runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Hækkerup (S), 2011-01-13:
Jeg vil sige, at jeg har forståelse for, at der skal skabes det politiske rum, som jeg også talte meget om, hvor man har mulighed for at idéudvikle, og hvor det ikke nødvendigvis er ret og rimeligt, at det første udkast til et eller andet skal ende med at være offentligt.
Derfor synes jeg, det er vigtigt, at man kan se det arbejdsrum – i virkeligheden – som de politiske beslutninger bliver skabt i.
Men jeg er sådan set enig med hr. Simon Emil Ammitzbøll i spørgsmålets karakter, og jeg har selv stillet det samme spørgsmål, for jeg synes, at man også som regering og som forvaltning, når man kommer med et lovforslag som det, vi behandler her, må svare meget tydeligt på, hvad grundlaget egentlig er for det.
Har man sidder ude i ministerierne og følt, at man ikke har kunnet rådgive sin minister ordentligt?
Har embedsfolket følt sig tynget af angsten for, at de papirer, som de udfærdiger, vil blive udleveret til aktindsigt?
De spørgsmål mangler vi stadig at få svar på, for det er selvfølgelig relevant at stille lige præcis de spørgsmål.
Line Barfod (EL), 2011-01-13:
Jeg synes, det var en vældig konstruktiv tale, som ordføreren holdt.
Jeg har lidt det samme spørgsmål, som jeg stillede før til hr. Kim Andersen, og som hr. Simon Emil Ammitzbøll nu også stillede til fru Karen Hækkerup: Har der været nogen eksempler?
Altså, har fru Karen Hækkerup mødt nogen eksempler eller fra tidligere socialdemokratiske ministre eller nogle af de nuværende ministre hørt om nogen eksempler på, at her har der været et problem, at her har der været nogle ting, man gerne ville gøre, men som man ikke kunne gøre på grund af de nuværende regler om offentlighed?
Det var det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål handler om, at fru Karen Hækkerup talte om, at vi skal have en grundig behandling, og det er jeg fuldstændig enig i.
Mener fru Karen Hækkerup også, det kunne være fornuftigt, at vi får en høring, så man får en offentlig debat?
Det har været lidt sjovt, at Offentlighedskommissionens arbejde er foregået fuldstændig lukket uden offentlighed om kommissionens arbejde, så der er behov for at få en offentlig debat, og det kunne en høring i Retsudvalget jo være med til.
Så vil Socialdemokraterne være indstillet på, at det prøver vi at få igennem i Retsudvalget?
Karen Hækkerup (S), 2011-01-13:
Svaret på spørgsmål et er nej, og svaret på spørgsmål to er ja.
Når svaret på spørgsmål to om en høring er ja, er det selvfølgelig, fordi vi herinde har den præcedens, at når der i Folketinget bliver udtrykt ønske om en høring, så bidrager vi selvfølgelig til, at det kan ske.
Jeg synes så bare, det er vigtigt at sige, at vi skal prøve at få det sat i gang rigtig hurtigt, for jeg tror, det også kunne være meget fornuftigt at prøve at tilrettelægge et forløb, hvor man regner med, at det her skal få en afslutning på et eller andet tidspunkt inden et eventuelt kommende folketingsvalg.
Så lad os prøve at gøre det hurtigt.
Men herregud, det er jo heller ikke værre, end at hvis vi ikke når det, har de her folk siddet og lavet det her arbejde de sidste 8-10 år, og så ligger det der jo sådan set også efter et valg, og så kan man samle det op der.
Men jeg vil selvfølgelig gerne bakke op om et forslag om en høring, jeg synes bare, vi skal gøre det hurtigt.
Kim Andersen (V), 2011-01-13:
Jo, men det er det, som flere andre også har spurgt ind til.
Altså, fru Meta Fuglsang beder mig om ligesom at lægge en sag og et forløb på bordet, som jeg ikke har kendskab til, en sag og et forløb, som måske ikke er der, eller som jeg i hvert fald ikke har kendskab til.
Så derfor kan jeg jo ikke det.
Der er sandelig mange eksempler på, at vi lovgiver for at undgå at skulle erfare noget siden hen, eller hvor vi lovgiver, fordi vi kan forestille os eller forventer eller frygter et eller andet.
Så den præmis, fru Meta Fuglsang bygger sit spørgsmål op på baggrund af, er jeg ikke enig i.
