runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Frederiksen (S), 2010-06-04:
Jeg tror, at vi alle sammen deler en fælles målsætning om at få afbureaukratiseret så meget som overhovedet muligt bl.a. på vores ældreområde, og derfor vælger vi også i dag fra Socialdemokratiets side ikke at stemme imod forslaget her, fordi vi deler målsætningen.
Ikke desto mindre vil jeg også gerne her ved tredje behandling tilkendegive, at der altså er nogle punkter i det her forslag, som bestemt ikke er groet i vores have, og som vi er aldeles skeptiske over for.
Derfor undrer det os også, at vi ikke har kunnet få flertal for nogle af de ændringsforslag, der har været stillet til forslaget.
Hvis jeg bare må have lov at dvæle ved et enkelt element i forslaget, så er det, der er os mest imod, at de bruger- og pårørenderåd, som er i forbindelse med eksempelvis plejecentre og andre institutioner, nu nedlægges.
Fra Socialdemokratiets side har vi altid været meget optaget af, at mennesker kan få så stor indflydelse som overhovedet muligt både på deres eget liv og – i de tilfælde, hvor man ikke selv længere er i stand til at varetage den indflydelse – at pårørende så kan få lov til det.
Med det her siger jeg altså også, at det at nedlægge bruger- og pårørenderåd i vores optik ikke er afbureaukratisering.
Havde man for alvor ønsket at afbureaukratisere på ældreområdet, skulle man gøre op med mange elementer i frit valg-ordningen, som jo rigtig mange steder i rigtig mange kommuner har medført rigtig meget bureaukrati.
Jeg kan se, at ordføreren for Dansk Folkeparti har markeret.
Det forstår jeg sådan set godt, fordi det også for mange mennesker i Dansk Folkepartis bagland må undre, at Dansk Folkeparti som det eneste parti udenfor regeringen – måske sammen med Liberal Alliance, det ved jeg ikke – ønsker at nedlægge bruger- og pårørenderåd, fordi det selvfølgelig vil være en svækkelse af retssikkerheden for nogle af vores ældre medborgere.
Ellen Trane Nørby (V), 2010-06-04:
Det, vi bare må bede om i den her debat, er, at der er konsistens i Socialdemokraternes argumentation, men det er måske for meget at bede om her i Folketingssalen, fordi det jo er noget af det, der åbenlyst mangler i mange af de debatter, vi har.
Det nytter jo ikke noget, at Socialdemokraterne i forbindelse med det lovforslag, som handler om sænkelse af den kriminelle lavalder, bruger som argument, at der ikke er sket en stigning i ungdomskriminaliteten i Danmark og der derfor ingen grund er til at sætte den kriminelle lavalder ned, og når vi så skal behandle det her forslag, som bl.a. handler om at udvide det antal af pædagogiske redskaber, som man kan bruge i den forebyggende indsats over for udsatte børn og unge, kommer der lige pludselig udsagn om, at vi kun vil straf, at kriminaliteten er stigende i forhold til børn og unge, at der er bandekriminalitet, og at der er en lang række ting.
Derfor må man jo bare spørge den socialdemokratiske ordfører og også fru Mette Frederiksen, som har været på talerstolen, hvordan det kan være, at Socialdemokraterne er så inkonsistente, at når vi taler om kriminel lavalder, siger man, der skal pædagogiske redskaber til, og når vi nu sidder og behandler et lovforslag, som netop handler om en vifte af pædagogiske redskaber, ønsker man heller ikke at være med der.
Mette Frederiksen (S), 2010-06-04:
Det er klart, at jeg som socialpolitiker er vældig, vældig optaget af, at man sænker den kriminelle lavalder.
Jeg mener, det er fuldstændig korrekt, når vores ordfører tidligere i dag har sagt, at man bliver nødt til at se de her to lovforslag i sammenhæng.
Det er jo en del af samme syn på mennesker, børn, at man både vil indføre elektroniske fodlænker og sænke den kriminelle lavalder.
Inden jeg svarer på spørgsmålet, vil jeg i øvrigt gerne opfordre de borgerlige ordførere til også at tage ordet som ordførere, således at vi kan få en reel diskussion af forslaget her.
Det er fuldstændig korrekt, at vi via satspuljen i enighed har taget en række gode og fornuftige initiativer.
Jeg tror også, vi bliver nødt til at være ærlige og sige, at en del af dem har karakter af at være lappeløsninger på nogle mere grundlæggende udfordringer i socialpolitikken.
