runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Josephine Fock (ALT), 2016-02-26:
Altså i min optik er det højt – ud fra hvordan den tidligere offentlighedslov var.
Det giver jo et signal om, at man i hvert fald bruger de nye paragraffer meget, meget aktivt og uden en konkret vurdering.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-02-26:
Jeg skal bare spørge om det med meroffentlighed, for jeg mener ikke, at man kan konkludere, som ordføreren gør.
Det ved vi jo ikke, for vi har ikke set de ting, der ikke er blevet givet meroffentlighed i.
Den mulighed får Ombudsmanden.
Ombudsmanden kan se, hvad det er, man har besluttet sig for ikke at give meroffentlighed i.
Det kan vi andre jo ikke.
Så en ud af fem kan være mange, det kan også være få.
Vi ved det ikke.
Pelle Dragsted (EL), 2016-02-26:
Jamen som vi også sagde, dengang lovforslaget blev behandlet, syntes vi jo faktisk, at der fandtes et rum i den gældende lovgivning, som gav de her muligheder.
Og det lykkedes jo heller ikke forligspartierne at give et eneste eksempel på, hvor det var, man havde haft brug for det her lukkede rum, men ikke havde kunnet bruge det – på trods af utallige spørgsmål i Folketinget, i tv-debatter og alle mulige andre sammenhænge.
Jeg synes egentlig ikke, at ansvaret påhviler os.
Ansvaret påhviler de partier, som har indført en lovgivning, som lige nu begrænser borgernes muligheder for at føre tilsyn med regeringen og dermed også føre tilsyn med, om der f.eks. bliver begået magtmisbrug.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-02-26:
Hvorfor kan vi så ikke få et bud på, hvordan man kan formulere bestemmelsen klart, præcist og umisforståeligt?
Martin Lidegaard (RV), 2016-02-26:
Det er meget, meget enkelt, for det er næsten gjort allerede.
Og det største mysterium af dem alle i den her sag er for mig at se, hvordan Dansk Folkeparti har kunnet lade sig snøre ind af regeringen på det her område.
For jeg kan ikke se, at Dansk Folkeparti får noget som helst ud af det.
Jeppe Jakobsen (DF), 2016-02-26:
Men det er ikke noget svar på spørgsmålet om, om der bliver skabt klarhed over situationen og man får et fyldestgørende billede af den, hvis disse dokumenter bliver fremlagt.
Det, man vil her, svarer lidt til at gå i teatret og kun se anden akt ud af fem, hvorefter man konkluderer, hvad hele teaterstykket handler om.
Det vil jo ikke give et fuldstændigt billede af situationen, og derfor vil det her beslutningsforslag ikke bidrage til det mål, som Radikale Venstre påstår at kæmpe for, nemlig fuldstændig klarhed.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-02-26:
Jeg vil gerne fortsætte, hvor min kollega slap.
Altså, jeg går ud fra, at Socialdemokraterne har en ambition om på et eller andet tidspunkt at komme i regering igen, og det her vil jo kunne danne præcedens.
Trine Bramsen (S), 2016-02-26:
Nej, nybruddet her står Venstre jo selv for.
Nybruddet i dansk politik er, at man har valgt at nedlægge en kommission.
Det er mig bekendt ikke sket tidligere i dansk politik.
Vi giver Venstre en mulighed for, at den situation, som hr. Torsten Schack Pedersen påpeger, kan undgås.
Vi kan vælge at genoprette Irak- og Afghanistankommissionen, og det stiller Socialdemokratiet et ændringsforslag om.
Og hvis Venstre ikke stemmer for det, er det Venstre selv, der bringer sig i den her situation.
Torsten Schack Pedersen (V), 2016-02-26:
Nu spørger jeg jo, ud fra hvordan forslaget ligger.
Og jeg kan forstå på ordførertalen, at hvis der ikke er flertal for det ændringsforslag, man påtænker, så vil man støtte beslutningsforslaget, som det ligger.
