Eyvind Vesselbo (V), 2007-04-25:
Når man ser på det her beslutningsforslag, må man sige, at det dog er en overraskende interesse, oppositionen har for at forhindre tvangsægteskaber, selv om det her beslutningsforslag har været fremsat mange gange.
Man må sige, at det der med at få bragt tvangsægteskaber ud af verden skulle man have tænkt over for mange år siden, hvor man op igennem 1990’erne kunne have ydet et væsentligt bidrag til, at antallet af familiesammenføringer kunne have været nedbragt væsentligt, ligesom det nu er sket i de sidste 5 år.
For man skal jo ikke glemme, at med de mange familie- samt ægteskabssammenføringer, der fandt sted i 1990’erne, har der også ganske givet været et meget stort antal tvangsægteskaber.
Men så må man jo sige: Bedre sent end aldrig.
Dog er det så noget mærkeligt, at man fremsætter forslag om et lovinitiativ, som allerede er dækket i den gældende lovgivning.
I § 260 i straffeloven står der, at den, der ved vold eller ved trussel om vold tvinger nogen til at indgå ægteskab, skal kunne straffes.
Derfor er det svært at se, hvad forslagsstillerne ønsker ud over det, som allerede findes i loven.
Det skulle så lige være, at man nu også ønsker at kunne straffe dem, som presser nogen til at gifte sig med en person, som vedkommende ikke ønsker at gifte sig med.
Det er svært at se, hvordan man skal få straffet nogen, som presser en anden person til noget, for spørgsmålet er, hvordan man får afgrænset dette spørgsmål om at presse nogen til en handling.
Når der nu er en lovgivning mod tvangsægteskaber, er det selvfølgelig for ganske klart at sige, at i Danmark accepterer vi ikke tvangsægteskaber, og hvis nogen prøver på det, skal de bare vide, at så bliver de straffet for det, hvis det er muligt.
Inden 2001 kunne vi år efter år op igennem 1990’erne se, at antallet af ægteskabsfamiliesammenføringer steg og steg, systematiske familiesammenføringer i generation efter generation, ja, selv i tredje generation fulgte man de tidligere generationers mønster.
Det er der nu sat ind over for.
Vi har nu et håb om, at de unge mennesker selv har mulighed for at vælge deres ægtefælle og samtidig få en uddannelse, inden de ønsker at gifte sig.
Der er ingen tvivl om, at der i disse mange familiesammenføringer også var en række tvangsægteskaber.
Det er dog svært at bestemme og bevise, hvad der er et tvangsægteskab.
Grænsen mellem et tvangsægteskab og et arrangeret ægteskab kan være meget svær at bevise, men den lovgivning, vi har lavet på området, har sat en effektiv stopper for, at disse systematiske familiesammenføringer kan fortsætte generation efter generation.
Problemet med at følge forslagsstillerne er, at vi, hvis vi gennemførte det, ville få nogle meget følsomme situationer, hvor et ungt menneske skulle hen på politistationen og anmelde sin far eller en hel familie for en kriminel handling, og der skal ikke meget fantasi til at forestille sig, hvordan relationerne til faderen eller til familien ville have det efter en sådan handling.
Derfor skal man være varsom med det, man beslutter her i Folketinget.
Det er derfor, at der er den lovgivning, der er på området på nuværende tidspunkt.
Hvis den skal ændres, kunne man overveje at gøre det, som ministeren foreslog, bl.a. med det formål at hæve de nuværende strafferammer.
Det vil vi meget gerne diskutere.
Jeg kan meddele – hvilket jo nok ikke er overraskende – at vi ikke kan støtte det foreliggende beslutningsforslag.