Bjarne Laustsen (S), 2010-06-22:
Jeg tager også ordet i anden runde, fordi jeg selvsagt ikke er tilfreds med det svar, vi har fået på spørgsmål 14.
Og jeg tror, at ministeren skal revurdere sin opfattelse af det spørgsmål.
Jeg har arbejdet med det her spørgsmål rigtig, rigtig længe, og jeg spurgte i 2005 beskæftigelsesministeren, hvordan reglerne var på det her område, fordi jeg havde den opfattelse, at det rent faktisk var sådan, det var.
Jeg spurgte i spørgsmål nr. S 3173: Kan ministeren redegøre for, hvor mange der er kommet fra henholdsvis ledighed og beskæftigelse i de projekter, som er oplistet i spørgsmål nr. S 2873, hvor de arbejdsløses timer giver genoptjeningsret til a-kasser?
Og der svarede ministeren så der i 2005: Der er noget om snakken; hr. Laustsen har fuldstændig ret.
Det, det drejer sig om her, er, at der er tre områder, hvor man kan modtage støtte og genoptjene ret til dagpengesystemet.
Det drejer sig om regionale videnpiloter under Ministeriet for Videnskab, Teknologi og Udvikling, og det kører stadig væk videre.
Så var der et område med to andre ordninger, og det var erhvervs-ph.d og en erhvervsinnovatøruddannelse under Ministeriet for Videnskab, Teknologi og Udvikling, som er blevet udfaset, og så var der en designisbryderordning under Erhvervsministeriet, og den er udfaset.
Men tilbage står der, at regionale videnpiloter, som var den største gruppe af de tre, vi taler om her, fortsat kører videre.
Jeg synes, ministeren skal have lejlighed til at revurdere sit svar, fordi der rent faktisk findes områder, hvor man kan komme ind og optjene sin støtte.
Jeg havde sådan set håbet, når man har sådan et system som det her, at det også gjaldt dem, der måske havde mest behov for det, både jord- og betonarbejdere, deltidsbrandmænd og andre, som ved støttet arbejde så kunne genoptjene deres ret.
Ministeren har jo også svaret tidligere, når jeg har spurgt om, hvorfor man skal have sådan en regel, at det skal man, fordi det er meget vigtigt, at der er ens rettigheder i hele systemet, og at der ikke er nogen, der bliver forfordelt.
Det er der jo her, det er endnu et klart eksempel på det.
Og der synes jeg i forhold til udvalgsarbejdet – ministeren kan selvfølgelig nå det inden tredjebehandlingen, men ministeren var meget fast i kødet, også i svaret på spørgsmål 14, med hensyn til at der ikke findes nogen – at ministeren skal have lejlighed til at revurdere situationen.
Nu håber jeg ikke, at der er svaret forkert nogen af de andre steder, for de svar har ligget langt uden for det, vi normalt kalder præcise svar.
Kunne vi ikke få tallet at vide, når regeringen selv siger, at det er 2.200 mennesker, som de regner med falder ud, mens andre siger, at det er mellem 10.000 og 20.000, som kan komme i risikogruppen?
Jeg har selv været med til at afkorte dagpengeperioden, men jeg har ikke været med til at lave forringelser i forbindelse med genoptjeningsretten, og jeg har heller ikke været med til at lave forringelser i forbindelse med beregningsgrundlaget.
Det er en fundamental forskel i forhold til det, som vi har set tidligere.
Altså, man kan sige, at hvis man vil sørge for, at folk ikke kommer i nærheden af grænsen og får uddannelse og omskoling og alle de andre ting, der gør, at man kan blive på arbejdsmarkedet, så betyder dagpengeperiodens længde mindre.
Men så bliver det krydret med det, som ikke er noget, Dansk Folkeparti har foreslået, men som åbenbart er noget, hvor regeringen har sat sig sammen og sagt: Det, som Dansk Folkeparti kommer med, er ikke nok, vi er nødt til at give den en tand mere, og så lægger vi et fordoblet genoptjeningskrav til, og så lægger vi en firedobling af beregningsgrundlaget til; så ved vi ikke hvilken afsmitning, det giver i forhold til beregning af sygefravær, og hvordan folk ellers kan blive straffet, men vi ved, at folk bliver straffet.
Det er jo sølle, at folk ikke kan få at vide, præcis hvad det er for nogle regler, der er; når de melder sig ind i en a-kasse, kender de ikke deres rettigheder og pligter, og derfor burde de tre lovforslag her have fulgtes ad til en gang i efteråret, hvor regeringen var færdig med sit arbejde med forringelserne, så vi kunne tage dem i stiv arm og se på alle forslagene under et.
For det er jo en samlet pakke.
Og Dansk Folkeparti siger, at de står ved de forringelser, hvad enten de selv er kommet med dem, eller regeringen er kommet med dem, og derfor kan vi jo se, hvis ikke der bliver udskrevet valg inden da, at så har de selv samme partier tænkt sig at gennemføre flere forringelser for de arbejdsløse.
Det må da være muligt med alle de statistiske metoder, man har, at fortælle, at ud af de 2.200 – som man selv nævner – vil der være så og så mange kvinder; altså, de fylder jo i statistikken.
Hvorfor kan man ikke sige, at man tror, der er flere kvinder end mænd, der er arbejdsløse?
Så er der vel også statistisk belæg for at sige, at risikoen for, at man falder ud af dagpengesystemet er større, hvis man er kvinde.
Vi ved godt, at der er mange huller i regeringens ligestillingspolitik, men altså, man kunne godt være lidt mere præcis.
Når vi spørger til alle de andre grupper, som var de selv samme grupper, der blev ramt af besparelserne og opstramningen på supplerende dagpenge, kommer der heller ikke noget svar.
Og vi ved udmærket godt, at hvis man kigger på det forløb, som mange lønmodtagere har, vil man se, at der er nogen, der er i beskæftigelse, lige fra de bliver uddannet og resten af vejen, men i Danmark har vi jo det her gode system med en flexicuritymodel, hvor vi tager hånd om dem, der har sæsonarbejde, dem, der bor i yderområder osv., og det er her, jeg synes, der er en total svaghed ved det her forslag.
Så jeg håber, ministeren vil komme i udvalget og svare yderligere på de præcise spørgsmål, vi har, og så ser vi frem til tredje behandling.