runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Møller Mortensen (S), 2008-04-30:
Ja, jeg har forstået, at det er regeringens holdning, men der er altså stadig væk en meget stor forskel i den tydelighed, hvormed den udtrykkes.
Statsministeren udtrykte sig på samrådet om det, der er statsministerens holdning, og dermed må jeg også forstå, at det er regeringens holdning.
Statsministeren sagde simpelt hen, at man selvfølgelig også bør bakke op fra officiel side, og det gør man omkring åbningen.
Det nytter ikke noget først at komme efterfølgende.
Det er klar tale, og det blev hyldet fra socialdemokratisk side, at statsministeren var så klar.
Men nu stiller jeg spørgsmålet til kulturministeren endnu en gang.
Kulturministeren har et ansvar over for idrætsudøverne, idrættens organisationer, og det her har været med til at skabe stor usikkerhed, så jeg vil gerne spørge: Hvad er kulturministerens holdning til deltagelse i ved åbningsceremonien?
Morten Messerschmidt (DF), 2008-04-30:
Tak for det.
Jeg tror, udenrigsministeren var lidt for hurtig, da han læste det spørgsmål, jeg har stillet.
Det er jo helt klart, at alle kan læse regeringsgrundlaget og konstatere, at regeringen gerne vil afskaffe forbeholdene, uanset hvor uklogt det måtte være.
Men det, jeg helt præcis spørger til, er, om udenrigsministeren vil finde det klogt at gøre det i år.
Det er jo ret relevant, for nu har vi lige her i torsdags gennemført en vedtagelse af Lissabontraktaten, som regeringen med sit flertal har gjort alt for at forhindre at komme til folkeafstemning, først ved behandlingen af den, hvor man prøvede at få ændret nogle kommaer og nogle punktummer, så man rent juridisk kunne argumentere for, at der ikke skulle holdes en folkeafstemning, og derefter ved også at afvise at afholde en rent politisk folkeafstemning, som vi i mit parti har insisteret på.
Samtidig med at man vedtog den traktat, kunne vi altså se både statsministeren og andre i regeringen gå til pressen - ikke så meget i Danmark, måske mest i udlandet, men dog til pressen generelt - og sige, at nu skal vi også se at komme af med de forbehold.
Havde vi ikke det retlige forbehold, skulle vi jo efter grundlovens § 20 have haft en folkeafstemning, og det er timingen - for at bruge et rigtig dansk udtryk - jeg sådan set sigter til.
Kan udenrigsministeren ikke godt se det urimelige i først at bruge det ene halvår på at forhindre en folkeafstemning og umiddelbart efter begynde at kæmpe for at få en folkeafstemning, begge gange motiveret med at mindske Danmarks indflydelse?
Per Stig Møller (KF), 2008-04-30:
Jeg bliver spurgt, om regeringen finder det rimeligt at afholde folkeafstemning om en omdannelse af det retlige forbehold.
Spørgsmålet er sådan set ret enkelt at besvare, og spørgeren kender jo udmærket svaret.
Det er jo også derfor, han spørger, for man spørger jo ikke om noget, man ikke selv har svaret på, som Karl Marx engang sagde.
Det er nødvendigt at afholde folkeafstemning, såfremt det retlige forhold i EU ændres eller ophæves, af den simple grund, at det er der lovet befolkningen i det nationale kompromis.
Men det er også nødvendigt at følge proceduren ifølge grundlovens § 20 i forbindelse med en sådan ændring eller ophævelse, hvilket jeg også går ud fra at spørgeren udmærket ved.
Sammenfattende kan jeg således bekræfte, at regeringen synes, det er rimeligt - ja, endog selvfølgeligt - at afholde folkeafstemning, når dette er lovet i det nationale kompromis, og når dette følger af grundloven.
Når spørgeren i sit spørgsmål henviser til, at der bliver overladt suverænitet til EU på RIA-området ifølge Lissabontraktaten, ved spørgeren udmærket, at Danmark på grund af det retlige forbehold netop ikke overlod beføjelser til EU på dette område.
Men da en ophævelse af forbeholdet netop betyder, at man overlader den suverænitet, men ikke opgav noget i 1993, må man derfor have en folkeafstemning.
Derimod opgav vi jo ikke suverænitet med traktaten, og derfor var der heller ikke nogen folkeafstemning.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-04-30:
Finder udenrigsministeren det rimeligt i år at holde afstemning om retsforbeholdet, når Lissabontraktaten, der netop på retsområdet overdrog suverænitet til EU, er vedtaget uden folkeafstemning?
