runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-26:
Vi tager det meget alvorligt.
Derfor er det også en prioriteret indsats fra regeringens side, fra politiets side og fra anklagemyndighedens side.
Men det er også vigtigt, når man undersøger tingene, at man ser på, hvad baggrunden er for den undersøgelse.
Hvis man går ind i den undersøgelse, som vi har lavet, vil man se, at det er personens egen oplevelse og indtryk, som danner baggrund for, at den pågældende mener at have været udsat for en hadforbrydelse.
Men der er det vigtigt at understrege, at offerets egen oplevelse jo ikke sådan kan stå inde for en vurdering af, om det er en hadforbrydelse eller ej.
Det må politiet og domstolssystemet jo altså undersøge.
Der kan være andre omstændigheder, som offeret måske ikke kender til, der kan have betydning for, om offeret har ret i sin oplevelse af at have været udsat for en hadforbrydelse.
Jeg kan godt forestille mig en episode, som måske umiddelbart fremstår som motiveret af offerets etniske baggrund, fordi gerningsmanden er fremkommet med racistiske skældsord, men efter yderligere efterforskning kan det jo godt være, at det er en helt anden konflikt mellem de to parter, det viser sig at handle om.
Diskriminerende udtryk kan selvfølgelig være sårende for offeret, men det er ikke ensbetydende med, at det er en hadforbrydelse, at man så bliver overfaldet i den forbindelse.
Kamal Qureshi (SF), 2010-01-26:
Jeg kunne jo stå her og nævne en masse sager, hvor justitsministeren plejer at handle anderledes, selv om problemets omfang slet ikke er i den størrelsesorden, som vi taler om her.
Men det er, som om det tæller lidt mindre, fordi der er tale om mindretal, der bliver overfaldet.
Jeg kan jo passende citere justitsministeren fra den debat, som justitsministeren selv refererede til.
Her siger justitsministeren – og jeg citerer – at det jo er en glædelig omstændighed, at der kun er registreret ti sager.
Og justitsministeren fortsætter: Der er jo ret stor forskel på at anmelde og rejse sager, så derfor er jeg glad for, at der er så få sager som overhovedet muligt.
Det er jo ikke sådan, justitsministerens logik plejer at være: at der foregår en masse kriminalitet, men så længe der bliver rejst få sager, er det et succeskriterium i sig selv.
Det er klart, at hvis det er succeskriteriet, kan man sige, at alt jo er supergodt i Justitsministeriet.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-26:
Altså, ræsonnementet er jo, i forbindelse med spørgsmålsdebatten både i går og i dag og i morgen, at jo færre anmeldelser i forhold til antal forbrydelser, jo bedre.
Det er stadig væk et godt og sundt ræsonnement.
Man skal lige huske på, at det er en prioriteret opgave for politiet og anklagemyndigheden.
De sager, der har været,
er blevet behandlet fuldstændig efter bogen.
Det er sådan i den her verden, vi lever i, at politiet er meget, meget opmærksomme på det, for det er en skærpende omstændighed.
Derfor er anklagemyndigheden også opmærksom på det.
Så politiet håndterer det her professionelt, det gør anklagemyndigheden også.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-01-26:
Mange tak.
For justitsministeren siger jo også, at der givetvis er et stort mørketal eller -tilfælde i den her sammenhæng, og ministeren giver udtryk for, at det naturligvis ville være rigtig godt at få et mere nøjagtigt billede af det her mørketal.
Er det ikke korrekt, at hvis en er blevet overfaldet og der sker en anmeldelse, er det sådan i dag, at politibetjenten, som afhører eller lytter til voldsofferet, ikke direkte skal spørge voldsofferet, om offeret mener, at vedkommende har været udsat for en hadforbrydelse?
Ville det ikke være et meget naturligt og meget let element at indføre, at der i forbindelse med sådan en rapportskrivning var et fast moment eller tidspunkt, hvor man skulle spørge, om offeret følte, at der kunne være tale om en hadforbrydelse?
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-26:
Nej, det synes jeg ikke.
Det komplicerer politiets arbejde, og det forvirrer kendsgerningerne i sagen.
Politiet har selv en forpligtelse i forbindelse med afhøring og undersøgelse til at se på, om det er en hadforbrydelse.
