runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Kristensen (KF), 2009-02-06:
Til beslutningsforslag nr. B 75 om at afskaffe fattigdomsydelser vil jeg sige, at det jo er kedeligt, at man skal bruge udtrykket fattigdom i Danmark.
Når nu det bliver fremsat som et beslutningsforslag, så må man jo gå ud fra, at der er hold i den virkelighed.
Det bliver måske nok kan man sige - nuanceret på forskellige måder.
Men efter at have hørt debatten og ministerens flotte indlæg, lange tale, synes jeg, at der er redegjort for det hele - der er sammenhæng i hele vores sociale system.
Hvad er udgangspunktet for den enkelte familie?
Har man et forbrug, som ikke er nødvendigt, det kunne f.eks. være indkøb af tobak, har man en lejlighed, der er for dyr, har man nogle forskellige udgifter, som man ikke skulle have, eller er udgangspunktet, at den pågældende familie har sat sig i for stor en gæld eller noget andet?
For så er det jo et andet sted, man skal tage fat.
Jeg synes, det er kedeligt, at vi har nogle i landet, som ikke formår at få dagligdagen til at hænge sammen, men jeg vil ikke tage udgangspunkt i, at vi bare fjerner det hele ved at betale 250 mio. kr., eller hvad det nu koster.
Derfor mener jeg, at udgangspunktet er et helt andet sted.
Det er nemlig i den enkelte kommune.
Vi har også før i forbindelse med lovforslag haft diskussionen om folk, der bliver sat ud af deres lejlighed.
Der kan kommunen gå ind og være behjælpelig med at få den enkeltes økonomi sat sådan sammen, at udgifter og indtægter passer sammen.
Sådan er det for alle borgerne, nemlig at der skal være sammenhæng mellem de to ting.
Det er det, man er på vej til, og det synes jeg ikke er i orden.
Så mener jeg for øvrigt uden at kende hele det sociale system, at vi har et godt og et robust socialt system i Danmark, som vi kan være bekendt.
Line Barfod (EL), 2009-02-06:
I Enhedslisten er vi glade for, at der er fire partier i Folketinget, som ønsker at afskaffe fattigdomsydelserne.
Vi synes, det er helt forfærdeligt, at børn lever i fattigdom i Danmark, når vi samtidig er et af verdens rigeste lande.
På trods af finanskrise, og hvad der ellers rammer os, så er der ingen tvivl om, at vi har råd til at sikre, at ingen børn behøver at leve i fattigdom i Danmark.
Jeg har ikke kunnet lade være med at undre mig lidt, når jeg har set den store opstandelse, der har været over børn, der sulter i Grønland.
Så glæder det mig, at formanden for Arbejdsmarkedsudvalget gerne vil have nogle fakta, og jeg synes, vi skal diskutere videre om, hvordan vi får lavet en landsdækkende fattigdomsundersøgelse.
Københavns Kommune har jo fået lavet en fattigdomsundersøgelse, som viser nogle af de effekter, der er af at lade familier leve i dyb fattigdom, hvad det er, de må undvære af det, som vi andre betragter som helt naturligt.
Jeg tror, det kunne give lidt mere, hvis vi også fik lavet en sådan undersøgelse landsdækkende.
Fru Marianne Jelved var inde på, hvad fattigdom også betyder i forhold til kriminalitet.
I går havde vi en lang debat om, at regeringen og Dansk Folkeparti nu vil til at straffe de her familier yderligere med såkaldte forældrepålæg og gå ind og trække yderligere i ydelserne, hvis disse familier ikke er i stand til at sørge for, at deres børn overholder de krav, som samfundet stiller.
Først fratager man dem de penge, der skal til, for at de kan klare sig og for at de kan koncentrere sig om at få det så godt, at de kan komme i arbejde, og bagefter straffer man dem yderligere ved så at trække i ydelserne, når de ikke kan leve op til det, som samfundet kræver af dem.
Og det eneste, vi kan være helt sikre på, er, at det er børnene, der bliver tabere.
Det er dem, der kommer til at lide under det her.
Men jeg kan jo også forstå ud af nogle af de lovforslag, der er fremsat, at man så vil gå ind og tvangsfjerne børnene og tvangsadoptere dem til andre.
Det har vi tidligere set her i Danmark i forbindelse med grønlandske børn, og vi har også set det i andre dele af verden.
Jeg synes heller ikke, at det er nogen god fremgangsmåde at sige, at vi først går ind og sender børnene og familierne i dyb fattigdom, og når det så går dårligt, så tager vi også børnene fra dem og giver dem til nogle andre, velstillede familier, der så kan få et barn.
