Lars Barfoed (KF), 2011-05-19:
Forespørgslen er stillet både til integrationsministeren og mig, og efter aftale med integrationsministeren vil jeg, meget naturligt, starte med at besvare forespørgslen, for så vidt angår de dele, som vedrører Justitsministeriets område.
Integrationsministeren vil herefter komme ind på de spørgsmål, som vedrører hans område.
Tidligere i år kunne vi i dagspressen læse om flere tilfælde, hvor bl.a. kristne med en anden etnisk baggrund end dansk blev udsat for chikane i form af trusler og hærværk og andet på grund af deres religion.
Jeg vil derfor gerne i dag starte med at slå fast, at det er en helt grundlæggende ret i Danmark, at man som borger frit kan følge den religion, man bekender sig til, at man også frit kan skifte tro, og at man også frit kan stå frem som ikketroende.
Derfor er det også i særlig grad forkasteligt, når mennesker udsættes for forbrydelser på grund af deres religion, ligesom vi selvfølgelig heller ikke vil acceptere forbrydelser, som har baggrund i ofrets etniske baggrund eller seksuelle orientering m.v.
Det har jeg også haft lejlighed til at understrege tidligere i dag, faktisk for lidt siden, under behandlingen af beslutningsforslag nr. B 129, og det, som jeg vil komme ind på nu, vil jo så også i vidt omfang være en gentagelse af det, som jeg sagde under behandlingen af B 129.
Med forespørgslen er der spurgt til, hvad der kan oplyses om det stigende pres på religionsfriheden over for jøder, kristne og ikketroende.
Som svar på det vil jeg gerne starte med at nævne Politiets Efterretningstjenestes årlige opgørelse over forbrydelser med et muligt ekstremistisk motiv, den såkaldte RACI-rapport.
Den rapport udarbejdes for at sikre overblik over udviklingen på området, så der i tide kan sættes ind over for negative tendenser.
Over for mig har Politiets Efterretningstjeneste oplyst, at der ikke ud fra RACI-rapporten for 2009 er indikationer på, at der er sket en stigning i antallet af sager om chikane, hærværk og lignende mod kristne, jøder og ikke troende begået af muslimer.
Politiets Efterretningstjeneste har samtidig oplyst, at RACI-rapporten for 2010 for tiden er under udarbejdelse, og at efterretningstjenesten i den forbindelse vil være særlig opmærksom på, om der kan konstateres en stigning i antallet af overfald af den her type, som vi taler om i dag.
Men uanset om problemet er stigende eller ej, skal vi naturligvis tage det alvorligt, når borgerne oplever, at de bliver udsat for chikane på grund af deres tro eller ikketro.
Regeringen har derfor også i de senere år iværksat en lang række tiltag med henblik på bl.a. at sikre en hårdere straf for den slags forbrydelser, og med henblik på at myndighederne har den fornødne opmærksomhed på disse forbrydelser.
Herudover er der iværksat en række tiltag, som har haft til formål at øge befolkningens opmærksomhed på problemerne omkring hadforbrydelser og at øge ofres kendskab til deres muligheder for at reagere på sådanne forbrydelser.
I forhold til det strafferetlige værn mod den type forbrydelser kan jeg pege på, at regeringen i 2004 fremsatte et forslag, som blev vedtaget, om en ny bestemmelse i straffelovens § 81, nr. 6, hvorefter det ved strafudmålingen skal anses for en skærpende omstændighed, at gerningen har baggrund i andres etniske oprindelse, tro, seksuelle orientering eller lignende.
Men hvis hårdere straffe skal have en effekt, er det i sagens natur vigtigt, at sagerne kommer til politiets og anklagemyndighedens kundskab.
Det er således af stor betydning, at hadforbrydelser meldes til politiet enten af offeret eller af eventuelle vidner, så sagerne kan behandles og gerningsmændene stilles til ansvar.
I den forbindelse bør vi alle naturligvis sige fra og gå til myndighederne, hvis vi oplever, at medborgere bliver udsat for hadforbrydelser, også dem, der har at gøre med offerets tro.
Politiet har derfor også i samarbejde med en række andre myndigheder igangsat forskellige tiltag, som bl.a. skal sikre en bred opmærksomhed omkring hadforbrydelser i offentligheden.
I august 2010 indledte Københavns Politi en kampagne i samarbejde med Institut for Menneskerettigheder og Københavns og Frederiksberg Kommuner kaldet »Stop Hadforbrydelser«.
