runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2007-03-28:
Så bare for at vi alle sammen forstår det: Skal det fortolkes på en sådan måde, at regeringen vil anbefale, at man stemmer nej til det her forslag?
Det håber jeg meget det skal, for der står direkte i forslaget, at bevillingen skal findes i den finanslov, som Dansk Folkeparti og regeringen har en aftale om, og derfor har jeg også ud fra sådan almindelig anstændighed i finanspolitisk sammenhæng en formodning om, at man siger nej til det her forslag.
Per Stig Møller (KF), 2007-03-28:
Det kloge er jo nu, hvor vi har en førstebehandling – og så må vi jo så høre, hvad partierne siger, det vil Det Radikale Venstre, som har fremsat beslutningsforslaget, også høre – at se, hvilke ændringer der laves mellem første og anden behandling.
Og det er da helt givet, at den debat, vi har, også vil påvirke forslaget.
Dertil kommer så, at man jo altså også kan finde finansiering ved hjælp af f.eks. oplysningsmidlerne, som Folketinget jo stadig væk har, og som er beregnet til oplysning omkring EU-forhold.
Der kunne EU-forbeholdene jo godt være ret relevante at få undersøgt i forbindelse med en offentlig oplysningskampagne omkring EU.
Så der er mange andre muligheder end i finansloven 2007 – og den tror jeg slet ikke bliver relevant.
Erling Bonnesen (V), 2007-03-28:
Beslutningsforslag nr. B 4 angående EU-forbeholdene:
I Venstre deler vi forslagsstillernes ønske om at få belyst konsekvenserne af forbeholdene, da de kan have ændret betydning som konsekvens af udviklingen i EU-samarbejdet.
Situationen er en anden end i 2000, hvor der sidst blev set på konsekvenserne af forbeholdene.
I Venstre kan vi derfor grundlæggende støtte ideen om en undersøgelse af forbeholdene, så vi kan diskutere EU’s fremtid på et mere oplyst grundlag.
Vi ser dog ingen grund til at begrænse udredningen til to af forbeholdene.
Alle forbehold bør undersøges.
Forslagsstillerne ønsker udredningen afsluttet allerede i 2007, og hvis denne tidsplan fastholdes, risikerer vi, at redegørelsen hurtigt bliver forældet.
Analysen bør også tage udgangspunkt i det udkast til den nye traktat, som forventes at komme på plads inden så længe.
Og det er simpelt hen en nødvendighed, at EU-landene kan nå frem til en enighed om en mulig traktat, der gør samarbejdet mere effektivt og mere gennemsigtigt i årene fremover.
Så vi ønsker altså et fuldt og helt grundlag at arbejde på og blive oplyst på, så vi får et fuldstændig solidt grundlag at vurdere på efterfølgende.
I Venstre mener vi, at der skal laves en ny undersøgelse, men den kan ikke afsluttes, før vi har den nye traktat på plads.
Jeg vil gerne understrege, at en afskaffelse af Danmarks fire EU-forbehold ikke er på dagsordenen i øjeblikket.
Først når tiden er moden, bør vi undersøge dem og forsøge at komme af med dem eller omdanne dem, eller hvad det nu måtte blive til til den tid.
Ændring af forbeholdene kræver naturligvis en eller flere folkeafstemninger i overensstemmelse med de tidligere debatter, og det giver jo ikke mening at holde en folkeafstemning, før den nye traktat også er faldet på plads.
Ellers er der ikke klarhed over, hvad det er, folk egentlig stemmer ja eller nej til.
Venstre kan ikke støtte dette beslutningsforslag i den konkrete form, men henviser til den tidligere indledning og foreslår derfor beslutningsforslaget oversendt til Europaudvalget til opfølgning.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-03-28:
Nu er det jo velkendt, at Venstre er modstander af forbeholdene, og det er lige så velkendt, at jeg og Dansk Folkeparti synes, at forbeholdene er en god ting.
Derfor vil jeg sige, at jeg er en lille smule bekymret over, at en så central Venstremand som hr. Erling Bonnesen siger, at man er villig til at indgå i overvejelser om at ophæve forbeholdene, man vil endda sætte penge af nu til at analysere alle forbeholdene til bunds.
Hvad skal det egentlig nytte?
– for nu, da det er et radikalt forslag, at bruge et Hørupsk slogan.
