runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Sohn (SF), 2012-10-10:
Principielt mener jeg, at man skal være meget varsom med at svare på hvad nu hvis-spørgsmål, og det hænger også lidt sammen med det, jeg sagde tidligere, nemlig at det kloge vil være at gå ind i nogle forhandlinger, påvirke forhandlingsforløbet og komme frem til et resultat, og når resultatet så ligger, tager man stilling til, om det er et gode for Danmark, eller om det ikke er et gode for Danmark.
Det er den proces, vi er i, og derfor giver det ikke nogen mening at begynde at spørge: Hvad nu hvis resultatet bliver på en bestemt måde?
Vil vi så sige ja eller nej til det?
Vi har jo gennemført en rekonstruktion af den finansielle sektor i Danmark, uden at skatteborgerne har finansieret det, men sådan at det er sektoren selv, der har ryddet op.
Det er klart, at nogle af de erfaringer, vi har gjort, bærer vi også med ind i forhandlingerne, sådan at andre lande kan lære, hvordan man kan lave en rekonstruktion på en måde, så skatteborgerne ikke kommer til at betale.
Jeg synes også, at hvis man ser lidt på, hvad der foregår rundt om i Europa, skal vi være stolte over, at vi alligevel har gjort det på den rette måde takket være et samarbejde, bl.a. mellem spørgeren og regeringen.
Astrid Krag (S), 2012-10-10:
Jamen der gælder jo præcis de samme mekanismer, som gælder i forhold til det udvidede frie sygehusvalg, som vi kender det i dag, og som jeg kan forstå at hr. Martin Geertsen kender.
Det kan jeg høre på hans spørgsmål.
Så vil jeg bare knytte en kommentar til den her påstand om, at vi udhuler patienternes rettigheder, for vi giver jo faktisk danskerne en ny, afgørende patientrettighed.
Behandlingsgarantien er jo – og det sagde jeg vist også til den tidligere spørger – som elastik i metermål, fordi man skal have en diagnose, før den træder i kraft.
Man skal være udredt, før man kan benytte sig af den behandlingsgaranti.
Derfor er noget af det allervigtigste – i øvrigt også for at folk skal kunne bevare tilknytningen til arbejdsmarkedet, og hvis der skal være sandsynlighed for et lykkeligt udfald af behandlingen – at man bliver diagnosticeret og udredt hurtigt.
For den enkelte patient tror jeg det kommer til at blive oplevet som en afgørende forskel, at der nu dels er en 30-dages-grænse for, hvor lang tid den udredning må tage – og så må sygehusvæsenet sørge for at organisere sig rundt om patienten, altså specialerne må organiseres rundt om patienten for at leve op til det – dels skal sørges for, at ansvaret er samlet et sted.
Man skal altså ikke, samtidig med at man er syg, føle, at man selv skal hitte rede i et udredningsforløb, hvor man bliver sendt fra Pontius til Pilatus, eller hvor det nu er, man bliver sendt rundt i billedsproget.
Det er en markant forbedring for danske patienter.
Karsten Lauritzen (V), 2012-10-10:
Er ministeren enig i, at det vil bringe regeringen tættere på at indfri sit løfte til danskerne om at skabe arbejdspladser, såfremt en by som Hjørring får mulighed for at etablere butikker på over 2.000 m 2 2 med henblik på salg til bl.a. norske færgeturister og dermed mange nye lokale arbejdspladser?
Mener ministeren i forlængelse af de af regeringen bebudede ændringer af planloven, at byer som Hjørring forsat skal have mulighed for at få dispensation til at etablere nye store butikker på over 2.000 m 2 , der vil generere arbejdspladser og vækst?
nr. S 168
Ole Sohn (SF), 2012-10-10:
Altså, det kunne jo blive en meget sjov og teoretisk debat, hvis man siger: Hvad nu, hvis den daværende kreds af partier, der anbefalede et ja, havde sagt det modsatte, eller hvad nu, hvis vælgerne havde stemt omvendt af det, de gjorde?
Jeg tror, det er mere relevant at sige: Vi er i en situation, hvor Danmark ikke er en del af euroen.
Vi har nogle åbenlyse fordele ved, at eurolandene får styr på euroområdets økonomier og den finansielle sektor.
Vi har en interesse i at være en konstruktiv del af debatten og forhandlingerne, fordi vi har banker, der arbejder både inden for og uden for eurozonen.
