runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jan E. Jørgensen (V), 2012-04-20:
Jeg kender udmærket Anders G. Christensen, som desværre ikke længere er borgmester i Favrskov Kommune.
Vi tabte desværre i landsretten.
Det var så meget fint for ham, der fik eksproprieret sin grund, for han fik noget mere for den, men stod jo altså tilbage med en advokatregning.
Jeg vil så bare kvittere Enhedslisten for, at de er villige til at gå ind og se på størrelsen af den omkostningsdækning, man får, og så vil jeg med hensyn til Enhedslistens bekymring for, at advokater så bare kan udskrive regninger, som skriger til himlen, sige, at det jo ikke kan lade sig gøre, for der er en klageadgang, og advokaterne må ikke tage mere, end det skønnes rimeligt.
Der er klageadgang over et advokatsalær, så den bekymring behøver Enhedslisten sådan set ikke at have.
Benedikte Kiær (KF), 2012-04-20:
Nu bliver jeg helt bekymret og egentlig meget trist.
For jeg kan høre, at ordføreren faktisk ikke har læst beslutningsforslaget.
Ordføreren har læst til punkt 1, og så har ordføreren lagt beslutningsforslaget fra sig og ikke gidet at læse videre.
Det synes jeg er dybt bekymrende, når det drejer sig om nogle mennesker rundtom i landet, som faktisk står i en ekspropriationssag, hvor de er kommet godt og grundigt i klemme.
Det er faktisk det, jeg fremhævede i mit første spørgsmål til ordføreren, netop om det er i orden, at man har en borger, som ikke har bedt om at blive eksproprieret, og som står og er uenig i enten sagen og ekspropriationssagen og ikke mener, at den er lovlig, eller som mener, at kommunen simpelt hen ikke vil betale den erstatning, som borgeren mener at borgeren bør have.
Med det her forslag vil vi indføre omkostningsgodtgørelse, som simpelt hen betyder, at borgeren ikke bør have nogle udgifter ved at prøve sagen af og ved at sørge for, at ret sker fyldest.
Så jeg vil gerne anbefale, at ordføreren læser det her beslutningsforslag hele vejen igennem.
Der er syv punkter, og der er også en række bemærkninger, og så vil jeg også anbefale ordføreren at gå til sin computer, google og undersøge, om ikke der skulle være nogle sager rundtom i landet, hvor der er borgere, der er kommet i klemme.
Jeg kan berolige ordføreren med, at der er hits hver gang.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-04-20:
Det er jo noget helt andet.
Når ordføreren spørger til, om borgeren skal holdes skadesfri, siger jeg, at vi ikke herinde kan lave lovgivning, der beror på enkeltsager.
Den lovgivning, vi laver i Folketinget, skal bero på, at den skal kunne bruges som generel lovgivning.
Angående det konkrete spørgsmål om, hvorvidt borgeren skal holdes skadefri, må jeg sige, at SF's synspunkt er, at vi har et retssystem, der kan bruges, når man har denne eller alle mulige andre typer af klager.
Når man gerne vil have prøvet sin sag, kommer man med sin sag.
Derfor vil jeg gerne stille et modspørgsmål til ordføreren, nemlig om det også skal gælde i alle mulige andre typer af sager, som man prøver ved domstolene eller ved andre instanser.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-04-20:
Det, jeg bare siger, er, at når man vil klage sin sag som på alle mulige andre områder, så har vi et retssystem, hvori man kan gøre det på forskellige måder, man kan få fri proces osv.
Jeg vil gerne imødekomme den bekymring, der er for, at der er nogle borgere, hvis sag trækker ud i årevis.
Nu nævnte ordføreren lige Naturklagenævnet – det har vi været inde på tidligere i dag – og hvorfor der kan være nogle urimeligt lange sagsbehandlingstider der, men det her beslutningsforslag skal jo ses i en sammenhæng.
Og her må jeg bare sige, at jeg tror, det var Venstres medlemmer i Roskilde byråd, der sagde, at i forhold til den konkrete sag om Roskilde festival og omkring ekspropriationen i Roskilde var der nogle folketingsmedlemmer herinde i salen, som – undskyld ordvalget, det er et citat – var blevet grebet af mikrofonliderlighed, fordi man tog nogle enkeltsager og brugte til at ville fremme det her forslag.
Det synes jeg er meget uklædeligt.
Jørn Dohrmann (DF), 2012-04-20:
Det er i hvert fald ikke, når man skal trække alle mulige andre udgifter fra, for så er der ikke nogen fuld erstatning mere.
