Kristian Jensen (V), 2009-12-15:
Jeg beklager, at det ikke er muligt at svare under reglerne for korte bemærkninger, og derfor tillader jeg mig at tage ordet igen.
Allerførst vil jeg gerne helt overordnet understrege det, som måske ikke fremgik tydeligt nok af min indledende tale: Hvis nogen er blevet uretfærdigt behandlet, skal vedkommende naturligvis have sine penge tilbage, og den retstilstand, der har været fejlagtig, skal rettes op.
Det er ikke kun et spørgsmål om, hvorvidt man er god til at lave mediemæssigt arbejde og få sin sag i pressen; det gælder alle.
Derfor er det ikke nogen mulighed at lave en eller anden mindelig løsning på en konkret sag.
Det er vigtigt at få klarlagt, præcis hvad den juridiske baggrund for momsopkrævning eller ej er, og så skal alle behandles ens og ikke som enkeltstående tilfælde.
For lige så vigtigt det er, at ingen får behandlet deres sag forkert, lige så vigtigt er det, at alle bliver behandlet ens i sager som de her.
Det vil jeg gerne understrege.
Og derfor er der begået tre fejl af hr. Nick Hækkerup og forslagsstillerne i forbindelse med sagen her.
Den første fejl er at tro, at momslovene defineres af miljølovgivningen.
Det er forkert.
Momslovene defineres bl.a. af EU's momssystemdirektiv, der klart siger, hvad der skal til, for at man kan være ejer, nemlig at man har en ejers rettighed over det, man har købt, altså at man kan definere, hvad man skal gøre med det.
Man kan bruge det, man kan videresælge det, eller man kan vælge at skrotte det.
Hvis en skrotningsvirksomhed modtager en udtjent bil, kan de ikke vælge at køre videre i den.
De kan ikke vælge at videresælge den til en tredjemand.
De er af lovgivningen forpligtet til at give den en miljømæssig behandling og skrotte den.
Den anden fejl, der begås, er, at man siger, at den sag, der er til diskussion, er blevet afvist.
Det, som mig bekendt – uden at jeg har en dybere juridisk baggrund – er blevet afvist først af Københavns Byret og bagefter af landsretten, er at lave en abstrakt vurdering af, hvorledes ejerbegrebet skal forstås i momsmæssig forstand, altså fordi der ikke var en konkret sag.
Igen uden at have en dybere juridisk baggrund vil det være min påstand, at hvis man havde spurgt konkret, om man i momsmæssig forstand var ejer af bilen i disse tilfælde, tror jeg, at man kunne have fået en prøvelse.
Men så længe det er en abstrakt sag, er det korrekt, som hr. Nick Hækkerup citerede det, at en domstol i Danmark ikke afgiver et juridisk responsum.
De tager stilling i konkrete tvister, men da der ikke var en konkret tvist i den forespørgsel, der blev rejst, var der heller ikke nogen konkret tvist at tage stilling til.
Den tvist er så til gengæld anlagt som en retssag ved Venstre Landsret, og jeg synes, at man overspringer dette, når man så entydigt siger, at der er blevet begået en uretfærdighed, og at der rent faktisk ligger en landsskatteretskendelse i denne konkrete sag, som hele diskussionen udspringer af, nemlig en landsskatteretskendelse, der siger, at der ikke er blevet begået nogen fejl – en landsskatteretskendelse, der siger, at Skatteministeriet ikke skylder nogen penge momsmæssigt vedrørende deres behandling af skrotningsmodne biler.
Så er man nødt til at tage fat i det andet spørgsmål: Hvilken ret har en minister til at udbetale penge, hvis ikke der er et juridisk grundlag?
Jeg kan ikke udbetale penge, som er skatteyderbetalt, til venner, jeg kan lide, til personer, jeg ikke kan lide, eller til nogen som helst andre.
Jeg kan ikke udbetale dem, medmindre der er et juridisk grundlag.
Og når Landsskatteretten har sagt, at der her ikke er et grundlag at udbetale pengene på, er der ikke nogen juridisk hjemmel til at lave en acontoudbetaling.
Det var en del af argumentet hos en række partier for at afvise beslutningsforslaget i fredags.
Jeg mener, at det samme argument er lige så gyldigt her.
Så havde sagen jo ikke været længere.
Altså, hvis det var sådan, at vi sagde, at vi havde lavet en fejl, havde der jo været et juridisk grundlag, så havde der jo været en lovmæssig hjemmel til at få afsluttet sagerne.
I svaret fra SKAT i 2006 vedrørende egne biler er det et spørgsmål om, hvorvidt der f.eks. hos en autoophugger er en kranvogn eller andet, der er blevet brugt til at flytte og bortskaffe de skrotningsmodne biler, der er blevet købt, men som på et tidspunkt er så udtjent, at den bil selv skal skrottes.
Der er det klart, at det er en bil, man selv har ejet, og hvor man selv træffer beslutning om, om man her vælger at gennemføre en skrotning.
Det er en levering af en ydelse til sig selv, den er ikke momspligtig – præcis som fortalt i skrivelsen fra 2006.
Men når man køber en bil, som ikke længere definitorisk er en bil, men en bunke skrot, fordi man har købt den, med henblik på at den skal skrottes, har man ikke en ejers rettigheder over bilen.
Det er defineret i momslovgivningen, og det påvirkes ikke af miljølovgivningen.
Det er regeringens påstand, og det er det, vi har fået Landsskatterettens ord for.
Det er den tvist, som sagen ved Venstre Landsret omhandler, og det er den tvist, der konkret bliver afgjort med Venstre Landsrets udtalelser senere på året.