Nick Hækkerup (S), 2009-12-15:
Nu er det nævnt nogle gange, at det her beslutningsforslag alene relaterer sig til en konkret sag.
For mig er det vigtigt at sige, at det her beslutningsforslag er fremsat, fordi der foreligger en sag af principiel interesse for Folketinget.
Det er rigtigt, at der bag ved det her ligger en sag, hvor regeringen lader en borger blive kastebold mellem forskellige ministerier, Miljøministeriet og Skatteministeriet, og på den måde forhindrer borgeren i at få sin ret.
Det er også rigtigt, at der foreligger en sag, hvor regeringen optræder, som om borgeren er til for regeringens skyld og ikke omvendt.
Det er også rigtigt, at der foreligger en sag, hvor den lille mands ret er trådt under fode af systemet.
De spørgsmål lægger vi til side, og så prøver vi at se på det principielle i det.
Sagen her er, når man læser den, på en gang både besværlig og nem.
Jeg vil prøve at forklare, hvordan indholdet er.
Når biler skrottes i Danmark, så kan man få skrotningsgodtgørelse.
Sådan har det været siden år 2000.
Det er meget fornuftigt.
Skatteministeren har sådan set hele tiden haft præcis det samme regelgrundlag, nemlig at hvis en autoophugger ejer en bil, som han behandler, så skal han ikke betale moms af skrotpræmien herfor.
Det har Skatteministeriet slået fast adskillige gange.
Det siger jo også sig selv.
Han leverer jo en ydelse til sig selv, og det er jo ikke momspligtigt.
Er det imidlertid ikke skrothandleren selv, der ejer bilen, men en anden, som han blot behandler bilen for, ja, så leverer han en momspligtig ydelse.
Om der skal betales moms eller ej, afgøres sådan set i al sin enkelhed ved, hvor længe det har været muligt for autoophuggeren selv at købe biler for så som ejer at behandle dem.
Og hos miljøministeren er der unægtelig noget mere rod i reglerne.
Efter hjemmelsloven og det rådsdirektiv, som loven implementerer, er det afgørende, ligesom i Skatteministeriets regler, hvem ejeren af bilen er.
Men da Miljøministeriet skal lave bekendtgørelsen i 2000, så siger man ikke, at det afgørende er, hvem der er ejer af bilen, men så siger man, at det er den registrerede ejer af bilen, der er det afgørende.
Og det betyder, at skrothandleren for at få skrotningsgodtgørelse er nødt til at sikre, at det er den sidst registrerede ejer af bilen, som har underskrevet skrotningsattesten og videretransporteret den til skrothandleren.
Det er ikke i overensstemmelse med loven.
Det er et principielt spørgsmål, som Folketinget bør interessere sig for helt uafhængigt af den konkrete sag.
Så bliver der så lavet en ny bekendtgørelse i 2002.
Fra da af udbetales skrotningsgodtgørelsen til ejeren af bilen, som kan dokumentere sit ejerskab, ligesom man kan dokumentere ejerskab til alt muligt andet i Danmark, f.eks. hvis man har en købsaftale eller på anden måde.
Så skulle alle jo være glade, for så er det utvivlsomt, at det er skrothandleren, der er ejer af bilen, og han skal jo ikke betale moms af den ydelse, han leverer til sig selv.
Men så nemt går det ikke.
Først 3 år senere, den 23. november 2005, giver Miljøministeriet Miljøstyrelsen meddelelse om de nye regler.
Det er da et spørgsmål af principiel interesse for Folketinget.
Er det o.k. at fratage borgerne deres rettigheder, fordi man i Miljøstyrelsen har noget andet, man hellere vil kigge på?
Først et år senere, i december 2006, ændrer SKAT sin praksis med henvisning til de nye regler og præciserer, at skrotningspræmien ikke er momspligtig, hvis en ophugger kan godtgøre, at han er ejer af bilen.
Sagen er altså i sin nøddeskal, at mindst siden 2002, da den nye bekendtgørelse kom, men givetvis helt tilbage fra 2000 og frem til december 2006, har skatteministerens og miljøministerens regelrod betydet, at der er blevet opkrævet uberettiget moms.
Det rejser nogle spørgsmål, som det er i Folketingets interesse at få besvaret.
Som jeg nævnte indledningsvis, har bekendtgørelsen fra 2000 relevant hjemmel i lovgivningen.
Er 3 år en rimelig ventetid, før nye regler meldes ud?
Er det en relevant undskyldning for ikke at sikre borgerne deres retsstilling, at arbejdet, og jeg citerer igen: er blevet nedprioriteret på grund af mere presserende opgaver i Miljøstyrelsen?
Mener Miljøstyrelsen, at reglerne er gældende, fra når man laver en bekendtgørelse, og den træder i kraft, eller er det først, når man beslutter sig for, at man nu vil fortælle om det?
Er Skatteministeriet enig i, at SKAT's praksis minimum skal ændres, fra reglerne er blevet ændret tilbage i 2000 og ikke først fra 2006, når man bliver opmærksom på det og udsteder en meddelelse om det?
Men det er noget, der interesserer Folketinget.
Hvordan vi behandler borgerne her i kongeriget, er noget, der bør interessere os.
Det er hovedaspektet.
Så er der kommet et aspekt mere til, nemlig det forhold, at da vi havde samråd den 22. april i år, sagde skatteministeren og miljøministeren, at vi kunne tage det roligt, fordi der foregik en undersøgelse, og den ville vi få svar på, og så ville vi jo få blotlagt bl.a. svaret på de her spørgsmål.
En lille måneds tid efter får vi så at vide, at den undersøgelse er stoppet.
Da vi spørger, hvordan det går med undersøgelsen, får vi at vide, at undersøgelsen er stoppet, fordi der er anlagt en retssag.
Men det havde Skatteministeriet fået meddelelse om før samrådet.
Burde ministeren så ikke vide det?
Burde han ikke have oplyst Folketinget om det?
Er arbejdsprocedurerne i orden, når det fungerer sådan?
Det er da interessant for Folketinget og for dem, der er retsundergivne i landet, at vide, hvordan man administrerer.
Kan man ikke finde hoved og hale i det, der foregår?
Så lad mig sige, at når jeg hører indlæggene og navnlig skatteministerens indlæg i dag, understreger det kun behovet for at komme i gang med en undersøgelse, fordi skatteministerens argumentation er, at skrothandleren ikke er en rigtig ejer, fordi han kun kan skrotte bilerne.
Hvis det er rigtigt, kære venner, er Miljøministeriets administration fra den 23. november 2005, da man gav meddelelse om reglerne, og Skatteministeriets administration fra den 14. december 2006 – altså i går for præcis 3 år siden – ulovlig.
Så er det ikke den indledende del, der er ulovlig, så er det det, der foregår nu i talende stund, der er ulovlig brug af reglerne.
Det bekræfter da behovet for at få det her undersøgt.
Alene det at anføre argumentet understreger behovet for at få klarhed over, hvad der er fup, og hvad der er fakta i den her sag.
Alle de her ting kommer domstolene ikke til at forholde sig til i den sag, som er anlagt.
Alle de ting er af principiel vigtig interesse for, hvordan vi behandler borgerne her i landet, og derfor skal jeg bede om, at vi viser den anstændighed og den værdighed som Folketing at sige: Selvfølgelig skal de her forhold udredes, så vi ikke igen bringer borgerne i en situation, hvor de bliver frataget deres retsstilling på grund af rod, miskmask, misforståelser og breve, man ikke kan læse, osv. osv. i ministerierne.
Der er alt, alt for meget magtarrogance her.