runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Hækkerup (S), 2014-02-26:
Jeg tror, jeg hørte hr. Karsten Lauritzen sige, at der er omkring 40.000, som opholder sig ulovligt i Danmark.
Det er jo i og for sig spændende, for så ved vi da, hvad Venstre tror der er af borgere i landet, som opholder sig her ulovligt.
Det ville jo i og for sig være specielt, hvis man kunne komme med sådan et tal, for hvis der er nogle, der er her ulovligt, er det jo nogle, der ikke er registreret.
Og derfor kan man vel dårligt sige, hvad tallet er, eller om det er stigende.
Det ville jo egentlig også være mærkeligt, hvis der var sådan et tal, al den stund at de mennesker, som der jo altså i givet fald ville være tale om, er mennesker, som lever under jorden, og som jo så netop ikke er registreret nogen steder.
Men jeg noterer mig da, at Venstre tror, at det er 40.000.
Det er så bare ikke et tal, jeg kan bekræfte.
Karsten Lauritzen (V), 2014-02-26:
Det er sådan set ikke noget, vi har fundet på.
Det er faktisk Berlingskes Nyhedsbureau, der har spurgt en række politifolk, og de svarer her i en artikel fra den 12. marts 2012, at der findes ingen opgørelser.
Vicepolitikommissær Kjeld Farcinsen, der er leder af Udlændingekontrolgruppen i København, bekræfter, at der er tale om et stigende problem.
Når politiet i København gennemfører en tilfældig kontrol, bliver salatfadet fyldt op på få timer.
Det er næsten lige meget, hvor de stikker spaden ned, så finder de et eller andet.
Når man hører justitsministeren, må jeg forstå ministeren sådan, at ministeren ikke anerkender, at vi har et alvorligt problem her, og ministeren anerkender ikke, at vi har et voksende problem.
Hvis ministeren anerkendte det, hvilket jeg vil anbefale ministeren at gøre – hun kan bare tage ud i virkeligheden og finde ud af det – hvad ville ministeren så gøre ved det?
Karen Hækkerup (S), 2014-02-26:
Jeg vil sige, at jeg ikke kender tallet på, hvor mange der lever under jorden og ikke er registreret, for jeg kan ikke slå op i noget register og se, hvad tallet er.
Det, jeg derimod har tal på, er eksempelvis, hvor mange udlændinge som blev udsendt, fordi de ikke havde noget lovligt opholdsgrundlag i Danmark.
Det er i øvrigt lidt over dobbelt så mange som i 2012 og det højeste antal i 10 år.
Det er altså tal ude fra virkeligheden, vil jeg sige til hr. Karsten Lauritzen, at den her regering sidste år udsendte lidt mere end dobbelt så mange som året før, og i øvrigt er det det højeste tal i 10 år.
Det synes jeg sådan set er et tal, som jeg gerne vil nævne igen.
Karsten Lauritzen (V), 2014-02-26:
Jeg vil da anbefale ministeren ikke blot at læse de papirer, der bliver stukket hende i hånden af embedsværket, men hele Rigspolitiets udsendelsesrapport.
Så ville hun komme frem til, at der ikke var så voldsomt meget at prale af, for situationen er, at hvis man sammenligner antallet, der var i udsendelsesposition i 2012 og i udsendelsesposition i 2013, så er forbedringen 6 personer.
Altså, der var 1.525 i udsendelsesposition i 2012 og 1.519 i udsendelsesposition i 2013.
Og jeg tror, at det vil komme frem, at vi vil se, at der opholder sig rigtig, rigtig mange mennesker illegalt i Danmark.
Det, der er spørgsmålet, er: Anerkender regeringen det problem, og hvad vil ministeren gøre ved det?
Karen Hækkerup (S), 2014-02-26:
Det er jo altid spændende med sådan lidt talgymnastik.
Det, jeg gerne vil slå fast i forhold til dem, der er i udsendelsesposition, er, at det jo er korrekt, at det tal stort set er det samme for 2012 og 2013.
Men når det er det, er det jo også, fordi der kommer flere asylansøgere til Danmark, og dermed vil der jo også potentielt være flere, som er klar til at komme i udsendelsesposition.
Det, man så kan spørge sig selv om, er, hvad forskellen på den her regering og den tidligere regering er.
Jo, den her regering sørger for så hurtigt som muligt at få udvist afviste asylansøgere, fordi vi har den holdning, at dem, som har hjælp behov, skal vi hjælpe og tage os af – det har de ret til – men dem, som kommer her, og som ikke har ret til asyl, skal vi også sørge for rejser ud.