Når man bevæger sig rundt i Danmark og beskæftiger sig især med udsatte børn og unge, synes jeg egentlig, at det er ret åbenlyst, at der stadig er store udfordringer på det sociale område.
Spørgsmålet er så, om man tror, at de udfordringer og problemer bliver løst ved at sætte 12-årige i elektroniske fodlænker eller ej.
Jeg tror det ikke.
Maja Panduro (S), 2010-06-04:
Dansk Folkepartis ordfører siger, at man skal forholde sig til forslaget, og at man skal forholde sig til fakta.
Fakta er, at man, hvis det her forslag gennemføres, så vil putte 12-årige børn i fodlænker.
En af de andre ordførere fra Dansk Folkeparti sagde under førstebehandlingen, at det her jo var en kærlig hånd, som man nu ville indføre over for børnene.
Jeg skal love for, at det er en kærlig hånd, sådan en kold, klam elektronisk fodlænke.
Fakta er også, at Kommunernes Landsforening siger, at de ikke vil have opgaven, at det ikke er en kommunal opgave, at det er en ren politiopgave, hvis det her er noget, man vil gøre.
Det er fakta, og derfor er det også fakta, at kommunerne, hvis man vil gøre det her frivilligt for kommunerne, så ikke kommer til at gennemføre det, og derfor vil det være signalpolitik.
Fakta er også, at man, hvis man tvinger kommunerne til at gennemføre det her, så lægger 12-årige børn i fodlænke.
Martin Henriksen (DF), 2010-06-04:
Jamen jeg har jo svaret på mange af de spørgsmål ved førstebehandlingen.
Og et eller andet sted taler jeg jo heller ikke til fru Maja Panduro – for det ved jeg godt er fuldstændig nyttesløst; det kommer der ikke noget ud af – jeg taler til de mennesker, som sidder og lytter til den her debat ude omkring i landet, for jeg synes efterhånden, der er behov for, at man forsøger at gøre lidt mere ud af at fortælle, hvad der rent faktisk er fakta, og hvad der ikke er fakta.
Fru Maja Panduro lægger jo en argumentation for dagen, som er en fuldstændig og total helgardering: På den ene side siger man, at nu bliver børn lagt i fodlænker, og på den anden side siger man, at der ingenting sker, for det er ren og skær signalpolitik.
Man kan jo ikke på et og samme tidspunkt mene begge ting, det giver ikke nogen mening.
Så derfor ville det være utrolig befriende – og nu prøver jeg så igen at tale til fru Maja Panduro; der kommer nok ikke noget godt ud af det – at man simpelt hen bare anerkendte, hvad lovforslaget rent faktisk går ud på.
Det handler om, at man giver nogle muligheder til kommunerne, og at der, hvis et ungt menneske er ude på en kurs, hvor vedkommende f.eks. laver ballade i et boligområde – det ser vi jo tit i de udsatte boligområder, i ghettoområderne – så bliver mulighed for, at der kan laves en aftale med det unge menneske og med det unge menneskes forældre.
F.eks. kan man sige: Det er måske meget godt, hvis du er hjemme kl. 10 om aftenen, og hvis du så alligevel bryder reglerne og går ud, er der mulighed for, at man kan se, at du har forladt dit hjem.
Så kan kommunen hente det unge menneske der, hvor man ved at det unge menneske typisk hænger ud, og tage det unge menneske hjem, og man kan eventuelt også få politiet til at hjælpe.
Det er det, det handler om; det handler ikke om, at man skal have en fodlænke på, som man kan slæbe efter sig.
Maja Panduro (S), 2010-06-04:
Jeg forholder mig i den grad til, hvad forslaget går ud på, og jeg stiller netop også nogle meget konkrete spørgsmål til forslaget, som jeg egentlig synes det havde klædt hr. Martin Henriksen at svare på, når nu man tager ordet.
Man kalder det for en konsekvent retspolitik, men samtidig bliver man ved med at holde fast i, at det her er frivilligt, og jeg synes jo, det ville klæde hr. Martin Henriksen at svare på nogle af de spørgsmål, jeg stillede.
Jeg må, når Kommunernes Landsforening i deres høringssvar helt klart siger, at de ikke vil have opgaven, at det er en politiopgave og det ikke er en kommunal opgave, også bare spørge, om man fra Dansk Folkepartis side i det mindste så ikke kunne forholde sig til det.