Jeg indrømmer, at der er mange ting, jeg synes kunne være enormt underholdende at få adgang til.
Jeg tror, at papirerne om den tidligere regerings diskussioner om en betalingsring kunne være enormt underholdende.
Men er fru Trine Bramsen ikke enig i, at det ville være et nybrud, at vi ikke plejer at arbejde sådan, og at en vedtagelse af beslutningsforslaget på det her punkt ville skabe en helt ny situation?
Trine Bramsen (S), 2016-02-26:
Der skal ikke herske tvivl om, at vi hellere så, at kommissionen blev genoprettet, og at den så ville kunne behandle de her dokumenter i al fortrolighed.
Og derfor giver Socialdemokraterne også Venstre det meget generøse tilbud, at vi sammen kan vælge at genoprette Irak- og Afghanistankommissionen.
Torsten Schack Pedersen (V), 2016-02-26:
Jeg skal høre den socialdemokratiske ordfører, om en vedtagelse af beslutningsforslaget, som det foreligger, ville betyde, at interne regeringspapirer og covers til brug i regeringens koordinationsudvalg ville skulle offentliggøres; og om den socialdemokratiske ordfører mener, det er hensigtsmæssigt, at et flertal i Folketinget kan pålægge en regering at offentliggøre interne papirer fra en tidligere regering.
Trine Bramsen (S), 2016-02-26:
Der er tale om et nybrud i dansk politik, i og med at man vælger at nedlægge en kommission.
Det stiller os ganske rigtigt i en helt usædvanlig og hidtil ikke set situation, så derfor medgiver jeg ikke, at det danner præcedens.
For det her handler om, at man nedlægger en kommission, der endnu ikke har færdiggjort sit arbejde.
Det er jo det, der er udgangspunktet for, at vi står her i dag, og det er det, der er udgangspunktet for, at vi er kommet så vidt, at vi skal diskutere udlevering og offentliggørelse af dokumenter.
I Socialdemokratiet så vi helst, at Irak- og Afghanistankommissionen fik lov til at gøre sit arbejde færdigt.
Krig er en alvorlig sag, og når der tilmed er tvivl om grundlaget for at gå i krig; når ministre fra Venstreregeringen kommer med citater som »vi gik i krig, fordi der var masseødelæggelsesvåben; den begrundelse var forkert, slut«, eller endnu mere opsigtsvækkende kommer med referencer til hr. og fru Pedersen i Rødding og deres holdning til, hvorvidt der var masseødelæggelsesvåben eller ej, så er der noget, der tyder på, at det her skal undersøges til bunds.
Som sagt er krig en alvorlig sag set med Socialdemokratiets briller, og derfor er det afgørende, at vi lærer af vores erfaringer.
Det er det, en kommission kan.
Den kan undersøge dokumenter i fortrolighed.
Det var alene regeringens og de borgerlige partiers beslutning at nedlægge Irak- og Afghanistankommissionen før tid.
Det var ikke Socialdemokratiets beslutning, det var ikke andre røde partiers beslutning, og det er ikke tidligere sket, at en kommission er blevet nedlagt, før den havde gjort sit arbejde færdigt.
Derfor er der her tale om en meget usædvanlig situation.
Jeg vil igen gerne understrege, at vi klart havde foretrukket, at kommissionen fik lov til at gøre sit arbejde færdigt.
Vi vil derfor med et ændringsforslag give regeringen mulighed for at lade Irakog Afghanistankommissionen genopstå.
Han brugte formuleringen »som vi kender den«, og det tager vi selvfølgelig gerne en diskussion om.
Men der skal ikke herske tvivl om, at vores ønske er, at vi genopretter kommissionen.
Hvis regeringen derimod ikke vil tage imod tilbuddet om at genoprette Irak- og Afghanistankommissionen, bakker vi op om forslaget, som ligger her, og som sikrer offentliggørelse af ikkeklassificerede dokumenter.