Lars Barfoed (KF), 2011-01-13:
Jeg er ked af, at jeg med mine begrænsede kommunikationsevner ikke helt er i stand til at nå frem til fru Line Barfod med mit budskab.
Men det er jo netop sådan, at dokumenterne, når de vandrer fra styrelse og direktorat til departementet, er undergivet aktindsigt, og dermed er det jo ikke en fri og fordomsfri diskussion, der kan finde sted mellem embedsmænd, politikere og ministre, for når dokumenterne vandrer ind til ministeriet eller departementet, er de undergivet offentlighed.
Det er derfor, vi siger, at når det nu er sådan – og det her er jo ikke noget, regeringen har fundet på, det er jo kommissionen, som siger i sin betænkning, at vi skal have en regel som § 24; jeg har jo stort set bare ført den ind i lovforslaget – at forvaltningen i dag arbejder på en anden og mere decentraliseret måde, så må vi tilrettelægge den begrænsning i aktindsigten, der beskytter den politiske beslutningsproces, på en anden måde.
Line Barfod (EL), 2011-01-13:
Det er ikke så tit, man hører, at Venstre støtter intentionerne, men ikke hører, at de støtter ordlyden.
Jeg står stadig væk tilbage med et meget stort spørgsmål efter at have brugt tid på at sætte mig ind i det her og have været til møder hos justitsministeren osv., og jeg håber, når nu Venstre støtter intentionerne, at jeg så kan få et svar fra Venstres ordfører: Hvorfor skal vi lave den her indskrænkning af offentligheden?
Jeg er helt med på, at samfundet har udviklet sig, men hvorfor gør den udvikling, at der skal ske en indskrænkning i mulighederne for aktindsigt, altså i mulighederne for, at offentligheden kan få indsigt i, hvad der sker?
Kim Andersen (V), 2011-01-13:
Jeg vil gerne sige til fru Line Barfod, at vi jo støtter forslaget og intentionerne i forslaget, men når der skal være fornuft og sammenhæng i det, jeg står og siger her på Venstres vegne, om, at vi gerne vil have et bredt flertal og en konstruktiv proces, så kan det jo heller ikke nytte noget, at vi binder os fuldstændig fast på hvert et komma i lovforslaget, for så er der jo ingen mening i det.
Undskyld, jeg er så fri, formand, men det kunne jo være, at Enhedslistens ordfører kunne lære en lille smule af den åbenhed og fremkommelighed; det kunne jo være med til at berede vejen også i den her sag.
Jeg mener ikke, at der overordnet set er tale om indskrænkninger i det her lovforslag.
Der er tale om 26 helt konkrete udvidelser af offentlighedens adgang til den politiske og administrative beslutningsproces her i Danmark, og så er der nogle ganske få konsekvensændringer som følge af den digitale udvikling og måden, som den offentlige sektor – ministerier, styrelser osv. – har udviklet sig på i de sidste 25 år, og det synes jeg er ganske logisk.
Intentionerne, den overordnede tegning i det her forslag i forhold til den gamle offentlighedslov fra 1970 og revisionen i 1985, er overordnet set mere offentlighed, ingen tvivl om det.
Line Barfod (EL), 2011-01-13:
Grunden til, at jeg glæder mig over Venstres udmelding, er netop, at jeg håber på, at vi får et konstruktivt forløb, hvor vi kan finde frem til nogle formuleringer, der gør, at vi får mere offentlighed.
Jeg vil gerne høre helt konkret, om Venstre mener, at der har været konkrete eksempler, der gør, at det er nødvendigt at indskrænke muligheden for aktindsigt i forhold til ministerbetjening og også i forhold til også forhandlinger mellem ministre og folketingsmedlemmer.
Har Venstre oplevet konkrete eksempler, hvor det har været et problem med den offentlighedslov, vi har i dag?
Kim Andersen (V), 2011-01-13:
Det kan jeg ikke svare på.
Så det kan jeg ikke svare på.
Men jeg kan sagtens se for mig, at den struktur, der har udviklet sig i den statslige sektor, i sig selv berettiger til en revision, og at man ændrer adgangen til offentlighed i forhold til procedurerne, for ellers tror jeg ikke at man kan få et så kvalificeret beslutningsgrundlag, som vi alle sammen ønsker, hvis alle mulige mellemregninger mellem en styrelse og et ministerium er udsat for offentlighed fra dag et.