Vil man tvinge kommunerne til at indføre det her, som man synes er så fantastisk en idé, eller vil det i bedste fald bare være virkningsløs signalpolitik?
Martin Henriksen (DF), 2010-06-04:
Vi har jo haft debatten ved førstebehandlingen, så jeg skal ikke trække det for meget ud, men bare sige, at det her jo er et typisk eksempel på, at der for Socialdemokraterne og andre partier på venstrefløjen er gået fuldstændig valgkamp i den.
Det, det grundlæggende handler om, er jo, at hvis man kan se, at der er et ungt menneske, som er på vej ud i noget skidt, og som måske allerede hænger ud med nogle, som er kriminelle, er der mulighed for, at kommunen i samarbejde med forældrene og i samarbejde med SSP kan aftale, at den unge skal være hjemme på sin bopæl eksempelvis kl. 10.00 om aftenen, og hvis den unge forlader sin bopæl, er der mulighed for, at man via GPS kan registrere det.
Vi ved jo af erfaring, at hvis den unge forlader sin bopæl, er det netop for at tage ud til en vennekreds, hvor der er tendenser til, at man laver kriminalitet, eller hvor der er tendenser til, at man laver uro i det område, hvor man bor.
Så det her er et redskab, som man kan bruge til at fastholde et ungt menneske på en god kurs, i stedet for at man ikke gør noget.
Og der er det bare, jeg synes, at Socialdemokraterne skylder os at forholde sig til, hvad forslaget rent faktisk går ud på, i stedet for bare at snakke og snakke valgkampsretorik.
Maja Panduro (S), 2010-06-04:
I tirsdags sænkede et flertal her i Folketinget, Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti, den kriminelle lavalder.
I dag vil man så om lidt gennemtrumfe, at børn ned til 12 år skal lægges i elektroniske fodlænker.
Man må jo glæde sig over, at møderne her i salen snart slutter for i år, for jeg er alvorligt bekymret for, hvad det næste påfund måtte blive.
Man kan så sige, at det vil vi sikkert finde ud af relativt snart, når nu forhandlingerne om næste års finanslov går i gang, for man skal i forbindelse med det her forslag bemærke, at både den kriminelle lavalder og børnefodlænkerne var en del af finanslovforliget fra sidste år mellem V, K og DF.
Det var Dansk Folkepartis pris for at stemme for regeringens økonomiske politik.
Jeg tager ordet nu af præcis den grund, for jeg tillader mig at håbe, at der kunne sidde nogle borgerlige her i salen, som har en rigtig dårlig mavefornemmelse, og til dem vil jeg sige, at de kan nå det endnu og stemme imod forslaget her sammen med os andre, sådan at 12-årige børn, som i øvrigt ikke har begået noget kriminelt, ikke skal lægges i fodlænker.
Men hvis man vil ignorere både høringssvarene og sin egen kommission, kunne man så i det mindste ikke starte med at gennemføre den forsøgsordning, som man i første omgang selv havde planlagt, men som man nu skipper og i stedet bare kører lige på og gennemfører loven?
Forsøgsordningen kunne så måske også give svar på nogle af de spørgsmål, som stadig blafrer i vinden.
F.eks. hvis alarmen lyder nede på politigården eller på kommunekontoret – det er stadig væk heller ikke helt afklaret – hvad så?
Under førstebehandlingen talte de borgerlige ordførere meget om, at den her børnefodlænke er et frivilligt værktøj.
Er der så høj en grad af frivillighed, at den unge kan sige, at vedkommende vil have fodlænken af nu, og så må man gøre det, eller vil vi opleve, at politibetjenten lægger den 12-årige i benlås og håndjern og slæber barnet med hjem?
Og når man så kommer hjem, skal man så låse døren og sidde vagt udenfor?
Et andet ubesvaret spørgsmål, når det drejer sig om sanktioner, er: Vil der være sanktioner over for kommunerne, hvis de ikke benytter sig af det værktøj?
For det, som man jo i sit stille sind kan håbe på, er, at forslaget her i stedet for at have en direkte negativ kriminalpræventiv effekt, i det mindste bare vil være virkningsløs signalpolitik og spild af ressourcer.
Og det er det, der vil ske, hvis det er frivilligt for kommunerne, om man vil benytte det her såkaldte pædagogiske værktøj, for Kommunernes Landsforening skriver jo i deres høringssvar helt klart, at man overhovedet ikke vil have den her opgave.
Jeg citerer: «Det er en ren politiopgave og ikke en kommunal opgave…«.
