Mette Frederiksen (S), 2014-11-21:
Tak for det.
Lad mig, når vi nu skal i gang med behandlingen af det her forslag, starte med at tage meget, meget kraftig afstand fra de holdninger, som enkeltpersoner med tilknytning til Grimhøjmoskeen har givet udtryk for i medierne.
Er det den forkerte tale?
Jeg mener nu alligevel, at der er grund til at tage afstand.
Jeg tager lige noget andet materiale.
Men der er altså god grund til at tage afstand fra nogle af de holdninger, vi har set fra enkeltpersoner ovre ved Grimhøjmoskeen, men det vender vi tilbage til i næste behandling.
Jeg beklager misforståelsen her.
Det er nu ikke, fordi det tema, vi så skal diskutere vedrørende B 10, nødvendigvis er så langt herfra, forstået på den måde, at noget af det, vi diskuterer her, er nogle af de beklædningsgenstande, som man desværre ser enkelte steder i gadebilledet i Danmark.
Lad mig bare indledningsvis slå fuldstændig fast, at det at bære niqab eller burka i mine øjne grundlæggende er et udtryk for kvindeudtrykkelse.
Det er et kvindeundertrykkende instrument, og der er al mulig grund til at tage afstand fra det.
I regeringen og som regering har vi jo den helt grundlæggende holdning, at vi ønsker et åbent og demokratisk samfund, hvor vi har tillid til hinanden, respekt for hinanden, hvor der ikke er nogen, der bliver udelukket fra fællesskabet, og hvor der ikke er nogen sociale normer, der på nogen som helst måde undertrykker.
Tilbage i 2009 var der en debat om at forbyde burka og niqab i det offentlige rum.
Dengang var Justitsministeriet mest tilbøjelig til at mene, at et forbud mod burka og niqab ville indebære, at nogle på grund af deres trosbekendelse blev berøvet adgangen til den fulde nydelse af det, man kalder borgerlige og politiske rettigheder.
Dengang fandt Justitsministeriet, at det gav anledning til væsentlig tvivl, om et forbud ville udgøre en berettiget undtagelse fra lighedsgrundsætningen i grundlovens § 70.
Desuden fandt Justitsministeriet dengang, at det gav anledning til væsentlig tvivl, om et forbud mod at bære burka i det offentlige rum ville opfylde bestemmelserne i den europæiske menneskerettighedskonvention om religionsfrihed og ytringsfrihed.
Det beslutningsforslag, som er fremsat af Dansk Folkeparti i dag, er på relevante punkter anderledes end det forslag, der var fremme i 2009 om at forbyde burka og niqab.
Forslagsstillerne understreger endda, at der ikke er tale om et forbud, der specifikt retter sig mod visse former for religiøse beklædningsgenstande, men at der derimod ønskes at generelt forbud mod tildækning af ansigtet i det offentlige rum.
Det hensyn, der skal varetages med forbudet, må man forstå er den sociale samhørighed i Danmark.
Noget andet, der også er nyt siden 2009, er, at Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i juli måned i år har afsagt en dom i en sag, hvor domstolen ikke fandt, at et fransk forbud mod tildækning af ansigtet i det offentlige rum udgjorde en krænkelse af konventionens bestemmelser om religionsfrihed og retten til privatliv.
Det helt centrale spørgsmål er herefter, om det inden for rammerne af både den danske grundlov og den europæiske menneskerettighedskonvention vil være muligt at udforme et forbud mod at maskere sig eller tildække ansigtet i det offentlige rum.
Jeg forholder mig ikke her konkret til det forbud, der foreslås med beslutningsforslaget, men vil gerne give nogle af de juridiske vurderinger og dermed forholde mig til, om man helt generelt vil kunne udforme et forbud i en eller anden form imod maskering og ansigtstildækkende beklædning.
Efter Justitsministeriets opfattelse er svaret på det spørgsmål ja.
Der er dog nogle forudsætninger, som skal være opfyldt.
Det omfatter bl.a., at forbudet skal varetage det, man kalder et anerkendelsesværdigt formål.
Forbudet må ikke være udformet på en måde, der udgør diskrimination på grund af trosbekendelse eller diskrimination på grund af forhold, der er så nøje forbundet med trosbekendelsen, at resultatet vil blive noget nær det samme.
Hvis disse forudsætninger ikke er opfyldt, f.eks. fordi ønsket med et forbud er at forskelsbehandle på grund af trosbekendelse, rejser et forbud efter Justitsministeriets opfattelse reel tvivl om foreneligheden med grundloven og den europæiske menneskerettighedskonvention.
Men det er altså juridisk muligt – for nu at svare forslagsstillerne – at udforme et generelt forbud mod maskering eller ansigtstildækkende beklædning i det offentlige rum, og det betyder, at det er en anden type forslag, Folketinget skal forholde sig til i dag end tidligere.
Og det betyder også, hvis man skal sige det meget direkte, at tilbage står – efter Justitsministeriets vurdering – alene den politiske diskussion, og altså ikke en juridisk diskussion.
Det synes jeg sådan set egentlig er ret godt, for i al respekt for juraen er det, synes jeg, ofte forstemmende, hvis det er der, vi bliver nødt til at ende en politisk diskussion.
Man kan altså gøre det, og så er diskussionen i dag i salen, om vi vil det eller ej.
Der vil jeg gerne binde en sløjfe til det, jeg startede med at sige, nemlig at jeg bifalder – og det vil jeg gerne sige meget, meget klart – på ingen måde, at der er kvinder, der går tildækkede, som man ser det med burka og niqab.
Jeg synes, det er ikke bare en beklædningsgenstand eller et klæde, i mine øjne er det udtryk for en strukturel og systematisk undertrykkelse af det ene køn, og det er båret ud fra et ideologisk ønske om at gemme kvinder væk og hindre kvinder i at have den fulde samfundsdeltagelse.
Det hører ikke hjemme nogen steder, heller ikke i mine øjne i Afghanistan og Pakistan, hvor det er meget udbredt, og da slet ikke i et åbent, moderne, demokratisk samfund som vores i 2014.
Så når vi fra regeringens side i dag ikke kan bakke op om lovforslaget, så er det ikke, og det vil jeg gerne understrege, fordi vi på nogen måde bifalder brugen af hverken niqab eller burka i Danmark – på ingen måde.
Det er en undertrykkende mekanisme, som både udtrykker et forkert menneskesyn og et forkert kvindesyn, det er udemokratisk i sin grundforudsætning, og som jeg sagde det før, mener jeg ikke, det hører hjemme i Danmark, og jeg mener også grundlæggende, at det hindrer et respektfuldt møde mellem mennesker.
Når vi så alligevel ender med ikke at støtte beslutningsforslaget, er det, fordi vi ikke synes, at et generelt beklædningsforbud er den rigtige løsning.
Jeg synes, det ud fra problemets relativt lille omfang – heldigvis – i Danmark er et alt for stort og voldsomt skridt at lave et generelt forbud og en generel lovgivning.
Det er derfor, vi ikke kan støtte forslaget.
Men der skal ikke herske nogen som helst tvivl om, og det håber jeg ikke der gør efter min tale i dag, at burka og niqab er udtryk for et kvindeundertrykkende syn, som jeg ikke synes vi på nogen som helst måde skal understøtte – hverken i Danmark eller i andre samfund.