Er det, fordi Venstre nu har sat sig for, at de her forbehold pinedød nu bare skal afskaffes, eller hvad ligger egentlig til grund?
Erling Bonnesen (V), 2007-03-28:
Nej, vi kan sige klart og tydeligt også fra Venstre, at forbeholdene ligger fast i overensstemmelse med de udmeldinger, der tidligere har været.
Men udviklingen står jo ikke stille, verden udvikler sig, og så er det fornuftigt at få undersøgt, hvordan tingene udvikler sig, så vi får et solidt grundlag at tage stilling til tingene på.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-03-28:
Jamen det er da rigtigt, at verden ikke står stille, men hr. Erling Bonnesen siger, at man står vagt om forbeholdene.
Jeg synes, det er godt, hvis vi i VOK kan blive enige om, at vi ikke rører ved forbeholdene.
Men hvad er der så egentlig grund til at analysere her, hvad er der så egentlig grund til oven i købet at sætte penge af til at få undersøgt, hvis vi er enige om, at forbeholdene er gode, forbeholdene er frihed for Danmark til selv at regulere egne forhold?
Hvad i alverden skal vi så have en undersøgelse, der kan undergrave hele den her argumentation, for?
Erling Bonnesen (V), 2007-03-28:
Jamen det er nøjagtig som jeg sagde før: Verden står jo ikke stille, og tingene udvikler sig, og derfor er det ganske fornuftigt, som det er foreslået her af Det Radikale Venstre, at vi får undersøgt, hvilke konsekvenser der kan være og er af forbeholdene, som de ligger nu.
Når vi har den rapport, den analyse på bordet, er der en mulighed for at foretage en kvalificeret vurdering.
Men indtil vi har muligheden for at vurdere det, ligger forbeholdene fast.
På længere sigt ønsker Venstre naturligvis, som vi hele tiden har sagt, at komme af med forbeholdene.
Lone Dybkjær (RV), 2007-03-28:
Jeg synes, at hr. Erling Bonnesens sidste bemærkning er meget vigtig.
For hr. Morten Messerschmidt siger jo – jeg må sige, at det kommer lidt bag på mig at høre hr. Morten Messerschmidt sige det – at der er en klar aftale mellem V og O og K om, at forbeholdene står ved magt.
Deri ligger, at der skulle være indgået en europapolitisk aftale på det her område.
Det er jeg ikke bekendt med, og det vil jeg gerne høre hr. Erling Bonnesen om.
Det var meget tydeligt, hvad hr. Morten Messerschmidt sagde, og derfor vil jeg gerne bede hr. Erling Bonnesen redegøre for – det kan også senere være udenrigsministeren, der kan præcisere det – om der foreligger en aftale på det europæiske eller EU-politiske område af den karakter, som hr. Morten Messerschmidt siger.
Det kan sådan set bare besvares med et ja eller et nej.
Erling Bonnesen (V), 2007-03-28:
Jamen det kan gøres meget kort.
For så vidt angår det grundlag, jeg har fået oplyst, ligger der ingen aftale om det, og derfor går vi også ind i det her på et ærligt og reelt grundlag og får de her analyser foretaget, så vi får et kvalificeret grundlag at vurdere tingene på med henblik på en eventuel fremtidig ny stillingtagen.
Men her og nu ligger der ingen aftaler om, at forbeholdene ikke står ved magt.
Ja, og det kan jeg besvare lige så tydeligt, som jeg gjorde i et tidligere svar: Det langsigtede mål – kan man sige – for Venstre er også at få forbeholdene afskaffet, men på det grundlag, vi har nu, er der ingen grund til at tage det spørgsmål op og sende det til folkeafstemning, debat og andet.
Derfor ser vi også det forslag, som i dag kommer fra Det Radikale Venstre, som et positivt bidrag til at få undersøgt mulighederne for på ny at tage stilling til tingene.
Svend Auken (S), 2007-03-28:
Jeg skal starte med at sige, at vi er positive over for hensigten med det her forslag.
Jeg ville dog ønske, at vi kunne holde op med at bruge det misvisende udtryk forbehold.
Det, det drejer sig om, er danske undtagelser.
Det er også det, det hedder på alle fremmede sprog: Det er undtagelser.
Vi har jo egentlig aldrig været forbeholdne over for samarbejde på disse områder, vi har bare ment, at Danmark skulle være undtaget, og det er jo noget helt andet.
Jeg så gerne, at vi i den danske debat kunne få slået denne kendsgerning fast.
