runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Høegh (V), 2010-03-17:
Vi kunne have rigtig mange ønsker til, hvorledes man skal mærke fødevarer, så det er altid en afvejning af en enkelt og overskuelig information i forhold til at lave en meget, meget lang tekst, som der måske på en række fødevarer slet ikke er plads til.
Der er altså valgt en model med E-numre, og det er egentlig mit indtryk, at en lang række forbrugere, især allergikere, er meget oplyst om, hvad E-numrene betyder, og hvad det er, man skal lægge mærke til på de her varedeklarationer.
Så vi vil altid skulle tage den her afvejning af, hvordan vi laver symboler, hvordan vi laver E-numre.
Lad mig så i øvrigt sige, at jeg er enig i, at det for personer kan være meget nødvendigt at finde ud af, om de pågældende tilsætningsstoffer nu er fra kvæg eller svin, men i det her tilfælde med det pågældende farvestof, er jeg langt mere tryg ved at spise et farvestof fra dyreriget frem for et syntetisk farvestof.
Det ved jeg bekymrer rigtig mange forbrugere, så sådan en oplysning synes jeg også er vigtig, og det kan man også finde, når man går bag ved E-numrene.
Magnus Heunicke (S), 2010-03-17:
Hvad vil regeringen gøre for at sikre, at den hårde snevinter, som har drænet de kommunale vejbudgetter, ikke yderligere forværrer vedligeholdelsesefterslæbet på det kommunale vejnet, som i forvejen vurderes til at være på mere end 20 mia. kr.?
Per Clausen (EL), 2010-03-17:
Netop set i forhold til, at man på den meget lange bane stadig væk har nogle ambitiøse mål, er det vel betænkeligt, at man på den mellemlange bane tilsyneladende har opgivet at føre an, men ligesom siger: Nu har vi ført an, og med udgangspunkt i, at vi har ført an, leverer vi i 2020 et resultat, som vi ved er for dårligt for at sikre den nødvendige CO2-reduktion, hvis man skal undgå meget dramatiske klimaforandringer.
Så det står vel stadig væk tilbage, at man åbenbart er fanget i et eller andet med, at man mener, at man var ambitiøs i fortiden, og at man er ambitiøs på den lange bane, og så synes man, at man kan slippe godt fra ikke at gøre noget de næste 10-12 år i virkeligheden.
Jeg vil bare spørge ministeren, om hun vil opretholde, at det er ambitiøst, at man i et 10-12-årigt perspektiv i virkeligheden har en meget lav målsætning med hensyn til at reducere CO2-udslippet i forhold til det, det er i dag.
Lykke Friis (V), 2010-03-17:
Der er ingen tvivl om – lad mig lige få det med her – at den her diskussion i EU om klima og energi i høj grad bliver set i en bredere kontekst end kun COP-forhandlingerne.
Det bliver set som et spørgsmål om at holde trit i det grønne kapløb, det bliver også set i det perspektiv, at det gælder om at mindske uafhængigheden af udenlandske energiproducenter.
Så debatten er altså meget bredere end udelukkende at være knyttet til COP-forhandlingerne.
Så er det sådan, at regeringen har det overordnede udgangspunkt i den her debat, ikke mindst da vi er COP-formand, at vi naturligvis driver denne proces omkring COP-forhandlingerne frem, så lang tid vi kan se, at der overhovedet er nogen mulighed for, at man kommer i havn i Cancún.
Og der er vi altså endnu ikke i den situation, at vi mener, at man skal foretage et kursskifte, og dermed er diskussionen om, hvorvidt man skal gå til 30 pct. her og nu, heller ikke aktuel.
Det, der er afgørende i den her sammenhæng, er igen at se på det som værende et samlet hele.
Det skal man også have med i det her perspektiv, når man begynder at sammenligne de respektive lande.
Men når det er sagt, vil jeg sige, at der jo ikke er nogen tvivl om, hvad der er regeringens politik.
Regeringens politik er naturligvis i samarbejde med EU-landene at have diskussionen om at gå op til 30 pct., selvfølgelig hvis og såfremt andre lande også går op, netop af hensyn til den sammenlignelige indsats.
I den artikel, som hr. Per Clausen nævner, indgår også følgende udtryk: realisme, realisme, realisme.
