runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sanne Rubinke (SF), 2013-02-28:
Nej, det skal ikke forstås sådan, at det, vi fremlagde dengang, var uansvarligt, men det skal forstås sådan, at der er forskel på at være i opposition og regering, og der er forskel på, inden for hvilke rammer man kan fremsætte sine forslag.
Der kan især være forskel på, hvilken samlet viden man kan have, i forhold til hvad der er muligt og ikke muligt, og det er mere forpligtende at fremsætte det som regeringsparti.
Det er forskellen, men jeg tror ikke, at nogen fremlægger uansvarlige forslag i oppositionen.
Det gjorde vi heller ikke.
Christian Juhl (EL), 2013-02-28:
Hvis det er på grund af en ny virkelighed, at SF ikke længere synes de her ting, kunne jeg godt tænke mig at høre, hvorfor man så ikke fik skrevet ind i regeringsgrundlaget, at det var den nye virkelighed?
For regeringsgrundlaget skulle jo sådan set beskrive den nye virkelighed.
Der står jo noget helt andet, der er meget tættere på det her forslag.
Sanne Rubinke (SF), 2013-02-28:
Jeg var ikke med til at skrive regeringsgrundlaget, men jeg kunne forestille mig, at vi også har fået flere ambitioner på nogle områder, siden vi skrev regeringsgrundlag sammen, på den måde at forstå, at man så også stadig væk er inde at prioritere.
Så kan vi jo også altid slås om ord.
Jeg mener, at der står i regeringsgrundlaget, at vi vil afskaffe varigheden på sygedagpenge.
Nogle tolker det her som afskaffelse af varigheden på sygedagpenge.
Sådan ville jeg ikke selv udtrykke det, men jeg vælger så at udtrykke det på den måde, at vi sikrer alle en forsørgelse, så længe de er syge eller sygemeldte.
Margrethe Vestager (RV), 2013-02-28:
Jamen det er jo ikke noget supergodt tegn på den tillid, der bør være, når man afbureaukratiserer, at nu må ministeren også tage sig sammen og lade være med at være luftig, men sætte en dato, så vi kan få noget kontrol med, om det virker.
Det er jo ikke sådan helt i forespørgslens ånd, vil jeg sige.
Det er det specielt ikke set i lyset af, at det jo sådan set er ret konkret, at vi inden for de næste 4 uger går i luften med en hjemmeside, hvor man ved selvsyn kan konstatere, om der sker noget, eller om der ikke sker noget.
Jeg vil sådan set hellere have, at vi har en løbende diskussion, og at man følger med i, om der er noget at byde på, og om man som politiker selv lever op til de ambitioner, man har, end at der bliver stukket en dato ud for, at nu kigger vi væk og passer vores gøremål i øvrigt, og så om et år må ministeren stå til regnskab for, om der er sket dette eller hint.
Det er måske i virkeligheden sådan en meget klassisk måde at drive politik på og ikke et led i den kulturændring, som jeg egentlig oplevede der var en sådan meget god basis for i dag.
Christian Juhl (EL), 2013-02-28:
Nu tror jeg da ikke, at det er så svært.
Afskaffe er jo at afskaffe.
Men det tror jeg ikke at vi kommer ret meget længere med, og jeg kan forstå, at først har man en SF-holdning, så går man ind og laver en regeringsgrundlagsholdning.
Så var det heller ikke godt nok til prioritering, og så går man ned og laver et tredje niveau.
Man kunne næsten forledes til at tro, at den sætning betyder, at så skal man lade være med at give sygedagpenge.
Hvad siger SF's ordfører til sådan en sætning: »Ingen bliver rask af at modtage sygedagpengene«?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2013-02-28:
Nu siger ordføreren, at det handler om forsørgelse.
Før i tiden fik man jo, når man var syg, sygedagpenge.
Men med det nye forslag fra regeringen går folk efter ½ år ned på kontanthjælp.
Er det ikke rigtigt, at det betyder, at der er i tusindvis af mennesker, der går ned med noget, der svarer til et sted mellem 3.000 og 6.000 kr. om måneden?
Er det ikke rigtigt?
Jens Joel (S), 2013-02-28:
Før i tiden kunne man jo miste sit forsørgelsesgrundlag og ingenting få, og sådan er det også nu.
