runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Støjberg (V), 2010-11-30:
Jeg tror egentlig ikke, jeg har tal på, hvor mange gange hr. Lennart Damsbo-Andersen og for så vidt også hr. Lennart Damsbo-Andersens parti og partifæller har sat spørgsmålstegn ved, om reglerne nu er gode nok, som de er i dag, og om man nu rent faktisk også tager de hensyn, som man skal, og om man nu rent faktisk også har læst det hyrdebrev, som jeg har sendt ud tidligere.
Det er sådan set også baggrunden for, at jeg synes, at det er ekstremt afgørende, at vi får lagt et godt fundament under den lovgivning, som nu skal vedtages, men det er tilsyneladende ikke det, man ønsker fra Socialdemokratiets side.
Nogle gange får man jo sådan en lille mistanke om, at det mere er det med at være i opposition, der tæller, det hele tiden at være imod og være modstander frem for måske nogle gange at gå ind i en konstruktiv dialog og et konstruktivt arbejde, og der må jeg sige, at det også er det, der står tilbage fra debatten i dag.
Torben Hansen (S), 2010-11-30:
Der er jo kommet en del høringssvar om det her, og bl.a. Daghøjskoleforeningen og Danmarks Socialrådgiverforening påpeger, at med det her lovforslag er der meget stor risiko for, at det vil betyde, at de tilbud, som de kontanthjælpsmodtagere, der er meget langt væk fra arbejdsmarkedet, egentlig burde have – de der håndholdte, skræddersyede tilbud for at bringe dem tættere på arbejdsmarkedet – rent faktisk ikke vil blive gennemført.
Hvad er Venstres ordførers holdning til det, nemlig at dem, der rent faktisk sidder med det til hverdag, kan se, at på baggrund af den måde, man indretter refusionssystemet på, bliver de svageste kontanthjælpsmodtagere i hvert fald tabere i det her system?
Ulla Tørnæs (V), 2010-11-30:
Som det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, er det en klar forudsætning for den politiske aftale, der er indgået, at det vil være et individuelt tilrettelagt forløb, og det holder vi selvfølgelig fast i.
Der er selvfølgelig ledige, som har vanskeligere ved at få tilknytning til arbejdsmarkedet end andre.
Men de erfaringer, vi har fra »Ny chance til alle«, og erfaringerne med bl.a. virksomhedscentrene viser jo, at det kan lade sig gøre, og at det faktisk med virksomhedscentrene og med de mentorordninger, som vi også i fællesskab har indført, kan lade sig gøre også for svagere ledige at komme tilbage på arbejdsmarkedet gennem en virksomhedsrettet aktivering.
Torben Hansen (S), 2010-11-30:
Alle er vel enige om – og det er da glædeligt at høre – at der skal være tale om en individuel håndholdt indsats i forhold til de her eksempelvis kontanthjælpsmodtagere.
Men det, der jo er problemet, er, at den måde, som man som regering med det her forslag vil indrette refusionsystemet på, og den afklaring, der ligger forud for et virksomhedsrettet tilbud – fælles afklaring af forventninger, også virksomhed og ledige imellem – vil være til en anden og meget lavere refusionssats.
Så det, der rent faktisk sker, er, at den der håndholdte individuelle indsats i de kommuner, der så gennemfører den, rent faktisk vil få en lavere refusion, og dermed bliver kommunen straffet, frem for de kommuner, der så bare skynder sig uden at have lavet den håndholdte indsats først.
Jeg tænker på de kommuner, som altså har set på, om man kan finde et eller andet hurtigt match, som ikke nødvendigvis er et varigt match.
Gør det ikke indtryk, at dem, der sidder med det til hverdag, socialrådgiverne og daghøjskoleforeningerne og også andre siger, at det her rent faktisk er et lovforslag, der vil gøre det meget, meget sværere for de svage kontanthjælpsmodtagere?
Ulla Tørnæs (V), 2010-11-30:
Jeg vil sige til hr. Torben Hansen, at uanset hvordan vi vender og drejer det, vil det refusionssystem, som nu bliver indført, være et stærkere incitament for kommunerne til at sikre, at de ledige kommer i job.
Det er sådan set det, der er hele formålet.
Det er formålet med den aktive beskæftigelsespolitik, det er i hvert fald Venstres formål med den aktive beskæftigelsespolitik at sikre, at ledige får en chance for at komme tilbage på arbejdsmarkedet.
