runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Preben Rudiengaard (V), 2008-04-03:
Jeg vil sige, at det ikke er fru Birgitte Josefsen, men det har formanden jo fortalt.
Vi adskiller os lidt på forskellige måder.
Men tak for ordet.
I en tid, hvor vi oplever terror begået af fanatikere, fundamentalister og udemokratiske enkeltpersoner, er det selvfølgelig vigtigt, at et samfund prøver at undgå, at sådan nogle ting kan opstå, prøver at sikre den maksimale offentlige sikkerhed.
Det, vi har oplevet, er jo sådan noget med krudt og kugler og alt muligt, og heldigvis har vi ikke oplevet, at man også begynder at bruge biologiske våben.
Der har været lidt omkring miltbrandbakterier osv., som dog heldigvis døde ud.
Men for at være forebyggende er det altså vigtigt, at vi prøver at gøre noget, således at disse fanatikere, fundamentalister, terrorister ikke begynder at få mulighed for at fremføre midlerne og stå på længere afstand og pludselig besmitte enkeltpersoner eller samfund med biologiske midler.
Her tænker jeg på virus, her tænker jeg på rickettsia, som er nogle farlige bakterielignende strukturer, her tænker jeg på andre bakterier.
Og man kan jo også begynde at lave genetisk modificerede ting, som vi aldrig kan komme af med.
Vi skal jo prøve at være på forkant, og derfor bør vi øge kontrollen med de virksomheder og enkeltpersoner, som har en legitim begrundelse for at besidde disse midler og disse stoffer.
De bruges i dag, de skal bruges og alt muligt andet, men vi skal vide, hvor de er henne.
Disse virksomheder skal kunne dokumentere og give regnskab for produktion, køb, overdragelse og salg, og så skal der være meget strenge krav til, hvem der kan komme ind, og hvad der skal ske for at sikre, at ikke andre end dem, der har legitim adgang, kan komme ind.
Så skal der også være krav til, at disse virksomheder udvikler et sikkerhedsudvalg.
Det er vigtigt for os, at det her nu kommer til at fungere optimalt.
Jeg synes, at vi i bund og grund har en udmærket og dygtig minister.
Rent generelt kan jeg ikke lide for mange ministerbemyndigelser, men uden at tvivle vil jeg i dette tilfælde, fordi jeg har stor tiltro til vores dygtige minister, lade ham få bemyndigelsen til - også over for andre ministerier, som har det samme område, og det er eksempelvis Erhvervsministeriet - at lave noget.
Det er ikke noget, vi skal sidde og fedte i hele tiden.
Tilliden er der fra min side, og tilliden er også til, at det er nødvendigt, at vi får vedtaget det her lovforslag og får det implementeret.
Derfor kan jeg til formanden sige, at Venstre støtter lovforslaget.
Per Clausen (EL), 2008-04-03:
Jeg er glad for, at hr. Preben Rudiengaard nærer tillid til ministeren.
Det kan også være, at sundheds- og forebyggelsesministeren heller ikke er den minister, vi har grund til at nære størst mistillid til i den nuværende regering.
Jeg vil bare spørge hr. Preben Rudiengaard, om han ikke synes, at der er et eller andet, som måske går for vidt, i de her bemyndigelser.
Det er jo sådan set ministeren, der kan bestemme, hvilke stoffer der er farlige, uden at det er nærmere bestemt hverken i paragrafferne eller i bemærkningerne, hvilke krav der skal være opfyldt.
Efterfølgende kan ministeren bemyndige dem, han måtte ønske, til at gå ind på virksomheder og i private hjem for at efterspore disse stoffer, som ministeren ved en simpel handling har gjort farlige.
Synes Preben Rudiengaard ikke, at det ville være rart, hvis man fik lagt nogle begrænsninger på, hvornår og hvordan man kan erklære stoffer for farlige, og hvem man så efterfølgende kan bemyndige til at handle på baggrund af det?
Preben Rudiengaard (V), 2008-04-03:
Jeg ville meget nødig, at det var hr. Per Clausen og mig, der skulle sidde og fortælle, hvad der var farlige stoffer.
Det er hr. Per Clausen og jeg næppe kompetente til.
Så det må vi overlade til ministeren, som så sørger for at få den fornødne rådgivning.
Der er en række stoffer dér.
Det er jo i bund og grund næsten det samme, som vi har i epidemikommissioner osv., lov om epidemier, hvor vi også har sat nogle begrænsninger, men hvor ministeren også ad hoc kan tage nogle ting ind.