Vi har tre forudsætninger, som vi vil lægge til grund, når vi skal diskutere, hvordan en sådan undersøgelse skal laves.
Vi er altså enige i, at der er behov.
Det første er, at alle fire undtagelser skal med.
Selv statsborgerskabet, som vi ikke troede ville have nogen større retsvirkning, bliver jo brugt som retskilde i forbindelse med EF-Domstolens arbejde.
Jeg synes, forslagsstillerne argumenterer godt for, at både den retlige undtagelse og den udenrigs- og sikkerhedspolitiske undtagelse fortjener en nærmere analyse, og jeg synes, at behovet for at undersøge, hvad der er sket med Den Økonomiske og Monetære Union, er oplagt.
For det andet vil vi også gerne have, at man tager hensyn til det nye traktatgrundlag.
Det behøver ikke at betyde, at vi først kan gå i gang, når man er færdig med forhandlingerne.
Vi ved jo, at det er forfatningstraktaten, der er udgangspunktet, og det eneste, man kan forestille sig, er, at det bliver lidt mindre eller noget mindre end forfatningstraktaten, men vi kender jo de her tekster, og det ville derfor være en god ting at tage dette med.
For det tredje ønsker vi ikke – og der tror jeg at jeg er enig med forslagsstillerne – at det her skal kunne bruges som en syltekrukke.
Og jeg er meget overrasket over, at hr. Messerschmidt siger – men når hr. Messerschmidt siger det, må han selvfølgelig have en eller anden støtte til det – at regeringen er bundet til at have Dansk Folkepartis accept, hvis vi skal undersøge noget, der vedrører vores deltagelse i det europæiske samarbejde, på grund af finanslovaftalen.
Det er ikke en acceptabel situation.
Mit parti føler sig i høj grad forpligtet i forhold til den europæiske politik, vi fører, og hvis vi mener, at der er behov for at få noget undersøgt, kan en aftale med Dansk Folkeparti ikke spærre os i det.
Det er helt uacceptabelt og et misbrug, synes jeg, så det håber jeg vi kan få klaret.
Men vi er altså positive over for hensigterne i det her forslag om at undersøge virkningerne af de danske undtagelser, og jeg tror, at noget af det vigtigste at tage med ind i undersøgelsen er den ændrede virkelighed, som præger det europæiske samarbejde, efter at der nu er sket en udvidelse op til 27 medlemmer.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-03-28:
Som svar på hr. Svend Aukens første spørgsmål kan jeg sådan set, som jeg tidligere har gjort, bare henvise til den allersidste bemærkning, som jeg antager fru Lone Dybkjær har forfattet i sit eget forslag, hvor der altså henvises til, at bevillingen skal sættes af på finansloven for 2007.
Der er hr. Svend Aukens og fru Lone Dybkjærs partier altså ikke forligspartnere, og derfor er det vel naturligt, at Dansk Folkeparti har indflydelse på det, da vi rent faktisk er det.
Hvorfor så ikke sige det rent ud?
Hvorfor ikke i stedet for alt det her undersøgelsesfifleri sige det rent ud og lave et beslutningsforslag om at pålægge regeringen at udskrive folkeafstemning om det her?
Ville det ikke være meget mere reelt?
Svend Auken (S), 2007-03-28:
Det var ikke nødvendigvis nogen bebrejdelse mod hr. Messerschmidt.
Jeg sagde bare, at det ikke er acceptabelt, at regeringen har bundet sig så meget, at man i givet fald ikke kan få undersøgt ting, som er af betydning for den fælles europapolitik, som mit parti jo føler sig medansvarlig for, og som jeg hidtil har forstået at regeringen også var af den opfattelse at det var vigtigt at vi ligesom andre partier bakkede op omkring.
Det er simpelt hen ikke acceptabelt, at man har bundet sig så hårdt, som man har til Dansk Folkeparti, hvis det er rigtigt, hvad hr. Messerschmidt siger.
Hvad angår undtagelserne, har Socialdemokratiet aldrig lagt skjul på, at vi ønsker, at Danmark fuldt ud deltager i samarbejdet i EU, det er bare et spørgsmål om at finde det rigtige tidspunkt, den rigtige form osv.
Og i den forbindelse synes jeg, at det da er godt, at der er et så solidt, afbalanceret videngrundlag som overhovedet muligt for befolkningen at vurdere tingene ud fra.
