Gitte Seeberg (UFG), 2008-04-30:
Jeg synes da, det er udmærket, at man vender alle sten i denne sag.
Det er sådan set også det, forespørgerne her i salen godt kunne tænke sig, men der har bare ikke været nogen egentlig diskussion om det, som kunne være fremadrettet.
Når vi har rejst denne forespørgsel, så er det jo, fordi problemet bliver mere og mere aktuelt.
Ganske vist har EU bevilget penge, men der mangler stadig mange penge, og problemerne kan jo selvfølgelig løses delvis ved fødevarestøtte, men også ved nogle mere konkrete ting nu og her.
Jeg må sige, at jeg har al respekt for Socialdemokratiet, som faktisk er parate til at ændre opfattelse i takt med, at tingene udvikler sig, og jeg må sige, at jeg også har noteret mig, at den konservative minister for klima jo ikke ligger langt fra hr. Mogens Lykketoft i sine udtalelser.
Hun har jo også sagt, at hun er meget skeptisk over for det, at man bruger fødevarer til brændstof.
Så det er jo ikke sådan, at det er noget helt nyt, hr. Lykketoft kommer med.
Jeg synes simpelt hen, at det ganske enkelt er rystende at se, at en så alvorlig sag som det, at mennesker sulter, fordi der er fødevarekrise, udvikler sig til en bagudskuende, nyttesløs debat om, hvem der har sagt hvad tidligere.
Det er, lige før man tror, at det er en diskussion eller en forespørgsel om biobrændsel.
Vi var faktisk nogle, der havde glædet os til denne nødvendige debat om et emne, som ikke mindst FN's generalsekretær så sent som i går igen har bedt om bliver sat på dagsordenen.
Der bliver talt meget om, hvad regeringen har gjort, men ikke om, hvad man vil gøre i den akutte situation.
Som hr. Mogens Lykketoft rigtigt nok sagde i sit indlæg: Alle de tiltag, som regeringen og Venstre nævner, er der jo bred opbakning til her i Folketinget.
Det er den langsigtede bistand, og det er ikke det, det handler om her.
Nogle mener jo, at bistanden er for høj, og andre mener, den er for lav.
Men lad nu det ligge for en stund, for det, den her hasteforespørgsel handler om, er jo de mennesker, som er i risiko for at dø af sult på grund af fødevarekrisen, og altså noget, der skal gøres ud over det, som vi allerede gør i forvejen.
Det handler ikke lige her og nu om, hvordan vi får ændret EU’s landbrugspolitik eller toldbarrierer, eller om, at Italien og Storbritannien skal betale mere i ulandsbistand.
Selvfølgelig skal de det, men det er en helt anden situation, vi taler om.
Det handler om, hvad vi selv kan gøre, og der må jeg forstå det sådan, at regeringen tilsyneladende mener, at man med de 25 mio. kr., som er bevilget, har gjort nok.
Det synes jeg simpelt hen ikke man kan være bekendt. Chefen for FN's fødevareprogram har kaldt den nuværende fødevarekrise for en stille tsunami.
Jeg ved ikke, hvor stille den er, for hver dag dør der hen mod 25.000 mennesker af sultrelaterede årsager.
I Danmark er konsekvensen den, at folk skal betale mere for deres fødevarer.
I de fattige lande dør man af sult, fordi man ikke har råd til at købe mad.
Udenrigsudvalget har arrangeret en høring om den globale fødevarekrise, og den vil jeg se frem til.
Årsagerne er jo mange, som andre ordførere allerede har været inde på, ændrede vejrforhold, oliepriser, fødevarelagre, satsningen på biobrændsel, spekulation osv.
Regeringens forslag til vedtagelse vil jeg sige simpelt hen er for tyndt.
At tro, at man kan løse krisen nu og her ved at forlade sig alene på langsigtede løsninger som bistand - det er godt med bistand, men det er jo langsigtet - og på, at f.eks. Doharunden skulle blive en succes og det kunne løse problemerne, er simpelt hen helt uden ambitioner.
Så jeg vil sige, at jeg naturligvis støtter det forslag til vedtagelse, som jeg er medforslagsstiller på.