Og hvis forurettede anfører, at det er en hadforbrydelse, er det en skærpende omstændighed.
Det bliver registreret.
Men det at skulle spørge alle, der har været udsat for en voldsforbrydelse, om det var en hadforbrydelse, vil komplicere sagerne, og det vil gøre opklaringen langt vanskeligere.
Man sætter det i et andet perspektiv, end det måske er i.
Så derfor er jeg imod, at alle bliver spurgt om det.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-01-26:
Sådan som systemet er i dag, vil det være en sagsbehandler, som, efter at rapporten er skrevet, sidder og skal lave en skønsmæssig vurdering af, om der her er tale om en hadforbrydelse.
For mig at se vil det under alle omstændigheder være mindre korrekt at bygge det på et skøn end ved at have adspurgt voldsofferet.
Men jeg kan høre, at det altså ikke er ministerens holdning, at det ville være tilfældet.
Ministeren siger til gengæld, at det ville vanskeliggøre opklaringen.
Jeg synes, det bestemt ville give en væsentlig mere præcis angivelse af, om der er tale om en hadforbrydelse eller ej.
Men så forstår jeg også bedre justitsministerens svar, nemlig at jo færre anmeldelser, jo bedre.
Det her kan jo for mig godt se ud, som om man netop ikke ønsker, at mørketallene skal afdækkes.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-26:
Jeg vil gerne have mørketallene væk.
Det kan godt se ud, som om der er et stort mørketal her, og det er jo også derfor, vi har givet penge til Institut for Menneskerettigheder til at undersøge de her ting, og det er derfor, der er en prioritering af sagerne hos politiet og anklagemyndigheden.
Men nu skal man passe på, at man ikke leger politimand i Folketingssalen, og det, at man i forbindelse med afhøringer og undersøgelser beder politifolk om at stille et spørgsmål om, om det er en hadforbrydelse eller ej, vil alt andet lige komplicere opklaringen af sager.
For man kan komme til at putte en sag ind i et forkert perspektiv, i en forkert kontekst.
Politifolk vurderer jo hver eneste dag, når de afhører og undersøger sager, hvilken relation man skal putte den sag ind i, og en af de forpligtelser, de har, er at undersøge, om det er en hadforbrydelse eller ej.
Men hvis man skal spørge alle, om det er en hadforbrydelse, og man undersøger alting ud fra det, kan en banal voldssag få et helt andet perspektiv, en helt anden form for efterforskning, som er meget mere kompliceret, end hvis man bare rubricerede det som den voldssag, det var.
Irene Simonsen (V), 2010-01-26:
Det beslutningsforslag, som SF har fremsat, handler om en styrket indsats mod forbrydelser, der er motiveret af offerets seksualitet og etnicitet – eller med andre ord om en styrket indsats over for hadforbrydelser.
Forslagsstillerne ønsker med forslaget her en ændring af straffelovens § 81, nr. 6.
De ønsker også at oprette en særlig taskforce under Rigspolitiet, som kan rådgive i forbindelse med hadforbrydelser.
De vil ligeledes have iværksat en registrering af hadforbrydelser i Danmark.
De vil gennem anvendelsen af konfliktråd og en forbedret vejledning styrke indsatsen på offersiden.
Nu vil jeg ikke sådan stå og tilbagevise det hele.
Det har justitsministeren sådan set gjort meget fint, og han har netop fortalt om, hvordan stort set alle de initiativer, som SF ønsker at tage, er iværksat.
De er sat i gang.
Jeg kan godt forstå, hvis der er nogen, der synes, at det her går for langsomt, og som specielt, når vi ser på mørketallene, vil spørge om, hvad der sker på det her område.
Nu har jeg jo været ude af Folketinget i et par år og har oplevet, hvordan det er at komme ud at arbejde med lovgivningen.
Der er i hvert fald en ting, som i høj grad er gået op for mig, nemlig at der går et stykke tid, fra man vedtaget noget herinde i det danske Ting, til det bliver ført ud i livet og bliver til noget, vi virkelig kan se i praksis.