Med den refusionsmodel, som vi her indfører, det nye refusionssystem, er der faktisk et endnu stærkere incitament for kommunen til at sikre, at den ledige kommer i beskæftigelse.
Man må ikke glemme, at kommunen rent faktisk får en gevinst ved at sikre, at den ledige kommer i beskæftigelse.
Det er det helt overordnede, der tæller for Venstre i den her sammenhæng, vil jeg sige til hr. Torben Hansen.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-11-30:
Nu er det her forslag jo en stor moppedreng, og det er også meget, meget teknisk.
Men det, jeg læser mig frem til, er, at når man har gennemgået alle de lovforslag, vi har haft i dag på det her område, så betyder det en besparelse på 1,2 mia. kr.
Så siger ordføreren nu, at kommunerne under et ikke får en besparelse.
Hvordan kan det her under et ikke give nogen besparelse, når man sparer 1,2 mia. kr.?
Det har jeg simpelt hen svært ved at se.
Ulla Tørnæs (V), 2010-11-30:
Det sker selvfølgelig ved, at reduktionen i refusionssatser kompenseres gennem bloktilskuddet.
Ud over det sker der en bagvedliggende udligning imellem kommunerne, og jeg vil næsten foreslå, at hr. Leif Lahn Jensen stiller et skriftligt spørgsmål til ministeren, for det er faktisk meget teknisk, hvad der sker i den sammenhæng.
Men under et – vil jeg gerne understrege – kompenseres kommunerne fuldt ud.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-11-30:
Det er jo underligt, at de under et får deres penge, når der så skal spares de her 1,2 mia. kr.
Det har jeg altså stadig væk svært ved at se.
Hvis det var mig, der ligesom ordføreren skulle gå ind for det, ville jeg da i hvert fald gerne vide, hvor de her penge skulle findes.
Men det virker, som om ordføreren ikke helt har styr på det.
Så hørte jeg ordføreren bagefter sige, at det her forslag er bedst for de ledige – det er for de lediges skyld.
Hvilke ledige?
Jeg har da fornemmelsen af, at lige netop dem, som har det rigtig svært – det kan være SOSU-assistenten, der er sygemeldt på grund af langvarig stress, det kan være en person med psykiske problemer, som virkelig har svært ved at komme i gang – ikke kan tage den her virksomhedsrettede aktivering.
Hvad så med dem?
De kan da risikere at blive tabt ved det her.
Det er ikke de ledige, som ordføreren mener, det kan det da ikke være.
Ulla Tørnæs (V), 2010-11-30:
Altså, i modsætning til hr. Leif Lahn Jensen tror jeg faktisk på det kommunale selvstyre.
Jeg tror faktisk på, at når man sidder ude i kommunerne, så vil man gerne borgerne det bedste.
Al erfaring siger os, at den bedste måde at sikre, at man kommer tilbage på arbejdsmarkedet, er gennem virksomhedsrettet aktivering.
Det er det, vi giver kommunen en økonomisk tilskyndelse til at gøre mere brug af, end der tidligere har været.
Det er sådan set det, der er hele formålet med den aktive beskæftigelsespolitik.
Line Barfod (EL), 2010-11-30:
Jeg går ud fra, at ordføreren er enig i, at det er det, der kommer meget mere af, når det her lovforslag er gennemført.
Det, vi har set, er, at folk, der er blevet fyret i en virksomhed, risikerer at blive sendt ud igen som gratis arbejdskraft.
Synes ordføreren, at det er en fornuftig måde at føre arbejdsmarkedspolitik på, nemlig at vi går fra at have folk, der er ansat i nogle job, over til i stedet at være i løntilskudsjob, virksomhedspraktik osv. og reelt dermed arbejde gratis?
Bent Bøgsted (DF), 2010-11-30:
Det er sådan, at der i forbindelse med virksomhedspraktik selvfølgelig også skal ses på, hvordan man får dem tilbage til arbejdsmarkedet.
Det er da oplagt, at kommunerne skal vurdere de forskellige arbejdsgivere.
For hvis der er en arbejdsgiver, der hele tiden skal have nogle i aktivering, så er det oplagt, at kommunen skal se på, at de ikke fortrænger de almindelige arbejdspladser.
Jeg er da sikker på, at langt hen ad vejen er der også folk ude i virksomhederne, der vil råbe vagt i gevær, hvis det sker.
