runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Helveg Petersen (RV), 2013-04-09:
Jamen jeg skal også starte med at hilse redegørelsen velkommen og takke udenrigsministeren for redegørelsen.
Det er spændende læsning, og vi er altid fra radikal side glade for ved denne lejlighed at kunne trække OSCE frem i rampelyset og få drøftet det vigtige arbejde.
Vi er fra radikal side meget glade for OSCE.
Vi synes, at OSCE opfylder en meget vigtig rolle i den samlede europæiske samarbejdsarkitektur.
Man kan sige, at der særlig i feltet mellem EU-samarbejdet og NATO-samarbejdet på den ene side og Rusland på den anden side er en stribe lande og områder, som ser OSCE som en primær varetager af deres interesser.
Vi kan se, og det er jo besværligt, at Rusland og Hviderusland i stigende grad ikke er i spidsen for arbejdet med demokrati og menneskerettigheder inden for OSCE, og derfor har det været et vanskeligt år i organisationen.
Men OSCE fortsætter med at debattere og dokumentere overtrædelser af menneskerettighederne og angreb på demokratiet og er som sådan en stærk og vigtig stemme for stater i det østlige og sydøstlige Europa og Centralasien.
OSCE er til stede omkring de frosne konflikter, konflikterne i Transdnistrien, Armenien, Aserbajdsjan, Sydossetien og Abkhasien.
I Nagorno-Karabakh er OSCE den eneste organisation med adgang til frontlinjen.
Det er en unik og vigtig rolle, og vi bakker også meget varmt op om OECD's arbejde i de frosne konfliktområder i Europa.
OSCE varetager bl.a. valgobservationer, organiserer valg og arbejder stenhårdt i felten.
Det er alt i alt et flot arbejde, som vi ikke alene bakker op om, men også søger at engagere Danmark mest muligt i.
Vi er stolte af Danmarks engagement i OSCE, særlig i disse tider, hvor der er mange udfordringer.
Dem skal vi søge at balancere med en stadig mere ihærdig indsats.
Mikkel Dencker (DF), 2013-04-09:
Tak til udenrigsministeren for redegørelsen om OSCE's arbejde i det seneste år.
Tidligere var den det eneste fælles forum, hvor Øst og Vest kunne mødes til samtaler om verdens gang.
Derfor blev OSCE også et vigtigt organ for nedrustningen og våbenkontrollen i Europa samt for demokratiudviklingen i de nye lande, der opstod efter Sovjetunionen sammenbrud.
I dag står organisationen mindre centralt, men har dog beholdt en vis betydning for demokratiudviklingen via de mange og meget vigtige valgobservationer og i det hele taget for udbredelsen og også nogle gange opretholdelsen af basale frihedsrettigheder for borgerne i primært de stater, der opstod efter Sovjetunionens sammenbrud.
Desuden gør organisationen fortsat en indsats for stabilisering og våbenkontrol, og OSCE fungerer tillige som forum for samarbejde om grænseoverskridende trusler.
Her vil jeg bl.a. nævne internetsikkerhed, narko og terrorbekæmpelse.
Dansk Folkeparti har ved tidligere lejligheder sagt, at vi ser positivt på organisationens arbejde.
Det er fortsat tilfældet, og jeg vil tillade mig sige, at vi ser konstruktionen af OSCE som et godt eksempel på internationalt samarbejde mellem suveræne lande og dermed også en form for modvægt til EU-samarbejdet, som konstant udvides i omfang og direkte overtager mere og mere kompetence fra medlemslandene.
Det er jo ikke tilfældet i denne sammenhæng.
Som nævnt sætter vi i Dansk Folkeparti pris på OSCE-samarbejdet, og derfor vil jeg endnu en gang benytte lejligheden til at takke ministeren for redegørelsen.
Jeppe Kofod (S), 2013-04-09:
Da vores ordfører desværre ikke kan være til stede i salen, har jeg lovet at læse talen op på ordførerens vegne.
Jeg vil starte med at takke for redegørelsen, som Socialdemokraterne mener giver et godt indblik i de sikkerhedspolitiske udfordringer, som ikke blot Danmark, men hele OSCE- regionen står over for i dag.
Fra socialdemokratisk side synes vi, at der er god grund til at være stolt af Danmarks indsats i OSCE.
