Karsten Lauritzen (V), 2014-01-30:
Overvågning, særlig efterretningstjenesternes overvågning, er der jo kommet en del fokus på, siden den unge NSA-systemadministrator Edward Snowden i juni sidste år lækkede oplysninger til den britiske avis The Guardian om NSA's påståede masseovervågning, hvor bl.a. programmet PRISM, som har været en del af det, hvis man skal tro rygter, har været iværksat mod bl.a. europaparlamentsmedlemmer.
Det er jo svært at vide med sikkerhed, om Snowdens oplysninger er korrekte, og hvor troværdige de i virkeligheden er.
Det samme kan man jo sige om den afsløring, eller den påståede afsløring, som Information og TV 2 kommer med i dag.
Der kan man diskutere, om det nu også er den objektive sandhed, der bliver lagt frem.
Man kan også, det gør vi i hvert fald i Venstre, betragte det sådan, at det nærmest virker som et baggrundspapir mere end nogle meget, meget hemmelige papirer, der er blevet lagt frem.
Men lad den sag hvile, vi betragter det ikke som nogen stor afsløring.
Sådan er det jo med de fleste rygter om efterretningstjenesternes lukkede verden.
Ofte skal man være opmærksom på, at der er mange interesser på spil, når der er tale om efterretningsvirksomhed, også for whistleblowere som Snowden.
Jeg skal undlade her i dag at tage stilling til, hvorvidt de oplysninger, han fremkommer med, er korrekte eller ej.
Det har jeg hverken som borger eller som medlem af Folketinget nogen forudsætning for at vide.
Man kan selvfølgelig have nogle formodninger, mistanker, konspirationsteorier, men som udgangspunkt er det ikke noget, jeg synes hører hjemme her i Folketingssalen.
Jeg vil gerne understrege, at vi i Venstre ser USA som en meget tæt og nær allieret.
Vi har i højeste grad tillid til dem, ikke at forveksle med blind tillid, men tillid i højeste grad.
Og det dansk-amerikanske samarbejde på efterretningsområdet er af stor betydning for PET's muligheder for at beskytte Danmark mod en terrortrussel, som fortsat er aktuel, desværre.
Og vi har ikke grundlag for at mistænke amerikanerne for ikke at respektere dansk lov i forhold til overvågning.
I hele den her overvågningsdebat, som har stået på siden juni 2013, er det dog, må jeg sige, lidt mit indtryk, at regeringen opfører sig, som om man på et eller andet plan frygter folkeopinionen eller måske bare det parlamentariske grundlag, og det kan man jo også høre på både statsministerens og justitsministerens redegørelse her i dag, hvor statsministeren henholder sig til, at der ikke finder ulovlig overvågning sted.
Spørgsmålet er så, om der findes lovlig overvågning, og det er jo et spørgsmål, som regeringen er meget tilbageholdende med at forholde sig til.
Det forstår jeg faktisk ikke.
Altså, det er jo ikke nogen hemmelighed, at vi i Folketinget har vedtaget lovgivning, der giver den til enhver tid siddende regering hjemmel til at indgå aftaler med andre landes efterretningstjenester og giver EU-lande hjemmel til at udveksle oplysninger, også om danske statsborgere, og foretage overvågning, monitorering osv.
Det har min gode kollega, fru Birthe Rønn Hornbech, bl.a. spurgt ind til i en række udvalgsspørgsmål så sent som i efteråret, og i efteråret skrev hun også et udmærket debatindlæg i Politiken i efteråret, som man kan anbefale alle, der er interesseret i emnet, at læse.
Lad os da være ærlige og sige, at selvfølgelig er der et efterretningssamarbejde, der indbefatter andre lande, og hvor der lovligt kan laves overvågning og monitorering også af danske statsborgere – et samarbejde, der foregår i tillid til, at de oplysninger selvfølgelig bliver brugt under den lovgivning, som de er indsamlet under.
Men man kan selvfølgelig også komme i en situation, hvor de oplysninger kan blive misbrugt.
Det kan man ikke udelukke.
Et sådant samarbejde giver efter Venstres opfattelse god mening og kan være et effektivt og nødvendigt værn mod kræfter i form af terrorister, der vil ødelægge vores demokratiske samfund og bekæmpe vores liberale frihedsidealer.
Under hvilke vilkår sådanne aftaler er indgået, om der er proportionalitet, altså sammenhæng, mellem på den ene side kampen mod terror og på den anden overvågningen og udvekslingen af oplysninger og det indgreb i privatlivets fred, som overvågning, monitorering og udveksling af oplysninger kan udgøre, er det jo den til enhver tid siddende regerings pligt og ansvar at vurdere, altså om der er den pågældende balance.
Og hvis regeringen så vurderer, at der ikke er balance, må den tage initiativ til at lave aftalerne og lovgivningen om.
Det er jo regeringen, statsministeren, justitsministeren og forsvarsministeren, der sidder inde med den fortrolige viden, der skal til for at foretage den vurdering.
Den kan jeg ikke foretage som medlem af Folketinget med den viden og de informationer, jeg har.
Selv om regeringen muligvis svigter på andre områder, og det i dag – ja, lad os være ærlige – i hvert fald ser lidt rodet ud med regeringssamarbejdet, så har vi i Venstre selvfølgelig en berettiget forventning om, at regeringen er sig sit ansvar bevidst i forhold til at sikre den balance.
Jo, jeg forstår udmærket det standpunkt.
Men hr. Christian Juhl må jo så også tilsvarende forstå, at Venstre ikke deler det standpunkt.
Sådan er det.
Der er en politisk uenighed mellem Enhedslisten og Venstre; det er jo ikke nogen verdensnyhed, trods alt.
Så vil jeg bare sige til ordføreren, at jeg sagde, at som udgangspunkt hører formodninger og mistanke om konspirationsteorier ikke hjemme i Folketingssalen.
Og jeg skal også erkende, at jeg i mine 6½ år i Folketinget måske på et tidspunkt har mistænkt regeringen for nogle ting.
Men som udgangspunkt synes jeg, man skal være varsom med det.
Altså, jeg kan bare gentage – og det gør jeg gerne – at vi mener ikke i Venstre, at de papirer, som Information har lagt frem, giver anledning til, at man skal sætte gang i en eller anden stor undersøgelse.
Men vi vil gerne tage den principielle debat, og modsat regeringen vil vi også gerne sige ærligt til danskerne: Ja, der er et lovgrundlag, der muliggør, at man kan lave lovlig overvågning.
Men det er altså den til enhver tid siddende regerings ansvar at sørge for, at de regler, der så er omkring det, bliver respekteret, og informere Folketinget i de tilfælde, hvor der skulle være behov for det.