Der er jo ingen, der ved, hvad der pludselig kommer fra disse sindssyge personer, så derfor skal ministeren have muligheden for sammen med et hurtigtarbejdende embedsmandsudvalg meget hurtigt at kunne sige: Vi tager de stoffer med.
Den tiltro har jeg til vores minister.
Vivi Kier (KF), 2008-04-03:
Forslaget lægger op til en skærpelse af kontrollen med salg og opbevaring af stoffer, der kan anvendes til terrorformål.
Desværre lever vi jo i en verden, hvor der fra dag til dag sker nye ting på det her område, og de mennesker, der har lyst til at skabe terror også med biologiske våben, er der desværre hele tiden.
Med det her lovforslag giver vi sundheds- og forebyggelsesministeren mulighed for at nedlægge de påbud og forbud, som er nødvendige for, at vi kan overholde loven.
Lone Dybkjær (RV), 2008-04-03:
SF's ordfører sagde, at han ville gå positivt ind i udvalgsarbejdet.
Jeg bliver nødt til at sige, at jeg vil gå negativt ind i udvalgsarbejdet, forstået på den måde, at vi som udgangspunkt er imod det her lovforslag.
Det er jo kun bemyndigelser, det her drejer sig om.
Ministeren kan simpelt hen gøre hvad som helst med det her lovforslag i hænderne, og det mener vi er helt ude i hampen.
Det er selvfølgelig ikke sådan, at vi ikke også mener, at man skal kigge på muligheden for misbrug eller brug af biologisk materiale i forbindelse med terrorhandlinger.
Ministeren kan jo udmærket, hvis det bliver aktuelt, enten foretage en handling, som han så bagefter må få aflad for, eller, hvis der er tid til det, komme og bede om muligheden for at gøre dette eller hint.
Det her med, at ministeren kan gøre alt muligt ved hjælp af bemyndigelser, er altså ikke vores kop te.
Vi ved jo også udmærket godt, at hvis der først er givet en bemyndigelse, i hvert fald sådan som flertallet ser ud i dag, ja, så har vi ingen som helst fornemmelse af, hvad det er, ministeren går hen og gør med sin bemyndigelse.
Ministeren kan så i øvrigt videregive sine bemyndigelser til en anden minister, og det gør det jo sådan set ikke bedre.
Så ministeren kan med det her lovforslag i hænderne vade ind i en hvilken som helst virksomhed eller institution, eller hvad ved jeg, i dette land med et stykke papir i hænderne og sige: Vil I åbne dørene?
Det synes vi at der skal lidt mere til, lidt større regelfastsættelse, end der sker i det her tilfælde.
Det var selvfølgelig ironisk, at jeg sagde, at vi ville gå negativt ind i udvalgsarbejdet.
Det gør vi naturligvis ikke, men jeg vil bare sige, at vi har en grundlæggende negativ holdning til det her forslag, og hvis ikke der kommer nogle virkelig nye boller på suppen, må vi stemme nej til det.
Det, jeg så vil sige, er, at hvis man nu står fuldstændig alene med det synspunkt, må man jo leve med det, og det kunne også være, at man tog fejl, men når man har hørt de ordførere, der har været på banen indtil videre, er man - det er jeg i hvert fald - blevet bekræftet i, at ministeren ikke skal gives sådan en bemyndigelse, i betragtning af hvor langt ovre vi har været i alle mulige og umulige tankeeksperimenter omkring terrorhandlinger.
Det er ikke, fordi vi ikke tager det alvorligt, men vi mener bare ikke, at retsprincipperne bør tilsidesættes på en måde, som det sker i det her lovforslag.
Lise von Seelen (S), 2008-04-03:
Jeg vil gerne endnu en gang anholde, at det forslag, vi behandler i dag, ikke er identisk med det forslag, vi behandlede for 1 ½ år siden.
Så vil jeg godt sige, at ministeren siger, at der ikke er kapacitetsproblemer, og at der nu og da er overbelægninger.
Jeg står her med en skrivelse, som siger, at 10 ud af 14 hospitaler har overbelægninger på de medicinske afdelinger med mellemrum.
Det opfatter jeg ikke som værende et problem nu og da, for hver eneste gang der er overbelægninger, så betyder det altså, at der er mennesker, der skal modtage deres sundhedsbehandling på gange eller i skyllerum.
