runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ellen Trane Nørby (V), 2010-04-13:
I Venstre vil vi gerne have nogle ambitioner på det her område.
Vi har den ambition, at vores samfund skal sikre, at alle talenter kommer i spil; at vi udnytter alle menneskelige ressourcer, og at vi sikrer, at vi hver især som individer frit kan træffe nogle valg i vores liv og også kan vælge den livsvej, vi vil.
Vi går ikke op i millimeterdemokratiet, på den måde at der skal være 50 pct. kvindelige tømrere og 50 pct. mandlige tømrere.
Det gør vi ikke, fordi vi repræsenterer demokratiet, og fordi vi sådan set tror på, at ansvaret i det danske samfund ligger ude lokalt og også beror på, at også vores virksomheder tager et ansvar; at vi hver især tager et ansvar.
Men den socialdemokratiske ordfører valgte at undlade at svare på det, der blev spurgt om.
Traditionelt mener Socialdemokraterne jo, at fagbevægelsen er en vigtig del af det danske samfund.
Derfor vil jeg spørge igen: Skal fagbevægelser, der ikke lever op til millimeterdemokrati og kvoter om 4 år, tvangsopløses?
Lykke Friis (V), 2010-04-13:
Det er jo sådan set det, som jeg allerede har svaret på en gang.
Det, der er afgørende, er naturligvis, at skal man ind i en bestyrelse, skal man have erfaring, man skal være i stand til at gå ind og løfte det hverv, det meget vigtige hverv, det jo er, og det gælder i høj grad både for mænd og for kvinder.
Nu skal man naturligvis altid være sådan indrettet, at man vil lade sig overbevise og blive klogere.
Jeg vil dog sige, at jeg indtil videre kun har været i stand til at finde én undersøgelse af den norske model, altså kvotemodellen, og den viser altså mildest talt ikke, at det skulle være nogen dundrende succes.
Så på den måde vil jeg stille mig stærkt skeptisk over for, at det var det, som denne task force skulle være i stand til at komme frem til.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2010-04-13:
Jeg synes, det lyder meget spændende, og jeg er faktisk meget glad for, at ligestillingsministeren vil udvide indsatsen i forhold til charteret.
For det er jo sådan med det Charter for flere kvinder i ledelse, at virksomhederne ganske vist forpligter sig, men at der jo ikke er nogen som helst form for sanktion, hvis man ikke rekrutterer så meget som en eneste kvinde.
Det er den sanktion, der er.
I forhold til den task force kunne jeg godt tænke mig at vide, hvordan ministeren vil stille sig, hvis taskforcen finder ud af, at der faktisk ikke er nogen anden udvej end at begynde at bruge kvoter for at få flere kvinder i ledelse.
For det har vist sig, at det, man har gjort indtil videre, ikke har virket tilstrækkeligt.
Hvordan vil ministeren stille sig, hvis det er det, forskere og andre kommer frem til?
Lykke Friis (V), 2010-04-13:
Jamen det er fuldstændig rigtigt, at skal man have succes, skal man trække på hele talentmassen, og det skal man jo i stigende grad, fordi Danmark deltager i et hjernekapløb af dimensioner.
Vi står også over for en demografisk udvikling.
Så derfor er det altså afgørende, at vi får hele talentmassen i spil.
Det arbejde, jeg vil sætte i gang, vil naturligvis være et hurtigtarbejdende arbejde.
Det var lidt dobbelt, men en hurtigt arbejdende task force.
Så det vil jo altså være inden april næste år, at vi så meget gerne skulle være i stand til at se nogle resultater inden for det her felt.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2010-04-13:
Mange tak.
Man kan ikke få succes uden kvinder, er ministerens indgangsbøn, og det er jo meget dejligt, at ministeren er bevidst om det her.
Og det er egentlig også meget skræmmende.
Det er meget, meget bekymrende i forhold til vores samfundsøkonomi og i forhold til vores ligestilling.
Derfor er jeg da meget interesseret i at vide, om ministeren med sin task force kunne tænke sig at tage nogle skridt i forhold til, hvad den her task force finder ud af – om der er en tidshorisont i forhold til den her task forces arbejdstid.
Villum Christensen (LA), 2010-04-13:
Det er utvivlsomt, at der med dette forslag skabes forøgede incitamenter til at prioritere energirenoveringer, men det er lige så utvivlsomt, at vi hermed også er med til at opbygge et nyt monster af bureaukrati med snirklede og sofistikerede tilbagebetalingsregler, og så bryder vi os i øvrigt ikke om styrket statslig fondsdannelse.
