Karina Adsbøl (DF), 2015-04-28:
Tak for det, formand.
Mennesker med handicap har en væsentlig risiko for at blive udsat for seksuelle overgreb.
Det er konklusionen fra litteraturstudiet »Seksuelle overgreb på mennesker med handicap«, som er en gennemgang af udenlandsk litteratur fra 1980 til 2001 om emnet.
En stor del af de seksuelle overgreb på mennesker med handicap begås i de udsattes egne omgivelser på bostedet, dagtilbuddet eller andre steder.
I langt de fleste tilfælde er gerningsmanden én, som personen kender i forvejen, og overgrebene anmeldes sjældent til myndighederne.
Både voksne og børn og unge, som er psykisk udviklingshæmmede, skal i den grad beskyttes mod overgreb, tyveri og lignende.
Disse bestemmelser anvendes efter sigende i mindre omfang over for personer, der har begået visse strafbare handlinger over for eksempelvis ældre eller udviklingshæmmede.
Der kan også være tale om tilfælde af berigelseskriminalitet, hvor en medarbejder stjæler fra en beboer på et bosted, som vi også har set grelle eksempler på, når det gælder udviklingshæmmede.
Det er 3 år i det andet, jeg læste op, og i nogle tilfælde er det 5 år.
Men det vil så sige, at man efterfølgende vil kunne arbejde inden for området igen.
Der er tre vigtige bemærkninger til det eksisterende regelsæt.
Det er, at varigheden på 5 år kan være utilstrækkelig.
Ved seksuelle krænkelser bør den f.eks. være livsvarig.
Bestemmelsen bruges efter sigende også i et beskedent omfang, hvilket kan betyde, at der en del mørketal på området.
Som jeg tidligere læste op, er der tale om en »kan«-bestemmelse, der kan tages i brug ved udstedelse af straffeattesten; justitsministeriet er ikke bekendt med, at det inden for det her område foregår sådan i praksis alle steder.
Jeg synes, at disse forhold, der gør sig gældende på området, underbygger forslaget.
En attest, herunder ikke mindst arbejdsgiverens pligt til at indhente den, vil markant kunne styrke forebyggelsen af denne type overgreb m.v. Derfor vil jeg også henvise til international forskning i form af et litteraturstudie fra 2001, »Seksuelle overgreb på mennesker med handicap«, udgivet af SUS.
Heri konstateres, at for mennesker med handicap er der en væsentlig risiko for at blive udsat for seksuelle overgreb.
Udviklingshæmmede antages at være udsat for særlig risiko, dels på grund af karakteren af deres funktionsnedsættelser, dels på grund af rammerne for deres tilværelse på institutioner, hvor overgrebene kan begås af flere.
For udviklingshæmmede er der også en alvorlig risiko for at blive udsat for tyveri, bedrageri eller lignende.
Der findes ingen egentlige undersøgelser, men Berlingske har kørt en række artikler fra 2011, som er kommet med en række eksempler.
Det er også åbenlyst, at man bør overveje, om andre straffelovsovertrædelser end seksuelle overgreb skal med i attesten.
Det skal man så se i sammenhæng med den konkrete vurdering i henhold til straffeloven.
Det kan være, at det ikke er alle straffelovsovertrædelser, der skal med, men alene de tilfælde, hvor en person har et job, hvori der ydes omsorg til mennesker med handicap.
Eksempelvis bør alle tilfælde, hvor tyveri er foretaget af ansatte i denne type tilbud og institutioner, måske vedtages, men måske behøver man ikke at medtage anden berigelseskriminalitet begået i andre sammenhænge.
Det er jo en balancegang.
Det er det, jeg ønsker at drøfte med de andre ordførere.
Som tidligere sagt tror jeg bestemt, at der er et bestemt omfang af mørketal på det her område.
Sagerne fordeler sig på to hovedkategorier: dels seksuelle overgreb, dels tyveri og bedrageri.
I begge typer sager idømmes gerningsmanden foruden fængsel eller bøde også den såkaldte rettighedsfrakendelse, som indebærer, at man ikke kan arbejde inden for området i en periode på 2-5 år, men efterfølgende kan man arbejde inden for området igen.
Om vores forslag tænker jeg også, at vi bl.a. kan tale om seksuelle overgreb, inklusive samleje eller andet, og at vi kan beslutte, at hvis det er foregået, skal man simpelt hen have frataget retten til at arbejde med de mest udsatte i vores samfund for bestandig.
Desuden tænker jeg også, at vores forslag vil øge sandsynligheden for, at arbejdsgiverne vil tjekke attester og indhente straffeattester, for jeg tror ikke, det sker alle steder i dag.
Jeg har tidligere arbejdet som social- og sundhedshjælper og social- og sundhedsassistent, også i hjemmeplejen, og har set og hørt om, at nogle har begået tyveri eller tømt en beboers bankkonto og senere fået ansættelse i privat hjemmepleje eller andet.
Derfor synes jeg, det er et vigtigt område, og jeg synes, vi skal tage hånd om det, men jeg vil samtidig gerne takke hele blå blok: Liberal Alliance, Venstre og Konservative for at støtte forslaget og mene, at vi skal handle og gøre noget på det her område og også tage drøftelsen i Socialudvalget, så vi kan finde ud af, hvilke kriterier der skal være med i udarbejdelsen af den her voksenattest.
Det her er ikke for at mistænkeliggøre personalet.
Personale er jeg også selv og har tidligere været.
Det er simpelt hen for at sikre de mest udsatte.
Som jeg tidligere har sagt, ved jeg, at rigtig mange mennesker gør et kæmpestort stykke arbejde, men det her handler simpelt hen om det forebyggende og om, at ingen mennesker, som bor på en institution, skal udsættes for overgreb eller lignende.
Tak for ordet, og tak for debatten i dag.