Per Stig Møller (KF), 2013-05-31:
Den internationale handelspolitik har flere dimensioner.
Den første er naturligvis at sikre og forøge dansk eksport.
Uden en stadigt stigende eksport kan vi ikke udvikle og styrke vores velfærdssamfund.
Det er de penge, som kommer ind i landet, der afgør, hvor meget vi kan gøre for hinanden i landet.
Det forudsætter, at det danske erhvervsliv og i denne forbindelse eksportvirksomhederne har de bedst mulige rammebetingelser, den mindst bureaukratiske lovgivning, det mest gennemskuelige regelværk, en konkurrencedygtig selskabsskat og en skat på arbejdsindkomst, der ikke gør vore varer for dyre, hvortil naturligvis kommer den bedst uddannede og mest produktive arbejdskraft.
Alt dette er hjemmearbejde, som regeringen og Folketinget skal sørge for, og gør vi det, skal det nok gå alt sammen.
Den anden dimension er på udebanen at sikre de bedst mulige vilkår for handel mellem landene, og det vil sige at arbejde for at fjerne toldbarrierer, tekniske handelshindringer og indgå bilaterale og multilaterale handelsaftaler, og det er, hvad debatten drejer sig om i dag.
Her går vores vej gennem EU, hvis regler og handelsaftaler regeringen skal søge den størst mulige indflydelse på.
Det gælder ikke mindst i forbindelse med frihandelsforhandlingerne i WTO og den dertil knyttede Dohaudviklingsrunde.
Trods talrige forhandlinger, trods talrige runder er vi desværre ikke nået i nærheden af målet, men vi har dog tidligt sikret fri adgang for alt andet end våben – det er det, det hedder, vil jeg sige til ministeren: alt andet end våben – fra de mindst udviklede lande, så vi gennem frihandel kan hjælpe dem videre i udviklingen og undgå, at de bryder sammen i fattigdom.
Derfor skal og kan handelspolitik og udviklingspolitik hænge sammen, så vi både bekæmper fattigdommen i udviklingslandene og styrker den danske eksport.
En menneskerettighed er jo altså også ikke at komme på en arbejdsplads og dø, mens man er der, på grund af mangel på sikring af arbejdspladsen.
En tredje dimension er den geostrategiske, som består i gennem bilaterale og regionale frihandelsaftaler at knytte lande og regioner tættere til os i Europa og dermed fremme mulighederne for en fælles politisk forståelse og en koordineret indsats i forbindelse med andre store globale problemer såsom miljøproblemerne og klimaproblemet.
I den forbindelse er det vigtigt, at den nødvendigvis forøgede verdenshandel fremmer udvikling i den såkaldt tredje verden og styrker velfærdssamfundet i vores del af verden og ikke derved gør de andre problemer større.
Overladt til sig selv vil en øget produktion og samhandel nemlig øge energiforbruget, trække mere på jordens ressourcer og forværre forureningen af luften og af havvandet.
Der er følgelig brug for internationale aftaler, som sikrer, at vi altid anvender den bedst tilgængelige teknologi og den mest intensive og vedvarende energi for at gøre den nødvendige vækst bæredygtig.
Europa står over for international handel, der kan styrke os, men sandelig også svækker os, hvis vi i en kombination af for dyre europæiske varer og en international frihandel ender i en situation, hvor vi importerer, men ikke eksporterer, fordi den mellemklasse, som i kraft af frihandelen og den forbedrede økonomi er opstået i den tredje verden, til den tid ikke køber vore varer, men f.eks. de asiatiske, fordi de er lige så gode som vores, men samtidig billigere.
Det er i realiteten velfærdssamfundets skrækscenarie.
Derfor skal vi både forstærke indsatsen på hjemmebanen og forstærke vores indsats på det internationale handelsområde.
En af de frihandelsaftaler, som kan styrke os mest, og som regeringen også lægger vægt på – det var jeg glad for at høre – er indgåelse af en frihandelsaftale mellem USA og EU.
Tilsammen står vi for 50 pct. af verdens BNP, og vi vil blive en afgørende faktor i verdensøkonomien og samtidig sikre, at USA stadig væk er knyttet til Europa og europæiske interesser.
Vi foreslog allerede at gå denne vej i 2002.
Den gamle tyske filosof Immanuel Kant skrev omkring 1790 bogen »Til den evige fred«, og der skrev han, at handel rimer ikke på krig.
Når man har større fordel af at handle med hinanden end i at bekrige hinanden, vil man samarbejde i stedet for med alle midler at modarbejde hinanden.
Derfor er der brug for en aktiv og fortsat forøget dansk indsats på det internationale handelspolitiske område, og derfor stemmer vi naturligvis for det forslag til vedtagelse, som vi er medforslagsstillere til.