Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-02-24:
Jeg er meget glad for, at Enhedslisten har bedt om at få en forespørgsel om Danmarks fremtid.
Og jeg kan godt forstå, at Enhedslisten har bedt om det, især fordi man jo ønsker at være støtteparti for Socialdemokraterne og SF, som her i weekenden aflyste deres plan for Danmarks fremtid, da den egentlige oppositionsleder, Harald Børsting, gik ud og sagde, at det der med de 12 minutter ikke rigtig var noget, man havde tænkt sig at gøre så meget ud af alligevel.
Så vil jeg da også godt lige knytte en bemærkning til, at der tidligere stod en radikal ordfører her på talerstolen med mange fornuftige bud, som man sådan set bare kan være glad for at høre på.
Men man må egentlig undre sig over, hvordan Det Radikale Venstre kan føre økonomisk politik sammen med både Socialdemokraterne og SF og – i endnu større grad – partiet bag forespørgslen, Enhedslisten.
Det Radikale Venstre har jo stemt for en halvering af dagpengene, Det Radikale Venstre er med i greencardaftalen, Det Radikale Venstre har lavet en aftale med os, regeringen og også Dansk Folkeparti om en indsats for de langtidsledige, og nu vil man også afskaffe efterlønnen.
Så man har rigtig mange gode, sunde borgerlige økonomiske synspunkter fra radikal side, og så ville det jo være fornuftigt, at man samarbejdede med de partier, som vil trække i samme retning.
En forespørgsel om Danmarks fremtid.
Danmark står jo ved en skillevej.
Danmark er i en situation, hvor vi har en økonomi, som selvfølgelig er under pres, og vi bliver nødt til at se på, hvad vi kan gøre for at sikre, at vi får en god vækst, en stor vækst, der kan sikre velstand til danskerne også i fremtiden.
Jeg tror, vi har gentaget det et uendeligt antal gange her fra Folketingets talerstol, men for ca. 15 år siden var vi verdens 6.-rigeste land, i øjeblikket er vi verdens 12.-rigeste land, og ser man på prognosen for de kommende 15 år, kan man se, at vi får en af de laveste vækstrater i den rige verden, hvis man ikke gør noget, og det vil sige, at vi kommer længere ned end 12.-pladsen, når vi ser fremad.
Laver man en politik med højere skatter, større offentlige investeringer og større offentligt underskud, kan man regne med, at det vil gå rigtig, rigtig hurtigt med at komme længere ned ad listen over verdens rigeste lande.
Vi er meget tilfredse med, at regeringen er kommet op i et helt andet gear efter nytår: Man har talt om efterlønsreform, og man er også begyndt at tale om mere udlicitering og andre gode ting.
Fra Liberal Alliances side har vi en plan om, at man skal tage initiativer på flere områder.
Det er selvfølgelig klart, at skat og arbejdsmarked er de vigtigste områder, dvs. lavere skat og senere tilbagetrækningsalder.
Fra Liberal Alliances side har vi foreslået, at man afskaffer topskatten helt, sænker bundskatten med 1,87 pct. og halverer selskabsskatten.
På den måde vil man sikre, at det vil blive mere attraktivt at drive virksomhed i Danmark, både for de virksomheder, der allerede er i Danmark i dag, for de nye iværksættervirksomheder, som vil kunne opstå og blive skabt fremadrettet, og for de udenlandske virksomheder, som overvejer at flytte deres aktiviteter og dermed deres arbejdspladser ind i Danmark.
På arbejdsmarkedsområdet har vi foreslået, at man helt afskaffer efterlønnen, gerne for os allerede over en 5-årig periode – der er ingen grund til at gøre det med et alt for langsigtet perspektiv.
Det er jo sådan, at den ene halvdel af befolkningen går på arbejde og forsørger den anden halvdel af befolkningen, som er på offentlige overførselsindkomster.
Der er altså flere til at nyde end til at yde.
Og det kan da godt være, at det bliver meget morsomt for de mennesker de første 3-4 år, mens pengene stadig er der, men på et eller andet tidspunkt holder regnestykket op med at hænge sammen, og så er det selvfølgelig de dårligt stillede, de svageste i vores samfund, det kommer til at gå ud over.
Og det er derfor, vi synes, det er en utrolig asocial politik, som Socialdemokraterne, SF og Enhedslisten fører.
Det er en politik, som primært kommer til at gå ud over de dårligt stillede i det her samfund, for det er dem, der ikke får noget arbejde, og det er dem, der ikke har råd til at tage på privathospital, når vi ikke længere har råd til at have et ordentligt offentligt sygehusvæsen, fordi man har slået bunden ud af den offentlige økonomi.