Derfor er det den opgave, vi arbejder på at løse, og når vi har tilvejebragt et oplyst beslutningsgrundlag, tager vi en debat, vejer fordele op mod ulemper, og så vil regeringen selvfølgelig også komme med sin anbefaling.
Vil det være klogt at gå med, eller vil det være klogt at lade være?
Men det kommer til at ske på et oplyst grundlag, sådan at Folketinget kan træffe sin beslutning på så oplyst et grundlag som overhovedet muligt.
Peter Skaarup (DF), 2012-10-10:
Altså, jeg er jo glad for det tilsagn, men jeg har bare lært mig selv at være lidt skeptisk over for sådan nogle udsagn.
Og hvorfor det?
Jamen det er jo, bl.a. fordi dengang de forskellige partier i Folketinget, typisk de gamle, store partier, der havde siddet i Folketinget i mange år, kom med deres anbefaling, sagde de, at det var en utrolig vigtig ting, at vi afskaffede kronen og gik ind i eurozonen i 2000.
De fortalte os jo om de store ulykker, der ville falde ned over hovedet på den danske befolkning, hvis det var, at vi ikke gjorde det, som f.eks. den daværende statsminister Poul Nyrup Rasmussen anbefalede.
Så jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren, om ikke det gør, at man i hvert fald i ministeriet og i regeringen så skal være meget, meget skeptiske over for sine egne anbefalinger, når de, der sidder i regering nu, i virkeligheden var med til at lede Danmark ind på et totalt vildspor med hensyn til økonomien, hvis det var det, vi havde gjort dengang?
Det gjorde vi så heldigvis ikke.
Ole Sohn (SF), 2012-10-10:
Det sidste kan jeg svare klart ja til.
Det er derfor, vi går aktivt ind i forhandlingerne.
Det er jo netop for at kunne tilvejebringe et oplyst grundlag, sådan at vi kan få en ordentlig debat, der skal danne grundlag for den beslutning, som Folketinget skal træffe.
Naturligvis.
Peter Skaarup (DF), 2012-10-10:
Det er fuldstændig rigtigt, at vi har interesse i, at de andre europæiske lande kommer på fode, nogle af dem er så også kommet det, selv om de er tynget af euroen, som det er i dag.
Men tror erhvervs- og vækstministeren virkelig, hvis Danmark havde sagt ja til euroen i 2000 og afskaffet vores krone, at den kæmpemæssige nation, Danmark ville være i det her spil, og den kæmpemæssige indflydelse, vi dermed kunne have ydet i forhold til eurozonen, ville kunne have betydet, at de andre lande havde fået styr på økonomien?
Eller: Er det i virkeligheden ikke sådan, at det er den uansvarlighed, der har været udvist specielt af Sydeuropa, som gør, at der ikke har været styr på økonomien?
Jeg mener jo det sidste.
Og jeg synes, det er sundt og godt, at Danmark netop har kunnet koncentrere kræfterne om at have en økonomi, så andre lande og investorer er interesserede i at lægge penge i Danmark, fordi de ad den vej kan få det bedste afkast af deres investeringer.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren, om regeringen fuldstændig ærligt, fuldstændig uden krumspring, vil fortælle befolkningen, hvad det vil komme til at betyde, også når det handler om den økonomiske omkostning ved eventuelt at tilslutte sig bankunionen og banktilsynet, hvis det er den linje, regeringen vælger.
For det er altså vigtigt, at vi har et fuldstændig ærligt beslutningsgrundlag.
Jeg kunne godt tænke mig at vide som opfølgning på ministerens svar her, om ministeren ikke er enig i, at man vel godt kan forestille sig, at Danmark ikke bare skal se på den eventuelle teoretiske indflydelse, som der kan ligge i at være med, men også skal måle den økonomiske risiko, som Danmark og de andre lande løber ved at være en del af bankunionen og banktilsynet, og den risiko, den danske befolkning så vil påtage sig ved at være en del af det.
Det kan jo i virkeligheden betyde, hvis vi skærer alt andet væk, at danskerne kan komme til at betale for en fest, som de sydeuropæiske lande har holdt, og som de jo har holdt uden at have penge til den.
I den forbindelse synes jeg, det er relevant at drage en analyse frem, som Morgenavisen Jyllands-Posten fik lavet her i landet i sommer.
Den beregning og analyse, de havde fået lavet, viste, at hvis vi havde stemt ja til euroen i 2000, så ville Danmark have hæftet for 338 mia. kr. mere, end vi gør i dag, i forhold til specielt de sydeuropæiske lande i EU.