Så det er jo det nye, nemlig at vi rent faktisk får folk til at tage af sted.
Det gjorde man ikke tidligere, og jeg synes, det er en glædelig udvikling, at den nye regering åbenbart har kunnet løfte det, som den tidligere ikke kunne.
Peter Skaarup (DF), 2014-02-26:
Tak for det.
Jeg synes, det er en vigtig problemstilling, som hr. Karsten Lauritzen har fat på her, og derfor vil jeg også godt prøve at spørge lidt mere ind til det.
Jeg tror da, alle kan være enige om, at det er utilfredsstillende, at flere og flere udlændinge opholder sig ulovligt i Danmark – ikke mindst personer, der på et tidspunkt har fået at vide, at de ikke skal være i Danmark, men som alligevel er her – og at politiet gang på gang finder de samme personer, der rask væk kommer tilbage og opholder sig her uden nævneværdige problemer eller straf.
Det er da krænkende for retsbevidstheden hos rigtig mange danskere.
Det er klart, at en løsning kunne være at indføre en ordentlig grænsekontrol, sådan at uønskede personer slet ikke kom ind i Danmark.
Men det har vi desværre ikke fået flertal for eller forståelse for hos regeringen – det kan man rolig sige – selv om vi har forsøgt nogle gange fra Dansk Folkepartis side.
Så derfor må man jo ty til nogle andre værktøjer, og der kunne jeg godt tænke mig at spørge justitsministeren, om strafniveauet for at opholde sig ulovligt i Danmark er tilstrækkeligt, eller om ikke det er dér, regeringen så vil sætte ind.
Eller hvor vil man sætte ind, når vi nu ved, at det er et stort problem for politiet?
Det siger de jo gang på gang.
Karen Hækkerup (S), 2014-02-26:
Man plejer ikke sådan at lave overgangsordninger.
Man siger, at nu har vi lavet en faglig vurdering, der lyder, at vi meget, meget gerne vil sørge for, at dem, som kører vores lastbiler og tunge køretøjer, er mennesker, som vi ikke er bekymrede for får et epileptisk anfald, for potentielt kan det være en rigtig farlig situation.
Derfor har vi lavet nogle nye regler.
Det følger bl.a. af de regler, at sager om kørekort til bl.a. lastbil og bus til førere med epilepsi skal forelægges for Sundhedsstyrelsen ved indsendelse til den regionale embedslægeinstitution.
Sundhedsstyrelsen foretager på baggrund af oplysningerne i sagen en vurdering af, om det kan anbefales, at ansøgerens kørekort fornyes.
For førere med epilepsi og med stort kørekort vurderes det, om der foreligger sådanne helt særlige omstændigheder, at der kan dispenseres fra hovedreglen om, at føreren skal have været anfalds- og medicinfri i 10 år.
Det vil sige, at man godt kan søge, og man vil også få en dispensation, hvis man lever op til kravene.
Peter Skaarup (DF), 2014-02-26:
Nu tror jeg så, jeg bliver nødt til at spørge lidt videre, for jeg fornemmer, at ministeren ikke kommer ret meget nærmere et svar på det, jeg egentlig spurgte om i første omgang.
Så jeg vil prøve at spørge: Mener ministeren ikke, det er værd at undersøge, om foreninger som Kaldet til Islam – det er den forening, der organiserer salafister – og Hizb ut-Tahrir bør opløses, når de klart opfordrer til terror og drab på andre mennesker?
Mener ministeren i øvrigt ikke, det er bekymrende, at herboende ekstremister helt ustraffet kan opildne til terror, helt ustraffet kan opildne til drab og også ofte kan udnytte de sociale medier til at få andre til at gøre det samme?
Er det ikke noget, vi skal gøre noget ved?
Kim Christiansen (DF), 2014-02-26:
Det første spørgsmål er: Hvad er ministerens holdning til, at myndighederne tilsyneladende kun er bekendt med tre sager siden den 1. januar 2012, hvor der er givet dispensation til lastbilchauffører, som tager medicin imod epilepsi, der ellers ville risikere at få frakendt deres kørekort som følge af implementeringen af EU's tredje kørekortdirektiv?
Karen Hækkerup (S), 2014-02-26:
Jeg vil gerne sige, at min overordnede holdning jo er, at vi skal sørge for, at dem, som kører rundt på vores veje, især lastbilchauffører, er i stand til at føre de køretøjer, som de har ansvaret for.