Karen Jespersen (V), 2008-04-30:
Nu tager vi så lidt hul på det næste spørgsmål.
Det, vi allerede har gjort, er, at vi har sat nogle penge af, og nu kom jeg til at sige 34 mio. kr. før, det beklager jeg.
Så er der givet særlige penge, over 20 mio. kr., til foreningen Unge & Sorg, som jo er en nøglegruppe i den her sammenhæng.
Dertil kommer jo, at der hvert år over bloktilskuddet bliver givet 137 mio. kr., som er rettet mod frivilligt socialt arbejde, altså som kommunerne skal bruge til frivilligt socialt arbejde, hvor det her jo er en del af det.
Jeg kan fortsætte, men nu blinker den røde lampe.
Rasmus Prehn (S), 2008-04-30:
Vi er fra socialdemokratisk side fuldstændig enige i, at alt skal vendes.
Der er ingen grund til at gøre noget forhastet.
Omvendt skal vi ikke ud i en situation, hvor det er sådan, at man ikke gør det rigtige i tide, og hvor det er, man bliver ved med at undersøge og undersøge, selv om alt viser, at det altså mange gange er økonomien, der er problemet.
Men jeg tager ministerens bemærkninger til efterretning, og jeg håber på, at vi kan få fundet en løsning, som gør, at de her mange børn bliver hjulpet i tide, frem for, som vi desværre ser nogle eksempler på, at der simpelt hen går for lang tid, før der bliver grebet ind, eller nogle simpelt hen får lov at gå rundt med problemer hele deres barndom.
Det kan vi ikke være tjent med i Danmark.
Karen Jespersen (V), 2008-04-30:
Jeg synes, at det er vigtigt, at jeg siger, at det er noget, jeg vil vurdere, fordi det også er vigtigt at få en forhandling og en afvejning i forhold til andre ting.
Hvilken indflydelse får det på de forebyggende foranstaltninger?
Hvad er egentlig grunden til, at der stort set ikke er nogen af serviceydelserne, der er refusion på?
Det er der jo ikke.
De er jo alle sammen finansieret over bloktilskuddet.
Der, hvor man har refusionen, er jo ved pengeydelserne, førtidspension osv., og så er der et område, det er forsorgshjem og kvindekrisecentre, hvor man har 50 pct. refusion.
Ellers har man det ikke, og det har jo været ud fra en meget klar vurdering af, at det var det, der gav den bedste hjælp til borgerne.
Der skal vi selvfølgelig vurdere, hvad det egentlig var, der gjorde, at den model med at bruge bloktilskuddet så massivt er blevet valgt, og så vurdere det i forhold til den her konkrete sag.
Det tror jeg vi kommer til at snakke meget mere om efter sommerferien.
Rasmus Prehn (S), 2008-04-30:
Nu tror jeg heller ikke, at det er noget nyt for ministeren, at man i kommunerne har følt sig presset på økonomien, og at det også har spillet ind i den her situation.
Så det kan godt være, at man ikke kan dokumentere for andet end 2006, men jeg ved i hvert fald fra flere kommunalbestyrelsesmedlemmer og fra de kommuner, der melder ind til Socialdemokratiet, at det altså er et problem, man har kendt til over flere år.
Der glæder det mig, at ministeren er villig til at kigge på det her, og der vil jeg gerne høre, om ministeren vil give en garanti her i salen i dag på, at hvis det er sådan, at man finder frem til, at det er økonomien, der er problemet, altså, at det er økonomien, der er barrieren for, at vi som samfund kan give barnet den bedste løsning, vil ministeren være med til at indføre den her løsning, altså simpelt hen give et håndslag i salen i dag på, at hvis det er sådan, vi kan dokumentere, at det er her problemet ligger, er ministeren parat til at imødekomme det socialdemokratiske forslag.
Karen Jespersen (V), 2008-04-30:
Man har ikke kunnet finde det samme mønster før 2006, så vidt jeg har kunnet vurdere det, og vi mangler stadig væk tallene fra 2007.
Det er jo også meget vigtigt, hvad de tal viser, for at vi kan vurdere, om det er en engangsforeteelse, at det ser sådan ud i 2006.
