Karsten Lauritzen (V), 2010-05-21:
FN's 2015-mål har siden 2000 været afgørende for organiseringen af det internationale udviklingsarbejde.
2015-målene har bidraget til, at de forskellige lande for første gang i 2000 blev enige om at arbejde i samme retning og efter de samme målsætninger.
Det var vel 192 lande, der skrev under på erklæringen om 2015-målene om, at man skal halvere verdens fattigdom i 2015, og at man vil arbejde for at indfri de overordnede mål såvel som delmålene.
2015-målene er og har været et afgørende parameter til at måle det internationale udviklingsarbejde.
Det er et godt redskab til at se, om den globale udvikling bevæger sig i den rigtige retning.
Der er 5 år til 2015, og her 10 år efter at man blev enige om 2015-målene, altså to tredjedele henne i perioden, må man konstatere, at der stadig væk er lang vej og for lang vej til en fuldstændig indfrielse af 2015-målene om en halvering af verdens fattigdom.
Hvis man kigger på det, kan man se, at det særlig er Asien og de asiatiske lande, der har bevæget sig ud af fattigdom.
Det har de gjort ved at have fokus på økonomisk vækst som drivkraft.
Der, hvor det halter, er i Afrika.
Men det er på mange områder gået fremad, f.eks. er 30 millioner flere børn kommet i skole siden 1999, men udviklingen er som sagt ulige fordelt.
I nogle regioner af landene er flere af målene allerede opnået, mens der andre steder er meget lang vej tilbage, og det gælder i særdeleshed Afrika syd for Sahara.
Det er en af årsagerne til, at vi i Venstre har den holdning, at vi skal fokusere vores udviklingsbistand til Afrika, for det er der, hvor nøden er størst.
Det er derfor, at vi har en politik om, at vi skal gå ind og lave udviklingsarbejde i svage stater, for der bor to tredjedele af verdens allerfattigste.
Der er heller ikke nogen tvivl om, at hvis vi skal nå 2015-målene, skal der speedes op i de næste 5 år og mere, end vi hidtil har set, for ellers når vi ikke 2015-målene.
I Danmark har 2015-målene længe været omdrejningspunktet for den danske bistand.
Det skal de selvfølgelig også være i fremtiden.
Den første målsætning vedrørende fattigdomsbekæmpelse er hovedmålsætning for dansk udviklingsbistand i den nuværende strategi og i den strategi, der diskuteres i øjeblikket, og som skal behandles i Folketinget i en forespørgselsdebat næste fredag.
Der skal vi selvfølgelig indgå i et gensidigt samarbejde med de modtagerlande, som modtager vores bistand, om at finde den bedste strategi for fattigdomsbekæmpelse.
Det er også sådan, at vi i Danmark har valgt at sætte ekstra fokus på mål 3 om ligestilling, som handler om kvinders ligestilling.
Det har vi høstet stor international anerkendelse for.
I Venstre har vi den opfattelse, at en fornuftig arbejdsdeling er en måde til at sikre effektiv udviklingsbistand.
Derfor er det dejligt, at Danmark er gået foran og har påtaget sig ansvaret for mål 3 om kvinders ligestilling.
Det afspejles i vores investeringer i udviklingslandene, og det afspejles også i den strategi, som bliver diskuteret i øjeblikket, at vi skal satse på kvinders ligestilling.
Fokus på kvinders ligestilling er ikke kun et spørgsmål om rettigheder.
Kvinders ligestilling er i høj grad også centralt for bekæmpelsen af global fattigdom, og det skyldes jo, at kvinderne er repræsentanter for et kæmpe økonomisk potentiale, som i høj grad undertrykkes på grund af manglende rettigheder og mangel på udfoldelsesmuligheder.
Der er jo en lang række afrikanske lande, hvor kvinder ikke kan få lov til at åbne en bankkonto, hvor de ikke har lov til at eje jord, og hvis man ikke kan eje jord, og hvis man ikke kan åbne en bankkonto, er det svært at udvikle sig økonomisk og arbejde sig ud af den fattigdom, som man befinder sig i.
Der er fortsat lang vej til, at det internationale samfund kan nå 2015-målene.
I Danmark yder vi og skal yde en stærk og effektiv og målrettet indsats.
I Venstre er vi glade for, at vi får en ny udviklingsstrategi, som lægger op til et endnu skrappere fokus og endnu klarere prioriteringer af den danske udviklingsbistand, hvor der særlig er fokus på frihedsrettighederne, som vil blive betragtet som en afgørende forudsætning for at opnå 2015-målene.
Som afslutning skal jeg læste det forslag til vedtagelse op, som Venstre, Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti gerne vil fremsætte:
Forslag til vedtagelse Folketinget konstaterer, at indsatsen for at nå 2015-målene skal styrkes i slutspurten op mod 2015, såfremt målene skal indfris.
Regeringen opfordres til at arbejde for en styrket international indsats gennem fokus på - øget økonomisk vækst og beskæftigelse, der kommer en større andel af befolkningen til gode og sikrer vedvarende resultater, - ligestilling som et centralt bidrag til at opnå 2015-målene, - særlige udfordringer for skrøbelige stater og lande i Afrika og - styrkelse og udbygning af partnerskaber om udviklingssamarbejder donorer og udviklingslande imellem, herunder at nye aktører påtager sig internationale forpligtelser.
Regeringen opfordres til at arbejde for et handlingsorienteret slutdokument under FN’s højniveaumøde om 2015-målene med konkrete og brugbare anvisninger, der sikrer en accelereret og målrettet indsats frem mod 2015, samt at regeringen tager initiativ til, at diskussionen om mål efter 2015 påbegyndes snart.