Jeg kan selvfølgelig ikke udelukke, at der kan være nogle enkelte arbejdsgivere, der direkte går ind og spekulere i at have folk i aktivering hele tiden.
Vi har set på nogle kommunale arbejdspladser, at der er kassetænkning i den slags.
Men udviklingen er jo, at den virksomhedsrettede aktivering er den, der giver mest, og er den, hvor der er størst chance for, at folk kommer hurtigere tilbage til arbejdsmarkedet.
Eigil Andersen (SF), 2010-11-30:
Det er jo ikke sikkert, at det holder, når det nu drejer sig om flere gange ti tusind, der skal ud på arbejdspladserne.
Jeg vil gerne sige til ordføreren, at der i dag findes nogle regler for, hvornår man kan komme i virksomhedspraktik og må arbejde for sine dagpenge.
Det må man, hvis det er sådan, at man skal snuse til et nyt beskæftigelsesområde, eller hvis man mangler faglige, sproglige eller sociale kompetencer for at kunne bestride et job.
Det kan f.eks. være, hvis man har haft et meget, meget langvarig arbejdsløshed.
Mener ordføreren, at de her regler kan overholdes, når man skal sende titusindvis af ledige ud i virksomhedspraktik?
Derfor kan jeg ikke se andet, end at man her er på vej ud i ikke blot at lave noget dumt, men også at lave noget, som er i strid med de regler, der findes omkring virksomhedspraktik.
Nu er det jo en forkert beskrivelse, der bliver givet, i den forstand at man har fået 75 pct. refusion af dagpengene, hvis den ledige kom på jobsøgningskursus, men kun har fået 50 pct. refusion af dagpengene, hvis der ikke var en aktivitet for den arbejdsløse.
Fru Ulla Tørnæs tager altså fejl i det her, for i det øjeblik man præmierede kommunerne, ved at man efterfølgende tjekkede, om de ledige, som havde været i kontakt med kommunerne, rent faktisk fik et varigt job bagefter på det private eller på det offentlige arbejdsmarked, ville det jo betyde, at kommunens aktivitet i ledighedsperioden ville være målrettet at bringe den pågældende tilbage på arbejdsmarkedet.
Så al den aktivitet, der ville ske undervejs, ville jo være rettet ind efter det, hvilket også er det rigtige, nemlig at skaffe folk varig beskæftigelse og ikke skævvride det med det her kassetænkningssystem.
Peter Madsen (V), 2010-11-30:
Jeg vil bare gerne høre, om man skal forstå det, hr. Eigil Andersen siger, på den måde, at kommunerne kun skal have refusion, hvis de skaffer folk i varig beskæftigelse, og at der ellers slet ingen refusion skal være.
Er det rigtigt forstået?
Eigil Andersen (SF), 2010-11-30:
Nej, det er det sådan set ikke.
Nu vil jeg sige, at man også kunne udtænke et helt andet system, som ikke lå hos kommunerne.
Men det, jeg prøver at sige med det her, er, at selvfølgelig skal kommunerne have refusion af dagpengene.
Jeg har ikke så mange tal her, at jeg lige kan sige, hvad for en procent det skal være, men det skal være den samme procent, og sådan, at man i stedet for, som jeg prøver at forklare det her, præmierer dem, hvis de kan skaffe arbejdsløse i varig beskæftigelse, det vil sige, at det er noget, man skal måle i forhold til de enkelte arbejdsløse, nogen tid efter at de er sluppet ud af ledigheden.
Peter Madsen (V), 2010-11-30:
Jeg spørger sådan set ikke, præcis hvilken procent det skulle være, men måske sådan inden for 10.
Eigil Andersen (SF), 2010-11-30:
Jeg beklager, men det kræver lidt større regnestykker, end jeg lige kan stå her og udføre i hovedet, at finde frem til, om det skal være 50 eller 70 pct.
Det kan skrues sammen på forskellig måde.
Det beklager jeg, det er ikke af uvilje, men det rækker mine evner ikke til her i løbet af 1 minut.
Men at det burde være den samme procent, står fast.
Helle Sjelle (KF), 2010-11-30:
Jamen jeg synes, det er en fantastisk debat.
Er det ikke noget, man anerkender?
Eigil Andersen (SF), 2010-11-30:
Jeg er klar over, at der er en debat på det område, men spørgsmålet er, om det virker eller ej.