Det, som vi lægger op til, er, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr fuldstændig rigtigt siger, at man efter 26 uger vurderer det.
Her vurderes det måske, at det, man har behov for, er at komme på et ressourceforløb.
Så lad os bare tage det konkrete eksempel, at man er forsørger, og at man går fra sygedagpenge og over i et ressourceforløb.
Så vil der efter skat være en forskel på 1.000 kr. om måneden.
Men til gengæld for, at man har den lidt lavere ydelse i det halve år, kan man så se frem til, at ydelsen ikke stopper, når man rammer de 52 uger, hvilket man kan i dag.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2013-02-28:
Jeg får ikke rigtig noget svar.
For det er jo som udgangspunkt nu sådan, at du i de første 12 måneder får sygedagpenge, og det bliver nogle gange forlænget med 3 måneder.
Men her siger regeringen så, at man efter ½ år går ned på kontanthjælp.
Nå, hvad betyder det?
Regeringen har jo regnet på det.
På længere sigt tjener man ca. 100 mio. kr. om året på det.
Hvem betaler de penge?
Hvem er det, der skal betale de 100 mio. kr.?
Er det ikke dem, der går ned fra sygedagpenge og over på kontanthjælp?
Eller hvem skal betale det?
Jens Joel (S), 2013-02-28:
Nej, man kan faktisk ikke sige, at det er dem, der går ned i ydelse, der skal det.
For de penge, som vi formodentlig – forhåbentlig – kan sikre at det her på lang sigt sparer, er jo ikke penge, der kommer op af lommen hos dem, der ellers skulle have modtaget dem; det er penge, der kommer, fordi flere er på arbejdsmarkedet, og fordi flere faktisk kommer tilbage i arbejde.
Så det er sådan set ikke det.
Man kan sige, at vi flytter pengene fra ydelse til indsats; det synes jeg sådan set er en meget god måde at anskue det på.
Jeg synes også, vi skal passe på med at idyllisere den situation, vi har på nuværende tidspunkt, hvor man kan blive raskmeldt henne ved skrivebordet, selv om man stadig væk er syg, men hvor man også kan ende i en situation, hvor man ingenting har.
Der siger vi, at det faktisk er et udmærket bytte.
Selv om man f.eks. som forsørger i et halvt år vil få 1.000 kr. mindre om måneden, er der til gengæld ikke nogen udløbsdato for dem.
Jeg tror, at rigtig mange mennesker vil have nemmere ved at koncentrere sig om at blive rask, hvis det er det perspektiv, de har, end hvis de kan se frem til, at de ender i et sort hul, uden en krone.
Finn Sørensen (EL), 2013-02-28:
Jamen for at hjælpe lidt på den historiske hukommelse kan jeg sige, at det var i 1994, Enhedslisten kom i Folketinget, så vi har alene af den grund ikke del i de ulykker, der er sket før.
Så kunne ordføreren ikke bare lige kort forklare, hvorfor ordføreren synes, at det er en god idé, at vi hvert år skal være i en situation, hvor 8.000 mennesker mister deres sygedagpenge, og hvoraf kun en meget lille del af dem er raske nok til at komme i arbejde.
Resten er enten ikke syge nok til at få tilkendt førtidspension eller en anden nogenlunde stabil ydelse, eller også er de ikke raske nok til at komme i arbejde.
Er det rimeligt?
Og hvorfor synes Dansk Folkeparti, at det er en rimelig situation at bringe mennesker i, at de helt uforskyldt skal gå drastisk ned i indtægt?
Bent Bøgsted (DF), 2013-02-28:
Jamen jeg synes egentlig, at jeg sagde, at vi ikke går ind for at afskaffe varighedsbegrænsningen.
Grunden til, at varighedsbegrænsningen i sin tid blev indført, var, at den indsats, der blev gjort over for dem, der var syge, stod stille.
Der blev ikke lavet nogen indsats.
I kommunerne blev folk bare placeret på sygedagpenge, og så kunne de egentlig gå der til tid og evighed.
Derfor blev varighedsbegrænsningen indført.
Det er måske også derfor, de har lavet varighedsbegrænsning i Sverige nu.
