runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2008-01-09:
Jeg synes, at det er et overordentligt relevant spørgsmål, for det er jo sådan, at narkodødsfald i København og i de europæiske storbyer i meget høj grad skyldes det, der kommer ude fra Afghanistan.
Det bekræfter de tal, som hr. Klaus Hækkerup kommer med, jo også.
Den store produktion fra Helmand er jo en verdensproduktion.
Jeg siger til mine kolleger i EU og NATO, at det er helt afgørende, at vi er klar over, at vi skal have stoppet produktionen derude, hvor den foregår, og hvor det kommer fra, hvis vi vil have færre dødsfald i vores storbyer.
Det er vi enige om.
Det ene er jo altså at skabe den sikkerhed, som betyder noget.
Derfor nævnte jeg de nordlige og de centrale provinser, der bliver mere og mere opiumsfrie, fordi der er kommet mere sikkerhed, og det vil sige, at lov og orden har en mulighed for at virke.
For det er jo ikke alene Taleban, det er jo også narkobaronerne og mafiaerne, som kører det her.
Den ene side af det her er lov og orden.
Den anden side er altså at give bønderne alternative muligheder.
Hvis vi bare brændte markerne af - det kunne vi jo gøre fra luften - så ville vi jo skabe meget større sympati for Taleban i de områder.
Derfor skal vi skabe alternative afgrøder, alternative indkomstmuligheder.
Og det vil jeg meget gerne svare på i næste runde, for nu blinker lampen rødt igen.
Klaus Hækkerup (S), 2008-01-09:
Jeg synes, vi i hvert fald har to problemer, når vi diskuterer Afghanistan.
Det ene er, at regeringen ofte forsøger skønmaleri; det gjorde udenrigsministeren også her.
Han sagde, at produktionen af opium i Afghanistan var steget med 17 pct.
Når jeg tager regeringens egen udsendte efterretningsmæssige risikovurdering fra Forsvarets Efterretningstjeneste, så står der øverst på s. 22, at den er steget med 34 pct.
Og det har jeg valgt at lægge til grund for analysen af det her.
Så spørger jeg ikke, om regeringen vil samarbejde med andre om det.
Jeg spørger udenrigsministeren om, hvad regeringens strategi er på det her område.
Hvad er det, den danske regering går ned og siger til de øvrige deltagere i topmødet i Bukarest?
Hvad er det, man siger der om, hvad det er, regeringen synes der skal gøres for at bekæmpe opiumsproduktionen?
Lad mig nævne, at værdien - for jeg har jo ikke mulighed for at begrunde spørgsmålene - af den samlede opiumsproduktion på verdensmarkedet udgør 3.000 mia. kr. Heraf produceres 90 pct. i Afghanistan, og af den samlede produktion i Afghanistan produceres cirka halvdelen i Helmandprovinsen.
Og det er med til at finansiere Taleban, det er med til at finansiere Al-Qaeda.
Og før regeringen tager det her alvorligt og formulerer en politik på området, så får vi altså ikke stoppet den terrorvirksomhed, der udgår derfra.
Derfor er det helt centrale spørgsmål: Hvad vil regeringen selvfølgelig ud over det selvfølgelige, som alle ved, nemlig at de gerne vil samarbejde med andre om at løse problemet?
Per Stig Møller (KF), 2008-01-09:
Spørgsmålet går på narkoproduktionen, og jeg er helt enig i, at produktionen af opium er et kæmpe problem i Afghanistan - og det er jo især tilfældet i Helmand.
Det slår regeringen jo også fast i sin plan for indsatsen i Helmand i 2008, som kom her før jul.
Bekæmpelse af opiumsøkonomien kræver en bredspektret indsats koordineret med den afghanske regering og Storbritannien, som leder det internationale samfunds indsats på området.
FN's Kontor for Narkotika og Kriminalitet udgav for et par måneder siden den årlige rapport om opiumsproduktion i Afghanistan, og samlet set er produktionen desværre steget med 17 pct. Men der er altså modsatrettede tendenser i nord og syd.
I syd er produktionen steget, i det centrale og nordlige Afghanistan, hvor sikkerheden er blevet bedre og de afghanske myndigheder har fået en større synlighed, er produktionen faldet.
Dyrkning af opium er således tæt forbundet med en ustabil sikkerhedssituation.
En mere effektiv myndighedsudøvelse i samspil med målrettede bistandsprogrammer fra det internationale samfunds side har mindsket arealet med opiumsvalmuer i det nordlige og centrale Afghanistan.