For os lugter det her alt for meget af den renoveringspakke, som lagde hele byggestyrelsen ned og stoppede al planlagt aktivitet for et lille års tid siden, fordi man da nu lige skulle have snablen ned i statskassen.
Vi medvirker ikke til dette cirkus af offentlige reguleringer og forordninger, selv om det kan se velmenende ud.
Der er alt for meget dødvægt og alt for lidt værdiskabende i den slags ordninger.
Sporene skræmmer, og vi går ikke ind for forslaget.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2010-04-13:
Jeg vil gerne starte med at takke Enhedslisten for at fremsætte et beslutningsforslag, som i sin intention er helt rigtigt.
Hvis det er sådan, at vi vil have et fossilfrit samfund, og hvis vi også vil have selvforsyning i Danmark, skal vi selvfølgelig blive meget mere energibesparende i vores boliger.
Så sigtet med det, Enhedslisten har sat på dagsordenen her, er vi rent faktisk helt enige i.
Hvorfor kan vi så alligevel ikke støtte beslutningsforslaget?
Det kan vi ikke, fordi det er vores opfattelse, at vi allerede er godt i gang med en række initiativer, der har til formål at nedbringe energiforbruget i ejendomme, i vores boliger.
Lad mig bare henvise til, at et bredt udsnit af Folketingets partier allerede i 2008 lavede en ambitiøs plan for energibesparelser, herunder i bygninger.
Selve finansieringen i det her forslag er vi modstandere af.
Det fremgår af forslaget, at de besparelser, der kan indhentes, skal tilbagebetales til fonden.
Vi mener, at hvis det er sådan, at man som privat husejer laver nogle energirenoveringer, skal besparelserne opnås til borgeren selv.
Den anden grund til, at vi ikke kan støtte forslaget, selv om det som sagt er helt rigtigt i sin intention, er, at vi skal have et samlet overblik over hele den palet af muligheder, der er, for at få nogle energibesparelser.
Det er jo sådan, at vi afventer Klimakommissionens rapport, og jeg mener, at vi skal afvente og se, hvad for et samlet overblik vi får, så vi laver den klogeste løsning i første omgang.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2010-04-13:
Vi bruger en rigtig stor del af vores energi til at varme bygninger op med: boliger, erhvervsbygninger og offentlige institutioner, og til at sikre varmt vand i dem og det, man sådan kunne kalde grundbelysning og ventilation.
Det er sådan cirka 40 pct. af vores energi, vi bruger til det.
Desværre er det sådan, at der er en del af den energi, vi ingen glæde får af, fordi den ryger ud af bygningerne, enten fordi de er isoleret for dårligt i fundamenterne eller på lofterne, eller fordi der er for dårlige vinduer i, nogle steder fordi der har været byggesjusk, eller fordi de er bygget på et tidspunkt, hvor man bare ikke tænke på, at det var vigtigt at være omhyggelig med energiforbruget.
Det siger jo næsten sig selv, at det er fornuftigt at lave energirenoveringer, og det synes vi selvfølgelig også.
For den enkelte kan det imidlertid være rigtig bøvlet, for hvor er det nu lige, man går hen og får en mere samlet løsning til sin bolig, hvad enten det er en andelsbolig eller en ejerbolig eller endnu mere besværligt, desværre, hvis man er lejer?
Derfor er det vigtigt at se på, hvad det er, der er barriererne.
Hvor er det, der bliver spændt ben, uden at nogen måske ønsker at spænde ben for det her?
Den ene barriere er, at det virker noget uoverskueligt.
Derfor mener vi, at det er vigtigt med nogle pakkeløsninger, nogle samlede løsninger.
Vi har rigtig mange boliger, der ligner hinanden, f.eks. parcelhuse fra 1970'erne – de ligner med relativt små variationer hinanden, og det er meget oplagt at udbyde pakkeløsninger til ejere af parcelhuse fra 1970'erne – men det kunne for den sags skyld også være etagebyggeri fra 1950'erne eller fra 1960'erne, eller hvornår det nu er fra, man udbød pakkeløsninger til.
Det er det ene, der er vigtigt, for at det her kan lykkes.
Det andet er selvfølgelig, at man kan få det finansieret, kan få et lån, hvad enten det er en del af pakken, eller man optager lånet ved siden af.