Vi har jo et ønsket om, at der skal være et så kvalificeret beslutningsgrundlag som overhovedet muligt; det i sig selv berettiger til en revision.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-01-13:
Jeg er da glad for, at jeg ikke ville være den eneste, der ikke ville kunne svare på det spørgsmål, som hr. Kim Andersen fik fra fru Line Barfod.
Det kan så bekymre mig lidt, at øjensynligt ingen kan svare på det spørgsmål, og at man alligevel vælger at ændre lovgivningen.
Jeg er glad for de toner, der er fra hr. Kim Andersen, om, at man gerne vil være med til måske at gøre offentlighedslovens udkast mere åbent og mere liberalt – kunne man måske kalde det – end det er lige nu.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre Venstre, om Venstre ikke også har en interesse i at bore længere ned i, hvad begrundelserne er.
Jeg må sige, at med hensyn til nogle af de indsnævringer, der er i lovforslaget, kan jeg godt være bekymret for, om det bare ligesom er en stemning, der er der, så det gør man, og så ender det med, at Folketinget vedtager det på et tidspunkt, for det er jo, som ordføreren siger, nærmest en grundlov for åbenhed og offentlighed, vi her diskuterer.
Jeg håber, at det i virkeligheden også var et tilsagn fra Venstre om, at vi får en grundig proces, også i lovbehandlingen og ikke kun i de 7 år, der gik, indtil Offentlighedskommissionen kunne komme med det her udkast.
Kim Andersen (V), 2011-01-13:
Jeg håber meget, at det er fremgået klart og tydeligt af min ordførertale, at vi i høj grad ønsker en grundig og seriøs behandling af det her lovforslag.
Jeg er helt enig i, at det er en uhyre vigtig lovgivning.
Jeg synes i og for sig også, at man skulle tage at hæfte sig lidt ved alle de helt åbenlyse udvidelser af offentlighedens adgang til den offentlige sektors beslutningsproces, som jo klart ligger i lovforslaget, og som også er skitseret i de notater, vi har fået fra ministeriet i forbindelse med behandlingen af sagen.
Der er 26 helt konkrete punkter.
Det synes jeg man skal hæfte sig ved.
Der er så nogle ganske få elementer, hvor man kan sige, at offentlighedens adgang indsnævres, ikke i forhold til, hvad der principielt var meningen i 1970 og i 1985, men i forhold til, hvordan den digitale udvikling og den offentlige sektors strukturelle indretning har udviklet sig siden 1985.
Det skal ses i lyset af, at vi alle sammen ønsker en så seriøs og grundig beslutningsgang i det politiske system som overhovedet muligt, og at det er vanskeligt, hvis man ikke foretager den her ændring, fordi der så er nogle oplysninger fra f.eks. styrelser og direktorater, som ikke kommer fuldgyldigt med ind i beslutningsprocessen, og man risikerer, at der udvikles et alternativt kodesprog, som ingen kan være interesserede i, for at kommunikationen kan foregå.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-01-13:
Det er klart, at der, når man åbner dørene helt op, altid er en risiko for, at det reelle forsvinder ud på den anden siden af døren, for at man kan sikre sig, at man alligevel kan tale om det, der skal tales om.
Det kan i virkeligheden være et problem mange steder og også andre steder end lige her.
Der, hvor vores opfattelse måske er lidt forskellig, er, hvor jeg ikke er så sikker på, at jeg synes, at der er så mange udvidelser i loven, selv om de antalsmæssigt måske kan være store, og at nogle af dem kan være tvivlsomme.
Jeg synes også, at det møde, vi havde i går, og måske også allerede noget af det, ordføreren har sagt i dag, jo i virkeligheden lægger op til nye spørgsmål, som vi så må bede justitsministeren om at forholde sig til.
Den teknologiske udvikling har også gjort, at det er svært at vide, hvilke intentioner der var i 1970 i forhold til det, der sker nu.
Jeg har læst debatterne og kommissionsrapporten fra, tror jeg 1956, om det her igennem, og jeg synes, det er svært at se, at der virkelig har været intentioner både i 1970-lovgivningen og 1985-lovgivningen om at indskrænke på det niveau, som jeg synes der lægges op til her.