Vi vil gerne se på, hvordan man kan få en mere effektiv offentlig sektor i Danmark, sådan at vi kan få en bedre service for pengene, måske endda for færre penge end det, vi får den for i dag, og det ville jo ikke være helt dårligt.
Det er sådan, at der er 40.000 flere ansatte i den offentlige sektor, end da socialdemokraten Poul Nyrup Rasmussen var statsminister, og vi kunne godt tænke os, at man kom ned på samme niveau, som man havde, dengang Poul Nyrup Rasmussen var statsminister.
Det kan man gøre ved at ansætte færre, når der er folk, der holder op.
Hvis man bare ansætter 930, hver gang der er 1.000, der holder op ved naturlig afgang, kan man over en tiårig periode faktisk sikre, at vi kommer ned på 40.000 færre offentligt ansatte, uden at der er en eneste offentligt ansat, der skal fyres.
Det er jo sådan set hele pointen.
Samtidig kunne man sætte mere fart på udliciteringen.
Og vi kvitterer for, at regeringen er begyndt at tage fat på den diskussion.
Der ligger 15 mia. kr. og bare venter på at blive samlet op, hvis vi udliciterede, som man gør de bedste steder i kommunerne rundtomkring.
Endelig kan man også se på det store bureaukrati inden for den offentlige sektor; sørge for, at medarbejderne ikke i samme omfang som i dag skal notere alt, hvad de gør, men i stedet for sørge for at bruge den faglighed, som de har, og dermed kan vi få flere velfærdsopgaver løst for kronerne i stedet for at bruge alle pengene på bureaukrati. Så hører man meget om, at vi skal have mere lighed i det danske samfund.
Intet kunne være mere forkert.
Der er faktisk ikke brug for mere lighed i Danmark.
Danmark er det mest lige samfund i den rige del af verden.
Man kan se over på den anden side af Øresund på Sverige.
Det er det tredje mest lige samfund inden for OECD, men de har til gengæld en vækst, der er væsentlig højere end vores.
Det kunne jo godt være, at man kunne bytte lidt om og sige: O.k., vi kunne godt gå ned på bare at være det tredje mest lige samfund i den rige del af verden for til gengæld at få noget mere vækst, noget mere velstand og sørge for, at vi havde råd til at have et bedre samfund.
Men det kræver, at man tør sætte skatterne ned, det kræver, at man tør udlicitere noget mere, det kræver, at man tør sørge for, at tilbagetrækningsalderen bliver senere, end den er i dag.
Der må man så sige: Hvad er det så for et alternativ, vi står over for, hvis vi ser på den røde blok?
Vi ser Det Radikale Venstre med en masse fornuftige synspunkter, som er lige til at samarbejde med for de borgerlige partier, det er bare at gå i gang.
Jeg synes, Det Radikale Venstre burde være hjertelig velkommen til at tage fat.
Men selv når vi ser S og SF, må man bare sige, at S og SF tror, at hr. Ole Sohn og hr. Steen Gade og hr. Villy Søvndal skal kunne fortælle Danmark og dansk erhvervsliv, hvad der bliver fremtidens vækstmotorer.
Jamen er det ikke fantastisk!
Tænk, hvis de tre herrer virkelig var så dygtige til at drive virksomhed – så havde de jo nok gjort det i stedet for at sidde her og plage den danske befolkning.
Er der virkelig nogen, der tror, at det var Thorvald Stauning, der opfandt legoklodsen?
Er der virkelig nogen, der tror, at politikere er de bedste til at finde ud af, hvad det er, Danmark skal leve af i fremtiden?
Politikere er bedst – jeg er lige ved at sige – til mange ting, som jeg slet ikke skal nævne her for at bevare den gode stemning, men politikere skal skabe nogle gode rammer, for at virksomhederne kan skabe vækst.
Det vil sige, at de skal skabe nogle gode skatteforhold, også gerne væk med iværksætterskatten, de skal sørge for, at det kan betale sig at starte en ny virksomhed, at udvide en virksomhed, at det kan betale sig at yde en ekstra indsats, sådan at alle de dygtige, de kloge, de flittige arbejder noget mere og dermed skaber vækst og job til os andre.
For ellers flytter de og overlader os til at blive regeret af fru Helle Thorning-Schmidt og hr. Villy Søvndal og til den forarmelse, det så vil give af det danske samfund.