Derfor: Hvis der nu måtte sidde nogen ovre i den borgerlige lejr med ondt i maven over, at man nu lægger 12-årige i fodlænker, uden de har begået noget kriminelt, og uden de har været for en dommer, beder jeg om, at man stemmer imod lovforslaget her.
Ellen Trane Nørby (V), 2010-06-04:
Nu ville det jo være relevant, hvis Socialdemokraternes ordfører forholdt sig til det konkrete forslag i stedet for at stå heroppe fra Folketingets talerstol og sige, at man nu bare vil lægge børn i fodlænker, og indikere, at det her er et strafferedskab.
Det, der meget, meget klart fremgår af lovforslaget, er, at man som en del af det pædagogiske arbejde i dialog med forældrene og børnene kan tage det initiativ, der handler om at have en elektronisk fodlænke på de børn og unge, som er på vej ud i problemer.
Steen Gade (SF), 2010-06-04:
Der var selvfølgelig kommet andre ideer på bordet.
Ministeren var med på det og inviterede Danmarks Naturfredningsforening sammen med vindmølleindustrien, og vi diskuterede, hvilke andre placeringer vi kunne kigge på.
Vi kiggede så på to: Oksbølområdet og Stauningområdet.
Stauningområdet var Danmark Naturfredningsforenings projekt.
Jeg tror, at man kunne have lavet noget i Stauning, men jeg er da ikke ligeglad med den lokale modstand, og jeg skal sige, at hvis vi var gået i gang i Stauning, ville vi jo have set betydelig mere modstand end det, vi ser nu, for man kan ikke lave sådan et center uden at møde stor modstand.
Jeg synes, at også hr. Christian H. Hansen må acceptere, at vilkårene er sådan.
Maja Panduro (S), 2010-06-04:
Jeg synes jo, det er noget så interessant, når Venstres ordfører på den ene side siger, at det her er et pædagogisk redskab, og at det er frivilligt, og på den anden side siger, at alternativet jo er at anbringe barnet.
Man bliver ved med at slå på, at det her er en del af det pædagogiske arbejde.
Så spørger jeg bare igen – og jeg synes, det ville klæde Venstres ordfører enten at svare nu eller at tage ordet som ordfører: Vil man tvinge kommunerne til det her?
I hvor høj grad vil man involvere politiet?
Hvis det her er frivilligt for barnet, kan barnet så også, når politimanden kommer ud for at hente barnet, sige: Nej, nu vil jeg have fodlænken af, jeg vil ikke have den på længere?
Eller skal barnet lægges i strips eller håndjern og slæbes hjem?
Skal man så låse døren til hjemmet?
Skal man sidde vagt udenfor?
Jeg skal love for, at det er seriøst pædagogisk arbejde, hvis det er tilfældet.
Ellen Trane Nørby (V), 2010-06-04:
Jeg synes, det ville være rart, hvis den her debat kom til at handle om det lovforslag, vi behandler, fordi det, fru Mette Frederiksen står heroppe og taler om, jo er alt muligt andet.
Det er et lovforslag, der ligger på Justitsministeriets område, som Socialdemokraterne ikke støttede med den begrundelse, at der ikke var en stigende ungdomskriminalitet i Danmark, og at der derfor ingen grund var til at sætte den kriminelle lavalder ned.
Det er jo fuldstændig modsat af, hvad Socialdemokraterne står og siger fra Folketingets talerstol i dag.
Det, der er os fra Venstre meget magtpåliggende, er, at vi som samfund bliver langt bedre til den forebyggende indsats.
Det er derfor, vi har taget en lang række initiativer med »Barnets Reform«, som Socialdemokraterne og SF også har været med til, for at sikre, at der bliver grebet ind, før de her problemer vokser hen over hovedet både på de udsatte børn og unge og på deres forældre.
Derfor vil jeg godt spørge fru Mette Frederiksen, om det ikke er korrekt, at vi med det satspuljeinitiativ, vi har lavet omkring gadeplansmedarbejdere, udsatte boligområder, »Barnets Reform« og oprettelse af nye institutioner netop sætter fokus på den forebyggende indsats og ikke, som fru Mette Frederiksen står og siger, kun har hårde værktøjer i redskabskassen.
Mette Frederiksen (S), 2010-06-04:
Ja, ja, så let er det altså ikke.
Jeg synes, den konservative ordfører glemte at give garantien for, at der ikke skal sidde danske børn i danske fængsler.
