Frank Aaen (EL), 2009-04-29:
De skatteforslag, vi skal behandle i dag og i morgen, er ganske betegnende for den politik, som den her regering står for og allerede har gennemført langt hen ad vejen.
Uligheden i samfundet er vokset, og uligheden vil nu vokse endnu mere.
Indtægtsgrundlaget for den fælles velfærd udhules, og rige har fået bedre råd til at købe velfærdsydelser, så de kan få velfærd hurtigere og bedre, end det offentlige kan tilbyde det, og så de rige kan købe sig til en bedre kvalitet.
Regeringen har brugt flere forskellige mekanismer til at øge uligheden i samfundet.
Der er indført forskellige regler for kontanthjælp med lave satser, f.eks. en lav sats med den misvisende titel starthjælp, som er fattigdomsskabende, og der er indført kontanthjælpsloft.
Sådan virker det, for når dagpengene til de arbejdsløse presses, presses de laveste lønninger for dem, der er i arbejde.
En virkning af det, så vi i tv for et par dage siden, hvor børnefamilier - også børnefamilier, hvor forsørgeren var i arbejde - blev presset ud af deres lejlighed, blev sat ud, de havde ikke råd til at bo der, de kunne ikke få budgettet til at hænge sammen, hvorefter børnene altså blev tvunget til at flytte skole, til at flytte væk fra deres venner.
I nogle tilfælde kunne vi også høre, at familier blev adskilt, fordi barnet blev anvist et sted at bo , mens moderen ikke blev anvist en bolig samme sted.
Det er konsekvenserne af den politik, regeringen har ført, og som den har ført hjulpet af Dansk Folkeparti.
De, der modtager kontanthjælp, de syge, de arbejdsløse, efterlønnerne, sakker alle sammen bagud, mens de rigeste suser af sted og får endnu mere med den her rødvinsreform, som nu skal gennemføres.
Uligheden vokser altså.
Det har jeg prøvet at rejse nogle gange i debatten ved hjælp af korte bemærkninger.
Den er jo steget i den her regerings tid, og nu får den et skub ekstra.
Jeg har lidt nølende, men dog hele vejen rundt, fået bekræftet, at det er virkningen af skattepakken, at uligheden stiger.
Det fremgår også klart af de tal, der er lagt frem af regeringen i selve lovforslagene, og af de svar, der er givet til Skatteudvalget.
Dansk Folkepartis ordfører prøvede godt nok at benægte fakta, nemlig at den her pakke skulle øge uligheden.
Dansk Folkepartis ordfører kom også med noget tågesnak om, at Dansk Folkeparti havde hindret en sænkning af topskatten, og var åbenlyst stolt af det.
Men reelt er topskatten jo ikke sat ned med den ene procent, som regeringen i sin tid talte om.
For topskatteprocenten er jo reelt sat ned med 7,5 pct., nemlig med 1,5 pct. vedrørende bundskatten og ved at fjerne de 6 pct. mellemskat – det er 7,5 pct.
Det er jo en nedsættelse af skatten, som kommer alle dem, der ligger over de grænser, til gode, og det sker på en måde, som betyder, at jo mere man tjener, jo større fordel har man af, at de satser er sat ned eller fjernet.
Det er en ekstremt stor sænkning af topskatten, som Dansk Folkeparti har været med til at gennemføre.
Og så stiller man sig op på talerstolen og praler med, at man har forhindret en sænkning af topskatten.
Altså, ret meget mere vildledende kan et politisk indlæg fra den her talerstol vist ikke blive.
Men det er selvfølgelig bevidst, for man har prøvet at sælge sig som de ansvarlige over for dem med de laveste indkomster i samfundet, og som dem, der sørgede for, at det ikke blev en ulige skattereform, og så har man i virkeligheden været med til at gennemføre en skattereform, der i ekstrem grad er til fordel for de allerrigeste i samfundet.
Realiteten er, at dem med de største indkomster ikke bare får mest i kroner og øre, men også får mest i procent af indkomsten.
Dem med de laveste indkomster, får stort set intet, mange taber tilmed på reformen, og det er derfor, at den øger uligheden.
Det har vi altså spurgt til nogle gange.
Vi har spurgt: Hvorfor var det vigtigt at få øget uligheden i samfundet med den her skattereform?
Der blev så lidt undskyldende sagt lidt om, at uligheden jo også bliver mindre på grund af krisen - det er vel lidt sympatisk, at der blev sagt lidt undskyld i forbindelse med det her - men samtidig er det jo noget sludder.