En ting er, at vi er kommet til den konklusion, at det er godt, hvis Danmark deltaget fuldt ud i samarbejdet, men det er der jo mange mennesker der ikke uden videre er overbevist om, eller de har behov for at læse argumenter osv.
Derfor synes jeg, at det vil være vigtigt at få sådan en undersøgelse gennemført, og det undrer mig meget, at hr. Messerschmidt ikke har et tilsvarende behov.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-03-28:
I forhold til det økonomiske vil jeg bare sige, at det ikke er, fordi jeg sådan partout skal forsvare regeringen i EU-sager – det ligger mig faktisk rent fjernt i de fleste tilfælde – men det står direkte i forslaget, som Det Radikale Venstre har forfattet, at det her altså skal finansieres via et forlig, som Dansk Folkeparti har lagt stemmer til.
Der må det vel selv for hr. Svend Auken være naturligt, at Dansk Folkeparti så også har en holdning – og den er altså, at det her er et dårligt forslag.
Så vil jeg gerne spørge: Er det her ikke noget fifleri?
Altså, når hr. Svend Auken i forvejen siger, at han ønsker forbeholdene afskaffet – han synes, de er dårlige for Danmark, og de er vel i virkeligheden indført imod hans vilje, fordi danskerne havde formastet sig til at sige noget andet end hr. Svend Auken og de andre jasigere på det tidspunkt tilbage i 1992 – ville det så ikke være meget mere legitimt bare at sige det i stedet for alt det her undersøgelseshalløj og pakken det ind i ekspertviden, og hvad ved jeg? Man kunne sige rent ud til danskerne: Vi vil have det afskaffet, vi vil ikke have det retslige forbehold længere – det vil i øvrigt også gå fint i spænd med hr. Svend Aukens ønske om at slække på udlændingepolitikken – vi vil ikke have forsvarsforbeholdet længere osv. Ville det ikke være meget mere regulært i stedet for at pakke det ind i alt det her ekspertvælde?
Svend Auken (S), 2007-03-28:
Jeg har aldrig været bange for viden.
Jeg deler ikke hr. Messerschmidts angst for, at mine synspunkter skulle blive anfægtet af konkret viden og undersøgelser.
Jeg forstår godt, at andre kan have det anderledes, men sådan har jeg det ikke.
Jeg er overbevist om, at den faktiske udvikling er værd at kende.
Jeg var med til at arbejde for, at der kom disse undtagelser igennem, som gjorde det muligt, at det danske folk i sin tid kunne tage stilling til Maastrichttraktaten på et nyt grundlag, og jeg må indrømme, at jeg også internt i mit parti har været blandt de meget tilbageholdende med hensyn til at ophæve undtagelserne, men jeg synes, at som udviklingen har formet sig siden 1992 og nu så lang tid efter, så er det værd at stille det spørgsmål, og det håber jeg, vi kan stille på et tidspunkt til det danske folk: Skal vi være fuldt ud med, eller skal vi undtage Danmark for samarbejdet med naboer om vigtige spørgsmål?
Om det der med at blive klogere vil jeg bare sige, at der har hr. Messerschmidt et enormt potentiale i så henseende.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-03-28:
Ja, hvor det sidste skulle komme fra, vil jeg da egentlig godt vide, men det kan vi jo vende tilbage til siden hen, for det er da det værste sludder, jeg har hørt længe.
Jo, der bliver givet noget støtte i naboskabsprogrammerne til god forvaltningsskik og den slags.
Men det, vi tænker på, er jo støtte til demokratiske oppositionsbevægelser mod Putin, lige så vel som man støtter bevægelser i Hviderusland, og det er menneskerettighedsbevægelser som Memorial og Soldatermødrenes Komité, som vi nævner som eksempel.
Jeg vil godt spørge ministeren, om regeringen vil overveje at give økonomisk støtte til den form for bevægelser – bevægelser, der arbejder for demokrati og menneskerettigheder i Rusland, og som ikke nødvendigvis har Putins støtte.
Det er korrekt, at der har været et bredt flertal i Folketinget, men det gør jo ikke sagen bedre, hvis linjen har været for svag eller forkert.
Lad mig stille et spørgsmål til hr. Søren Pind: Hvad er egentlig forskellen på den udvikling, man ser i Rusland i øjeblikket, og så det, man ser i Hviderusland?