For ønsket om at blive klogere på den danske krigsdeltagelse og baggrunden for denne er jo ikke ændret, politisk spørgsmål eller ej.
Vi vil lære af vores deltagelse i krigene, for krig er en alvorlig sag.
Vi vil kende grundlaget for beslutningen om den danske deltagelse i Irakog Afghanistankrigene.
Det er jo helt usædvanligt, at man vælger at nedlægge en kommission, men det ændrer ikke ved, at vi gerne vil være klogere, vi vil gerne lære til en anden gang.
Med de ord skal jeg meddele, at vi Socialdemokrater helst ser en genoprettelse af Irak- og Afghanistankommissionen.
Søren Pind (V), 2016-02-26:
Det ville være mærkeligt, hvis jeg pludselig nu sagde, at jeg har fortrudt, at jeg underskrev den beslutning, som et flertal i Folketinget i øvrigt understøtter, nemlig nedlæggelse af Irak- og Afghanistankommissionen.
Jeg har sådan set brugt en hel tale på at redegøre for synspunktet om, at den nu er nedlagt, og hvorfor den er nedlagt.
Så nej, det fortryder jeg ikke.
Rune Lund (EL), 2016-02-26:
Men vi har jo en generel debat i dag om, hvorvidt det var en god eller en dårlig idé at nedlægge Irak- og Afghanistankommissionen.
Jeg må også spørge, om ikke ministeren fortryder, at regeringen har taget sådan en beslutning, set i lyset af at der er masser af oplysninger, som ikke er kommet frem, men også set i lyset af at vi jo hører fra soldaternes fagforening, at de synes, det ville være på sin plads at få en evaluering af, hvad det var, der skete, og hvorfor de ting, der blev gjort, blev gjort – så det ikke er sådan, at man bare tager i krig, og at de danske soldater, man sender i krig, dør, og så man ikke starter en krig, hvor tusindvis af civile dør, uden at man bagefter har en samlet evaluering af, hvad det var, der foregik.
Søren Pind (V), 2016-02-26:
De spørgsmål må hr. Rune Lund stille til den relevante ressortminister.
Rune Lund (EL), 2016-02-26:
Hvordan kan ministeren stå og sige, at spørgsmålet er blevet tilstrækkeligt belyst, når vi f.eks. har set de historier, der er kommet op i pressen?
Bl.a. har Politiken afdækket forskellige ting, efter at regeringen har besluttet, at man ville nedlægge Irak- og Afghanistankommissionen.
F.eks. er det jo sådan, at Politiken i juli sidste år afslørede, at den database, man havde, over de fanger, som danske soldater havde været med til at tage til fange, lige pludselig var væk.
Det var da noget, jeg undrede mig meget over, for jeg kan nemlig huske tilbage i 00'erne, hvor jeg var udenrigsordfører for Enhedslisten, at vi stillede masser af spørgsmål vedrørende de her fanger, om vi kunne få oplysninger om tid og sted for, hvor de var taget til fange, fordi vi gerne ville høre, hvem det var.
Jeg stillede endda også spørgsmålet, om vi kunne komme over i Forsvarsministeriet og under fortrolighed se eller få oplysninger om de her fanger.
Og så opdager man lige pludselig ved at læse Politiken sidste år i sommerferien, at de her oplysninger bare er væk.
En database bliver ikke væk.
I og med at kommissoriet for den her undersøgelse handler om også at undersøge fangeforholdene, er det da relevant at se på det og sige: Jamen her er noget nyt, der er kommet frem, efter at regeringen besluttede at nedlægge Irak- og Afghanistankommissionen.
Søren Pind (V), 2016-02-26:
Jeg synes jo, den bedste løsning var, at man lod tingene ligge, som de er, men det er der så i hvert fald nogle i Folketinget der er uenige med mig i, og det må vi se hvordan ender.
