Benedikte Kiær (KF), 2011-04-05:
Jeg vil først og fremmest sige tak for bemærkningerne.
Der er kommet nogle bemærkninger, som jeg gerne lige vil kommentere.
Ja, der har været nogle meget ulykkelige sager i forhold til besøgsrestriktioner, og en af de sager, der har været, har betydet, at Folketingets Ombudsmand er gået ind i sagen og også har skrevet til mig om det her område, og der er faktisk også uklarhed på dette område.
Når der netop bliver skrevet fra Folketingets Ombudsmand om uklarhed, synes jeg, det er meget, meget vigtigt, at man lytter til, hvad det er, Folketingets Ombudsmand mener der er af problemer.
De afgørelser, der er truffet om besøgsrestriktioner førhen, er jo truffet med udgangspunkt i anstaltsforholdet, som faktisk er en uskreven ret, der er udviklet i praksis.
Det har betydet uklarhed, og det har betydet problemer for både de ældre og for de pårørende, som er kommet i nogle meget ulykkelige situationer.
Lovforslaget om besøgsrestriktioner skal netop skabe klarhed omkring reglerne, og forslaget skal også sikre, at besøgsrestriktioner er noget, som fremover bliver begrænset til det absolut nødvendigste, samtidig med at den enkelte beboers selvbestemmelsesret slås fast.
En afgørelse om en besøgsrestriktion er meget indgribende, og derfor er det vigtigt, at beboerne og deres pårørende fremover får en klageadgang.
Det styrker retssikkerheden, og det mener jeg er sund fornuft.
I forhold til det med, at man skal prøve alt muligt andet først, vil jeg sige, at jeg er meget enig i de bemærkninger, der er faldet der, og det er også baggrunden for, at Servicestyrelsen vil gå i gang med at foretage en kortlægning af konflikthåndteringsmetoder, for det er vigtigt, at man videregiver nogle af de gode redskaber, der faktisk er udviklet rundtomkring i kommunerne.
Så kom der nogle kommentarer omkring beslutningskompetencen.
Der er vist ikke uenighed om, at en afgørelse om en besøgsrestriktion er meget indgribende over for de mennesker, der er omfattet af afgørelsen, og det er derfor vigtigt, at der bliver taget politisk stilling i de sager, og at disse beslutninger ikke delegeres til forvaltningen.
Der er også behov for at tydeliggøre det politiske ansvar, hvilket sker med et egentligt delegationsforbud.
Det er kommunalbestyrelsens ansvar, at sagerne håndteres korrekt, og at der er en ensartet praksis i kommunen inden for lovens rammer.
Så er der forslaget om tilsyn af hjemmeplejen.
Socialministeriet og Kommunernes Landsforening foretog en kortlægning, som kom frem i november sidste år, og kortlægningen viser i forbindelse med tilsyn af hjemmeplejen, at der sådan set ikke er nogen faste procedurer og retningslinjer for tilsyn i knap halvdelen af landets kommuner.
Samtidig oplyste hovedparten af kommunalbestyrelserne til kortlægningen, at netop en systematisk opfølgning og tilsyn er gode metoder til at sikre borgeren den nødvendige hjælp.
Regeringen, Dansk Folkeparti og Kristendemokraterne er derfor enige om at forpligte kommunalbestyrelserne til at tage konkret stilling til de metoder, man som kommune vælger for at kunne leve op til sin tilsynsforpligtelse, og til at undersøge, om metoderne virker efter hensigten.
Jeg vil her til sidst takke Folketinget for en velvillig behandling af dette lovforslag, og jeg ser frem til udvalgsbehandlingen og til at besvare de spørgsmål, som måtte blive stillet i den forbindelse.
Den 24. januar i år blev Danmark eksamineret i FN's Børnekommission af FN's Børnekomité, og FN's Børnekomité roste Danmark på adskillige punkter.
F.eks. fik Danmark stor ros for Barnets Reform.
Det er jo komiteens opgave at pege på, hvor man kan blive bedre.
En af komiteens anbefalinger var, at Danmark etablerer en børneinstans, og her skal det understreges, at dette ikke blev anbefalet, fordi komiteen fandt, at Danmark ikke i dag respekterer børns og unges rettigheder, for i Danmark har vi grundlæggende et godt system, der i høj grad sikrer børns rettigheder.
Lovgivningen giver børn gode muligheder for at blive inddraget og hørt, når de har problemer, og de har gode muligheder for at få hjælp og støtte, hvis de har behov for det.
Lovgivningen giver også børnene mulighed for at klage over afgørelser på det sociale område.
På de punkter er vi blandt de førende i verden, også når vi sammenligner os med de andre nordiske lande, og det mener jeg at vi med rette kan være stolte af.
Det danske system er veludbygget med en række aktører, der tilsammen er med til at sikre børns og unges rettigheder på alle niveauer.