Det er ikke særlig kønt.
Det, der i stedet er behov for, er jo at anerkende, at man skal have råd til at købe mad, og man skal have råd til huslejen, og derfor skal vi afskaffe fattigdommen.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-06:
Beskæftigelsesministeren var så sød at tale om den tidligere regering.
Han sagde, at der ikke skete noget som helst under den tidligere regering, og at den var konsekvensløs, så jeg måtte jo ned og have fat i Statistisk Tiårsoversigt, for jeg var ikke klar over, at det var den kamp, der skulle føres i dag.
Tallet stiger så i 2002, 2003, 2004 og 2005 og falder i 2006 til 16.600, hvilket på det tidspunkt udgør godt og vel 13 pct. af den befolkningsgruppe, mens det i 2001 var 14 pct.
Det er jo i virkeligheden ikke store forandringer, der er sket i den periode, beskæftigelsesministeren har haft ansvaret for beskæftigelsen også af indvandrere/efterkommere.
Der er jo ingen tvivl om, at alle skal i arbejde, hvis de overhovedet er i stand til det, men når vi f.eks. ser på flygtninge, som jo også udgør en gruppe i vores samfund, så kan vi se, at der er rigtig mange af dem, der faktisk er meget, meget dårlige og traumatiserede på grund af de oplevelser, de har været ude for. Rockwool Fonden har lavet en undersøgelse, som offentliggøres her i løbet af foråret i år, og den er refereret i Weekendavisen den 17. december 2008, og der er nogle interessante tal.
Der er 37 pct. flygtninge på kontanthjælp - det er altså, før starthjælpen bliver indført - som er kommet i arbejde efter 52 uger, mens 43 pct. af de flygtninge, som er på starthjælp, er kommet i arbejde efter 52 uger.
Og det er jo rigtigt, at der i gruppen, der er på starthjælp, er flere, der kommer i arbejde, end i gruppen, der er på kontanthjælp.
Der står også i den samme artikel i Weekendavisen fra den 17. december 2008 - og jeg citerer: »
»Det er faktisk helt som ventet,« siger Torben Tranæs.
»Det er de fattigste, der begår flest tyverier, og dermed lever materialet op til den klassiske kriminologiske teori, også når det gælder absolut fattigdom.
Måske er det gammeldags fattigdom, når man kun har 6.000 kroner at lægge budget med, så er der i virkeligheden ikke meget at klare sig med.«
« Det viser sig også, at den mest kriminelle gruppe er den gruppe, der er på starthjælp.
Det er samtidig familier med børn, og godt nok kan de hente forskellige ydelser, men de lever i en klar fattigdomssituation, og de børn, der lever i de familier, er i en situation, hvor jeg må konstatere, at de ikke har nogen barndom, sådan som vi forstår en barndom. Samlet set synes Det Radikale Venstre, at det er alt, alt for høj en pris at betale for at få lidt flere på starthjælp i arbejde, end tilfældet ville være, hvis de var på kontanthjælp.
Vi vil meget hellere gå ind og lave en meget mere direkte håndholdt beskæftigelsesindsats og geare kommunerne til det, og det vil regeringen sikkert også gerne, men regeringen har også et andet motiv til at lave de her ydelser.
Det er ikke bare et liberalt eksperiment, som overskriften på den her artikel i Weekendavisen lyder.
Det er, som hr. Bent Bøgsted sagde: Der skal ikke være nogen ude i verden, der skal tro, at det er sjovt at komme til Danmark.
Det er så det.
Men prisen - den betaler børnene.
Knud Kristensen (KF), 2009-02-06:
Jeg glemte lige at svare på et spørgsmål, men det blev så gentaget her af fru Line Barfod, netop med hensyn til det at lave en undersøgelse.
Jeg synes, at det, at vi får en konstruktiv debat om forholdene, altså om hvor galt det her egentlig er, og hvordan det egentlig ser ud, kan give et mere nuanceret billede, en bedre debat, en større diskussion, en robust diskussion af tingene.
Men når nu vi snakker om undersøgelser, nævner fru Line Barfod netop psykisk syge, og jeg vil sige, at jeg er fuldstændig enig i, at der er et problem.
Men jeg vil også lige gøre opmærksom på, at jeg var med til at stå i spidsen for, at vi netop fik lavet en undersøgelse af, hvordan og hvorledes det ser ud på landsplan med hensyn til psykisk syge i Danmark.