Vi har ingen forventninger om, at man skal løse problemet med et fingerknips, som jeg tror ministeren sagde, men er ministeren ikke interesseret i, når alle disse mange nye etagemeter skal indrettes, at indholdet så lige præcis kunne være lige så aktuelt som de nye bygninger måtte være, så man får den helt optimale behandling af de medicinske patienter?
Det kunne en national handleplan medvirke til.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-04-03:
Jeg tror, fru Lise von Seelen vælger at høre det, jeg siger, som fru Lise von Seelen selv ønsker, så det kan passe til det stillede spørgsmål.
Det, jeg jo sagde, var, at jo, der er indimellem kapacitetsproblemer.
Det var jo det, vi kunne se.
Og når vi skal bygge nyt, så er det jo også i erkendelse af, at der indimellem er kapacitetsproblemer.
Jeg synes også, at Folketinget skylder alle de mange mennesker, der arbejder aktivt ude i vores sundhedsvæsen, at være realistiske og sige: I gør det faktisk meget godt, I arbejder faktisk i et system, som er meget godt, selv om der også problemer nogle steder.
Ellers laver man et fortegnet billede.
Når der så spørges, om ikke ministeren er interesseret i, hvad der er indholdet i de her nye etagemeter, så jo, det er jeg meget interesseret i, for det er jo nemlig også sådan, at vi indtænker logistikken i et patientforløb, når vi bygger nye ting, at vi tænker: Hvor kommer patienten ind i forløbet, sådan at han med færrest mulige flytninger kommer ud igen i den anden ende?
ja, det ligner lidt pakkeløsningen her også.
Per Clausen (EL), 2008-04-03:
Nu kan fru Lise von Seelen jo godt misforstå ministeren, fordi ministeren udtrykker sig en anelse uklart.
Jeg skal prøve at gøre det lidt mere klart: Er det rigtigt forstået, at ministeren mener, at der er brug for færre sengepladser på de medicinske afdelinger i fremtiden, de skal bare være mere moderne, og derfor skal der investeres i nye etagemeter?
Der er også nogle, der ikke skal bygges, men det jo en anden sag.
Det andet, jeg vil spørge ministeren om, er, om han ikke mener, at regeringens politik har nogen effekt?
Når regeringen indfører en behandlingsgaranti, tror ministeren så slet ikke, at det påvirker sygehusenes prioritering?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-04-03:
Jeg mener da bestemt, at regeringens politik har effekt.
Jeg mener også, at vi har set, at det udvidede frie sygehusvalg har reduceret utrolig mange ventelisteproblemstillinger til glæde for patienterne.
Og jo, jeg tror da, at regionerne som sygehusejere lader sig påvirke og motivere af regeringens politik på den måde, at regionerne - det offentlige system som har serveretten i forhold til hver enkelt patient, inden det frie udvidede sygehusvalg træder i kraft, vælger at behandle den patient, som det er mest økonomisk fornuftigt at beholde i det offentlige regi, inden man eksempelvis skubber nogle over et andet sted i det offentlige, til et udenlandsk sted eller til et privathospital.
Det tror jeg da bestemt er noget, regionerne tager højde for.
Så til sidst og til det første spørgsmål fra hr. Per Clausen, om der er brug for færre senge: Nej, det tror jeg såmænd ikke.
Per Clausen (EL), 2008-04-03:
Nu er ministerens forhold til Sundhedsstyrelsen sådan, at den ene giver den anden ret og omvendt, og så henter man argumentets styrke der, og det er jo også godt nok.
Men det, jeg godt kunne tænke mig at høre ministeren om, er, hvorvidt han tror, at man, hvis det nu er sådan, at regionerne behandler dem, det bedst kan betale sig, først, i stedet for at skubbe dem over på de private hospitaler, så ville vælge at behandle dem først, som kan skubbes over på de private hospitaler, og vælge at sige, at der prioriteres nu engang der, hvor der er konkurrence, og at det godt kunne ramme de medicinske patienter.
Er det ikke en af forklaringerne på, at ministeren faktisk på nogle områder har lavet nationale handleplaner, at han godt er klar over, at hvis man vil have opprioriteret nogle områder, hvor der ikke er konkurrence fra de private hospitaler side, bliver man nødt til udføre en bevidst handling for at opnå det resultat?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-04-03:
En af forskellene på hr. Per Clausens politiske syn og en borgerlig regerings politiske syn er, at mens hr. Per Clausen tager udgangspunkt i systemet, tager vi udgangspunkt i borgeren, i patientens ret.