Men det er så én definition.
Men jeg forholder mig bare til, at ordføreren jo ikke har læst de andre punkter, hvor der står, at man ønsker, at det her skal afsluttes ret hurtigt, altså at en sag ligesom skal være afsluttet inden for 6 måneder, og at kommunerne ikke skal have den mulighed, som de har i dag, hvor en kommune, selv om overtaksationskommissionen har sagt, hvad prisen skal være, kan forhale processen en gang til ved at sige: O.k., det er vi ikke enige i; nu sender vi den lige over i retssystemet.
Vi kender jo andre steder, hvor man har en endelig instans, f.eks. Naturklagenævnet.
Man kan ikke indklage sin sag andre steder.
Hvorfor kan man ikke bruge det i en ekspropriationssag?
Er det, fordi man simpelt hen ønsker, at borgeren skal blive træt af systemet og af at være kastebold?
Det er jo det, jeg opfatter at ordføreren egentlig siger, og at det er det, man ønsker.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-04-20:
Nu synes jeg, at tonen bliver sådan ret nedladende; det synes jeg ikke klæder ordføreren.
Grundlæggende set
må vi jo sige, at vi ikke er enige om det her.
Når vi taler om, at der skal være fuld erstatning, handler det om ekspropriationsdelen, altså om, hvad ens ejendom eller jord er værd.
Så jeg må bare sige, at det ikke handler om andet, end at vi er uenige på det her punkt.
Men det andet handler om, at når man klager, så er der forskellige instanser, domstolene osv., man kan gå til.
Jørn Dohrmann (DF), 2012-04-20:
Det er helt tydeligt, at ordføreren skal have lidt tid til at læse teksten.
Vi kan ikke lave læsepause her, men vi håber da på, at vi får et svar fra ordføreren engang.
Når Socialistisk Folkeparti nu har haft så travlt i weekenden, kan jeg måske godt forstå, hvorfor de ikke har læst forslaget, men jeg vil nu alligevel gerne bede om et svar på, om ordføreren ikke synes, det er rimeligt, at man får fuld erstatning og altså også får penge til at dække de omkostninger, man bliver påført, ved at nogle af de her sager kommer over i retssystemet, hvorved man skal bruge store penge på at hyre advokater og den slags ting.
Kan ordføreren ikke se, det er et problem, at man ikke får det i dag, og at det sådan set koster de folk penge at føre den her retssag?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-04-20:
Borgerne skal naturligvis behandles ordentligt, og det er jo derfor, vi har et retssystem, vi har en taksationskommission, vi har en overtaksationskommission, vi har domstolene, vi har Natur- og Miljøklagenævnet.
Vi har jo et retssystem for at beskytte borgernes rettigheder på alle områder i samfundet, når vi laver lovgivning herinde.
Jan E. Jørgensen (V), 2012-04-20:
Altså, vi har jo sådan set en særregel.
Vi har en særregel om, at hvis man vil ekspropriere, kan det kun ske efter lov, og det kan kun ske mod fuld erstatning.
Spørgsmålet om fuld erstatning må man da forholde sig til.
Hvis det kan påvises, at en række borgere rent faktisk ikke får fuld erstatning, enten fordi de måske bliver tvunget til at sælge på et uheldigt tidspunkt – det er en af de ting, der bliver påpeget i beslutningsforslaget – eller fordi de ikke får dækning for deres advokatomkostninger, bør vi så ikke, når vi har skrevet under på, at vi vil overholde grundloven osv., se, om vi nu rent faktisk lever op til den her særregel vedrørende ekspropriationer og krav om fuld erstatning, og så forholde os til virkeligheden og forholde os til, om man som borger, der bliver udsat for det meget voldsomme indgreb, en ekspropriation er, bliver behandlet ordentligt?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-04-20:
Nu var der ikke noget spørgsmål i Venstres ordførers tale, men jeg vil gerne gentage, hvad jeg sagde til Konservatives ordfører tidligere om omkostningsgodtgørelse, nemlig at jeg synes, at vi herinde skal lave lovgivning med et generelt udsyn.
Det handler om, hvordan borgerne bliver behandlet, når de kommer ind i retssystemet eller de forskellige instanser, der lige konkret har med området her at gøre.
Så derfor bliver jeg lige her og nu nødt til at afvise den del af beslutningsforslaget, som ordføreren forholder sig til.