Det stammer sådan set fra undertegnede, så det er hele tiden det, der er udgangspunktet, men igen bliver jeg nødt til at sige – og jeg takker også for eller kvitterer for bemærkningen netop om det – at der jo altså er noget vedrørende rollefordelingen.
Rollefordelingen er nu engang skruet sådan sammen, at Danmark som COP-formand hele tiden skal forsøge at presse den her proces så langt frem som overhovedet muligt.
Den er under udarbejdelse, og den skal så drøftes i juni måned.
Benny Engelbrecht (S), 2010-03-17:
Vi er nede i kernen i forhold til information om vores fødevarer.
Information, når man handler, er jo et spørgsmål om at have tilgængelighed, og en helt oplagt konsekvens af ministerens logik ville jo være, at det så skulle være sådan, at der var millioner af netbesøgende, som gik ind og besøgte den her hjemmeside, eller måske bare hundredetusinder af besøgende, men problemet er, at det er ganske få, der benytter sig af den viden.
Det er i virkeligheden ganske, ganske få mennesker, der overhovedet er klar over, at man kan søge informationer om de pågældende tilsætningsstoffer.
Det kan den jo være på mange måder.
En af måderne kunne eksempelvis også være at give supplerende informationer i butikkerne, at stille den information til rådighed.
Men det kunne eksempelvis også være at arbejde for – det kræver naturligvis, at vi tager det op på europæisk plan – at man kan se ud fra et E-nummer, et tilsætningsstofnummer, hvorvidt det pågældende tilsætningsstof stammer fra et animalsk produkt.
Det kan have mange aspekter.
Et af aspekterne kunne jo eksempelvis være, at en vegetar gerne vil have muligheden for at fravælge produkter, der indeholder animalske reststoffer, et ganske rimeligt krav i virkeligheden, og dermed behøver man jo altså ikke at have den store fødevareekspertuddannelse for at finde ud af, om det produkt, man står med i hånden, indeholder restprodukter fra dyr, hvis det er sådan, at et lille mærkat, en lille indikation angiver, at det er et sådant produkt.
Per Clausen (EL), 2010-03-17:
Jeg er sådan set enig i, at det sikkert er fornuftigt nok, at Danmark som formandsland ikke meget tidligt siger, at man ikke kan nå resultatet.
Men jeg bemærker jo også noget blandt folk, som man ikke kan mistænke for ikke at have ambitioner på klimaets og energipolitikkens vegne; f.eks. roste en af Informations lederskribenter netop klimakommissæren for, at hun nu var holdt op med at snakke om utopiske forhandlingsløsninger, men snakkede om noget andet, nemlig om hvilke konkrete initiativer vi skal tage.
Det mener jeg måske også kan være en fornuftig måde at komme videre herfra på, og derfor synes jeg jo, at det ville være godt, hvis man fra ministerens side og fra den danske regerings side gjorde sig nogle overvejelser om, hvornår det er, at Danmark klart og utvetydigt vil sige, at vi skal rykke fra de 20 pct. til de 30 pct. i CO2-reduktion, fordi vi mener, at betingelserne er opfyldt, når de oprindelige betingelser, vi opstillede, næppe lader sig opfylde inden for en overskuelig fremtid.
Lykke Friis (V), 2010-03-17:
Jeg ved ikke, om man kan sige, at vi er mere ambitiøse end klimakommissæren.
Jeg tror, at alle er klar over, at dette er en meget kompliceret forhandlingsproces, og det, jeg også prøvede på at give udtryk for, er, at Danmark jo har COP-formandskabet.
Derfor har vi en helt særlig rolle, og det tilkommer simpelt hen ikke COP-formandskabet at komme med alle mulige forudsigelser om, hvad vi kan opnå i Cancún på et tidspunkt, hvor forhandlingerne slet ikke er gået i gang igen; det gør de jo altså så som bekendt den 8. april.
Helt specifikt med hensyn til spørgsmålet om, hvad der skal til, må man jo sige, at der skal det til, at vi nu får en rapport fra Europa-Kommissionen – den er under udarbejdelse, og den skal jo netop diskuteres i juni måned.
Der får vi jo så yderligere sat kød på den her diskussion om, hvad det vil indebære for EU at gå til 30 pct., og hvordan vi skal definere sammenlignelighed.
Per Clausen (EL), 2010-03-17:
Jeg har selvfølgelig noteret mig, at regeringen er mere ambitiøs end klimakommissæren.