Også – for at gå lidt tilbage – i kraft af det succesfulde EU-formandskab i første halvår af 2012, hvor vi satte os i spidsen for EU-samarbejdet i forhold til arbejdet i OSCE på vegne af EU.
Vi sætter særlig stor pris på indsatsen for mediefrihed, som den danske regering sammen med de øvrige EU-lande har gjort i 2012 inden for OSCE.
Derfor er det jo også beklageligt, at der for andet år i træk ikke har kunnet opnås enighed om at vedtage beslutninger inden for den menneskelige dimension på ministerrådsmødet i Dublin den 6.-7. december 2012.
Derfor mener vi, at vi må fortsætte med at kæmpe for at styrke menneskerettighederne og grundlaget for demokrati i nogle af de lande, hvor dette desværre halter.
Men som redegørelsen afspejler, står vi i dag over for voldsomme udfordringer på demokrati- og menneskerettighedsområdet, og der er betydelige uenigheder landene imellem, hvad den foregående ordfører også var inde på.
Vi vil selvfølgelig også meget gerne fremhæve vigtigheden af det styrkede samarbejde mellem OSCE og Afghanistan om bl.a. grænsekontrol, det synes vi er meget vigtigt.
Det er afgørende, at de kompetencer, der er i OSCE, bidrager til at stabilisere Centralasien og inddæmmer sikkerhedstrusler på tværs af landegrænser, herunder ikke mindst smugling af mennesker, af narkotika og våben.
Valgobservationerne er jo et kapitel for sig selv.
De udføres af OSCE's delegerede, og er et vigtigt redskab i den demokratiske maskine, og Socialdemokraterne ønsker fortsat at styrke samarbejdet mellem de to hovedaktører, ODIHR og OSCE's parlamentariske forsamling, og der er også meget rum for forbedring i det.
Det er uhensigtsmæssigt, at ODIHR og PA ikke har kunnet tale med én stemme i forbindelse med præsidentvalget i USA og parlamentsvalget i Armenien, og vi ser desuden med bekymring på forsøgene på at øge den politiske styring af valgobservationsarbejdet.
Valgobservationerne må og skal gennemføres ud fra objektive og neutrale kriterier, og det er det, vi må arbejde for at sikre, også her fra Folketingets side.
Tak for ordet.
Mette Reissmann (S), 2013-04-09:
Christiania har eksisteret i over 40 år.
Det er en helt unik konstruktion, og som københavner er jeg stolt af, at vi har et helt særligt lokalsamfund med plads til alternative livsstile.
Christianitterne må hellere end gerne bevare deres særlige måde at leve på, men det er sund fornuft, at de skal leve på samme vilkår som resten af danskerne, og at alle skal være lige for loven.
Derfor skal Christiania også leve op til de samme krav som resten af borgerne i vores land.
Herudover skal Christiania naturligvis være åbent og tilgængeligt for alle danskere.
For os Socialdemokrater er det afgørende, at det ikke kun bliver en lille privilegeret gruppe, der har adgang til området.
Med det lovforslag, vi behandler i dag, lægger vi op til at ophæve Christianialoven, så der ikke længere gælder særregler for en eksklusiv gruppe personer.
Fremover vil lovgivningens almindelige regler også gælde for christianitterne på Christiania på samme måde, som de gælder for borgerne i Valby og på Nørrebro.
Det vil betyde flere ting.
F.eks. kan den fredede vold på Christiania sælges til både private og offentlige aktører, under forudsætning af at de kan varetage opgaven i forhold til drift og vedligeholdelse.
Der skal heller ikke længere søges om særlig tilladelse efter Christianialoven til brug og opførelse af bygninger på Christiania.
Fremover skal man søge om tilladelse efter lovgivningens almindelige regler.
Baggrunden for, at vi i dag kan ophæve Christianialoven, er ændringen fra tilbage i 2004, som et bredt flertal her i Folketinget gav opbakning til.
Her besluttede man, at særloven senere skulle ophæves, og det sker nu, hvor Christiania og staten har indgået en aftale, der udvikler Christianiaområdet i samarbejde med Fonden Fristaden Christiania og andre relevante myndigheder.
Der er dermed et solidt grundlag for at ophæve loven.
Samtidig kan christianitterne fortsat udvikle deres samfund, men nu sker det bare på lige vilkår med resten af Danmark.
Socialdemokraterne støtter derfor lovforslaget.
