runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villum Christensen (LA), 2009-02-20:
Når man sammenholder elevplan, uddannelsesbog og uddannelsesplan, fremgår det, at skolen - og dvs. primært lærerne - i alt skal sikre beskrivelse af 18 indikatorer omkring elevens samlede situation.
Flere af disse har to til tre indholdselementer, og flere af beskrivelserne skal underskrives af både forældrene, skolen og Ungdommens Uddannelsesvejledning.
I Liberal Alliance synes vi, det er ærgerligt, at vi er kommet så langt ud i dokumenteret offentlig mistillid til lærernes arbejde, og at vi her har opbygget et sådant monster af et bureaukrati - hvad Enhedslisten også helt rigtigt var inde på - at vi nu skal til at reparere på vores egne skader og pille ved det system, vi selv har bygget op, også selv om det selvfølgelig hele tiden har været gjort med gode intentioner for øje.
Men problemet er jo netop, at vi lægger lag på lag på, så når man til sidst ser det i en helhed, går det hen og bliver rimelig meningsløst.
Efter vores opfattelse er langt de fleste af sådanne regler ikke bare unødvendige, men direkte skadelige for det formål, de har til hensigt at forfølge.
Det er de, fordi de tager det personlige og faglige ansvar fra lærerne, som helt naturligt vil blive meget mere fikseret på det, de skal følge i henhold til reglerne - det, der skal underskrives - frem for at have fokus på det faglige og pædagogiske arbejde i den særlige situation, den enkelte elev altid er i i dens særlige familie.
Det er offentlige standarder altså ikke særlig gode til at fange op.
Lærerne skal have mulighed for at foretage de valg, som er specifikke i de helt konkrete situationer.
Det synes jeg vi skal tænke lidt mere på, når vi laver vores standarder herindefra.
Vi gør det jo egentlig for at styre lærernes adfærd, hver gang vi producerer de her standarder, og jeg tror faktisk ikke, at der er nogen, der kender en lærer, der siger til sig selv om morgenen: Nu vil jeg lave et rigtig dårligt stykke arbejde, som er meningsløst for eleverne.
Nej, man gør naturligvis det, der giver mening i den aktuelle situation, mens standarder, der skal lægges ned over alle de forskelligheder, lærerne møder, alene er til for politikernes skyld og for bureaukraternes skyld.
Vi vil så gerne sige: Vi skal have styr på tingene, og derfor må vi lave nogle regler, som vi presser ned over den offentlige administration generelt set.
Vi ved jo alle sammen, at vi kan styre processer, rutiner og formkrav, men det faglige indhold kan vi naturligvis ikke styre.
Det er og bliver
Det er en illusion at tro, at vi med sådanne regler kan sikre nogen form for kvalitet.
Derfor er vi glade for den forenkling, vi nu har fået - vi skal have meget mere af det.
Vi synes, det er et godt forslag, og vi kunne godt have gået lidt videre, men vi går bestemt i den rigtige retning, så derfor vil vi meget gerne støtte forslaget.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-02-20:
Derfor støtter Enhedslisten selvfølgelig også ethvert forslag, som betyder reel afbureaukratisering, og som løfter noget af den administrative byrde fra lærerne, uden at det går ud over den faglige kvalitet.
Jeg vil i den forbindelse meget gerne henvise til det beslutningsforslag, vi, Enhedslisten, fremsatte sidste år sammen med SF og De Radikale om at gøre både elevplaner og nationale test frivillige for skolerne.
Det ville betyde en stor bureaukratisk lettelse og mere pædagogisk frihed.
Og helt ærligt synes jeg, det er lidt underligt, at vi skal stå her i Folketingssalen og diskutere, om de her planer skal skrives sammen i ét dokument eller ej, frem for at lade det være op til skolerne.
I forhold til det konkrete indhold må jeg sige, at vi klart støtter at afskaffe uddannelsesbogen for 6. og 7. klasse.