Det lyder selvfølgelig umiddelbart betryggende, men det kan jo på den anden side siges, at det også kan være udtryk for, at man snakker om nogle mål, man godt ved man ikke når, for ikke at snakke om de mål, man måske kunne nå.
Jeg fik faktisk ikke noget svar på, hvad det er for nogle krav, der skal opfyldes, og som kunne føre til, at EU i den nuværende situation kunne bevæge sig fra de 20 pct. til de 30 pct. Jeg vil godt supplere med et spørgsmål: Er ministeren i grunden ikke enig med mig i, at hvis man i EU havde en politik, der handlede om, at man hurtigt skulle gøre sig uafhængig af fossile brændstoffer, sikre sig en forsyningssikkerhed på energiområdet, sikre, at man kom i spidsen i forhold til den grønne forandring, som jeg forstår at ministeren også er enig med mig i er nødvendig, ville det sådan set hænge ganske godt sammen med at have et reduktionsmål på 30 pct. på CO2-udslippet i 2020?
Indtil nu har det været sådan, at man i EU har sagt, at man ville gå fra de 20 pct. til de 30 pct. som led i en global aftale, hvor de øvrige industrialiserede lande forpligtede sig til tilsvarende reduktioner, og hvor tredjeverdenslandene ud fra nogle bestemte præmisser også forpligtede sig.
Nu har klimakommissæren jo imidlertid sagt, at vi ikke kan forvente, at der kommer nogen samlet aftale, heller ikke i Mexico.
Jeg vil godt spørge: Hvad er så regeringens strategi?
Altså, hvad skal der så til, før den danske regering vil arbejde for, at EU øger sine ambitioner til 30 pct.?
Men nu er det jo kun nævnt som noget af det, man håber også at kunne opnå.
Jeg vil godt spørge ministeren: Hvad er det, der skal til, og som er realistisk, før EU øger sine ambitioner på CO2-reduktions-området?
Lykke Friis (V), 2010-03-17:
EU har fastslået, at man vil reducere sine udledninger med 20 pct. i forhold til 1990 – under alle omstændigheder – og at man er parat til at påtage sig et reduktionsmål på 30 pct. i 2020 sammenlignet med 1990, forudsat at andre ilande forpligter sig til sammenlignelige reduktioner, og at også udviklingslandene bidrager på passende vis.
Der skal ikke være tvivl om, at regeringen mener, som jeg også var inde på før, at EU skal påtage sig et reduktionsmål på 30 pct. som led i indgåelsen af en samlet set tilfredsstillende klimaaftale.
Derved fastholdes EU's og Danmarks ledende rolle, da man tager sit ansvar for at løse klimaudfordringen.
Som sagt under min besvarelse af det forrige spørgsmål for lidt siden mener jeg ikke, som spørgeren lægger op til, at man bare kan konkludere, at EU's indsats halter bagud i forhold til de andre, tværtimod.
Hvorvidt industrilandenes indsats er sammenlignelig, vil i sidste ende være en vurdering på baggrund af en række kriterier såsom landenes bruttonationalprodukt pr. indbygger, reduktionspotentialer, hidtidige klimaindsats, befolkningsudvikling og samlede drivhusgasemissioner.
Jeg forventer i øvrigt, at Europa-Kommissionen i løbet af foråret vil foretage yderligere tekniske analyser og sammenlignelighedsvurderinger, og at spørgsmålet vil blive drøftet blandt medlemslandene i juni.
Per Clausen (EL), 2010-03-17:
Spørgsmålet lyder: Vil ministeren arbejde for, at EU øger sine CO2-reduktionsmål, så de indebærer mindst samme fremadrettede CO2-reduktioner i forhold til den aktuelle udledning som i lande som Canada, Japan, New Zealand og Norge samt de forslag, præsident Obama har fremlagt for USA?
Vil ministeren arbejde for, at EU øger sine CO 2 -reduktionsmål, så de indebærer mindst samme fremadrettede CO 2 -reduktioner i forhold til den aktuelle udledning som i lande som Canada, Japan, New Zealand og Norge samt de forslag, præsident Obama har fremlagt for USA?
Lykke Friis (V), 2010-03-17:
En ambitiøs politik er i høj grad også, at EU nu har sat det her på dagsordenen, og at klima og energi står meget stærkt i EU’s nye 2020-strategi.
