Christine Antorini (S), 2009-12-01:
Jeg vil gerne på vegne af de fire partier, der står bag forespørgslen, samle op på nogle af de ting, der har været til drøftelse her i dag om målsætningen om, at 85 pct. af de unge skal have en ungdomsuddannelse senest 2010.
Jeg vil gerne tage fat der, hvor undervisningsministeren startede med at sige, at man nu måtte til at vise respekt for de mange ufaglærte voksne, vi har på arbejdsmarkedet, inden for jord og beton-området osv. osv.
Jeg kan love undervisningsministeren, at vi alle sammen i oppositionen vil gøre alt, hvad vi kan, for at de får en mulighed for løbende at kunne efteruddanne sig og videreuddanne sig på korte uddannelser osv.
Så det er bare for at sige til undervisningsministeren, at jeg kan love for, at vi i oppositionen er fuldt ud lige så optaget af det som undervisningsministeren.
Når det så er sagt, kan vi slet ikke forstå, hvorfor undervisningsministeren vælger at bruge det som et argument i denne debat, hvor vi diskuterer, hvordan alle unge får en ungdomsuddannelse.
Der er jo en grund til, at vi har fokuseret på de unge i mange sammenhænge, og det er, fordi vi vil have, at flest mulige unge kommer igennem med en ungdomsuddannelse og dermed også bliver klædt på til at tage en videregående uddannelse.
Det troede vi sådan set også regeringen var optaget af.
Her har fokus jo været, at man tager sin folkeskoleuddannelse, og så starter man på en af de forskellige ordinære ungdomsuddannelsesveje, der er.
Det er det, der har hele interessen, når vi kigger på, om 85 pct. gennemfører en ungdomsuddannelse.
Derfor må vi jo bare konstatere, at det da er en falliterklæring, at vi står her og skal bruge en hel lang eftermiddag, når det, som undervisningsministeren ender med at sige, er, at vi skal kigge på de voksne ufaglærte.
Men vi snakker altså om, hvordan vi skal ruste uddannelsessystemet til, at man gennemfører en ungdomsuddannelse.
Hele diskussionen om, at det ikke er lykkedes regeringen at leve op til sit eget mål om, at 85 pct. af de unge skal gennemføre, kan jeg love for vi tager bagefter.
Vi stiller en række spørgsmål, for den kan jo ikke hænge i luften, når statsministeren selv erkender, at det bare ikke er godt nok, at kun 8 ud af 10 unge gennemfører en ungdomsuddannelse.
Men det får vi jo altså ikke flere unge, der har gennemført en ungdomsuddannelse, af.
Derfor er vi faktisk optaget af at forfølge det, ikke for at komme med en straffeaktion, men vi skal da vide, hvordan virkeligheden ser ud, og den ser desværre ud sådan, at færre gennemfører en ungdomsuddannelse, end da regeringen trådte til.
Men vi følger op på det med spørgsmål.
Men det ville han så i øvrigt ikke, hvorefter han remsede en række ting op, hvoraf det fremgik, at han ikke var enig i det.
Derfor er jeg nødt til at gå lidt ned i nogle af tingene for at finde ud af, om vi er enige eller ikke er enige.
Et af forslagene er, at vi lægger meget vægt på en tidlig læseindsats.
Det kunne undervisningsministeren støtte, men det, der var undervisningsministerens svar, var, at næh, næh, nu havde regeringen fremsat et forslag om, at man skulle kunne have dansk i børnehaveklassen, og det havde Socialdemokraterne – tror jeg, han mente – afvist.
Det er noget pjat, og det ved undervisningsministeren også godt.
Vi har drøftet det i folkeskoleforligskredsen, og vi er helt med på, at lærere skal kunne undervise i dansk i børnehaveklassen.
Det, vi ikke er med på, er den måde, som undervisningsministeren ville finansiere det på, og det var, ved at pædagoger så skulle undervise i fag fra 1. klasse til 3. klasse i folkeskolen.
Det synes vi er manglende respekt for pædagogerne, for pædagogerne er rigtig gode til det, de er uddannet til, og de er meget værdifulde i mange funktioner i indskolingen, men det er nu engang lærere, der har en uddannelse i at undervise i de enkelte fag, og lærerne skal undervise, gerne i samarbejde med pædagogerne, men undervisningsministerens forslag var, at pædagoger skulle til at undervise i folkeskolen.
Derfor sagde vi nej, og det ved ministeren udmærket godt.
Om helhedsskolen siger undervisningsministeren: Det er da en dejlig ting.
Vi får altså en debat på fredag, og vi er meget spændt på, hvad det er, regeringen forstår ved helhedsskoler.
Vi kunne i hvert fald høre her på debatten, at hverken Dansk Folkeparti eller Konservative var enige, de synes nok, det var noget af det værste, de havde hørt, hvis det var, at man skulle give kommunerne frihed til helhedsskoler.
Så lad os tage den på fredag, altså, hvor vi står i det her, og hvor enigheden og uenigheden er.
Men vi vil være glade, hvis undervisningsministeren vil gå ind og støtte det, for så er der faktisk et flertal for, at vi kan få den frihed på området.
Hvad angår timetallet, vil jeg bare henvise til de statistikker, som flere har bragt frem her i debatten.
Det er ikke nogen, vi selv har fundet på, det er UNI-C, som Undervisningsministeriet selv bruger, og der må vi bare konstatere, at en tredjedel af eleverne har oplevet, at de har fået færre timer end det, de skulle have i de forskellige fag.
Det er ikke godt nok, og derfor må det jo heller ikke være svært for ministeren, hvis han mener det, at stemme for det her forslag til vedtagelse, hvor vi ønsker at løfte timetallet.
Men det hænger måske sammen med, at ministeren ikke har fundet den investering, der skal til, for hver gang vi snakker penge, er det et anliggende mellem Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti, og der har gang på gang på gang været finanslovaftaler, som ikke har givet det løft til uddannelsesområdet.
Der, hvor løftet er kommet, er i forbindelse med globaliseringsaftalen og på nogle af ungdomsuddannelserne, og det er jo i en bredere kreds, at de beslutninger er truffet.
Ministeren siger: Ja, men jeg er da så enig.
Men så gør dog noget ved det!
Vi ved, at inden for en række fag, f.eks. inden for naturfagene, som ligger undervisningsministeren meget på sinde, der har under halvdelen af dem det som linjefag.
Det kunne vi jo lave et målrettet løft af.
Det tilbyder vi her i oppositionen, for det tror vi gør, at flere får lyst til og mod på at gennemføre også nogle af de uddannelsesretninger, som har en stor prioritet i forhold til at kunne leve op til uddannelsesgarantien.
Sidst, men ikke mindst – men det er måske der, uenigheden er større end som så – ved vi jo, at ministeren ikke vil give en reel uddannelsesgaranti til alle de unge, der går erhvervsuddannelsesvejen.
Det er det, vi beder om her, de skal vide, at man skal gøre sig færdig og ikke skal nøjes med en halv uddannelse.
Der er masser at tage fat i, og vi håber, at ministeren måske vil overveje at stemme for det, hvis han synes, det er så enkelt, for så var vi faktisk nået et skridt på vejen til at forbedre både folkeskolen og ungdomsuddannelserne.