Mike Legarth (KF), 2012-12-18:
Tak, formand.
Det er åbenbart en hemmelighed for regeringen, at dansk økonomi fortsat befinder sig i en svær situation.
Men det er det ikke for mig, og det er det ikke for Det Konservative Folkeparti.
Jeg hører næsten hver dag fra håndværkere og andre små selvstændige, at det er mere end vanskeligt at få enderne til at nå sammen.
Det gør sig gældende, også for større virksomheder.
Vi hører alle sammen om fyringer, og vi hører om fyringer, der er undervejs, fordi vores erhvervsliv befinder sig i en historisk vanskelig situation.
Der er ikke noget nyt i de meldinger.
Vi har hørt om det i lang tid, faktisk i flere år.
Derfor er vi måske også ved at blive immune over for alle historierne om folk, der bliver fyret.
Og netop det er mere end noget andet farligt. For bag alle historierne gemmer der sig jo mennesker, som pludselig bringes i en situation, der både er ubehagelig for den enkelte og for familierne, en situation, der kan have meget store menneskelige konsekvenser.
Det må vi ikke glemme.
Vi befinder os i en historisk økonomisk krise, og det er ikke et isoleret dansk fænomen.
Den kendsgerning, at vi ikke er alene, men blot er en del af det sammen med mange andre lande, der lider under samme økonomisk vanskelige vilkår, må ikke få os til at drage den konklusion, at vi så ikke kan gøre noget.
For det kan vi, og det skal vi.
Vi har en forpligtelse til at gøre, hvad der står i vores magt for igen at skabe fremgang, optimisme og tro på fremtiden.
Hvad er det, der skal til for at skabe grundlaget for fornyet fremgang?
Helt overordnet kræver det en erkendelse af, at fremgangen først som sidst skabes i det private erhvervsliv, at fremgangen først som sidst skabes i de mange private virksomheder, især i de små og mellemstore virksomheder, som Danmark har så mange af.
Det er her, grundlaget for en sund økonomi skabes.
Det er her, grundlaget for arbejdspladser skabes.
En finanslov skal derfor også måles på, om den gør det lettere eller sværere at drive sin forretning eller sin virksomhed, om den gør det lettere eller sværere at skabe arbejdspladser.
Gør den det sværere, er den dumpet, gør den det lettere, er den bestået.
Under min tale ved førstebehandlingen af regeringens finanslovforslag gjorde jeg det klart, at det indeholdt en lang række ting, der trak i den forkerte retning.
Med sit finanslovforslag ville regeringen simpelt hen trække en retning, der ville komme til at koste arbejdspladser alene af den grund, at der på ingen måde var det helt nødvendige og afgørende fokus på virksomhedernes vilkår.
Jeg må desværre her på dagen, hvor det endelige finanslovforslag skal vedtages, konstatere, at der ikke er sket noget, der sådan for alvor har ændret det billede.
Regeringens finanslov skal stadig skabe rammer, der skal sikre vækst og arbejdspladser, og det gør den ikke, og det er stærkt beklageligt.
Det er stærkt beklageligt, at regeringen ikke har haft den nødvendige vilje til at skabe fornyet fremgang, håb og optimisme.
Og det er jo ellers ikke, fordi der ikke er behov for at gøre noget.
De økonomiske nøgletal, vi bliver præsenteret for, og som kom i sidste uge, taler deres tydelige sprog.
Til gengæld vil der være flere arbejdsløse.
Og hvad er regeringens svar på det?
Det er en finanslov, der hverken skaber vækst eller arbejdspladser nok.
I en økonomisk situation som den, vi står midt i, er det mange ting at gøre.
Nogle af tingene har et kort sigte, der skal forbedre tingene nu og her, og nogle ting har et længere sigte, som også over tid skal skabe et stærkt og solidt fundament under vores økonomi.
Fra konservativ side har vores overordnede mål med finansloven været at gøre en forskel, både nu og her og på længere sigt.
For at skabe arbejdspladser nu og her, har vi eksempel foreslået at forbedre og udvide den såkaldte boligjobordning, som VK-regeringen indførte for nogle år siden.
Det er en ordning, som den nuværende regering fjerner med næste års finanslov.
En forbedret og udvidet boligjobordning ville være med til at skabe arbejdspladser og samtidig være med til at aflaste mange familier i hverdagen.
Virkeligheden er nemlig den, at prognoserne for byggeriet er foruroligende, og at vi risikerer at miste store dele af den her branche, som rammes hårdt.
Det vil i sidste ende få en meget stor indflydelse på vores samlede nationaløkonomi.
Men det er naturligvis ikke kun byggebranchen og dens ansatte, der vil få glæde af en ny boligjobordning.
Det vil en masse familier også, fordi det vil kunne lette deres hverdag i et meget stort omfang.