Men det er jo det, vi skal have en diskussion af, og hvordan vi rammer den rette balance.
Kim Andersen (V), 2011-01-13:
Ja, vi skal have en diskussion, og vi skal have en grundig behandling af det her, og det er jeg sikker på at vi får.
Jeg er i og for sig også optimistisk, i forhold til at vi kan samles bredt om at vedtage den her revision.
Så er der nogle få ting, som jeg har nævnt et par gange heroppefra, som snævrer tingene ind på grund af den anden struktur, der har udviklet sig i den statslige sektor, og som følge af, at vi altså skal have en substantiel, optimal ministerbetjening og et beslutningsgrundlag, som indeholder de oplysninger, som nu en gang er tilgængelige.
Meta Fuglsang (SF), 2011-01-13:
Først vil jeg gerne kvittere for ordførerens udmeldinger om, at man er parat til at diskutere det her udkast, så vi kan få et bredt forlig.
Jeg håber, at den tone vil være den, der bærer igennem, når vi skal behandle det her lovforslag.
Så tænkte jeg på det her med eksemplerne på, hvorfor det er nødvendigt at lave de her indskrænkninger, og at ordførerens brug af ordet kodesprog måske kunne være en forklaring.
Så jeg vil gerne spørge ordføreren, om ordføreren mener, at der har udviklet sig sådan en kultur med et kodesprog i kommunikationen mellem folketingsmedlemmer og ministre, at der nu er det her kodesprog, så man derfor er nødt til at gå ind og regulere adgangen, eller om det er en fremtidig frygt, ordføreren kan have om, at der vil udvikle sig et kodesprog, for hvis det er sådan, synes jeg, det ville være interessant at få sat flere ord på den bekymring og høre om, hvorfor der skulle udvikle sig det kodesprog, og hvad det er for nogle erfaringer, ordføreren har med det, som det er i øjeblikket.
Kim Andersen (V), 2011-01-13:
Tak for spørgsmålet.
Jeg kan ikke sige, at jeg har en erfaring med den problemstilling, som nævnes, men jeg kan sagtens forestille mig, at der kunne udvikles en form for kodesprog, hvis det er sådan, at der samarbejdspartnere imellem og måske i det daglige samarbejdspartnere, som er på betydelig afstand af hinanden, kunne udvikle sig en arbejdsform, som enten begrænsede det, man lagde frem, eller som omtalte det i et andet og mindre klart sprog, end jeg personlig synes må være det optimale og ønskelige, hvis det var sådan, at man risikerede, at det, man kommunikerede fra dag et, inden der var taget politisk stilling til det, og det var i en realitetsbehandlingsfase, der blev underlagt offentlighedskravet, så kunne jeg sagtens forestille mig, at der kunne udvikles en form for kodesprog hos nogle, ikke dikteret, ikke autoriseret, men som var noget, der udsprang i de forskellige miljøer, og/eller at man begyndte at arbejde med en form for selvcensur.
Og begge dele ville jo være yderst, yderst uheldigt, det er jeg overbevist om at fru Meta Fuglsang er helt enig med mig i.
Det ville være umådelig trist.
Og der kan man jo altså sige, at der vil det første offer for en misforstået offentlighedslovgivning være ikke kun offentligheden, men også sagligheden i det lovforberedende arbejde, og det ønsker vi jo ikke.
Meta Fuglsang (SF), 2011-01-13:
Når jeg spørger lidt ind til det, er det, fordi vi jo plejer at lovgive ud fra noget, vi ved noget om, og derfor synes jeg, det er interessant at vide eller at få fat på, hvad vi faktisk ved om det her, inden vi går i gang med at ændre en lovgivning, som indskrænker offentligheden.
Så det, jeg hører, er en bekymring om nogle tanker, jeg er næsten lige ved at sige konspirationsteorier, omkring, hvordan det kan blive, hvis vi ikke ændrer det her.
Derfor er jeg lidt interesseret i at komme lidt mere konkret ind på det samme, som fru Line Barfod gjorde, nemlig hvad det er, der gør, at det her er så velbegrundet, for vi har jo allerede nu en beskyttelse af det forberedende lovarbejde, kan man sige, sådan som offentlighedsloven er nu.
Så hvad er det mere præcist, der skal beskyttes mere end det, der er i dag, som begrunder, at vi skal have de udvidelser?