Og der er det udvidede frie sygehusvalg netop det, der gør, at ventelisterne bliver kortere og kortere.
Hvordan regionerne prioriterer, kan være forskelligt fra region til region.
Jeg siger bare, at regionerne har serveretten og kan bestemme, om de vil behandle patienterne på eget sygehus, eller om der er nogle, de vil sende over til et andet sted efter 1 måned.
Karl H. Bornhøft (SF), 2008-04-03:
Jeg er glad for, at man kan lære noget hver dag.
Det er jo det, der gør livet værd at leve.
Jeg vil så også sige med det samme, at det i hvert fald ikke var ministerens indledning til det her, der gjorde livet værd at leve.
Men fordi ministeren er så grov i sin form, vil jeg spørge ministeren: Når han giver til kende, at ingen i oppositionen er kommet med nogen forslag i forbindelse med finansloven til forbedring af det her område, er han så ikke bevidst om, at der er et forslag fra SF om 200 mio. kr. om året som opstart til en national handlingsplan?
Ib Poulsen (DF), 2008-04-03:
Jo, hvis du kalder det praleri, men det er jo sådan, at når man …
Hr. Ole Vagn Christensen, ja, det er helt i orden.
Når man indgår et forlig generelt, er det jo sådan, at de, der er med i forliget, får indflydelse.
Og der har Dansk Folkeparti presset på for at få de her to ting med, og det er lykkedes i det forlig, der ligger.
De, der står uden for, har jo ikke haft indflydelse på det.
Så jeg ved ikke, om det er praleri eller bare en tør konstatering.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-04-03:
Hvis fru Lise von Seelen har opfattet mig som hånlig, så skal jeg beklage, det er ikke min hensigt på nogen måde at være det.
Og hvis der skulle være ting i min tale, som også min forgænger har sagt, så er det jo, fordi det her er det samme forslag, som vi har set tidligere.
Men det konkrete spørgsmål var, om jeg undervurderer mangelen på plads.
Nej, det gør jeg ikke.
Det er korrekt, at også på de medicinske afdelinger er vores sundhedsvæsen indimellem presset.
Det er jo korrekt, at vi kan finde historier om, at patienter ligger på gangene, men det er ikke udtryk for et generelt billede af vores sundhedsvæsen.
Jeg kan ikke med et fingerknips sørge for, at der står en hel masse nye etagemeter i morgen, men vi har jo bedt regionerne om at komme med hver deres forslag for hver deres region om, hvordan den samlede sygehusplan skal se ud, og så har vi altså et Erik Juhl-udvalg, der skal rådgive regeringen om, hvordan vi får den her sygehusplan til at være dækkende for hele landet.
Det er derfor, vi har afsat 25 mia. kr. ekstra til nye etagemeter, og det vil også komme den medicinske patient til gode.
Hvis det var sådan, at der ikke var noget behov, så var der heller ikke nogen grund til at afsætte nogle ekstra penge.
Så vi har erkendt behovet.
Lise von Seelen (S), 2008-04-03:
Den første del af ministerens tale bærer præg af genbrug fra den forrige ministers respons på et forslag, men hvis ministeren ville være opmærksom, så ville ministeren opdage, at det faktisk er en handleplan for det medicinske område, der er fremsat forslag om fra de tre partiers side.
Jeg opfatter, at ministeren undervurderer det store problem, det er, at der ikke i dag er overensstemmelse mellem, hvor mange mennesker der skal behandles på de medicinske afdelinger, og hvor meget plads der er til rådighed.
Og jeg vil spørge ministeren, om ministeren opfatter, at kapaciteten passer til de behandlinger, der skal gennemføres, når folk skal ligge på gange og i skyllerum.
Flemming Møller Mortensen (S), 2008-04-03:
Jeg vil gerne sige til hr. Per Clausen, at jeg måske nok synes, at reaktionen for mig at vurdere og dømme er lidt ude af proportioner.
Jeg vil sige, at »ubegrænset beføjelse« ikke er den tolkning, vi som Socialdemokrater har lagt ned over den her lovgivning.
Vi siger, at der gives beføjelse til, at myndigheden kan reagere, og det er det, vi absolut mener at der netop i den her sammenhæng kan være behov for at der skal gøres.
