runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Niels Helveg Petersen (RV), 2009-03-26:
Jeg sagde faktisk ikke noget om den positive udvikling i Tyrkiet.
Jeg sagde, at det ville være et tilbageslag for de progressive kræfter i Tyrkiet, hvis EU smækkede døren i for næsen af Tyrkiet.
Det var det, jeg sagde.
Udviklingen i Tyrkiet er ikke entydigt gået i den rigtige retning.
Der sker mange ting i Tyrkiet, som er positive, og ikke mindst skal vi være opmærksomme på, at tyrkisk økonomi altså er en meget, meget stærk og meget levende økonomi, der jo helt og fuldt lever op til de krav, man økonomisk set kan stille til et medlem af EU.
Men det er ikke entydigt positivt.
Der er store spændinger i Tyrkiet, og der er undertiden tilbageslag.
Jeg kan jo bare ikke se, at det skulle være noget specielt tilbageslag, at den tyrkiske højesteret blander sig i det her og siger, hvad de mener om regeringspartiet.
Det er da tværtimod et udtryk for en vis styrke, for demokratisk styrke, at der er en domstol, der kan gå på tværs af den siddende regering.
Det er jo et princip, vi jo altså også hylder i Danmark, selv om det ikke står i den danske grundlov.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-03-26:
Hr. Helveg Petersen omtalte den positive udvikling i Tyrkiet, som den igangværende optagelsesproces har afstedkommet.
Der vil jeg bare gerne spørge, om hr. Niels Helveg Petersen betragter det som entydigt positivt for det tyrkiske demokrati, at det parti, AKP, hvis program og ledelse er blevet kendt i strid med forfatningens sekulariseringsprincipper, tordner frem.
Ved de seneste valg, parlamentsvalg, præsidentvalg og forventelig også på søndag til lokalvalg, har det pågældende parti vundet mere og mere terræn.
Og når partiet samtidig altså ved forfatningsdomstolen er blevet kendt i strid med de demokratiske grundprincipper i Tyrkiet selv, er det så udtryk for, at Tyrkiet bevæger sig i den rigtige retning?
Niels Helveg Petersen (RV), 2009-03-26:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til udenrigsministeren.
Jeg var meget enig i de betragtninger, som udenrigsministeren fremførte.
Og lad mig sige med det samme, at jeg og Det Radikale Venstre selvfølgelig kan stemme for det af hr. Michael Aastrup Jensen fremsatte forslag til vedtagelse, som er genbrug, men som jo på en udmærket måde stadig væk er rigtigt.
Det er sagt hele vejen igennem i denne debat: Tyrkiet opfylder i dag ikke betingelserne for medlemskab.
Tyrkiet opfylder ikke Københavnskriterierne, og det ved tyrkerne godt selv; det ved man selvfølgelig, det ved vi i EU.
Og først når Tyrkiet opfylder Københavnskriterierne, kan der blive tale om medlemskab.
Det vil sige, at det Tyrkiet, der engang bliver medlem, er et andet Tyrkiet end det, vi kender i dag.
Man skal også se mulighederne, og man skal ikke mindst se på de muligheder, der ligger i et tyrkisk medlemskab i forhold til at stabilisere et af de mest urolige hjørner i verden.
Et Tyrkiet, der opfylder Københavnskriterierne, er medlem af EU og er medlem af NATO, kan have en i høj grad stabiliserende rolle at spille i dette urolige hjørne af verden.
Bl.a. kan det også have betydning for udviklingen i Mellemøsten, da Tyrkiet jo traditionelt, på trods af at det altså overvejende er et muslimsk land, har et rigtig godt forhold til Israel.
Perspektivet om EU-medlemskab er en stor støtte til de kræfter i Tyrkiet, der ønsker demokratisering og ønsker modernisering af det tyrkiske samfund.
At smække døren i for Tyrkiet ville have meget negative følger for den politiske, demokratiske udvikling i Tyrkiet, det er jeg helt overbevist om.