Når det gælder Hviderusland, er regeringen vældig aktiv med at give støtte til demokratibevægelser, at støtte menneskerettighedsorganisationer i civilsamfundet ud fra den korrekte opfattelse, at det er vigtigt i forhold til at få en ordentlig udvikling og i forhold til sikkerhedspolitikken i hele Europa.
Men vil hr. Søren Pind ikke give mig ret i, at det, som sker i Rusland, i betænkelig grad minder om det, som man ser i Hviderusland med demokratiske bevægelser, der bliver chikaneret og forbudt; med pressen, der bliver chikaneret; journalister, der bliver dræbt, hvis de er kritiske; en præsident, der af al magt sætter sig på hele magtapparatet i Rusland; og hvor efterretningstjenesten har en meget stor indflydelse?
Per Stig Møller (KF), 2007-03-28:
Jeg tror ikke, der er nogen, der ved, hvor meget Sakajev og hans folk dækker i Tjetjenien i dag.
Det ved hr. Rune Lund jo heller ikke.
Der har været valg derovre siden 1997 – dem har man så ikke være tilfredse med, men det har der jo været – og 1997-regeringen eksisterer altså ikke, og vi anerkender ikke en regering fra et område, der ikke har nogen regering, og som altså er en del af Den Russiske Føderation.
Vi anerkender, at man får frie og fair valg; det er det, det drejer sig om.
Jeg skal ikke deltage i specielle møder.
Jeg arbejder igennem Europarådet og EU og holder ikke specielle møder med folk, der påstår at repræsentere nogle, vi ikke ved om de repræsenterer eller ej.
Det ved vi jo rent faktisk ikke.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-03-28:
Jeg må tilstå, at jeg undrer mig noget over de dobbeltmeldinger, der kommer fra Venstre og fra regeringen.
På den ene side lægger man meget vægt på, at der er tale om det, man kalder en relativ forbedring, og på den anden side giver man udtryk for, at der stadig væk er meget at kritisere.
Og er Venstres ordfører ikke enig i, at det ret beset er meget amoralsk, nærmest en skændsel, at man på den måde lader økonomiske interesser komme før menneskerettigheder?
Mogens Jensen (S), 2007-03-28:
Jeg tror også, selv statsministeren har forstået, at man hver gang sender henvendelsen videre til den, der er ansvarlig for programindholdet i Danmarks Radio, og at der dermed selvfølgelig er et ønske om at påvirke programvirksomheden.
Men det er lidt svært at få statsministeren til at forholde sig til, hvad der så egentlig er pression.
Så jeg må bruge et andet eksempel.
Hvis nu statsministeren giver en skideballe til kulturministeren over et eller andet – og der kan jo være så meget – lægger statsministeren så ikke pres på kulturministeren, eller forsøger statsministeren så ikke at få kulturministeren til at ændre sin adfærd på en eller anden måde?
Altså, mit spørgsmål er ganske klart: Er det at uddele en skideballe ikke udtryk for, at man forsøger at lægge pres eller forsøger at få en til at ændre adfærd?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-28:
Nej, det er jo sådan, at Danmarks Radios redaktionelle linje besluttes af de forskellige redaktio ner – nyhedsredaktioner m.v. – på Danmarks Radio.
Og det er jo ikke dem, kulturministeren har kontakt til i disse tilfælde.
Det er bestyrelsesformanden, der jo ikke har noget at gøre med den daglige nyhedsformidling eller tilrettelæggelsen af den.
Det er meget naturligt, at kulturministeren på forskellig måde har dialog med formanden for bestyrelsen, ligesom ministre på andre områder forhåbentlig da har kommunikation med bestyrelsesformænd på deres områder.
Det er der ikke noget mærkeligt i.
Så vil jeg gerne sige til hr. Mogens Jensen, at jeg har så stor tillid til journalisters integritet, også Danmarks Radios journalisters integritet, at jeg ikke tror på, at det påvirker dækningen, selv om politikere måtte give udtryk for mishag over dækningen af bestemte ting.
Det er en journalistisk vurdering.
Det er vist meget naturligt, at politikere er engageret i det.
Rasmus Prehn (S), 2007-03-28:
Det er meget naturligt, siger statsministeren.
Mener statsministeren virkelig, at det er meget naturligt, at en kulturminister ringer op og giver en skideballe?
Er det meget naturligt?