Men når det handler om samordningen af elevplan, uddannelsesbog og uddannelsesplan for 8. og 9. klassetrin, er vi lidt mere skeptiske, og det er jo altså på baggrund af de høringssvar, der er kommet både fra lærerne og fra vejlederne på uddannelsescentrene, dels fordi de siger, at det her reelt ikke er en lettelse, dels fordi de siger, at man risikerer at blive pålagt en ekstra og unødig koordineringsopgave; det vil sige, at bureaukratiet faktisk udvides.
Både EVA og KL har jo også sagt i deres høringssvar, at de altså ikke mener, at det her forslag vil lette den bureaukratiske arbejdsbyrde, og så er vi jo altså lige vidt.
Med andre ord vil jeg sige, at vi er positive over for ideen om at lette bureaukratiet - det tror jeg ikke der er nogen der er i tvivl om - men vi har mange konkrete spørgsmål til det her forslag på baggrund af den kritik, der er kommet, bl.a. fra de lærere i folkeskolen, som sidder med det her enorme bureaukrati, der er blevet skabt af den nuværende regering.
Martin Henriksen (DF), 2009-02-20:
Det er jo en foruroligende udvikling, jeg synes dansk politik er inde i, og specielt den borgerlige regering.
Vi lader regelsættet stå, indtil det giver problemer, og når det giver problemer, så afskaffer vi salmesang, fadervor.
Må man så heller ikke længere gå i kirke til påske eller ved juletid osv., må man ikke have minikonfirmationer i folkeskolen, må man ikke have konfirmationsundervisning, der ligger i forlængelse af folkeskolen?
Vi ved jo godt, hvorfor ministeren siger det.
Det er, fordi ministeren simpelt hen er bange for, at de internationale konventioner forbyder Danmark at sige, at det i den danske folkeskole er den danske kultur, der har førsteprioritet.
Det er jo grotesk, at vi er kommet dertil, mildest talt.
Jeg vil bare sige, at jeg er uenig i, at det ikke er en ny praksis fra ministeriets side, for ministeren siger i et svar til Folketinget, at da de i 1978 undersøgte det her i ministeriet, nåede de frem til, at det var o.k., at man eksempelvis ved morgensamlingen bad fadervor, eller at man havde en bøn, hvori grundbegrebet var bygget op omkring fadervor.
Det var i orden.
Nu siger man så også, at alle andre bønner er i orden, men en muslimsk bøn kan vel ikke være bygget op på samme måde som fadervor.
Det er en anden religion.
Og det samme gælder for andre bønner.
Kan ministeren ikke se, at ministeren er inde på et skråplan, når ministeren siger, at hvis vi står fast på, at det er dansk kultur, der har førsteprioritet i vores folkeskole, så bliver vi, fordi vi har tilsluttet os nogle internationale konventioner, nødt til at sidestille alle kulturer i Danmark?
Det er jo en uholdbar udvikling.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-20:
Det Radikale Venstre vil gerne forholde sig positivt til det her forslag om at forenkle de tre dokumenter, som det kaldes, nemlig elevplan, uddannelsesbog og uddannelsesplan.
Jeg har også læst høringssvarene til det her lovforslag og har noteret mig, at der er indsigelser, bl.a. fra Danmarks Lærerforening.
Men til det vil jeg gerne sige på det rent principielle plan, at jeg synes, det på en måde er en fordel, hvis Ungdommens Uddannelsescentre skal arbejde sammen med folkeskolen.
Så for mig gør det ikke noget, at de dokumenter, som det kaldes, bliver samordnet og bliver gjort til ét dokument.
Jeg synes også, der er en rimelighed i at sige, at der må være en sammenhæng imellem elevplanerne, når man når op på de ældste klassetrin, og de uddannelsesovervejelser og valg, som skoleeleverne foretager på det tidspunkt.
Der er sådan set kun én ting, jeg er usikker på, og det er: Hvad sker der i virkeligheden med uddannelsesbogen?
Jeg kan se af bemærkningerne, at uddannelsesbogen afskaffes.