Hvis man har eksempelvis 5.000 i virksomhedspraktik, som vi har nu, og hvis vi så tager som forudsætning, som fru Helle Sjelle siger, at det virker, jamen så er det jo ikke sikkert, at det også virker godt, i det øjeblik det ikke er 5.000, men 30.000 eller 50.000.
Så kan det jo være, at man oversvømmer systemet med så mange arbejdsløse i virksomhedspraktik, at den gode virkning slet ikke er der længere.
Helle Sjelle (KF), 2010-11-30:
Jeg synes nu, at det her udstiller meget tydeligt, at det er meget nemt at kritisere alle andre for det system, som man nu har valgt at gøre noget ved og faktisk forbedre, men at det er meget, meget svært selv at komme op med nogle løsninger.
Men jeg kunne egentlig godt tænke mig at spørge hr. Eigil Andersen her til slut, om de ting, som hr. Eigil Andersen nu har fremsat, er udtryk for en opfattelse, som Socialdemokratiet deler med hr. Eigil Andersen, for Socialdemokratiet og Socialistisk Folkeparti står jo skulder ved skulder i øjeblikket.
Jeg vil bare høre, om de ting, som hr. Eigil Andersen giver udtryk for her på talerstolen, også er udtryk for Socialdemokratiets holdning.
Eigil Andersen (SF), 2010-11-30:
Altså, nu har vi i Socialdemokratiet og SF et tæt samarbejde, men partierne er ikke lagt sammen, så derfor har vi også vores egne meninger.
Men fru Helle Sjelle er jo ikke ubekendt med, at der kan være to partier, der arbejder sammen, eksempelvis Venstre og Konservative i regeringen, men at de to partier også på nogle punkter har nogle forskellige opfattelser.
Fru Helle Sjelle har jo selv repræsenteret en mening, der går ud på, at man skal afskaffe efterlønnen, og det har hendes parti givet udtryk for, samtidig med at man sidder i en regering, hvor regeringspartiet Venstre siger det modsatte, nemlig at man skal bevare efterlønnen.
Så man kan sige, at det ikke er ukendt, hverken i den ene eller anden fløj inden for det politiske system, at man godt kan arbejde sammen, uden at man nødvendigvis har koordineret hvert eneste ord, man siger.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-11-30:
Nu skal jeg prøve at vise lidt om samarbejdet, for jeg vil bare spørge ordføreren, om ikke han vil give mig ret i, at man jo altid skal kigge på omstændighederne, når der er lavet et stykke forskning – som når Anvendt KommunalForskning har været ude at lave en undersøgelse af, hvor godt det er at lave virksomhedspraktik.
Det foregik i 2007 og 2008, og det var i en tid, hvor Danmark var i fuld fart derudad, der var meget høj beskæftigelse, næsten ingen ledighed, og alle, der ønskede at få et job, kunne stort set også få det.
Det var en anden tid end den, vi har i dag, og man kan overhovedet ikke sammenligne de tal med den virkelighed, vi har nu.
Eigil Andersen (SF), 2010-11-30:
Det er jo fuldstændig rigtigt.
Nu prøvede jeg så at være lidt venlig over for den konservative ordfører ved at sige: Lad os så tage udgangspunkt i det, som den konservative ordfører sagde.
Men det der er jo fuldstændig rigtigt, og det er også det, jeg prøver at sige til fru Helle Sjelle: At noget har virket for en begrænset mængde mennesker, et forholdsvis lavt antal, der har været i virksomhedspraktik for en 2-3 år siden, er jo slet ikke det samme, som at man kan gange det med ti og det så vil have den samme positive virkning.
Ulla Tørnæs (V), 2010-11-30:
Nu giver hr. Eigil Andersen nærmest udtryk for, at det hele er ét fedt, for hr. Eigil Andersen siger, at man skal have den samme refusion, uanset hvilken type aktivering kommunerne anvender.
Nu er det jo imidlertid sådan, at man har fået den samme refusion til jobsøgningskurser og til den virksomhedsrettede aktivering, så jeg forstår, at det er det system, hr. Eigil Andersen ønsker at fortsætte blot på et andet niveau.
Det må være det, man kan udlede af de svar, hr. Eigil Andersen her har givet.
Det vil sige, at hr. Eigil Andersen ønsker at fastholde, at kommunerne skal have mulighed for at sende de ledige i det, som vi har karakteriseret som nytteløs aktivering, fordi hr. Eigil Andersen siger, at man skal have den samme refusion, uanset hvilken form for aktivering der benyttes.
