Per Clausen (EL), 2010-10-07:
Jeg må indrømme, at jeg efter statsministerens tale her i forgårs har brugt ganske meget tid på at tænke over, om det, som statsministeren afslørede der, var, at han var endnu sjovere, end han har ry for at være, eller om han bare var beskeden.
For på en eller en måde lyder det jo rigtig sjovt, når statsministeren vil have et opgør med politikernes gavementalitet, for det sker jo, efter at han i årevis har ladet gaverne regne ned over alle vennerne på privathospitalerne, i erhvervslivet og blandt de rigeste danskere.
Men måske er statsministeren bare beskeden.
Det er jo en velkendt dyd blandt danskere, at vi ikke praler af, hvor dyre de gaver, som vi giver, er.
Og hvis det er sådan, det er fat med statsministeren, at han bare er beskeden, giver det jo en forklaring på den energi, han og vennerne i VKO har udfoldet for at skjule de gode gaver, som de har givet privathospitalerne og deres ejere. Han er selvfølgelig heller ikke meget for at tale om de mange milliarder, han og hans forgængere har foræret til de rigeste danskere.
Men han behøver sådan set ikke være beskeden, for det er jo ikke ham, der skal betale regningen – det er de arbejdsløse, det er børnefamilierne, det er de uddannelsessøgende, det er de psykisk syge, og det er de medicinske patienter.
Og de har vel sådan set krav på at få at vide, hvem der har fået gaverne, og hvorfor de har fået dem.
Det er i hvert fald det, der oftest er kommet til udtryk på Facebook, når jeg spurgte.
Nu skal man selvfølgelig ikke tro på alt, hvad man læser på Facebook, men på den anden side kan man jo hente inspiration overalt i samfundet, og jeg ved, at statsministeren er en moderne mand, så han bærer over med, at man bruger Facebook, i modsætning til enkelte andre af hans partifæller.
Men måske er statsministeren bare kynisk.
Han ved godt, at han ikke kan vinde næste valg på at tale om økonomisk ansvarlighed, hvis danskerne opdager, at han har tømt statskassen ved at dele ufinansierede skattelettelser ud til de rigeste.
Han ved godt, at vi har set, hvad uansvarlig Venstrepolitik førte til i Farum, og vi har jo heller ikke glemt, at statsministeren engang mente, at Farum under Peter Brixtoftes ledelse virkelig var et eksempel til efterfølgelse.
I grunden er det jo mere tragisk end sjovt.
Helt almindelige danskere kommer nu til at betale prisen for statsministerens gaveleg med toppen af Danmark, og prisen betales i form af skolelukninger, fyringer og forringelser for de mennesker, som har mistet deres arbejde.
Jeg kan bare give et eksempel: I stort set alle kommuner er man i færd med at forringe vilkårene for de ældre, de handicappede, børnene og de uddannelsessøgende; skoler og andre institutioner forfalder år for år.
Det, vi jo kunne gøre i stedet for at lade den offentlige sektor forfalde, var at lade de 10 pct. rigeste danskere betale den samme andel af deres løn i skat i 2011, som de gjorde i 2009.
Hvis vi gjorde det, hvis vi skaffede de penge, ville der være 7,3 mia. kr. ekstra til velfærd i kommunerne.
Og hvis vi, ud over at skaffe flere penge til velfærden, også droppede regeringens bureaukratiske detailkontrol af kommunerne og de offentlig ansattes arbejde, så kunne vi i stedet for afvikling af velfærden bruge kræfterne på at udvikle velfærden. Mere tid til de ældre, mindre kontrol og minuttyranni; mere tid til undervisning, mindre tid til registrering, centralt planlagte og ledede test og kontrol – det er vejen frem.
Skolen kan kun udvikles i et samarbejde mellem elever, forældre og lærere, ikke ved statslige direktiver.
Statsministeren har jo selv opdaget, at der er for megen detailstyring inden for den offentlige sektor.
Derfor annoncerer han endnu en gang en plan for afskaffelse af unødvendigt bureaukrati, men problemet er jo, at det netop er hans egne krav om udbud af alle opgaver, som fører til mere bureaukrati og mere kontrol.
Klimakommissionen sagde det, vi har vidst og sagt længe, nemlig at ikke bare kan det lade sig gøre at gå over til 100 pct. vedvarende energi inden 2050, det vil også være økonomisk fornuftigt og kan give masser af nye arbejdspladser.
