Finn Sørensen (EL), 2016-02-02:
Det går da også meget nemmere, når vi selv besvarer spørgsmålene.
Det var et godt svar, hr. Rasmus Horn Langhoff gav.
Det er jeg helt enig i, og jeg vil gerne slå et yderligere slag for det her ændringsforslag, som Socialdemokraterne har stillet, og ligesom henlede det høje Tings opmærksomhed på, hvad det egentlig er, de borgerlige partier og regeringen har gang i her.
Jeg vil også sige, at jeg er rigtig glad for, at det er lykkedes fem partier at blive enige om et fælles betænkningsbidrag til det her lovforslag, ligesom vi også havde et fælles betænkningsbidrag til L 88, som vi lige har haft til anden behandling.
Det lover jo godt for fremtiden, nemlig efter næste folketingsvalg, når den her regering er kørt træt i sine egne selvmodsigelser, at vi så kan få rullet de forringelser tilbage, som de borgerlige lægger op til her.
Vi har under behandlingen af det her måttet lægge øre til alenlange tirader om, hvor varmt man i den borgerlige fløj går ind for ligestilling og ligeløn, men det er svært at stå de tirader og de møder igennem, når man fremlægger lovforslag, der fuldstændig bevidst forringer mulighederne for at kæmpe for ligeløn i det her land.
Lad mig lige friske op, hvad konsekvenserne er af det her lovforslag, og hvorfor det er godt, at Socialdemokraterne stiller deres ændringsforslag.
Konsekvensen vil være, at et sted mellem 400.000 og 500.000 lønmodtagere ikke længere vil være omfattet af regler om udarbejdelse af ligelønsstatistik.
Det statistikredskab, der skal bruges, bliver forringet på den måde, at der ikke stilles krav om et ganske bestemt lønbegreb, og det gør jo, at det vil være stort set umuligt at bruge statistikken til den overordnede øvelse, vi også har, nemlig at holde øje med, hvordan det kommer til at gå med ligelønnen fremover.
De lønmodtagere, der er omfattet af reglerne om lønstatistik, mister en stribe rettigheder.
De mister retten til at blive informeret om, at de er omfattet af reglerne; de mister retten til at få udleveret lønstatistikken; de mister retten til at få en drøftelse af den.
Samtidig bliver muligheden for at dele statistikken med kollegaerne og bredere ud i samfundet begrænset, hvis arbejdsgiverne afleverer statistikken i al fortrolighed i samarbejdsudvalget.
De fleste af regeringens argumenter er blevet pillet fra hinanden.
Tilbage står ét argument, vi skal beskæftige os med.
Det er det her med, at regeringen vil lette byrderne for virksomhederne.
Vi har fået dokumenteret, at alle virksomheder skal gøre det samme, som de gør i dag, nemlig sende lønoplysninger ind til Danmarks Statistik, så der er ikke lettet nogen byrde der.
Så hvad er det for en byrde, regeringen vil lette virksomhederne for?
Det er den byrde, der består i, at lønmodtagerne har ret til at få udleveret den statistik, og at lønmodtagerne har ret til at tage en drøftelse med ledelsen – noget så forsigtigt og uskyldigt som en drøftelse, men alligevel en ret til at få en sådan drøftelse med ledelsen.
Det er denne besværlige byrde, regeringen og de blå partier nu vil fjerne.
Derfor vil jeg tillade mig endnu en gang at konkludere, at der bag alle tiraderne om, at vi skal have noget mere ligeløn i det her land, ligger en indgroet modvilje mod at hjælpe til med det, hvis det betyder, at lønmodtagerne skal have nogle rettigheder, og hvis de kunne risikere at koste arbejdsgiverne nogle penge.
Jeg håber, at mine ord alligevel har gjort et vist indtryk på nogen i den borgerlige lejr.
Som optimist til det sidste vil jeg sige: Stem nu for Socialdemokraternes ændringsforslag.
Det retter da lidt op på det.