Jeg kan sige, at fra 2006 til 2007 er yderligere en række - ja, 7 provinser - blevet opiumsfrie, så der nu er 13 opiumsfrie provinser.
Hovedudfordringen er derfor at udbrede strategien i de sydlige regioner som Helmand, og her har Taleban jo saboteret gennemførelsen af programmer, der kunne skabe alternativer til opiumsproduktion for lokalbefolkningen.
Det internationale samfund støtter den afghanske regerings strategi for bekæmpelse af narkotika, som spiller på flere strenge samtidig.
På den ene side skal lov og orden håndhæves, på den anden side skal det sikres, at lokalbefolkningen har alternative indkomster og afgrøder at falde tilbage på.
For al erfaring viser, at narkotikabekæmpelse først bliver effektiv, når de to elementer spiller sammen.
Klaus Hækkerup (S), 2008-01-09:
Hvad er den danske regerings holdning til en mere direkte involvering af ISAF i narkotikabekæmpelsen i Afghanistan?
Skriftlig begrundelse
I regeringens redegørelse DEN DANSKE INDSATS I HELMAND 2008 er det under afsnittet om bekæmpelse af opiumsøkonomien anført, at »selv med en meget omfattende og flerstrenget indsats er det - baseret på erfaringer fra andre lande - usandsynligt at det vil være muligt at få bugt med opiumsøkonomien selv på mellemlangt sigt«, ligesom det er oplyst, at »eftersom sikkerhedssituationen i Afghanistan afhænger af Talibans og voldelige gruppers aktiviteter og narkoproduktionen, er der røster, der taler for en dybere og mere direkte involvering af ISAF i narkotikabekæmpelsen«.
Spørgsmålet er derfor, om den danske regering er af den opfattelse, at ISAF bør gå ind i narkotikabekæmpelsen, og hvilke midler ISAF i givet fald skal tage i anvendelse.
Brian Mikkelsen (KF), 2008-01-09:
Det er det, hele øvelsen vil handle om.
Jeg er ikke interesseret i at fusionere og centralisere, jeg er interesseret i den størst mulige faglighed og den bedst mulige formidling, også for en lille institution som Hofteatret.
Men det er altså, synes jeg, logik for alle, at en lille administrativ enhed - nu taler vi om Teatermuseet som eksempel, men der er også andre små med meget små bevillinger - bruger alt for meget tid og alt for meget økonomi på administration, økonomistyring og alle de ting, som man skal leve op til som offentlig institution.
Sådan må det nødvendigvis være, specielt hvis man skal leve op til museumsloven.
Det siger kvalitetsvurderingen her at man ikke helt gør, at man har problemer på nogle områder også med det ekstraordinære tilskud, og så siger vores erfaringer fra andre fusioner, at det kan lade sig gøre at højne det faglige niveau, sikre og frigøre nogle ressourcer til, at man kan gøre det bedre.
Jeg kan nævne det sidste eksempel på, at vi har lavet en fusion.
Det var mellem Folkemindesamlingen og Det Kongelige Bibliotek, som først nu træder i kraft.
Der er det lykkedes at finde ressourcer til at få én ny faglig medarbejder til Folkemindesamlingen, som så at sige kan løfte det faglige niveau i samlingen.
Det er et godt eksempel på, at en fusion i dette tilfælde er et gode.
Det er ikke en centralisering, men en opnormering af den faglige indsats på museet.
Rasmus Prehn (S), 2008-01-09:
Det er fuldstændig korrekt, at jeg har stillet et spørgsmål mere til ministeren i den her sag, netop spørgsmålet om, hvilke initiativer man kan tage.
Der glæder det mig selvfølgelig, at ministeren er interesseret i at komme frem med nogle løsninger.
Men det, vi taler om her i det her spørgsmål, er jo, hvorvidt det, der er sket, kan forsvares, at vi altså har en regering, som har været fuldt vidende om, at der er boligproblemer i Danmark, at der er mennesker, som simpelt hen ikke kan få en bolig tæt på, hvor de skal arbejde eller studere.
Har regeringen simpelt hen begået en fejl her?
Det er det, jeg gerne vil ind til, det er det, det her spørgsmål handler om.
Det med løsningerne vender vi tilbage til i næste spørgsmål.
