Manu Sareen (RV), 2012-04-20:
Tak formand.
Jeg er rigtig, rigtig glad for, at vi med denne fælles nordiske forespørgselsdebat viser, at fjernelse af grænsehindringer mellem de nordiske lande har fået prioritet.
Det er også noget af det, som jeg har sagt igennem rigtig, rigtig mange måneder, og det er rigtig fint, men det, som måske er bedst, er, at der er så stor opbakning fra de forskellige partier.
Det fremgår allerede af regeringsgrundlaget, og statsministeren gentog det på et møde med delegationen den 14. marts 2012, men lad mig sige det igen: Grænsehindringer hindrer den fulde virkeliggørelse af det nordiske samarbejde, nemlig at kunne arbejde, studere og handle på tværs af de nordiske grænser.
Jeg deltog også i høringen den 17. april på Christiansborg om grænsehindringer, som hr. Bertel Haarder nævnte.
Det var ikke kun en høring om abstrakte regler; vi hørte også beretninger fra nordiske statsborgere, der havde mærket grænsehindringerne på egen krop.
Vi fik med andre ord sat menneskeansigt på grænsehindringerne, og det var helt klart en øjenåbner for os alle sammen.
Jeg vil gerne kvittere over for dem, som arrangerede dagen, det var en fantastisk dag.
Det burde vi have meget, meget mere af, ingen tvivl om det.
På dagen hørte vi også om det økonomiske potentiale, der går tabt på grund af grænsehindringerne, og min tanke var helt klart: Har vi virkelig råd til dette ressourcespild i disse krisetider?
Og svaret er naturligvis, at vi aldrig nogensinde har råd til det.
Nogle lande mener muligvis, at der kan bygges toldmure og andre begrænsninger for at beskytte den hjemlige økonomi, men det nordiske svar må være mere åbenhed og øget mobilitet mellem landene.
Tiden er inde til at tage fat på de sidste grænsehindringer, som desværre har hobet sig op, som vi har hørt så rigtig meget om.
Og igen: Der er en bred enighed, nogle har sagt en måske historisk enighed, og det skal man selvfølgelig kvittere for.
Derfor er der, set i lyset af det, vi hørte den 17. april, selvfølgelig også gode grunde til, at fjernelsen af grænsehindringerne udgør en central del af det nordiske samarbejde og den danske regerings politik.
Vi har med redegørelsen til Folketinget om fjernelse af grænsehindringer mellem de nordiske lande givet status for en række prioriterede konkrete grænsehindringer samt nogle bud på konkrete videre skridt til fjernelse af de hindringer, og ligeledes skitseres der rammer for en styrket dansk national indsats i forhold til fjernelse af grænsehindringer.
Det er selvfølgelig håbet, at vi i fælles flok kan løfte de udfordringer, som grænsehindringerne udgør, men vi må desværre også se i øjnene, at de letteste grænsehindringer er fjernet, og at det er de mest komplicerede, der står tilbage.
Lad mig fremhæve et eksempel fra bilaget til redegørelsen.
For at kunne stemme til folketingsvalg og til folkeafstemninger i Danmark, skal man ifølge grundloven have fast bopæl i riget.
Reglerne i folketingsvalgloven er senest ændret i 2004 på baggrund af anbefalinger fra et sagkyndigt udvalg.
Efter en samlet vurdering af de særlige forhold, der gør sig gældende for grænsegængere, konkluderede udvalget, at det ikke ville være foreneligt med grundloven at udvide valgretten for denne gruppe.
Det viser, hvilke udfordringer man egentlig står over for, når selveste grundloven udgør en udfordring for mobiliteten.
Det betyder dog ikke, at man bare skal acceptere tingenes tilstand, men det viser, at der er nogle grænsehindringer, som er rigtig, rigtig svære at fjerne.
Der er ikke et alternativ til en konstant og ihærdig indsats.
Erfaringer viser, at den før eller siden vil give resultater.
Tag blot eksemplet med ligpas for bornholmere, et problem, der efter mange tovtrækkerier pludselig løste sig.
Regeringen vil derfor indbyde Folketingets partier til et nærmere samarbejde med henblik på at få skabt fremdrift og fastlægge en ambitiøs national indsats for fjernelse af grænsehindringer.
Denne nationale indsats skal supplere den nordiske indsats.
Regeringen kan derfor støtte Folketingets opfordring til regeringen om snarest at indbyde til forhandlinger med Folketingets partier for at indgå en forpligtende aftale om at fjerne flest mulige hindringer for den frie bevægelighed for borgere og virksomheder inden for Norden.
Spørgsmålet er selvfølgelig, hvad en sådan indsats og aftale skal bestå i.
Den danske indsats bør stå på tre ben: Det ene er forebyggelse af grænsehindringer, det andet er fjernelse af eksisterende grænsehindringer, og det tredje er information om grænsehindringer.
Kigger vi først på forebyggelse af grænsehindringer, vil regeringen arbejde for, at ny lovgivning ikke skaber unødige grænsehindringer for de øvrige nordiske lande og borgerne.
