Jane Heitmann (V), 2012-05-15:
Tak for det.
Fra starten har lovforslag nr. L 185, forslag til lov om ændring af lov om euforiserende stoffer, været omgærdet af kaos.
Høringsfristerne til høringsparterne har været ultrakorte, helt ned til 8 timer.
Advokatrådet bemærker: »Det må på den baggrund påregnes, at en række myndigheder og organisationer reelt ikke har mulighed for at udfylde den funktion som høringspart, som det lovforberedende arbejde normalt trækker på som led i kvalitetssikringen af ny regulering og som led i en almindelig, demokratisk proces.« Dybt bekymrende er det, at ministeren udviser stor arrogance ved at begrunde en ultrakort høring om fixerum med, at hun kendte svarene i forvejen.
Fra oppositionens side har den ultrakorte høringsfrist resulteret i en klage til Folketingets formand.
Regeringen skriver i sit eget regeringsgrundlag, at regeringen i et tæt samarbejde med Folketinget vil sikre høj lovkvalitet gennem rimelige høringsfrister, der sikrer, at organisationer og andre høringsparter har ordentlig tid til at gennemgå lovforslag og udarbejde kommentarer.
Regeringen har haft god tid til at forberede forslaget, men har alligevel valgt at haste det igennem Folketinget.
Hvorfor skal forslaget hastes igennem?
Rådet for Socialt Udsatte påpeger, at det er uacceptabelt, taget i betragtning at lovforslaget introducerer et helt nyt tilbud, hvor der bør være længere tid til at overveje og drøfte de forskellige aspekter af det konkrete forslag.
Advokatsamfundets generalsekretær Torben Jensen påpeger: Noget tyder på, at man slet ikke er interesseret i at høre hverken vores eller andres holdning til forslaget.
I Venstre er vi meget optaget af at løse de problemer, som narkomaner oplever i deres hverdag, både socialt, økonomisk og menneskeligt.
Og når vi taler om stofmisbrug, findes der ingen lette løsninger, hvor man blot ved parkering eller ved at stikke hovedet i busken som strudsen kan tro, at problemerne forsvinder af sig selv.
Siger vi ja til oprettelsen af fixerum, siger vi samtidig ja til en passiv misbrugspolitik, hvor narkomaner fastholdes i misbrug, kriminalitet og socialt armod, og vi siger ja til en glidebane mod legalisering af euforiserende stoffer, hvor der ikke længere er nogen stopklods.
Jeg er helt klar over, at der kan argumenteres for, at med oprettelsen af fixerum vil en del af misbrugerne forsvinde fra gadebilledet, men at fjerne misbrugsproblemet gør det ikke.
Lovforslaget udtrykker en holdning, som vi i Venstre på ingen måde kan bakke op om.
Stofferne, som indtages i fixerummene er ulovlige og vanedannende, og ofte er de købt for midler opnået via kriminalitet.
Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug slår også fast, at man bør have realistiske forventninger til fixerum, idet de bl.a. ikke adresserer problemet med, at stofmisbrugerne køber deres stoffer på det illegale marked.
For os er det helt uacceptabelt, at man med den foreslåede lovændring helt lovligt kan gå ind i et fixerum og få nogle til at sørge for hygiejniske forhold såsom oprydning og rengøring, mens man indtager sine ulovligt købte stoffer.
Den moral kan vi ikke bakke op om.
Det betyder, at vi respekterer FN's kontrolorgan, som ved flere lejligheder har påpeget, at oprettelsen af fixerum ikke er i overensstemmelse med FN-konventionen.
Det kan undre, at man fra regeringens side vælger at se bort fra kontrolorganets anbefalinger.
Vi er enige med regeringen i målet om, at dødeligheden blandt misbrugere på gaden skal nedbringes, og at de skader, problemer og gener, som er forbundet med gademisbrug, skal reduceres.
Men vi er uenige i midlerne til at nå målet.
En af løsningsmodellerne kunne være at satse mere på lægeordineret heroin.
Med lægeordineret heroin ved vi, at vi får stofmisbrugere ud af kriminalitet, og at de får en markant bedre sundhedstilstand.
Som en af stofmisbrugerne udtaler i evalueringsrapporten fra forsøget med lægeordineret heroin: Jeg har fået et liv. Formålet med lovforslaget er at skabe et klart retligt grundlag for fixerum.
Det lykkes ikke med dette lovforslag.
Lovforslaget rejser ganske enkelt flere spørgsmål, end det besvarer, også hvad angår autorisationsloven og politiets mulighed for at håndhæve lovgivningen.
Jeg indledte med at kommentere de korte høringsfrister, og jeg vil hermed opfordre regeringen til at udsætte lovbehandlingen og dermed give høringsparterne en reel mulighed for at komme med bemærkninger.
Vi har noteret os, at kun hver anden høringsberettiget har afgivet høringssvar – muligvis på grund af de korte høringsfrister – og det er ganske enkelt ikke tilfredsstillende i et land, hvor vi sætter demokrati, høringsret og mulighed for borgerinddragelse i højsædet.
Det må også være i en socialistisk regerings interesse at værne om disse værdier.