Det er nogle tunge køretøjer, som jo også ofte kører med høj fart, og som potentielt kan forvolde rigtig, rigtig stor skade.
Derfor er der nogle regler for, hvad der skal til, for at man kan få lov til at føre sådan en lastbil.
Jeg vil gerne indlede med at præcisere, at lastbilchauffører ikke frakendes førerretten.
Der er tale om, at lastbilchauffører med epilepsi siden 2012 i visse tilfælde har fået sværere ved at få fornyet deres kørekort til lastbil og andre store køretøjer.
Det skyldes to EU-direktiver, der med virkning fra 1. januar 2012 har fastsat skærpede krav til de helbredsmæssige betingelser for udstedelse af kørekort.
Det gælder særlig for kørekort til gruppe 2, altså til de store, tunge køretøjer.
Reglerne har et færdselssikkerhedsmæssigt sigte, og de skal sørge for, at de mennesker, som sætter sig bag rattet i de her meget, meget tunge køretøjer, er sunde og raske og ikke risikerer pludselig at få det dårligt, få et ildebefindende, et anfald eller noget lignende, hvilket i sagens natur vil udgøre en rigtig stor risiko og fare for færdselssikkerheden og dermed også medføre fare for både chaufføren selv og for andres liv og helbred.
Som Justitsministeriet flere gange har oplyst i besvarelser til Folketinget, kan Danmark ikke selv fastsætte lempeligere krav end de krav, der følger af de to direktiver.
Og som ministeriet ligeledes har oplyst flere gange tidligere, er den undtagelsesbestemmelse, hvorefter nationale myndigheder kan tillade førere med gode prognoseindikatorer at køre tidligere end efter 10 år uden anfald og medicin, en snæver undtagelse, som kun vil kunne anvendes i helt særlige tilfælde og kun efter en konkret vurdering.
Kim Christiansen (DF), 2014-02-26:
Tak for det.
Tak for besvarelsen.
Der er ingen tvivl om, at trafiksikkerheden selvfølgelig spiller en væsentlig rolle, især når vi ser på tunge køretøjer.
Det, der så kan undre, er jo, at man nede i Bruxelles kan finde ud af, at man lige pludselig skal ændre de her regler.
Fra den ene dag til den anden er det ikke nok, at man som lastbilchauffør har været anfaldsfri og i medicinsk behandling i 10 år.
Så skal man altså have været medicinfri 10 år.
Det, jeg jo har spurgt lidt ind til, er, hvad ministerens holdning er til, at man bare kan gøre det.
For det er, fra den ene dag til den anden, tilsyneladende blevet meget, meget farligt at køre lastbil, hvis man får medicin mod epilepsi – uanset om man så i øvrigt har haft anfald de sidste 30 år.
Det spiller ingen rolle.
Og lige pludselig, fra den ene dag til den anden, er det altså blevet meget, meget farligt.
Det er bare det, jeg ikke forstår.
Og når man så har en mulighed for at dispensere, bør man også bruge den.
Som svar på et skriftligt spørgsmål til ministeren har jeg fået at vide, at det ikke er muligt at oplyse, hvor mange dispensationer der er givet, og at det i øvrigt vil være for ressourcekrævende at svare folketingsmedlemmerne på det, de spørger om.
Det er selvfølgelig stærkt utilfredsstillende, og det er også baggrunden for, at jeg står her i dag.
Så det, jeg godt kunne tænke mig at få ministerens bud på, er: Hvor mange mister reelt deres kørekort og deres erhvervsmulighed på grund af det her?
Karen Hækkerup (S), 2014-02-26:
Reglerne er blevet ændret, og det er de blevet, fordi man gerne ville gøre noget godt for trafiksikkerheden.
At gøre noget godt for trafiksikkerheden betyder i den her forbindelse at følge reglerne fra EU, som vi jo altså er en del af.
Det gør, at der er nogle anderledes regler for at få lov at køre lastbil, hvis man har epilepsi.
Reglerne er sådan set meget klare i det direktiv, som er blevet vedtaget.
Det er jo et direktiv, som vi også skal leve op til.
Og det følger af de regler, at der skal være gået 10 år uden anfald og uden indtagelse af medicin mod epilepsi.
Så det vil sige, at der jo så i helt særlige tilfælde kan udstedes og fornys kørekort eller gøres noget andet, hvis særlige lægefaglige og sundhedsfaglige forhold taler for det.
Men det her vil jo være en lægefaglig vurdering og ikke en, jeg kan stå og redegøre for her.
