Ane Halsboe-Larsen (S), 2012-12-19:
Tak for det.
Jeg tager ordet i dag, fordi der har været rigtig, rigtig meget diskussion om dagpengereform og om, hvad regeringen egentlig gør for at tage hånd om de mennesker, der risikerer at blive ramt af reformen.
Der er nogle mennesker, som står i en desperat situation.
Sådan sagde Venstres politiske ordfører for nylig om de mennesker, der bliver ramt af Venstres egen reform.
Med ordførerens egne ord bliver de her mennesker faktisk ramt rigtig, rigtig hårdt.
Så lad os lige opfriske historien en lille smule.
I mandags havde vi diskussionen her i salen, hvor Dansk Folkepartis ordfører, hr. Bent Bøgsted, med forfriskende ærlighed stod lige her, hvor jeg står nu, og sagde: Ja, Dansk Folkeparti stemte for reformen.
Og ja, det var Dansk Folkepartis eget forslag at føre det forslag om en forringelse af dagpengene ind i forhandlingerne med Venstre og Konservative.
Så sad man i den selv samme sal her på Christiansborg i 2010 og stemte de her reformer igennem.
Venstres stemmer blev afgivet med rank ryg og stolthed, for det var det her reformspor, der skulle føre Danmark ud af krisen, vel at mærke midt i en historisk dyb krise.
Samtidig sagde man, at det her var ægte Venstrepolitik.
Man stemte for reformen uden en eneste socialdemokratisk stemme, vel at mærke.
I dag ser vi så konsekvenserne af den her reform.
Med Venstres egne ord, og jeg gentager, hvad fru Ellen Trane Nørby sagde: Det her sætter en stor gruppe mennesker i en desperat situation.
Det tager vi meget seriøst.
Vi køber ikke argumentet om, at folk bare skal tage sig sammen.
Det køber arbejdsgiverne i øvrigt heller ikke.
Det er vel derfor, at de har indgået en aftale med os om akutjob.
Der er behov for at gøre noget; der er mennesker, der står en ekstraordinær situation.
Det er derfor, at vi har taget en række initiativer.
Jeg havde faktisk forventet – måske lidt naivt, det erkender jeg gerne – at Venstre ville være med på den del, altså ville være med på at sige: O.k.
vores reform har sat nogle mennesker i en ekstremt svær situation; det tager vi hånd om som ansvarlige politikere; vi går selvfølgelig ind og støtter, så der ikke er nogen, der rammes unødigt hårdt.
Men i dag ser vi så Venstres sande ansigt.
Vi ser, at de med den ene hånd forringer forholdene for de her mennesker tilbage i 2010, og med den anden sidder de så i salen i dag og siger, at de ikke vil være med til at gøre noget for at afhjælpe faldet, for de er ligeglade.
De gør ingenting – nada!
Tværtimod så vælger man en strategi om at håne vores indsats.
De seneste måneder har vi igangsat en lang række initiativer, der skal hjælpe den arbejdsløse videre til nyt job eller ny uddannelse.
Vi tilbyder en håndholdt indsats i jobcentrene og a-kasserne; vi opretter tusindvis af akutjob; vi giver tilbud om opkvalificeringsjob; og vi gør det endnu mere attraktivt for de private arbejdsgivere at få en arbejdsløs ind i jobrotation, mens en anden kollega er i uddannelse.
Jobrotationen har i øvrigt vist sig at være et virkelig, virkelig stærkt redskab.
De nordjyske erfaringer viser, at næsten to ud af tre arbejdsløse har fået fast job efter at have været i jobrotation.
Det betyder, at hver eneste dansker, som risikerer at blive ramt af Venstres dagpengereform i det næste halve år, får et tilbud om op til 6 måneders uddannelse på den særlige uddannelsesydelse.
Det betyder, at den socialdemokratisk ledede regering sammen med Enhedslisten er garant for, at ikke et eneste menneske skal stå fuldstændig uden forsørgelse som følge af Venstres egen reform.
Hvad gør Venstre?
Venstre trækker på skulderen og siger, at det er den helt forkerte vej at gå, at vi skal gå reformsporet – fuldstændig uden at forholde sig til, hvad det betyder for det enkelte menneske.
Vi er stolte af at satse på uddannelse.
Jeg er slet ikke i tvivl om, at det er den eneste rigtige vej at gå.
Jeg synes faktisk, at det ville klæde Venstre at komme herop i dag og så i det mindste at tage diskussionen og sige, hvad baggrunden er, for at man i 2010 stemte for den her reform og i dag vælger ikke at forholde sig til situationen, ikke at forholde sig til konsekvensen for de her mennesker og ikke at ville gå den ad den konstruktive, fornuftige vej og satse på uddannelse og opkvalificering.
Det håber jeg de vil gøre.
Jeg beklager – De Konservative er selvfølgelig også utrolig velkomne til at tage diskussionen heroppe.
Det ville jeg også sætte stor pris på, for De Konservative er jo i samme båd.
Det, der er vigtigt for mig at sige, er, at det er en ekstraordinær situation, og vi har brug for at gøre noget.
Men når regeringen nu har lavet en stor palet af initiativer med håndholdt indsats, jobrotation, akutjob og tilbud om uddannelse, er det jo, fordi vi tror, at det tilsammen er det, der skal til.