Men det ændrer ikke ved, at der i hvert fald de sidste 10 år siden den første tv-udsendelse ikke er blevet fjernet flere børn på et meget tidligt tidspunkt - nogle år måske snarere tværtimod - og det kunne jo godt være et udtryk for, at det gik bedre i familierne, men der er så også noget andet, der tyder på, at man ikke bare kan regne med det, og det er derfor, at det også er vigtigt at se på alle de instrumenter, der kan være for at sikre barnet.
Rasmus Prehn (S), 2008-04-30:
Ministeren har fuldstændig ret i, at det er barnets tarv, der er det vigtigste i de her sager.
Jeg tror, at vi alle sammen var meget berørte, da vi forleden i fjernsynet kunne se udsendelsen »Er du mors lille dreng?«, hvor man jo følger den her sag med en familie, som har vanskeligheder med selv at tage vare på børneopdragelse osv. Derfor er der ingen tvivl om, at det er virkelig, virkelig vigtigt at kigge på, hvad det er for noget, der skal til for at sikre barnet den absolut bedste - hvad kan man sige? - løsning.
Det, vi bare kan se, er, at i mange kommuner er det sådan, at når man kommer hen sidst på året, oktober, november, december måned, er der altså markant færre anbringelsessager, end der er først på året.
Og til det er der folk, der siger, at det simpelt hen er, fordi man ude i kommunerne er så presset rent økonomisk, at man ikke har flere penge, når man kommer frem til sidst på året.
Det er jo altså en meget ulykkelig situation, hvis det er sådan, at det, der skulle være den rigtige løsning for barnet, det, der skulle være barnets tarv, bliver nedprioriteret, fordi man i kommunen simpelt hen ikke har noget andet valg, fordi kassen er tom.
Det må være det bedste for børnenes tarv.
Karen Jespersen (V), 2008-04-30:
Spørgsmålet handler om muligheden for at indføre en statslig refusionsordning i forbindelse med tvangsfjernelser, og jeg gætter på, at spørgsmålet er fremkaldt af nogle af de problemer, der har været afdækket på det seneste med at få lavet en indsats tidligt nok i forhold til børn, der er født ind i familier med store sociale problemer.
Jeg er helt enig i, at der er en meget stor opgave.
Vi kan se, at vi i Danmark faktisk fjerner rigtig mange børn sammenlignet med andre lande, men de børn er relativt gamle, når de bliver fjernet.
Vi kan også se, at der er rigtig mange frivillige anbringelser og relativt få tvangsanbringelser.
Når man laver frivillige anbringelser, er det selvfølgelig, fordi det har nogle indlysende fordele, men det kan selvfølgelig også betyde, at børnene bliver fjernet for sent, fordi man hele tiden skal prøve at få forældrene med.
Så summa summarum er der rigtig meget, der tyder på, at børn bliver fjernet på et tidligere tidspunkt.
Der er jeg i gang med at afdække forskellige mulige instrumenter til, hvordan man kunne sikre, at det sker.
Det er jo de børns tarv, vi taler om, og der vil jeg sige, at det er et instrument, vi skal til at undersøge på lige fod med alle andre.
Der er en række ulemper.
Der kan også være fordele ved det, og dem prøver jeg at afdække, og så håber jeg også på, at det er noget, vi kan samarbejde om, fordi jeg oplever, at der er en meget bred enighed om, hvad problemet er, og hvor vi gerne vil hen.
Rasmus Prehn (S), 2008-04-30:
Vil ministeren vedkende sig et ansvar for, at det nuværende system, hvor udgifterne til tvangsfjernelser af børn alene afholdes af kommunerne, kan føre til, at økonomiske hensyn bliver prioriteret over barnets tarv, og vil ministeren på den baggrund arbejde for at indføre en statslig refusionsordning i forbindelse med tvangsfjernelser?
René Christensen (DF), 2008-04-30:
Jeg vil egentlig som afsluttende bemærkning her sige, at jeg faktisk er utrolig glad for svaret her, og jeg kan se, at der fremadrettet er fokus på det.
Det er også vigtigt, at vi har fokus på det, specielt, som jeg også sagde tidligere, i den her tid, hvor vi egentlig - må vi erkende oplever nogle problemer med unge, også i folkeskolen.
Så jeg er glad for svaret, og jeg håber også, at jeg kan få lov at følge med i de tiltag, der kommer.
Karen Jespersen (V), 2008-04-30:
Jeg vil lige i forlængelse af det, der blev sagt, sige, at det jo heldigvis er en meget stor del af de børn, som er i den her ulykkelige situation, der har noget familie, der hjælper dem.
