Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2016-01-28:
Tak for ordet.
Mit fokus i forhold til sikkerhedspolitikken er af naturlige grunde Arktis, Grønland og rigsfællesskabets rolle i denne region.
Rusland bliver jo ofte nævnt som den ubekendte faktor i forhold til at fastholde et fredeligt Arktis, ikke mindst på grund af deres offensive militære indsats i forhold til Krim-halvøen.
Men som det også kom frem for nylig på en DIIS-konference med overskriften »The Arctic Ahead – Safe, Secure and Sustainable«, var der enighed om, at Rusland først og fremmest fører en traditionel udenrigspolitik, og selv om den russiske militære tilstedeværelse og suverænitetshåndhævelse oprustes, er Ruslands interesser i Arktis som udgangspunkt fredelige.
Vi skal være proaktive, vi skal holde øje med udviklingen i Arktis, herunder Ruslands rolle, men jeg er enig i den fælles politiske linje, som der er lagt i forhold til at bevare et fredeligt Arktis med særligt fokus på at skabe sikkerhed for befolkningen i Grønland.
Dette er i rigtig god tråd med intentionerne fra Stoltenbergrapporten og fra Ilulissat-erklæringen.
Ambassadør Peter Taksøe-Jensen udtalte for nylig over for Politiken, at nogle af de konklusioner, som vi kan vente i den kommende rapport, handler om et øget fokus på rigsfællesskabet rolle i Arktis.
Forsvarets analyser af de fremadrettede opgaver i Arktis er igen igen, kan man fristes til at sige, blevet udskudt, og siden de blev iværksat i december 2013, er vi mange, som har ventet på denne rapport.
Meldingen er, at rapporten nu er udskudt til maj 2016, og det vil sige, 2½ år efter at den er blevet iværksat.
Analysen er rigtig vigtig i forhold til de kommende forsvarsforligsforhandlinger, og jeg ser derfor frem til, at ministeren, måske allerede i dag, kan løfte sløret for, hvornår analysen offentliggøres.
Den grønlandske befolkning bør i langt højere grad deltage og bidrage til forsvarets opgaveløsning i Grønland.
Et enigt Landsting, Inatsisartut, bakker op om etablering af et frivilligt beredskab, hvilket kunne ske ud fra erfaringerne fra det islandske ICE-SAR, hvor det frivillige beredskab kunne stå for observation, måling og redning til havs og til lands.
Vi ved, at der i dag i gennemsnit er én SAR-hændelse hver tredje dag i Grønland, og mange af disse opgaver kunne løses ved hjælp af mere professionelle frivillige, end tilfældet er i dag med tilfældige frivillige.
Mange i Grønland har en båd, og mange har en snescooter, og under svære arktiske forhold, som det vil være tilfældet i alle SAR-hændelser, hvor tilgængeligheden er svær, vil et frivilligt beredskab kunne bidrage positivt.
Det glæder mig f.eks., at snescooterklubben Qamutit, som på dansk betyder hundeslæden, har vist interesse og gerne vil deltage i et frivilligt beredskab som supplement til politiets og Arktisk Kommandos opgaver i forhold til SAR-beredskabet.
Sikkerhed i Grønland til vands, til lands og i luften bør løses ved at indgå alliancer med nabolande, som har erfaringer med sammenlignelige arktiske udfordringer og forhold.
Man bør se på, hvordan man kan udvikle disse aftaler med nabolande til gavn for rigsfællesskabet.
Det kunne f.eks. være i regi af Arktisk Råd.
I den sikkerhedspolitiske redegørelse nævnes atomaftalen med Iran og Det Internationale Atomenergiagentur, IAEA's, monitorering af uran til fredelige og civile formål.
Det undrer mig, at der ikke i den sikkerhedspolitiske redegørelse nævnes regeringens aftalekompleks med den grønlandske regering om at eksportere uran.
Inuit Ataqatigiit siger klart nej til uran og til, at Grønland – eller man kunne sige rigsfællesskabet – skal være uraneksporterende.
Den aftale, som der er indgået mellem naalakkersuisut og regeringen, er indgået bag lukkede døre og ved at udelukke en splittet befolkning i Grønland.
Den tidligere regering har gentagne gange lovet, at man vil lave en landsdækkende folkeafstemning om uran, og dette har man, på trods af at vi fortsat har en Siumut-ledet regering, ikke overholdt.
Og lad os huske på, at beslutningen om at udvinde uran er baseret på et spinkelt flertal.
Inden længe skal vi i gang med forsvarsforligsforhandlingerne for de kommende år.
Fra Inuit Ataqatigiits side ønsker vi at komme med et klart budskab om, at vi gerne vil være med til forsvarsforligsforhandlingerne, fordi store aspekter af dette arbejde også omhandler Grønland og også omhandler Arktis.
Vi har netop fået bekræftet vores anelse om, at selv om man vil indkalde samtlige partier til f.eks. beredskabsforligsforhandlinger, er det indtil videre kun de danske partier her i Folketinget, der bliver indkaldt.
De nordatlantiske mandater indkaldes ikke engang til forligsforhandlinger.
Jeg ved, at man henviser til, at det er en tradition, men det er ikke ensbetydende med, at det er den mest korrekte måde at gøre tingene på.
Og lad mig minde om, at vi alle sammen er folketingsmedlemmer på lige fod, også når man ser på grundlovens § 28, og derfor vil jeg komme med et klart budskab om, at vi er her, og at vi gerne vil være aktive, og at vi gerne vil gøre vores indflydelse gældende.
Inuit Ataqatigiit ønsker at deltage i de kommende forsvarsforligsforhandlinger. Mange tak.