Det betyder jo ikke, at vi ikke kan kigge på det en anden gang, men i sin helhed kan SF ikke støtte beslutningsforslaget.
Jan E. Jørgensen (V), 2012-04-20:
Jeg synes, det er en meget interessant ordførertale, vi hører fra Socialistisk Folkepartis side.
Jeg er med på, at ordføreren for SF ikke har skrevet beslutningsforslaget, men derfor kunne man måske godt have en forventning om, at ordføreren havde læst beslutningsforslaget, så hun kunne forholde sig til det, der rent faktisk sker.
Det nytter ikke, at ordføreren ryster på hovedet, for det er jo helt tydeligt, at hvis man har læst forslaget, så har man i hvert fald ikke forstået det.
For det handler jo ikke kun om, hvorvidt en ekspropriation er til fordel for private eller for det offentlige.
Det er noget, der står i det første punkt ud af syv.
Derimod synes ordføreren, at hun skal benytte sit sidste indlæg til at stille spørgsmål, som man jo ikke kan besvare.
Jeg synes, det her er en ommer til Socialistisk Folkeparti.
Jeg synes, at man skal sætte sig tilbage i sit gruppeværelse og så rent faktisk læse beslutningsforslaget og prøve, om man kan forstå det, og så se, om man kunne komme tilbage med et lidt mere lødigt og ordentligt indlæg.
Administrationen af vandsektorloven er blevet meget bureaukratisk, og der er derfor i høj grad brug for mere klarhed og enkelhed, så det bliver lettere for selskaberne at gennemskue, hvilke rammer de arbejder under, og for forbrugerne og virksomhederne, som betaler regningen.
Dette lovforslag kan være et skridt i den rigtige retning.
Da de danske vandforbrugere og dansk erhvervsliv er meget afhængige af, at priserne ikke stiger unødvendigt, og at der er rent drikkevand fremover, er det vigtigt, at man får reguleret dette område på en ordentlig måde.
Derfor bør det bl.a. tydeliggøres, hvilke regler der skal gælde, hvis der er tale om mål, som kan kategoriseres både som miljø- og servicemål, da det stadig er uklart i lovforslaget.
I forlængelse deraf ser vi frem til den kommende evaluering af hele vandsektoren.
At vi tager et skridt i den rigtige retning i dag, betyder jo ikke, at vi ikke skal fortsætte med at tage flere skridt i den rigtige retning.
Som en del af forliget bag vandsektorloven vil vi opfordre til, at man ved evalueringen af hele lovgivningen kigger nøje på, om man ved denne lovændring har løst de administrative udfordringer på den bedst mulige måde, og uden at det har skabt unødige prisstigninger.
Med de store økonomiske konsekvenser in mente bekymrer det os for så vidt, at det er forsyningsselskaberne alene, der kan beslutte, hvilke servicemål der skal finansieres.
Vi mener, at reglerne skal være ligesom ved miljømål, det vil sige, at kommunalbestyrelsen skal ind over.
Alt i alt kan vi håbe, at denne lovgivning bl.a. vil gøre det nemmere for forsyningerne via servicemålene at sikre sig mod de drikkevandsforureninger, vi f.eks. har set i Køge.
Og derfor kan Venstre i det hele støtte lovforslaget.
Bertel Haarder (V), 2012-04-20:
Jeg tror, vi er meget glade for, at vi også har socialministeren iblandt os, og for at hun ikke skal føle, hun har spildt tiden, vil jeg gerne stille hende et spørgsmål om det brev om grænsehindringer, vi har fået fra LO's formand, Harald Børsting, fra Bente Sorgenfrey, formand for FTF, fra Erik Jylling, formand for AC, fra Arne Nielsen, formand for Foreningen NORDEN, og fra generalsekretærerne for Nordens Faglige Samarbejdsorganisation og Foreningerne Nordens Forbund, Lóa Brynjulfsdottir og Kristín Ólafsdóttir.
De skriver et fælles brev, et bemærkelsesværdigt brev, hvor de kræver handling nu med hensyn til tre alvorlige grænsehindringer.
Det ene vedrører arbejdsløshedsforsikring, det andet vedrører rehabilitering, og det tredje vedrører arbejdsmarkedspolitik.
Nu er det jo ikke altid, at jeg synes, man skal gøre det, som organisationerne siger, men i det her tilfælde synes jeg altså, at disse fællesnordiske kræfter har en rigtig god sag.