Jeg kan også sige, at et af de initiativer, som der f.eks. er taget i forhold til registreringen, jo er, at man i dag registrerer, men at man kan gøre det endnu bedre fremadrettet, når politiet får deres nye it-system, som skal implementeres i juni 2010.
Vi ved godt alle sammen, hvis vi tænker os om, at det tager et stykke tid, før det har en virkning i praksis.
Det kan vi ærgre os over.
Vi kan måske også begynde at gøre noget ved det.
Men det vil i hvert fald ikke hjælpe på det, at der sker noget, at sætte flere initiativer i gang.
Det kan bekymre mig at gøre det, for det kan nærmest forsinke nogle af de gode ting, der er sat i gang.
Det er faktisk vigtigt, at de folk, der arbejder med områderne, får ro og plads til at få det indført, så det også virker i praksis.
Jeg går ud fra, at også hr. Kamal Qureshi og SF ønsker, at det her skal ske, og at der skal ske en praksisændring, så det bliver bedre, så vi alle sammen kan opnå de mål, som vi gerne vil, altså at se færre hadforbrydelser, og at folk ikke skal udsættes for en forbrydelse, på grund af at de tilhører en minoritet.
Det kan vi jo kun tage dyb afstand fra alle sammen.
Men jeg må lige mane til besindelse, så de folk, der skal udføre det her, kan få ro og sikre, at det sker, for der er iværksat rigtig mange gode initiativer, sådan som ministeren fint belyste det i sit indlæg.
På baggrund af det kan Venstre ikke stemme for forslaget.
Kamal Qureshi (SF), 2010-01-26:
Jeg må sige, at min erfaring – især som enlig far til tre børn – er, at det eneste, der kommer af sig selv, er nullermænd.
Så hvis man vil se nogle resultater, skal man i hvert fald handle, og man kan sige: Ja, det er da glædeligt, at fru Irene Simonsen har været ude at opdage, at tingene går langsomt.
Men de går altså endnu langsommere, hvis det er, at der ikke sker noget i Justitsministeriet.
Det er jo direkte forkert.
Personer, som er transseksuelle, eller personer, som er transpersoner, har ikke en anden seksualitet eller seksuel orientering, det har de altså ikke.
De har ikke en anden seksuel orientering af den grund, og det er lige præcis den tilføjelse, som gruppen Trans-Danmark har bedt os om at indføje, fordi de ikke er omfattet af den eksisterende lovgivning.
Irene Simonsen (V), 2010-01-26:
Jeg vil lige starte med det første: Jeg kan bekræfte, at nullermænd ikke kommer af sig selv.
Det er jeg helt enig i.
Men så er jeg heller ikke enig længere.
Nu skal jeg ikke komme udefra og være meget belærende, men en gang imellem er det faktisk vigtigt, at vi viser alle de mennesker, som skal udføre tingene i praksis ude i vores embedsværk, i vores systemer, en vis respekt i forbindelse med deres arbejde og deres arbejdsindsats.
Og jeg kan i hvert fald hilse hr. Kamal Qureshi og sige, at det ikke hjælper at sætte flere forslag i værk, tværtimod.
Det er netop det, der opleves herude.
Lad os nu få styrket det, der er.
Så lad dem gøre det med den dygtighed, de har, og respekt omkring det.
Så kan jeg undre mig lidt over, at hr. Kamal Qureshi synes, at justitsministeren står heroppe og siger noget, der er direkte forkert.
Det tvivler jeg meget på, men hr. Kamal Qureshi får mulighed for at stille justitsministeren spørgsmål under udvalgsbehandlingen, og så kan det være, at hr. Kamal Qureshi også bliver klogere på det punkt.
Kamal Qureshi (SF), 2010-01-26:
Jeg er glad for, at vores uenighed trods det, at fru Irene Simonsen har været ude, ikke har ændret sig.
Det er i hvert fald beroligende, tror jeg, både for hendes og mine vælgere.
Jeg vil da sige, at vi selvfølgelig må få afklaret, om det er korrekt, at transpersoner er omfattet af en anden seksuel orientering.
Det er de ikke, men vi kan jo få syn for sagn.
Man kan sige, at tilliden til, at Justitsministeriet overhovedet ikke kan lave fejl, ved jeg heller ikke hvor fru Irene Simonsen har fra.