Det er jo en voldsom sum, vi på den måde har sparet os for, kan man sige, ved at danskerne var så kloge og vise, at de altså bevarede kronen i år 2000 og ikke tilsluttede sig euroen.
Risikerer vi ikke, at vi måske vinder en teoretisk indflydelse i det her samarbejde med nogle store lande, der traditionelt sidder tungt på det, med det resultat, at vi altså ved kasse et kommer til at betale en regning, som vi dengang sparede os for, og som vi stadig væk sparer os for den dag i dag ved ikke at være en del af eurozonen?
Ole Sohn (SF), 2012-10-10:
Som sagt hilser regeringen Kommissionens plan om en fælles bankunion og forslag om et fælles banktilsyn velkommen, og vi går fra dansk side aktivt og konstruktivt ind i drøftelserne.
Kommissionens køreplan for oprettelse af en bankunion indeholder tre overordnede elementer: etablering af et fælles tilsyn, fælles indskudsgarantiordning og en fælles ramme for krisehåndtering.
Det er imidlertid kun tilsynsforslaget, der foreligger nu.
Der foreligger endnu ikke noget konkret om fælles finansiering af europæiske bankredninger eller lignende
Som bekendt har eurolandene allerede adgang til en fælles lånemekanisme, eurolandenes permanente stabilitetsmekanisme, ESM.
Det fremgår af konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde fra juni 2012, at ESM vil kunne bruges til direkte rekapitalisering af banker i euroområdet, når et effektivt fælles tilsyn er etableret.
Kommissionens forslag til et fælles banktilsyn for EU behandler ikke spørgsmålet om en eventuel fælles finansieringsmekanisme for banker i ikkeeurolande.
Det er endnu uklart, om man kan forestille sig etablering af en mekanisme for ikkeeurolande, og hvordan vilkårene for deltagelse i finansieringsmekanismerne i så fald vil være.
Forhandlingerne er nemlig først lige påbegyndt, og der er mange spørgsmål, der skal afklares, før vi kan vurdere, hvad der tjener Danmark bedst.
Når vi har det endelige forslag, skal vi træffe beslutningen her i Folketinget.
Peter Skaarup (DF), 2012-10-10:
Tak for det.
Spørgsmålet lyder sådan her: Vil regeringen arbejde for, at Danmark tilslutter sig den kommende EU-bankunion, hvis det på nogen måde indebærer risici for, at Danmark kommer til at deltage i finansielle europæiske redningsaktioner for f.eks. forgældede sydeuropæiske lande, eller vil regeringen arbejde for, at Danmark eventuelt kun tilslutter sig, hvis det ikke på nogen måde indebærer nogen økonomisk risiko?
Vil regeringen arbejde for, at Danmark tilslutter sig den kommende EU-bankunion, hvis det på nogen måde indebærer risici i forhold til, at Danmark kommer til at deltage i finansielle europæiske redningsaktioner for f.eks. forgældede sydeuropæiske lande, eller vil regeringen arbejde for, at Danmark eventuelt kun tilslutter sig, hvis det ikke på nogen måde indebærer nogen økonomisk risiko?
Skriftlig begrundelse
Spørgsmål om, hvorvidt Danmark skal tilslutte sig en kommende bankunion, skal ikke kun måles i den eventuelle teoretiske indflydelse, som Danmark vil kunne opnå ved at sidde med ved bordet, men skal også måles i den økonomiske risiko, som Danmark og dermed den danske befolkning vil påtage sig, og som kan betyde, at helt almindelige danskere skal betale for en fest, som uansvarlige sydeuropæiske lande har holdt.
Ole Sohn (SF), 2012-10-10:
Nu har vi jo gennem årene haft mange debatter om EU og i øvrigt også om euroen, men det giver vel god mening, at når man har en fælles valuta, har man også et fælles system til at håndtere det, og det er jo det, man er i gang med i euroområdet.
Når det er interessant for Danmark, er det, fordi vi er en del af det indre marked.
Vi er ikke en del af euroen, vi er en del af det indre marked, og vi har jo en interesse i at sikre, at det indre marked er intakt for alle 27 medlemslande.
Vi har også en interesse i at sige, at hvis det vil være en fordel for Danmark at gå ind i en bankunion, hvordan den end måtte komme til at se ud, så skal det ske på et grundlag, vi har været med til at påvirke.
For hvis ikke vi gør det, kan vi jo risikere, at vi bliver tvunget til noget, som vi ikke bryder os om, fordi vi har holdt os på sidelinjen, så derfor skal vi deltage aktivt.