Karen Jespersen (V), 2008-01-09:
Nu har Ritt Bjerregaard jo faktisk udtalt sig meget positivt også om KAB's forsøgsbyggeri som en vej frem, og jeg skal også mødes med Københavns Kommune for at diskutere, hvad man kan gøre.
Men oveni kommer der jo også den der risiko for overophedning, vi under alle omstændigheder lige nu her skal være meget, meget opmærksomme på.
Det var virkelig med til at sætte sådan en løninflation i gang, så den udfordring står vi altså også med samtidig.
Heldigvis har vi så noget at tære på, fordi byggeaktiviteten har været relativt høj i de forudgående år, men jeg medgiver helt, at det er noget, vi skal være utrolig opmærksomme på.
Rasmus Prehn (S), 2008-01-09:
Der er jo mange måder at forklare det samme på: at skatteyderne skal betale, at det er at pålægge borgerne regningen.
Men det kan siges helt kort: Det handler om solidaritet.
Det handler jo om, at der er mennesker i det danske samfund, som ikke har råd til at have et sted at bo, hvilket betyder, at det bliver svært for Københavns Kommune at trække skolelærere og andre til.
Så er man solidarisk.
De er solidariske.
Der synes jeg altså at jeg oplever - og jeg ved ikke, om det er rigtigt, men sådan oplever jeg det - at velfærdsministerens simpelt hen sænker frihedens fakkel.
Når man gerne vil være solidarisk i Københavns Kommune, skal man ikke have frihed til det.
Er det korrekt?
Karen Jespersen (V), 2008-01-09:
Ja, men det er jo begrænset, hvor mange forbedringer der ligger der, for man bruger under alle omstændigheder borgernes penge til at sænke de grundpriser.
Jeg vil i hvert fald meget gerne først i samarbejde med KL undersøge - og snakke med boligselskaberne om det - hvordan man i øvrigt kunne skrue tingene sammen.
Jeg mener, at der er nogle muligheder.
Angående det med KAB: Jamen altså det har været i samarbejde med ministeriet de har fået dispensation osv., så det er et projekt, vi meget langt hen ad vejen har været fælles om - og det er bestemt ikke for at tage æren på deres vegne, for de gør et meget stort og værdifuldt udviklingsarbejde.
Men det simpelt hen at give skatteyderfinansierede tilskud til billigere grunde mener jeg heller ikke bare er vejen frem.
Rasmus Prehn (S), 2008-01-09:
Ministeren og jeg kan sagtens blive enige om at rose KAB og andre boligselskaber.
De gør et fantastisk arbejde, også på trods af regeringens ikke særlig aktive boligpolitik.
Men det, at KAB laver et stort stykke arbejde, kan ministeren jo ikke bruge til at forsvare sin egen politik.
Det er jo regeringen, der også skal lave et stort stykke arbejde.
Hvis nu både boligselskaberne og regeringen lavede et stort stykke arbejde, kunne det være, vi kunne løse problemet, men det, vi ser i øjeblikket, er jo nærmest, at regeringen er meget passiv.
Nu er man så kommet frem med et forslag om at forlænge løbetiden lidt, så beboerne ikke får så høj en husleje, men det konkrete spørgsmål er: Skal kommunerne have friheden til det?
Nu ved vi jo, at Venstre altså er et parti, som tit gør en dyd ud af at tale om frihed.
Her har man muligheden for at give frihed til en kommune, der har sagt: Vi vil gerne tabe penge ved at sælge en grund billigere, for at borgere kan bosætte sig billigere.
Er det ikke en frihed, man skal have i Danmark i 2008?
Jeg synes ikke, at ministeren svarede klart på det.
Jeg vil gerne have et klart svar.
Karen Jespersen (V), 2008-01-09:
Jeg mener, at det, KAB har sat i gang, er fantastisk lovende, fordi det jo netop henvender sig til grupper, som vil være i stand til at påtage sig nogle af de der praktiske forpligtelser - og vi skal selvfølgelig være opmærksomme på, at der også skal være boliger til dem, der ikke kan det.
Men det er klart, at det altid vil være den der særlige udfordring i de store byer, hvor grundpriserne er høje, at få det til at hænge sammen.
Igen kan man sige, at det at hæve maksimumsbeløbet ikke giver billigere lejligheder - det kan godt være, at det giver flere.
Men noget af det, der er med i regeringsgrundlaget, er et forslag om at forlænge lånenes løbetid, og det er jo noget, som kan være med til at give lavere husleje.
