Lars Barfoed (KF), 2013-05-29:
Statsministeren åbnede jo folketingsåret med ordene: »Vi skal bringe Danmark godt og trygt gennem krisen.« Her ved folketingsårets afslutning kan vi så konstatere, at det i hvert fald ikke er lykkedes.
For tredje gang i træk har regeringen måttet nedjustere sit vækstskøn, og forbrugertilliden er fortsat i bund.
Mange er bange for at miste deres job.
Andre har svært ved at få et.
Og boligejerne, ja, de sidder i en fastlåst situation med udsigt til en stigende grundskyld.
Også virksomhederne er usikre på fremtiden.
Kan de nu trygt investere i Danmark, eller vil de endnu en gang bliver ramt af flere skatte- og afgiftsstigninger, når regeringen vel på et tidspunkt i efteråret laver en ny finanslov med Enhedslisten?
Regeringens politik er altså alt andet en tryghedsskabende, og vi er langtfra kommet godt igennem krisen, sådan som statsministeren sagde det skulle ske, da folketingsåret startede.
Samtidig lovede statsministeren en ny kurs for Danmark.
Det har vi så også fået.
Der var bare ingen af os, der vidste, at det skulle være en zigzagkurs, men det blev det.
Dagpengereformens succes er helt afgørende for Danmarks vej ud af krisen, og alligevel har regeringen sammen med Enhedslisten flere gange undergravet denne reforms positive effekter.
Og måske lukker det munden på Enhedslisten for en tid, men ingen af regeringens krumspring med Enhedslisten skaber et eneste nyt job eller mere vækst i Danmark.
Og det er altså det, der er brug for, hvis vi skal løse vores udfordringer og vores problemer og skabe mere tryghed i jobbet for danskerne.
For det første er der brug for flere private arbejdspladser i Danmark.
Vækstpakkerne var jo udmærkede aftaler, vi var selv med i dem.
De går i den rigtige retning.
Lavere skatter og afgifter forbedrer vilkårene for virksomhederne og dermed også muligheden for at investere i flere arbejdspladser i Danmark.
Det er vi tilfredse med.
Men altså, de vækstpakker, vi har gennemført, kan ikke stå alene.
Det vil kræve langt mere vidtgående reformer.
Reformerne skal give plads til at styrke indtjeningen og investeringerne i danske virksomheder, for det er nu engang sådan, at det er de penge, som virksomhederne tjener, som vi alle sammen lever af, og som finansierer den offentlige sektor.
Alt for mange i kontanthjælpssystemet har ingen eller kun minimal økonomisk tilskyndelse til at gå på arbejde.
Og regeringens politik har jo desværre kun øget den skævhed., bl.a. ved at fjerne kontanthjælpsloftet.
Det skal vi have genindført, og vi skal sænke skatten på arbejde yderligere, derunder fjerne topskatten helt.
I stedet for at lave de mange små reformer, der hver for sig kan være udmærkede, men som jo stritter i hver sin retning – og cirka halvdelen af dem trækker sådan set i den forkerte retning – skulle man hellere koncentrere sig om at lave nogle få, store, ambitiøse reformer, vi kan regne med, og som virker.
Det gælder jo ikke mindst folkeskolereformen.
Og jeg vil gerne sige, at jeg mener, at folkeskolereformen er den mest vigtige reform.
Hvis vi bliver enige om den – det ved vi jo ikke endnu – vil den være den vigtigste reform, vi kommer til at gennemføre i det her Folketing i den her valgperiode.
For vi kan godt nok lave vækstpakker og lignende, og dem kan vi jo altid ændre på og tilføje nye pakker til, men en reform af vores folkeskole har konsekvenser flere generationer ud i fremtiden.
Det drejer sig om at give vores børn de kompetencer, de har brug for for at kunne klare sig i tilværelsen.
Det drejer sig i virkeligheden om, at vi skal have et samfund, hvor vi er dygtigere end de andre samfund i den her verden.
For ellers kan vi ikke blive ved med at være et af de mest velstående samfund i verden.
Vi kan jo alle sammen huske, hvordan statsministeren her i salen betonede Emils aktivitetstimer.
Emil skulle lære matematik ved at bygge fuglehuse i sløjdlokalet.