Noget af det er utrolig svært at løse, og jeg misunder ikke socialministeren opgaven på det her felt.
Men før vi nu anbringer et eller flere af disse problemer i kategorien uløselige, synes jeg dog, at der bør gøres et alvorligt forsøg på at tage det op.
Derfor vil jeg igen også spørge socialministeren, om hun vil love at bringe det op, når hun mødes med sine kollegaer, og få det på dagsordenen.
Jeg vil tilføje et spørgsmål, som selvfølgelig måske ikke rigtig er socialministerens område, men som alligevel er en meget bemærkelsesværdig grænsehindring, for det er jo sådan, at hvis man har været så uforsigtig at tegne en kapitalpension, og det er der jo rigtig mange læger og tandlæger og såmænd også sygeplejersker, som har gjort, så skal man passe på med at tage job i de andre nordiske lande, for så bliver man beskattet to gange.
Nu ved jeg godt, at socialministeren er minister for sociale pensioner og ikke nødvendigvis for kapitalpensioner, men kunne ministeren alligevel ikke interessere sig lidt for det, og måske tale med vækst- og erhvervsministeren om det problem.
For det synes jo at være sådan en helt indlysende, klokkeklar sag, som skulle kunne løses.
Manu Sareen (RV), 2012-04-20:
Jamen jeg er fuldstændig enig i det synspunkt, og det er jo som sagt også det, vi har talt om i dag, og som alle har bakket op om.
Jeg glæder mig helt vildt meget til at sætte gang i det arbejde.
Og igen, det ene udelukker ikke det andet.
Jeg synes, at det er fantastisk, at vi angriber det fra mange forskellige niveauer, også fra samarbejdsministrenes side.
Så jeg ser meget, meget fortrøstningsfuld på det.
Bare italesættelsen er også meget, meget vigtig, så jeg er ikke et sekund i tvivl om, at der kommer til at ske noget.
Karen Ellemann (V), 2012-04-20:
Jeg er med på, at et brev alene ikke løser det, men jeg vil godt følge op, hvor hr. Bertel Haarder slap, fordi det – og det kan vi jo også løfte sløret for kommer til at være en del af de forhandlinger, vi starter – jo netop vil være arbejdet nu med at være meget mere konkret.
Vi står med listen, og her er 33, og dem kan vi fordele ud i de ministerier, hvor de rettelig hører hjemme og dermed også, hvor de rettelig skal løses.
Derfor er der faktisk rigtig god mening i at lade være med at bruge brevskabelonen – den har ikke virket tilstrækkeligt – men at lave de meget mere specifikke optegnelser også på skrift, sådan så det ikke kun tilgår de pågældende ministre i de samtaler, man måtte have internt i regeringen, men selvfølgelig også kommer til hele ministeriet og dermed hele systemet bag ministeren, som jo altså har til opgave at løse de problemer, der ligger.
Manu Sareen (RV), 2012-04-20:
Nu er brevmodellen jo ikke det eneste værktøj, vi har, vi taler selvfølgelig sammen, men som hr. Bertel Haarder ved, har jeg også skrevet med mine nordiske kollegaer, bl.a. min svenske kollega, så der er også sket nogle ting der.
Jeg vil gerne tage en snak med statsministeren om at sende breve ud, men jeg tror ikke, det er det eneste, der skal til.
Jeg tror, at noget af det, der skal til, er det, som vi rent faktisk har talt om i dag.
Det ene udelukker ikke det andet.
Jeg vil gerne skrive, men det, som virkelig vil rykke, er, at vi er et samlet Folketing, som bakker op om det her.
Og hr. Bertel Haarder sagde faktisk også til mig, og det var ikke en fortrolig samtale, så jeg kan godt nævne det her, at vi jo er fælles om det her.
Og det tror jeg er en meget, meget væsentlig forskel.
Det er det ene.
Og det andet er, at de forhandlinger, vi så også skal i gang med, helt klart vil sætte skub i løsningen af de her grænseudfordringer, der er.
Og så skal jeg selvfølgelig nok også opfordre til at skrive breve.
Bertel Haarder (V), 2012-04-20:
Jeg vil godt over til et lidt andet tema, for jeg tror, samarbejdsministeren er meget bevidst om, at uden hjælp fra statsministeren kommer man ikke så langt med disse ting.
Og skiftende statsministre og justitsministre har jo skrevet breve til hele regeringen, hvor de formaner om, at nu skal man gøre noget ved f.eks. grænsehindringer og andet på det nordiske område.