Det plejer altid at være sådan, at man henviser til Sverige og siger, at de godt kan få det til at fungere, for de har ingen varighedsbegrænsning.
Der har de så nu.
Man kan så ikke helt sammenligne det, for det er nogle andre regler, de har derovre.
Men det er simpelt hen sådan, at der skal være en tidsfrist for, hvornår indsatsen skal gøres.
Derfor er det også fornuftigt at se på, hvordan man kan samle dem op.
Det er også det, der bliver gjort i det forslag, der er lagt frem, og som vi sidder og forhandler om.
Så må vi se, hvad det ender med, og hvad vi kan blive enige om.
Sanne Rubinke (SF), 2013-02-28:
Usikkerheden i sig selv kan være ødelæggende for den enkelte proces henimod at få det bedre og blive rask, og det befordrer ikke en indholdsmæssigt positiv indsats, at både den syge og sagsbehandleren ofte tvinges til at fokusere fuldt ud på varigheden og på falddatoen.
Derfor er vi også meget tilfredse med, at regeringen i det netop fremsatte forslag til en ny sygedagpengemodel lægger op til at sikre alle forsørgelse, uanset hvor længe de er syge.
Det er, synes vi, en meget stor ting, at absolut ingen sygemeldte mere skal komme ud for at stå helt uden forsørgelse.
Vi lægger stor vægt på, at der i det samme udspil også er fokus på en forbedret støtte og hjælp til den sygemeldte – en indsats, der skal være tværfaglig og helhedsorienteret.
Vi ved, at den fremlagte model kritiseres for at operere med en nedsat ydelse til sygemeldte, som efter 26 uger ikke kan forlænges efter en af forlængelsesbestemmelserne.
Så vi støtter ikke beslutningsforslaget her, som det ligger, men ser frem til, at vi måske kan opnå enighed om en ny sygedagpengemodel.
Bent Bøgsted (DF), 2013-02-28:
Jamen det har vi egentlig også spurgt om mange gange.
Vi har spurgt om, hvorfor det er sådan, at kommunerne ikke kan leve op til loven og gøre den indsats, de skal.
Det havde vi svært ved at få svar på under den tidligere regering.
Men den her regering har også svært ved at forklare, hvorfor kommunerne agerer anderledes end det, der var tiltænkt.
Der er også noget med, at når lægekonsulenterne kommer ind over, sker der lige pludselig noget mystisk ude i kommunerne.
Det er derfor, vi arbejder for at få lægekonsulenterne væk.
Det er også noget, vi skal se på her.
For den aftale, der blev lavet i sin tid, om, at man skulle have lægekonsulenterne væk, er ikke gennemført på sygedagpengeområdet, men kun i forbindelse med førtidspensionsområdet, der er der sket nogle nogle ændringer.
Så der er nok at tage fat på.
Christian Juhl (EL), 2013-02-28:
Det er sygdom jo objektivt set, men det viser sig, at folk, der laver hårdt fysisk arbejde, er mere syge end de rige i det her land.
Det vil sige, at overklassen er mindre syg og har bedre muligheder for at undgå sygdom, end underklassen eller arbejderklassen har.
Men hvis nu vi tager udgangspunkt i, at sygdom er hver mands herre, og at når først vi bliver ramt af den, er det nogle gange svært –i hvert fald er det svært at selvhelbrede, medmindre man er religiøs og den slags ting – så betyder det, at man står i en magtesløs situation og er overladt til kommunerne og til sygehusene.
Så vil jeg gerne spørge: Hvorfor straffer man de syge, hvis de er syge i lang tid, i stedet for at straffe det system, som måske er årsag til, at de ikke får en behandling, og som måske er årsag til, at de er blevet syge?
Bent Bøgsted (DF), 2013-02-28:
Se, det spurgte jeg egentlig også mig selv om, dengang jeg var syg, i 1990'erne engang, hvor jeg havde fået en skade.
Der må jeg indrømme at der var manglende indsats fra, ja, det var dengang, det hed arbejdsformidlingen og socialcenteret i kommunen.
Der var en manglende indsats der, det var i 1990'erne.
Det var, mens jeg var ude på arbejdsmarkedet.
