Hans Andersen (V), 2012-11-06:
16 mia. kr. er det beløb, vi her i Danmark bruger i 2012 på aktivering.
Det svarer til 0,9 pct. af vores bruttonationalprodukt, og sammenligner vi med gennemsnittet i OECD-landene, ja, så er det beløb, vi bruger, væsentlig højere.
Når vi så bruger så mange penge, mener jeg, det er vigtigt at sikre, at vi også får smæk for skillingen.
Forespørgslen her handler om løntilskudsjob, altså om den ordning for ledige, der går ud på, at de kan blive ansat i det offentlige eller det private, mens staten betaler omkring 50 pct. af lønnen.
I det offentlige svarer lønnen til den lediges dagpenge eller kontanthjælp, mens den i det private svarer til, hvad der fås under almindelige vilkår, og så er det sådan, at man bruger af sin dagpengeret, mens man er i løntilskudsjob.
Man skulle gerne få erfaringer, et større netværk og motivation og på den måde kunne bruge jobbet som et springbræt til at komme rigtigt i arbejde.
Det har der alligevel været problemer med, og det er bl.a. det, vi drøfter her i dag.
Flere undersøgelser viser, at job med løntilskud hos private virksomheder er effektivt i forhold til at få ledige i arbejde bagefter.
Og så viser undersøgelser også, at løntilskud i det offentlige er knap så stor en succes.
Ja, nogle mener ligefrem, at det er en ren fiasko, hvor formuer går tabt.
Fagforeningen PROSA har lavet en undersøgelse blandt deres medlemmer, og den viser, at 14,5 pct. af de ledige, der var i det offentlige, fik fast arbejde bagefter.
For dem med løntilskudsjob i det private var antallet væsentlig højere, nemlig 55,3 pct.
Anderledes ser det ud hos DJØF og Københavns Kommune, der peger på, at ca. 40 pct. af de ledige i offentlige løntilskudsjob kommer i arbejde umiddelbart efter forløbet.
Det kan altså diskuteres, hvor skidt det står til med effekten af de offentlige løntilskudsjob.
Sådan er det imidlertid ikke i dag, og det er et problem, vi skal have løst.
I 2011 tegnede kommunerne sig for 2,5 mia. kr. ud af de næsten 3,4 mia. kr., der blev brugt på ordningen, og i august i år var der kun 4.618 private forløb og hele 10.000 offentlige forløb.
Det er en stor skævvridning, og kommunerne bliver jo i den forbindelse beskyldt for kassetænkning.
Dem, der skal have noget ud af de her ordninger, er jo først og fremmest de ledige.
Så skal det selvfølgelig undersøges, hvad vi kan gøre for, at kommunerne ikke har mulighed for at misbruge ordningerne, og det kan jo i den forbindelse overvejes, om der er behov for en forbedring af det nuværende refusionssystem, som det f.eks. er anbefalet af Det Økonomiske Råd i deres seneste rapport.
Så ville det selvfølgelig også være positivt, hvis vi kunne få de private virksomheder til at byde flere ledige indenfor.
Der vil også være mulighed for at se på reglerne for merbeskæftigelse på det offentlige område, de er nemlig uklare i dag.
Man kunne jo overveje at tilpasse reglerne, så de stemmer overens med dem på det private område.
Her er kravene i forbindelse med merbeskæftigelse fastsat på basis af det gennemsnitlige antal i de sidste 12 måneder.
Så vil jeg som en sidste ting nævne de her løntilskudskvoter på det offentlige område, altså kvoterne for, hvor mange kommunen skal ansætte i offentlige løntilskudsjob.
Måske er tiden løbet fra de her kvoter, og man kunne jo se på ideen med at afskaffe dem og så give jobcentrene et større ansvar i den forbindelse.
Det var ordene.