Hvis vi får svar på det, kan det også være, vi kan få svar på, hvad de nødvendige ændringer i lovgivningen så er, men det kører den vej rundt, synes jeg.
Line Barfod (EL), 2011-01-13:
Jeg synes, det er glædeligt, at De Konservative gerne være med til, at vi får en grundig behandling i Folketinget og får diskuteret det ordentligt.
Det, der undrer mig lidt, er, at ordføreren siger, at hver en sten er vendt i kommissionsarbejdet, for det store spørgsmål, som vi også har stillet flere gange her i dag, om, hvorfor det er nødvendigt at lave den indskrænkning i offentlighedens indsigt, og hvor de konkrete eksempler er, har man jo heller ikke kunnet få svar på i Offentlighedskommissionen.
Selv om der ikke har været offentlighed om Offentlighedskommissionens arbejde, er der trods alt adskillige af deltagerne, der har sagt, at de ikke har kunnet få svar på det, og det fremgår også af betænkningen, at det ikke er noget, der er fremlagt konkret dokumentation, eksempler eller andet på.
Så jeg vil gerne høre, om ordføreren på en eller anden måde har fået det svar, som vi andre ikke har kunnet få, og som man i Offentlighedskommissionen heller ikke har fået.
Hvorfor er det nødvendigt?
Tom Behnke (KF), 2011-01-13:
Det har jeg sådan set sagt i min ordførertale, og jeg kan godt spole tilbage og se, hvad det var for nogle noter, der lå til grund for det.
Jeg tror ikke, at jeg kan citere mig selv hundrede procent korrekt.
I dag er det jo ikke sådan, at en minister sidder med sine embedsmænd i sit ministerium, og så er det kun der, kommunikationen foregår.
I dag er opgaver lagt ud i styrelser, direktorater og alle mulige andre steder, og når så ministeren skal have en vurdering eller et godt råd med på vejen, ja, så er det jo derfra, informationerne kommer, men idet det er to forskellige matrikelnumre, er der pludselig aktindsigt.
Det gør man ikke længere i dag.
Så alene den fysiske indretning af den offentlige sektor har bevirket, at det er nødvendigt med en ny lovgivning, hvor man kan sige, at der bliver strammet op.
Jo, men ikke strammet mere op, end at der ikke ville være nogen aktindsigt, hvis det var sådan, at regeringen besluttede sig for at trække alle styrelser og direktorater ind i ministerierne, så alle sad rundt om det samme bord.
Jeg skal ikke lægge mig hundrede procent fast på noget, for der tror jeg nok, at man skal have meget mere indsigt i arbejdsgangene, end jeg har.
Men hvis man skal læse den nuværende lovs bogstaver fuldstændig ordret, er der i princippet aktindsigt, når et stykke papir går fra en styrelse og ind i et ministerium.
Det er en praksis, der har udviklet sig, og der er ikke rigtig nogen, der protesterer over det, men dybest set – hvis vi spolede tilbage og spurgte, hvad der helt præcis står i den her lov – er det faktisk ikke helt korrekt, hvad man har gjort.
Det er derfor, det er vigtigt, at man med den her lovgivning får det præciseret.
Det er bare en anden måde at skrive paragraffen på, så det indretter sig efter nutidens og fremtidens måde at indrette den offentlige sektor på.
Pia Adelsteen (DF), 2011-01-13:
Det forstod jeg, og det er jeg rigtig glad for, for det synes jeg gav noget mening.
Man kan så måske modsat hævde, at loven så ikke er blevet overholdt i de sidste mange år i forhold til aktindsigt; det er så en anden debat.
Men jeg synes i hvert fald, det er sådan nogle ting, man skal have afklaret i forhold til den her behandling af lovforslaget: Hvordan har tingene fungeret i praksis?
Er det en tilretning?
Er det noget, der vil have en betydning?
Det er jo det, der er så væsentligt.
Nu har der jo været den debat om mails.
Jeg nævnte fra talerstolen, at jeg betragter mails som breve, og breve er sådan noget, man arkiverer i mapper osv., så man kan finde dem igen; sådan betragter jeg mails.
Jeg kan så forstå på ordføreren, at han i hvert fald er begrænset i sit arbejde, i forhold til at de så skulle være offentligt tilgængelige.