Det ville være til stor ugunst for de ledige, vil jeg gerne fastslå.
Eigil Andersen (SF), 2010-11-30:
Derfor har vi jo også fra starten kritiseret, at man indførte det her system, som gjorde de jobsøgningskurser mulige, og vi har fra starten kritiseret det, vi så.
Men det har taget kolossalt lang tid for den borgerlige fløj at erkende, at der var de her kæmpemæssige problemer.
Det, der sker, lige så snart man indfører en høj og en lav refusionsprocent, er jo, at man skævvrider systemet.
For man siger til kommunerne: Nu skal I kaste alle folk på jobsøgningskursus.
Det var så en dårlig idé.
Nu skal man så kaste alle arbejdsløse i virksomhedspraktik.
Men når så virksomheder og kommuner bliver oversvømmet af de her titusindvis af arbejdsløse i virksomhedspraktik, vil man jo konkludere, at det også var en dårlig idé.
Tænk, hvis man nu i stedet for gjorde det, at man mere hæftede sig ved at lave et præmieringssystem, hvor kommunerne fik en økonomisk præmie for at have skaffet folk i varig beskæftigelse.
Og så kunne refusionsprocenten undervejs til dagpengene være den samme.
Bent Bøgsted (DF), 2010-11-30:
Nu er det sådan, at den indsats jo er virksomhedsrettet aktivering.
Med det hele – virksomhedspraktik, offentlige løntilskud, private løntilskud og dagpenge-, kontanthjælps- og starthjælpsmodtagere – jamen så er vi oppe på et tal, der hedder 30.000, vil jeg sige til hr. Eigil Andersen.
Det var bare lige for at ødelægge hr. Eigil Andersens nattesøvn.
Line Barfod (EL), 2010-11-30:
Hr. Bent Bøgsted sagde jo, at der kunne være tale om kassetænkning.
Når nu man pålægger kommunerne, at de for at kunne få de her refusioner skal opføre sig på en bestemt måde, sker det vel ud fra en forventning om, at de så gør det.
Og når de ude i kommunerne gør det, ser vi rent faktisk, at de f.eks. fyrer en på et plejehjem og sender hende i løntilskud på et andet plejehjem, samtidig med at hun hører fra det plejehjem, hvor hun var ansat, at der nu er kommet nogen med løntilskud der, som udfører hendes tidligere funktion.
Bent Bøgsted (DF), 2010-11-30:
Jamen jeg så da allerhelst, at de, der er behov for, bliver ansat i et fast job.
Det må jeg blankt erkende er det vi ønsker i Dansk Folkeparti, altså at det personale, der er behov for, også bliver ansat.
Men så ved jeg da udmærket også godt, at der hele tiden, også under det gamle system i 1990’erne, har været spekuleret i, hvordan man kunne spare nogle job væk ved at sætte nogen i aktivering.
Det har været sådan i kommunerne i umindelige tider, også før den her regering kom til.
Fra sidst i 1990’erne kan jeg huske fra min hjemegn, at der, hvor der var en normering på ti i et køkken, var to af dem i aktivering, og det kørte man fast med hele tiden.
Det er ikke noget nyt.
Det er ikke noget, der er kommet med det her system, det har altid eksisteret.
Line Barfod (EL), 2010-11-30:
Men her er Dansk Folkeparti aktivt med til at sikre, at der kommer endnu mere af det, og det er det, jeg gerne vil høre noget om, hvorfor Dansk Folkeparti er med til, når man siger, at det er kassetænkning.
Hvorfor sætter man så ikke en stopper for den kassetænkning?
Hvorfor vil man være med til at øge kassetænkningen?
Hvis man faktisk synes, det er dårligt, at der kommer folk ud i løntilskud i noget, der er reelle job, og at der faktisk er mennesker, der bliver fyret i kommunerne, og som så kommer i løntilskudsjob i et lignende job, men bare uden løn, hvorfor er Dansk Folkeparti så med til aktivt at støtte den udvikling med det her forslag?
Bent Bøgsted (DF), 2010-11-30:
Nu er det sådan, at vi skal se det som en helhed, og langt hen ad vejen er virksomhedsrettet aktivering den bedste chance for ledige for at komme i arbejde.
Det gælder, uanset om det er aktivering eller jobtræning i en privat eller offentlig virksomhed, at det er den mest sikre vej at gå for dem, der ikke selv kan finde et arbejde.