Det er jo en proces, vi arbejder med; der var etableret en høring her på Christiansborg.
Så man må altså ikke have lov til at sige, at vi fra regeringspartiernes side slet ikke er opmærksomme på det her.
Jeg synes, jeg har været med til netop at udvikle og finde ud af og forske i problematikken her.
Line Barfod (EL), 2009-02-06:
Der er mange mennesker, som får sociale ydelser, det, der i dag hedder kontanthjælp, fordi de har store sociale problemer eller er syge fysisk eller psykisk.
De kan ikke bare gå ud og tage et job.
Der er eksempler på mennesker, der er blevet tvunget ud i f.eks. at skulle arbejdsprøves som postbud, som så får blodpropper og bliver endnu mere syge.
Der lå lægeerklæringer om, at de ikke ville kunne holde til det, men de blev sendt ud alligevel.
Vi mangler ikke pisk til at få folk ud i arbejde.
Det, vi mangler, er, at de har penge til at kunne få hverdagen til at hænge sammen.
Jeg har arbejdet i mange år med at rådgive folk om deres gæld; jeg kender meget til de budgetter, der er.
Det er altså ikke, fordi de bruger penge på dameblade eller andet.
Tidligere har jeg kunnet rådgive folk, så man nogenlunde har kunnet finde lidt luft i budgettet.
Det kan man ikke længere.
Der er ikke råd til både husleje og mad.
Jeg synes, det er fint, at hr. Knud Kristensen vil være med til, at vi får lavet en landsdækkende undersøgelse af det.
Så kan vi måske få nogle fakta på bordet, så vi næste gang, vi har den her debat, diskuterer ud fra det samme vidensgrundlag.
Knud Kristensen (KF), 2009-02-06:
Og der kan man så sige, som vi også har hørt her, at fyresedlerne i øjeblikket fyger rundt, men går man ind og ser i jobbanken, kan man se, at der stadig væk er mange ledige job at få, også nogle job, som ikke kræver en studentereksamen.
Line Barfod (EL), 2009-02-06:
Nu har regeringen jo forbudt Københavns Kommune at bygge billige lejligheder, så jeg synes, det er lidt flot af ordføreren at sige, at det kunne man bare gøre.
Men nu er det jo ikke kun på Nørrebro.
Der er lavet en tilsvarende fattigdomsundersøgelse i Odense.
Men jeg synes da, at det, som ordføreren siger, er en god idé.
Lad os få en undersøgelse.
Vi vil da meget gerne have en landsdækkende undersøgelse af fattigdomsproblemet i Danmark, og jeg synes da, det er fint, hvis ordføreren vil stå i spidsen for det som formand for Arbejdsmarkedsudvalget.
Vi må jo så diskutere videre i udvalget, hvordan den undersøgelse konkret skal udformes, i forhold til det her med, at folk skal afveje deres forbrug.
Så det, ordføreren skal overveje, er, at ordføreren som folketingsmedlem får 5.000 kr. skattefrit om måneden til ekstra ting, til at køre i taxa, og hvad man ellers har af særlige udgifter.
Det er altså ikke meget mindre end det beløb, som nogle af de mennesker, vi snakker om, får brutto, som der skal betales skat af, og der skal betales husleje, og der skal købes mad osv.
Synes ordføreren virkelig, at det er rimeligt?
Knud Kristensen (KF), 2009-02-06:
Jo længere debatten bliver omkring spørgsmålet her, jo tættere kommer vi på problemstillingen.
Og nu kommer der så adresse på, nemlig at det er på Nørrebro, at der er et problem.
Og det er jo den mulighed, som der netop er, for huslejeniveauet er jo meget differentieret, også her i Københavnsområdet. Så jeg synes, det handler om, at vi går ind og opererer på den rigtige facon i stedet for bare at bruge udtrykket som en generel vending.
Özlem Sara Cekic (SF), 2009-02-06:
Ordføreren har jo fuldstændig ret, når ordføreren siger, at han kommer fra en landsdel, hvor man ikke kender til, at folk mangler mad.
Der er altså også andre landsdele i Danmark.
De her mennesker lever jo et eller andet sted, og en undersøgelse fra København viser, at 32 pct. har svært ved at købe tre måltider sund mad.
Man har lavet denne undersøgelse blandt de her mennesker.
Ordføreren nævner jo flere gange, at mange af dem har gæld.
En af borgerne skriver til mig, at når hun ikke betaler huslejen, skriver hun, så kommer der en rykker.