Rasmus Prehn (S), 2008-01-09:
Jeg ved faktisk ikke rigtig, hvorfor ministeren kommer ind på situationen for plejeboligerne.
Der har vi jo senest set et meget uhyggeligt eksempel på, at der virkelig er utidssvarende og utilstrækkelige plejeboliger rundtom i kommunerne, netop fordi regeringen har presset kommunerne voldsomt økonomisk, så man mange steder - jeg tror også mange flere steder end lige netop i Lyngby, hvor eksemplet fra Berlingske Tidende er fra - virkelig har problemer med utidssvarende plejeboliger.
Det er godt, at der sker noget.
Men spørgsmålet her drejer sig jo meget om, hvad man kan gøre for at få sikret byggeri af flere almene boliger, og det er så mest til familier, til studerende og til andre, fordi der jo virkelig er et behov ikke mindst i hovedstaden, hvor man ved, at der er rigtig, rigtig mange, som simpelt hen har svært ved passe deres arbejde, fordi de for at få råd til at bo et sted er nødt til at bosætte sig meget langt fra, hvor de skal arbejde.
Det bliver simpelt hen så dyrt, at det er rigtig svært for almindelige mennesker at bosætte sig der.
Der er en chauffør og en SOSU-assistent med to børn, som, når de har betalt huslejen, altså vil have et månedligt underskud på 8.000 danske kroner.
Det er altså den boligpolitik, som velfærdsministeren og regeringen byder danskerne i år 2008.
Det er den her situation.
Så er det rigtigt, at boligselskaberne er meget dygtige.
Vi har en fantastisk masse dygtige boligselskaber i Danmark, som gør et kæmpe stykke arbejde, og heldigvis for det.
Der er spændende alternativer, og det glæder mig, at velfærdsministeren roser de initiativer.
Men man er nødt til at gøre mere end det, for vi er enige om, at når priserne kommer så højt op, at folk kommer til at mangle så mange penge for at kunne betale husleje, er det helt ude af proportioner.
Der vil jeg gerne have ministerens svar på, om ministeren er interesseret i at tage imod den håndsrækning, som overborgmesteren i København, Ritt Bjerregaard, jo er kommet med, hvor hun siger, at de faktisk gerne vil sælge nogle af deres grunde billigere for at kunne opføre familieboliger.
Det er Københavns Kommune, der har påtaget sig et tab for at sikre boliger til familier.
Det er da noget af en udstrakt hånd, men da vi kom med forslaget, var regeringen imod.
Karen Jespersen (V), 2008-01-09:
Det er så et spørgsmål om, hvad man i givet fald kan gøre i forhold til det lave niveau for almene boliger i 2007.
Man kan sige, at der, hvor det i første omgang også drejer sig om at være opmærksom, er i forhold til plejeboligerne.
Jeg er godt klar over, at det er en anden målgruppe, hr. Rasmus Prehn har i tankerne i dag, men det er jo vigtigt, for vi har en fælles målsætning - tror jeg - om en plejeboliggaranti, sådan at hvis man kommer i den situation, at man har brug for en plejebolig, skal man højst vente i 2 måneder.
Den garanti skal jo træde i kraft den 1. januar 2009, og der er det jo vigtigt, at der så er et tilstrækkeligt antal plejeboliger.
Så det er i hvert fald et sted, hvor der af forskellige grunde er et særlig akut behov.
Det er også derfor, at grundkapitalen er blevet nedsat fra 14 pct. til 7 pct. for kommunernes vedkommende, sådan at det bliver mere attraktivt for dem at bygge plejeboliger.
Så er der jo givet dispensation til et meget stort og meget værdifuldt forsøgsprojekt hos det store boligselskab KAB, hvor man netop i områder af København og Århus, hvor det her problem er mest påtrængende, opfører billige boliger.
Det kan man, fordi det er grebet sådan an, at de ikke er lavet helt færdige; man har en mulighed for selv at gøre det færdigt, som man ønsker det; og så er beboerdemokratiet også udstrakt til at dække en række funktioner, som man normalt betaler sig fra.
Det er altså tilstrækkeligt til, at man kommer ned på en husleje, der er til at betale for almindelige indkomster.
Det er jo, synes jeg, et utrolig interessant forsøg, som kunne bæres videre.
Dertil kommer så også, at der er brug for at se på de samlede regler fra centralt hold, hvilket vi jo altså bl.a. forhandler med KL om.