Det er der rigtig mange der har svært ved at få i dag, fordi bankerne er blevet karrige med at udlåne.
Boligpriserne er også faldet, og det kan være, at man ikke har plads i sin friværdi.
Enhedslisten har et forslag om, at man laver en stor fond på 4 mia. kr., og at folk så fra den kan låne til en lavere rente end markedsrenten.
Det bliver ikke alene en bedre bolig at bo i, det bliver også en bolig, der har en højere værdi.
Det med, at staten låner penge ud, gør jo, at man som boligejer er sikker på rent faktisk at kunne få et lån, og så er man af med den barriere.
Den model foretrækker vi meget frem for bare at indføre lavere forrentede lån.
Når vi gør det, er det, fordi det i langt, langt de fleste tilfælde også vil være en god forretning for den enkelte boligejer at få renoveret sin bolig.
Man kan så hjælpe til med at gøre det her synligt, ved at det bliver let at se, hvem det er, der egentlig udbyder de her pakkeløsninger.
Nogle steder – ganske få – er der energiselskaber, der også medvirker til det her, men det er helt klart, at de går efter de større renoveringer, hvor de kan trække mange sparepoint hjem.
Per Dalgaard (DF), 2010-04-13:
Jamen det er der, jeg har min tvivl om, hvorvidt det virkelig kan komme til at forholde sig sådan.
En stor investering i en renovering af en bygning, hvor man så betaler den ekstra udgift over varmeregningen, vil alt andet lige i sidste ende blive en øget udgift for brugerne.
Jeg siger ikke, at man så skal afholde sig fra det som sådan.
Det er altid en god ting, hvis man kan spare på sin energi i huset, men jeg tror desværre bare, at det vil medføre øgede udgifter, selv i tilfælde af stigende energipriser.
Per Clausen (EL), 2010-04-13:
Jeg er da enig med hr. Per Dalgaard i, at hvis det er sådan, at vi ikke sørger for at gennemføre energibesparende foranstaltninger, hvis vi ikke sørger for at få omlagt vores energiforbrug, vil vi komme til at betale en høj pris i fremtiden.
Det er jeg helt enig med hr. Per Dalgaard i.
Det er også derfor, det her forslag sørger for, at boligejere kan investere i en reduktion af deres energiforbrug, uden at det her og nu koster dem noget, fordi de låner på en måde, hvor de tilbagebetaler deres lån i samme takt, som deres energiudgifter i øvrigt falder.
Per Dalgaard (DF), 2010-04-13:
Det fremgår jo af forslaget, at man skal kunne låne op til 25 pct. til investeringerne.
Totalt set tror jeg simpelt hen ikke på, at det vil reducere den totale energiudgift, en husstand har, når man låner til en sådan ting.
Jeg tror ikke på, at det hænger sammen.
Jeg tror, at det totalt set alligevel vil ende op med, at husholdningerne får en øget udgift, bl.a. også – hvilket jeg vil erkende at Enhedslisten ikke har indflydelse på – fordi energipriserne fremover stiger kraftigt.
Men det er sådan set også derfor, jeg har fastslået, at vi er meget interesseret i, at vi gør os fri af fossile brændstoffer.
Men altså, det skal ske i en takt, som det danske samfund kan kapere.
Per Clausen (EL), 2010-04-13:
Udover at have lidt svært ved at finde, hvor i dette beslutningsforslag der står, at det skulle frelse verden, har jeg bare et enkelt spørgsmål til hr. Per Dalgaard.
Hr. Per Dalgaard sagde, at Enhedslisten ønsker at gøre det dyrere for boligejerne.
Jeg vil gerne spørge hr. Per Dalgaard, hvor han i dette forslag kan se noget, der vil gøre noget som helst dyrere for boligejerne.
Realiteten er vel, at det her beslutningsforslag vil sikre, at boligejerne kan gennemføre nogle investeringer i energibesparelser, uden at de på noget tidspunkt får en højere udgift end den, de har i dag, men tværtimod om nogle år formentlig kan score en ganske stor besparelse.
Per Dalgaard (DF), 2010-04-13:
Sympatien for Enhedslistens intentioner med B 152 er faktisk til stede hos Dansk Folkeparti.
Desværre må vi jo så nok også erkende, at uanset om Enhedslistens forslag bliver gennemført eller ej, vil energipriserne fremover stige ret kraftigt.