Nogle gange bliver de her afdrag og renter og andre ting, gebyrer, jo nærmest lige så meget som huslejen.
Det er rigtig svært, når man ikke har pengene, når man ikke har økonomien til det, at få hverdagen til at hænge sammen.
Jeg ved godt, at hverdagen ser anderledes ud, hvor ordføreren bor, men hverdagen ser altså også anderledes ud, når man bor på Nørrebro og har to børn og lever i fattigdom i dagens rige Danmark.
Knud Kristensen (KF), 2009-02-06:
Nu har jeg ikke kendskab til nogen, som ikke har råd til at købe tre måltider mad.
Det må jeg nok medgive.
Og det er måske i bestemte eller specielle egne af landet, at problemet er.
Jeg synes, det kunne være interessant at indkredse, hvor problemet er, for jeg kender ikke til, at det skulle være et problem at købe et måltid mad i den landsdel, jeg kommer fra.
Det vil jeg gerne lige forfægte.
Når nu ordføreren stiller spørgsmålet om, hvorvidt man skal passe på forbruget, så er ordføreren måske slet ikke enig i, at den enkelte borger selv skal drage omsorg for den funktion, som den pågældende er i, og den økonomi, som vedkommende har ansvaret for, uanset om den pågældende har meget eller lidt.
Bent Bøgsted (DF), 2009-02-06:
Dansk Folkeparti mener, at hvis man bliver syg på grund af en arbejdsskade, eller hvad det nu kan være, har vi i første omgang sygedagpenge.
Og det er Dansk Folkepartis opfattelse, at hvis man ikke kan komme videre med behandlingen og man så ikke kan komme tilbage på arbejdsmarkedet, skal man selvfølgelig have førtidspension eller hjælpes til et fleksjob, hvis det er det.
Det er der, hvor man så kan se, om førtidspensionssystemet fungerer godt nok til at samle dem op, der kommer til skade, der bliver syge og ikke kan vende tilbage til arbejdsmarkedet.
Men det er Dansk Folkepartis klare overbevisning, at har man en sygdom, der gør, at man ikke kan arbejde og ikke kan komme tilbage til arbejdsmarkedet, jamen så er det jo de andre systemer, der skal træde i kraft.
Line Barfod (EL), 2009-02-06:
Jeg tror, at alle her kan tilslutte sig, at det skal kunne betale sig at arbejde, og det er jo også derfor, at vi kæmper så hårdt for at fastholde ordentlige løn- og arbejdsvilkår i Danmark, frem for at nogen går ind og dumper lønningerne.
Men hvis nu man er så uheldig at komme til skade på sit arbejde - det er der jo nogle der gør; der er folk, der kommer til skade på deres arbejde, både psykisk og fysisk - og man så ikke meget hurtigt bliver rask igen, ophører sygedagpengene jo, og så ryger man på kontanthjælp.
Hvis man så stadig ikke er blevet rask nok til at komme i arbejde, mener hr. Bent Bøgsted så virkelig, at det er rimeligt, at man skal leve i fattigdom, at ens børn skal leve i fattigdom, at man ikke har råd til både at betale sin husleje og købe tre måltider mad om dagen, købe medicin til sine børn, hvis de har brug for det, købe nye vinterstøvler, når det bliver koldt osv.?
Özlem Sara Cekic (SF), 2009-02-06:
Nu er det anden gang, vi hører, at indvandrerkvinder af kulturelle årsager ikke arbejder.
Det har jeg godt nok aldrig hørt før, så jeg vil rigtig gerne fortælle om en kvinde, jeg mødte på min vej, Fatima, som havde to børn og havde fået en depression, en meget, meget svær depression.
Hun lå i sengen i flere timer om dagen og var hverken i stand til at børste sine egne tænder eller i stand til at børste sine børns tænder eller sige farvel og goddag til dem, når de skulle i skole og kom fra skole.
Da vi fik hende i distriktspsykiatrien, var hun ikke til at snakke med.
Før hun blev syg, havde hun faktisk et 37-timers-arbejde.
Så jeg vil bare lige høre sådan for god ordens skyld: Mener ordføreren, at depression er en kulturel årsag?
Erling Bonnesen (V), 2009-02-06:
Hvis vi ser på de muligheder, der er, handler det jo lige præcis om at give muligheder.
Og med de indtægter, man måtte have, er man også i stand til at sætte sig ned og prioritere et privatbudget, således at man kan få de daglige fornødenheder, mad, tøj, forskellige fritidssysler.