De faktiske tal viser jo, at der faktisk frem til 2007 blev bygget mere, end der blev op igennem 1990'erne.
Den berømte debat mellem fru Helle Thorning-Schmidt og statsministeren gik netop på det, og efterfølgende, da tallene kom frem, viste det sig, at niveauet faktisk var højere.
Så det har set pænt ud op til 2007, men det er rigtigt, at niveauet nu er lavt.
Rasmus Prehn (S), 2008-01-09:
Men der er i hvert fald tale om, at der er meget mindre boligbyggeri i udsigt, end der har været tidligere, meget mindre byggeri i udsigt, end der har været tidligere, og det vil simpelt hen gå ud over de her grupper.
Der glæder det mig virkelig, at ministeren anerkender, at der er et problem her.
For vi har jo set tidligere, ikke mindst i valgkampen, hvor der jo var en meget omdiskuteret diskussion mellem Socialdemokratiets formand og statsministeren netop om det her med boligbyggeriet, at statsministeren nærmest hånede Socialdemokratiets leder for at sige, at der var meget lidt byggeri.
Det er så noget af det, vi gerne skulle diskutere i det næste spørgsmål, som jeg ser meget frem til.
Socialdemokratiet har jo været fremme med andre løsninger end bare det at hæve muligheden for rammebeløbet.
Man kunne jo også forestille sig, som overborgmesteren i København har foreslået, at sælge byggegrunde billigere for simpelt hen at tilgodese det behov, der er for at få billige familieboliger.
Så der er masser af løsninger på det her, og der må vi bare konstatere, at i de 6 år, der har været en borgerlig regering, har man ikke været særlig villig til at kigge på det her for at løse det, man har haft mere travlt med at skyde Socialdemokratiet ned.
Men her i dag oplever vi så velfærdsministeren, som anerkender, at det nærmest er gået i stå, at vi har et problem, og at der skal nye løsninger til.
Karen Jespersen (V), 2008-01-09:
Nej, jeg mener ikke, man kan tale om, at det er en fejl.
For det nytter netop ikke bare at hæve maksimumsbeløbet.
Det kan godt være, man så får flere lejligheder, men jo også dyrere lejligheder, og så kan det være, at vi sådan set er lige vidt.
Det, det handler om, er jo så, om det overhovedet kan lade sig gøre at finde en model.
Men vi er også i den situation, at lønomkostningerne er på vej op i byggebranchen og ligger sådan relativt højt, og det ved vi kan være et faresignal for, at bøtten pludselig vender.
Mette Frederiksen (S), 2008-01-09:
Hvilke initiativer påtænker ministeren at iværksætte, så der for det første ikke er så store forskelle på kommunernes priser på de kommunale madordninger til ældre, og så de for det andet ikke bliver så dyre, at nogle ældre stort set ikke har råd til at tilslutte sig madordningerne?
Klaus Hækkerup (S), 2008-01-09:
Lad mig allerførst sige, at når man læser den redegørelse igennem, som regeringen har oversendt til Folketinget, »Den danske indsats i Helmand 2008«, der gør op, hvor mange personer der er flyttet til en anden produktion, altså har fået en uddannelse, der gør, at de kan lave noget andet, så er det jo helt forsvindende lille dråbe i havet - en helt forsvindende lille dråbe.
Hvis regeringen ikke enten øger det antal ganske, ganske massivt - vi taler mindst om en flere hundrede ganges forøgelse - og hvis ikke man får resten af det internationale samfund med, så får man jo aldrig etableret et grundlag; det fremgår klart af de tal, regeringen har sendt over. Så vil jeg også mere præcist spørge: Overvejer man at gå ind og købe opiumsproduktionen op med henblik på destruktion?
Helge Sander (V), 2008-01-09:
Hvis spørgeren i den første del af sit spørgsmål koncentrerer sig om danske universiteter, som jeg hørte det, så er svaret helt klart: Der kan ikke foregå brugerbetaling.
For så vidt angår min udtalelse i Aalborg står den fuldstændig ved magt.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2008-01-09:
Jeg vil spørge ministeren igen: Er det brugerbetaling, hvis man som studerende i Danmark betaler op til 60.000 kr. for at deltage i en ordinær uddannelse, som er taxametergivende?
Og mener ministeren fortsat, at brugerbetaling ikke er noget, man går ind for i Danmark?