Det er ikke så lang tid siden, så jeg har været ude, og jeg har også prøvet at være syg – modsat andre herinde i Folketinget, der aldrig har været ude på arbejdsmarkedet.
Der var ikke nogen indsats, og med den rigtige indsats kunne jeg være kommet tidligere tilbage på arbejdsmarkedet.
Det var det, der manglede.
Derfor er det vigtigt med en rigtig indsats, og der var varighedsbegrænsningen jo med til at gøre – det skulle den have været i hvert fald – at kommunerne gik i gang noget tidligere.
Det gjorde de ikke i 1990'erne, men det er de så kommet til senere.
Men somme tider traf de nogle forkerte beslutninger.
Christian Juhl (EL), 2013-02-28:
Jamen selv om kommunerne traf nogle forkerte beslutninger, kan det være, at sygdommen er langvarig.
Jeg kan forstå, at vi er fuldstændig enige om, at det så er uretfærdigt at ramme de syge.
Er konklusionen så ikke også, at de syge skal have sygedagpenge, så længe de reelt er syge eller venter på en behandling?
Bent Bøgsted (DF), 2013-02-28:
Det er også derfor, der er lavet de her forlængelsesmuligheder.
Det er den ottende forlængelsesmulighed, som regeringen er kommet med.
Den ser udmærket ud, men den skal justeres på nogle områder, for det er svært gennemskueligt med en diagnoseliste.
Det er svært for lægerne at afgøre det.
Men det er fint nok, at man kan få sygedagpenge i noget længere tid, hvis man er ramt af en alvorlig sygdom.
Men så er der selvfølgelig en restgruppe, og det er der, hvor regeringens forslag er, at de ikke vil afskaffe varighedsbegrænsningen, men at de vil indføre en anden ydelse.
Det er det, vi skal til at forhandle om, og hvad resultatet bliver af de forhandlinger, kan jeg selvfølgelig ikke sige noget om endnu.
Finn Sørensen (EL), 2013-02-28:
Nu erkender ordføreren jo, at det sådan set er kommunernes skyld, at de mennesker kommer i den her situation.
Så er det bare, at jeg spørger: Hvorfor er det rimeligt, at den gruppe mennesker, at den gruppe langtidssyge, der ikke har nogen alternativer, skal undgælde for, at kommunerne ikke lever op til det, der faktisk står i loven?
For loven er ganske klar, hvad angår en tidlig opfølgning og en helhedsorienteret indsats.
Hvorfor skal disse mennesker undgælde for det med Dansk Folkepartis accept?
Marlene Borst Hansen (RV), 2013-02-28:
Jeg kan ikke stå her på Folketingets talerstol og være med til at nedsætte et bestemt nævn, men jeg er meget enig med hr. Finn Sørensen i, at det er vigtigt, at ansatte kan komme til orde.
Som tidligere kommunalpolitiker ved jeg, hvor meget viden der er ude blandt medarbejderne, og at det er der, man helt konkret ved, hvad der er af regler.
Det var sådan set også lidt derfor, jeg nævnte hr. Bertel Haarders tilgang, altså at medarbejdere netop kan melde ind, med hensyn til hvad det er for nogle regler, som de synes ikke fremmer deres arbejde, og som ikke er gavnlige og fremmer målet.
Jeg tror, at det er vigtigt, at man ikke kun ser på enkeltsager.
Det er i hvert fald ikke en ting, som kan stå alene, og derfor kræver det den her vigtige kulturændring, som ministeren også talte om.
Finn Sørensen (EL), 2013-02-28:
Tak til ordføreren.
Og specielt vil jeg sige tak for, at ordføreren lige ud af posen anerkender et medansvar for, at problemet er vokset også i den tid, hvor ordføreren og ordførerens parti havde regeringsmagten.
Så det første spørgsmål går på, hvad Venstre, mens de sad med regeringsmagten, konkret har gjort for at reducere omfanget af bureaukrati og overflødig kontrol og overflødige regler.
Er der nogen konkrete resultater, og hvis der ikke er det, hvad er så årsagen?
Er det, fordi man ikke har gjort noget, eller fordi man er stødt ind i andre barrierer, der gjorde, at man ikke fik løst problemerne?
Jacob Jensen (V), 2013-02-28:
Det synes jeg sådan set er et rigtig godt og relevant spørgsmål.
