Nick Hækkerup (S), 2012-01-20:
Også det synspunkt er det svært på det overordnede plan ikke at være enig i.
På den anden side bliver man bare nødt til også at tænke skridtet videre og spørge: Hvad er så konsekvensen, hvis vi siger, at vi skal forhandle med terrorister for at sikre, at de gidsler, som måtte være taget ved Somalia, bliver frigivet?
Ja, det vil givetvis føre til, at prisen vil stige ganske betragteligt, og at forløbene vil blive ganske anderledes komplicerede.
Jeg tror, vores indsats i forhold til pirateri skal gå på de to ben, som den øvrige udenrigspolitiske indsats går på, nemlig at vi dels bekæmper pirateri, som vi gør i øjeblikket, dels – som både udenrigsministeren og jeg sagde i vores taler – er med til at opbygge den østafrikanske sikkerhed, altså er med til at sætte regionen i stand til selv at tage vare på deres statsopbygning og på deres egen sikkerhed.
Det er kompliceret, og det ligger også – for at vende tilbage til spørgsmålet fra før – på det her spektrum mellem den egentlig militære og den egentlig civile humanitære indsats, men det er den vej, som er den rigtige at gå for os.
2011 har været et aktivt år for det danske forsvar.
Først og fremmest synes jeg også, der er grund til herfra at sige tak til vores danske soldater for den indsats, som de har ydet.
Som også udenrigsministeren har nævnt, er det centrale budskab i regeringens sikkerhedspolitiske redegørelse fra 2011, at et aktivt engagement i verdens brændpunkter og forpligtende internationale samarbejdsaktiviteter er i Danmarks sikkerhedspolitiske interesse.
Aktivt engagement og samarbejde kan ikke lade sig gøre uden vores mænd og kvinder i uniform.
Helmandprovinsen i Afghanistan, Balkan, Libyen og havet ud for Somalias kyst er blot nogle af de steder, hvor vores soldater udfører de beslutninger, som vi træffer her i Folketingssalen.
Vi ser soldater, der kommer hjem med ar på krop og sjæl.
Vi ser soldater, der betaler den allerhøjeste pris.
Vores soldater udfører et job for andres skyld med risiko for eget liv og helbred.
Vi må også huske på, når vi snakker om, hvordan vores soldater kommer hjem, at rigtig, rigtig mange af vores soldater kommer styrkede hjem, fordi de har set, at deres indsats nytter.
I 2011 har det danske forsvar været engageret i skarpe missioner i Afghanistan, i Libyen og ud for Afrikas Horn.
Det er store og komplicerede operationer, særlig for et land af Danmarks størrelse.
Hvis man nu på Borgens lange gange hører et ekko af Hørup, der spørger, om det nytter, kan jeg ganske klart svare: Dansk forsvars store engagement nytter.
Selv om udfordringerne i Afghanistan har været store, har vores tilstedeværelse gjort en positiv forskel, først og fremmest fordi Afghanistan ikke længere er en sikker havn for al-Qaeda.
Det er godt for verdens og dansk sikkerhed.
Hertil kommer så, at levevilkårene for den almindelige afghaner på flere områder er forbedret.
Piger er kommet i skole, adgangen til lægehjælp er blevet forbedret, og børnedødeligheden er faldet markant.
I dag overdrager vi stadig mere ansvar til de afghanske sikkerhedsstyrker, så afghanerne selv kan tage vare på sikkerheden fra 2015.
I Libyen har forsvarets intensive indsats bidraget til at beskytte den libyske civilbefolkning.
Uden robust handling ville tusindvis være omkommet i Benghazi, Misrata og andre libyske byer.
Nu står Libyen over for en ny begyndelse, og den libyske befolkning kan nu for første gang bestemme over deres egen fremtid.
Ud for Afrikas Horn har Absalons og Esbern Snares jagt på pirater bidraget til at vende udviklingen i antallet af kaprede skibe.
Som søfartsnation ved vi kun alt for godt, hvilke personlige og økonomiske konsekvenser piraternes uvæsen kan føre med sig.
Der er derfor grund til at glæde sig over antallet af skibe, der er blevet kapret ud for Afrikas Horn.
På trods af et konstant aktivitetsniveau fra piraternes side er tallet blevet halveret fra 2010 til 2011.
Det giver måske præcis anledning til at adressere det spørgsmål, som hr. Søren Espersen rejste, nemlig om man burde overveje ikke alene at have søværnet og flyvevåbnet på stedet, men også lade hæren være til stede.