Og lad mig så sige, at vi aldrig her i Danmark har afholdt folkeafstemninger, når vi skulle optage nye medlemmer i EU, og det synes jeg heller ikke kan komme på tale, når det drejer sig om Tyrkiet.
Så undrede jeg mig over en enkelt bemærkning fra hr. Jesper Langballe i debattens forløb.
Hr. Jesper Langballe sagde, at historien bevæger sig langsomt.
Jeg må altså sige, at min oplevelse af historiens gang inden for de sidste 18 år, siden 1990, ikke er, at historien har bevæget sig langsomt, men at historien har bevæget sig utrolig hurtigt.
Især når det drejer sig om udvidelse af de vesteuropæiske institutioner, især når det drejer sig om udvidelsen af EU og udvidelsen af NATO, har vi igennem de sidste 18 år oplevet en revolutionær udvikling i Europa.
Europa ser i dag fuldstændig anderledes ud, end det gjorde i 1990, da kommunismen brød sammen, så jeg undrede mig lidt over den, synes jeg, historieløse betragtning.
Helle Sjelle (KF), 2009-03-26:
Det kan nogle gange være lidt svært, fordi spørgsmålene går i alle mulige og umulige retninger, men jeg skal dog gøre mit bedste.
Jeg synes bestemt ikke, at EU skal lade være med at stille krav eller stille Tyrkiet i udsigt, at de eventuelt på et tidspunkt kan blive medlem.
Jeg synes bare også, at det er nødvendigt og væsentligt at sige til Tyrkiet: Der er nogle krav, som I bliver nødt til at leve op til, og de krav slækker vi ikke på, heller ikke selv om I synes, at det er nogle besværlige krav; hvis I vil være med i det her fællesskab, så er der nogle krav, som I er nødt til at leve op til.
Hvis Tyrkiet, og det synes jeg da er væsentligt, vælger at sige, at de ikke vil leve op til kravene og ikke vil være med, er det jo Tyrkiets valg.
Det er jo ikke sådan, at vi fra EU siger, at vi under alle omstændigheder vil have Tyrkiet med.
Det er da i høj grad også op til dem selv, om de ønsker at leve op til de krav.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-03-26:
Jeg er ked af at have stillet et spørgsmål uden for det på forhånd skrevne manuskript, men jeg vil alligevel gerne gentage det.
Lad os nu lade være med at fokusere på, om Tyrkiet kommer med eller ej.
Lad os nu fokusere på, hvilken betydning det har for Tyrkiet, at man bliver ved med at sige til tyrkerne, at de på et eller andet tidspunkt, når de opfylder kriterierne, kommer med, og at man så bliver ved med at komme med nye kriterier.
Lad os prøve at fokusere på, hvordan det bliver modtaget i den tyrkiske offentlighed og den tyrkiske debat, at man hele tiden stiller krav, som jo i hvert fald i forhold til kønnenes ligestilling, demokrati, ytringsfrihed - i parentes bemærket Muhammedtegninger - og en lang række andre ting bliver betragtet som en fornærmelse, altså som noget, der gør, at de bevæger sig længere væk fra EU.
Er det noget, der fremmer den broderlighed imellem Danmark og EU og Tyrkiet, som Det Konservative Folkeparti og sådan set også Dansk Folkeparti gerne vil have, eller er det i virkeligheden noget, der gør, at parterne rykker længere væk fra hinanden?
Jeg håber, at fru Helle Sjelle kan bevæge sig lidt ud over det, hun sagde i sin ordførertale, og også svare på det, som jeg spørger om.
Helle Sjelle (KF), 2009-03-26:
Det er åbenbart overhovedet ikke overflødigt, at vi skal gentage det gang på gang, for det lader jo ikke til, at Dansk Folkeparti har forstået budskabet, men vi gentager det gerne en gang til: Vi mener ikke, at Tyrkiet skal være medlem af EU, før Tyrkiet er klar til EU, og før EU er klar til Tyrkiet.
Det vil sige, at Tyrkiet skal leve op til de krav, der bliver stillet.