Men problemet er, at der som regel ikke kommer noget svar på de breve, og derfor vil jeg spørge samarbejdsministeren, om ikke han i samarbejde med statsministeren kunne overveje et nyt brev til ministrene, hvor de bliver bedt om at svare – ikke svare på, hvorfor problemerne er der, men svare på, hvad de har tænkt sig at gøre for at få dem løst.
Altså, det handler jo om at stille det rigtige spørgsmål, og det rigtige spørgsmål er ikke: Hvorfor er der den hindring?
Det rigtige spørgsmål er: Kan vi få to eller tre modeller for, hvordan man kan fjerne den hindring?
Vil samarbejdsministeren sammen med statsministeren forsøge den model?
Manu Sareen (RV), 2012-04-20:
Jamen jeg noterede mig også fru Anne Baastrups indlæg omkring NemID og fik også skrevet det ned.
Nu har jeg tilfældigvis et møde med vækst- og erhvervsministeren her senere i dag, og allerede der vil jeg tage det op med ministeren.
Og så er jeg også sikker på, at ligesom det er tilfældet med justitsministeren, skal vi selvfølgelig nok også få kigget på det.
Og så har vi jo et møde, som jeg har indkaldt til, hvor vi også skal tage det op.
Så der bliver rig lejlighed til det, for jeg fuldstændig enig i, at det er noget, vi skal kigge på.
Bertel Haarder (V), 2012-04-20:
Der har med rette været sagt pæne, rosende ord om arbejdsministerens redegørelse.
Der er dog en ting, som er fraværende i den redegørelse, og det er det problem, som fru Anne Baastrup og også fru Karen Ellemann nævnte om private pengeoverførsler.
Derfor vil jeg spørge samarbejdsministeren, om han kunne tænke sig at tage en snak med sin kollega, vækst- og erhvervsministeren, for at få denne minister til også at tage sagen op med sine kollegaer i de nordiske lande, så de får en debat på ministerniveau om, hvordan de kan lette deres borgeres liv.
Jeg ved godt, det handler om at tage forbindelse til bankorganisationerne, men det er jo også det, vi bl.a. har vækst- og erhvervsministrene til, nemlig at de tager kontakt til relevante private organisationer.
Så jeg giver min støtte til samarbejdsministeren, men vil samarbejdsministeren love at presse på over for sine kollegaer, herunder vækst- og erhvervsministeren?
Vi har lige fået tilsagn fra justitsministeren, men der er jo andre ministre, som også har brug for at blive bedt om at rejse sagen i nordisk sammenhæng.
Manu Sareen (RV), 2012-04-20:
Jeg vil gerne lov til at kvittere for alle de positive bemærkninger, der er kommet her i dag, og også takke de grå eminencer, som sidder deroppe på tilhørerpladserne, hvad flere har bemærket.
Jeg er selvfølgelig også glad for at konstatere, at der er bred enighed om det fælles mål, som vi alle sammen har talt om i dag, nemlig fjernelse af grænsehindringer.
Jeg synes også, vi har et rigtig godt udgangspunkt i regeringens redegørelse og i det kommende forslag til vedtagelse, og det vil udgøre en nyttig ramme for det videre arbejde, vi nu skal i gang med.
Helt konkret
for lige sådan at slutte af vil jeg sige, at jeg vil tage skridt til at invitere delegationen eller udvalgte medlemmer af delegationen – det er ikke helt klarlagt endnu – inden sommerferien til nærmere forhandlinger med henblik på at indgå forpligtende aftale om at fjerne flest muligt hindringer for den frie bevægelighed for borgerne og virksomhederne inden for Norden.
Dette skulle selvfølgelig gerne sikre, at Danmark kan indtage en drivende rolle med hensyn til at videreudvikle det nordiske samarbejde, der understøtter det betydelige potentiale for vækst og beskæftigelse, som vi også har inden for Norden.
En af grundene til, at jeg selvfølgelig tror på det her, er jo også ikke bare det, som flere har været oppe at sige, nemlig at det er historisk, men også, at vi rent faktisk angriber det fra flere forskellige niveauer.
Som jeg også har sagt, tager vi – mine samarbejdsministerkolleger og jeg – også grænsehindringerne op på ministerniveau og sætter dem på dagsordenen.
Og det er ikke helt, som hr. Bertel Haarder sagde, mig, der sætter det på dagsordenen.
Vi gør det fælles.
Men ud over det er det fuldstændig korrekt.