Tilsyneladende sagde statsministeren det samme, men når det kom til stykket, var han ikke helt sikker på, at vi kunne blive helt uafhængige af kul, olie og naturgas i 2050, og det bliver vi da heller ikke, hvis vi skal bruge milliarder af kroner på at trække CO2 ud af kul, som statsministeren foreslog.
Det må jo betragtes som intet mindre end hovedløst, hvis vi satsede på denne uudviklede, ineffektive og dyre teknologi, og det bringer os da heller ikke en dag tættere på at blive uafhængige af kul og af at bruge masser af penge på at blive ved med at bruge kul.
Klimakommissionen understregede behovet for at handle hurtigt, et råd, som ikke er blevet mindre rigtigt set i lyset af de sidste 9 spildte år.
Også her vil statsministeren komme med en plan, men han understregede også, at vi ikke kan gøre noget, før finansieringen er på plads, og indtil nu har regeringen ikke gjort andet end at skyde de forslag ned, som Klimakommissionen stillede om, hvordan man kunne finansiere omstillingen.
Enhedslisten har foreslået, at der iværksættes en grøn jobplan med offentlige investeringer i klimarenoveringer, bedre kollektiv trafik og omstilling til vedvarende energi.
Det kan bekæmpe klimaforandringerne, skabe over 50.000 nye arbejdspladser og dermed altså være med til både at sikre udvikling, beskæftigelse, bedre miljø og yde vores bidrag til at løse klimaudfordringen.
Til at finansiere det, for statsministeren har jo ret i, man jo skal skaffe penge til investeringer her og nu, selv om det på lang sigt er en god forretning,
har vi foreslået, at der oprettes en fremtidsfond, som finansieres af en fremrykket beskatning af pensionsformuerne på 1 pct. i 5 år; det vil faktisk give ca. 130 mia. kr. og giver altså muligheden for at lave den kickstart i forhold til den grønne omstilling og i forhold til beskæftigelsen, som er nødvendig.
Efter vores opfattelse er turen nu kommet til den lille halve million lavtlønnede HK’ere, 3F’ere, SOSU’er, pædagoger m.v. i den offentlige sektor, for det er dem, ikke cheferne, som skal have et løft ved de kommende offentlige overenskomstforhandlinger.
Regeringen lader regningen for gaverne til de rige gå videre til de arbejdsløse, som har måttet se dagpenge og kontanthjælp sakke bagud i forhold til lønningerne, og som rammes af ydmygende og meningsløs aktivering og nu skal smides endnu hurtigere ud af dagpengesystemet, ikke fordi man vil skaffe dem et arbejde, for det kunne man jo bare gøre, og så ville de jo ikke gå på dagpenge i mere end 2 år, måske endda kortere, nej, man smider dem ud af dagpengesystemet, og så håber man på, at de vil være villige til at sælge deres arbejdskraft billigere til arbejdsgiverne.
Ellers må de klare sig selv, som de bedst kan.
Enhedslisten har fokus på at skaffe nye arbejdspladser og tilbud om relevant og kompetencegivende uddannelse i stedet for meningsløs aktivering, men vi arbejder også for bedre økonomiske vilkår for de arbejdsløse.
Alle de såkaldte fattigdomsydelser skal afskaffes: starthjælpen, 450-timers-reglen og kontanthjælpsloftet; det er ydelser, som skaber social udstødning, fattigdom og sociale problemer og i virkeligheden er med til at skabe kriminalitet.
Men vi insisterer også på, at forringelserne for de arbejdsløse skal rulles tilbage, og at kontanthjælp, dagpenge, pensioner og SU skal forbedres.
Det er ikke de arbejdsløse, pensionisterne eller de uddannelsessøgende, der skal betale for VKO's gavebod for de rigeste danskere.
Regeringen har skabt et Danmark i krise.
9 år med en uhellig alliance mellem nyliberalistiske og højrepopulistiske kræfter har rullet mange års fremskridt tilbage og skabt nye, store problemer.
Løsningen på de problemer er hverken bulldozere eller bomber.
Enhedslisten vil indgå konstruktivt i det arbejde.
Vi vil holde de øvrige partier i oppositionen fast på de løfter, de har givet, om fremskridt på en lang, lang række områder, selv om vi må indrømme, at vi synes, det er urimeligt at kritisere Socialdemokraterne og SF’erne for at ville opkræve for mange penge hos de rigeste danskere og bruge for mange penge på velfærd.
Men det, de har lovet, vil vi holde dem fast på, og vi vil arbejde utrætteligt for at sikre en udvikling, hvor en grøn miljø- og klimapolitik går hånd i hånd med en rød politik, som sikrer øget beskæftigelse, mere velfærd og større lighed i Danmark.