Så har hun i hvert fald været væk fra Christiansborg lidt for længe, altså hvis hun mener, at Justitsministeriet slet ikke kan tage fejl i lovgivningen.
Det sker jo.
Det er klart, at vi ikke mener, at det går hurtigt nok.
Vi mener, at der er for mange af de anmeldelser, der bliver lavet, som ikke kommer for retten.
Vi har for få registrerede sager, også efter Justitsministeriets egen offerundersøgelse.
Så vi synes ikke, det går hurtigt nok, og vi synes, der skal ske noget mere.
Irene Simonsen (V), 2010-01-26:
Jeg kan blot følge op på det, hr. Kamal Qureshi siger, og konstatere, at vi sammen har brugt mange timer i denne sal og i dette Ting, også de sene aftentimer eller lange dage som i dag, og har diskuteret meget spændende beslutningsforslag og stort set altid været uenige, men alligevel, synes jeg nok, med stor respekt for hinandens forskellige holdninger – og det kan jeg da også takke for.
Men jeg vil stadig væk sige, at jeg synes, det er at gå meget, meget langt at sige, at kønnene ikke er dækket her, og at justitsministeren ikke har dækket sig ind ved at referere lovgivningen rigtigt fra Tingets talerstol.
Det kunne være spændende at høre, når vi når til hr. Kamal Qureshis tale og indlæg, hvornår justitsministeren så direkte har refereret lovgivningen forkert.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-26:
Jeg tror, det taler for sig selv, for der var ikke rigtig noget spørgsmål til mig.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-01-26:
Det har jeg hverken grund til eller belæg for at benægte.
Det var en stor, stor dag her i Folketinget, da det blev stemt igennem.
Søren Krarup (DF), 2010-01-26:
Jeg vil ikke stille noget spørgsmål, men når jeg hører den socialdemokratiske ordfører stå og tale om det kønsneutrale, kan jeg ikke lade være med at spørge, hvad det er for en verden, han lever i, at et menneskes køn skulle være noget, der kunne bagatelliseres endsige fejes væk.
Går det ikke op for hr. Flemming Møller Mortensen, at når man taler om mennesket som et neutrum – og neutrum betyder intetkøn – taler man ikke om virkeligheden?
Det er simpelt hen en ideologi, der bygger på den rene og skære tomhed, og som i sine konsekvenser fører til den direkte menneskeforagt.
For det er jo det, der ligger i hele denne tale om det kønsneutrale.
Nej, i et retssamfund er man ligestillet for loven, men det er som mand og kvinde, og det er ikke noget kønsneutralt, der er tale om.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-01-26:
Jeg tror, at jeg kun kan sige det på én måde som svar til hr. Søren Krarup, og det er, at hvis der er nogen her, der udtrykker foragt for og forskelsbehandler mennesker i den her sammenhæng, er det hr. Søren Krarup.
Når der bliver talt om kønsneutralitet, tales der udelukkende om, hvordan vi her som folkestyre kan sætte et administrativt, lovgivningsmæssigt regelsæt op, som giver lighed for alle og ikke skaber foragt mellem mennesker.
Søren Krarup (DF), 2010-01-26:
Kunne det ikke tænkes, at hr. Flemming Møller Mortensen kunne begribe, at når man vil tale om lighed i alle forhold, også mellem mænd og kvinder – i alle forhold og ikke kun i forhold til den gældende lov i landet – så er det måske udtryk for en dyb foragt for de forskelle, der er mellem mand og kvinde.
Jeg er ganske klar over, at det strider mod hele hr. Flemming Møller Mortensens ideologi, men jeg vil ikke desto mindre sige til ham: Den der tale om neutralitet, om neutrum, når man taler om menneskelivet, er ren virkelighedsforfalskning.
Det er ren menneskeforagt, der ligger i denne tro på det neutrale.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-01-26:
Jeg skal nøjes med at stille et enkelt spørgsmål den her gang, så kan det være, at der kommer svar på mindst et af de spørgsmål, jeg stiller, og spørgsmålet er, om ordføreren vil bekræfte, at der ca. ti gange i Folketinget har været diskuteret fremmedadoption for homoseksuelle.