Altså, vi forsøgte jo noget, som jeg også nævnte, og vi gjorde forskellige ting.
Alle har jo ønsket, at bureaukrati- og regelmøllen skulle begrænses.
Bl.a. derfor igangsatte vi her på det seneste i hvert fald netop frikommuneforsøget af den grund, og vi sagde: Kunne man ikke prøve inden for et afgrænset geografisk område at løse de her opgaver uden hensyntagen til de centralt fastsatte regler, der allerede er?
Det var den ene del, og vi kvitterer for, at det er ført videre i det nye regeringsprogram.
Og vi håber og kan allerede fornemme, at der udeomkring i kommunerne kommer nogle gode erfaringer, og dem skulle vi så også gerne have omsat til konkrete resultater.
Derudover har vi også arbejdet med udfordringsret, altså hvor man fra medarbejdernes side faktisk kunne udfordre de eksisterende regler forstået på den måde, at man så også netop lokalt kunne sige: Her er der nogle områder, hvor vi siger at vi godt vil prøve at løse det på en anderledes måde end den, som reglerne egentlig sætter op.
Det har også været noget af det udeomkring, som har gjort, at folk har taget deres faglighed – og den stolthed, der ligger i det – mere alvorligt og dermed også har kunnet bringe den i spil frem for bare at skulle efterleve nogle måske til dels rigide centralt fastsatte regler.
Finn Sørensen (EL), 2013-02-28:
Jeg er godt klar over, at det er en stor opgave at ridse op, hvad man konkret har gjort igennem 10 år på det her område, og så samtidig måtte erkende, at problemet faktisk er blevet større.
De offentligt ansatte, specielt dem i social- og sundhedsuddannelsessektoren,
klager jo over, at det er nogle voldsomt øgede krav til det, der hedder dokumentation af, hvad de går og laver, der egentlig er det allerstørste problem.
De bruger simpelt hen alt for meget tid på at dokumentere, hvad de går og laver.
Tilsvarende gælder det for sygeplejerskerne, der bruger mere end 1½ time på dokumentation om dagen – en stigning på 13 pct.
Sådan tror jeg man vil kunne gå ned i alle grupper af offentligt ansatte og få de samme tal.
Hvad er baggrunden?
Er baggrunden de her krav om konkurrenceudsættelse i den offentlige sektor, som tvinger den offentlige sektor til hele tiden at dokumentere, måle og veje det, man går og gør?
Er det der, problemet ligger?
Jacob Jensen (V), 2013-02-28:
Nu var jeg lige så glad, for den første del af spørgerens spørgsmål var jeg sådan set positivt indstillet over for.
Så kom der lige den sidste del om konkurrenceudsættelse, og så væltede bægeret.
Nej, jeg mener, hvad jeg også nævnte i mit indlæg før, at der er dokumentationskrav, som er nødvendige, og som er en vigtig del af arbejdet.
Så der er altså dokumentation, som er ret afgørende for, at den opgaveløsning og den kvalitet i opgaveløsningen også er så høj, som det nu kan lade sig gøre.
Men det er da omvendt også klart, og det tror jeg at vi skal tage noget af ansvaret for, at der altså også er andre i det her samfund, som påfører de offentligt ansatte regler og forskellige krav.
Der er nemlig lokale, kommunale, regionale krav og måske krav helt ude på den enkelte institution, hvor lederen af forskellige årsager siger: Jamen vi vil gerne gøre det på den og den måde.
Det beder man så de ansatte om at gøre.
Så det er jo hele paletten rundt.
Jacob Jensen (V), 2013-02-28:
Jamen det tror jeg sådan set vi er enige om.
Det er bare et spørgsmål om, hvilke midler vi så skal til at anvende.
Men vi er så, det kan jeg bare svare, modsat fra Venstres side helt med på, at vi gerne vil holde igen med lovmøllen.
Vi skal ikke komme med flere forslag, end det er nødvendigt.
Derfor har vi bl.a. også et forslag om et regelstop – det er godt nok ikke i forhold til den offentlige sektor i sådan specifik forstand – nemlig et forslag, der handler om et regelstop i forhold til små og mellemstore virksomheder, altså at man simpelt hen stopper det i en periode.