Heldigvis er det ikke sådan, at det er alle, der har brug for det.
Men selv om man har en god familie, der hjælper en, kan man alligevel godt have brug for at snakke med nogle børn i samme situation.
Som det også bliver sagt, er der forskellige andre måder at hjælpe på fra det offentliges side.
Det er også vigtigt lige at få sagt om de her samtalegrupper, at der faktisk er en del af dem, som kommunen selv tager initiativ til, og en del er så under de frivillige organisationer som f.eks. Kræftens Bekæmpelse.
Det er meget svært lige at vurdere, hvor langt man kan nå i en kortlægning, fordi det selvfølgelig er meget svært at vurdere på det enkelte barn, hvor stort behovet er i forhold til udbuddet.
René Christensen (DF), 2008-04-30:
Som ministeren gav udtryk for før, er ministeren i gang med at få kortlagt, hvor mange sorggrupper der er, og om antallet er stort nok.
Det er selvfølgelig det første, man skal gøre, nemlig spørge: Bliver behovet dækket?
Det, som jeg også synes man skal være meget opmærksom på, er den forskel, man kan se - hvis man går ind og kigger på Kræftens Bekæmpelses ganske udmærkede kort - på, hvor sorggrupperne er placeret i forskellige kommuner.
Nu er det jo sådan, at vores kommuner er blevet væsentlig større også geografisk, og der er, som ministeren også siger, meget forskel på, hvilke kommuner der har gode tilbud, og hvilke kommuner der efter min overbevisning har lidt dårligere tilbud.
Selvfølgelig er der andre tilbud til de her børn end sorggrupper - der kan også være individuelle tilbud, hvor man taler med en psykolog og den slags ting - men jeg mener, at sorggruppearbejdet er vigtigt.
Det er jo faktisk også, hvis man skal være sådan lidt kynisk, rent økonomisk et billigt tilbud, som kommunen også kan benytte sig af.
Hvis man går ind og kigger, kan man se, at der faktisk er flere kommuner, som er ret store, og som har sorggruppearbejde.
Hvis man så kigger på, hvilke aldersgrupper de har, kan man se, at de ikke har særlig stor spredning.
Så har de måske kun for de 14-16-årige eller kun for de 6-8-årige, og det er jo et meget stort spring, og hvad med alle dem inde imellem?
Det er der, jeg godt kunne tænke mig at ministeren, når ministeren får det kortlagt, og hvis det ikke er godt nok med hensyn til aldersfordeling, sådan ligesom vil gå ind og eventuelt sige: Vi forlanger, at der skal være X antal sorggrupper med X antal fordelinger på alder.
Karen Jespersen (V), 2008-04-30:
Dette spørgsmål handler så om, hvilke initiativer man kan tænke sig for at sikre, at børn får hjælp til sorgbekæmpelse i forbindelse med dødsfald tæt på.
Det ene er - som det også bliver sagt - at det er kommunerne, der har ansvaret.
Men de formuleringer, der er i lovgivningen,
er ret generelle.
Det er formuleringer, der handler om, at kommunen har pligt til at hjælpe med rådgivning og vejledning og pligt til at tilbyde hjælp, såfremt et barn eller en ung har behov for særlig støtte.
Det er så den enkelte kommune, der skal vurdere, hvilke tilbud der kan være i den pågældende kommune, og hvorvidt der er tilbud nok.
De her generelle formuleringer er jo valgt ud fra, at det kan være utrolig svært for ikke at sige umuligt detaljeret i selve lovgivningen at forudse alle behov ude i befolkningen.
Men omvendt er der selvfølgelig den faldgrube i de her generelle formuleringer, at der så er nogle, der ikke får dækket deres behov.
Der er også den faldgrube, at nogle kommuner så kan have nogle virkelig gode tilbud til de her børn, mens andre ikke har det.
Og det er der, man kan sige at initiativet med de 32 mio. kr., som jeg nævnte før, kommer ind i billedet.
Udgangspunktet er, at det er et fantastisk godt tilbud, ikke bare til børn i sorg, men altså også til de her børn, der vokser op i hjem med andre problemer.
Tanken er, at der skulle være et tilbud om en samtalegruppe til alle de børn, der med deres forskellige udgangspunkter har brug for det - også under hensyntagen til alder, som det bliver sagt.
Der er så givet de her særlige beløb til foreningen Unge & Sorg, og der er de her 137 mio. kr. hvert år til samarbejdet med de frivillige.