Det er det, der er budskabet herfra, og det vil det også være de næste gange, Dansk Folkeparti rejser de her debatter om Tyrkiets udvikling.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-03-26:
Jeg skal bare forstå det helt rigtigt.
Når AKP, altså regeringspartiet, får dom fra den tyrkiske forfatningsdomstol for at være islamistisk, og når dette islamistiske parti, som altså indskrænker minoriteters rettigheder, indskrænker kvinders rettigheder, sætter begrænsninger i næringsdrivendes mulighed for f.eks. at sælge alkohol osv. og altså gennemfører et islamisk program, får stadig større opbakning i befolkningen, er det en god, sund og demokratisk udvikling?
Hanne Agersnap (SF), 2009-03-26:
Jo, og mange tak til spørgeren, fordi han formulerer det så pænt
Jeg prøvede netop at sige, at jeg synes, vi skal fokusere på, hvor de demokratiske bevægelser, de demokratiske holdninger er i Tyrkiet, og ikke på, hvor de islamiske og sekulære bevægelser er.
Per Clausen (EL), 2009-03-26:
Jeg vil bare spørge fru Hanne Agersnap, om hun ikke er enig med mig i, at forsøget på at opstille en hovedmodsætning mellem de sekulære og de islamistiske i forhold til Tyrkiet jo netop skygger for den interessante debat, hr. Søren Krarup prøvede at rejse her til sidst, nemlig om, hvorvidt der foregår en demokratisk udvikling eller ej i Tyrkiet?
Det, vi burde diskutere og interessere os for, burde jo være, hvordan vi udviklede demokratiet, hjalp de demokratiske kræfter i Tyrkiet med at udvikle demokratiet.
Hanne Agersnap (SF), 2009-03-26:
Det er i hvert fald ikke et demokrati, som jeg ønsker det.
Der mangler pluralisme, der mangler ytringsfrihed, menneskerettigheder; der er en masse problemer, som bl.a. er nogle af dem, man sætter op i processen og i debatterne med EU-Kommissionen med henblik på optagelse, sådan at Tyrkiet netop kan udvikle sig til det pluralistiske demokrati, som medlemsstaterne i EU er.
Søren Krarup (DF), 2009-03-26:
Så vil jeg være så fræk at fortsætte med den spændende debat med de radikale unge mennesker, for der blev Tyrkiet nemlig også nævnt som eksempel på et demokrati, og der var jeg altså også så fræk at spørge dem: Kender I noget til Kemal Atatürk?
Kender I noget til det, han foretog med Tyrkiet i 1923?
Det var nemlig nok, kan man sige, et sekulært styre, men det var et militærdiktatur, dvs. at der var en ophævelse af enhver form for demokrati.
Og det eksisterer jo for så vidt heller ikke i dag.
Forholdet er jo, at 98 pct. af Tyrkiets befolkning er muslimer, og dog skal de af militærdiktaturet hensættes i en tilstand, hvor de ikke må have lov til at udtrykke det.
Vil fru Hanne Agersnap ikke give mig ret i, at Tyrkiet heller ikke er noget som helst eksempel på et demokrati?
Hanne Agersnap (SF), 2009-03-26:
Jeg kan ikke stå her på talerstolen og i tankerne gennemgå alle lande, men det kan godt være, at Tyrkiet er det nærmeste, vi kommer.
Jeg må indrømme, at jeg ikke lige kan få tænkt det igennem i denne pressede situation.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-03-26:
Jeg synes, at det er meget skarpsindigt lige til sidst at få slået fast, at Tyrkiet ikke kan blive medlem af EU, før Tyrkiet er klar!
Jeg går ud fra, at det må være et krav, der gælder for alle europæiske lande, ellers ville der i hvert fald være noget mærkeligt over det, og derfor er det måske i virkeligheden også lidt overflødigt at gentage det og gøre det til et så gennemgående argument i hele sin retorik.
Jeg tror så aldrig, at Tyrkiet bliver medlem, fordi Tyrkiet i øjeblikket bevæger sig i den helt gale retning.