For sådan er sagen jo nu.
I dag er det jo mig bekendt sådan, at vores mailkorrespondance er noget, der kan komme frem.
Jeg ved godt, at vi som folketingsmedlemmer skal spørge, men de ligger arkiveret i ministerierne, og så bliver man spurgt, om vi er interesseret.
Jeg vil da godt se det folketingsmedlem, der siger pænt nej tak til det.
Tom Behnke (KF), 2011-01-13:
Jeg er meget enig i betragtningen.
Resultatet af det her – det er også det, jeg hører af debatten, selv om der kan være lidt diskussion om rækkevidden af nogle af paragrafferne – er, at der er en fælles intention i Folketinget om, at der selvfølgelig skal være aktindsigt i den offentlige forvaltning.
Man skal vide, hvad der foregår, dybest set, hvad vi bruger skatteydernes penge til.
Hvad er det for nogle konklusioner, der bliver draget?
Hvad er det for afgørelser, der bliver truffet?
Og hvorfor gjorde man det, man gjorde?
Men der må også være det hensyn, at det, som er irrelevant i forhold til offentligheden, kan man friholde for aktindsigt – i hvert fald det, der er personfølsomme oplysninger.
Så jeg tror, at vi dybest set er enige.
Det er ikke sikkert, at debatten lyder sådan, men jeg tror dybest set, at vi er enige om det mål, vi ønsker at ramme.
Spørgsmålet er så bare, om vi i den proces, der skal være fra nu af og frem til tredjebehandlingen, kan blive enige om, hvordan paragrafferne skal læses.
Og det må vi jo sætte en ære i og gøre en dyd ud af i udvalget, og så må vi se, om ministeren kan følge med.
Manu Sareen (RV), 2011-01-13:
Jeg tror også, at vi er enige, men spørgsmålet er bare, om vi har den kvalificerende viden til at nå derhen på nuværende tidspunkt.
Men den får vi jo.
Ordføreren svarede stort set på mit spørgsmål tidligere, men jeg kunne godt tænke mig lige at stille det helt præcist igen: Er ordføreren positivt indstillet over for en eksperthøring afholdt fra Folketingets side?
Tom Behnke (KF), 2011-01-13:
Jeg synes bestemt, at der er behov for, at vi får en fælles større klogskab forstået på den måde, at vi som ordførere – og dermed Folketinget – er helt enige om, hvad det egentlig er, vi vedtager.
Og kommer der så det frem, at der er uenighed, altså at et eller to eller tre andre partier er uenige med flertallet om en bestemt paragraf, så fred være med det.
Men vi skal i hvert fald vide, hvad det er, vi i givet fald er uenige om.
Jeg fornemmer, at der i øjeblikket er lidt usikkerhed om, hvad det egentlig er, vi er uenige om, mere end at det er et spørgsmål om, hvilken ordlyd de forskellige paragraffer har.
Det tror jeg kan blive afdækket, når vi laver en høring.
Vi arrangerer en høring.
Hvem skal deltage i den høring?
Det skal selvfølgelig være nogle folk, som kan bidrage med noget.
Det skal også være dem, der er kritiske.
For der er jo en eller to her i landet, som har ytret sig kritisk, har jeg hørt.
Det er ikke mange, men det er dog kvalificerede mennesker, der ved, hvad de taler om.
Jeg synes, det er vigtigt, at de også får lov til at ytre sig.
De har gjort det i bogform, men de kan også få lov til at gøre det mundtligt.
Så kan vi få den diskussion.
Og så kan vi måske finde ud af, hvor uenigheden helt præcist ligger henne.
Line Barfod (EL), 2011-01-13:
Det glæder mig, at ministeren går efter at få et bredt flertal.
Derfor vil jeg gerne høre, om ministeren ikke her kan forklare, hvilket konkret problem det er, man ønsker at løse med indskrænkningen af aktindsigt i forhold til ministre, altså de to paragraffer om ministre og om folketingsmedlemmer.
Hvad er det helt konkret for konsekvenser, der har været af den gældende offentlighedslov, som man ønsker ikke skal være der længere?
Hvad er det helt konkret for eksempler – eller tænkte eksempler – der har været på, at man ikke kan lave den politiske proces, man ønsker; ikke kan komme med de lovforslag, man ønsker, på grund af den adgang til offentlighed, der er i dag?