Jeg forstod det sådan, at der skulle være aktive soldater på de danske skibe til at sikre, at hvis der kom piratangreb på det enkelte skib, kunne man simpelt hen forsvare sig på stedet.
Lad mig starte med at sige, at det gode ved forslaget er, at der ikke er tale om, at det skulle være lejesoldatagtigt, altså at skibene skulle kunne købe sig til, at det danske forsvar befandt sig på skibene – det ville, som jeg hørte forslaget, være umuligt at forestille sig – men at det skulle være en indsats, vi gjorde på vores skibe, fordi vi er en søfartsnation.
Overvejelsen har været rejst.
Jeg tror i virkeligheden, at vi er bedre tjent med at være en del af den overordnede indsats ved f.eks. at deltage i konvojsejlads osv. og sikre skibene på den måde frem for at sikre de enkelte skibe.
Det hænger også sammen med den grundlæggende tanke om, at vi som en lille nation har interesse i den solidaritet, der ligger i at være fælles med andre nationer om at løse problemet frem for at fokusere på at løse vores egne problemer med de nationale danske skibe.
Derfor synes jeg og regeringen, at det er bedre, at vi fortsætter ad det spor, der er lagt, nemlig den overordnede, generelle indsats i forhold til piratbekæmpelse sammen med nære allierede.
Jeg tror, at det, bl.a. på grund af de eksempler, jeg har nævnt, er oplagt, at et lille land som Danmark ikke kan gemme sig for verden.
Spørgsmålet er ikke, om vi møder verden, men hvordan vi møder den.
Danmark skal møde verden med vilje til at bidrage til løsninger på de fælles globale udfordringer, også når det kræver skarpe indsatser fra forsvaret.
Vi skal stå skulder ved skulder med vores allierede.
Vores engagement i skarpe indsatser har ført en række juridiske og politiske udfordringer med sig.
Det gælder ikke mindst spørgsmålet om tilbageholdte i Afghanistan og tidligere i Irak, som har haft stor bevågenhed fra politisk hold og fra medierne.
Jeg ser frem til den kommende nedsættelse af undersøgelseskommissionen, der bl.a. skal belyse mulige problemer med Danmarks overholdelse af internationale konventioner i forbindelse med krigsførelsen i Irak og Afghanistan.
Uden på nogen måde at ville forsøge at foregribe undersøgelseskommissionens arbejde vil jeg gerne fremhæve den nuværende regerings udgangspunkt, når det kommer til overholdelse af menneskerettighederne.
Danmark og danske styrker skal selvfølgelig overholde de folkeretlige forpligtelser, vi er bundet af.
Det gælder også i forhold til tilbageholdte, og det er jeg overbevist om at der bred enighed om her i salen.
Ud over de skarpe indsatser er det, som også udenrigsministeren har været inde på, regeringens klare ønske, at dansk forsvar i fremtiden skal være endnu mere engageret i de forebyggende indsatser.
Kun ved vedvarende kapacitetsopbygning kan vi sikre varige løsninger til gavn for Danmark, for vores allierede og for de lande, som vi opererer i.
Forebyggelse er som bekendt altid billigere og bedre end behandling.
Det betyder dog ingenlunde, at Danmark og det danske forsvar ikke i fremtiden skal være med i den skarpe ende af de fredsstøttende operationer, men vi skal i fremtiden bruge flere kræfter på forebyggende sikkerhedspolitik.
Et godt eksempel på forsvarets forebyggende arbejde er vores kapacitetsopbygning i Østafrika.
Her yder vi sammen med de øvrige nordiske lande støtte til opbygningen af de østafrikanske reaktionsstyrker.
Det gør vi med et ønske om, at regionen i højere grad end i dag bliver i stand til at håndtere egne sikkerhedsudfordringer.
Vi skal kort sagt hjælpe landene til, at de på længere sigt ikke har brug for, at vi er der på det sikkerhedspolitiske område.
Regeringen vil styrke forsvarets evne til at uddanne og træne lokale sikkerhedsstyrker og bistå med sikkerhedssektorreformer i udviklingslandene.
Det, der gennemsyrer hele vores internationale engagement, er en betydelig større grad af samtænkning.
Vi skal i højere grad og tidligst muligt samtænke de civile, diplomatiske, udviklingsmæssige, økonomiske og militære værktøjer, når vi agerer på den internationale bane.
Det østafrikanske program er samtænkt, og det bliver vores kommende Afghanistanplan helt givet også.
Så får vi størst mulig effekt af de indsatser, vi gør, og så får skatteyderne også mest for pengene, og det er godt for Danmark.