Formålet med kampagnen er at skabe opmærksomhed omkring hadforbrydelser og at få ofre og vidner til at anmelde hadforbrydelser til politiet.
Kampagnen består af en lang række tiltag, herunder en plakatkampagne, temaundervisning i kommunernes 8. klasser, en facebookgruppe og en hjemmeside med oplysninger om hadforbrydelser.
I forlængelse af kampagnen »Stop Hadforbrydelser« vil Politiets Efterretningstjeneste i samarbejde med andre centrale aktører opsamle, evaluere og bearbejde erfaringerne fra kampagnen med henblik på at udbrede erfaringerne til alle politikredse.
Projektet skal bl.a. bidrage til at udbygge dialogen mellem politiet, lokale myndigheder og ngo'er samt ofre for hadforbrydelser.
Samtidig skal projektet medvirke til at styrke politikredsenes indsats med henblik på at registrere, forebygge og efterforske hadforbrydelser.
Det er selvfølgelig også vigtigt, at politiet har de rigtige værktøjer til at behandle sager om hadforbrydelser, og også på det område har regeringen iværksat en række tiltag; bl.a. kan jeg nævne politiets nye sagsstyringssystem, som forventes at være klar i løbet af sommeren 2012.
Systemet får et særligt felt til registrering af mulige hadforbrydelser, og det felt skal være med til at sikre, at hver enkelt sagsbehandler hos politiet og anklagemyndigheden husker at overveje, om gerningen har et særligt motiv og eventuelt udgør en hadforbrydelse.
Endvidere er det i meddelelse fra Rigsadvokaten til anklagemyndigheden udtrykkeligt fastsat, at anklagemyndigheden, hvis der er grundlag for det, under en straffesag skal fremhæve omstændigheder, der taler for, at der er tale om en hadforbrydelse, og dermed omstændigheder, der kan begrundes i skærpet straf efter den tidligere omtalte bestemmelse i straffelovens § 81, stk. 6.
Det vil naturligvis også omfatte sager, hvor motivet er offerets tro.
Det fremgår af de mediehistorier, som jeg henviste til i min indledning, at mennesker med et andet religiøst tilhørsforhold end islam er blevet udsat for chikane i visse udsatte boligområder, hvor der er en overvægt af muslimske beboere.
Men når det er sagt, vil regeringen naturligvis ikke acceptere, at der udvikler sig parallelle samfund, hvor eksempelvis mennesker med en anden religion end islam eller ikketroende ikke kan leve i fred.
Indsatsen i de udsatte boligområder prioriteres derfor også af den grund højt af regeringen.
Regeringen fremlagde i oktober 2010 en samlet plan, »Ghettoen tilbage til samfundet«, med en række initiativer, der skal opløse parallelsamfund og erstatte ghettoområderne med velfungerende boligområder.
Et væsentligt initiativ i regeringens ghettostrategi er at sikre, at der er en stærk politiindsats i de udsatte boligområder.
Politiets indsats i områderne bygger på en række elementer, herunder synligt politi, hurtig reaktion, bidrag til at modvirke parallelsamfund og en markant forebyggende indsats.
Som jeg var inde på, har Politiets Efterretningstjeneste i deres registreringer af forbrydelser med et muligt ekstremistisk motiv ikke registreret en stigning i forbrydelser begået af muslimer mod jøder, kristne eller ikketroende, men efterretningstjenesten er opmærksom på eventuelle tendenser i den retning.
Lad mig bare for god ordens skyld nævne, at efterretningstjenesten naturligvis også er opmærksom på udviklingen, når det gælder forbrydelser begået på grund af offerets muslimske tro.
Forbrydelser, som har baggrund i den forurettedes holdning til religiøse spørgsmål er et angreb på den grundlæggende frihedsrettighed, som religionsfriheden jo er, og skal derfor tages meget alvorligt.
Regeringen har derfor stor fokus på bekæmpelse af alle forbrydelser, som har baggrund i bl.a. gerningsmandens holdning til religiøse spørgsmål.
Der er således iværksat tiltag, som skal sikre, at sådan nogle forbrydelser straffes tilstrækkelig hårdt, at politi og anklagemyndighed er i stand til at håndtere disse forbrydelser optimalt, og at befolkningen er opmærksom på vigtigheden af at sige fra over for forbrydelser, som har baggrund i den forurettedes religion.