Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2014-05-13:
Da SF's udviklingsordfører er på udvalgsrejse med Udenrigsudvalget i den her uge, holder jeg talen.
Den 24. februar i år underskrev Ugandas præsident, Museveni, den såkaldte antihomolov, som kriminaliserer homoseksuelle og alle, der støtter homoseksualitet, og såkaldte homoseksuelle aktiviteter kan nu straffes med fængsel på op til livstid.
Antihomoloven er et helt åbenlyst brud på menneskerettighederne og på internationale konventioner, som Uganda endda selv har tiltrådt.
Det har vakt stor furore internationalt, og for SF er den ugandiske regerings adfærd i denne sag en helt og aldeles uacceptabel krænkelse af menneskerettighederne.
Derfor glæder det mig også, at forslagsstillerne deler den opfattelse, og så langt er vi fuldstændig enige.
Vi er til gengæld ikke enige, når det kommer til, hvordan Danmark skal reagere og sanktionere Ugandas antihomolov, for SF ønsker ikke et stop for udviklingsbistanden til Uganda.
Det diskriminerende og hadefulde og fornedrende syn på homoseksuelle er nemlig ikke noget, som er specifikt for Uganda.
Det er stærkt udbredt i store dele af Afrika, og så husker vi vel også, at det foregår i Rusland og andre europæiske lande i vores nærmeste nabolag.
Kampen for ligeværd og for retten til at være den, man er, er en integreret del af arbejdet for at beskytte og fremme menneskerettigheder og pluralistiske samfund.
Ministeren skal have ros for at have reageret prompte på vedtagelsen af antihomoloven, både i forhold til en fordømmelse, men ikke mindst også i forhold til den hurtige og konsekvente omdirigering af bistandsmidler væk fra staten og over til civilsamfundet.
Det sender et klart signal til Ugandas regering om, at dens ageren er helt og aldeles uacceptabel.
Samtidig signalerer det, at vi fra dansk side tager bistanden og vores internationale ansvar alvorligt.
Vi lader ikke den ugandiske befolkning i stikken, fordi landets regering ingen respekt har for menneskerettighederne.
Med omdirigeringen kan de danske bistandskroner komme ud og arbejde i civilsamfundet via organisationer, som respekterer menneskerettigheder, og som lever op til de krav og mål, som indgår i den danske strategi for udviklingsbistand.
Det er på sigt den vej, den ugandiske befolkning selv kan gå ad mod krænkende lovgivning, og det er den vej, hvorpå lgbti-personer kan få redskaber til at kæmpe for deres rettigheder.
Det er positivt, at man fra DF's side vil undsige Museveni og hans regering, men beslutningsforslaget er imidlertid en forfejlet måde at gøre det på.
At trække bistanden er kortsigtet, dumt og fejlagtigt, og prisen kan meget hurtigt komme til at blive betalt af selv samme mennesker, som man foregiver at ville hjælpe – for hvem er det, der ville få skylden?
Et stop for udviklingsbistand til Uganda vil potentielt føre til yderligere stigmatisering af seksuelle minoriteter i landet, og så er det jo heller ikke, fordi landets fattigdomsproblemer vil blive mindre af en ny lov.
Sammen med den radikale ordfører var jeg i Uganda for 2 år siden, og vi mødtes med nogle af de her personer fra de organisationer, der kæmper for rettigheder.
Dengang var det her jo også en stor debat, og de sagde: I må endelig ikke fratage støtten og fattigdomsstøtten til mennesker i Uganda, for det er os, der vil få skylden; det vil være en helt forkert måde at reagere på, men hjælp os tværtimod og giv os nogle flere redskaber for at komme det her til livs.
Præsident Museveni har godt nok udtalt, at Uganda er et rigt land, som ikke har brug for bistand.
Sådan er det politiske spil, og det undrer mig også, at DF tager udtalelsen for gode varer, medmindre det er en bekvem måde at få de nedskæringer på Danmarks internationale engagement, som dele af højrefløjen drømmer så varmt om.
Uganda har fattigdomsproblemer, Uganda har brug for udviklingsbistand, og det tror jeg også godt man ved i DF.
Hele formålet med udviklingsbistanden er jo at bidrage til at skabe udvikling, og så kan man ikke stikke halen mellem benene, når det bliver svært.
Det er netop, når det bliver svært, at udviklingspolitikken for alvor bliver vigtig, og det er i sådan en situation, vi skal bruge bistanden til at kæmpe for menneskerettigheder og for de mennesker, som får den frataget.
Vi skal kæmpe for det enkelte menneskes ret til at være den, han eller hun er, det er hele essensen i menneskerettighederne, og derfor skal Danmark ikke stoppe støtten til Uganda, det ved vi i SF, og det ved handels- og udviklingsministeren, og SF kan ikke støtte beslutningsforslaget.