Ordføreren har ret i, at kriminaliteten blandt børn og unge i Danmark ikke vokser generelt, heldigvis.
Faktisk er vi i den heldige og lykkelige situation, at danske børn og unge måske er mere lovlydige end nogen sinde før.
Til gengæld har vi jo kunnet se en stigning, bl.a. inden for voldsområdet,
og det bliver vi nødt til at reagere på som samfund.
Derfor vil jeg igen spørge: Kan den konservative ordfører garantere, at vi ikke kommer til at se danske børn i danske fængsler?
For et er ordvekslingen her, men jeg tror da, mange mennesker vil være optaget af, om der faktisk skal sidde danske børn i danske fængsler.
Så jeg giver muligheden en gang til: Kan regeringen i dag garantere, at vi ved en nedsættelse af den kriminelle lavalder ikke kommer til at se danske børn i danske fængsler?
Vivi Kier (KF), 2010-06-04:
Jeg fulgte også debatten i går, hvor jeg hørte, at Socialdemokraterne der erkendte, at der faktisk er en faldende kriminalitet blandt vores unge under 18 år.
Det vil jeg meget gerne have den socialdemokratiske ordfører til at bekræfte.
Mette Frederiksen (S), 2010-06-04:
Det er fuldstændig korrekt, at der er indført en række udmærkede initiativer, men det er jo lige så åbenlyst, at det ikke er tilstrækkeligt.
For vi har jo ikke fået løst de sociale problemer i Danmark, og der er stadig væk børn og unge involveret i kriminalitet.
Den konservative ordfører bringer spørgsmålet om danske børn i danske fængsler ind i debatten.
Det vil jeg meget gerne diskutere med Det Konservative Folkeparti, og derfor kunne det sådan set være på sin plads, synes jeg, at spørge ordføreren, om Det Konservative Folkeparti og resten af regeringen kan garantere, at det at sænke den kriminelle lavalder ikke samtidig får den konsekvens, at der kommer til at sidde danske børn i danske fængsler.
For det, der er meldingen, både fra regionerne og sådan set også fra fængslerne, er jo, at der ikke er pladser nok på de sikrede institutioner, og at konsekvensen af at sænke den kriminelle lavalder derfor meget vel bliver, at 14-årige børn i Danmark kommer til at sidde i danske fængsler.
Kan den konservative ordfører fra talerstolen i dag garantere, at der ikke kommer til at sidde danske børn i danske fængsler?
Vivi Kier (KF), 2010-06-04:
Jeg synes, man bliver nødt til at reagere, når den ene usandhed efter den anden bliver fremsat.
Hvert eneste år er budgetterne blevet forøget. Når det er sagt, er jeg også nødt til at sige, at vi jo alle sammen er helt enige om, at vi ikke ønsker, at danske børn havner i danske fængsler, og derfor er det jo, at vi skal lave en værktøjskasse så stor og bred som muligt.
Når der bliver sagt fra oppositionen, at vi tvinger børn i fodlænker, er det jo ganske enkelt ikke korrekt.
Det er et værktøj i værktøjskassen, som man kan bruge.
Derfor vil jeg bare gerne spørge fru Mette Frederiksen, om det ikke er korrekt, at vi har lavet adskillige forebyggelsestiltag som gadeplansindsatsen og Barnets Reform, som lige nøjagtig skal sikre, at vores unge mennesker ikke havner i kriminalitet.
Mette Frederiksen (S), 2010-06-04:
Jeg må forstå Dansk Folkepartis ordfører således, at Dansk Folkeparti er rigtig stolt af den socialpolitik, der bliver ført i Danmark.
Der bliver jeg bare nødt til at sige, at der skilles vandene.
I Socialdemokratiet er vi ikke stolte af, at vi eksempelvis igennem 2010 har set en række konkrete sager med børn, der helt åbenlyst skulle have været anbragt uden for hjemmet, og som ikke er blevet det.
Vi er ikke stolte, når vi kan se, at der blandt nogle børne-/ungegrupper har været en stigende voldsom kriminalitet.
Vi er ikke i Socialdemokratiet stolte af, at vi i Danmark ikke er i stand til at sørge for, at alle børn kan læse og skrive og regne på en ordentlig måde, når de forlader vores grundskole.
Vi er ikke stolte af, at der igennem de senere år har været en bandekonflikt i Danmark, hvor der også har været unge mennesker involveret.