Der står netop, at EU nu skal fokusere endnu mere på det her emne.
er, at det grønne – for nu at tale i overskriftsform – jo så skal gennemsyre samtlige af EU's politikker.
Det vil sige, at vi skal se på forskningspolitikken, hvordan den i stigende grad også kan komme det her område til gavn, landbrugspolitikken osv. Så jeg synes, det er alt for smalt primært at se på EU's politik udelukkende ud fra nogle tal, hvor man vel at mærke zoomer ned på nogle helt konkrete mål på nuværende tidspunkt.
Per Clausen (EL), 2010-03-17:
Vi har også et ressourceforbrug, der er alt for stort i forhold til det, der er plads til, hvis vi skal have en eller anden form for økologisk balance bare på halvlang sigt.
I den situation må ministeren vel være enig med mig i, at det ikke er udtryk for høje ambitioner, at man henviser til fortidens bedrifter og til det langsigtede mål, men at det afgørende er, hvad man vil gøre de næste 10 år for at reducere CO2-udslippet, så man kan stoppe de accelererende klimaforandringer, der er på vej.
Det var vel det, der ville karakterisere en ambitiøs politik, hvis man havde et bud på det.
Martin Henriksen (DF), 2010-03-17:
Nu skal jeg ikke blande mig i diskussionen om, hvad der er, og hvad der ikke er, drillebemærkninger, men jeg vil tillade mig at komme med en enkelt bemærkning.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, hvilken kommentar statsministeren har til, at den kommende socialdemokratiske formand for KL har givet udtryk for nogle meget ultraliberale, CEPOS-lignende holdninger om at indføre brugerbetaling for praktisk hjælp i hjemmeplejen, altså for ældre medborgere.
Hvilken kommentar afføder det fra statsministeren, at Socialdemokraterne nu kører på med meget liberale holdninger og CEPOS-lignende holdninger?
Er det problem?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-03-17:
Jeg vil bare sige, at det spørgsmål, der er blevet stillet, lyder: Hvordan forklarer statsministeren den tætte kobling mellem VK-regeringen og CEPOS, når CEPOS' direktør bl.a. står bag udtalelser som, at fattigdom ikke er et væsentligt politisk problem i Danmark.
Jeg har svaret fuldstændig udtømmende på det.
CEPOS indgår ikke i regeringen.
CEPOS er ikke noget politisk parti.
Direktøren for CEPOS er ikke udnævnt til minister.
Den minister, jeg har udnævnt, hedder fru Benedikte Kiær.
Hun er medlem af Det Konservative Folkeparti.
Det er på det grundlag og så selvfølgelig regeringsgrundlaget, at hun bestrider ministerposten.
Hvis fru Mette Frederiksen var oprigtig interesseret, skulle vi jo diskutere med afsæt i regeringens arbejdsgrundlag og ikke ud fra, hvad en eller anden direktør i en tænketank har måttet forfatte det ene eller andet sted.
Og hvis man ser på regeringens arbejdsgrundlag, står der klart, at regeringen har det pejlemærke, at vi i 2020 skal være blandt de lande i den rigeste del af verden, hvor der er mindst indkomstforskelle, og hvor vi bekæmper fattigdom og ikke rigdom.
Vi har sat arbejdet i gang med på en relevant måde at få afdækket, hvordan vi kan få identificeret de fattige grupperinger i Danmark, så vi målrettet kan sætte ind over for dem.
Mette Frederiksen (S), 2010-03-17:
Jeg vil gerne indledningsvis sige, at jeg ikke kunne drømme om at stille drillespørgsmål i Folketingssalen; dertil synes jeg, at Folketingets tid og sådan set også statsministerens tid er alt for vigtig.
Når jeg spørger ind til koblingen mellem VK-regeringen og den i mine øjne ultraliberale tænketank CEPOS, er det, fordi jeg synes, det er relevant, og fordi jeg ganske enkelt ikke tror på, at man sidder i CEPOS' højeste organ i en årrække, hvis ikke man deler de grundlæggende værdier hos CEPOS.
De værdier, som CEPOS ofte udtrykker i samfundsdebatten, er eksempelvis, at ulighed kan være retfærdig, at fattigdom ofte er selvforskyldt, og at der ikke pålægger os noget moralsk ansvar for som samfund at udligne forskellen.
