Per Clausen (EL), 2011-05-24:
Jeg er tilbøjelig til at være enig med hr. Jesper Langballe i, at det virker besynderligt, at man i dag nægter forskere og for den sags skyld andre mennesker adgang til dokumenter, som er 50 år gamle, med henvisning til at de kan udgøre en sikkerhedsrisiko, og fordi man deraf kan se, hvordan man dengang efterforskede ting.
Det er også, fordi jeg har en klar forventning om, at de efterforskningsmetoder, man bruger i dag, er en anelse mere sofistikerede end dem, man brugte i min pureste ungdom, som jo knap nok ligger 50 år tilbage.
Så jeg vil sige, at det deler jeg sådan set hr. Jesper Langballes opfattelse af.
Jeg mener også at kunne huske, at vi også ved tidligere lejligheder har været enige med Dansk Folkeparti i, at der burde være mere fri adgang til PET’s og i øvrigt andre arkiver, end der er.
Vi har sågar mere principielt diskuteret arkivlovgivningen osv., og der var det i hvert fald mit indtryk, at vi i perioder var enige om, at man skulle have muligheder for at komme ned i disse arkiver på et tidligere tidspunkt.
Så det tror jeg sådan set jeg er enig med hr. Jesper Langballe og Dansk Folkeparti i.
Jeg kan i hvert fald for egen regning sige, at da jeg fik adgang til at se min egen sag i PET’s arkiver, kunne jeg da konstatere, at det var svært at se de sikkerhedsmæssige risici, man løb ved at lade mig få adgang til den.
Man kan selvfølgelig godt sige, at det godt kunne give mig indtryk af, at der var brug for at professionalisere PET’s indsats, hvad angår den indsats, de ydede for 30-40 år siden.
Det håber jeg så også på er sket, men den sikkerhedsmæssige risiko kan jeg også have svært ved at se.
Men det er jo et synspunkt, man kan angribe principielt, mener jeg, for det er jo ikke kun et spørgsmål om, at der kan være en gruppe forskere, som har et problem, for det er jo en generel problemstilling, som jeg måske helst så angrebet lidt mere principielt.
Ellers vil jeg sige, at det måske var lidt uklart for mig, da jeg gik til den her debat, hvad det var for nogle bureaukratiske barrierer, man talte om i forespørgselsteksten, men da jeg læste Berlingske Tidende i dag, kunne jeg godt forstå, at det åbenbart var PET, der af for mig helt ukendte grunde og med en helt ukendt begrundelse var tale om, medmindre det er det, at man selv tror på det med at holde ting hemmelige.
Jeg tror, der i efterretningstjenesten kan være en tilbøjelighed til at overdrive nødvendigheden af hemmeligholdelse, men jeg tror, det både er en psykologisk og organisatorisk konsekvens, som ikke nødvendigvis hænger sammen med, at de i og for sig har et ønske om at forhindre sandheden i at komme frem.
Ellers synes jeg jo, at vi i dag har hørt, at forsvarsministeren er indstillet på at imødegå en del af de bureaukratiske barrierer, bl.a. er det jo ikke lykkedes den her forskergruppe at blive færdig til tiden.
Det er ikke lykkedes at blive færdig inden for den økonomiske ramme, der var afsat, og så er det sådan, at Forsvarsministeriet sammen med Finansministeriet sørger for, at der bliver afsat ekstra midler.
Det er meget generøst, men det skal jeg ikke kritisere eller brokke mig over, for det er fint nok, og det kunne måske være en af fordelene ved at arbejde som forsker og komme under Forsvarsministeriets og Finansministeriets vinger i stedet for at være under Videnskabsministeriets vinger.
Jeg vil ikke afvise, at der her er nogle fordele, selv om jeg nok vil sige, at det jo sådan set også dokumenterer sagens lidt særlige karakter, at vi altså her står og diskuterer det historiske forsøg på at lave et historisk værk om den kolde krig, som jo ikke ifølge forslaget til vedtagelse er sandheden, men bare et bidrag til den, men alligevel er det jo lidt interessant.
Men der skal ikke være nogen tvivl om, at Enhedslistens grundopfattelse er, at vi skal arbejde på at give langt bedre mulighed for at få adgang til PET’s arkiver og andre arkiver for på den måde at få en dybere indsigt i, hvad der skete både under den kolde krig og på andre tidspunkter af historien.
Det er vi enige i.
Jeg skal så tilføje, at jeg sådan set også er enig med fru Pernille Frahm i, at det også må være rimeligt, at de mennesker, som risikerer at blive omtalt i historiske værker og i mindre avisartikler udgivet af de samme forskere i en uvenlig tone, som også overdriver det, PET skriver de anser for at være seriøst, får mulighed for at få adgang til at se, hvad der er registreret omkring dem, så de får en mulighed for at forholde sig til, om den beskrivelse, de pågældende historikere giver, er fyldestgørende i forhold til det materiale, som findes i PET.
Men efter Enhedslistens opfattelse skal vi bestemt have maksimal åbenhed, og vi synes sådan set, at det nok ville gøre det nemmere, hvis man traf nogle principielle politiske beslutninger omkring det, snarere end at vi skal have en diskussion af, om PET kunne være drevet af andet end hensynet til deres arbejde og deres professionalisme.
Det er måske også en lille smule præget af, at PET måske som alle andre efterretningstjenester bliver lidt overdrevent fikseret på hemmelighedskræmmeri.
Jeg tror, at det ville være rigtig gavnligt at få truffet nogle principielle beslutninger på det område.