Det skyldes jo bl.a. den globale mangel på olie og gas, at den danske beholdning er svindende og dertil en kraftig efterspørgsel fra de nye økonomier ude i den store verden, som jo i øvrigt støvsuger markedet for alle råstoffer til meget høje priser.
Venstrefløjen vil så samtidig her i landet forbyde brugen af vores effektive kulkraftværker.
Det er jo også med til at øge omkostningerne på energiforsyningerne i hjemmene.
Dansk Folkeparti er meget ivrige tilhængere af at gøre Danmark fri af anvendelse af fossile brændstoffer, men ikke ud fra argumentet om, at Danmark alene derved kan frelse verden for klimaændringer.
Det danske bidrag til udledning af drivhusgasser er i øvrigt så forsvindende lille, at det overhovedet ikke ville kunne måles, selv om vi stoppede totalt.
Alle de tiltag, som ministeren har nævnt, og som allerede er igangsat, i forbindelse med at få husene gjort mere energieffektive og at skifte til vedvarende energi, er argumenter nok for Dansk Folkeparti til at sige, at vi ikke kan støtte forslaget.
Erika Lorentsen (RV), 2010-04-13:
Tak til Enhedslisten for at sætte fokus på det her område.
Det at spare på energien er en af de ting, som er krævende, men som til gengæld betyder, at vi ikke skal producere den energi.
Derfor lægger Det Radikale Venstre meget stærk vægt på tiltag, som kan styrke, at vi sparer på energien.
Jeg tror, at en af de ting, som er meget afgørende, er, at vi tænker det ind hele vejen rundt, når vi laver reformer.
Det gælder også i forbindelse med en skattereform, at baggrunden for at kunne sænke skatten på arbejde også bliver en afgiftsforhøjelse på forurening, altså på ressourceforbrug, og at det er prisen på el, varme, og hvad vi nu ellers har, der går op.
Det kommer også til at betyde, at der bliver en langt bedre økonomi i at lave en ordentlig og fornuftig bygningsrenovering, uanset om den så er offentlig eller privat, og et ordenligt og fornuftigt byggeri.
Vi finder, at det her forslag er bedre end det sidste.
Nu skal det ikke længere være rentefrie lån, men lavtforrentede lån.
Vi har presset ministeren for at få finansielle virksomheder til at gå ind på markedet for lån til energirenoveringer.
Med de stigende energipriser bliver det en stadig bedre forretning, men vi mener, at det er afgørende, at det ikke bliver en statslig ordning, men at det bliver en konkurrence om at yde nogle gode lån.
Og man kunne forestille sig, at lånene kunne tilbagebetales med det, man sparer på el- og varmeregningen.
Men Det Radikale Venstre er altså positive.
Vi har selv foreslået en klimafond for virksomhedernes investering i el- og varmeeffektiviseringer.
Magnus Heunicke (S), 2010-04-13:
Ministeren siger, at 10 pct. kvindelig repræsentation i bestyrelser bestemt ikke er godt nok, og derom tror jeg at hele Folketinget er enigt.
Derudover siger ministeren, at virksomheder skal lade definere nogle konkrete mål ud fra, hvor stor en procentdel man så vil have af kvinder.
Der tror jeg også at vi har lyst til at høre regeringens mål.
Hvad er regeringens mål for, hvor højt vi skal op?
Vi har 10 pct. i dag, og det er vi enige om ikke er tilfredsstillende.
Med alle de initiativer ifølge ministeren selv, som nu skal frem, hvor højt kommer man så op, og hvad er det mål, som ministeren har, og som regeringen har for, at vi kan få ligestilling, også når det drejer sig om samfundets top?
Lykke Friis (V), 2010-04-13:
For mig er ligestilling ikke et spørgsmål om statistik eller et spørgsmål om fifty-fifty, så jeg vil ikke stå her og slynge om mig med et eller andet tal og sige, at det f.eks. skal være fifty-fifty.
Det skal det bestemt ikke være.
Det afhænger jo også fuldstændig af, hvilken sektor vi taler om.
Der er jo altså også nogle steder, at vi nu ser, at det faktisk er sådan, at det er mænd, der går hen og bliver en truet race.
Det er godt nok så ikke inden for ledelse, men det er jo så i høj grad inden for vores uddannelsessystem.
Så på den måde er min grundfilosofi hele tiden den, at vi skal trække på hele talentmassen.
Det er det, der er den helt store udfordring, som vi står over for, men naturligvis skal tallet højere op end det, vi ser i dag.