Kim Christiansen (DF), 2014-02-26:
Bekymrer det slet ikke ministeren, at man ikke fra Rigspolitiets side kan redegøre for, hvor mange sager der reelt er, hvor mange mennesker det her berører?
Det må da bekymre ministeren en lille smule, at man altså godt kan fratage folk muligheden for at få fornyet deres kørekort, men at man bare reelt ikke ved, hvor mange man gør det for.
Karen Hækkerup (S), 2014-02-26:
Jeg kan ikke på stående fod svare på, hvordan det registreres, når afslag på sådan et kørekort bliver givet.
Men det, jeg synes er vigtigt at hæfte mig ved i den her sag, er, at EU har bestemt nogle regler.
Vi har selv som medlem af EU været med til at bestemme de regler og fastsætte de regler.
Og de regler handler altså om, at vi gerne vil have styr på, hvem det er, der kører rundt i vores lastbiler.
At man kan risikere at få et anfald, når man sidder i et køretøj, som er meget tungt, og som ofte også vil være i stor fart, ville jo potentielt betyde, at man kunne forvolde stor skade.
Kim Christiansen (DF), 2014-02-26:
Jeg er helt med på den her risikovurdering, og jeg hører det, ministeren siger.
Det, der bare kan undre mig og alle de mange mennesker, som mister deres job på det her grundlag – i hvert fald alle dem, der har skrevet til mig om det – er jo, at det kan blive så farligt fra den ene dag til den anden, bare fordi man nede i EU fastslår det.
Og når man så endelig i Danmark har en dispensationsmulighed, ønsker man åbenbart ikke fra politiets side at udnytte den.
Det synes jeg er bekymrende, og jeg kan ikke forstå, hvordan det kan blive så farligt fra den ene dag til den anden.
Det er også mit indtryk, at ministeren har et problem med at redegøre for det.
Karen Hækkerup (S), 2014-02-26:
Det er jo sådan, at for epilepsiramte førere af store køretøjer vurderes det, om der foreligger nogle helt særlige omstændigheder, der gør, at der kan dispenseres fra hovedreglen, altså om der kan dispenseres fra reglen om, at man skal have været anfalds- og medicinfri i 10 år.
Nu bliver jeg spurgt som justitsminister, men her er det jo i virkeligheden politiet, som træffer afgørelsen på baggrund af bl.a. Sundhedsstyrelsens anbefaling om afgørelse i sagen, og hvis ansøgeren ikke er enig i afgørelsen, kan vedkommende klage til Rigspolitiet.
Det vil altså med andre ord sige, at der bliver lavet en meget, meget grundig sagsbehandling i de her sager, hvor der også er lægefaglig viden og sagkundskab, der inddrages, og jeg er derfor overbevist om, at de personer, som efter de gældende rammer kan få dispensation i dag, også får det i praksis.
Kim Christiansen (DF), 2014-02-26:
Spørgsmålet lyder: Er ministeren ikke bekymret for, at mange lastbilchauffører, som tager medicin imod epilepsi, mister deres kørekort og dermed deres job som følge af implementeringen af EU's tredje kørekortdirektiv, selv om de ikke har haft epilepsianfald i flere år og sagtens ville have kunnet bevare deres kørekort efter de gamle regler?
Karen Hækkerup (S), 2014-02-26:
Det er et nyt spørgsmål, men i virkeligheden er det lidt det samme spørgsmål, og derfor bliver mit svar jo også lidt det samme som det, jeg gav lige før.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi har nogle regler, der gør, at dem, som kører lastbil, er i stand til det, og at vi ikke behøver at være bekymrede for, at der bag rattet i en lastbil sidder nogle, som kan få et anfald, for sådan et anfald bag rattet i en lastbil kan altså potentielt være meget, meget farligt.
Derfor har man jo i flere år arbejdet med at få fastsat nogle regler.
De regler er kommet, og de siger altså, at man skal have været anfalds- og medicinfri i mindst 10 år, medmindre nogle særlige omstændigheder gør sig gældende.
Det vil sige, at hvis man har nogle særlige omstændigheder, der gør sig gældende, er der jo også mulighed for, at der kan dispenseres, og det er jo så det, der afhænger af det lægefaglige skøn.
Kim Christiansen (DF), 2014-02-26:
Burde man så ikke, vil jeg spørge ministeren, have lavet en implementeringsfase af det her, måske svarende til den her 10-årige periode?
Fra den ene dag til den anden siger man, selv om en chauffør har kørt lastbil de sidste 35 år uden anfald, men har været medicinreguleret, at vedkommende skal have været medicinfri i 10 år.