Som børnenes talsmand og vogter af børns rettigheder har vi Børnerådet.
I forhold til børn, der har problemer af den ene eller den anden slags, og som har brug for at tale med nogen, har vi Børns Vilkår.
De har BørneTelefonen og BørneChatten, hvor børn kan henvende sig med et hvilket som helst emne, som de gerne vil tale om og have råd om.
Det kan være alt fra kærestesorger til forældres skilsmisse eller mobning i skolen.
Men det kan også være udsatte børn, som har brug for hjælp i forbindelse med deres sag hos kommunen, og her kan Børns Vilkår så gå ind og være bisidder for barnet.
Det er en ordning, vi i øvrigt har styrket med Barnets Reform.
Herudover har vi Folketingets Ombudsmand, som også børn og unge kan henvende sig til.
Ombudsmanden kan også på børneområdet gå ind i konkrete sager, der bliver behandlet i det offentlige system.
Endelig har vi Ankestyrelsen til at beskytte de mest udsatte børn i vores samfund, nemlig de børn, der har behov for hjælp efter den sociale lovgivning.
Ankestyrelsen kan på det sociale område gribe ind, når en kommune ikke giver et barn eller en ung den hjælp, som vedkommende har behov for.
I de tilfælde kan Ankestyrelsen pålægge kommunen at træffe afgørelse i sagen og her også pålægge kommunen at gøre det inden for en bestemt tidsfrist.
Og Ankestyrelsen kan også selv gå ind og træffe afgørelser i sager.
Dette er faktisk mere, end de nordiske børneombudsmænd kan i konkrete sager.
Så det undrer mig faktisk, at oppositionen har så stærkt et ønske om, at der etableres yderligere en instans, en instans, som de kalder en børneombudsmand, for hvilke funktioner er det, denne børneombudsmand skal varetage, som ikke allerede bliver varetaget i dag?
Vi har i Danmark flere aktører på børneområdet med hver sin funktion, og styrken ved det, de har opbygget, er en meget stærk ekspertise.
Vi kan vel alle være enige om, at både Ankestyrelsen, Børnerådet og Børns Vilkår udfører et virkelig kvalificeret stykke arbejde.
Styrken er også, at instanserne er kvalificerede til netop at håndtere deres målgruppe, og det ser jeg især som en fordel for de udsatte børn.
Ved at det kun er Ankestyrelsen, der har kompetence til at handle i deres sager, sikrer vi, at udsatte børns problemer og behov ikke drukner i de mange henvendelser fra de mere ressourcestærke børn, hvor henvendelserne typisk kan handle mere om problemer i skolen eller med kammerater.
Men udfordringen for et system med flere aktører er, at det kan være svært for et barn at gennemskue, hvor det kan gå hen for at få hjælp.
Vi har højt kvalificerede institutioner til at hjælpe børn, men børnene skal jo selvfølgelig vide, at de findes.
Det ligger mig meget på sinde, og her mener jeg at vi har en opgave med at forbedre vores system.
Den opgave skal vi tage seriøst.
Der er behov for, at vi skaber ét sted, hvor alle børn kan henvende sig og få hjælp til at blive guidet videre til den instans, som er den rette for netop deres sag, så vi får én fælles adgang til alle børn.
Og alle børn skal vide, hvad det er for et sted.
Her synes jeg, det er oplagt, at vi sætter ind et sted, som børnene allerede har kendskab til, og i forhold til noget, som de benytter.
Vi vil opkvalificere deres rådgivning, så de fremover kan fortælle børn om deres rettigheder, muligheder for at få hjælp og for at kunne klage inden for alle områder, der vedrører børn.
Vi vil indføre en akutfunktion, så Børns Vilkårs rådgivere kan hjælpe børn med at komme i kontakt med kommunen i de tilfælde, hvor et barn eller en ung har brug for hjælp uden for kommunens åbningstid.
Og vi vil udvide telefonens åbningstid, så den kan være åben fra kl. 11 til 23 alle ugens syv dage. Derudover opretter vi en hjemmeside, som fortæller børn om BørneTelefonen og om mulighederne for at få hjælp fra den.
Og vi vil sætte et arbejde i gang med at få de organisationer, der linkes til, til at oprette børnevenlige sites på deres hjemmesider.
Det nye initiativ er en væsentlig styrkelse af vores indsats over for børn og unge, og dermed vil vi mere end matche andre landes indsatser, herunder også Norges og Sveriges.
Med initiativet får alle børn én samlet indgang til at få hjælp og til at få viden om deres rettigheder og muligheder.
Vi får skabt sammenhæng mellem de forskellige højt kvalificerede aktører på børneområdet, og vi sikrer, at børn nemt kan komme i kontakt med den rigtige myndighed.