René Christensen (DF), 2015-12-16:
Finansloven for 2016 er en rigtig god finanslov.
Dansk Folkeparti er glad for, at vi har fået en ny regering.
Dansk Folkeparti er glad for, at vi har kunnet være med til at have indflydelse på finansloven.
Hvad er det så, finansloven indeholder?
Den indeholder bl.a. en værdighedsmilliard.
Hvad er nu det for en størrelse?
En værdighedsmilliard.
Er det bare sådan en milliard, der kommer ud til kommunerne, og så kan man putte den ind i den ene ende, og spørgsmålet er så, om det ude i den anden ende kommer til at virke for de ældre?
Det er det i særdeleshed.
Hvorfor gør det så det?
Det er, fordi den her værdighedsmilliard blev udmøntet i lovgivning, så man bl.a. i kommunerne skal lave en værdighedspolitik.
Man skal arbejde med begrebet værdighed.
Det er også sådan, at kommunerne skal udmønte deres værdighedspolitik krone for krone af de penge, der kommer ud.
Det bliver byrådene.
Det bliver ikke udvalgene.
Det er byrådsbeslutninger, med hvilke værdighedspolitikken skal godkendes.
Det er byrådet, som skal godkende, hvis man ændrer i værdighedsbegreberne, værdighedspolitikken.
Vi håber selvfølgelig, at kommunerne – og det er vi sikre på – selvfølgelig tager imod det her som en øvelse i at arbejde med det her nye begreb.
Det, vi desværre har set, er, at når man har kigget på ældrepolitikken ude i kommunerne, så har det været servicestandarderne, der har drevet det.
Og det er sådan lidt mere kolde facts i forhold til servicestandarden.
Der kan man kan gå ind i et ark og se, at hvis folk har det sådan og sådan, hvad er de så berettiget til?
Det her er en anden måde at kigge på det på.
Man ser altså på værdighedsbegrebet.
Vi har også gjort det meget klart for kommunerne – det er nu ikke et krav – at det er rigtig vigtigt, når man laver det her, at personalet og andre så selvfølgelig skal inddrages i udviklingen af, hvordan man får indarbejdet værdighedspolitikken ude i kommunerne.
Det er 1.000 mio. kr. årligt.
Det er løbende drift, og det er ikke en pulje, som kommer for en enkelt gang.
Det er år efter år.
Forligspartierne vil også være smagsdommere og se på, hvordan kommunerne vælger at udmønte de midler, som kommer fra værdighedsmilliarden.
Derefter vil det overgå til kommunerne, men ikke over bloktilskuddet, således at kommunerne vil opleve, at der er nogle, der får trukket penge igen, som det skete med den tidligere ældremilliard.
Nej, det, de vil opleve, er, at pengene vil blive udmøntet der, hvor de ældre bor.
Det er altså demografien, der er afgørende.
De kommuner, der har mange ældre, får flere midler end de kommuner, der har færre ældre.
Altså, pengene følger de ældre.
Det er en fantastisk god aftale, som vi er rigtig glade for.
Den kan være med til at løfte de udfordringer, som man har ude i kommunerne.
Og det er ikke kun, fordi kommunerne har gjort det skidt og kommunerne er dårlige.
Det er selvfølgelig også, fordi nogle kommuner har været særligt udfordrede.
Så er vi rigtig glade for, at der er blevet sat 2,4 mia. kr. af til sundhedsområdet.
Og hvorfor nu det?
Man har det nogle gange med at glemme, men jeg tror, at rigtig mange kan huske den debat, der var for få måneder siden, hvor man diskuterede livsforlængende medicin.
Er det noget, alle skal have?
Skal man til at have sådan nogle kategorier, hvor man ikke skal benytte sig af livsforlængende medicin?
Det var den diskussion, der var.
Regionerne har svært ved at finansiere de stigende medicinudgifter.
Det er lykkedes at få igennem, at vi selvfølgelig ikke skal have en diskussion om, hvem der skal have livsforlængende medicin.
Vi skal ikke have en diskussion om, hvor mange der skal ligge på gangene.
Vi skal have en diskussion om, at der ikke skal ligge nogen på gangene.
Derfor er vi rigtig glade for, at det i et godt samarbejde er lykkedes at fremskaffe de midler, der skal til, for at den dagsorden også kan flytte sig.
Det, der sker nu, er, at vi for første gang i mange år uddanner flere betjente.
Hvad betyder det så?
Ja, det betyder sådan set, at servicen over for den almindelige borger vil blive langt bedre.
Man vil som borger opleve om nogle år, når de her betjente er blevet uddannet,
at når man ringer til politiet, hvis man har haft indbrud eller der er sket andre mindre forseelser, så kommer der reelt en betjent.
Så skal man ikke få at vide, at det kan de ikke, fordi de er overbebyrdede, de har ikke betjente nok at råde over, og derfor kan de ikke tage sig af de her kriminalsager, som betyder rigtig meget for den enkelte.
Man skal ikke underkende det at have indbrud i ens hjem.
Ja, der er jo ikke nogen, der er blevet slået ihjel.
Er der sket noget?
Forsikringen betaler jo.
Jamen hvad betyder det for den enkelte, der oplever at komme hjem til et hjem, hvor alt er blevet gennemrodet?
Folk har gået rundt inde på børneværelser og andre steder.
Det berører selvfølgelig folk, og vi skal retsforfølge de her mennesker, og vi skal selvfølgelig opklare de her forbrydelser, selv om det måske set udefra ikke er så farligt endda for den enkelte, men det sætter dybe spor i de mennesker, der er udsat for det, og der skal selvfølgelig også være ressourcer til at opklare den type forbrydelser.