Yildiz Akdogan (S), 2010-04-13:
Og så kan vi også gøre det, som oppositionen ønsker at gøre, netop at handle.
Man kan sige meget om kvotering, men det er i hvert fald én metode til at prøve at fjerne den her ulighed, den her demokratiske ulighed.
Nu sagde ministeren selv, at vi ikke bare kan gå ud og hente fra gaden og på den måde gøre noget for mangfoldigheden i en bestyrelse.
Og det får mig til at tænke på, om ministeren så mener, at der ikke er nok dygtige kvinder, som er egnet til bestyrelsesposter.
Er det det, der er ministerens bekymring, eller hvorfor er det, hun ikke synes, at kvoter kan være en effektiv metode til at ændre den ulighed, der er?
Lykke Friis (V), 2010-04-13:
Undskyld, det spørgsmål forstår jeg ikke umiddelbart, må jeg ærlig talt sige.
For det ligger jo sådan set i hele chartertankegangen – altså i det charter, der er blevet indført – at virksomheder skal sætte sig selv nogle mål.
Det ligger jo i den konstruktion.
Man kan så også sige, at det også ligger i den konstruktion, at man laver talentprogrammer, hvilket man jo også gør mange andre steder.
Så på den måde har jeg meget svært ved at se, at der skulle være nogen modsætninger i det.
Selvfølgelig skal virksomheder sætte sig selv nogle mål, og det vil jeg også opfordre de virksomheder, der har skrevet under på charteret, til.
Det ligger jo i charteret.
Så kan man diskutere, om de måske skal sætte sig nogle mere konkrete mål osv.
Det er jo en helt anden diskussion.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-04-13:
Jeg tænkte nok, at ministeren ville svare noget i den stil, og jeg er glad for, at ministeren bekræfter det her med, at ministeren altså fortsat har den holdning, at der er nogle usynlige barrierer, som det kan være nødvendigt at indføre nogle strukturelle løsninger for at komme af med.
Vil det så sige, at ministeren vil anbefale de danske virksomheder at indføre kvoter?
Altså, er det ministerens holdning, at det er en god idé at indføre kvoter?
Vil ministeren anbefale virksomhederne at indføre kvoter?
Men ministerens holdning er altså fortsat den samme, nemlig at det er en god idé at finde strukturelle løsninger på de her problemer, og at der er usynlige barrierer, som det er nødvendigt at få nogle, hvad skal man sige, strukturelle løsninger for at komme af med.
Lykke Friis (V), 2010-04-13:
Jeg må skuffe det højtærede medlem.
Jeg har absolut ikke ændret min tilgang til det her emne, efter at jeg har fået den meget store fornøjelse at være blevet ligestillingsminister.
Den er eksakt den samme, som den var, da jeg sad på Københavns Universitet.
Det, der jo netop var pointen med det forslag, der blev gennemført på Københavns Universitetet, var, at det var udtryk for selvregulering.
Forslaget var dog ikke kun min fortjeneste.
Der var mange, der hjalp i den her debat, og der var i høj grad også en mandlig rektor, der hjalp, og det er jo vigtigt at sige, at denne debat ikke kun er en debat for kvinder, men en debat for os alle.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-04-13:
Jeg vil indledningsvis sige, at jeg er ganske overbevist om, at samtlige forslagsstillere er fuldstændig enige med ministeren i, at kvoter ikke er det eneste redskab, der skal bruges.
Ministeren mener ikke, at kvoter er en god idé.
Hun mener, man ikke må være i tvivl om, at kvinder er valgt på baggrund af deres kompetencer og ikke på baggrund af deres køn.
Jeg tror, at det var noget i den stil, der blev sagt.
Ministeren har tidligere som prorektor på Københavns Universitet jo faktisk indført kontant belønning til fakulteter, der ansatte flere kvindelige professorer, og det var en belønning i form af både økonomisk bonus og flere professorater.
Ministeren anerkendte på det tidspunkt, at der i dag er nogle usynlige barrierer, der gør, at kvinder ikke bliver valgt til, og at der skal nogle strukturelle løsninger i spil for at gøre op med barriererne.
Man kan sige, at det at oprette ekstra professorater og indføre kontant belønning, hvis man ansætter kvinder, vel ikke er et redskab, der ligger langt fra kvoter.
Hvad har gjort, at ministeren har ændret sin tilgang?
Lykke Friis (V), 2010-04-13:
Der er min grundfilosofi respekt for forskelligheden.