Det er synspunkter, som jeg tror er ødelæggende for udviklingen af det danske samfund.
Jeg spørger nemlig meget konkret om, hvordan statsministeren har tænkt sig at afskaffe fattigdommen i Danmark og gøre noget ved de stigende fattigdomsproblemer.
Det undlader ministeren at svare på.
Kunne ministeren ikke svare denne gang: Hvordan vil statsministeren bekæmpe fattigdommen i Danmark?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-03-17:
Det synes jeg er et glimrende spørgsmål, og det er i virkeligheden lidt ærgerligt, at det ikke er stillet, fordi dem, der er stillet, er sådan nogle drillespørgsmål, som jeg jo er nødt til at svare på, fordi de er stillet.
Ellers er det jo ikke respekt for Folketingets arbejde.
Jeg må sige, at CEPOS ikke er noget politisk parti, det er en tænketank.
De partier, som regeringen udgøres af, er Venstre og Det Konservative Folkeparti.
Man vil ikke i nogen af de partiers principprogrammer kunne finde udsagn om, at fattigdom ikke betyder noget, eller om, at fattigdom skaber dynamik, eller om noget tilsvarende.
Tværtimod, så vil man i regeringens nye arbejdsgrundlag, »Danmark 2020«, kunne se meget klart, at vi blandt ti centrale pejlemærker for 2020 har sat det op, at vi ønsker, at Danmark skal være blandt de rige lande i verden, hvor indkomstforskellene er mindst, fordi det sikrer sammenhængskraft i vores samfund, hvor vi ønsker at bekæmpe fattigdom og ikke rigdom.
For jeg anerkender, at vi har det smertelige dilemma, at vi i et af verdens rigeste samfund – et af verdens absolut rigeste samfund – har mennesker, der lever på kanten af tilværelsen, har mennesker, der har svært ved at stå på egne ben.
Det er man selvfølgelig nødt til at tage alvorligt, og derfor indleder man jo også et arbejde for at få identificeret de grupper mere præcist, sådan at man også kan tage præcise initiativer i forhold til netop de mennesker.
Mette Frederiksen (S), 2010-03-17:
Altså, koblingen er jo ganske klar.
En af stifterne af CEPOS sidder som minister i VK-regeringen i dag, en anden minister, der netop er udpeget, har siddet i CEPOS' øverste organ igennem en årrække, og derudover så tror jeg ikke, at det er en hemmelighed for nogen, at der er tale om en række politiske meningsdannere, som også har nær tilknytning til eksempelvis partiet Venstre, og som har haft det til en række ministre undervejs.
Så jeg tror, at det er klart for enhver, at der er en tæt sammenhæng mellem regeringen og CEPOS.
Derfor interesserer det selvfølgelig også os som socialdemokrater, om regeringen er bannerfører for de synspunkter, som vi kender så godt fra CEPOS.
Derfor kunne jeg egentlig godt tænke mig at høre, hvilke planer statsministeren selv har for at imødekomme de stærkt stigende fattigdomsproblemer, vi oplever i Danmark.
Vi oplever bl.a. lige nu, at antallet af børn i Danmark, der vokser op i fattigdom, er stigende.
Vi ved fra en række kvalitative undersøgelser, hvor man har spurgt børnene, at det medfører en række afsavn eksempelvis i forhold til deltagelse i det øvrige samfundsliv og i børnenes sociale liv i det hele taget.
Som socialdemokrat synes jeg, at det er meget alarmerende, for jeg er ikke i tvivl om, at hvis fattigdommen får lov til at vokse og uligheden også, så vil vi få et stadig mere skævvredet Danmark, og det er ikke det Danmark, jeg ønsker.
Jeg ønsker et Danmark, der hænger sammen.
Så jeg vil spørge: Hvis statsministeren er enig med mig som socialdemokrat i, at det er vigtigt at bekæmpe fattigdom, hvilke initiativer forestiller statsministeren sig at tage i den retning?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-03-17:
Nu kommer vi lidt langt omkring, men det, man vel kan sige, er, at den enkelte politiker jo må dømmes på sine egne udtalelser og ikke på, hvorfra man har hentet inspiration til dem.
