Lars Barfoed (KF), 2010-02-23:
Efter det beslutningsforslag, vi behandler her, skal regeringen pålægges at fremsætte et lovforslag om forbud mod import af hunde, hvis stemmebånd er helt eller delvis fjernet – det, man også kalder debarking.
Herudover pålægges regeringen at sikre, at lovgivningen fuldt ud ligestiller debarking med hale- og ørekupering, så forbuddet mod udstilling af hale- og ørekuperede hunde tilsvarende skal gælde for hunde, der helt eller delvis har fået fjernet stemmebåndet.
Forslaget bliver begrundet af forslagsstillerne – selvfølgelig – med, at debarking er et uetisk indgreb, og at konsekvensen af indgrebet er, at hunden ikke kan gø eller på anden måde give udtryk for sine naturlige instinkter.
Endvidere bliver det anført, at det i dag er forbudt at få foretaget debarking af hunde i Danmark – det er jo jævnfør dyreværnslovens § 1 og § 2 – men at det ikke er forbudt at importere debarkede hunde fra lande, hvor dette indgreb er tilladt, f.eks. fra Canada.
Derfor findes der ifølge forslagsstillerne flere eksempler på, at der finder import sted af debarkede hunde til Danmark.
Lad mig sige med det samme, at jeg naturligvis tager afstand fra et indgreb, som debarking er, hvor det eneste formål jo er at få hunden til at larme mindre.
Det er selvsagt ikke i orden, at man i stedet for at opdrage hunden lader den gennemgå et kirurgisk indgreb, der dæmper dens gøen.
Som forslagsstillerne er inde på, afgav Det Veterinære Sundhedsråd en udtalelse den 19. december 2003 om visse operative indgreb.
Og af den udtalelse fremgår det, at det er rådets opfattelse, at debarking vil være en overtrædelse af dyreværnslovens generelle bestemmelser om, at dyr skal behandles forsvarligt og beskyttes bedst muligt mod smerte, lidelse, angst, varigt men og væsentlig ulempe.
I overensstemmelse hermed er det Justitsministeriets umiddelbare vurdering, at hel eller delvis fjernelse af en hunds stemmebånd for at forhindre hunden i at gø vil være i strid med dyreværnsloven.
Som jeg nævnte, pålægges regeringen i henhold til beslutningsforslaget at sidestille debarking med hale- og ørekupering, så reglerne for øreog halekuperede hunde også skal gælde for debarkede hunde.
I den forbindelse kan jeg oplyse, at det fremgår af dyreværnslovens § 14, stk. 2, at operative og lignende indgreb, som har til formål at ændre et dyrs udseende, ikke må foretages, og det forbud omfatter jo bl.a. øre- og halekupering.
Endvidere følger det af dyreværnslovens § 11, stk. 3, at hale- eller ørekuperede hunde ikke må udstilles eller på anden måde fremvises med henblik på bedømmelse af hundens ydre, dens brugsegenskaber eller færdigheder.
Dette udstillingsforbud skal understøtte forbuddet mod hale- og ørekupering, fordi disse indgreb jo netop foretages med henblik på at ændre hundens udseende og dermed gøre den mere attraktiv i f.eks. en udstillingsmæssig sammenhæng.
I anledning af beslutningsforslaget har Justitsministeriet kontaktet bl.a. Den Danske Dyrlægeforening, Dansk Kennel Klub og Dyrenes Beskyttelse for at undersøge, hvor udbredt problemet med debarking er her i Danmark.
De udspurgte foreninger har alle sammen oplyst, at debarking ikke kan anses for udbredt i Danmark, og at antallet af debarkede hunde i Danmark er forsvindende lavt.
Foreningerne har også oplyst, at debarking typisk foretages for at undgå, at hunden gør og dermed generer dens ejer og dennes naboer.
Hel eller delvis fjernelse af en hunds stemmebånd kan dog også være påkrævet af veterinære årsager; det kunne f.eks. være i forbindelse med fjernelse af en tumor.
På baggrund af de udtalelser er der altså ikke noget grundlag for at antage, at debarking foretages med henblik på at forbedre hundens egenskaber som udstillingshund.
Og de hunde, der er debarkede, vil derfor efter Dansk Kennel Klubs vurdering ofte være problemhunde, der slet ikke er egnet til at deltage i udstillinger.
Derudover ville et forbud mod udstilling af debarkede hunde være vanskeligt at håndhæve, da det faktisk er sådan, at det er meget vanskeligt at konstatere, om en hund er debarket.
Det vil i hvert fald kræve en nærmere dyrlægeundersøgelse af hunden.
Derfor mener jeg ikke, at et udstillingsforbud vil have nogen reel effekt i forhold til at forhindre debarking, særlig når man henser til, at debarking jo i modsætning til hale- og ørekupering ikke foretages med henblik på at ændre hundens udseende.
Beslutningsforslaget pålægger så også regeringen at indføre et forbud mod import af debarkede hunde; i forslaget nævnes som eksempel debarkede hunde fra Canada.
Men der er det altså regeringens opfattelse, at det er yderst tvivlsomt, om et sådant ensidigt nationalt importforbud vil være foreneligt med EU-retten og WTO-reglerne.
Hvis vi tager EU-retten først, er det sådan i henhold til den, at en national restriktion af hensyn til beskyttelse af dyrevelfærd kun kan retfærdiggøres, hvis restriktionen har til formål at varetage dette hensyn på medlemsstaternes eget territorium.
Derfor kunne det overvejes, om et importforbud så i stedet for kunne begrundes i hensynet til den offentlige moral.
På baggrund af udtalelserne fra Dansk Kennel Klub og Dyrenes Beskyttelse må det imidlertid som nævnt lægges til grund, at antallet af debarkede hunde i Danmark er forsvindende lavt.
Så allerede af den grund vil et forbud næppe kunne begrundes med, at det er nødvendigt ud fra hensynet til den offentlige moral.
Dertil kommer så, at et forbud mod debarkede hunde fra Canada, som nævnes som eksempel, vil kunne udgøre en handelshindring i henhold til WTO-reglerne.
Et eventuelt forbud ville således skulle retfærdiggøres ud fra et eller flere af de hensyn, som WTO-reglerne anerkender som en begrundelse for at indføre handelshindringer, herunder hensynet til den offentlige moral.
Det nærmere omfang af den undtagelse er imidlertid ganske uklart, og der er ikke nogen praksis, der anerkender, at WTO-medlemmer under henvisning til hensynet til den offentlige moral kan varetage dyrevelfærdsmæssige hensyn i andre WTO-lande.
Så sammenfattende kan jeg om beslutningsforslaget sige, at det efter regeringens opfattelse, som jeg har nævnt det, ikke vil have nogen reel effekt at indføre et forbud mod udstilling af debarkede hunde.
Og det er efter regeringens opfattelse yderst tvivlsomt, om et importforbud vil være foreneligt med EU-retten og WTO-reglerne.
Det har i den forbindelse bl.a. betydning, at antallet af debarkede hunde i Danmark er forsvindende lavt.
Og som nævnt er det allerede i dag Justitsministeriets umiddelbare opfattelse, at debarking indebærer en overtrædelse af dyreværnsloven.
For at der ikke skal herske nogen tvivl om, at debarking er forbudt, vil jeg i den forbindelse være indstillet på at præcisere det i en bekendtgørelse.
På baggrund af det, jeg har sagt, kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget, som det foreligger, men vi har som sagt også sympati for dets intentioner.