Altså, regeringens udgangspunkt er, at den her sag er tilstrækkeligt belyst.
Der har været en politisk nedsat kommission, den er blevet ophævet politisk – det var der i øvrigt flertal for i Folketinget – og nu har vi så et efterfølgende forløb, som vi må prøve at se at få rede på, og det har jeg endnu ikke noget færdigt svar på.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-02-26:
Jamen mere ked af det skal ministeren heller ikke være.
Jeg er sikker på, at jeg nok skal finde hoved og hale på det på et tidspunkt.
Men kunne ministeren ikke løfte en flig af sløret, når der nu er det her ønske om at komme til bunds i den her sag?
Altså, jeg kender ministeren som en handlekraftig mand, der ikke nødvendigvis sidder og venter på, at andre gør arbejdet eller tager beslutningerne.
Kunne man ikke bare høre nogle ideer til en løsning på den her lidt fastlåste situation, hvor ministeren synes det hele er en dårlig idé og der er et flertal i Folketinget, der gerne vil have indsigt i de her ting?
Så kunne ministeren ikke vise noget af den handlekraft og komme op med nogle gode løsninger eller i hvert fald ideer til løsninger?
Jeppe Jakobsen (DF), 2016-02-26:
Nu sidder jeg ikke i regeringen og kan ikke godtgøre, hvorfor de her dokumenter er klassificeret.
Men jeg har tiltro til, at når man vælger at klassificere dokumenter, er det, fordi der er en årsag dertil.
Så når man spørger ind til dokumenter, som er klassificeret, er det jo i sagens natur ikke nemt at få svar.
Og det må være grunden til, at Enhedslisten ikke har kunnet få svar på de spørgsmål, man har stillet.
Pelle Dragsted (EL), 2016-02-26:
Problemet var, at vi ikke kunne få svar.
Der blev sagt, at det kunne man ikke svare på, og der blev givet fejlagtige informationer både fra Folketingets talerstol og i skriftlige besvarelser, har det siden vist sig. Når vi søgte aktindsigt, var det allerede under den gamle offentlighedslov sådan, at der var overstreget i de dokumenter, der var centrale.
Vi kunne f.eks. ikke komme til bunds i spørgsmålet om, hvor mange fanger danske soldater havde overdraget til afghanske, irakiske og amerikanske myndigheder, og hvad der var sket med de fanger.
Var de blevet udsat for tortur, hvad der har været stærke indikationer på?
Blev nogle af dem faktisk dræbt, tæsket ihjel?
Det er jo de spørgsmål, vi ikke kunne få svar på.
Derfor nedsatte den tidligere regering med støtte fra Enhedslisten den her kommission.
Og jeg kan ikke se, hvad der er politisk i det kommissorium.
Der står bare, at der skal kastes lys over de her forhold.
Det er da ikke spor politisk.
Altså, vi ville da støtte det, uanset om det havde været en socialdemokratisk regering, der havde gennemført det her.
Det er ikke politisk.
Det er et spørgsmål om at få sandheden frem.
Jeg kan jo spørge ordføreren: Hvis ordføreren virkelig mener, at der er kastet lys over det her, kan ordføreren så ikke oplyse mig om, hvor mange fanger de danske styrker i Irak tog?
Hvor mange af dem blev overdraget til henholdsvis irakiske og britiske myndigheder, og hvor mange af dem døde i disse myndigheders varetægt?
Jeppe Jakobsen (DF), 2016-02-26:
Dansk Folkeparti går selvfølgelig ind for åbenhed i den offentlige administration, og det er også derfor, vi synes, at de dokumenter, som bliver behandlet her i dag, skal underlægges de samme regler, som alle andre dokumenter er underlagt.
Og hvis hr. Martin Lidegaard mener, at der er problemer med de regler, som håndterer offentligheden omkring de her dokumenter, så kunne det være, at man skulle genoverveje, hvorvidt man skulle have stemt for offentlighedsloven, som jo netop har mørkelagt dele af de her dokumenter, som vi i dag behandler.