Jeg ved ikke, om hr. Trøjborg fra Horsens har været specielt inspireret af CEPOS, eller om inspirationen kommer andre steder fra, når han har kastet sig ud i et opgør med et universelt gode i det danske velfærdssamfund – altså tanken om, at når man har båret byrder igennem hele livet og har betalt sin skat, har man også ret til at få fundamental hjælp de steder, hvor ens helbred svigter, hvad enten det handler om, at man skal have hjælp til personlig hygiejne, eller om man skal have hospitalsbehandling eller andet.
Jeg ved ikke, hvor inspirationen kommer fra, og det skal udsagnet jo heller ikke dømmes på, for folk skal dømmes på deres egne politiske holdninger, og det er så også det, jeg insisterer på i forhold til landets socialminister.
Hun skal jo dømmes på regeringens program, og det har jeg i flere omgange gjort rede for.
Regeringen er, som jeg allerede har sagt nogle gange, og spørgetidsreglerne gør rimeligvis også, at jeg kommer til at sige det nogle gange endnu, ikke enig i det synspunkt fra CEPOS' direktør, som der refereres til i spørgsmålet.
Og så kan jeg i øvrigt ikke se den kobling, der forudsættes at være i spørgsmålet.
Mette Frederiksen (S), 2010-03-17:
Hvordan forklarer statsministeren den tætte kobling mellem VK-regeringen og CEPOS, når CEPOS' direktør bl.a. står bag udtalelser som, at fattigdom ikke er et væsentligt politisk problem i Danmark?
Hvordan forklarer statsministeren den tætte kobling mellem VK-regeringen og CEPOS, når CEPOS' direktør bl.a. står bag udtalelser som »Fattigdom er ikke et væsentligt politisk problem i Danmark«?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-03-17:
Men det er der jo heller ikke i forhold til det spørgsmål, som rejses, og de udsagn fra CEPOS' direktør, som er trukket frem som begrundelse for spørgsmålet.
Det er regeringens politiske grundlag.
Det tror jeg i øvrigt matcher værdigrundlaget også i Det Konservative Folkeparti meget fint, ligesom det matcher værdigrundlaget i mit eget parti meget fint, og det er jo med det holdningsmæssige afsæt, at fru Benedikte Kiær er valgt som minister.
Når jeg nævner den anden historiske betragtning, er det jo, fordi jeg ved, at fru Mette Frederiksen kæmper hårdt for at komme i regering med et parti, hvor fremtrædende folk ikke har været med i løsagtige tænketanke, men altså har bestridt formandskaber i partier, der baserer sig på en ideologi, der på linje med nazismen har været blandt de grusomste ideologier, vi har kunnet iagttage efter anden verdenskrig.
Mette Frederiksen (S), 2010-03-17:
Undskyld mig, vi er 25 år tilbage i tiden, og det er selvfølgelig sikkert meget interessant for statsministeren selv at erindre sig, hvad der foregik i ministerens eget liv på det tidspunkt.
Men jeg tror, at det for de fleste borgere måske er lidt mere relevant at forholde sig til, hvad der er foregået i nutiden, når en ny socialminister er udpeget.
Og det er jo altså sådan, at den nye socialminister først udtrådte af CEPOS på det tidspunkt, hvor hun blev udpeget til minister eller efterfølgende, for navnet figurerede på CEPOS' hjemmeside helt op til, at Danmarks Radio med egne ord kunne afsløre, at ministeren havde en fortid i CEPOS.
Jeg vil sådan set gerne holde fast i, at det i mine øjne virker besynderligt, at man kan sidde i det øverste organ – vi taler altså om den øverste myndighed – hos CEPOS i en årrække som aktiv politiker uden at dele de holdninger, som CEPOS giver udtryk for.
Det virker aldeles besynderligt.
Og derfor: Hvis der er overensstemmelse mellem de grundlæggende synspunkter, der udgår fra CEPOS, og socialministerens holdninger, er det jo svært at se en ordentlig socialpolitik foran sig.
Rasmus Prehn (S), 2010-03-17:
I en situation, hvor hele 23 kommuner ifølge en undersøgelse, Danmarks Lærerforening har lavet, har besluttet at nedlægge lærerstillinger i 2010, fastholder ministeren da, at landets kommuner har en tilstrækkelig god økonomi, eller er det en bevidst politik fra regeringens side at nedprioritere folkeskolen, og er folkeskolen ikke længere hele forudsætningen for fremtidig vækst i det danske samfund, som landets statsminister ellers har udtrykt det for ganske nylig, bl.a. i sin nytårstale?