Hvis man eksempelvis skal have bygget om eller bygget til, vil det blive billigere, og det vil det også blive, hvis man vil have hjælp til eksempelvis rengøring i en travl hverdag.
Vi har et ønske om, at der sættes en stopper for grænsehandelen, så omsætningen og dermed arbejdspladserne kommer tilbage til Danmark, og her har vi også et forslag, der gør, at afgifterne på lokkevarer som øl og sodavand i Danmark sættes ned til tysk niveau.
Det koster 615 mio. kr., og det vil være en af de bedste investeringer, vi overhovedet kunne gøre os.
Med andre ord skal danske øl og sodavand ikke sælges billigere i Tyskland.
Der er ingen tvivl om, at det er de danske høje afgifter, der har fået grænsehandelen til at eksplodere.
Dermed går danske forretninger glip af en handel af størrelsesordenen 15 mia. kr. om året.
Hvad der er lige så slemt, er, at grænsehandelen vurderes til at koste op mod 10.000 arbejdspladser om året.
De job skal vi have hjem igen.
Derfor er en afgiftsnedsættelse på øl og sodavand til tysk niveau den mest effektive måde, når det handler om at dæmme op for grænsehandelen og gøre det lige så attraktivt at handle på de hjemlige breddegrader.
I dag forekommer det hovedløst, at danske producenter kører deres varer ud af landet, hvorefter danskerne kører samme tur og henter øl, sodavand og andre dagligvarer med hjem igen.
Ønsket om jobskabelse er også baggrunden for vores forslag om at annullere den reklameafgift, som regeringen har besluttet at indføre, en afgift, der vil koste danske arbejdspladser, de arbejdspladser, som vi har så hårdt brug for.
Endelig vil jeg også nævne vores forslag om afskaffelse af arveafgiften.
Den er et udtryk for en af de helt åbenlyse skævheder, der stadig eksisterer i det danske skattesystem.
Arveafgiften er ikke andet end en ekstraskat på allerede beskattede penge.
Når det gælder det sidste, den sunde og holdbare økonomi, indeholder vores finanslovforslag en række reformer, der skal være med til at tilvejebringe netop det.
Jeg tænker her bl.a. på vores forslag til en reform af kontanthjælpsområdet og SU-området.
Reformer er helt nødvendige, hvis vi skal skabe grundlaget for en langsigtet holdbarhed i økonomien.
Det er ikke længere nok blot at dreje på nogle små håndtag.
Der skal andet og mere til.
Og her er vi Konservative klare i mælet og klar til at tage fat, og det viser vores finansieringsforslag også.
Her til slut vil jeg så vende tilbage til det, jeg indledte min tale med, nemlig: Om regeringen med deres finanslov har gjort det lettere eller sværere at drive virksomhed og dermed skabe de job, vi har så hårdt brug for, så vi kan sikre danskerne en større tryghed i deres hverdag.
Det er nemlig det, der afgør, om den er dumpet eller bestået.
Finanslovaftalen mellem regeringen og Enhedslisten tager ikke fat på det altoverskyggende problem, nemlig udfordringen for Danmark lige nu med at bekæmpe ledigheden og skabe flere job.
Finansloven løser ikke de grundlæggende problemer i dansk økonomi.
Flere danskere kan se frem til at miste deres job de næste år.
Det burde regeringen have gjort noget ved sammen med os og andre borgerlige partier.
Vi skal skabe fornyet håb og flere arbejdspladser i danske virksomheder, og det kræver reformer og tiltag, der sænker virksomhedernes omkostninger og begrænser bureaukratiet.
Regeringen gør kun tingene værre på det hårdt pressede arbejdsmarked.
Den forsøger at omgå den strengt nødvendige dagpengereform med små krumspring som akutpakke og uddannelsespusterum, der i værste fald forlænger ledighedsperioden og i bedste fald ingen forskel gør ud over at sende en dyr regning videre til skatteyderne.
I stedet burde regeringen arbejde for at skabe nye, reelle, varige job i danske virksomheder.
Det er godt, at fedt- og sukkerafgiften, den forhøjelse, der var tiltænkt, nu fjernes sammen med den forøgede beskatning af danskerne, der arbejder i udlandet.
Nu er det heldigvis taget af bordet, men finansieringen via højere skatter er helt skæv.
Vi har en regering, der sammen med Enhedslisten hævede skatterne i sidste års finanslov.
Så sænkede regeringen skatterne sammen med os i foråret, og nu hæver regeringen sammen med Enhedslisten indkomstskatten igen.
Det er en helt uholdbar slingrekurs i skattepolitikken.
Det er fantasiløst altid kun at tænke i nye skatter og afgifter i et land med verdens største offentlige sektor, og det må være muligt at finde besparelser i de offentlige udgifter og sænke skatterne.
Når alt dette lægges sammen, kan bundlinjen derfor kun være den, at regeringen er dumpet.