Landet er i gang med en islamisering fra top til bund, og det er i virkeligheden det, der er det dybt bekymrende, for hvordan reagerer Tyrkiet på de forhandlinger, der i øjeblikket finder sted?
Sagen er jo den, at hvis man orienterer sig i de tyrkiske medier, i den tyrkiske debat, kan man se, at de krav, som EU stiller til Tyrkiet med hensyn til ligestilling, menneskerettigheder, demokrati, ytringsfrihed osv., helt generelt for mange tyrkere virker som en rød klud i ansigtet.
De betragter det nærmest som en fornærmelse mod den nationale stolthed.
Derfor er spørgsmålet ikke så meget, om Tyrkiet nogen sinde bliver medlem - det tror jeg faktisk aldrig nogen sinde sker - men derimod, hvilken skadevirkning det har på samarbejdet og naboskabet mellem EU og Tyrkiet, at man bliver ved med at bilde folk ind, at de kan få noget, som de tydeligvis ikke selv vil levere det nødvendige for at gøre sig klar til at få.
Niels Helveg Petersen (RV), 2009-03-26:
Det har jeg ikke sagt noget som helst om.
Men det, som jeg mener man skal lægge mærke til, er, at oppositionen til regeringspartiet jo er en meget splittet opposition, som består af mange forskellige grupper.
Den består af kemalister, den består også af meget konservative islamistiske kredse, som er imod den modernisering, der rent faktisk sker i det tyrkiske samfund i dag.
Så styrken for regeringspartiet er ikke først og fremmest, at det er et parti, der er islamisk og bekender sig til det, men at det også er et parti, der forsøger at modernisere Tyrkiet.
Michael Aastrup Jensen (V), 2009-03-26:
Nu tror jeg ikke, at Dansk Folkepartis EU-ordfører helt kan lægge mig i munden, at jeg ikke havde en rimelig skarp kurs over for et eventuelt kommende EU-medlemskab for Tyrkiet.
Det var også derfor, at jeg som en servicemeddelelse læste vedtagelsen fra 2006 op, hvis nu nogen skulle have glemt den, for der siger vi jo, at det er en åben proces
resultatet er ikke givet på forhånd - at regeringen skal føre en stram og forsvarlig forhandlingsproces osv.
Det er altså ord, hvor vi klart siger, at Københavnskriterierne skal opfyldes fra Tyrkiets side, at man generelt skal stramme op i forhold til demokratiske spilleregler osv.
Og som jeg også sagde i ordførertalen, mener vi faktisk fra Venstres side, at der er rigtig lang vej til målstregen endnu.
Så er der selvfølgelig to måder, man kan gribe det an på: Skal vi så bare lade være med at tænke mere over det, eller skal vi prøve at holde dem på sporet og kæmpe for, at de når i mål?
Det er det, vi lægger op til fra Venstres side.
Per Stig Møller (KF), 2009-03-26:
Jeg vil anfægte hr. Søren Krarups manglende litterære viden.
Karen Blixen skrev desværre nogle meget dårlige artikler, som hr. Søren Krarup nævner, »Breve fra et land i krig«, hvor hun desværre - hvad der senere er blevet beklaget fra hendes side - kom til at være alt for venlig over for Nazityskland.
Så hr. Søren Krarup har faktisk ikke fattet ret meget, for det var faktisk venligt ment fra Karen Blixens side.
Så derfor synes jeg faktisk, det var lidt uheldigt.
Så kan vi diskutere udlægningen.
Men det er den udlægning, der er den almindelige af Blixens »Breve fra et land i krig«.
Hvad Chamberlain angår, var det, hr. Søren Krarup sagde, jo for så vidt fra en diskussion med hr. Morten Messerschmidt.
For pointen var jo, at hr. Morten Messerschmidt stod og sagde, at jeg stod der og viftede med et blad og troede, at jeg havde fået fred med Tyrkiet, som Chamberlain mente, at han havde fået det det Tyskland.