For det er rigtigt, at de, der scorede på de største friværdier oppe i Nordsjælland, har lidt mindre i dag, og at de, der tjente mest på spekulation og har tabt lidt af deres gevinster, har en lidt lavere formue, end de havde før.
Men selv om de største formuer, der kom let, nu fordufter lidt, ændrer det ikke på, at forskellene mellem indkomster i samfundet øges; de, der har de lave indkomster, sakker bagud i forhold til dem, der har de højeste indkomster.
Jeg spurgte altså, hvorfor man gør det.
Og man gør det jo bevidst, det står i bemærkningerne, og det er udtalt af skatteministeren, der er ikke noget skjult, i hvert fald ikke når man kigger godt efter og spørger til det.
Men hvorfor?
Det har vi ikke kunnet få noget svar på.
Det synes man åbenbart ikke at man behøver at fortælle befolkningen, det har man åbenbart ikke lyst til at argumentere for.
Man har bare sagt, at sådan sker det.
Men det kan være, at skatteministeren om lidt vil fortælle os, hvorfor det var vigtigt, at uligheden skulle vokse med den her reform.
Jeg har selvfølgelig selv et bud på, hvorfor man lader uligheden vokse.
Det sker jo, fordi regeringens og Dansk Folkepartis, VKO’s, ideologi, som de baserer sig på, og den politik, de så også har gennemført i hele regeringstiden, går ud på, at det er en god idé at øge uligheden i samfundet.
Det er jo forskellen på socialister og liberalister.
Vi går ind for mere lighed og fællesskab og velfærd til alle, hvorimod liberalister nærmest går ud fra, at skat er lidt som tyveri, der skal i hvert fald betales så lidt skat som muligt, og så skal folk have lov til at kunne blive rigere, mens andre bliver fattigere.
Det er forskellen i opfattelse.
Der skal være større indkomstforskelle i samfundet, det står i samtlige lærebøger for liberalister.
Det kan man jo lige så godt sige.
Hvorfor stå og holde det skjult?
Hvorfor undlade at svare?
Uligheden øges også ved, at jo mindre man arbejder, jo mindre skat skal man betale.
Det har vi set i forbindelse med værdistigninger på jord og fast ejendom; det har vi set, ved at selskabsskatten er sat ned i flere omgange; og det har vi set, ved at skat på aktie- og andre kapitalindkomster er sat ned og nu får endnu et lille nøk nedad.
Og man har sænket skatterne på virksomhedernes overskud.
Altså, jo mindre man laver for sine penge, jo mindre skat skal der betales.
Det er også klar liberalistisk politik, det får bare lige et nøk mere med den her skattereform.
Så hører der også en anden form for ulighed med, en, der ikke har været så meget omtalt, og som også øges med den her skattereform.
Den drejer sig om, at mænd bliver rigere end kvinder.
Det er de i forvejen, og det er klart, at når man så laver en skattereform, der giver mest til de rige, giver den også mest til mændene.
Derfor vil vi se, at lønforskellene mellem kvinder og mænd også vokser som følge af den her reform.
Det var den ene ting, nemlig uligheden.
Den anden ting er spørgsmålet om velfærden.
Det er sket med de allerede gennemførte skatteændringer, herunder skattestoppet, som har fjernet snesevis af milliarder kroner fra den fælles kasse.
Derfor slog krisen igennem i de offentlige budgetter, før krisen var kommet rigtigt i gang.
Overskuddet blev lynende hurtigt til underskud.
For første gang i årtier falder statens indtægter fra indkomstskat, som jo er den grundlæggende finansiering af vores velfærd, og underskuddet i år 2009 skønnes nu at nærme sig 30 mia. kr.
I år 2010 vil underskuddet blive endnu større.
Alligevel vil man uddele ufinansierede skattelettelser for 13 mia. kr., det er regeringens eget tal, det skal jeg vende tilbage til.
Og selv om man påstår, at pakken på sigt er finansieret, efterlader den efter regeringens egne tal en øget statsgæld på 40 mia. kr., for det er det, der mangler fra nu og frem til år 2015 ifølge regeringens egne tal.
Hvis man så kigger efter, sker en stor del af finansieringen via salg af CO2-kvoter.
Det lyder jo meget uskyldigt.
Har vi nogle CO2-kvoter, kan vi jo sælge dem og tjene nogle penge.
Men hvad er CO2-kvoter?
Det er en ret til at forurene.
Det vil sige, at en meget væsentlig del af finansieringen af den her skattereform sker ved at sælge en rettighed til at forurene.
Det er ikke grønt, og det ikke fornuftigt, man skal ikke sælge en ret til at forurene.