Alligevel skal vejledningen foregå også i 6. og 7. klasse, men der skal åbenbart ikke stå noget i elevplanerne om det.
Jeg har faktisk ikke helt kunnet gennemskue, hvad der sker med den vejledning, som jo går ud på, at vejlederne skal kunne se de elever for sig, som har særlig brug for vejledning fremefter, for man må formode, at de har svært ved at skulle vælge.
Jeg synes i sig selv, det er en kæmpestor opgave at formulere det her på en hensigtsmæssig måde, så man ikke får det indtryk, at de har negative forventninger til en elev allerede i 6. klasse omkring ungdomsuddannelserne.
Men vi kan stille spørgsmål om det i udvalgsarbejdet.
Men både generelt og principielt er vi tilhængere af den her samordning.
Bertel Haarder (V), 2009-02-20:
Den forestilling om neutralitet, som hr. Simon Emil Ammitzbøll her giver udtryk for, er en kæmpe illusion.
Det er en illusion.
Vi er nødt til at have en skole, hvor folk kan være med deres forskellige tro, og hvis vi f.eks. forbyder bønner, må vi også forbyde salmer, og så opstår der et kulturtab, som er helt unødvendigt.
Det har jo ikke skabt ét problem i landet, at der synges salmer, og at man beder fadervor på 10 eller 15 skoler.
Det har ikke skabt et eneste problem.
Hvorfor skal vi dog afskaffe den frihed?
Minsandten om ikke hr. Simon Emil Ammitzbøll, som er antibureaukrat, og som vil slå sig op på, at vi nu skal have færre regler, skriver kronikker sammen med formanden for Humanistisk Samfund, som vil have et bureaukratisk regelsæt med forbud mod, hvad man må lokalt, og hvad man må på skolerne.
Jeg må sige til hr. Simon Emil Ammitzbøll, at det da er mangel på logik.
Simon Emil Ammitzbøll (UFG), 2009-02-20:
Nu synes jeg, at undervisningsministeren skal forholde sig til det, der står i kronikkerne, og ikke det, medkronikørerne måtte mene om andre emner end det, der er skrevet om.
Men det kan jo så være, hvad det være vil.
Jeg forstår simpelt hen ikke, hvorfor et par vestjyske skolers ønske om at have fælles fadervor kan være så afgørende for ministeren, så han også vil tillade, at der pludselig kan være muslimsk fredagsbøn, og hvad ved jeg.
Jeg synes, vi skal værne om, at folk kan have lige præcis den religion, de vil, men skolen - i hvert fald folkeskolen - må være det rum, hvor alle børn fra alle trosretninger og alle sociale lag kan mødes og gøre de samme ting.
Og jeg synes egentlig, at undervisningsministeren skylder en mere grundig redegørelse over for Folketinget af, hvorfor de her salmer vil blive forbudt, hvis ikke man kan have fadervor og fredagsbøn.
Det er jo en påstand, der er kommet mange gange her i dag fra undervisningsministerens side, men jeg går ud fra, at der bliver lavet en redegørelse til Folketinget, der dokumenterer det lidt mere grundigt.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2009-02-20:
Jeg oplever altså, at vi netop har lidt vanskeligt ved at have dialogen her, for jeg bliver lagt noget i min mund, som ikke er sagt.
Men jeg vil stadig væk fastholde, at det er tillid og respekt og det er at stille krav og det er demokrati, vi har vores folkeskolen efter.
Vi har lige været alle trinmål og slutmål igennem og kigget på, hvordan det lige er, fagbeskrivelserne skal være, og der er sandelig værnet om det danske.
Men som jeg sagde i min ordførertale: Det er afsindig mange år siden, at vi sagde, at kirken ikke kunne gå ind og stille krav til og sætte regler for uddannelsen i Danmark, og det må vi fastholde.
Det betyder altså, at vi skal værne om det, vi har, men vi skal gøre det på en måde, så det stadig væk foregår i respekt og i dialog, og så må vi have mangfoldigheden og globaliseringen ind.