Det er faldet, hver gang det har været fremsat af et oppositionsparti, men da undertegnede fremsatte det uden medvirken fra oppositionen, fik det flertal i Folketinget.
Det er spørgsmålet til hr. Flemming Møller Mortensen.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-01-26:
Det er en retorik, som naturligvis ikke overrasker mig, men den forekommer mig fuldstændig upassende.
Om jeg begriber noget?
Det, jeg taler om her, er lighed og kærlighed, og det er en kærlighed, der kan være lige så stærk mellem to personer af samme køn som mellem en mand og en kvinde.
Men det tror jeg næppe at hr. Søren Krarup kan begribe.
Jeg bruger gerne meget tid på det, og jeg ville ønske, at jeg kunne få hr. Søren Krarup til at begribe det, men jeg tror, at mange har forsøgt forud for mig.
Kamal Qureshi (SF), 2010-01-26:
Jeg havde bare behov for at spørge den socialdemokratiske ordfører, om alle de forbedringer, der er sket på homoområdet inden for de sidste 10 år, måske, er sket med bredt støttede lovforslag fremsat af det, man i dag kan kalde for venstrefløjen, eller hvad man nu skal kalde det – inklusive De Radikale.
Og er de seneste lovinitiativer, der har givet markante forbedringer for lesbiske og med hensyn til stedbarnsadoption m.v., kommet fra den eksisterende opposition og ikke fra de borgerlige partier?
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-01-26:
Det kan jeg bekræfte.
Men jeg må så alligevel tilføje, at vi naturligvis ikke har kunnet gøre det uden enkelte borgerlige medlemmers medvirken, og det er noget, der naturligvis skal roses og prises.
Jesper Langballe (DF), 2010-01-26:
Når vi siger et blankt og afgjort nej til det her forslag, er det ikke, fordi vi ikke under de homoseksuelle par alt muligt godt, men så er det for ægteskabets skyld og dermed for familiens skyld.
I Vesteuropa har vi siden 1500-tallet haft en klar og entydig ægteskabslov, fordi vi har haft en klar og entydig definition af, hvad et ægteskab er: et monogamt og efter sin intention livslangt forhold mellem en mand og en kvinde med henblik på at få børn og derved danne en sluttet familie.
Ægteskabet er et frihedens værn, fordi det lægger en retligt bindende urørlighedszone omkring familien.
Hvis man begynder at kalde enhver form for samliv, hvor smukt det end måtte være i sig selv, for et ægteskab, forsvinder ægteskabet ud i den blå luft.
Vi har ikke selv valgt, at ægteskabet består af en mand og en kvinde, der kan få børn sammen; det lærer vi af naturen og traditionen, og ingen af delene skal vi opfinde.
Folketinget skal ikke vedtage at indføre en anden virkelighed end den virkelige, den givne virkelighed.
Han siger her, at ægteskabsloven er fundamentet under al anden lovgivning, og at den bl.a. er forudsætningen for kapitalismens opblomstring og den velstand, den har medført.
Den tendens er ikke bare ødelæggende for ægteskabet, men dermed for hele samfundet, siger Paul Johnson.
Ægteskabet betyder jo, at den mand og den kvinde, der deltager i det, tilhører hinanden.
Og tilhører vi mennesker ikke hinanden, tilhører vi staten, partiet eller den offentlige mening.
Et homoseksuelt forhold kan være smukt og godt – det kan det forhold også, at f.eks. en mand i al uskyldighed bor sammen med sin gamle mor – men et ægteskab er det nu ikke.
Hvis man vedtog dette forslag, ville jo kun fantasien sætte grænser for, hvad der kunne anses for et ægteskab.
Hvorfor egentlig altid kun tale om parforholdet?
Hvis man vil gøre hele tilværelsen til et eksperimentlaboratorium, hvorfor så ikke lade et ægteskab omfatte to eller fire af diverse køn?
Faktisk husker jeg tre lesbiske søstre i Tyskland, der for nogle år siden besværede sig offentligt over, at de ikke alle tre samlet kunne stå hvid brud i kirken.
Det registrerede partnerskab, som vi fik i 1989, er en god ting.