For så vidt angår det med, at det altid har været sådan, kan vi jo forstå på Christian Nissen, at grænsen for ministres indblanding i Danmarks Radios indhold er skredet igennem de seneste år.
Det er altså, mens statsministeren har haft ansvaret, at oplevelsen af pression er blevet større.
Der er flere, der har oplevet pression, pressionen er blevet oplevet som hårdere.
Skulle det være meget naturligt?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-28:
Nu siger hr. Rasmus Prehn, at der er noget, der skulle være skredet i de senere år.
Jeg står her med et interview med Christian Nissen fra Jyllands-Posten den 17. marts, hvor Christian Nissen bliver spurgt af journalisten: Mener du, at den borgerlige regering er mere efter Danmarks Radio?
Det må jo være det, der ligger i hr. Rasmus Prehns udtalelse om, at der er noget, der er skredet.
Og så siger Christian Nissen: Nej, det mener jeg ikke.
Det har jeg allerede sagt offentligt, og det er mere udførligt omtalt i bogen, at det ikke er noget, der er specifikt for den borgerlige regering.
Dermed er det jo også sagt, at der er socialdemokratiske ministre, som i tidens løb har givet udtryk for deres uforgribelige mening om den nyhedsformidling, der har fundet sted – og det tror jeg også.
Men det, at man giver udtryk for, at man synes, at der gives forkerte oplysninger, at der er en forkert vinkling, eller hvad det nu er, er jo ikke det samme, som at man vil forsøge at lægge pression på Danmarks Radio.
Altså, det er jo Danmarks Radios egen redaktion, der beslutter, hvordan den vil formidle forskellige nyheder.
Man kan da ikke fortænke angrebne parter i, at de forsvarer sig og giver udtryk for deres synspunkter, men det er da ikke det samme som et forsøg på at lægge pression på den redaktionelle linje.
Rasmus Prehn (S), 2007-03-28:
Det svar, statsministeren giver her, illustrerer sådan set bare, at hr. Christian Nissen har givet udtryk for, at der også tidligere har været noget, der kunne minde om det.
Så det må stå ved magt, at der er kommet et større pres fra regeringens side, mens statsministeren har haft ansvaret.
Da vil jeg gerne gentage det spørgsmål: Er det naturligt, at kulturministeren ringer bestyrelsesformanden op og giver en skideballe?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-28:
Jamen altså, jeg må sige til hr. Rasmus Prehn, ligesom jeg også sagde til hr. Mogens Jensen, at jeg ikke aner noget om, hvordan kulturministeren eller for den sags skyld andre ministre har deres kommunikation med bestyrelsesformændene.
Hvis hr. Rasmus Prehn vil vide mere om det, må hr. Rasmus Prehn stille spørgsmål til kulturministeren.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-03-28:
Jeg tror efterhånden, vi er mange, der er trætte af Christian Nissens grædekoneoptog og selvfølgelig hans opbakning fra de villige lakajer og venner på venstrefløjen, men jeg kunne alligevel godt tænke mig at stille nogle spørgsmål, når nu den her debat og hele den her diskussion om pression, og hvad pression er, endnu en gang er kommet op.
Når nu Christian Nissen i 1997 på et offentligt møde i Århus sagde, at han betragter det som en del af Danmarks Radios public service-forpligtelse at modvirke den højrebølge, som sådan ruller hen over landet,
er statsministeren så ikke enig i, at der deri ligger en åben invitation til, at DR bliver en politisk kampplads, at DR – i hvert fald med Christian Nissen i spidsen – klart har meldt ud politisk, at højrefløjen, altså de borgerlige partier, er fjenden, og at det er dem, som Danmarks Radio skal bekæmpe, hvorimod Socialdemokraterne og de røde partier generelt er vennerne, som man skal støtte?
Er statsministeren ikke enig i, at det er klart, hvad der må udlægges af sådan en udtalelse fra en tidligere generaldirektør?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-28:
Jeg har ikke kendskab til den udtalelse, som hr. Morten Messerschmidt refererer Christian Nissen for, så derfor kan jeg selvfølgelig ikke udtale mig nærmere om den, men jeg vil da godt gå så langt som til at sige, at hvis en generaldirektør for Danmarks Radio har udtalt sig på den måde, ligger det efter min mening langt ud over, hvad der er en rimelig ramme for en generaldirektør i Danmarks Radio, for Danmarks Radio skal være en neutral nyhedsformidlende institution.