René Christensen (DF), 2008-04-30:
Hvilke initiativer har ministeren påtænkt at iværksætte for at sikre, at børn kan få hjælp til sorgbekæmpelse i forbindelse med dødsfald tæt på?
Skriftlig begrundelse
Vi tager det under det næste.
Mogens Jensen (S), 2008-04-30:
Jeg må jo sige, at jeg synes, det virker noget rodet, når et af regeringspartierne begynder at instruere sin idrætsordfører om at blive væk fra åbningen, for jeg forstår også på statsministeren, at statsministeren jo er enig med mig i, at det ville være noget hykleri at blive væk fra åbningen.
Må jeg så ikke spørge statsministeren, om udenrigsministeren og statsministeren er enige om, at den indstilling, som den danske regering går ned til udenrigsministermødet med, er, at Danmark ikke går ind for en boykot af åbningshøjtideligheden?
Brian Mikkelsen (KF), 2008-04-30:
Jeg vil prøve at være pædagogisk.
Vi har et musikudvalg i Kunstrådet.
De har de samme midler til rådighed, som de havde sidste år, så der er ingen forskel i økonomien.
Det er ikke en økonomisk beslutning, det er en kvalitativ beslutning.
Jeg citerede fra formanden, hvad baggrunden for, at man valgte de her 18 regionale spillesteder, var.
Der er kommet 2 til, og det vil sige, at der sådan set er afskaffet 4.
Et af dem ligger for øvrigt i Helsingør
6 af de regionale spillesteder ligger i København, det er 6 ud af 18, altså en tredjedel.
Det tror jeg passer meget godt til befolkningssammensætningen i det danske samfund, og det passer i hvert fald mere end godt til den kulturelle aktivitet, der er i hele hovedstadsområdet.
Men igen: Kunstrådet fastsætter deres egne beslutninger, det gør man i udvalgene, og det er op til dem autonomt at tage de beslutninger.
Bjarne Laustsen (S), 2008-04-30:
Jamen konsekvensen er jo bare, at for at støtte et nyt sted i København, har man måttet skære ned i Jylland.
Det er jo sådan det er.
Jeg kan kun forholde mig til, at Kunstrådet med hensyn til de her midler siger, at der er tale om færre midler, og at de derfor har været nødt til at foretage den prioritering.
Det er da soleklart.
Ministeren kunne jo gøre noget; han kunne jo sørge for, at de fik de ekstra midler ind, som de rent faktisk siger mangler, og som gør, at de er nødt til at skære noget bort.
Brian Mikkelsen (KF), 2008-04-30:
Hr. Bjarne Laustsen sammenblander tingene.
Der er ikke færre midler til rådighed for Kunstrådets Musikudvalg, der er ikke færre penge.
Så det har ikke noget med økonomi at gøre.
De frie midler er én diskussion i Kunstrådet, og så er der midlerne ude i udvalgene, og i Kunstrådets Musikudvalg er der de samme midler til rådighed som sidste år.
Man har så valgt at bruge en lillebitte smule mere på de regionale spillesteder.
Så det er en kvalitativ vurdering, man har foretaget.
Jeg skal ikke gøre mig klog på, om det er en rigtig vurdering.
Det er jo derfor, at vi har armslængdeorganer, det er derfor, at vi normalt i Folketinget hylder det princip, at det ikke er politikere, der så at sige går hen og dechifrerer beslutningerne for udvalgene - det er usundt, og det er også en uskik - men at udvalgsbeslutningerne må stå legitime og autonome, og at vi politikere ikke sår tvivl om beslutningerne, for så ville de jo netop blive udsat for politisk pres.
Bjarne Laustsen (S), 2008-04-30:
Jeg håber, at vi både i forhold til den tidligere diskussion og den, vi skal have nu her, kan blive enige om, at der fra jysk side ikke kan være tale om andet end en centralisering, når man stopper tilskud til Tobakken i Esbjerg og Skråen i Aalborg.
Det er altså en 2+1-situation, så det er selvfølgelig ikke særlig godt set ud fra et provinsielt synspunkt.
Der står heri, at i forhold til det tidligere Kunstråd har det nuværende Kunstråd væsentlig færre frie midler til rådighed til at understøtte dets planer og indsatsområder.
Kunstrådet har derfor, som det fremgår af handlingsplanen, for at kunne støtte nye tiltag måttet beslutte ikke fortsat at støtte en række initiativer og aktiviteter.
