Christine Antorini (S), 2014-04-10:
og sådan set også sige tak for, at ordførerne er kommet ind på og på forskellig vis har nævnt, at der jo er en bekymring.
For den hører vi om, når vi er udeomkring.
Der bliver spurgt: Er vi sikre på, at den specialviden, der er om meget sårbare børn og unge, ikke bare forsvinder?
Dermed udtrykkes der også en bekymring for, hvordan man håndterer det, vi jo har kunnet se er sket bl.a. efter kommunalreformen, nemlig at der er kommet et faldende elevtal og med det så en frygt for, at der så kommer til at ske en afspecialisering.
Det, som lovforslaget her gør på det specialiserede område inden for undervisning, er at stramme op, sådan at vi faktisk er sikre på, at den særlige og specielle viden, der er, bliver styrket via den nye koordinerende struktur, hvor VISO får en helt ny rolle i at sikre, at der er den faglige viden, som alle jo kan trække på landsdækkende, men der er også det supplerende, at hvis det vurderes, at der er nogle steder, hvor et konkret højt specialiseret fagligt miljø ikke vil kunne løftes på anden vis end via den landsdækkende institution, der er, så vil det være muligt, at Socialstyrelsen kan give et driftspålæg, sådan at en kommune eller en region pålægges et driftansvar for at opretholde eller videreføre et tilbud.
Det vil så i givet fald ske i en dialog med Undervisningsministeriet.
Det betyder, at vi faktisk prøver at gøre noget på begge områder, nemlig både at sikre et stærkt fagligt miljø via VISO, som alle kan trække på, men også at man vil kunne have et helt specialiseret miljø et konkret sted i landet der, hvor der er behov for det, hvis det vurderes, at det er det rigtige at gøre.
Det her bygger også, som flere har sagt, på et syn på vores børn og unge, som går ud på, at selv om de har brug for vidtgående specialiserede undervisningstilbud, så er det nogle gange det bedste, at det kommer tættere på dem, altså der, hvor de er.
Det er en del af den generelle inklusionsdagsorden, vi har i øjeblikket, at det altså er vigtigt for børn og unge, at de kan være i deres lokalområde med deres familie, med deres venner.
Der, hvor de har den forankring, kan de så få et læringstilbud – og det er selvfølgelig vigtigt – der passer til dem.
Her går vi ind og giver et mere differentieret tilbud, der giver mulighed for, at man også kan blive i sit lokale område, og at der er den særlige viden, der skal være.
Så vi er meget optaget af, at det, vi har kunnet se nogle steder med en afspecialisering, skal stoppes, og i stedet for skal vi styrke de særlige faglige miljøer, der skal være på det her område.
Jeg kan godt forstå, at nogle af de organisationer og handicapgrupper, der repræsenterer nogle af de børn og unge, vi taler om, er bekymret for, at det her ikke er tilstrækkeligt.
Men jeg føler mig nu meget overbevist om, at det, der sker, er, at vi simpelt hen bremser den udvikling, der har været, hvor vi jo ikke kunne forhindre, at der var færre elever, der kom i tilbuddene.
Til gengæld arbejder vi systematisk på, at den viden også fortsat vil være til stede, så man kan trække på den.
Det, vi konkret er i gang med, er en kortlægning af alle de specialiserede undervisningstilbud, så vi har et godt overblik over, hvor de forskellige vidensmiljøer er, hvilket jo også skal bruges som underlag til at styrke VISO med den nye opgave, de får her.
Med de ord vil jeg sige tak for de kommentarer, der er kommet.
Jeg er sikker på, at det er noget, vi alle sammen vil være opmærksom på at følge, fordi vi faktisk er optaget af, at de børn og unge, vi snakker om her, når vi taler om specialiseret undervisning, får et godt tilbud, sådan at de får lige så gode chancer som andre for at komme videre i livet.