Jeg er meget lykkelig for, at vi har det.
Den er jeg glad for.
Søren Krarup (DF), 2009-02-20:
Det er jo dette efter min mening efterhånden komiske begreb dialog, der bruges, når man står over for de trusler, man møder.
Dialog er græsk, det betyder samtale.
Det er mellem to parter, men forudsætningen for, at en samtale er frugtbar, er, at man står på et nogenlunde fælles niveau, og at man har nogenlunde fælles udgangspunkt, så man kan tale sammen og forstå hinanden.
Når den ene part, det vil sige den danske kultur, siger, at der intet helligt er i folkeskolen, fordi kristendommen sondrer mellem Guds og kejserens rige, og den anden part siger det modsatte, altså at folkeskolen skal indrette sig efter en sharia, der bestemmer, hvad det hellige er, og at det skal herske, så er det jo til grin at tale om dialog.
Det er jo bare at stikke hovedet i busken, og jeg synes ikke, at et stort regeringsparti som Venstre kan være bekendt bare at stikke hovedet i busken.
Se det store problem over hele Vesteuropa, og tag højde for det, og beskyt dansk kultur, og det vil sige den danske folkeskole, mod den pression, som udøves i Allahs navn.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2009-02-20:
Dialog, samtale, er med til at løse problemerne, og vi kan sagtens stille krav, det er ikke svært.
Og hvis jeg igen lige skulle fremhæve Lise Egholm, er hun da absolut tydelig i sine krav til forældrene, og det er det danske demokrati, der er grundmodellen, og det er det, vi mig bekendt lever efter.
Det, jeg udøver mit demokrati ud fra, er altså dialog, samtale, og respekt for den, jeg taler med, og så må man stille de krav, der skal til.
Og jeg har ikke set de skolebestyrelser, der har svært ved at gøre det.
Jeg har ikke set de skoleledere, der ikke mener, at de kan sætte sig i respekt, når det bliver et behov.
Vi har selv skolemadsordning på vores skole, man kan vælge mange forskellige typer, og vi har altså ikke nægtet vegetarerne, at deres særlige interesse for maden kan lade sig gøre.
Søren Krarup (DF), 2009-02-20:
Det er ordførerens tale om, at der ikke er nogen problemer, som fylder mig med en vis forbløffelse.
Vil fru Anne-Mette Winther Christiansen virkelig sige, at forholdet i folkeskolen i landet som helhed er uden problemer i en situation, hvor vi jo oplever et stadigt stigende pres fra et islam, hvis grundforståelse af tilværelsen er stik modsat af kristendommens, og hvor derfor det, vi kalder hensyn, frihed og respekt, ikke eksisterer, for det eneste, der gælder der, er, at alle falder på knæ for den Allah, som man tilbeder?
Og det er i rent ydre forstand.
Når man oplever, hvordan halalslagtet mad føres frem som det eneste, der må være i skolen, og når man oplever disse bestandige krav om, at alle skal rette sig efter de muslimske regler - og det er jo det, vi gør kan man ikke bare stikke hovedet i busken og sige, at der ikke er nogen problemer, eller at de må løses lokalt.
Det er nødvendigt for folkeskolen, at der gives et signal fra ministerens side til folkeskolen, som gør, at man ude i folkeskolen tør sige nej til disse stadigt mere rethaveriske krav fra islamisk side.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2009-02-20:
Det kan jeg kun medgive hr. Simon Emil Ammitzbøll.
Og som jeg har sagt i en anden ordførertale i dag, er det ikke voldsomt mange år siden, jeg forlod folkeskolen som lærer og som afdelingsleder, og det var netop det, vi gjorde: Når der kom problemer og man f.eks. sagde, at man ikke kunne undervise et barn, på grund af at det var for sløvt, og at man var helt overbevist om, at det drejede sig om ramadanen og fasten,
jamen så gjaldt det jo om en direkte kontakt til hjemmet.