Der er selvfølgelig mange andre steder, hvor man også godt kunne have ønsket sig mere åbenhed.
Jeg kunne f.eks. nævne salget af DONG-aktierne, som jo godt kunne have tålt lidt mere åbenhed, som det desværre ikke var muligt at få.
Martin Lidegaard (RV), 2016-02-26:
Har det slet ikke gjort indtryk på ordføreren, at det ene medie efter det andet hen over sommeren, efter at Dansk Folkeparti traf den beslutning, har dokumenteret en masse forhold, som ingen af os – heller ikke Dansk Folkeparti – anede noget om, og at det, vi står i nu, er den ironiske situation, at for hver gang regeringen nægter at få belyst det her, bidrager den jo selv til at skabe myter?
Altså, jeg vil for mit vedkommende gerne sige, at vi ønsker at lære af både de succeser, der er opnået, og de fejl, der er blevet begået, i de krige, Danmark har bidraget til, både før, under og efter.
Vi synes, vi skylder veteranerne og de pårørende til dem, vi har mistet dernede, det, og derfor forstår jeg simpelt hen ikke, at man bliver ved med at holde liv i den her sag i stedet for at få den afsluttet på den mest enkle måde, nemlig at vise, at der ikke er nogen grund til myter, at der jo ikke er foretaget noget galt.
Det tror jeg sådan set heller ikke der er, men jo længere tid der går, hvor Dansk Folkeparti og regeringen vil holde hånden over den tidligere regering, jo mere begynder man da at tro, at der er et eller andet at skjule.
Det er jo den ironiske situation, som regeringen er ved at bringe sig selv i, og Dansk Folkeparti kunne faktisk redde regeringen ved at sige: Lad den da endelig gøre sit arbejde færdig i ro og mag.
Jeppe Jakobsen (DF), 2016-02-26:
Det er, fordi vi anser det kommissorium, som kommissionen skulle arbejde ud fra, som stærkt politiserende, og vi mener ikke, det havde det sigte at bidrage med åbenhed, men alene at tilsværte et folketingsflertal.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-02-26:
Jo, men jeg er ikke helt sikker på, at jeg forstår det her med rækkevidden af et folketingsflertal – for et folketingsflertal ønsker den kommission nedlagt.
Men så siger man: Okay, det kan godt være, men så kan vi måske få et flertal for noget andet, fordi vi er utilfredse med den beslutning.
Altså, jeg vil rigtig gerne – og jeg mener det virkelig seriøst, det er ikke bare sådan noget sædvanlig politisk sniksnak – bede Socialdemokraterne gå tilbage i deres lønkammer og overveje, om det her, man er på vej med, nu er klogt og gennemtænkt.
Martin Lidegaard (RV), 2016-02-26:
I mange år har Dansk Folkeparti jo ligesom stået vagt om at være den lille mands kile ind i systemet – det parti, der i egen selvforståelse skulle sikre, at den danske befolkning, de danske borgere, vidste, hvad der foregik inde bag murene i centralforvaltningen.
Jeppe Jakobsen (DF), 2016-02-26:
Krig er svært kompliceret.
Beslutningen om at gå i krig er ligeledes en svær og kompliceret beslutning at tage.
De dokumenter, der ligger til grund for beslutningen, er ligeledes svært komplicerede.
De dokumenter, som B 52 tilsigter at offentliggøre, er for det første et ufuldstændigt billede af beslutningsgrundlaget for beslutningen om at gå ind i Afghanistan og siden hen i Irak.
For det andet er dokumenterne ikke kommenteret, hvorfor tanken bag dokumenterne og deres ordlyd ikke er forklaret, og dermed kan det meget vel risikere at tegne et forvrænget billede af beslutningsgrundlaget for at gå ind i Afghanistan og Irak.