Det, vi til gengæld er stolte af, vil jeg sige til hr. Martin Henriksen og alle andre fra Dansk Folkeparti, er, når vi i Danmark tør tænke langsigtet, og når vi ikke kun reagerer ud fra populistiske overskrifter.
Derfor vil jeg sige, at når børn og unge ikke har det godt, skal de hjælpes, og så skal vi sikre dem en ordentlig tilværelse.
Vi skal hverken smide dem i fængsel eller lægge dem i elektroniske fodlænker.
Martin Henriksen (DF), 2010-06-04:
Fru Mette Frederiksen ved jo godt, at et af de områder, hvor der faktisk er blevet brugt flere ressourcer, bl.a. er på udsatte børn og unge.
Så kan man diskutere, om kommunerne bruger pengene godt nok, men igen at sige og fremstille et billede af, at der bliver brugt færre penge på et bestemt område, når realiteten er, at der faktisk er blevet brugt flere penge, er jo forkert.
Så hvorfor bliver man ved med at sige det, når det er forkert?
Og man ved jo godt selv, at det er forkert.
Altså, der er lige blevet afsat et større millionbeløb – og det ved fru Mette Frederiksen jo også udmærket godt – som rent faktisk går til, at man ikke bare skal have fritidsaktiviteter, men også skal have fat på nogle af de unge mennesker, som render fritidsklubberne ned.
Det er derfor, at der bl.a. kommer penge til, at man kan have gadeplansmedarbejdere i de udsatte boligområder, så man kan nå dem, som er allerlængst væk.
Og så skal man også bevæge sig væk fra, at socialpolitik kun handler om, at man skal pakke folk ind i vat.
En gang imellem skal der også være lidt konsekvens.
Mette Frederiksen (S), 2010-06-04:
Men det er jo ikke sådan, at vi i Danmark skal døgnanbringe alle 12-, 13- og 14-årige børn, der mistrives og ikke har det godt.
De børn, der har behov for at blive anbragt uden for hjemmet, skal anbringes uden for hjemmet, og der ville det jo sådan set klæde både Dansk Folkeparti og regeringen at sørge for, at der er et økonomisk grundlag i kommunerne til, at det kan lade sig gøre, i stedet for at vi igen og igen skal konfronteres med enkelteksempler, hvor det er pengepungen, der har fået lov til at bestemme, og ikke børnenes ve og vel.
Der er jo masser af muligheder for at lave en ordentlig socialpolitisk indsats for de her børn, inden det går så galt som eksempelvis alvorlig kriminalitet.
Men det kræver jo, at vi herfra giver kommunerne det råderum, der skal til, for at man eksempelvis kan lave hjemme hos’er eller aflastning, eller man kan lave et mere forpligtende samarbejde mellem eksempelvis skole og forældre, at man kan sørge for, at der er ordentlige fritidsaktiviteter og måske en god ungdomsklub, altså den gode, gammeldags, klassiske socialpolitik, hvor man løser problemerne i stedet for bare at symptombehandle.
Martin Henriksen (DF), 2010-06-04:
Jeg vil bare sige i forhold til det, som fru Mette Frederiksen sagde til fru Ellen Trane Nørby omkring det, at alternativet var, at man kom på en institution, at pointen var – og det er vel også det, der er pointen med hele den indsats, som forhåbentlig også bliver vedtaget her inden sommerferien – at man faktisk forsøger at se det i en sammenhæng.
Når man, hvis et ungt menneske er på en forkert kurs, giver nogle redskaber, der gør, at man får nogle muligheder for at sige, at det unge menneske skal være hjemme på eksempelvis et bestemt tidspunkt, og så også nogle redskaber til at håndhæve, at man har indgået denne aftale med det unge menneske og det unge menneskes forældre, så er det jo netop, fordi man skal gå ind og forebygge og undgå, at det kommer så vidt, at det unge menneske skal på en institution, for det er klart, at hvis det unge menneske først kommer på en institution, så er det endnu vanskeligere at sætte ind med den pædagogiske indsats, så er det endnu vanskeligere at få rettet det unge menneskes liv op.
Det er jo det, der er pointen, og det er jo det, der er sammenhængen, og det skal jo så også ses i sammenhæng med alle de andre initiativer, som kommer på området.
Der er f.eks. lagt op til, at der kommer flere gadeplansmedarbejdere ud i de udsatte boligområder osv. osv.
Og det er jo det, som Socialdemokraterne, bevidst tror jeg, lader være med at forholde sig til.