Så tag nu den diskussion selv med hr. Morten Messerschmidt.
For det var hr. Morten Messerschmidt, jeg svarede, og der siger jeg, at hvis der havde været 35 kapitler, Hitler skulle opfylde, så havde vi ikke haft anden verdenskrig.
Søren Krarup (DF), 2009-03-26:
Jeg hørte, at udenrigsministeren dumpede hr. Morten Messerschmidt i historie.
Ja, nu får jeg lyst til at dumpe udenrigsministeren.
Chamberlain var den, der opsøgte Hitler.
Hitler ønskede ikke at modtage ham; Hitler var helst fri for det.
Hitler var senere vred over, at han var blevet forhindret i at få startet krigen på et tidspunkt, hvor han selv ønskede det, fordi Chamberlain løb ham på dørene.
Og det vil sige, at der heller ikke fra Chamberlains side har været det ringeste håb om, at han kunne ændre Hitler.
Hitler var simpelt hen massiv og ville have den krig for enhver pris.
Hitler var totalitær, og det er måske, fordi vi har at gøre med et totalitært system i islam, som gør, at Tyrkiet heller ikke er nem at flytte.
Jeg har andetsteds citeret Karen Blixen, der nævner, at skal hun finde en parallel til nazismen - det skriver hun i 1940 - så ved hun ikke noget bedre end den unge islamisme, og det er jo, fordi det er to af samme støbning.
Dermed er jo sagt, at enhver tro på, at man kan omvende, at man kan europæisere Tyrkiet som et muslimsk land, i hvilket 98 pct. er muslimer, er fuldstændig uhistorisk.
Per Stig Møller (KF), 2009-03-26:
Det er jeg fuldstændig enig med hr. Qureshi i.
Kamal Qureshi (SF), 2009-03-26:
Jeg vil godt følge lidt op på udenrigsministerens spor.
Jeg har læst i metroXpress i dag, at hvis tyrkerne ikke støtter statsministerens kandidatur til posten som NATO's generalsekretær, smadrer de deres chancer for at komme med i EU.
Så jeg vil egentlig gerne spørge udenrigsministeren: Det kan vel ikke være sådan nogle ting, der skal afgøre det?
Det er vel demokratiet, og det er vel menneskerettighederne, og det er vel Københavnskriterierne, som er afgørende for, hvorvidt Tyrkiet kan komme ind i EU eller ej.
Jeg spørger selvfølgelig lidt polemisk, fordi jeg jo simpelt hen synes, det må forvirre befolkningen, når det indtryk gives, at det sådan er alle mulige mærkelige ting, der skal være afgørende for, hvorvidt Tyrkiet kan blive optaget i EU eller ej, altså at det oven i købet er, hvorvidt de nu kan støtte statsministerens kandidatur til posten som NATO's generalsekretær, og ikke, som vi netop her har slået fast flere gange, at det altså er, hvorvidt Tyrkiet kan leve op til Københavnskriterierne, hvorvidt Tyrkiet kan leve op til det, der diskuteres om menneskerettigheder og kvinders rettigheder og nogle af de udviklingstrin, som flere af partierne her har talt om.
Niels Helveg Petersen (RV), 2009-03-26:
De love, der gælder i Tyrkiet, er de love, der vedtages af et demokratisk valgt parlament, som har en regering, som er i overensstemmelse med parlamentets flertal.
Sådan bliver lovgivning til i Tyrkiet, og det er jo netop også derfor, at det giver mening for vestlige regeringer at lægge pres på den tyrkiske regering for at opfylde Københavnskriterierne og for at gøre fremskridt i demokratisk henseende.
Søren Krarup (DF), 2009-03-26:
Det helt elementære er jo, at der ikke kan være demokrati, hvor der er en hellig lov, som omstøder folkets beslutninger.
Og sådan er det i islam.
Nu forlanger jeg ikke, at hr. Niels Helveg Petersen skal have dybt kendskab til kirkehistorie, til teologi, men det er faktisk det, der er kernen i sagen.