Det spørgsmål, spørgeren stiller om, hvorvidt man i Frankfurt vil have lige så stor viden som et nationalt tilsyn om, hvad der foregår i en enkelt lokal bank i Danmark, er da et relevant spørgsmål.
Hvordan det skal håndteres, er jo noget af det, der forhandles, og det er alt for tidligt at tage stilling til et resultat, når vi ikke kender det endnu.
Der er langt flere spørgsmål, end der er svar, så skal vi nu ikke lige give tid til, at vi får boret spørgsmålene ud og får fundet de rigtige svar?
Så tager vi en debat.
Det er klart, at et givet resultat jo skal vedtages her i Folketinget.
Peter Skaarup (DF), 2012-10-10:
Ja, men man kan så også stille det spørgsmål, om der ikke er mange borgere, f.eks. på Amager, der synes, der var meget langt fra styringen af bankerne til Amagerbanken, som jo lige pludselig som en tyv om natten gik ned.
Bliver der ikke, hvis det her forslag bliver gennemført, meget længere nu, nemlig til Frankfurt, hvor man så skulle formodes at sidde og holde styr på de ting, som man har skullet holde styr på herinde i København i forhold til de danske banker?
Jeg tror, der er mange, der vil give mig ret i, at det tegner meget, meget svært, hvis man skulle forestille sig, at de nede i Frankfurt skulle kunne sidde og styre de danske banker.
Det er også derfor, spørgsmålet er interessant.
Jeg mener ikke, at ministeren, der jo er en velbevandret parlamentariker, der også ved, hvad der rører sig rundtomkring ude på de møder, der nu finder sted, kan være blind for, hvad de andre lande er i gang med i forhold til det her.
Altså, af Politiken fremgår det jo, at franskmændene f.eks. mener, at pengene, der kommer ind ad den her vej, skal gå til at løse situationen for de kriseramte økonomier, og Tyskland lægger op til en handel, hvor man vil støtte reformer af stive arbejdsmarkeder, og det koster også penge.
Så det her summer jo op til, at det skal være en hjælp til de sydeuropæiske lande med henblik på at klare skavankerne ved euroen.
Ole Sohn (SF), 2012-10-10:
Jo, men det er jo netop derfor, det er helt afgørende, at vi går ind i forhandlingerne for at finde ud af, hvad det egentlig er, det her kommer til at ende med
Hvilke risici er der både for euroområdet og for Danmark ved at være med eller ved ikke at være med?
Så må vi, når der foreligger et endeligt resultat, veje fordele og ulemper op mod hinanden i forhold til en beslutning om dansk deltagelse.
Nu er vi ikke en del af euroen; det gør jo, at Danmark skal have ekstra meget fokus på at have styr på økonomien.
Det har vi så glædeligvis i dag.
Faktisk ligger vores rente på og nogle gange lidt under den tyske rente, hvilket gør, at vi, i kraft af at vi nu har fået styr på økonomien, nyder så stor tillid i omverdenen, at store danske virksomheder faktisk kan låne billigere end deres konkurrenter i euroområdet og dermed få en konkurrencefordel.
Hvis vi nu havde været en del af euroen, skulle vi have brugt al vores energi på at sikre, at euroområdet førte en ordentlig, sund økonomisk politik for dem, der nu var en del af euroområdet.
Mette Hjermind Dencker (DF), 2012-10-10:
Mener ministeren, at det vil skabe mere eller mindre vækst i landets yderområder, at regeringen påtænker at tilbagerulle den udkantsplan, som den forrige regering indførte for 2 år siden, og hvilken indflydelse regner ministeren med, at dette vil få for virksomhedernes mulighed for at skabe beskæftigelse og arbejdspladser i yderområderne?
Ole Sohn (SF), 2012-10-10:
Vi er også indstillet på at annullere ikrafttrædelsen af den sukkerafgift, som ikke er indført endnu, hvis vi kan finde et flertal for det.
Jeg har meget respekt og forståelse for Toms Fabrikker, men man skal bare være opmærksom på, at hverken fedtafgiften eller sukkerafgiften har betydning for produktionen af sukkervarer, for uanset om man flytter produktionen til udlandet og derfra så eksporterer til Danmark, bliver man pålagt en fedtafgift.
Så derfor har fedtafgiften og sukkerafgiften betydning for detailhandelen, ikke for produktionsleddet.
