Nikolaj Villumsen (EL), 2015-02-03:
Tak for det.
Tak til udenrigsministeren for redegørelsen, og tak for debatten i dag.
Der er jo ingen tvivl om, at der er rigtig, rigtig mange udfordringer og problemer på det udenrigs- og sikkerhedspolitiske område.
Man må sige, at ude i verden rammer krig og nød lige nu historisk mange mennesker rundtomkring.
Jeg vil tage fat om nogle af de problemer, som der er, og noget af det, som redegørelsen kommer ind på.
En afgørende udfordring, vi står med, er jo kampen mod ISIL, og her mener vi i Enhedslisten, at det er helt afgørende, at vi støtter de lokale demokratiske kræfter, som kæmper for demokrati og menneskerettigheder i Mellemøsten.
Derfor er vi fra Enhedslistens side også positive over for, at Danmark støtter kurdernes kamp mod ISIL i Nordirak, men vi mener til gengæld, det er tragisk, ja, reelt skammeligt, at et flertal i Folketinget indtil nu har afvist at hjælpe kurderne i Kobane i det nordlige Syrien.
Jeg besøgte dem selv i slutningen af sidste år, og det, der var interessant at se, var, at her forsøger man at skabe en demokratisk model for et fremtidigt Syrien med inklusion af alle etniske og religiøse grupper og ligestilling af kvinder.
Det er en demokratisk tilgang, som står i skærende og skarp kontrast til ISIL's totalitære fascisme og Assads brutale undertrykkelse og vold.
Skal vi ekstremisterne fra ISIL til livs, er det afgørende, at Danmark internationalt arbejder for at stoppe bagmændene.
Vi bliver nødt til at tage bladet fra munden og kritisere de vestlige allierede i Saudi-Arabien, Qatar og Golfen, der direkte eller indirekte støtter ISIL.
Ikke mindst bør der lægges et massivt internationalt pres på den tyrkiske regering, der helt konsekvent har forhindret, at der kan komme hjælp til de arabere, kurdere og kristne, som har kæmpet en desperat kamp og stadig gør det mod ISIL ved Kobane.
Det er fuldstændig absurd, at den tyrkiske grænse holdes lukket, mens hundredtusinde af flygtninge står og ikke kan komme tilbage og genopbygge deres ødelagte by i Kobane.
Jeg synes grundlæggende, det er helt afgørende, at vi i Folketinget bestræber os på at lægge et pres og ændre på den her groteske situation, ikke mindst fordi vi jo alle sammen taler om at hjælpe flygtningene i nærområdet, og her er så en helt oplagt mulighed for at gøre det, men det kræver et pres på den tyrkiske regering.
Vi mener, at Danmark fremadrettet skal fokusere på at støtte kurderne i både Irak og Syrien mod ISIL.
Der er brug for sikkerhedsudstyr, der er brug for, at vi går benhårdt efter bagmændene, der finansierer ISIL, og som køber deres olie på det sorte marked, og at vi sikrer, at flygtningene får hjælp i nærområderne, og at presset på Tyrkiet for at åbne grænsen til de kurdiske områder i Syrien bliver lagt, så den nuværende blokade kan brydes.
Men jeg synes også, det er vigtigt at sige, at det er afgørende, at vi er bevidst om, at de store problemer i Irak og Syrien lige nu grundlæggende er skabt af sekterisk vold, sekterisk undertrykkelse udøvet af regimerne i Syrien og i Irak.
Jeg frygter, at den militære støtte, som et flertal i Folketinget lige nu giver den irakiske regering med F-16-flyene, kommer til at styrke de ekstreme kræfter, fordi vi desværre ser, at den irakiske hær og de tilknyttede shiamilitser gør sig ansvarlige for grove krigsforbrydelser – grove krigsforbrydelser, som er kommet frem, også efter at Danmark begyndte at bombe.
Jeg må ærlig talt sige, at den mørklægning, der desværre er af forsvarets engagement med kampflyene i Irak, ikke gør mig mere tryg.