Det vil sige, at Kunstrådet har været nødt til at prioritere, og det må være ud fra de kriterier, jeg har efterlyst tidligere, nemlig at når der er færre midler og man skal finde på noget nyt, er der nogle steder, der skal skæres bort.
Det er så er gået ud over to spillesteder i Jylland, som jeg ser det.
Det er det, Kunstrådet her siger klart og tydeligt.
Så er der jo altså tale om færre midler, det må ministeren da være enig i, for ellers er han jo ikke enig i planen.
Brian Mikkelsen (KF), 2008-04-30:
Lad mig starte med at slå fast, at det ikke er manglende midler, som er årsag til, at Skråen og Tobakken ikke er genudpeget som regionale spillesteder.
Der er nemlig ikke færre midler til regionale spillesteder.
Der er på finansloven for i år afsat 23,4 mio. kr. til regionale spillesteder, hvilket svarer til bevillingen i 2007, hvor der var 23,3 mio. kr.
Nu fastsættes bevillingen til regionale spillesteder på de årlige finanslove.
Så det har intet at gøre med Kunstrådets frie midler, som det blev udlagt af Socialdemokratiet her i salen sidste onsdag.
Det vil sige, at Folketinget beslutter den økonomiske ramme for de regionale spillesteder, men det er Kunstrådet, der beslutter anvendelsen af midlerne.
Jeg må derfor også fortsætte med at slå fast, at det slet ikke er sikkert, at Skråen eller Tobakken ville have fået tilskud, hvis Kunstrådets Musikudvalg havde haft flere penge.
Ifølge udvalget er det nemlig ikke et spørgsmål om penge, men en faglig vurdering.
- dette inden for den samme økonomiske ramme, så hvert spillested får flere penge.
Det er en kunstfaglig prioritering, som Kunstrådet har foretaget, og den synes jeg vi politikere bliver nødt til at respektere.
Jeg læser det som kvalitet frem for kvantitet.
Det er i mine øjne en helt legitim faglig vurdering i et kunststøttesystem som det danske, hvor vi har valgt, at det er kunstfagligt kompetente udvalg, der skal beslutte, hvem der skal have tilskud - det er ikke ministeren eller politikerne.
Ja, så kunne jeg sige mange pæne ting om armslængdeprincippet, men det undlader jeg nu.
Bjarne Laustsen (S), 2008-04-30:
Men alligevel er jeg helt sikker på, at hvis Skråen havde ligget i København - hvis det var tilfældet - havde Skråen ikke mistet sin støtte.
Og der synes jeg, at det er helt fair nok, selv om vi har armslængdeprincippet, at diskutere, om det kan være rimeligt i en tid, hvor vi skal have et land, der er i balance, og hvor vi skal sørge for, at der er muligheder, således at folk ikke bare klumper sig sammen i hovedstaden, men at der også findes et kulturliv andre steder.
Det er jo forudsætningen for bosætning og for, at folk både vil bo og arbejde ude i provinsen, at der også sker noget.
Og derfor er det jo en katastrofe, at der bliver skåret ned på det her.
Jeg er helt sikker på, at hvis Skråen havde ligget i København, var det aldrig nogen sinde blevet skåret væk.
Så jeg er meget spændt på at se de kriterier, der ligger til grund for den her beslutning.
Brian Mikkelsen (KF), 2008-04-30:
Vi må bare være glade for, at der er plads til Det Musiske Hus i Frederikshavn med den prioritering, som Kunstrådet har foretaget med den satsning på regionale spillesteder.
Og så må jeg sige, at vi har et armslængdeprincip, og det er jo ikke op til politikerne at afgøre, hvilke regionale spillesteder der skal støttes.
Og det er jo derfor, at det er en uskik at diskutere det blandt politikere, for så vil det jo være X-købing der vil få ud fra en eller en politisk rævekage, som man så vil lave.
Det synes jeg vil være uheldigt; det vil ikke være sundt for kunststøttesystemet.
Så jeg kan kun gentage: Kunstrådet træffer sine egne beslutninger ud fra armslængdeprincippet, ud fra de kriterier, det selv fastsætter.
Hr. Bjarne Laustsen beder om at få de kriterier, og det skal jeg selvfølgelig sørge for at hr. Bjarne Laustsen får - selvfølgelig.
Der skal være åbenhed, og der skal være gennemsigtighed i de beslutninger, der bliver truffet for offentlige penge.