Derfor vil det ikke bidrage til øget åbenhed og gennemsigtighed at fremlægge de dokumenter, som B 52 tilsigter at fremlægge.
Det vil i bedste fald bidrage til forvirring og i værste fald forvrængning.
De fortæller, hvilke argumenter der endte med at overtale de enkelte partier, der stemte for interventionerne.
Dansk Folkeparti ser således ingen grund til at behandle dokumenterne nævnt i B 52 anderledes end andre dokumenter og kan således ikke støtte B 52, som det foreligger.
Trine Bramsen (S), 2016-02-26:
Jeg ved ikke, hvad det er for et underholdningshow, Dansk Folkepartis ordfører prøver at komme ud i.
Det her er en alvorlig sag.
Det handler om krig.
Det handler om dansk deltagelse i to meget alvorlige krige og grundlaget for den.
Det var netop baggrunden for, at kommissionen blev oprettet, og derfor står vi her i dag i en helt usædvanlig situation, hvor det for første gang nogen sinde er sket, at man har nedlagt en kommission.
Det er det, der er baggrunden for, at vi her i dag har en diskussion om, hvorvidt dokumenterne skal gøres offentligt tilgængelige.
Det er jo ikke almindeligheder.
Det er ikke almindeligheder at gå i krig.
Det er en alvorlig sag.
Vi har et ændringsforslag, og det vil jeg da opfordre Dansk Folkeparti til at stemme for, hvis de er så bekymrede for offentligheden.
Det går ud på, at vi genåbner Irak- og Afghanistankommissionen.
Jeppe Jakobsen (DF), 2016-02-26:
Det er åbenbart sådan med socialister, at alle er lige, men nogle er åbenbart mere lige end andre.
Offentlighedsloven skal således kun gælde, når Socialdemokraterne sidder i kamrene, men når andre sidder der, er de love ikke gældende længere.
Det er jo rart at få det bekræftet her fra Folketingets talerstol i dag.
Tak for det.
I Jyllands-Posten i går kunne man læse en artikel, hvor en journalist havde forsøgt at søge aktindsigt i nogle af de dokumenter, som B 52 omhandler.
Det kunne man ikke få på grund af den såkaldte offentlighedslov.
Når nu Socialdemokraterne gør sig til talsmand for at offentliggøre netop de dokumenter, kan jeg jo ikke andet end at tolke det sådan, at Socialdemokraterne erkender, at den offentlighedslov, som man selv vedtog, har haft alt for vidtgående konsekvenser, og at man derfor har lavet en brøler af gigantiske dimensioner, når man nu vil have de dokumenter frem i lyset.
Har jeg ikke ret i den konklusion?
Trine Bramsen (S), 2016-02-26:
Jamen Socialdemokratiet mener også dybt seriøst, at vi skal blive klogere på dansk krigsdeltagelse i Irak- og Afghanistankrigene.
Det mener vi dybt seriøst, og det var det, der var baggrunden for, at vi oprettede en kommission.
Nu er det så Venstre, der har bragt os i den situation, vi står i i dag, hvor nødvendigheden må være, at vi offentliggør en række dokumenter, som vi på en langt mere hensigtsmæssig måde kunne få en kommission til at gennemarbejde, og det vil vi da i Socialdemokratiet til alle tider foretrække Men det er altså Venstre – og det bliver jeg nødt til at holde fast i – der har valgt på helt usædvanlig vis at nedlægge en kommission, der ikke havde færdiggjort sit arbejde.
Pelle Dragsted (EL), 2016-02-26:
Jeg kan registrere, at ordføreren ikke svarer på mit spørgsmål.
Det forstår jeg også godt, for det svar kan ikke gives.
For de oplysninger ligger begravet i nogle af de papirer, som lå i Irak- og Afghanistankommissionen.