Det er afgørende, at vi har en åbenhed om de missioner, som Danmark foretager, som kampflyene foretager, ikke mindst fordi man har tænkt sig at blive ved med at foretage dem lang tid endnu, og vi kan frygte, at det bliver de ekstreme kræfter, der bliver vinderne.
Jeg mener, at Danmark i stedet for bør lægge pres for at få en inkluderende regering i Bagdad og for at støtte FN's fredsbestræbelser i Syrien.
Jeg vil nu tale lidt om situationen i Ukraine, som er dybt, dybt forfærdelig.
Udviklingen i Ukraine er meget, meget farlig, som jeg ser det.
Den civile lidelse er enorm, tabene og flygtningestrømmene er store.
I Enhedslisten har vi fra start afvist, at der kunne findes en militær løsning på konflikten, og jeg må sige, at den udvikling, der siden da har været, ganske rigtigt også har vist, at en militær løsning på konflikten ikke lader sig gøre.
Der er ingen tvivl om, at Rusland handler fuldstændig uacceptabelt, både i forhold til annekteringen af Krim og i forhold til indblandingen i borgerkrigen i det østlige Ukraine.
Jeg mener, det er afgørende, at Danmark arbejder for, at alle parter stopper kamphandlingerne og stopper oprustningen.
Det er klart, at det selvfølgelig især gælder Rusland, men jeg må også sige, at nyheden i går om, at USA overvejer at bevæbne den ukrainske regering, er katastrofal.
Det er positivt, at man i dag trækker lidt i land, men det er helt afgørende, at Danmark sørger for, at alle kræfter bliver lagt på det politiske spor, og at oprustning fra alle parter bliver stoppet.
Det er centralt for løsningen i Ukraine, at der gennemføres de meget, meget nødvendige demokratiske reformer, og at der laves en decentralisering af landet.
Det er vigtigt, at alle folk i Ukraine kan se sig selv repræsenteret i Kiev, hvis der skal findes en fredelig løsning.
Det er meget, meget forfærdeligt, hvad der sker lige nu, og det er afgørende, at vi sætter ind.
Til slut vil jeg komme ind på tre vigtige sager, som ligger os i Enhedslisten meget på sinde, og som jeg vil nævne kort.
For det første ønsker vi fra Enhedslistens side en fuld tilbagetrækning af de danske soldater i Afghanistan.
Situationen er ikke blevet bedre, tværtimod er Afghanistan meget langt fra et velfungerende demokrati, og Taleban kontrollerer stadig væk store dele af landet.
Intet peger på, at den fortsatte tilstedeværelse af udenlandske styrker vil kunne hjælpe.
Tværtimod skaber det flere problemer og mere radikalisering.
For det andet er Palæstinaspørgsmålet helt centralt at få løst.
Palæstinaspørgsmålet er nøglen til løsningen på mange af konflikterne i Mellemøsten.
Vi mener, et positivt skridt ville være, at Danmark anerkendte Palæstina – anerkendte Palæstina som en selvstændig stat.
Jeg synes, det er trist, at regeringen ikke gjorde det sidste år, og jeg vil kraftigt opfordre regeringen til at genoverveje at gøre det.
Er det virkelig klogt at komme med den her afvisning af de moderate kræfter blandt palæstinenserne?
For det tredje ønsker vi ikke, at Danmark skal bruge 30 mia. kr. på at købe kampfly.
Danmark har ikke brug for nye kampfly, og jeg synes, det er bemærkelsesværdigt, at når man ser, hvad selv NATO melder ud, så melder de ikke ud, at det er kampfly, som alliancen har brug for.
30 mia. kr. er en historisk stor udskrivning.
Mig bekendt vil det være danmarkshistoriens største offentlige indkøb, og jeg mener, det er helt urimeligt at bruge så stort et beløb i en krisetid, hvor der skæres dramatisk på velfærden.