Lars Christian Lilleholt (V), 2016-05-12:
Tak, fru formand.
Og også tak for en god debat med mange gode indlæg.
Når jeg sådan lytter til dem, er det min klare fornemmelse, at når vi taler om energipolitik, er der faktisk i Folketinget bredt set mere, der samler os, end der deler os.
Og når man kigger på, hvordan det går med at nå tingene på energiområdet, indfri energiaftalen fra 2012 og de fremskrivninger, vi dengang stod på mål for, kan man se, at så går det jo ganske godt.
Da vi lavede energiaftalen i 2012, var det forventningen, at vi ville komme op på 35 pct. vedvarende energi i 2020, men alt tyder på, at vi bare med de tiltag, der er i gang, når om på den anden side af 40 pct.
Og det samme gælder i forhold til reduktionen i CO2, hvor der var en forventning om at kunne nå cirka 35 pct., men med den seneste fremskrivning kommer vi op på mere end 40 pct.
Det går altså rigtig, rigtig godt med den grønne dagsorden, og på alle parametre ligger vi langt foran de forpligtigelser, vi har påtaget os i EU.
Men der er et enkelt ret vigtigt område, hvor det halter, og det er økonomien.
Da vi indgik aftalen i 2012, var der en forventning om en samlet regning frem mod 2020 på 39 mia. kr., men så vidt vi kan se nu, bliver den på 64 mia. kr.
Det er altså en udfordring, vi er nødt til at tage alvorligt, og jeg appellerer til, at vi bredt her i Folketinget samler os og håndterer den udfordring. En ting er jo at blive enige om, at vi gerne vil en masse ting på det grønne område.
Men når man indgår sådan nogle forlig, må der også være en forventning om, at der sørges for, at økonomien i aftalerne hænger sammen.
Og det er jo på den baggrund, at regeringen har taget initiativ til at indkalde Folketingets partier i de kommende uger til drøftelser af, hvordan vi håndterer den regning, der er kommet, og den udfordring, det er.
Udfordringen i forhold til EU skal også håndteres, hvor vi jo også har en udfordring, som ikke er ny, men som skal håndteres inden den 1. januar.
Senest er der kommet en analyse, som viser, at der i hvert fald vil være nogle samfundsøkonomiske fordele ved at placere PSO-afgiften på finansloven eller finansiere den grønne omstilling via finansloven.
I analysen peges der på, at der er samfundsøkonomiske gevinster på mere end 2 mia. kr., store fordele for konkurrencesituationen, altså en forbedret konkurrenceevne, og at der også i forhold til den grønne omstilling faktisk kan være gode tiltag i forhold til at placere den og finansieringen af den på finansloven.
Alene det forhold, at vi så kan bruge noget mere af den grønne el i flere dele af samfundet, fordi det bliver mere fordelagtigt at anvende el og den grønne el bliver mere konkurrencedygtig, bidrager jo faktisk til at fremme den grønne dagsorden og alt det, vi gerne vil.
Flere ordførere har været inde på eksport.
Fru Mette Abildgaard og hr. Jens Joel rundede det emne, og jeg er helt enig med begge ordførerne i, at vi skal gøre alt, hvad vi overhovedet kan, for at sikre, at Danmark på eksportområdet kommer til at stå endnu stærkere.
Vi står rigtig stærkt med en eksport til en værdi af over 70 mia. kr. og 56.000 beskæftigede.
Men med aftalen fra Paris er der nye muligheder for dansk erhvervsliv.
Resten af verden skal i gang med den omstilling, som Danmark har stået i spidsen for i mange år.
Vi er et udstillingsvindue på det område, og det skal vi forstå at udnytte.
Derfor indkalder jeg også hele energibranchen og virksomheder med interesser på området til to dialogmøder i løbet af den kommende måned, så vi netop kan drøfte, hvad der skal til: Er det en strategi?
Hvilke tiltag kan vi gøre?
Hvordan kan staten, regeringer og vi som Folketing bedst fremme eksporten af energiteknologi og dermed sikre en øget eksport?
Men tak til ordførererne, og tak for en rigtig god debat.