Så tusind tak for en rigtig, rigtig fin opbakning.
Morten Bødskov (S), 2012-04-20:
Det kan jeg bestemt ikke have noget som helst imod.
Jeg har stadig til gode at møde mine nordiske kollegaer første gang, men det vil da være naturligt i forlængelse af den debat, der har fundet sted, forstår jeg, i flere parlamenter nu om det her emne, at det selvfølgelig også er noget, der vil være på dagsordenen, næste gang der er møde mellem de nordiske justitsministre.
Karen Hækkerup (S), 2012-04-20:
Inden jeg blev medlem af Folketinget, var jeg medlem af Borgerrepræsentationen i København, og i den forbindelse har jeg siddet i flere forskellige komiteer, som har haft til opgave at lave en samlet vision for arbejdet mellem København og Malmø.
For rigtig mange af de problematikker, som er blevet rejst, er jo gamle og velkendte.
Det er rigtigt, at det er godt, der bliver gjort noget ved det, men mange af tingene har jo ligget klar i rigtig, rigtig mange år, og derfor er jeg sådan set også glad for at kunne sige, at jeg bakker op om den linje, som er blevet lagt, nemlig at man nu i Folketinget og i regeringen vil gøre mere for at løse problemet med grænsehindringerne.
Men det har jo ikke altid været bakket lige meget op, heller ikke af dem, som har siddet og truffet beslutninger, når det drejede sig om at få løftet sagerne og fremmet dem fuldstændigt.
Jeg er meget optaget af at følge den her debat til dørs.
Jeg føler mig også som borger i Øresundsregionen, og når jeg kigger på de ekstreme muligheder, der vil være for vækst og for klynger og for, hvordan vi kunne generere endnu større fællesskab og samarbejde, hvis vi fik gjort noget ved de her grænsehindringer, så vil jeg sige, at det ikke er et sekund for tidligt, at der bliver taget så meget og så seriøst hånd om det, som der gør med den debat, der har været i dag.
Jeg fik stillet nogle konkrete spørgsmål om, hvorvidt jeg ville rejse nogle problematikker, især i forbindelse med kapitalpensioner, over for mine ministerkolleger, og til det kan jeg naturligvis kun sige, at det gør jeg gerne.
Det er en problemstilling, jeg som sagt har arbejdet med i mange år, og som jeg glæder mig over at der nu i Folketinget er så bred enighed om at fremme i så høj grad, som debatten i dag har afsløret.
Det synes jeg kun er glædeligt.
Mette Reissmann (S), 2012-04-20:
Jeg tror, at Venstres ordførers bekymring ikke bør antage en sådan dimension, som ordføreren giver udtryk for, for jeg deler den i hvert fald ikke.
Ikke alene derfor skulle Venstre måske være mindre bekymret.
Men erfaringerne viser faktisk, at når det er sådan, at man sænker et klagegebyr, vil der i en kortere periode – og her taler vi om måske under et halvt år – ske en stigning i antallet af klagesager, hvorefter det vil udjævne sig og oftest også falde.
Den erfaring ser man fra andre klage- og ankenævn, der udenretligt behandler klager på vegne af borgere og i øvrigt også virksomheder.
Jeg forventer, det samme vil ske her.
I den her sammenhæng er det samlet set Socialdemokraternes opfattelse, at det her faktisk vil gavne retssikkerheden med de øvrige tiltag, der lægges op til med lovforslaget.
Så der er ingen tvivl om, at det samlet set omkostningsmæssigt vil være mere hensigtsmæssigt at vedtage lovforslaget, som det ligger.
Jan E. Jørgensen (V), 2012-04-20:
Finder Socialdemokraterne, at det kan føre til flere klager fra organisationer m.v., at man nedsætter klagegebyret fra 3.000 kr. til 500 kr.?
Mette Reissmann (S), 2012-04-20:
Det, som jeg sagde, var jo, at man sagtens kunne forestille sig, at der kunne være virksomheder, som er af så ringe økonomisk beskaffenhed, at de ville blive forhindret i at klage ved et klagegebyr på 3.000 kr.
I disse tider er 3.000 kr. i klagegebyr nok til at kunne afholde en mindre virksomhed, der måske materielt mener at have juridisk berettigelse til at kunne rejse en klage, fra at klage.
Og med lige præcis en nedsættelse af klagegebyret vil vi med det her lovforslag fremme retssikkerheden også for det, man kalder små og mellemstore virksomheder.