Det kan jo ikke lade sig gøre.
Det er uladsiggørligt.
Burde man så ikke have haft lavet en indkøringsfase, så man gjorde de mennesker opmærksom på, at hvis de vil have deres kørekort om 10 år, så skal de altså stoppe med medicinen nu?
Men så ville man bare have haft et andet problem, nemlig et trafiksikkerhedsmæssigt problem, for der kan godt være nogle, hvis sygdom bliver forværret, hvis de trapper deres medicin ned.
Så der er hverken hoved eller hale i det her.
Men kunne man ikke lave en overgangsordning?
Karen Hækkerup (S), 2014-02-26:
Straffen for at opholde sig ulovligt i Danmark eller indrejse, hvis man har et indrejseforbud, blev sat op for ikke særlig længe siden, så det er egentlig ikke det, jeg går rundt og pusler med.
Det, jeg gerne vil sige i stedet for, er, at vi har gjort mange ting, for det er jo rigtigt nok, at selvfølgelig er det et problem.
Når der er så mange flere, som er rejst ind, på trods af at de har et indrejseforbud, er det også, fordi den samlede gruppe af mennesker, som er blevet udvist med indrejseforbud, er steget meget.
Hvis jeg lige skal nævne et tal, vil jeg sige, at antallet af domme om udvisning med indrejseforbud er steget 250 pct. fra 2005 til 2012.
Og antallet af administrative udvisninger er steget endnu mere markant.
Så det vil sige, at når gruppen af mennesker, som altså har fået et indrejseforbud, er steget, vil der jo nok også være flere af dem, der er ligeglade og kommer tilbage, og som vi jo så tager igen og sender ud endnu en gang.
Det kan man så være ulykkelig over, og det synes jeg egentlig også at man på en eller anden måde skal være, men det, vi skal sørge for, er, at politiet er til stede, at de ved, hvor de mennesker opholder sig, at de kan få dem ud igen, at man forhindrer, at de begår ny kriminalitet, når de er her.
Men det er en utopi at tro, at vi, fordi vi har sendt et menneske ud og sagt, at vi aldrig nogen sinde vil bede om at få et nyt besøg – ellers tak – så kan forhindre, at der er nogle, der alligevel kommer ind over grænsen.
Men hvis de kommer ind over grænsen, skal vi være der og sørge for, at vi ved, hvor de er henne, og hvad de laver, og få dem ud igen, hvis de begår ny kriminalitet – eller i det hele taget få dem ud, for de har ikke ret til at være her.
Kim Christiansen (DF), 2014-02-26:
Det er jo ikke korrekt, og i øvrigt ved ministeren jo ikke noget om det, for jeg kan ikke få oplyst i mit skriftlige spørgsmål, hvor mange der har fået dispensation, for disse tal findes tilsyneladende ikke.
Jeg står her med en sag fra en borger, som ikke kan få fornyet sit kørekort.
Den pågældende borger har ikke mærket noget til sin epilepsi, som den var i ungdomsårene, de sidste 35 år, men er i øvrigt medicinreguleret.
Vedkommende klager så til Sundhedsstyrelsen, og Sundhedsstyrelsen siger så på baggrund af de her oplysninger, at der skal være observation af tilstandens stabilitet.
Vedkommende kan dokumentere, at der ikke har været anfald i 35 år, men kan ikke få en dispensation.
Hvordan kan det gå til?
Peter Skaarup (DF), 2014-02-26:
Det, som ministeren siger her, lyder jo rigtig flot, og hvis det var så vel, som ministeren siger det er, altså at der bliver skredet hårdt ind, og at politiet er
til stede og har ressourcerne til det, så var det jo fantastisk godt – så skete der jo faktisk det, som vi efterlyser her.
Desværre må man jo så bare sige, at når politiets ansatte selv taler om, hvad der foregår – og det gør de jo bl.a. i deres eget blad, Dansk Politi – så er det slet ikke så rosenrødt som det, ministeren lægger frem.
Så derfor kunne jeg godt tænke mig at høre: Hvad kommer der af nye initiativer fra regeringen?
For vi har mange illegale her, og der er mange, der arbejder ulovligt og udkonkurrerer dansk arbejdskraft, selv om de egentlig slet ikke burde være her.
Jeg skal læse spørgsmålet op.
Det lyder sådan her: Hvad er ministerens holdning til, at asylansøgere tilsyneladende kan rasere og smadre et asylcenter, uden at det får konsekvenser, og vil ministeren sikre, at der kommer mere åbenhed og offentlighed omkring dette?