Så vil jeg gerne præcisere, at sådan som jeg læser lovforslaget, som det ligger her, bliver det netop præciseret, at hvad angår bygninger, som kun bliver brugt til beboelse, er der ikke bemyndigelse til at gå ind.
Per Clausen (EL), 2008-04-03:
Jeg vil selvfølgelig sige, at vi i udvalgsarbejdet omhyggeligt omhyggeligt - vil bede ministeren om at redegøre for, hvilke begrænsninger han selv mener der ligger i hans beføjelser her, og hvor man kan finde belæg for, at det er begrænsninger, der fremgår af lovgivningen og ikke bare er ministerens velkendte selvbeherskelse.
Anders Samuelsen (NY), 2008-04-03:
En gang imellem har debatter af den her type det med at udvikle sig til en form for skyttegravskrig, hvor man enten forsøger at male fanden på væggen eller også står i et helt andet hjørne og prøver at give et billede af, at det simpelt hen er fuldstændig uproblematisk.
Sandheden ligger nok midt imellem.
Det er selvfølgelig problematisk med lovforslag af den her type, fordi der gives en meget markant og udvidet bemyndigelse; det er der ingen tvivl om.
Men sandheden er også den, at der står på side 5 i det materiale, vi har fået udleveret: »Der fastsættes bestemmelse om adgang til offentlig eller privat ejendom, lokaliteter, optegnelser m.v., der er nødvendige for løsningen af opgaverne i medfør af denne lov.« Så står der: »Adgangen gælder ikke bygninger eller dele af bygninger, der udelukkende anvendes til privat beboelse.«
Så igen er der her både noget, der trækker den ene vej, og noget, der trækker den anden vej, sådan som den socialdemokratiske ordfører også var inde på.
Sandheden er vel også den, at vi lever i en anden tid, der gør, at det er vanskeligt at lave lovgivning på fuldstændig samme vilkår, som vi ville have gjort det i 1960’erne og 1970’erne.
Det er i øvrigt også en af de begrundelser, der bliver brugt i forslaget, nemlig at der kan være brug for løbende at ajourføre reguleringen i takt med den tekniske og videnskabelige udvikling.
Og det kan så være et argument for, at man ikke hele tiden kan drøne ned forbi Folketingssalen.
Jeg mener ikke, at der er nogen som helst form for grundlag for, at man på noget tidspunkt skal kunne sige, at man har en ubegrænset tillid til en minister.
Det må være en af Folketingets vigtigste opgaver i udgangspunktet i hvert fald at have en sund form for skepsis over for en hvilken som helst siddende minister, og det er sådan set også udgangspunktet for Ny Alliance.
Når alt det er sagt, er vi grundlæggende positivt indstillet over for forslaget med de bekymringer, som også berettiget er blevet rejst fra ordførere her i salen.
Vi vil gå ind i udvalgsarbejdet.
Jonas Dahl (SF), 2008-04-03:
Det her lovforslag har til hensigt ikke bare at begrænse udbuddet af ulovlige lægemidler, men også at se på konsekvenserne af nogle af de lægemidler, som dagligt florerer i det danske samfund.
Det vil sige de konsekvenser, vi alle desværre kender for godt, når medicin købt på nettet kommer ind over grænserne og bliver forfalsket, og som ved at florere i befolkningen skaber den utryghed, som folk absolut ikke må føle, når de benytter sig af lægemidler.
Derfor er vi også fra SF's side positivt indstillet over for lovforslaget.
Vi er tilfredse med, at man lægger op til en øget strafferamme i forhold til overtrædelse af lovens krav om fremstilling og forhandling af lægemidler; det synes vi er en positiv udvikling.
Det er ikke normalt, at vi fra SF's side er positive i forhold til øgede strafferammer, men i det her tilfælde mener vi sådan set, at det måske endda er kommet for sent.
Vi mener, at det er positivt, at vi får en øget dialog mellem virksomhederne og det offentlige.
Men vi har også enkelte bekymringer i forhold til lovforslaget.
Vi er nervøse for, om Lægemiddelstyrelsen kan leve op til det ansvar, som man med det her lovforslag lægger op til.
Derfor er vi også usikre, når de økonomiske konsekvenser beskrives som - og jeg citerer - »ikke at medføre merudgifter af betydning for staten og ingen udgifter for kommuner og regioner«.