Jeg vil gerne understrege over for hr. Karsten Lauritzen, at selvfølgelig skal reglerne overholdes, og det var ligesom også det, jeg gjorde meget klart i min ordførertale, nemlig at nu er det sådan, at der kommer til at være lighed for loven for alle, inklusive dem, der ønsker at bo på Christiania.
Når det så er sagt, skal byggesagerne jo håndteres – det er det, der er hele pointen med det her – og jeg har altså åbenbart bare en større tillid end hr. Karsten Lauritzen til, at de relevante myndigheder kan håndtere det.
Desuden er der jo i selve lejeaftalen lige præcis mulighed for at sanktionere på en sådan måde, at man kan ende med at både ophæve lejen og i øvrigt forfølge det med hensyn til almindelig skik, som der jo er i forhold til lejelovgivningen, nemlig at sætte lejerne ud, såfremt de ikke lever op til aftalen.
Villy Søvndal (SF), 2013-04-09:
Tak for, at det er et enigt Folketing, der bakker op om ændringsforslagene, som vi har førstebehandlet.
Hr. Søren Espersen sagde, at han havde prøvet, men han kunne ikke finde noget, der talte imod.
Det er også en god og varm tilslutning.
For det første vil jeg om ændringsforslag til lov om Institut for Menneskerettigheder sige, at det efter vores opfattelse vil give et godt grundlag for instituttets rolle som national menneskerettighedsinstitution, også i forhold til Grønland.
Det er helt i tråd med Grønlands landsstyres beslutning om, at lov om Institut for Menneskerettigheder også sættes i kraft i Grønland.
Det vil sikre, at instituttet også fremover vil levere et solidt og vigtigt stykke arbejde med en udvidet forankring i Grønlands landsstyre.
Det er et arbejde, som med værdifuld aktivitet bidrager til at opnå målsætningen om, at Danmark til enhver tid efterlever sine internationale forpligtelser, og som bidrager til aktivt at fremme demokrati og menneskerettigheder herhjemme såvel som internationalt.
Det er jo rigtigt, som nogle af ordførerne påpegede, at den her regering har gjort det til en rød tråd i sin politik at sikre, at menneskerettigheder er meget højt placeret i alle de beslutninger, vi tager.
Det er håbet, at instituttets betydningsfulde internationale arbejde også vil blive styrket med den nye platform, som lovforslaget bibringer.
Det skaber en ramme for et tæt samarbejde mellem på den ene side instituttets forskere og på den anden side analytikere, politikere og embedsmænd og praktikere på tværs af rigsfællesskabet.
Samtidig styrker lovforslaget instituttets uafhængighed i forhold til udfærdigelse af redegørelser og udredninger.
Hvad angår det andet ændringsforslag til lov om Dansk Institut for Internationale Studier, får vi nu sikret, at Udviklingspolitisk Råd kan overtage den nedlagte Styrelse for Internationalt Udviklingssamarbejdes kompetence til at udpege medlemmer til DIIS' bestyrelse.
Jeg er glad for, at det er et enigt Folketing, der står bag det her lovforslag.
Karsten Lauritzen (V), 2013-04-09:
Jeg læser nu i lovforslaget, og på side 3 i bemærkningerne til lovforslaget står der: »Ifølge en opgørelse pr. 15. januar 2013 var der ca. 45 større og mindre sager om ulovligt byggeri mv. efter christianialoven.
Hvis loven ophæves, bortfalder disse sager den dag, loven træder i kraft, således at de ikke længere kan forfølges administrativt efter christianialoven.
Kan ordføreren ikke se, at der er et dilemma her, hvor man forfordeler christianitterne på et uretfærdigt grundlag?
Mette Reissmann (S), 2013-04-09:
Først vil jeg sige, at der sondres mellem de her forskellige byggesager, der verserer i øjeblikket, altså om det er før eller efter selve overdragelsesdatoen.
Grunden til, at jeg over for Venstres ordfører må præcisere det, er jo, at det afhænger af, om vi taler om de indgåede lejeaftaler mellem staten og Fonden Fristaden Christiania, eller om der er nogle andre ting.
Men jeg er da enig med Venstres ordfører i, at der jo er nogle ting, som naturligvis skal bringes i orden, herunder også de byggesager, der verserer nu.
Med hensyn til Københavns Kommunes bekymring for, hvorvidt det sker, både tidsnok og i øvrigt også inden for den gældende regulering på det her område, kan jeg ikke andet end stå her og så betrygge Københavns Kommune og i øvrigt også hr. Karsten Lauritzen med, såfremt han fortsat er bekymret, at det antal sager, som der er tale om, jo allerede er inde i en proces.