Justitsministeren vil lige om lidt komme nærmere ind på, hvordan det skal kunne lade sig gøre.
Når det angår fjernelse af eksisterende grænsehindringer, er der nok at tage fat på.
Regeringen tror, at det er nødvendigt at prioritere og fokusere indsatsen for at rydde flest mulige grænsehindringer af vejen, for ellers skyder vi med spredehagl og risikerer, at vi slet ikke løser noget som helst.
Regeringen har derfor bedt de centrale aktører på området udarbejde en prioriteret liste over grænsehindringer, der bør fjernes i 2012 og 2013.
Der er tale om aktører, der daglig møder grænsehindringer, og som ved, hvilke problemer der er værst.
Der vil derfor i 2012 og 2013 blevet taget udgangspunkt i de prioriterede lister, som er udarbejdet af Grænsehindringsforum, Øresundskomiteen og Bornholms Kommune.
Det er endvidere regeringens overbevisning, at vi naturligvis bør vie grænsehindringer på arbejdsmarkeds- og socialområdet opmærksomhed.
Det er især på disse områder, at der opstår grænsehindringer, og hvor de sværeste grænsehindringer består.
De kan være til gene for mange mennesker og en hindring for væksten.
Regeringen vil derfor også tage udgangspunkt i rapporten, udarbejdet af Nordisk Embedsmandskomité for Arbejdsliv og Nordisk Embedsmandskomité for Social- og Helsepolitik.
Social- og integrationsministeren vil efterfølgende give eksempler på det arbejde, der foregår inden for socialområdet for at fjerne grænsehindringer.
Når det angår det nordiske tiltag, er det især i min kreds af nordiske samarbejdsministre, at spørgsmålet følges rigtig tæt.
Jeg synes personligt, at det er en rigtig, rigtig god måde at arbejde på, at vi hele tiden følger med i, hvor langt vi er nået, hvilke hindringer der eventuelt er kommet, og selvfølgelig hvordan vi kan løse dem.
Samarbejdsministrene afgiver også på Nordisk Råds session en redegørelse for arbejdet med grænsehindringer, og Folketinget har – sammen med regeringens redegørelse – også modtaget seneste nordiske redegørelse sammen med en opdateret statusliste over grænsehindringer, der involverer Danmark.
De nordiske samarbejdsministre besluttede den 22. februar 2012, at der skal udarbejdes en egentlig politik og strategi for bekæmpelse af grænsehindringer.
Den skal have virkning fra 2014 og løbe 3-4 år ud i fremtiden.
Nordisk Råds danske delegation har modtaget en nærmere beskrivelse af de tanker.
Sidst, men ikke mindst, er der informationsdelen om grænsehindringer.
Derfor er det vigtigt, at vi i de nordiske lande er gode til at informere om reglerne på relevante områder, og hvor der er mulighed for forbedring, vil ministrene selvfølgelig forstærke informationsindsatsen.
Der er heller ikke nogen tvivl om, at til den høring – som jeg nævnte tidligere, og som hr. Bertel Haarder også har nævnt – som vi var til den 17. april, var der, må man indrømme, nogle eksempler på, at informationen i hvert fald ikke er blevet forstået af alle.
Jeg tror, at det er værd at kigge nærmere på, om man ikke kan gøre det lidt bedre der, så vi ikke står i de situationer.
Det vil jeg i hvert fald helt klart opfordre til og også tage med på det forhandlingsmøde, vi skal have senere.
Ud over det vil regeringen selvfølgelig lægge op til, at indsatsen naturligvis evalueres, måles samt udvikles hele tiden.
Dette vil typisk kunne gøres i forbindelse med regeringens årlige nordiske redegørelse til Folketinget kort før Nordisk Råds session.
Her afslutningsvis vil jeg igen understrege, at regeringen lægger stor vægt på den frie bevægelighed i Norden og ønsket om en mere offensiv politik, hvor man styrker indsatsen og forebygger nye grænsehindringer, reducerer antallet af eksisterende grænsehindringer samt informerer borgerne og virksomhederne om de nuværende grænsehindringer.
Jeg håber derfor, at vi i dag i fællesskab kan tage det første skridt til at gøre livet lettere for de nordiske borgere.
Borgere og virksomheder skal sættes i centrum, og der skal tages fat om de konkrete eksisterende problemer inden for det nordiske samarbejde.
Indsatsen mod grænsehindringer er et vigtigt værktøj i den sammenhæng.
Det er vigtigt for de nordiske borgere og det nordiske samarbejde som sådan, at fokus og fremdrift fastholdes, så der kommer konkrete resultater til gavn for netop de nordiske borgere.
På den måde styrker man Norden, og samtidig synliggør man selvfølgelig også det nordiske samarbejde.
Jeg vil her til allersidst også kvittere for det fantastiske samarbejde, der har været.
Jeg synes, som jeg også har fået at vide af andre, at det er historisk, for tiden er inde til, at vi samarbejder om at få fjernet de førnævnte grænsehindringer, og jeg tror på, at det kan lade sig gøre.