Så hvis Toms Fabrikker siger, at det er på grund af fedtafgiften og sukkerafgiften, at de flytter produktionen, så er det nok lige på grænsen af, hvordan man kan argumentere, for de påvirker ikke.
Alt det chokolade, man kan producere i Danmark til eksport, er ikke omfattet af de to afgifter.
Gitte Lillelund Bech (V), 2012-10-10:
Det er spørgsmål nr. S 98: Vil ministeren forklare, om regeringen siden sin tiltrædelse har belastet danske virksomheders konkurrenceevne unødigt, eksempelvis gennem øgede skatter og afgifter?
Vil ministeren forklare, om regeringen siden sin tiltrædelse har belastet danske virksomheders konkurrenceevne unødigt, eksempelvis gennem øgede skatter og afgifter?
Louise Schack Elholm (V), 2012-10-10:
Det glæder mig, at ministeren er imødekommende i forhandlingerne.
Jeg sidder ikke selv med ved forhandlingerne og sidder end ikke i Fødevareudvalget, men ikke desto mindre synes jeg jo, at det er vigtigt, at man sikrer, at erhvervet kan fortsætte fremover.
Der er jo også skjulte udgifter.
Der kan være udgifter til f.eks. dyrlæge eller noget andet, som kan blive pumpet op, og som ikke er nogle direkte omkostninger, man pålægger et erhverv, men som kan være nogle indirekte omkostninger, som kommer af nogle politiske beslutninger.
Er ministeren også opmærksom på disse former for udgifter?
Jeg er glad for at høre, at ministeren har fokus på landbrugets situation.
Jeg vil gerne høre, om ministeren også har fokus på landbrugets situation i forbindelse med det veterinærforlig, som jeg ved snart skal til forhandling, og hvor der jo er diskussioner om, hvordan man skal udmønte det helt konkret økonomisk.
Der kunne man jo risikere, at det endte med, at der var en regning til landbruget.
Er det noget, som ministeren er opmærksom på?
Ole Sohn (SF), 2012-10-10:
Det er korrekt, at Danmarks konkurrenceevne er meget presset, og det er bl.a. noget, som er sket under indtryk af, at den forrige regering intet gjorde for at øge produktiviteten eller for at øge lønkonkurrenceevnen.
Tværtimod dykkede produktiviteten og lønkonkurrenceevnen under VK-regeringen markant.
Det har jo stillet den nye regering over for en udfordring, der er massivt stor, men det er en udfordring, som vi har taget op.
Vi har bl.a. lavet en skattereform, som sænker skatten på arbejde markant, og som styrker udbuddet af arbejdskraft.
Vi har fjernet den af den forrige regering indførte multimedieskat.
Vi har fjernet den af den forrige regering indførte iværksætterskat.
Vi har etableret et investeringsvindue, så erhvervsvirksomhederne får lettere ved at investere i nyt produktionsapparat.
Så vi har taget udfordringen op for at rette op på den meget dårlige konkurrenceevne, som den forrige regering efterlod den nye regering.
Mette Gjerskov (S), 2012-10-10:
Fru Louise Schack Elholm fortsætter lidt i hr. Erling Bonnesens rille, og jeg ved ikke, hvad det er for nogle ekstra byrder, Venstre taler om.
Altså, vi er i regeringen stærkt optaget af, at vi skal hjælpe landbruget igennem den gældskrise, landbruget er i.
Ligesom resten af landet er i en økonomisk krise, er landbruget det også, og de har så derudover en gældskrise.
Der har vi særlige pakker i bankpakkesystemet for at hjælpe med finansieringen af landbruget, sådan at man nemmere kan få adgang til lån i landbruget.
Vi har været meget forsigtige med faktisk ikke at opfylde løftet om at gå ind med hårde skatter, netop fordi landbruget er i en meget vanskelig situation på nuværende tidspunkt.
Derfor undrer det mig, at jeg får spørgsmål om øgede byrder, for jeg synes faktisk, at det er gået den anden vej: Vi hjælper landbruget alt, hvad vi kan.
Louise Schack Elholm (V), 2012-10-10:
Jeg var rigtig glad for at høre, at ministeren sagde, at vi også skal have en primær sektor med landbrug i Danmark, for jeg synes jo, at det er vigtigt, at vi både har det økologiske landbrug og det konventionelle landbrug.
Men når man skal have et konventionelt landbrug i Danmark, er det jo også vigtigt, at man ser på, hvordan konkurrenceforholdene er, hvad parametrene er, og om man forrykker dem, altså pålægger landbruget yderligere udgifter.
