Esben Lunde Larsen (V), 2012-06-06:
Vi har i dag L 145 til anden behandling.
Det er en særdeles omdiskuteret lov, som har vakt opsigt i store dele af Danmark.
Det er lov om ændring af lov om randzoner.
Det opsigtsvækkende heri og ikke mindst fødevareministerens behandling har ført til et utal af spørgsmål og samråd samt foretræde for Fødevareudvalget.
Som jeg sagde ved førstebehandlingen, er essensen af lovforslaget enkel: Med loven om randzoner udlægges dyrknings-, gødsknings- og sprøjtefrie randzoner langs alle vandløb og søer større end 100 m² i landzone, og med lovforslaget ophæves landmændenes mulighed for at dyrke energiafgrøder, mens offentligheden får adgang til randzonerne.
Venstre er fortsat stærkt imod at ophæve landmændenes mulighed for at dyrke energiafgrøder, ligesom Venstre fortsat er stærkt imod at give offentligheden adgang til naturarealer udlagt som randzone.
Fødevareministerens argumentation under lovbehandlingen har været alt andet end overbevisende; det er vist kun ministeren selv og medlemmer af de øvrige regeringspartier, der ved gentagelse af uanvendelige argumenter har overbevist sig selv og hinanden om det almengyldige og nyttige i lovforslaget.
Jordejere har klaget, kommuner har klaget, Realkreditrådet har klaget, Advokatrådet har klaget, og sådan kunne jeg blive ved.
Intet synes at have gjort indtryk på fødevareministeren – det er måske i sig selv ikke overraskende – men at medlemmer af Det Radikale Venstre, som er et parti, der historisk har værnet om den enkeltes frihed og retssikkerhed, totalt overhører enhver form for klage, enhver form for indsigelse, enhver form for god argumentation mod denne ændring, er ikke bare chokerende, det er også rystende.
Tilmed har den radikale ordfører været formand for Forbrugerrådet, hvor hun har kæmpet den enkeltes sag.
Gad vide, hvad fru Camilla Hersom nu begrunder den manglende bekymring for den enkelte landmands sag med.
Fødevareministeren forsøger igen og igen at hævde, at hun da blot følger den tidligere fødevareminister i forhold til at implementere loven og det kortmateriale, som er så omdiskuteret i forhold til lovens virke i praksis.
Men intet kunne være mere forkert.
VK-regeringens fødevareminister, hr. Henrik Høegh, krævede netop, at et komplet kortmateriale skulle være til stede som en forudsætning for, at loven kunne implementeres.
Men jeg vil sige til fødevareministeren, at det komplette kortmateriale ikke er til stede, hvilket stiller de berørte lodsejere i en helt urimelig situation.
Så hvordan fødevareministeren kan drage den konklusion, overgår min forståelse, og jeg vil kraftigt opfordre ministeren til at gå på Folketingets talerstol og gøre rede for dette aspekt.
Netop som en følge af fødevareministerens manglende konsekvens over for lovens oprindelige intention i forhold til implementering af loven har de borgerlige partier stillet et ændringsforslag, der indebærer, at lovens ikrafttrædelse udsættes, indtil det rette kortmateriale er til stede.
Ministeren har også argumenteret med, at offentligheden skal have adgang til randzonerne, fordi offentligheden er med til at betale for den kompensation, som landmændene modtager.
Men hvad så med de landmænd, der frasiger sig kompensationen; er der så offentlighed på deres arealer alligevel?
Derfor har de borgerlige partier også stillet ændringsforslag om dette.
Men hvad værre er, viser det sig nu, at den kompensation, som landmændene skulle have udbetalt, og som ifølge fødevareministeren berettiger offentlighedens adgang, er landbrugets egne penge.
Mage til frækhed fra en minister skal man lede længe efter.
Ministeren agter nemlig at overføre 700 mio. kr. fra direkte støtte til søjle 2 under landbrugspolitikken.
Ud fra disse direkte støttemidler udbetaler ministeren så kompensation.
Det virker ikke bare grotesk; det virker også overraskende, ikke mindst når man tænker på, at det dyrkningsforbud på randzonerne, som fødevareministeren iværksætter, forventes at give et samlet driftstab på et trecifret millionbeløb og et værditab på over 6 mia. kr.
Så med den ene hånd forsøger regeringen at stabilisere landbruget med en bankpakke, mens regeringen med den anden hånd destabiliserer landbruget med driftstab og værditab til følge.
Jeg tror, man skal være medlem af et regeringsparti for at forstå dette.
Venstre må derfor på det kraftigste opfordre til at følge de ændringsforslag, som de borgerlige partier har stillet, samt afvise den utrolig hetz, som regeringen med fødevareministeren i spidsen udsætter dansk landbrug for.
Ikke alene er det ubegribeligt; det er også skammeligt.