Pia Adelsteen (DF), 2013-05-30:
Tak for det.
Jeg synes, der er nogle ting, der i hvert fald kræver nogle kommentarer, for ministeren stiller sig op på talerstolen og siger, at det har været en fordrejet debat, fordi vi egentlig har fokuseret ekstremt meget – det erkender jeg – på de fem forringelser, der sker.
Jeg mener faktisk, at fordrejningen går lidt den anden vej.
Hvis vi vedtager et forslag til ny offentlighedslov – en lov, som er rigtig gammel, det tror jeg vi erkender, 27-28 år vel efterhånden – fordi der er sket nogle ændringer, så er jo det meget, meget vigtigt, at vi får en lov, der måske også er langtidsholdbar fremover.
For alt anden lige må man jo sige, at den eksisterende offentlighedslov har vist sig langtidsholdbar.
Ellers havde vi vel for pokker ændret noget for lang tid siden.
Så de fem forringelser skal vi bare købe, fordi der er alle de her forbedringer.
Nu tror jeg simpelt hen ikke, min taletid er til at gå de 26 forbedringer igennem, men det er der tre mænd, der har gjort, hvilket stod i Jyllands-Posten i mandags, og hvilket var årsagen til det her famøse notat.
Der er blevet stillet rigtig, rigtig mange spørgsmål, hvilket også var årsagen til, at jeg lige før hidsede mig lidt op over de såkaldte svar, man har fået på spørgsmålene.
Altså, jeg synes, det er dejligt at bede om en kommentar f.eks. til et punkt fra et notat, hvorefter der kommer et svar, der lyder: Se på svar på nr. 77 og 161, og kig i øvrigt i lovforslagets bemærkninger – når jeg egentlig beder om ministerens kommentar.
Altså, det kunne jo godt være, det var forkert, hvad der stod i det notat.
Jeg har tidligere nævnt det: Jeg er ikke jurist, og forslaget til ny offentlighedslov er alt andet lige et meget komplekst lovforslag at læse med mange lovparagraffer med en masse bemærkninger, tre digre værker, der alt andet lige er komplicerede.
Og må jeg ikke bare her indskyde, at justitsministeren har en tendens til at sige: Hvis man læser ..., eller: Har I læst ...?
Ja, vi har, jeg læste det tilbage i 2010, og det er måske også derfor, jeg synes, man skal rose Venstre og Konservative for den enorme sejr, de har fået ved at få det her igennem.
Men jeg mener, fordrejningen af debatten faktisk ligger hos justitsministeren, for at blive ved med at påstå, at der er 26 forbedringer, er simpelt hen en fordrejning af fakta.
De 26 forbedringer eksisterer ikke.
Jeg har en anden kommentar.
Jeg synes, det er fair nok, at ministeren nævner, at Dansk Folkeparti var med til at lave den her åbenhedsaftale, for det var vi jo tilbage i 2009.
Men vi har haft et samråd lige præcis om kalenderoplysninger, og jeg ved, at i den åbenhedsaftale står der, at ministrenes kalendere bliver lukket, men så skal ministrene offentliggøre på ministeriernes hjemmesider, hvilke møder de har haft ude af huset, sådan at man på en eller anden måde har en åbenhed om det.
Og jeg har spurgt direkte, om det så også kommer til at gælde for embedsværket, for det er jo deres kalendere, der nu bliver lukket ned.
Og det gør det ikke.
Så fremover får vi et embedsmandsvælde, kan man jo kalde det, for de kan så skalte og valte og gøre, som de vil.
Der er ikke nogen, der kan kontrollere, hvad de gør.
Det er da fint, at vi som politikere sidder her og kan råbe lidt til højre og lidt til venstre og fremad og opad og nedad, og jeg ved ikke hvad, og være uenige eller enige, men vi kommer altså ikke til at kunne kontrollere det, ikke embedsværket.
Det giver i mine øjne et embedsmandsvælde, og det er et problem.
Jeg synes, det er mærkeligt, at man så overhovedet kalder det bare et arbejdsredskab.
Jamen så kunne man da som minimum sige, at alt det bagudrettede, alt det, der er sket, og som er historie – det er i går jo sådan set – bare ligger klar og kan ses.
Jeg kan måske også godt undre mig lidt over hr. Jan E. Jørgensens spørgsmål.
Jeg tror simpelt hen ikke, hr. Jan E. Jørgensen vil spørge mig om det, for jeg har sagt masser af gange, at min kalender er åben, at den må alle se.
Det er rimelig uinteressant i øvrigt, hvad der står i den.
Der står, hvem jeg har holdt møder med, men der står altså også private ting, som er ganske uinteressante for journalister.
Når jeg så har spurgt om de her fordrejninger eller den her debat med justitsministeren, og det vil jeg godt gå lidt tilbage til igen, så har vi bl.a. fået at vide i forbindelse med de 26 såkaldte forbedringer, at tidsfristen for at få aktindsigt er en forbedring.
Den går fra de nuværende 10 dage til 7 hverdage.
Vi har haft samråd om det, og ministeren kan ikke garantere, at det bliver overholdt, hvilket jeg synes er problematisk, da Information havde en artikel, der viste, at i mere end 60 pct. af de sager, der bliver søgt aktindsigt i, bliver tidsfristen ikke overholdt.
Så er det jo lidt af en tilsnigelse, at man siger: Jamen nu er det en forbedring, at man går fra 10 dage til 7 hverdage.
Det er simpelt hen en tilsnigelse, og det er i hvert fald en fordrejning af sandheden, særlig hvis man ikke har nogen intentioner om, at det overhovedet bliver overholdt.
Så er det fuldstændig ligegyldigt.
Jeg troede, der var en tidsfrist, for at den netop skulle overholdes, for ellers er det formålsløst.
Men her har man altså ikke tænkt sig at gøre noget.
Må jeg så ikke godt sige i forbindelse med de utallige henvisninger, der er til Offentlighedskommissionen, og at det egentlig bare er det, ministeren gør, at alt andet lige ved vi også, at der i Offentlighedskommissionen ikke var enighed om alle ting.
Vi ved også, at efter Offentlighedskommissionen kom ud med deres betænkning, var der nogle, der simpelt hen meldte fra, hvad der før havde være enighed om, fordi de mente, at det var misforstået, da lovforslaget blev fremsat i 2010.
Jeg synes, det er lige så vigtigt at nævne, for der var altså ikke bare fuld enighed om, hvad kommissionen kom frem til.
Altså, jeg kunne egentlig godt tænke mig lidt at se sejrherrerne af den her offentlighedslov, som Venstre og Konservative jo alt andet lige må være, for de har faktisk fået det, som de ville.
Men jeg håbede lidt, at de ville gå op og sige, at det her bare er rigtig godt, og fortælle, hvad de rent faktisk mente.
Så håbede jeg også et eller andet sted, at der var nogle af de folketingsmedlemmer, som i hvert fald uden for den her sal går ud og siger, at puha, det er noget grimt noget, der måske ville gå op og stå ved deres mening.
Men det kommer nok ikke til at ske.