Og skulle de endelig gøre det, på grund af den måde tingene nu er strikket sammen på i et lidt håbløst klima- og energiforlig, skulle det da være sådan, at hvis der kom penge ind på den konto, skulle de gå til at forbedre miljøet og ikke til at dele ud som skattelettelser.
Det understreger jo bare, at hele reformen her overhovedet ikke har noget med grøn politik at gøre.
Så vil man, som hr. Niels Helveg Petersen også var inde på, spare på skattekontrol.
Jeg mener simpelt hen, at det er hul i hovedet.
Det er i hvert fald ikke en måde at finansiere skattelettelser på, men det forbedrer selvfølgelig muligheden for, at folk kan tildele sig selv skattelettelser.
Det er jo det, der kommer ud af den besparelse.
For det tredje er en del af finansieringen en varig reduktion af personfradraget.
Det er et led i at gennemføre minimalstaten, hvor man skærer i grundlaget for den fælles velfærd, mens de rigeste - og det er jo smart - samtidig med at man skærer i den fælles velfærd, gives mulighed for af egen lomme at købe velfærd.
Man skaber et marked - det har man gjort - hvor folk kan købe sig til bedre ydelser, i særlig grad opbygget med statstilskud til opbygning af privathospitaler, hvor dem med penge kan købe sig foran dem, der ikke har penge, og hvor man kan købe sig til en bedre behandling, end man ellers ville få.
Der er skabt mulighed for, at man kan købe sig til en bedre børnepasning end den, kommunen har råd til.
Der er lavet ordninger, hvor rige ældre kan få bedre hjemmehjælp end den minuttyranniserede kommunale hjemmehjælp.
Det er jo altså smart, og det står også i lærebøgerne, det er slet ikke noget nyt, og det er så fint at se det gennemført så målbevidst, selv om det er en katastrofe for vores velfærdssamfund; det er en katastrofe for dem, der har mindst.
Men det står sådan i alle lærebøgerne: Man skal sørge for at give pengene, så folk kan få dem ned i deres egne lommer, og skære dem væk, tage dem op af den fælles lomme for på den måde at øge udlicitering og privatisering.
Det er klar liberal politik, og det er det, man gennemfører med det her, men det er altså også et brud på det fundament, vi ellers har haft i det her samfund, nemlig at alle får andel i den fælles velfærd efter behov og uanset pengepung.
Det er det fundament, man i øjeblikket er ved at forandre, sådan at de, der har mest, får det bedst.
Jeg vil sige det på den måde, at pakken altså skal ses i en større sammenhæng, det skal den også i forbindelse med krisen.
På den samme måde, som man her giver til de rigeste, har man jo undervejs i krisen proppet penge i form af megamilliardbeløb ned i halsen på banker, som jo har ødet milliarderne væk.
Så påstår man, at den her pakke samtidig skal hjælpe på krisen.
Sådan en skattereform kan vi ikke støtte.
Vi vil gerne sikre flere penge til den fælles velfærd, ikke ved at hæve skatten for mennesker med almindelige indkomster, tværtimod, der er mange, der er blevet snydt for skattelettelser, og som burde have haft dem, men ved at rulle skattelettelserne til de rigeste tilbage, indføre en rigmandsskat, indføre formueskat, øge selskabsskatten og sikre skat fra de multinationale selskaber, der stadig væk i stort omfang ikke betaler skat.
Og vi skal have mere skat ind for nordsøolien, vi skal øge skatten på kapitalindkomster og fjerne fradraget for private sundhedsforsikringer og den type af finansieringskilder.
Og jeg kan lige så godt sige til de borgerlige, før de overhovedet begynder at spørge, at vi intet ønske har om at øge skatterne for almindelige mennesker, tværtimod skal der uddeles skattelettelser til dem, der ingen har fået.
Det, vi vil, er skatteændringer, der øger ligheden og sikrer en solid finansiering af den fælles velfærd.
Jeg vil så slutte af med at sige, at det igen i den her debat er sådan og det er da lidt opløftende - at der, selv om der er uenigheder, selv om man godt kan blive lidt træt af, at man ikke rigtig kan få vide, hvad Socialdemokratiet har af planer om kommende skatteændringer, og at SF derfor heller ikke siger noget om deres ønsker til fremtidige skatteændringer, og selv om den her debat i det hele taget i høj grad har gået ud på ikke at snakke om det, man selv vil, men om det, andre vil, så alligevel tegner sig et helt klart flertal, der vil en anden politik efter det kommende valg, når oppositionen vinder.