Det fjernede nogle arveretlige uretfærdigheder: Et homoseksuelt par kunne leve trofast sammen et helt liv, og når den ene døde, kunne hans eller hendes tvangsarvinger rydde boet.
Det er vi heldigvis ude over.
Men stadig væk: Et ægteskab er det ikke, og det er derfor, at folkekirken siger nej til at indføre det.
Kort sagt: Der står langt mere på spil, end man umiddelbart kan læse ud af forslaget.
Hvis man gennemførte det – det er rent hypotetisk – ville det være en katastrofe for friheden, den frihed, som alle, også de homoseksuelle, nyder godt af.
Kamal Qureshi (SF), 2010-01-26:
Jeg synes, at det nogle gange kan være imponerende at se hr. Jesper Langballe bevæge sig i en virkelighed, som simpelt hen er svævende og uden nogen form for jordforbindelse eller kontakt til danskernes virkelighed og hverdag.
Hr. Jesper Langballe nævner, at man indgår ægteskab med henblik på at få børn.
Der er jo rigtig, rigtig mange par derude, som måske lytter til det her, og som overhovedet ikke har begreb om, hvad det er for en virkelighed, hr. Jesper Langballe snakker om, fordi de lever med hinanden i kærlighed, og ikke fordi de ønsker at få børn.
Der er masser af voksne mennesker, der indgår ægteskab uden at få børn.
Hr. Jesper Langballe sagde også, at det var en katastrofe, og at familien ville gå nedenom og hjem og det ene og det andet, da vi fik vedtaget forslaget om lesbiske kvinders ret til insemination.
Mig bekendt er hverken familieinstitutionen eller Danmark gået nedenom og hjem, siden den lov blev gennemført.
Jesper Langballe (DF), 2010-01-26:
Det hele er bare teorier, som man kan opfinde og jonglere lidt med.
Det er jo rigtigt, at der er ægtepar, der lever sammen uden at få børn.
Som regel, når folk er gift, er barnløshed vel uønsket.
Det er såmænd også rigtigt, at der er mange, der lever lykkeligt og får børn uden at være gift.
Men stadig væk vil jeg sige, at også for disse menneskers samliv kan man sige, at vores ægteskabsbegreb, vores forståelse af, hvad et ægteskab er, er prototypemodel for samlivet.
Det betyder, at ægteskabet har en særlig legitimation fra lovgivningens side, og den legitimation overføres jo også på de ugifte samlevende, som danner en god og lykkelig familie.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-01-26:
I forhold til at Liberal Alliance fik lidt af en reprimande, hvis det måtte tolkes sådan, fra socialdemokratisk side, synes jeg, det er rigtigt opfattet.
Vi syntes, det var klædeligt for så væsentlig en sag som den her at sikre, at så mange som overhovedet muligt stod bag forslaget.
Vi tror fra socialdemokratisk side, at det vil lette forslagets videre liv her i Folketingssalen.
Per Clausen (EL), 2010-01-26:
Jeg må jo forstå justitsministeren sådan nu, at fordi han er enig i Dansk Folkepartis grundsynspunkt om, at der jo i bibelen står, at et ægteskab er mellem mand og kvinde, så vil en henvendelse fra den danske folkekirke eller præster i den danske folkekirke om, at man gerne vil vie homoseksuelle, blive afvist, fordi det strider mod religiøse dogmer.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-26:
Nej, det har vi ikke taget stilling til.
Det, vi tager stilling til, er, at der ikke er nogen samlet dansk folkekirke, som har rettet den henvendelse.
Per Clausen (EL), 2010-01-26:
Det ville da være dejligt, hvis justitsministeren var i stand til at svare på, om han er enig med hr. Jesper Langballe og hr. Søren Krarup, eller om han ikke er det.
Det mangler vi jo at få et svar på.
Jeg synes, det er lidt spændende, om justitsministeren altså afviser det her forslag med henvisning til, hvad der står i Bibelen, eller om det er, fordi han mener, at man ikke skal blande sig i, hvad der foregår i folkekirken.
Der er meget stor forskel, synes jeg.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-26:
Jeg har jo udtrykkeligt sagt flere gange på vegne af regeringen, at regeringen afviser det her forslag, fordi der ikke er noget ønske fra en samlet dansk folkekirke om det.