Det, vi oplever, er, at rigtig mange danskere er blevet pendlere.
Vi kan se, at centraliseringen har været enorm de sidste år.
Det er der, hvor uddannelsesinstitutionerne ligger, det er der, hvor arbejdspladserne opstår.
Derfor er vi sådan set
rigtig glade for, at de pendlere nu har mulighed for at købe sig en lidt bedre pendlerbil, en lidt sikrere pendlerbil, når de nu skal køre frem og tilbage.
Det synes vi er rigtig positivt.
Så kan det undre, at man kan se en tidligere skatteminister stå her på talerstolen.
Jeg husker tydeligt, da ordføreren blev skatteminister.
Det vigtigste for Socialdemokratiet er at kigge på boligbeskatningen.
Det er det vigtigste.
Det skal vi have løst i Skatteministeriet.
Der skal komme en pakke, der løser problemet med, at grundskylden stiger og stiger, således at man ser, at ældre mennesker ikke kan forblive i deres bolig, fordi udgiften stiger.
Det fik man ikke løst.
Det, man så gør nu, er, at nu gør man det meget kort.
Nu laver man en opbremsning.
Det synes man så er ganske forfærdeligt.
Nu er der nogle, der siger, at vi er nødt til at stoppe op, og så skal der selvfølgelig leveres, så man lever op til den her dagsorden, så folk med lave indkomster, som der bliver sagt – jeg vil hverken kalde dem fattige eller svage – faktisk også kan blive boende i deres bolig.
Selv om man går fra at være aktiv beskæftiget til at være eventuel pensionist og dermed får en lavere indkomst, kan man blive i sin bolig og nyde det.
Så er der blevet talt meget om minusvækst.
Der er også to andre forslag, som bliver diskuteret i dag.
Det er jo L 2 og L 3.
Så står hr. Benny Engelbrecht og siger, at det jo er minusvækst ude i kommunerne; nu kommer det til at gøre ondt.
Jeg skal bare lige sige, at under den tidligere regering var der altså 60 kommuner, der oplevede minusvækst.
Der var 60 kommuner derude, der oplevede regulær minusvækst.
Hvad er det, der sker nu?
Vi har sagt meget tydeligt, vi har skrevet det ind i finansloven, vi har sagt det fra Folketingets talerstol, hvad vi ønsker med omprioriteringsbidraget.
I dag er der 66 kommuner, der lever op til kravene for særlig vanskeligt stillede kommuner.
Hvad betyder det?
Det betyder, at det er kommuner, som har dårlig likviditet; det er kommuner, som har svært ved at styre deres daglige drift, fordi de har et ringe skattegrundlag.
Hvad er det så, man kan bruge bl.a. omprioriteringsbidraget til?
Når man kigger på de her kommuner og eksempelvis deres ledige, så ser man, at over 50 pct. af de ledige ikke har en kompetencegivende uddannelse efter 9. og 10. klasse.
Alt viser, at hvis man har en kompetencegivende uddannelse efter 9. og 10. klasse, så er man langt, langt tættere på arbejdsmarkedet, end hvis man ikke har.
Man kunne jo godt forestille sig, at nogle af de her penge skulle gå til, at nogle af de her mennesker kunne få et løft også på uddannelsesdelen, således at de kunne blive selvforsørgende og dermed være med til at hjælpe deres kommune med at få et bedre skattegrundlag.
Der vil ingen tabere være i den øvelse.
Så er vi også rigtig glade for, at der med finansloven er sat penge af til en stor landbrugspakke.
Det er en landbrugspakke, som Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti gik til valg på, og det er selvfølgelig en dagsorden, som vi opfylder ved at levere.
Det er en dagsorden, som gør, at netop landkommunerne – det er jo derude, landbruget ligger – nu får en mulighed for, at de virksomheder, der er derude, landbruget, får lov til at producere mere, selvfølgelig i samklang med natur og miljø.
Men det er jo jobskabende, og det er også med til, at et trængt landbrug – det må vi sige vi har, desværre – kan servicere den gæld, som er blevet opbygget over en årrække.
En anden ting, som er vigtig, er bl.a. integrationsområdet, herunder asyludgifter.
Vi er rigtig glade for, at det er lykkedes at få integrationsydelsen indført til en langt større gruppe.
Og det er nok også derfor, at svenskerne har de store problemer, som de har.
Vi har måske også store problemer – det har vi – men dog i mindre målestok.
En anden ting, som er paradoksal i debatten, er, når Socialdemokratiet, SF og Enhedslisten står på talerstolen og andre steder og siger, at omprioriteringsbidraget kan man kun finde pengene til et sted, og det er hos de ældre og på børneområdet.
Det er de steder, man skal finde dem.
Hvad sker der så ude i kommunerne, når man får flere flygtninge?
Hvad sker der så ude i kommunerne?
Man får da bare en kommunal udgift.
Der er masser af kommuner derude, der har oplevet, at de har fået pålagt at tage kvoteflygtninge, og så får de en udgift på 20 mio. kr.
Dem finder man.
Man finder de penge.
Vi ville sådan set hellere bruge pengene, man kan finde derude, på omprioriteringsbidrag, så vi kan få et mere lige Danmark.
Det er ikke i orden i et lille land som Danmark med 98 kommuner, at 66 kommuner oplever, at de er særlig vanskeligt stillede.
Vi vil have et mere lige Danmark, et Danmark, hvor alle har lige adgang og lige mulighed for at komme på arbejdsmarkedet og blive en del af det at få uddannelse.