Lone Dybkjær (RV), 2009-01-15:
Tak, hr. formand.
Også Det Radikale Venstre støtter forslaget.
Når jeg mener det, er det jo, fordi vi har set beskæftigelsesministeren være mere end fodslæbende, når det f.eks. drejer sig om at etablere et institut for ligestilling eller i det mindste få defineret, hvor ligestilling kan behandles i et uafhængigt organ.
Det har beskæftigelsesministeren bestemt ikke tænkt sig at gøre noget ved, og derfor har han også en sag kørende med Kommissionen.
Nu har Europa-Parlamentet jo heldigvis sat fokus på det her område, og det håber jeg kan være med til at påvirke det, selv om jeg nu ikke har de store forhåbninger, når det kommer til stykket.
Det andet sted, hvor der også er tale om fodslæberi, er inden for det område, der drejer sig om at indføre ensartede pensioner for mænd og kvinder.
Der er jo et direktiv på det her område, som faktisk siger, at lovgivningen skal være gennemført inden 2007.
Så er der selvfølgelig forskellige overgangsordninger, som der altid vil være ved så komplicerede sager som pensionsordninger.
Men man har en særlig mulighed for at udskyde forslaget til 2009, og det har regeringen selvfølgelig gjort.
Det er altså lidt surt, at det er sådan.
Jeg håber stadig væk, at ministeren fra talerstolen måske vil bekræfte, at vi i det mindste får handicapkonventionen op til ratifikation, og at ikke også den bliver udskudt.
For den handler jo dybest set også om ligestilling.
Ellers vil jeg sige, at vi støtter forslaget, og at vi synes, at det er et godt forslag.
Venstres ordfører, fru Ellen Trane Nørby, sagde, at det var Schlüterregeringen, der indførte det her.
Ja, men der er jo en lille pointe.
Nu sad jeg lige og studerede historien, og det er faktisk på basis af et radikalt forslag, at Schlüterregeringen gennemførte det.
Nu konfererede jeg lige med min daværende gruppeformand, hr. Niels Helveg Petersen, som faktisk var ordfører på det, og vi blev enige om, at det måske nok i meget høj grad var Lisbeth Schlüter, der var med til at vride armen om på sin ægtefælle, sådan at det her lovforslag kom igennem.
Der var altså også et flertal i Folketinget, og det er selvfølgelig ikke uvæsentligt.
Men jeg tror faktisk, at hvis vi går tilbage i historien, så må vi sige, at Lisbeth Schlüter havde sin meget væsentlige andel i det, og det er jo da også lidt historisk interessant - synes jeg.
Men dengang lovforslaget blev vedtaget, skulle vi nedsætte Teknologinævnet, og det var så der, der skulle udpeges en mand og en kvinde.
Det gjorde organisationerne, undtagen LO og DA.
Vi skrev adskillige skrivelser til dem.
Det var mig, der var formand for det udvalg, der behandlede det, og Ritt Bjerregaard var næstformand, så det var jo en duo, der ville noget.
Vi skrev til dem og sagde: Nu må I udpege.
Jeg siger det, for der er jo unge medlemmer til stede, som ikke nødvendigvis kender hele den her historie.
DA, Dansk Arbejdsgiverforening - eller også var det Dansk Industri - skulle også udpege.
Det var nok Dansk Industri, der skulle udpege.
De ville ikke udpege nogen.
Så gik jeg på fjernsynet og sagde, at hvis Dansk Industri ikke havde nogen kvinde, de kunne udpege, så var de sådan set ikke kvalificeret til at deltage i Teknologinævnet, så nu ville vi lave loven om, så de ikke havde en indstillingsret.
Og så kom der selvfølgelig en kvinde.
Jeg tror også, ligestillingsministeren kan huske den historie.
Det er selvfølgelig derfor, vi er ret glade for det »skal«, for det giver alligevel noget i forhold til, hvordan det er i dag.
Man kan også sige, at vi har bebrejdet ministeren, at hun ikke er efter alle de der organisationer, der faktisk ikke udpeger både mænd og kvinder, men nu kan man sige, at nu behøver man ikke at være efter dem, nu er der en lov, og så må der være nogle andre, der er efter dem.
Men de skal overholde loven, og derved kan vi måske alligevel komme et skridt videre, end vi er i dag.
Så jeg synes faktisk, det er et net lille forslag, som vi af mange gode grunde - også historiske - er ret glade for.