Det er de svar, vi kunne have fået, hvis ikke Dansk Folkeparti havde medvirket til – i øvrigt helt historisk – at lukke et igangværende kommissionsarbejde.
Det er der, vi står, og jeg har det som den forrige ordfører: Jeg kan ikke forstå, hvorfor et parti som Dansk Folkeparti, der ligesom Enhedslisten jo vendte sig imod offentlighedsloven og generelt har udtrykt sig til støtte for gennemsigtighed og demokrati, bare kan acceptere, at de her ting skal henstå i mørke.
Det handler også om hensynet til de soldater, der har været udsendt.
Søren Pind (V), 2016-02-26:
Jeg er ked af, at jeg har forvirret Alternativets ordfører på sagen.
Det var sådan set ikke min hensigt.
Jeg har prøvet på meget dybdegående at redegøre for de betænkeligheder, der er ved – lad os bare sige det, som det er – at skabe en folkedomstol i stedet for en kommission.
Hvad der så skal ske derudover – jeg er blevet spurgt om, hvad regeringen vil gøre, hvis den ene, den anden, den tredje situation opstår – vil jeg altså forbeholde mig ret til, når vi har haft den her debat, så at overveje.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-02-26:
Jeg må indrømme, at jeg er blevet lidt forvirret oven på ministerens tale og de svar, der er kommet til de andre spørgere.
Jeg kan forstå, at det er en dårlig idé at fremlægge de her ikkeklassificerede papirer, for det er for farligt.
Det var bedre med en kommission, der arbejder under noget fortrolighed og fremlægger nogle resultater af deres arbejde, men ikke fremlægger alle papirerne.
Men den her kommission var jo også dårlig, fordi den var politisk, så den kunne ministeren heller ikke lide.
Så er det bare, at jeg tænker, når der nu er et flertal her i Folketinget, der gerne vil have offentliggjort de her papirer og have den gennemsigtighed, som ikke nødvendigvis vil have, at der bliver taget beslutning om, om Folketinget kunne bestemme, at man gik i krig, men vil vide, hvorfor man gjorde det, hvad der lå til grund for det, og hvordan man agerede, tænker ministeren så ikke: Der er et flertal i Folketinget, og jeg synes, at de her to løsninger er dårlige.
Jamen har ministeren så ikke en anden idé? Kunne ministeren så ikke netop tænke proaktivt: Lad os mødes, lad os finde en god idé til at få fremlagt det arbejde, der allerede er lavet, eller genoptaget det arbejde, så vi kan finde ud af, på hvilket grundlag vi traf de her beslutninger, og hvordan vi håndterede dem.
Søren Pind (V), 2016-02-26:
Det er fuldstændig rigtigt, at det er usædvanligt at nedlægge en kommission, som er i færd med sit arbejde.
Jeg måtte ganske vist konstatere, at da jeg trådte af som integrationsminister, blev en lidt anden slags kommission, en politisk kommission, jeg havde nedsat for at undersøge, hvordan man kunne ændre dansk udlændingepolitik, med det samme nedlagt af den nye regering.
Men det er klart, at en undersøgelseskommission er en anden sag.
Men jeg tror, jeg bliver nødt til sige til hr. Holger K. Nielsen, at det jo sådan set bare er et vidnesbyrd om, at vi klart har opfattet nedsættelsen af den kommission sådan, at der i realiteten ikke var et ønske om at få en oplysning af dansk krigsdeltagelse, vilkårene herfor, det folkeretlige aspekt.
Næh, det handlede alene om præcis den sag, som var tæt knyttet til den tidligere statsminister og den tidligere forsvarsminister.
Og det var normalt noget, jeg i hvert fald i min tid som udviklingsminister rejste rundt i lande, hvis demokratiske synspunkter er betydelig anderledes end vores, og advarede meget kraftigt imod.
Der må jeg jo bare sige, at det, der opstår og bruges politisk, også nedlægges politisk.
Den, der griber til sværd ... sådan er det.