Jeg ønsker ikke at gøre mig til dommer over, hvordan man ønsker at leve sit liv.
Man kan blive lykkelig på mange forskellige måder.
Det, der er afgørende, er, at man udlever sine egne drømme.
Pia Adelsteen (DF), 2010-04-13:
Det er jeg jo glad for at høre.
Så skal jeg høre: Man taler så meget om at trække på hele talentmassen – det er et af de udtryk, ministeren selv bruger.
Så kunne jeg vende det om og sige, at der står en kvinde bag alt.
Grunden til, at jeg siger det, er, at der jo er masser af virksomheder, som egentlig kun bliver drevet af mænd, og hvor de ansatte er mænd, og som har masser af succes.
Men der er selvfølgelig et bagland, der er med til at skubbe på den her succes, og det er vel lige så godt, som at der sidder kvinder i bestyrelser.
Lykke Friis (V), 2010-04-13:
Jo, jeg kan bekræfte, at det kræver erfaring, og at det kræver erfaring for både mænd og kvinder.
Der er ingen forskel.
Det synes jeg da også personligt er forunderligt, og derfor siger jeg jo også, at det er noget, vi skal gøre noget ved.
Jeg deler bare ikke den opfattelse, at der findes et vidundermiddel her på jorden, som løser dette problem, og at dette vidundermiddel skulle være kvoter.
For mig at se tager kvoter altså – jeg er nødt til at sige det – ikke fat om nældens rod.
De er i højere grad symptombehandling.
Og jeg er sikker på, at vi kommer til at diskutere den norske model yderligere.
Det er jo et af de helt centrale problemer, vi har.
Man kan jo ikke gå fra gaden – undskyld, at jeg siger det meget direkte – som kvinde og for den sags skyld heller ikke som mand – direkte ind i en bestyrelse.
Så på den måde bliver vi altså nødt til at bruge mange forskellige instrumenter i vores værktøjskasse til at håndtere denne overordnede udfordring.
Julie Rademacher (S), 2010-04-13:
Mange tak.
Det er meget skægt at høre ministeren tale om, hvordan det går i Norge.
var en tur i Norge, hvor vi snakkede med administrerende direktører, som tidligere havde været imod her forslag, men som nu faktisk kunne se, at det hjalp. Så jeg kan jo med helt friske øjne og erfaringer fra Norge fortælle, at det her faktisk er noget, man er meget, meget begejstret for i Norge, selv om man var skeptisk fra starten af.
Det her er et spørgsmål om, hvorvidt staten reelt skal spille en rolle eller ej, og derfor kunne jeg godt tænke mig at høre ministeren, om hun ikke bare vil bekende kulør og sige, at det er, fordi ministeren ikke mener, at staten skal spille en rolle i det her – at det er den liberalistiske dagsorden i det.
Magnus Heunicke (S), 2010-04-13:
I bl.a. Norge har man med succes indført kvotering i private bestyrelser.
Men vi kan så risikere, at vi står her igen om et par år eller om et års tid og der ikke er sket nogen nævneværdig fremgang eller en meget minimal fremgang, og så siger ministeren: Jamen det går, det er da rigtig nok, det er da fint nok, det er da godt nok.
Hvordan kan ministeren opfordre private virksomheder til at opsætte konkrete mål?
Jeg ved da godt, at det er ligegyldigt, om det er 40,1 pct. eller 43,5 pct., men vi kan da gå op og tale om, hvordan det nogenlunde skal se ud, før vi har ligestilling i samfundets top inden for de her bestyrelser.
Ministeren påpegede jo selv, at det da er forunderligt, at det er flere end halvdelen, der er kvinder, blandt de danske kandidater.
Hvorfor er der så en så lav repræsentation i danske bestyrelser?
Pia Adelsteen (DF), 2010-04-13:
Så skifter vi fokus.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge, om ministeren ikke er enig i, at selv om der kommer flere højtuddannede kvinder, så kræver det en vis erfaring, før man kommer ind i en bestyrelse?
Grunden til, at jeg spørger, er, at det hele tiden ligger implicit fra venstrefløjens side, at der kommer flere og flere højtuddannede kvinder, og at man derfor undrer sig såre over, at de ikke også med det samme sidder som direktører, på topposter, i bestyrelser osv. Så jeg skal høre, om ministeren ikke er enig i, at det altså kræver erfaring at komme ind i en bestyrelse?