Det handlede om stædighed fra barnets side, men også om åbenhed fra forældrenes side til at sige: Jamen så skal barnet jo selvfølgelig ikke faste.
Men de var glade for, at barnet havde prøvet det.
Men det viser sig jo, at samtale hele tiden er vejen frem, og derfor skal vi også tage den.
Vi kan tage Lise Egholm fra Rådmandsgades Skole som eksempel.
Hun er jo ganske åben og tydelig i sit sprog, og hun siger virkelig, hvad en samtale kan flytte, og hvor meget det beror på tillid og respekt, når man så fører samtalen.
Og der er ikke synderlig mange problemer hos hende, må vi sige.
Simon Emil Ammitzbøll (UFG), 2009-02-20:
Det sidste er måske det sandeste, der er sagt.
Jeg synes sådan set, det er fint, at ordføreren taler om tillid og respekt, og jeg er også rigtig glad for, at Venstre afviser det her beslutningsforslag.
Der, hvor jeg dog synes at man må give hr. Martin Henriksen ret, er, hvor man jo også hører om, at der er problemer rundtomkring, at der kan være problemer rundtomkring.
Det synes jeg også vi må forholde os til.
Derfor vil jeg spørge ordføreren, om hun ikke nogle gange kunne ønske sig, at der også lokalt var en større forståelse for, at man skal tage problemerne op, når de opstår, altså tale noget mere om problemerne, tage fat om nældens rod og turde sige fra, når det ikke er i orden, i stedet for at lade stå til alt for længe - altså før det kommer i avisartikler, og før vi så skal trækkes med beslutningsforslag her i Folketingssalen, som ordføreren og jeg jo er fuldstændig enige om er helt unødvendige.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2009-02-20:
Så prøver jeg med et andet ord, og det hedder respekt.
Vi ved, at der er lavet store rapporter, bl.a. en, der handler om mangfoldighed i undervisningen, og vi oplever, at man fra adskillige skolers side udtaler sig om, hvad der virker hos dem, og det er jo, fordi man med respekt for hinanden har lavet nogle regelsæt, der fungerer.
Man har også lavet nogle muligheder for sanktioner, hvis man har haft behov for det.
Og indtil videre er det altså ikke problemstillinger, jeg har fået, men derimod løsninger, som kan mangfoldiggøres til endnu flere.
Jeg er altså ikke interesseret i, at vi statsliggør alting, ved at det hele skal løftes ind i Folketingssalen, og at der dermed skal sættes plusser og minusser.
Nej, hjemme lokalt finder man de rigtige løsninger, og man finder ud af, hvad der fungerer der.
Det er vi altså ikke altid.
Martin Henriksen (DF), 2009-02-20:
Det er bare ukorrekt.
Altså, det er ikke i overensstemmelse med, hvad der foregår i virkeligheden.
Det er bare ukorrekt, hvad der bliver sagt fra Folketingets talerstol.
For det første er det ukorrekt, når fru Anne-Mette Winther Christiansen på vegne af Venstre siger, at politikerne ikke blander sig.
Det er ukorrekt.
Politikerne blander sig: Regeringen blander sig, kommunerne blander sig, socialdemokratiske og borgerlige kommuner blander sig og opfordrer til særhensyn i folkeskolen, fordi man ikke tager den nødvendige konfrontation, fordi man ikke siger fra.
Sådan er det bare.
For det andet er det ukorrekt, når man siger, at der ikke er nogen problemer ude i virkelighedens verden, for det er der.
Altså, hvert år kan vi læse og høre det.
Vi får meldinger fra skoleledere og andre, der siger, at vi simpelt hen har eksempler på, at der i den danske folkeskole er nogle, der render rundt og deler eleverne op i dem, der er de rigtige, og i dem, der er de forkerte.
Der er dem, der følger de religiøse forskrifter på skoler, hvor der er mange muslimske elever, og så er der dem, der ikke følger dem.
Der kommer så simpelt hen religiøs mobning ud af det, der kommer chikane ud af det.
Vi ser det også på en lang række andre områder i samfundet.
