Eva Kjer Hansen (V), 2008-05-08:
Der er stillet tre forslag fra Enhedslisten om, hvordan Danmark skal forholde sig i sager om godkendelse af gmo'er med indsatte antibiotikaresistensgener.
Jeg vil indledningsvis fremhæve, at det er EFSA, der ifølge forordningen om gmo'er i fødevarer og foder har kompetencen til at udføre risikovurderinger vedrørende godkendelse af gmo'er til fødevarer og foderbrug i EU.
I visse tilfælde bistås EFSA i den miljømæssige risikovurdering af medlemslandenes eksperter.
EMEA og WHO udtaler sig om spørgsmål vedrørende lægemidler og sundhed, herunder om brugen af antibiotika i medicinsk sammenhæng, men udfører ikke risikovurderinger af genmodificerede planter til fødevarer eller foderbrug.
I forhold til vurderingen af resistensgener i genmodificerede planter har EMEA dog været hørt vedrørende spørgsmålet om terapeutisk relevans af specifikke antibiotika.
EMEA har i forhold til de hidtidige sager udelukkende udtalt sig om, hvorvidt et givet antibiotikum har mere eller mindre terapeutisk relevans i forhold til behandlingen af sygdomme hos mennesker og dyr, hvilket jo så kun er et enkelt aspekt i forhold til EFSA's risikovurdering.
Det samme gælder for WHO, som udelukkende taler om terapeutisk relevans af antibiotika og ikke udtaler sig om risikoen for genoverførsel fra planter til mikroorganismer.
EFSA-panelet vurderer de enkelte godkendelser fra sag til sag med udgangspunkt i en række kriterier, som EFSA har opstillet i 2004.
EFSA har ved udarbejdelsen af sine vurderinger af resistensgener i planter taget hensyn til de udtalelser, der forelå fra EMEA og WHO.
Det kan medgives, at EFSA ikke synes at være helt konsekvent med hensyn til, hvordan spørgsmålet om et antibiotikums terapeutiske relevans indgår i den samlede risikovurdering af et givet resistensgen.
Miljøministeren og jeg har derfor i fællesskab rettet henvendelse til EU-kommissærerne for henholdsvis sundhed og miljø for at få afklaret dette spørgsmål.
Hverken EMEA eller WHO har på noget tidspunkt erklæret sig uenig i EFSA's vurdering af, hvorvidt et givet resistensgen anvendt i planter vil føre til en øget resistensdannelse hos mikroorganismer.
Og jeg har forstået, at dette blev bekræftet af EMEA's repræsentant ved Fødevareudvalgets høring forleden om gmo'er med antibiotikarestistente genmarkører, som foregik i Landstingssalen.
Da EFSA og EMEA og WHO har forskellige kompetencer og udtaler sig inden for hvert deres område, ser jeg ikke nogen risiko for uenighed mellem EFSA, EMEA og WHO, når det drejer sig om at vurdere potentielle risici ved anvendelse af gmo'er med antibiotikaresistensgener til fødevarer eller foderbrug.
Jeg mener derfor ikke, at det er relevant at indføre kriterier om, at der skal være enighed blandt EFSA, EMEA og WHO og vil derfor afvise de to første dele af forslaget.
I den sidste del af forslaget opfordres Folketinget til at indføre et nationalt forbud mod majs af typen MON 863 med indsat antibiotikaresistensgen nptII.
Og der kan jeg indledningsvis bekræfte, at dette er godkendt til anvendelse i fødevarer og foder i EU og derfor også må anvendes i Danmark.
Men på et samråd tilbage i september 2007 gjorde miljøministeren opmærksom på, at man ikke ville kunne lave et forbud i henhold til EU-retten, idet der ikke ifølge de danske eksperter eller EFSA foreligger en risiko for miljøet eller for menneskers eller dyrs sundhed, som vil kunne begrunde, at beskyttelsesklausulen i udsætningsdirektivet tages i anvendelse.
Så med hensyn til et nationalt forbud mod markedsføring af MON 863 som foder eller fødevarer er der i artikel 34 i forordningen om gmo'er i fødevarer og foder mulighed for at suspendere eller ændre en tilladelse, hvis der formodes at være en alvorlig risiko for menneskers eller dyrs sundhed eller for miljøet.
Men da det som nævnt ikke vurderes at være tilfældet, er der ingen begrundelse for at bruge denne mulighed.
Endelig vil jeg sige, at ifølge EFSA og danske eksperter er der ikke nogen risiko for menneskers eller dyrs sundhed eller for miljøet med det anvendte gen, og baggrunden for eksperternes udtalelse er, at genet i forvejen er vidt udbredt som mikroorganismer i naturen og i menneskers tarmkanal, og at en eventuel overførelse af genet fra planterne til mikroorganismer i miljøet derfor ikke vil betyde en forøget resistens.
Samtidig anføres også, at en sådan genoverførsel er højst usandsynlig.
Så med disse begrundelser afviser regeringen forslaget.