For da vil man automatisk komme til at skubbe nogle ud, særlig i en situation, hvor de er økonomisk pressede, og det ved vi jo udmærket godt at landbrugssektoren er.
Så vil ministeren fortælle, om ministeren vil forsøge at hjælpe landbrugssektoren ved ikke at pålægge den ekstra byrder?
Mette Gjerskov (S), 2012-10-10:
Det er sådan, at i NaturErhvervstyrelsens randzoneteam – vi har simpelt hen nedsat et helt team, der kun skal tage sig af randzonesagerne – har vi en målsætning om, at man skal besvare henvendelser fra borgerne inden for 3 uger.
Det synes jeg er en rimelig tid.
Men et spørgsmål om en eller anden landmand, som jeg ikke engang får navnet, adressen eller noget som helst på, vil jeg på ingen måde på stående fod kunne svare på.
Så hvis fru Anni Matthiesen gerne vil have svar i den konkrete sag, er hun velkommen til at stille mig et skriftligt spørgsmål, og så skal jeg undersøge det.
Men udgangspunktet er altså, at man skal have svar i god og ordentlig tid.
Vi har sat 3 uger som udgangspunktet, men der kan selvfølgelig være tilfælde, hvor man skal søge om en dispensation og fristen først udløber om en måned; så får man jo ikke svar, før fristen er udløbet.
Men udgangspunktet er 3 uger.
Anni Matthiesen (V), 2012-10-10:
I det sidste spørgsmål vil jeg gerne gå i en lidt anden retning.
I forbindelse med at mange landmænd jo har været rigtig frustrerede – i forhold til de kort, der er blevet sendt ud, over, hvor randzonerne skulle være – er jeg blevet kontaktet af en landmand, som for mere end 2½ måned siden havde indsendt et spørgsmål til NaturErhvervstyrelsen og endnu ikke har fået et svar.
Der vil jeg gerne spørge ministeren her i dag, om hun er bekendt med, at der er så lang ventetid på at få et svar, og om hun også synes, at 2½ måned er godt nok.
Mette Gjerskov (S), 2012-10-10:
Det, jeg kan garantere, er, at den her regering – faktisk i modsætning til den tidligere regering – er stålsat på at finde en mere målrettet måde at lave miljøregulering på.
Vi vil gerne landbruget, men vi vil også gerne naturen.
Derfor er det utrolig vigtigt, at vi går ud og kigger på de enkelte naturområder, med hensyn til hvad de kan tåle og hvor der måske kan produceres mere, end der kan i dag.
Det er vi stærkt optaget af.
Jeg synes ikke, at jeg på forhånd vil sige, at vi skal benytte os af en bestemt metode.
Der er faktisk rigtig, rigtig mange gode ideer i spil for tiden, men der er ikke rigtig nogen af dem, som er hundrede procent anvendelige, så derfor regner vi kun med, at vi kan bruge dem i den næste periode.
Og det er jo netop derfor, vi har sat et kæmpe arbejde i gang i Natur- og Landbrugskommissionen, altså for at hjælpe os til at finde nogle nye og smartere måder at regulere landbruget på.
Anni Matthiesen (V), 2012-10-10:
Så der er jo ingen garantier, kunne jeg godt høre.
Men jeg tænkte så på, om det var en mulighed, at ministeren kunne være villig til f.eks. at igangsætte et pilotprojekt, hvor man så får afprøvet NIRAS-modellen, altså mere konkret, og dermed måske gør modellen klar til brug fra 2015.
Mette Gjerskov (S), 2012-10-10:
Det vil ministeren ikke garantere.
Jeg synes, det er meget relevant at stille spørgsmålet, for det, NIRAS-modellen handler om, er, om vi kan gå fra at have sådan nogle mere generelle regler for landbruget til at være mere specifikke og sige, at her kan naturen ikke tåle så meget, men at her kan naturen godt tåle mere.
Det er det, vi rigtig gerne vil, og det er derfor, regeringen har nedsat Natur- og Landbrugskommissionen, altså til at hjælpe os med at komme derhen.
NIRAS-modellen er, som det i hvert fald delvis korrekt er blevet citeret i avisen i dag, et forskningsprojekt, hvor man har prøvet at lave en model, som man har afprøvet på en del af landet, men den er jo ikke færdig.
Dem, der har lavet den, siger selv, at det kommer til at tage noget tid, før den vil kunne virke, og før vi ved, om den kan virke, kan jeg jo ikke garantere, at vi vil bruge den.