Lars Dohn (EL), 2012-05-15:
Vi er jo, som det er blevet nævnt flere gange, i den situation, at antallet af betalelige boliger på det danske boligmarked indskrænkes.
Derfor står Folketinget jo med et kæmpestort problem.
Boligen er jo noget helt grundlæggende.
Alle partier – måske lige med undtagelse af Liberal Alliance – har det synspunkt, at det at have en bolig er en menneskeret og ikke udelukkende skal afgøres af markedskræfterne.
Der er jo sket det i de senere år, at de lejligheder, der er kommet til på det her marked, jo ikke er til at opnå for ganske almindelige mennesker.
Antallet af 18-29-årige vokser med 100.000 personer, og de skal ud på boligmarkedet.
De kommer så ud til et privat boligmarked, hvor udlejerne har fået en meget favorabel § 5, stk. 2, hvorefter man kan modernisere ved genudlejning.
En officiel undersøgelse viser, at det, som jeg har nævnt nogle gange, medfører en huslejestigning på 70 pct. – jeg mener, at tallet i sig selv burde være ganske afskrækkende – og det er samtidig med, at man ikke i nær alle nævn skal dokumentere investeringen.
Det sker jo i mange tilfælde på det glatte ansigt eller ud fra en umiddelbar vurdering.
Det sker, uden at tilstanden før kendes, for det er jo en ny lejer, der flytter ind.
Det er, som jeg nævnte i et spørgsmål til en af ordførerne, godkendelser af op til 1.200 kr. pr. kvadratmeter pr. år i det, som tyskerne kalder kold leje – altså plus forbrug.
Så vi er altså oppe på et huslejeniveau for nogle ganske almindelige lejemål – det er jo ikke fantastiske boliger, vi her taler om; der kan være tale om, at der er opsat nye elementer i køkkenet og sat fliser op på badeværelset, så er den hjemme for udlejeren – hvor uddannelsessøgende og folk på overførselsindkomster ikke kan være med på markedet.
Vi har samtidig haft en række år, hvor andelsboligsektoren er blevet ødelagt, fordi man har liberaliseret andelskronen med alle de tragedier til følge for danske familier, som vi kan se.
Det betyder jo altså, at 50 pct. af andelsboligsektoren er utilgængelig for folk med lave indkomster.
Vi kan jo blot gå ganske kort herfra og se, hvad huslejen er.
Inden jeg fik tilbudt en bolig af Folketinget, måtte jeg lige ud og kigge på boligmarkedet, og jeg må indrømme, at det var meget svært at finde noget til betalelige penge også for et folketingsmedlem for Enhedslisten.
Det vil sige, at studerende og enlige er rigtig dårligt stillede og i mange tilfælde kommer til at bo på ikkegodkendte lejemål.
Kældrene bliver igen brugt.
Der er skimmelsvamp og fugt, radonstråling og alle de ting, som vi kender fra de her dårlige lejemål.
Folk bor alt for tæt, fordi de bliver nødt til at være flere om at dele en lejlighed, og vi ser også stadig flere, især unge, som er hjemløse, som bor lidt hist og her hos familie og venner, hvis man har sådan nogle.
Vi har altså de udlejede ejerlejligheder til 5.000-6.000 kr. om måneden.
Dem er der 30.000 af, men de er ikke tilgængelige for folk med de laveste indtægter.
De små boliger og de små lejligheder forsvinder, for man lægger boliger sammen, og det er så tit igennem § 5, stk. 2, og med en medfølgende huslejestigning.
Med hensyn til de unge så bliver der jo bygget alt for få ungdomsboliger, og der er for få betalelige boliger.
Derfor bliver vi nødt til at se på, hvad det er for nogle forhold, Folketinget kan gå ind og ændre på.
Det er f.eks. at fjerne § 5, stk. 2, som Enhedslisten – det er ganske rigtigt – har været med til at anerkende er en del af boligforliget.
Det er jo, fordi vi går ind for den mindste forbedring – havde jeg nær sagt.
Det er en forbedring, at man med boligforliget skal stille med energikrav D for at kunne lave en § 5, stk. 2-modernisering.
Nu kan jeg forstå, at der ikke kan blive et flertal for det, så god er jeg dog til at regne.
Men det kunne eventuelt være noget med at give et tilsagn om, at lejerne skal have en bedre beskyttelse, og jeg mangler stadig væk svar fra boligministeren på, hvad det rent konkret er, der ligger i regeringsgrundlaget, altså svar på eller tilsagn om, at lejerne skal have en bedre beskyttelse mod huslejestigninger.
Jeg har selv sammen med andre boligordførere været ude i nogle lejligheder og set, hvad forskellen er på ikkemoderniserede lejligheder og § 5, stk. 2-moderniseringer i den samme ejendom.
I en § 5, stk. 2-moderniseret lejlighed ude i Egilsgade på Amager ser vi, at når der er sat et køkken og et nyt badeværelse ind, så koster lejligheden 6.000 kroner.
Det vil sige, at bare i løbet af ca. 3 år har han, ved at han selv har stået for det, sparet pengene ind.
Det viser altså, at den her § 5, stk. 2-model er en åben ladeport for urimelige huslejestigninger over for lejerne, og det er Enhedslisten selvsagt ikke tilhængere af.