For det handler jo lige præcis om en prioritering.
Line Barfod (EL), 2009-02-06:
Jeg synes, det er dybt rystende, at hr. Erling Bonnesen som ordfører på forslaget kan stå og påstå, at der skulle være andre sociale ydelser for mennesker, som har sociale problemer og ikke kan arbejde.
Jeg ved godt, at der er børneydelser til børnene, og at der boligsikring i forhold til ens bolig, men den sociale hjælp, vi har i Danmark, er den, der i dag hedder kontanthjælp.
Det er den, som tidligere hed bistandshjælp, og som tidligere hed socialhjælp og før det hed fattighjælp.
Der findes ikke nogen andre sociale ydelser, og det er måske deraf, problemet opstår, at hr. Erling Bonnesen tror, at der findes en anden socialhjælp.
Men så vil jeg gerne opfordre hr. Erling Bonnesen til at sætte sig ind i det.
Jeg synes, det er rystende i forhold til de mennesker, der lever i fattigdom.
Der er børn, der lever i familier, hvor der ikke er råd til at købe mad til dem hver dag, hvor der ikke er råd til at købe medicin til dem, når de bliver syge, og det er, fordi man skærer på deres forældres kontanthjælp - forældre, der er syge og ikke i stand til at arbejde.
Erling Bonnesen (V), 2009-02-06:
Det danske samfund er heldigvis et godt velfærdssamfund.
Samlet har vi ydelser på mange områder, vi har faktisk også høje ydelser, så der vil samlet være en god hjælp til dem, som i en periode måske har sociale problemer, er syge eller andet.
Men det, vi rent faktisk behandler her i dag, er jo forhold i forbindelse med kontanthjælp og andet, og det er jo for personer, som skal stå til rådighed for arbejdsmarkedet.
Line Barfod (EL), 2009-02-06:
Først vil jeg gerne høre, om Venstres ordfører er enig i, at der findes mennesker, som er syge, fysisk eller psykisk syge, at der findes mennesker, som har sociale problemer, mennesker, som af forskellige grunde i perioder ikke kan arbejde.
Det var det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er, om Venstres ordfører er enig i, at reglerne for kontanthjælp er sådan, at hvis man kan arbejde og ikke gør det, så mister man hele sin kontanthjælp.
Det var det andet spørgsmål.
Det tredje spørgsmål er: Mener Venstres ordfører, det er rimeligt, at vi har børn i Danmark, der lever i fattigdom?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-02-06:
Jo, men jeg går ud fra, at vi altså er enige om - og det er dér, diskussionerne en gang imellem halter her i Folketinget - at kontanthjælp er en midlertidig ydelse for mennesker, der står til rådighed for arbejdsmarkedet.
Hvis man ikke står til rådighed for arbejdsmarkedet, hvis man ingen arbejdsevne har, skal man jo over i nogle andre systemer.
Og det er bare det, jeg synes vi også skal holde os for øje.
Kontanthjælp er ikke en permanent forsørgelsesydelse, det er en midlertidig ydelse, og kriteriet er, at man står til rådighed for arbejdsmarkedet.
Jeg synes jo, at vi, i stedet for at ærgre os over, at der er mennesker, der er kommet i arbejde, skal glæde os over, at de regler, vi har her, hjælper til at få mennesker i arbejde.
Og lad os så bruge kræfterne på at hjælpe de mennesker, for hvem det ikke er lykkedes at komme i arbejde.
Det var jo derfor, vi vedtog »Ny chance til alle«.
Det er jo derfor, vi i alle mulige forskellige forlig arbejder med den her gruppe for at sikre, at jobcentrene har ressourcer, de kan sætte ind for at hjælpe de mennesker.
Men målet må være, at de kommer i arbejde, ikke at beskytte mennesker mod arbejde.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2009-02-06:
Men er det så ikke også sådan, at når man kigger på dem, der er tilbage, nemlig dem, der så er landet på starthjælp, som er ramt af kontanthjælpsloftet, og som også bliver ramt af 300-timers-reglen, er det rent faktisk dem, der ligger i matchgruppe 4 og 5, og som ikke har fået de tilbud, der er nødvendige, for at man kan komme ind på det danske arbejdsmarked?
Hvis man kigger på SFI-undersøgelsen, kan man jo se, at en stor del af de mennesker, som er ramt af 300-timers-reglen, er mennesker, som har meget dårlig eller ingen uddannelse overhovedet, og de står uden en reel chance for nogen sinde at komme ind på det danske arbejdsmarked.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-02-06:
Nu glæder jeg mig til, at vi skriftligt kan besvare det spørgsmål under udvalgsbehandlingen.