Og efter undervisningen blandt savsmuld og andet bestod skoledagen af motion, lidt danskundervisning, herefter noget med medier, og endelig skulle dagen afsluttes i en lektiecafé.
Regeringen lagde op til en lang dag i heldagsskolen, hvor familielivet og børnenes frie valg af fritidsaktiviteter skulle begrænses og lægges i tvungne, statsligt dikterede rammer udstukket fra Christiansborg.
Det kommer Det Konservative Folkeparti aldrig til at støtte.
Og heldigvis er der tegn i sol og måne på, at regeringen måske vil være villig til at droppe de annoncerede aktivitetstimer og dermed grundlaget for heldagsskolen, men nu må vi se.
Hvis det sker, kan vi koncentrere os om indeholdet og give folkeskolen et reelt fagligt løft.
Og det bidrager vi i Det Konservative Folkeparti til gengæld gerne til.
Vi vil styrke både faglighed og dannelse i vores folkeskole, for det er det, der skal give vores børn den bedste start i livet.
I dag er det jo sådan, at cirka hvert femte barn forlader folkeskolen uden at have bestået dansk og matematik.
Og mange af dem kan af samme grund heller ikke gennemføre en ungdoms- eller erhvervsuddannelse.
Det er ikke kun de elever, der har svært ved det boglige i skolen, der har store udfordringer, det er det generelle niveau, der er for lavt.
Det kunne vi jo alle sammen se i tv-udsendelsen »9. z mod Kina«, hvor de danske elever fra Holme Skole tabte i dysten på skolekundskaber mod jævnaldrende kinesere.
Det er en kæmpe udfordring, som vi skal handle på. Vi skal altså ikke bare højne det faglige niveau for de børn, som har svært ved det, vi skal højne det faglige niveau for alle børn.
Alle børn skal i hvert fald efter 10 års skolegang kunne læse, skrive og regne så godt, at de kan gå direkte videre til en ungdomsuddannelse.
Derfor er det, at jeg siger, at folkeskolereformen er den vigtigste reform i denne valgperiode.
Og der er altså ikke plads til mere eller mindre flippede eksperimenter med skolen.
Derfor har Det Konservative Folkeparti blankt afvist regeringens udspil til en heldagsskole.
Så trænger erhvervsuddannelserne ellers til et gennemgribende eftersyn.
Derfor var jeg også glad ved at høre statsministeren netop betone, at man i efteråret vil spille ud med et forslag til en reform af erhvervsuddannelserne.
Det bidrager Det Konservative Folkeparti meget gerne til.
Til gengæld kan regeringen ikke regne med hjælp fra Det Konservative Folkeparti i det bagholdsangreb, der er planlagt på familielægerne, som borgerne og familierne i dag er trygge ved.
Det er helt uspiseligt for Det Konservative Folkeparti, at man vil sætte familielægerne uden for døren.
Regeringen har så nu fremsat et nyt lovforslag, men vi mangler stadig væk sikkerhed for, at familielægerne, som vi danskere er trygge ved, kan fortsætte deres arbejde på ordentlig vis med selvstændige virksomheder.
Jeg synes, at det er uværdigt for vores landbrug, sådan som regeringen tumler rundt med ugyldige vandplaner og manglende godkendelser af randzoneimplementeringen.
Der er brug for, at vi går nye veje i naturbevarelsen i Danmark.
Når Natur- og Landbrugskommissionen mener, at det er muligt at styrke både landbruget og naturen samtidig, så må det også være muligt for regeringen at gøre det rigtige. Men jeg har mine tvivl om, om regeringen evner at træffe rigtige beslutninger.
Beslutningen om sammen med Enhedslisten at nedlægge Forsvarskommandoen og begrænse forsvarschefens ledelseskompetence er i hvert fald temmelig skræmmende.
Helt ærligt: Enhedslisten ønsker militæret nedlagt og Danmark ud af NATO.
Det er i virkeligheden denne regerings store problem.
Den er baseret på mandater fra den yderste venstrefløj i og uden for regeringspartierne, mandater, der, både når det gælder den økonomiske politik og beskæftigelsen, Danmarks sikkerhed og den fælles kultur og dannelse i vort land, vil et samfund, der er baseret på helt andre værdier end de, som vi i det danske samfund gennem generationer har bygget op.