Finn Sørensen (EL), 2013-04-04:
Efter en lidt sur start på dagen her i salen ser det alligevel ud til at blive en god dag her hen mod slutningen, hvor vi med glæde vil støtte dette lovforslag, der udspringer af Enhedslistens finanslovsaftale med regeringen, og jeg vil gerne benytte lejligheden til at takke ministeren for det gode samarbejde, vi har haft siden valget, og jeg synes, at der er sket mange fremskridt i den her vigtige dagsorden.
Det, vi har her, er et godt forslag, hvor vi endnu en gang forbedrer redskaberne i kampen mod social dumping, denne gang i form af nogle forbedringer af RUT og muligheden for at håndhæve reglerne på det her område.
Anmeldelsespligten udvides, sådan at man også skal opgive momsnummeret i hjemlandet, og det kan blive et vigtigt redskab i konstateringen af, om der overhovedet er tale om en reelt eksisterende virksomhed, hvilket er et stort problem i dag for fagforeningerne, når de får fat i en virksomhed og skal finde ud af, hvordan man nu skal tackle denne virksomhed.
Kortere frist for at anmelde ændringerne og oplysningerne i RUT er jo også et fremskridt.
Man nedsætter fristen fra 8 til 3 dage.
Det kan gøres bedre.
Det er der allerede en ordfører der har været oppe at påpege, og vi har haft en udmærket drøftelse med ministeren om det, som vi synes gav et tilfredsstillende resultat, og jeg forventer da, at ministeren lidt senere her kan sige, at det vil munde ud i et ændringsforslag, der strammer det yderligere op.
Så er der det med den offentlige adgang til oplysningerne.
Det er jo helt afgørende for arbejdsmarkedets parter.
Hvis de skal spille en mere aktiv rolle i forhold til at være med til at overholde reglerne eller sikre, at de udenlandske virksomheder overholder reglerne, så skal de have nogle redskaber til at gøre det med, og der er adgang til oplysningerne jo helt nødvendige.
Der vil jeg gerne understrege, at det jo ikke kun er en opgave for fagbevægelsen at deltage i den øvelse.
Det er også en opgave for arbejdsgiverne og deres organisation, og det har de jo en klar interesse i, fordi det kan være med til at sikre det, som man fra den side af salen plejer at kalde fair konkurrence mellem virksomhederne.
Så er der spørgsmålet om udstedelse af administrative bødeforelæg, som jo også er et klart fremskridt i Arbejdstilsynets muligheder for at håndhæve reglerne.
Det har selvfølgelig den begrænsning, at udstedelsen af et bødeforelæg kræver, at den anklagede erkender sin fejl, så der er jo stadig væk mulighed for, at den pågældende virksomhed kan trække sagen i langdrag, men alligevel må vi formode, at det har en praktisk virkning og ikke mindst en præventiv virkning, da det meget hurtigt vil rygtes i branchen, at der nu er en større risiko for at få en bøde, hvis man ikke overholder reglerne.
Så det er jo essensen i lovforslaget: Det er ikke voldsomme, revolutionære ændringer, men alligevel er det nogle gode redskaber, som vil forbedre indsatsen mod social dumping.
Vi er jo langtfra færdige ved at gennemføre de her ting.
Det er en kæmpe opgave, og jeg tror, at vi skal være meget ædruelige og ærlige og sige, at der er lang vej igen, før vi kan sige, at vi sådan for alvor har løst det her problem.
Derfor er jeg også tilfreds med tilkendegivelsen fra ministeren om, at vi arbejder videre med at undersøge, hvordan vi kan stramme hvervgiveransvaret, og at der i den forbindelse også skal ses på, om Arbejdstilsynet kan få bemyndigelse til at håndhæve det. Vi mener også, at vi skal frem til en situation, hvor der er langt større bøder for overtrædelserne på det her område.
Vi kan jo godt være lidt bange for, at de beskedne beløb, vi taler om indtil nu, kan gøre, at nogle virksomheder tænker: O.k., vi betaler os fra det, de gange vi bliver snuppet på fersk gerning, men alle de andre gange sparer vi jo de penge.
Hertil er der nogle yderligere tiltag, som Enhedslisten jo gentagne gange har slået til lyd for uden at kunne få flertal i Folketinget for det og heller ikke fuld lydhørhed hos ministeren.
Vi glæder os jo meget over, at vi i den seneste finanslovsaftale blev enige om at skærpe kravene til de statslige virksomheder om at anvende arbejdsklausuler i kontrakter med private tjenesteydere.
Vi ser frem til, at vi også kan få styr på, hvordan vi så håndhæver arbejdsklausulerne fra de statslige virksomheders side.
Som bl.a. metrosagen viser, hjælper det jo ikke ret meget at have et fint krav i kontrakten om, at arbejdet skal udføres på overenskomstmæssige vilkår, hvis den statslige virksomhed ikke kontrollerer, om det rent faktisk sker, og at der ikke er nogle skarpe redskaber til at sikre, at det bliver overholdt, sådan så vi straffer – ja, det ord skal man da bruge – den virksomhed, der ikke lever op til en aftale.
Vi havde jo gerne set en stærkere tekst i vores finanslovsaftale, hvor vi simpelt hen bare vedtog en lov herinde i Folketinget.
Det må vi jo vende tilbage til, hvis det ikke bliver en tilfredsstillende forpligtende aftale med Kommunernes Landsforening, men de skal da have en chance, og regeringen skal have en chance for at komme ud af det med en god aftale.
Det er meget vigtigt, at vi får det her på plads.
Kommunerne er Danmarks største køber af varer og tjenesteydelser.
Der ligger et kæmpe potentiale for en stærk indsats imod social dumping og sort arbejde.
Endelig vil jeg endnu en gang gentage vores forslag om bestilleransvar/kædeansvar – kært barn har mange navne.
Og det vil jo for øvrigt også være en kæmpegevinst for statskassen.
Det er klart, at vi støtter lovforslaget.
Jeg synes bare, at vi jo har haft en udmærket diskussion om social dumping, og hvordan vi bekæmper den, så jeg ville da lige benytte lejligheden til at røre trommerne for nogle redskaber, der nok er endnu mere effektive end det, vi forhåbentlig vedtager her.