Men en af de rigtig, rigtig glædelig ting, der er sket de senere år, er jo netop, at der er rigtig mange fra matchgruppe 4 og 5, der er kommet i arbejde.
Og det har været noget af det, som har glædet mig allerallermest, nemlig at det er lykkedes at få mange mennesker, selv fra matchgruppe 5, direkte ind i ordinær beskæftigelse.
Og de tal glæder jeg mig til at fremsende under udvalgsbehandlingen af beslutningsforslaget.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2009-02-06:
Jeg kan næsten forstå, at vi i Socialdemokratiet er blevet medlem af en firebande.
Når ministeren siger det, kan jeg næsten forestille mig, at det er ment negativt.
Jeg ville sådan set opfatte det som meget positivt at være medlem af den firebande, for det er en bande, som kæmper for bedre sociale forhold for danskere i Danmark.
Nå, det var jo ikke så meget det, jeg ville snakke om.
Når man kigger på, hvordan beskæftigelsen i Danmark har været, kan man se, at det er gået fantastisk godt på arbejdsmarkedet indtil sommeren 2008 - det er ministeren og jeg sikkert helt enige om.
Vi er nok måske alligevel uenige, for selv under de gunstigste forhold, der har været, er det ikke lykkedes at få ret mange af kontanthjælpsmodtagerne i matchgruppe 4 og 5 ud på arbejdsmarkedet, det er gået glimrende med grupperne 1, 2 og 3, men ikke med gruppe 4 og 5. Så vil jeg godt spørge sådan her: Er det ikke sådan, at vi i dag står i en situation, hvor svage ledige har endog meget svært ved at komme ind på arbejdsmarkedet?
Erling Bonnesen (V), 2009-02-06:
Når vi hører om de enkeltsituationer, som ordføreren fra SF som regel har med og stiller spørgsmål om, må vi sige, at det jo er godt, at vi lige præcis her i landet har en lang række sociale velfærdsforanstaltninger, som man har mulighed for at betjene sig af.
I sådan en situation kunne det tyde lidt på, at man netop har brug for lige præcis at få kontaktet sin socialrådgiver, få talt sin situation igennem, få talt om, hvilke muligheder man har for at få noget hjælp, så man kan komme videre med sit liv og lige præcis komme ud på arbejdsmarkedet.
For det er jo det, der er kernen i det, vi taler om her: Hvordan kommer man ud og får sig et socialt aktivt liv i det danske samfund?
Bent Bøgsted (DF), 2009-02-06:
Først en tak til ministeren for den glimrende redegørelse for, hvordan det er med det her forslag – og hvordan det fungerer i dag.
Forslaget fra Socialistisk Folkeparti er et tilbagevendende forslag.
I sidste uge blev et lignende forslag på velfærdsministerens område behandlet, og vi har stort set behandlet lignende forslag hvert år.
Jeg vil starte med at sige, at Dansk Folkeparti ikke kan støtte forslaget.
Det skal efter Dansk Folkepartis mening ikke være sådan, at det bedre kan betale sig at få en offentlig ydelse end at arbejde på en overenskomstmæssig mindsteløn.
300-timers-reglen er netop indført for at få folk til aktivt at yde en indsats for at få offentlig hjælp, og det synes Dansk Folkeparti er rimeligt.
Det skal ikke være sådan, at en offentlig ydelse skal være en sovepude for dem, der har en arbejdsevne.
Der er trods alt også undtagelser, så man kan undgå 300-timers reglen, bl.a. også ved uddannelse.
Starthjælp er en ydelse, der skal hjælpe dem, der kommer til Danmark som virkelige flygtninge, og som skal modvirke, at det skal være økonomisk attraktivt at søge opholdstilladelse i Danmark alene på grund af økonomiske fordele.
Tidligere har det været sådan, at flygtninge og indvandrere faktisk selv gik og sagde, at det var økonomisk attraktivt at komme til Danmark.
Det blev stoppet med indførelsen af starthjælp, og det har også den betydning, at flygtninge kan se, at det kan være fordelagtigt at tilpasse sig de danske forhold og love.
Man skal trods alt også være villig til selv at ville integreres i det danske samfund.
Derfor er der vel også en naturlig interesse i at arbejde sig væk fra starthjælpen og tilpasse sig den danske kultur og levevis.
Men som sagt kan Dansk Folkeparti ikke støtte forslaget.