Det er sådan, det er, og hvis man står her fra talerstolen og skubber det væk og siger, at det er lokalt, og at det kan vi ikke tage os af, så siger man også indirekte, at det er i orden.
Det er bare der, hvor vi beder om, at Venstre og andre partier i Folketinget snart tager sig lidt sammen.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2009-02-20:
Jeg prøvede ellers at lave en meget tydelig pause efter og en understregning i min intonation på ordet tillid.
Jeg er interesseret i, at Danmark repræsenteres bredt, og jeg er også interesseret i, at vi har en mangfoldighed, som kan berige os alle sammen.
Dermed skal ordet tillid ind, for indtil videre har vi ikke mødt problemet som et problem.
Vi har mødt en problematisering fra Dansk Folkeparti af noget, som ikke eksisterer som et problem i dag.
Martin Henriksen (DF), 2009-02-20:
Det er den her fuldstændig pseudoagtige argumentation om, at politikerne ikke skal blande sig i det, men politikerne blander sig jo.
Den måde, som bl.a. regeringen blander sig på, og som forskellige kommuner blander sig på, er jo, ved at man i fag og skolens virke generelt opfordrer til, at der tages de her hensyn.
Så politikerne blander sig jo.
Sådan er det bare, det gør politikerne.
Spørgsmålet er så, om de politikere, der er til stede i salen i dag, hvor fru Anne-Mette Winther Christiansen repræsenterer Venstre, mener, at det er i orden, at politikerne blander sig og opfordrer til, at man tager kulturelle særhensyn.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2009-02-20:
Dansk Folkeparti foreslår, at der nedsættes en arbejdsgruppe til at gennemgå folkeskoleområdet i forhold til at forbedre integrationen.
Herunder foreslås der initiativer, der skal gøre danske elever med anden kulturel baggrund end dansk fortrolige med dansk kultur og historie.
Venstre mener ikke, at der skal laves regler på dette område.
Hvis man går med til at regulere religionen i skolerne, accepterer man også religionen i det offentlige rum, og det vil Venstre ikke være fortaler for.
Og på samme måde mener Venstre heller ikke, at politikerne skal blande sig i, om eleverne bader med eller uden badeforhæng på skolen, eller om man skal vælge at tilrettelægge de 200 skoledage om året, således at der eventuelt gives plads til forskellige helligdage.
Det finder man ud af lokalt.
Der må derfor udvises en højere grad af tillid til den enkelte skole omkring tilrettelæggelsen af undervisningen.
Det må også bero på en lokal beslutning, hvordan man beslutter de 200 skoledage planlagt og tilrettelagt, og hvorvidt de skal være bundet op på, at man eventuelt har halalkød, eller at man bader med eller uden badeforhæng.
Hermed tror jeg, at det er ganske tydeligt og klart, at Venstre ikke kan støtte forslaget.
Bertel Haarder (V), 2009-02-20:
Det synes jeg lyder som en god idé.
Lad os få en dialog om det.
Jeg er forholdsvis salmestærk; jeg kan på stående fod opremse indtil flere salmer, der er bønner på melodi.
»Gud, du som lyset og dagen oplod« er vel det mest oplagte eksempel, men hvis man kigger på en række andre salmer og kigger dem efter i sømmene, vil man se, at de har elementer af bøn i sig.
Hvorfor skulle de ikke også have det, og hvad er der galt med det, og hvorfor skal det udelukkes i den danske skole?
Hvorfor skal vi have det kulturtab, at børnene ikke kan blive sunget ind i den ældre generations salmetradition, specielt i et land, hvor mere end 80 pct. er medlemmer af folkekirken?
Det ville dog være underligt, hvis man forbød religiøse og kulturelle elementer i skolen, som så mange har det godt med, og som er en vigtig del af dansk kultur.
For slet ikke tale om det regelsæt, det bureaukrati, bekendtgørelser, cirkulærer og undtagelser, som man skal skrive.
Det ville jeg altså nødig.