Der er ikke mulighed for et demokrati, hvor de hellige love skal bestemme og det er præsterne, der giver loven.
Men jeg vil godt stille hr. Niels Helveg Petersen et spørgsmål.
Hvis det er sådan, at demokratiet går frem, det vil sige, at folkets flertal får sin vilje, så bliver landet jo totalt islamisk, for 98 pct. af tyrkerne er muslimer.
Hvis det bliver sådan, at militærdiktaturet beholder magten, undertrykkes befolkningen, men så får man måske lidt mere i retning af det, man kalder en sekulær stat.
Hvad er egentlig fremskridt for demokratiet?
Er det et fremskridt for demokratiet, at de 98 pct. undertrykkes, og hr. Erdogans døtre må sendes til USA for at kunne bære tørklæde under deres uddannelse, eller er det et fremskridt for demokratiet, at militærdiktaturet hersker?
Niels Helveg Petersen (RV), 2009-03-26:
Jeg tror ikke, der findes et demokrati i et muslimsk land, som jeg sådan uden videre ville kalde demokratisk.
Det mener jeg ikke.
Men jeg tror, at man er nødt til samtidig at sige, at når tyrkerne går til valg, er det demokratiske valg.
Det en demokratisk proces, der fører til udpegelsen af deres regering.
Men så er der jo en række træk i det tyrkiske samfund, som jeg er kritisk over for.
Jeg er i øvrigt også meget kritisk over for den massive og helt overdrevent store militære tilstedeværelse, tyrkerne har på det nordlige Cypern.
Det er der ingen grund til ikke at være kritisk over for, så det er ikke, fordi der ikke er kritikpunkter, men man må erkende, at der holdes valg, som er demokratiske, og der udpeges en regering, som er i overensstemmelse med valgets resultat.
Søren Krarup (DF), 2009-03-26:
Til et spørgsmål fra Radikal Ungdom vedrørende muligheden for at skabe et demokrati i Afghanistan, spurgte jeg netop jeg har nævnt det tidligere i dag - om der findes noget muslimsk demokrati i verden?
Niels Helveg Petersen (RV), 2009-03-26:
Tak hr. formand.
Jeg skulle lige huske, hvad der egentlig blev spurgt om, og nu tror jeg, at jeg har det.
Jeg mener, at der sker store forandringer i Tyrkiet, og har været slået af, hvor store forandringer der faktisk sker.
Der er en afgrund til forskel på den demokratiske regering, vi har i Tyrkiet, og så præsteskabet i Iran f.eks. Selv om de ligger i nærheden af hinanden og de begge er muslimske lande, er der jo kæmpe, kæmpe forskel.
Det tåler ikke sammenligning, og derfor bør man nuancere sin vurdering af disse forhold.
Jesper Langballe (DF), 2009-03-26:
Jeg begriber det simpelt hen ikke.
Hvad er det for nogen opfattelser i Tyrkiet, der flytter sig i en i hr. Niels Helvegs øjne ønskelig retning?
Har hr. Niels Helveg ikke opdaget, at Tyrkiet er undervejs til, i endnu højere grad end det nogen sinde har været, at blive en islamisk betonstat.
Må jeg stille det spørgsmål, som jeg stillede til hr. Michael Aastrup Jensen: Hvad er det for en tidshorisont, hr. Niels Helveg arbejder med?
Er det i løbet af 30, 100, 200, 300 år, at der er mulighed for, at Tyrkiet opfylder Københavnskriterierne?
Niels Helveg Petersen (RV), 2009-03-26:
Jeg takker så for erkendelsen af, at udviklingen i Europa omkring udvidelsen af EU og NATO siden 1990 altså er gået meget hurtigt.
Det er vi så enige om, sådan må jeg forstå indlægget.
Hvad de lange bevægelser angår, tror jeg, at det, der sker i Tyrkiet i dag, ikke mindst på det økonomiske område, hvor der er en meget stærk modernisering i gang, er noget af det, der flytter Tyrkiet og flytter opfattelserne i Tyrkiet.