Kunne sådan en model være noget, som man i en eller anden forstand kunne overføre på den offentlige sektor og sige: Skal vi nu ikke lade den offentlige sektor defineret på en bestemt måde være i en rum tid?
Vi har jo i hvert fald nogle af de tanker inde i vores politikker på forskellige områder, og jeg kunne godt forestille mig, at det også kunne være noget, som man kunne udvikle til at kunne gælde måske inden for dele af den offentlige sektor.
Var det noget, som det kunne friste Socialdemokratiet at kigge nærmere på?
For så er vi klar til at snakke mere om det.
Jan Johansen (S), 2013-02-28:
Jamen jeg synes da, vi skal tage alt det med som gode ideer og prøve at se på, hvad der kan lade sig gøre.
Jeg synes bare, at vi i hverdagen herinde, alle sammen, hver gang en minister laver en lovgivning, hver gang et folketingsmedlem er med til at præge lovgivningen, skal tænke på: Hvordan forenkler vi de ting her?
Det ville jo være en god idé, hvis der, hver gang vi kom med en ny lov, så var en anden lov, der blev afskaffet, altså en lov, der var der i forvejen; det ville være godt.
Det kan nok ikke lade sig gøre – det ved vi – for der rejser sig jo, når man laver noget til lovgivning, tusind andre spørgsmål i forbindelse med den eksisterende lovgivning.
Morten Marinus (DF), 2013-02-28:
Tak for det.
Nu kom ministeren i sin indledning ind på, at det her jo var en god, gammel evergreen, og det er det også.
I Dansk Folkeparti er vi også glade for evergreens, uanset om det drejer sig om de musikalske på Danmarks Radios P4, hvis de ellers ikke har flyttet dem til DAB, eller det drejer sig om en debat om afbureaukratisering i kommunerne eller i det offentlige i det hele taget.
Det er da også rigtigt, som vi har hørt i dag, at problemet har været stigende igennem alle tider.
Man har snakket meget om det, og der er måske ikke gjort noget ved det.
Og så alligevel, for vi har jo også været igennem processen med regelforenklinger, og den tror jeg måske også at vi skal tage op igen parallelt med frikommuneforsøgene.
I Dansk Folkeparti er vi meget glade for, at frikommuneforsøgene er sat i gang.
De der godt 200 forsøg venter vi os faktisk rigtig meget af, men vi kunne også godt tænke os at få processen bragt et skridt videre, f.eks. med regelforenklinger andre steder.
Vi havde jo for en måneds tid siden et ganske udmærket møde, Folketingets Kommunaludvalg og ministeren, ovre hos KL, og der talte vi om, at det måske kunne være hensigtsmæssigt, at Folketingets Kommunaludvalg mødtes med KL en gang imellem.
Derfor vil jeg foreslå, at vi drøfter den slags ting i nærmeste fremtid.
Det er meget vigtigt, at vi herinde på Christiansborg også får en fornemmelse af, hvad der egentlig foregår ude bag de her mure bag os og ude i det virkelige liv, som vi plejer at sige.
Og selv om KL selvfølgelig også er bygget ind bag mure, har de alligevel fingeren på pulsen, når det drejer sig om regler og cirkulærer og bekendtgørelser, som måske er til hinder for det kommunale servicearbejde.
Det er svært for os herinde at forklare i en tid, hvor økonomien er knap, og hvor alle skal holde for, at ansatte inden for bl.a. plejesektoren må holde igen.
De skal måske ligefrem være glade, hvis der ikke sker fyringer.
Det ser vi jo desværre sker nogle steder.
Så kan det være svært for os at forklare, hvorfor det er sådan, at det eneste sted i Region Midtjylland, hvor der er sket stigninger i antallet af beskæftigede, er det faktisk sket inden for administrationen.
Det er altså bedre, at man får flyttet nogle penge fra administration over på det, som populært bliver kaldt varme hænder.
Men vi i Dansk Folkeparti ser i hvert fald frem til den videre debat, og så synes jeg, vi skal overveje, om vi ikke skulle holde nogle møder direkte med KL, både formandskabet og direktionen, så vi ikke kun får input fra ministerier, men også direkte ude fra kommunerne.