Så her er der jo altså tale om en normalisering af en tilstand, som både Venstre, Socialdemokraterne og en del andre partier har ønsket, og i den sammenhæng kan jeg ikke andet end være rolig ved det, som i øvrigt vedtages i dag.
Villy Søvndal (SF), 2013-04-09:
Jeg vil gerne indlede med at takke ordførerne for deres bemærkninger og spørgsmål.
Det er rart at se, at der fortsat er stor interesse for OSCE, og at der er bred opbakning til Danmarks arbejde i organisationen.
OSCE er med sine 57 deltagende stater et unikt forum til at diskutere et bredt spektrum af demokratiske, menneskeretlige, sikkerhedspolitiske udfordringer i Europa.
Det betyder også, at man kan aflæse de forskellige landes prioriteringer meget klart i de drøftelser og forhandlinger, der finder sted.
I 2012 var arbejdet i OSCE fortsat præget af uenighed mellem deltagerstaterne om, hvor meget vægt OSCE skal lægge på arbejdet med menneskerettigheder og demokrati.
Det er jo spørgsmål, der for Danmark står helt centralt.
Det kom bl.a. til udtryk på ministerrådsmødet i Dublin, hvor jeg selv deltog, og jeg vil godt kvittere for, at også Venstres ordfører og De Konservatives ordfører og andre havde bemærket, at vi talte i meget klar tekst.
De vanskeligste forhandlinger på ministerrådsmødet var netop på menneskerettighedsområdet, hvor der ikke blev opnået enighed om nye beslutninger.
Der blev heller ikke vedtaget beslutninger inden for samarbejdets politisk-militære dimension i Dublin.
Fru Lene Espersen var inde på, at det er rigtig ærgerligt, at Rusland blokerer lige præcis på det punkt.
Det er imidlertid værd at hæfte sig ved, at der heller ikke skete en tilbagerulning af tidligere indgåede forpligtelser.
Fra dansk side finder vi det afgørende at opretholde presset for, at alle OSCE-lande respekterer og efterlever deres OSCE-forpligtelser.
Der er især behov for at presse på for, at en række østeuropæiske lande overholder forpligtelserne inden for menneskerettigheder og demokratiske valg.
Konkret og løbende opfølgning på forpligtelser er derfor en af Danmarks mærkesager.
En anden dansk prioritet i OSCE er feltmissionerne.
2012 var præget af en høj grad af aktivitet i organisationens feltarbejde, som i de senere år gradvis har flyttet sig fra det nu mere stabile Balkan mod fortrinsvis Centralasien.
På valgobservatørområdet var OSCE via Kontor for Demokratiske Institutioner og Menneskerettigheder også meget aktiv i 2012.
OSCE får meget international anerkendelse for sine valgobservationer.
Jeg vil også godt benytte lejligheden til at rose Folketinget for at deltage i valgobservationerne.
Jeg er helt enig i den vurdering, at det både er nyttigt i sig selv, og at det skaber bindende kontakter, og derfor er det meget vigtigt, at vi fra dansk side støtter aktivt op om disse valgmissioner.
Folketingets OSCE-parlamentarikere gør også en stor indsats, og jeg vil godt kvittere for deres arbejde i forhold til OSCE – ikke mindst som sagt den meget aktive deltagelse i valgobservationerne.
Jeg håber, at vi kan fastholde den fælles interesse for det, der foregår.
Det er rigtigt, som det er sagt: Det er et stille organ, der sjældent rydder forsider.
Men til gengæld er det et unikt forum for at få talt temaer igennem, der selvfølgelig skiller os, og som danner skillelinjer i verden.
I forhold til det er det helt afgørende, at vi ikke desto mindre har et mødested, hvor der er dialog.
Karsten Lauritzen (V), 2013-04-09:
Jeg skal bare høre Socialdemokraternes ordfører om noget.
Ordføreren har jo tidligere siddet i Borgerrepræsentationen i Københavns Kommune, og man skriver i høringssvaret fra Københavns Kommune, som jeg kan se dog ikke er politisk behandlet, at man sådan set bakker op om tanken – det gør vi også i Venstre – men at man er lidt bekymret for, om de verserende sager, der er, nu bliver afsluttet.