Karen Hækkerup (S), 2014-02-26:
Der er ikke nogen tvivl om, at man som asylansøger skal opføre sig ordentligt.
Man skal ikke rasere nogen ting.
Det tror jeg sådan set står meget, meget klart.
For at sætte ind over for kriminaliteten blandt asylansøgere har vi derfor igangsat en række initiativer både på landsdækkende og regionalt plan, som skal løfte indsatsen mod kriminelle asylansøgere, som vi jo godt ved kan være et problem, fordi der kan være tale om mennesker, som også er i en meget presset situation, uanset om de er berettiget til asyl eller ej.
Som en del af det har vi bl.a. lavet en nultolerancetilgang, sådan at enhver kriminel handling, som personalet bliver bekendt med, øjeblikkeligt skal meldes til politiet.
Jeg kan heller ikke genkende billedet af, at det ikke har haft konsekvenser for asylansøgere, der begår kriminalitet under deres ophold i Danmark.
Bliver man som asylansøger dømt for kriminalitet, vil man ud over den strafferetlige konsekvens efter omstændighederne både kunne frihedsberøves under den resterende del af asylbehandlingen og udvises.
Så jeg kan simpelt hen ikke rigtig genkende det billede, som hr. Peter Skaarup tegner.
Vi har aftalt procedurer mellem politi og udlændingemyndighederne, som skal sørge for, at asylsagsbehandlingen fremskyndes mest muligt i de sager, hvor der netop er asylansøgere, som har begået kriminalitet.
Og hvis en asylansøger opfører sig truende og har en truende adfærd eller udøver voldelige handlinger, så fører det til frihedsberøvelse, og så vil udlændingemyndighederne efter anmodning fra det pågældende asylcenter kunne flytte vedkommende til et andet asylcenter, f.eks. et døgnbemandet.
Så spørges der til, om jeg vil sørge for mere offentlighed og åbenhed omkring spørgsmålet om kriminalitet i asylsystemet.
Jeg forstår den del af spørgsmålet som en henvisning til de udtalelser, der optræder i artiklen, og som kommer fra en anonym politimand, der angiver at have fået et direkte forbud mod at udtale sig i pressen.
Jeg finder det selvfølgelig svært at udtale mig om den slags anonyme anklager, som jeg ikke har mulighed for at efterprøve rigtigheden af.
Peter Skaarup (DF), 2014-02-26:
Tak for det.
Grunden til, at vi har stillet spørgsmålet, er jo, at der i det, der hedder Den Korte Avis, er blevet sat fokus på problemerne med asylansøgere, som går amok på selve centrene og altså laver kriminalitet som f.eks. hærværk og lignende der, uden at det får nogen konsekvenser for de mennesker, der laver balladen, og dem, der udøver volden, for det er der i nogle tilfælde også tale om.
Ofte er det så ikke nok, at man bare sender én patruljevogn, får vi at vide i artiklen, for at få ro og orden, nej, der skal sendes flere af sted, og det sker mange gange.
Vi har også tidligere hørt fra medarbejdere på asylcentrene, at der er rigtig mange af den slags episoder, som ikke bliver meldt, og det er for os i Dansk Folkeparti at se meget uheldigt.
For det skal selvfølgelig meldes, når der laves kriminalitet, og man skal ikke på centrene beskytte nogen, der ikke vil indordne sig under sådan almindelige regler for god opførsel, og slet, hvis man bryder loven på asylcentrene.
Et af problemerne er jo altså, at ledelsen ikke indgiver anmeldelse, og derfor vil jeg godt stille et spørgsmål til justitsministeren.
Vil ministeren vejlede ledelserne på asylcentrene rundtomkring i Danmark om, at de skal indgive anmeldelse af den type voldelige episoder, som har nødvendiggjort politiets tilstedeværelse – ofte med op til flere patruljevogne – så der kan blive foretaget en politimæssig efterforskning af det, der er sket, og så de ansvarlige om nødvendigt kan blive stillet til regnskab for deres gerninger?
Jeg tror også, ministeren må forstå, at det dog kan virke noget negativt på retsfølelsen hos de betjente, der sendes af sted, hvis de oplever, at et center er blevet raseret i forbindelse med hærværk og vold, og ledelsen så siger til dem: Arh, lad os gå stille med det.
Hvad er det for et signal, vi sender til dem, der laver den slags ballade?
Hvad synes ministeren det er for et signal?