Det er min vurdering.
Jesper Langballe (DF), 2009-03-26:
Hr. Niels Helveg Petersen finder mig historieløs, fordi jeg sagde, at historien går ufattelig langsomt.
Nu er der jo forskel på historie og historie.
Der er jo krusningerne på vandoverfladen.
Så er der de store, store langsomme bevægelser.
Jeg nævnte som eksempel, at Muhammed er halvandet tusind år gammel, at islam stort set ikke har bevæget sig, siden islam er noget af det mest ubevægelige, der findes.
Dog kom der så et tilbageslag i Tyrkiet i 1920'erne under Kemal Atatürk.
Nu er det så igen på vej den anden vej, hvilket vel i og for sig kun er et vidnesbyrd om, at Kemal Atatürks reformer egentlig ikke var noget, der havde folkesjælen med sig.
Man kan ikke, som han troede, sådan rive sjælen ud af et folk, og det viser sig altså nu.
Så nu bevæger det sig i den urgamle retning.
Det var den historie, den store historie, den gamle historie, den langsomme historie, der går så tilpas sindigt.
Søren Krarup (DF), 2009-03-26:
Jeg havde i søndags den spændende oplevelse at være inviteret til et møde hos Radikal Ungdom, hvor jeg diskuterede forsvarspolitik med hr. Morten Helveg Petersen.
Det var meget hyggeligt og fredeligt, men på et tidspunkt kom vi naturligvis til at tale en del om Afghanistan, dvs. om muligheden for at Danmark med sin indsats dér kunne skabe et demokrati, hvad jeg betvivlede.
Jeg får lyst til i forlængelse af det, fru Hanne Agersnap har sagt hidtil, at spørge hende: Vil fru Hanne Agersnap fortælle mig, om der findes noget muslimsk demokrati i denne verden?
Hanne Agersnap (SF), 2009-03-26:
Jeg vil godt sige, at vi ikke er bange for vælgerne.
Vi kan sagtens gå ud og argumentere, men problemet er, om vi får en debat, der afspejler det afstemningstema, der bliver.
For det kan blive sådan en trussel om en kæmpe indvandring, altså forskellige vurderinger af fremtiden, som vil være svære for befolkningen at vurdere på baggrund af sådan en optagelsestekst.
F.eks. gælder det for de lande, vi senest har optaget, at Schengen jo er udskudt, og at der er betingelser kombineret med optagelserne.
Det vil blive svært at vurdere, og så vil det blive sådan en slags: »hvem tror det ene, hvem tror det andet-kampagne.«
Den kan være svær at få til at blive frugtbar.
Yildiz Akdogan (S), 2009-03-26:
For det første mener jeg ikke, at jeg råbte juhu.
For det andet vil jeg også sige, at AKP-partiet heldigvis ikke blev lukket.
I min indledning refererede jeg til et land, der engang havde nogle regler, der kan få os til at ryste på hovedet i dag - Irland.
Men situationen en anden i dag.
Bolden ligger hos tyrkerne, det gør hastigheden også.
Så skulle vi ikke lige vente og se, hvordan og hvorledes det går, inden vi på forhånd dømmer dem ude?
Morten Messerschmidt (DF), 2009-03-26:
Tak for betragtningerne.
Jeg tror bare, jeg vil nøjes med at spørge - nu hvor fru Yildiz Akdogan altså tilslutter sig det forslag til vedtagelse tilbage fra midten af 2006 - om hun ikke isoleret betragtet kan se det som et problem, at den regering, som EU i øjeblikket forhandler med, er blevet kendt forfatningsstridig ved Tyrkiets forfatningsdomstol og altså har fået straffe derefter, det vil sige fået nedsat sit statstilskud osv. Gør det ikke bare for nogle Socialdemokrater, at man måske lige tænker sig om en ekstra gang, inden man går ud og råber juhu over den forhandlingsproces, som jeg forstår, at fru Yildiz Akdogan er en varm tilhænger af?