Om det er et udtryk for en reel vurdering, må man jo håbe, men vi må også sige, at vi umiddelbart er lidt skeptiske over for det, fordi vi netop i den seneste tid har set eksempler på, at Lægemiddelstyrelsen ikke altid har magtet sine opgaver.
Derfor ser vi også frem til yderligere at få belyst, hvad det rent faktisk er for økonomiske vurderinger, man har lagt ind i lovforslaget.
For der er ingen tvivl om, at med den lovgivning, som man her lægger op til, er der også behov for en øget kontrol, og det betyder også øgede ressourcer til Lægemiddelstyrelsen.
Men som udgangspunkt støtter SF forslaget, og vi ser frem til det videre udvalgsarbejde.
Karl H. Bornhøft (SF), 2008-04-03:
Jeg vil starte med at sige, at indtil jeg hørte den første ordfører, hr. Preben Rudiengaard, var jeg meget positiv over for det her lovforslag.
Jeg synes så til gengæld, at de efterfølgende talere har givet det her lovforslag et noget andet aspekt, end jeg umiddelbart synes er rimeligt.
Men indtil videre vil vi som udgangspunkt for den videre behandling af L 69 sige, at vi faktisk har en vis sympati for, at omgangen med og bortskaffelsen af biologiske stoffer skal strammes op.
Det er ikke alene på grund af terrorbekæmpelse, som nogle har nævnt - hvor vi efterhånden nok synes at metoderne antager helt hysteriske former i det her kongerige - men fordi der faktisk kan være tale om farlige stoffer, som ikke bør distribueres frit blandt menigmand, og fordi stofferne jo skal bortskaffes på den rigtige måde, både af hensyn til forurening og farlighed.
Derfor synes vi sådan set, at det er udmærket at se på det her område, og vi går gerne ind i arbejdet.
Vi vil så også godt understrege, at vi er enige i høringssvaret fra Danske Regioner om, at kravene skal afpasses risikoen og ikke skabe unødvendige forhindringer for afviklingen af det daglige kliniske og diagnostiske arbejde.
Og så er vi i SF også meget opmærksomme på, at der går rigtig mange fredelige landmænd rundt.
Ole Vagn Christensen (S), 2008-04-03:
Jeg gik ud fra, at når Folketingets partier havde stemt for en vedtagelse, så ville hverken Venstre eller De Konservative rende fra den vedtagelse.
Men man står her og siger, at man har lavet købmandskab inden for den vedtagelse, for man siger, at nogle har fået noget her, og at andre har fået noget der.
Jeg går ud fra, at når et parti står bag en vedtagelse, og det gælder Venstre, og det gælder De Konservative, så er det, fordi de ønsker at leve op til det.
At man så kan blive uenig om, hvordan organiseringen af den der overdragelsesmodel skal være, er jo en anden side af det spørgsmål.
Men en vedtagelse er da en vedtagelse, som gælder, når ministeren skal udforme sit lovforslag.
Knud Kristensen (KF), 2008-04-03:
Der vil jeg så henholde mig til den tekst, der står i lovforslaget, og der står netop: gentagne tilfælde.
Det er meget klart præciseret.
Og det er jo ikke sådan, at det handler om et fejlskøn og en detalje; det her omhandler de virkelig grove tilfælde, hvor ingen, hverken SF eller Socialdemokratiet eller regeringen eller andre, kan tillade noget sådant.
Der er en lovtekst i spil her, som vi kører efter, og så må man sige, at ved gentagne tilfælde er det alvorligt.
Og netop der træder den her regel ind.
Bjarne Laustsen (S), 2008-04-03:
Det er slet ikke det.
Men der kommer et konkret forslag om at dele lovforslaget, og jeg kan så også forstå, at det her er et meget væsentligt forslag for De Konservative, så de ser heller ingen grund til at dele det.
Men det med, om det er kraftige overskridelser, tror jeg vi vil bede ministeren definere i udvalgsarbejdet: Hvad er kraftige overskridelser?
Det, fiskerne fortæller os, er, at de faktisk ikke kan undgå at få bøder, fordi det er tilrettelagt på en sådan måde, at det virker som dummebøder.
Det er så det, hr. Knud Kristensen står og forsvarer.
Derfor vil jeg godt spørge, om ikke De Konservative vil arbejde for, at der bliver en større selvforvaltning i dansk fiskeri, og om han kender andre erhverv, f.eks. byggebranchen, hvor man bruger så mange penge på at kontrollere, som man gør inden for fiskeriet?