Man er, tror jeg, lidt bange for i Københavns Kommune, at man så at sige bare ender med at have aben, for det er jo ikke en let situation.
Kan fru Mette Reissmann ikke forstå, at Københavns Kommune er bekymret for at stå med det her problem alene, og synes fru Mette Reissmann ikke, at det ville være rigtigst, som Københavns Kommune også påpeger, at man fik gjort de sager, der er, færdige, før vi ophæver Christianialoven og de særbestemmelser og de sanktionsmuligheder, som loven giver mulighed for at staten kan pålægge fristaden Christiania.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-04-09:
Men jeg bliver simpelt hen nødt til at sige, at det ikke er i orden herinde at lægge andre ordførere noget i munden.
Jeg har ikke fået et spørgsmål om ministre eller besvaret det, så det skal vi altså lige have på det rene.
Men jeg er jo helt enig med ministeren i, at det her handler om meget mere, og det er også derfor, at vi kunne få alle Folketingets partier til at stå bag den her forespørgselsdebat, og i mit eget indlæg fyldte det også kun en linje ud af den relativt lange tale.
Men når Konservatives ordfører – og undskyld, at jeg inddrager ministeren i det her – ikke vil give et klart svar på, hvordan partiet historisk har forholdt sig til de her forandringer, må jeg bede ministeren, som jo er meget historiekyndig, om hjælp, og også minde om Viggo Hørups ord om, at der altid vil være et højre og venstre, og der vil altid være nogle, der vil frem, og nogle, der vil holde igen eller tilbage – sådan er det, resten er modesager.
Så må jeg også sige, at jeg ønsker, at ministeren kan sige, at det ikke har været De Konservative, der har trukket læsset i forhold til at få moderniseret og få sat valgretsalderen ned fra 30 år.
Margrethe Vestager (RV), 2013-04-09:
Ja, jeg mener, der er noget, vi kan gøre.
Som sagt har jeg skrevet til landets borgmestre for at opfordre dem til at gribe de her anbefalinger.
For det andet har vi skrevet til en række forskellige aktører for at spørge dem om, hvad de kunne tænke sig vi kunne gøre.
Det er også for at få et koordineret overblik over, hvad der egentlig kommer til at ske, sådan at vi kan følge med i det.
Som sagt handler det med lovændringen, som Folketinget vedtog i december, om at gøre det muligt at brevstemme derude, hvor de unge er, og det, som vi arbejder på i øjeblikket, er at lave et – hvad skal man kalde det? – kodeks for ungdomsorganisationernes adgang til uddannelsesinstitutioner, for det er jo også vigtigt, at nogle af de unge, som faktisk ikke kun interesserer sig for politik, men som brænder for politik, kan komme ud og præsentere det.
Og der viser undersøgelserne i Valgretskommissionens betænkning jo meget klart, at der desværre er nogle, som lukker døren for den politiske debat, fordi de er bange for den.
Leif Mikkelsen (LA), 2013-04-09:
Det er der, vi skal have vakt diskussionen og samtalen, som vel egentlig starter i familien hjemme ved køkkenbordet.
Jeg forstår også ministeren derhen, at man har vakt borgmester- og andre initiativer i den retning, det er det, der sådan er signalet herfra.
Margrethe Vestager (RV), 2013-04-09:
Det er jeg fuldstændig enig i.
Det er ikke vores diskussion, som får unge til at stemme.
Det er dem selv.
Der handles ud fra den diskussion, der får unge til at stemme, og det er jo især, når man rejser sig fra køkkenbordet og tager de unge med hen til afstemningen, at man gør forskellen.
Det viser sig også, og jeg ved ikke, om det er overraskende for nogen, at unge især stemmer, hvis deres mor stemmer.
Der er sikkert også andre felter, hvor det gør sig gældende, at morens eksempel er bedre end farens, det skal jeg ikke forlænge debatten med, men det er i hvert fald den konkrete handling.
Jeg tror, der er mange her, som tager deres børn i hånden, når det er valgdag, for at de kan være med og opleve, hvad det vil sige at stemme, fordi det er ved det personlige eksempel, at man flytter noget.
Så jo flere, der flytter noget, jo bedre.
Derfor kan vi jo også selv, når vi taler med vores partisekretærer og ledere rundtomkring, få det til at rulle og få dem til at handle og række ud, fordi det netop er en fælles bestræbelse, der skal til, og ikke noget, man kan styre med gode ord fra en talerstol.