Bent Bøgsted (DF), 2010-11-30:
Tak hr. formand.
Jeg skal blot for god ordens skyld lige høre hr. Eigil Andersen om, hvilket refusionssystem SF ønsker.
Eigil Andersen (SF), 2010-11-30:
Med hensyn til et refusionssystem i forhold til dagpengeudgifterne burde der være den samme refusionsprocent, uanset hvad den arbejdsløse kommer til at skulle gøre i løbet af arbejdsløshedsperioden.
Men hvis man skulle overveje et nyt refusionssystem, kunne man jo overveje et system, der præmierede for, at arbejdsløse kom i varigt arbejde – jeg understreger i varigt arbejde – det ville der være en idé i.
Jeg har ikke konstrueret det, men jeg nævner det bare som en tanke.
Bent Bøgsted (DF), 2010-11-30:
Jeg synes ikke, at det siger ret meget om, hvilken refusion det er.
Er det 50-50 eller 50-30 og så bare en anden indgangsvinkel til, hvad der kan give den høje refusion, eller hvad er det?
I den forbindelse lyder det, som om hr. Eigil Andersen efter et valg vil tilføre kommunerne uhyggelig mange penge.
Jeg kunne egentlig også godt tænke mig at høre, hvor mange penge SF mener at der skal tilføres kommunerne, hvis det er sådan, at SF kommer til magten?
Eigil Andersen (SF), 2010-11-30:
Det her med at dele det op, så kommunerne får en refusionsprocent i visse tilfælde, og hvis de så gør noget andet, får de en højere refusionsprocent, er jo det, der indebærer kassetænkning.
Det er absolut ikke vores model.
Det, jeg prøvede at antyde før, er, at man måske kunne finde en anden præmieringsordning til kommunerne, hvor de fik et økonomisk udbytte af at skaffe folk i varigt arbejde.
Der kunne man jo så spørge de arbejdsløse, om det var kommunens indsats, der havde hjulpet dem i varigt arbejde.
Med hensyn til flere penge til kommunerne er svaret: Vi vil give kommunerne flere penge til forskellige velfærdsområder, eksempelvis folkeskolen.
Det er også rigtigt, at vi mener, at der skal satses mere på eksempelvis efteruddannelsesmuligheder for arbejdsløse.
Det er også derfor, at Socialdemokratiet og SF i det finanslovforslag, som vi fremsatte her efter sommerferien, afsatte penge til at øge efteruddannelsesmulighederne for arbejdsløse i stedet for at skære ned på området, sådan som det sker i dag
Ulla Tørnæs (V), 2010-11-30:
Jamen det synes jeg lyder uhyre interessant, specielt det første svar, som hr. Eigil Andersen gav til hr. Bent Bøgsted, om, hvilket refusionssystem SF ønsker.
For jeg bliver nødt til at spørge, om hr. Eigil Andersen overhovedet ikke anerkender, at der er forskel på de tilbud, som kommunerne indtil nu har givet de ledige.
Der er stor forskel på mulighederne for at komme i beskæftigelse, alt efter om man har siddet og lavet spaghettitårne, eller man har været på en virksomhedsrettet aktivering.
Anerkender hr. Eigil Andersen overhovedet ikke det?
Thomas Jensen (S), 2010-11-30:
Jeg synes, at man kan tolke ministerens svar som et: Nej, grundloven er ikke overholdt.
Det synes jeg er en lidt lemfældig omgang med det vigtigste retsdokument, vi har i Danmark, nemlig grundloven.
Så derfor synes jeg, at regeringen og ministeren skal tage det her meget alvorligt.
Vi skal jo nok sørge for at få behandlet loven fremadrettet, men der er så sandelig også en forhistorie til det her, nemlig at der bevidst eller ubevidst er blevet begået en fejl et sted, og den har gjort, at der er en masse borgere, der har betalt for meget i skat.
Det ansvar skal vi have placeret, og derfor vil jeg gerne spørge ministeren: Hvis nu ministeren f.eks. i foråret 2008 havde fået en henvendelse fra en advokat, der skrev, at det så ud til, at der blev opkrævet en skat, som der ikke var lovhjemmel for at opkræve, hvad ville ministeren så have gjort?
Ville ministeren have ventet 2½ år, før han ville tage affære og rette loven,
Det er mit spørgsmål: Er 2½ år tilfredsstillende sagsbehandlingstid for at rette op på, at der bliver krævet for meget skat uden lovhjemmel?