Sophie Løhde (V), 2014-02-20:
Så vil jeg blot spørge til den sidste del, nemlig i forhold til, hvad det er for nogle overvejelser ministeren har gjort sig med hensyn til spørgsmålet om fristen for at indbringe Patientskadeankenævnets afgørelse for domstolene.
Det var det sidste spørgsmål, jeg stillede.
Jeg kan jo læse ud af den pressemeddelelse, som ministeren altså har sendt ud i går, men som ingen af os andre har været vidende om – det er man ikke, medmindre man er en meget tæt følger af ministeriets pressemeddelelser m.v. – at ministeren har sat sig grundigt ind i lovforslaget og har læst alle høringssvarene, så her tænker jeg selvfølgelig på den del, som vedrører de her ting, som jeg ikke hørte ministeren kommentere, og hvor der jo er en række kommentarer i de forskellige høringssvar.
Det går hurtigt her i salen, så jeg håber, vi andre til gengæld kan få lov til at overskride taletiden en lille smule, for godt nok skal lovforslaget her ses som en samlet pakke, der skal være med til at sætte fokus på patienternes retssikkerhed – og der er også rigtig mange flotte ord i fremsættelsestalen, og jeg vil rose ministeriet for at have været kreative i argumentationen for, hvorfor det her lovforslag helt åbenlyst er udtryk for en samlet pakke, for man må da i hvert fald sige, at der er pakket rigtig mange ting sammen i en pakke – men der kan måske være nogle steder, hvor man sådan kan spørge lidt til, hvad tingene helt logisk set har med hinanden at gøre.
Men der er en masse forskellige elementer – og i øvrigt tillykke til den nye sundhedsminister – og vi ser frem til et godt samarbejde og skal også nok love den nye minister, at han ikke på noget tidspunkt vil komme til at savne os.
Til gengæld savner vi måske også, at det af lovforslaget kommer til at fremgå lidt mere klart, hvordan det også for patienterne bliver tydeligt, hvordan man kan frabede sig, at nogle oplysninger bliver videregivet.
For en væsentlig forudsætning for at kunne tale om den selvbestemmelsesret, som der tales om i lovforslaget, er jo også, at det sker på et for patienten oplyst grundlag.
Og den del bør man nok overveje at se på hvordan man kan arbejde lidt videre med i lovforslaget.
Den anden del af lovforslaget vedrører et forslag om at samle Lægemiddelskadeankenævnet og Patientskadeankenævnet til et nyt samlet nævn, der samtidig skal skifte navn til den yderst mundrette titel Ankenævnet for Patientforsikringen.
Vi er positive over for at samle de to nævn, under den klare forudsætning at det jo ikke bare er en smart øvelse på papiret, men at den organisatoriske ændring af ankenævnsbehandlingen rent faktisk også for borgerne betyder, at systemet fremadrettet bliver mere gennemskueligt.
I ministerens lovforslag var der samtidig, i hvert fald indtil i går eftermiddags eller i går aftes, et forslag om også at ændre i repræsentationen i nævnet.
I høringssvarene og alt muligt andet var der vist ikke rigtig så mange, som kunne forstå, hvorfor Forbrugerrådet og Kommunernes Landsforening skulle smides ud af nævnet, og jeg kan forstå, at ministeren også har valgt at bakke på den tidligere sundhedsministers del af lovforslaget, og det kan jo måske ikke helt afvises, at ministeren sådan har skelet lidt til stemningen i Folketingssalen, i forhold til om der var en opbakning til den del eller ej i forhold til sit første lovforslag som sundhedsminister.
Men det er jo bare en lille detalje.
Den tredje del af lovforslaget vedrører så et forslag om, at regioner og forsikringsselskaber forpligtes til at oplyse Sundhedsstyrelsen om skadeserstatningsudbetalinger, der så at sige ligger ud over det gennemsnitlige niveau for skader.
Det synes vi er et rigtig fint supplerende redskab til Sundhedsstyrelsen som led i dens tilsynsvirksomhed, og det giver dermed også bedre muligheder for at målrette tilsynsindsatsen.
Til gengæld er vi ikke enige i, at pligten til at oplyse ikke gælder skadeserstatninger som følge af skader på offentlige sygehuse.
Her burde der være en ligestilling mellem de private og de offentlige hospitaler.
Og endelig er vi også enige med de høringsparter, der bemærker, at Sundhedsstyrelsen burde kunne modtage oplysningerne direkte fra Patientforsikringen og behandlingsstedet.
Den fjerde og næstsidste del af lovforslaget vedrører et forslag om afbrydelse af forældelse i sager om patient- og lægemiddelskader, og dermed at man genopretter en tidligere praksis vedrørende forældelsesreglerne.
Det synes vi er godt, men vi synes bestemt ikke, det er godt nok med de ændringer, man foreslår her.
Der mener vi at der vil være behov for nogle ændringer i lovforslaget, før Venstre vil kunne bakke op om det.
Endelig, for det femte, vedrører det her lovforslag også et forslag om offentliggørelse af tilsynsrapporter.
Det er jo igen positivt, specielt også når regeringen godt kan lide at tale om øget åbenhed inden for sundhedsvæsenet, at vi siger: Nu er der nogle aktører, så der skal være øget åbenhed omkring tilsynsrapporter.
Igen er det bare besynderligt, at det kun gælder de private aktører.
Jeg tror, at de private hospitaler og klinikker fylder sådan rundt regnet, skal vi sige 1,5-2 pct. af den samlede aktivitet inden for det offentlige sygehusvæsen.
Så er det jo besynderligt, at man ikke også insisterer på en øget åbenhed der, hvor patienterne så i omkring 98 pct. af tilfældene rent faktisk bliver behandlet.
Så der så vi måske gerne, at en insisteren på en øget åbenhed sådan set også rakte længere ud og dermed også kunne bruges som et for borgerne reelt instrument til at kunne navigere ud fra kvaliteten på de forskellige behandlingssteder, og at forslaget dermed ikke kun omfatter private sygehuse, men at vi også medtænker de offentlige.
Lad det være de afsluttende bemærkninger.
Vi kan som sagt ikke umiddelbart støtte lovforslaget, som det ligger på bordet her og nu, men vi vil være åbne for at støtte det undervejs, hvis ministeren også til gengæld udviser en åbenhed over for at ændre elementer i lovforslaget.