Mike Legarth (KF), 2013-04-09:
Jeg vil gerne takke ministeren for refleksionerne over de anbefalinger, der er givet – ikke mindst fra Det Konservative Folkepartis side – til, hvordan vi kan styrke den unge generations tilgang til demokratiet, og over kommissionens øvrige betragtninger og anbefalinger til, hvordan vi skal iværksætte det, hvilke tiltag der skal til osv.
Det synes jeg også at der var en stor og bred forståelse i Folketingssalen for.
Men der var en ting, der skurrede i mine ører, og som også har præget lidt af debatten, nemlig at Socialistisk Folkepartis ordfører og Enhedslistens ordfører ønsker at nedsætte valgretsalderen til 16 år.
Vil ministeren kunne støtte det?
Margrethe Vestager (RV), 2013-04-09:
Det skurrer ikke i mine ører.
Jeg synes da, det er fuldstændig i orden, at man har den holdning, at valgretsalderen skal være lavere, end den er i dag.
Det er jo med omhu, at bestræbelsen har været, at debatten i dag ikke skulle handle om valgretsalder, for så ville vi med samme deles i to forskellige holdninger, og vi ville ikke flytte noget inden for en overskuelig tidshorisont.
Mike Legarth (KF), 2013-04-09:
Det sidste er jeg sådan set enig i, og det var også derfor, jeg lagde vægt på anerkendelsen og rosen og på det, der er et flertal for i salen.
Men enhver politisk debat skal også forholde sig til knasten og tidslen, at her var det, synes jeg, at sænke valgretsalderen til 16 år.
Det har jeg så nu hørt ministerens svar på, nemlig at hun ikke synes, det er et problem – i hvert fald ikke sådan lige åbenlyst – hvis valgretsalderen bliver sænket til 16 år, hvilket jeg jo synes.
Men i tillæg mener de to samme ordførere fra henholdsvis Socialistisk Folkeparti og Enhedslisten også, at man skal kunne blive minister som 16-årig.
Jeg måtte knibe mig i armen, for mener de virkelig det?
Ja, det gør de.
Det bekræftede de efterfølgende.
Jeg vil bare høre: Har ministeren så i den sammenhæng den samme opfattelse?
Synes ministeren godt, at man kan være minister som 16-årig i det danske Folketing?
Margrethe Vestager (RV), 2013-04-09:
Man skal jo ikke være valgt til Folketinget for at være minister.
Men jeg vil da sige, at jeg ikke selv har planer om at udnævne ministre, der er under 18 år.
Endelig vil jeg sige, at jeg faktisk ikke vil tages til indtægt for hverken det ene eller det andet synspunkt, for så vidt angår valgretsalder.
Jeg synes, der både er ting, der taler for at sætte valgretsalderen ned, og ting, der taler for at fastholde den der, hvor den er.
Jeg synes, det er i orden, at man kan have en åben diskussion om, hvad der vil være det bedste for vores demokrati, for der er mange 16-årige, som har en glødende interesse for politik, og som ved meget om det.
Der er sikkert også 16-årige, som gerne vil være fri for at skulle tage stilling, selv om de har en glødende interesse for politik.
Jeg tror, der er mange forskellige hensyn at tage, herunder et af de hensyn, der er blevet nævnt i dag, nemlig sammenhængen mellem myndighedsalder og valgretsalder.
Jeg har ikke selv taget stilling til, om valgretsalderen skal ændres, for jeg synes, at der både er ting, der taler for, og ting, der taler imod.
Men der er en ting, som jeg er fuldstændig overbevist om, og det er, at vi kan gøre noget, at vi kan handle, for at flere unge bruger den valgret, de faktisk har.
Det synes jeg ville være godt for vores demokrati.
Det må ligesom stå for sig selv.
Under alle omstændigheder synes jeg ikke, det var et læs at trække at sørge for, at valgretsalderen blev sat ned fra de 30 år, fordi for dem, der har kæmpet for det, har det været en stor kamp og en god kamp, og – tror jeg – rigtigt.
Jeg synes i hvert fald, at valgretsalderen, som den er på de 18 år, er det absolutte maksimum, når man ser på, hvad man i øvrigt skal tage stilling til i et demokrati som vores.
Men den historiske diskussion er jeg fuldstændig sikker på kan fortsætte – om ikke under en forespørgsel, så sådan ved kaffeautomaten.