Så vil jeg også spørge, om det er rigtigt, at det har været usandt, når ministeren direkte til de studerende på Aalborg Universitet i september 2007 har udtalt: Danske studerende har krav på en gratis kandidatuddannelse, for det står mejslet ind i universitetsloven, og det er der overhovedet ingen planer om at ændre på.
Men samtidig bliver der altså opkrævet brugerbetaling af danske studerende, og det kan man vel kalde modstridende?
Helge Sander (V), 2008-01-09:
Jamen jeg må jo gentage, at når der er tale om, at dele af en uddannelse kan foregå ved udenlandske universiteter, og hvis der er tale om, at man kun er indskrevet i et dansk universitet, så kan der være tale om, at man har betalt.
Men alle disse juridiske forhold, hvor der er mange forskellige faktorer, som jeg forsøgte at redegøre for i min første besvarelse, har vi bedt om at få afklaret.
Det har jeg fået tilsagn om fra ministeriets embedsmænd at få afklaret inden udgangen af denne måned, altså januar 2008.
Lige så snart en afklaring foreligger, vil jeg sikre, at både spørgerne og Videnskabsudvalget får tilsendt denne redegørelse, hvor man også kan gå mere specifikt ind i de her, jeg må sige temmelig komplekse spørgsmål.
Per Clausen (EL), 2008-01-09:
Så vil jeg spørge ministeren, om han ikke synes, det er mærkeligt, at de studerende alligevel betaler, og at ministeren ikke kan svare klart på, om de skal have pengene tilbage.
Det næste spørgsmål er: Er det ikke sådan … Eller rettere sagt, lad mig spørge på en anden måde
: Har ministeriet været uvidende om, er ministeriet aldrig blevet orienteret om, at der er blevet opkrævet penge for at deltage i de her uddannelser?
Helge Sander (V), 2008-01-09:
Som hr. Per Clausen formulerer spørgsmålet nu, er svaret helt klart, og her taler hr. Per Clausen om uddannelse i Danmark ved et dansk universitet, og så er svaret helt klart: Der kan ikke være tale om brugerbetaling, som det også meget klart fremgår af universitetsloven.
Per Clausen (EL), 2008-01-09:
Jeg kan forstå ministeren sådan, at det er fuldstændig klart, at der ikke må være brugerbetaling på universiteterne, men det er derimod helt uklart, om man alligevel ikke kan opkræve penge hos de studerende.
Jeg vil bare spørge ministeren, om han ikke selv synes, at der er en vis modsætning mellem de to udsagn, nemlig at ministeren for det første starter med at sige, at der ikke skal være betaling for uddannelse i Danmark for deltagelse i ordinære uddannelser, og derefter siger, at det er uklart, hvis den måde, man deltager i uddannelsen på, er, at man er optaget.
Altså, jeg forstår simpelt hen ikke, hvordan ministeren kan sige begge ting samtidig og så påstå, at det er klart, at vi ikke opkræver penge for uddannelse i Danmark.
Helge Sander (V), 2008-01-09:
Nu bliver vi nødt til at afvente den redegørelse, som man er i gang med at udarbejde på grundlag af alle de uddannelser, som er omfattet af Erasmus Mundus.
Men til det, som spørgeren nævner her, kan jeg sige det samme, som jeg mener jeg også svarede i min første besvarelse, nemlig at der er den lille forskel, at hvis det er således, at man er indskrevet på et dansk universitet, er det ligegyldigt, om man tager en del af uddannelsen ved et udenlandsk universitet.
Så må der ikke ske brugerbetaling.
Undskyld, hvis man er optaget, selvfølgelig.
Hvis man blot er indskrevet f.eks. i en konsortieaftale, så er det knap så klart.
Der må helt afgjort ikke betales til det danske universitet.
Men til et udenlandsk universitet er der ikke den samme forpligtelse til at sikre, at det ikke sker.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2008-01-09:
Jeg synes ikke, ministeren svarede på mit spørgsmål.
Jeg spurgte, om der er tale om brugerbetaling i de tilfælde, hvor de studerende skal betale, også selv om man kunne vælge at kalde det en konsortieafgift for eksempel, altså om vi er enige om, at der, i det øjeblik de studerende skal til lommerne, er tale om brugerbetaling.
Helge Sander (V), 2008-01-09:
For ikke at gentage det, jeg sagde i mit foregående svar, vil jeg sige, at det er således, at det er helt klart, at universiteterne ikke kan modtage betaling to gange.