Indsatsen i den tredje verden er hverken let eller uden risici – det synes jeg vi skal være helt klar over.
Der er korruption, der er problemer med respekt for menneskerettighederne og de universelle værdier, som vi her i Danmark tager for givet.
Men det betyder ikke, at vi skal overlade landene til sig selv.
En aktivistisk og ansvarlig udenrigs- og sikkerhedspolitik vil jo netop sørge for at sigte mod at påvirke verden, hvor der er mulighed for det.
Derfor skal Danmark og dansk forsvar også være engageret i kapacitetsopbygningsprojekter som i det østlige Afrika.
Vi glemmer ikke, at det er nødvendigt at holde fanen højt, når det gælder vores værdier, tværtimod.
Vi gør en indsats for at opbygge kapaciteter og påvirke holdninger gennem vores samarbejde.
Det danske engagement i verdens brændpunkter må have rod i et forpligtende internationalt samarbejde, ikke blot fordi vi som et lille land har en interesse i det, men også fordi det er sådan, vi ønsker, at vores sikkerhedsudfordringer skal håndteres i et internationalt samarbejde.
Der synes jeg det er glædeligt at bemærke, at Sikkerhedsrådet i marts sidste år med ganske kort varsel kunne vedtage en robust resolution, der gav mulighed for at beskytte civilbefolkningen i Libyen.
Det viser det handlekraftige og det ansvarlige FN, der er så vigtig for det globale samarbejde.
Der er også grund til at fremhæve det arbejde, der blev gjort i forsvaret og her i salen, som betød, at Danmark kunne stille op som et af de første lande.
Som udenrigsministeren nævnte, vil regeringen styrke Danmarks engagement i FN, bl.a. gennem prioritering af deltagelse i mere traditionelle fredsbevarende missioner.
I den forbindelse er det vigtigt, at forsvaret engagerer sig bredt i FN's arbejde for international fred og sikkerhed.
Forebyggende arbejde gennem kapacitetsopbygning og sikkerhedsektorreformer vil udgøre en væsentlig del.
Det transatlantiske samarbejde i NATO er af afgørende betydning.
Vores operationer i Afghanistan, i Libyen og ud for Afrikas Horn og i Kosova har alle været underlagt NATO-kommando.
Operationen i Libyen demonstrerede med al ønskelig tydelighed, at NATO er den eneste alliance, der effektivt kunne beskytte den libyske civilbefolkning.
NATO har igennem det seneste år været igennem en omfattende reformproces, som også Danmark har støttet aktivt.
I 2012 venter NATO-topmødet i Chicago i maj.
Her vil vi arbejde for og støtte den fortsatte transaktion i Afghanistan og et varigt partnerskab med den afghanske regering.
Vi vil også arbejde for NATO's Smart Defence Initiative.
Det kommer til at udmønte sig i nogle konkrete resultater, så det ikke bare er snak, men også bliver til noget.
For Danmark som for det internationale samfund er det afgørende, at de internationale organisationer fungerer effektivt.
Den internationale gældskrise, der gennem 2011 har redet flere europæiske lande som en mare, tydeliggør dette.
Ad den vej vil regeringen udforske mulighederne for tættere forsvarspolitisk samarbejde på tværs af landegrænser, både i form af fælles indkøb, træning og vedligeholdelse og også igennem bedre og mere bevidst international arbejdsdeling og fællesejede kapaciteter.
Vi vil gå fordomsfrit ind i en dialog med vores allierede og nære samarbejdspartnere.
Det er ikke naturgivent, at alle nationer skal besidde hele spektret af militære kapaciteter; det er der i øvrigt ikke mange lande der gør eller har kunnet. Hvor vi kan skabe merværdi med samarbejde, skal vi søge samarbejde.
Som udenrigsministeren nævnte, ønsker vi et tættere forhold til vores nordiske naboer.
Jeg ser et stort potentiale i et øget forsvarspolitisk samarbejde.
Jeg vil bruge det danske formandskab for det nordiske forsvarssamarbejde i 2012 til at styrke samarbejdet, både i forhold til materielle investeringer, i forhold til træning, i forhold til uddannelse og også i forhold til vores internationale indsatser.
Det nordiske engagement i Østafrika viser, at vi i fællesskab kan nå langt mere, end vi kan nå alene.
Jeg ønsker, at vi i fremtiden også overvejer fællesnordiske bidrag til f.eks. FN-missioner.
Regeringens sikkerhedspolitiske redegørelse viser, at Danmark har et aktivt og professionelt forsvar.