engang det har kunnet slå et hul i muren, som åbenbart er stillet op, når det gælder denne indskrænkning af ytringsfriheden.