Per Clausen (EL), 2006-12-12:
Jeg skal gerne starte med at give udtryk for uforbeholden glæde over det lovforslag, der ligger her.
Når jeg gør det, skyldes det, at når det eneste kritiske, man kan sige om et regeringsforslag, er, at det er for lidt, og at det kommer alt for sent, så tror jeg ikke, at man kan opnå meget mere med den regering, vi har i dag.
Det repræsenterer oven i købet et ikke ubetydeligt fremskridt.
Så set ud fra mine forventninger til regeringen og Dansk Folkeparti er jeg faktisk meget, meget glad over det forslag, der ligger her.
Så må man selvfølgelig sige, at det er ærgerligt, det skulle tage så mange år, for det, der nu ligger, kunne man jo have vedtaget for flere år siden.
Og det er selvfølgelig også ærgerligt, at man så, når nu man alligevel lod der gå så lang tid, ikke sørgede for, at forslaget blev mere omfattende.
Det er selvfølgelig ærgerligt.
Men hvis der på den anden side ikke skulle være noget at rette op på, også på det her område, når vi får en ny regering, ville det jo være ærgerligt.
Så må man jo oven i købet tilføje, at når man lytter til debatten i dag og læser betænkningsbidragene, er det jo sådan, at på en række af de områder, hvor oppositionen har stillet ændringsforslag, er regeringen villig til at se på det fremover.
Vi håber så bare på, i hvert fald fra vores side, at det ikke behøver at tage lige så lang tid at gennemføre de næste fremskridt på det her område, som det tog at opnå regeringens velvillige syn på at få indført de her miljøzoner.
Så hørte jeg oven i købet, når vi snakker om miljøzoner andre steder end de her fem store byer, hr. Dohrmann sådan, at hr. Dohrmann da var indstillet på om måske ikke så lang tid at se på, om man skulle udvide dem, måske endda helt ned til hr. Dohrmanns egen by, som jeg ved han tit fokuserer meget på.
Og den mulighed for på den måde virkelig at lægge lidt pres på regeringen også i det videre forløb vil vi selvfølgelig vide at benytte os af.
Det er jo lidt ærgerligt, kan man sige, at når man for en gangs skyld er med til at stille et ændringsforslag, der vil give miljøministeren en bemyndigelse, nemlig en bemyndigelse til at indrette miljøzoner også i andre byer end de fem store, så afviser miljøministeren det.
Men jeg kan forsikre miljøministeren om, at det med at forsøge at pånøde ministeren nogle bemyndigelser skal vi nok vente længe med at forsøge på igen.
Til gengæld kan det jo så være, at vi kan få en mulighed for at få et fremskridt på det her område inden alt for lang tid.
Vi synes så – og det skal bare være mine afsluttende bemærkninger – at det er ærgerligt, at vi ikke allerede nu kunne få indskrevet i loven, at vi skulle have varebilerne omfattet, at man lagde sig fast på et årstal for, hvornår de skulle være indbefattet for også på den måde at lægge et pres på den nødvendige teknologiudvikling.
Vi synes, det er ærgerligt, at erkendelsen af de fine partiklers skadelige effekt ikke var blevet stor nok i regeringspartierne og i Dansk Folkeparti til, at man også der ville begynde at agere på den.
Men når man tænker tilbage på, at det jo ikke er mere end et års tid siden eller sådan noget, hvor der ligesom næsten var et spørgsmålstegn ved, om de ekstrafine partikler overhovedet eksisterede, så er der selvfølgelig også der tale om et fremskridt.
Så selv om Enhedslisten allerhelst så, at vi vedtog det her forslag med alle oppositionens samlede gode og fremadrettede og fornuftige ændringsforslag,
kan jeg allerede nu sige – for så behøver jeg ikke at bruge tid på det ved tredjebehandlingen – at når vi kommer til den sidste afstemning, vil Enhedslisten stemme for det her forslag og betragte det som et første og vigtigt skridt på en vej, som vi nok skal fortsætte med at bevæge os hen ad, og gerne måske i en lidt hurtigere takt, end regeringen og Venstre og Dansk Folkeparti og Konservative kunne forestille sig.
Men retningen er vi jo også – det fremgår af betænkningsbidragene – nogenlunde enige om, og da det sker meget sjældent, så vil jeg slutte med at glæde mig over det.