Per Clausen (EL), 2007-12-11:
Der har været folk, som efter min mening på en smule ondsindet vis har sagt, at grunden til, at vi ikke får en folkeafstemning, er, at de danske politikere frygter de danske vælgere.
Der har også været folk, der har sagt, at Socialdemokraternes hastværk med at træffe en afgørelse i den her sag er udtryk for, at man forsøger at gøre livet nemt for statsministeren af grunde, der kan være uransagelige.
Men i dag har jeg i lighed med hr. Anders Samuelsen læst aviser og konstateret, at det slet ikke forholder sig sådan.
Det er udtryk for international solidaritet, når statsministeren, Venstre, Konservative og Socialdemokraterne ikke ønsker at gennemføre en folkeafstemning i Danmark.
På den måde kan man jo have en kerne af sympati for den her handling, for det handler om at hjælpe mennesker, der er i nød, mennesker, der måske er lidt svage.
På den anden side var det måske mere sympatisk, hvis man anlagde det synspunkt, at man ville forsøge at støtte de europæiske befolkninger i deres ønske om at få en folkeafstemning, i stedet for at den ene magthaver hjælper den anden magthaver med at undgå at komme til at spørge vælgerne.
Processen op til i dag har jo på en måde også været temmelig interessant, for indtil for ikke så lang tid siden troede de fleste vistnok også Socialdemokraterne selv - at man først ville beslutte sig endeligt i januar måned, men man fandt så åbenbart ud af, at den her diskussion om folkeafstemningen, efter man havde fået Justitsministeriet redegørelse, var til at overstå meget hurtigt.
Nu drages konklusionen - og det synes jeg måske er lidt forunderligt af nogle af de partier, som har fremsat beslutningsforslag om, at vi skal have en folkeafstemning.
Enhedslisten kan sagtens afvente, at disse beslutningsforslag gennemgår den sædvanlige grundige udvalgsbehandling, hvor vi har mulighed for at stille spørgsmål til ministrene, kalde ministrene i samråd osv. - i det hele taget få en grundig og seriøs debat, som vi også har mulighed for at inddrage befolkningen i, inden der bliver stemt om, hvorvidt vi skal have en folkeafstemning eller ej.
Derfor har Enhedslisten ikke kastet sig ud i at fremsætte forslag til vedtagelse i dag.
Det er der andre, der har gjort, og jeg skal da sige, at der ikke står noget i Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse, som vi kan have noget imod - tværtimod - så det vil vi gerne stemme for.
Til gengæld må vi sige, at det er lykkedes for SF at pakke deres forslag om en folkeafstemning ind i en række formuleringer om traktaten af stærkt tvivlsom karakter, så det kan vi ikke stemme for.
Udgangspunktet for situationen i dag var jo, at vælgerne i Frankrig og Holland for lidt over 2 år siden stemte nej til EU-forfatningen.
Der satte man gang i den såkaldte tænkepause.
Der sagde statsministeren: Vi skal bruge tænkepausen til at diskutere, hvordan befolkningen involveres mere i det europæiske samarbejde.
Det står klart, at afstanden mellem den politiske elite og manden på gaden er blevet for stor.
Den skal vi bygge bro over.
Det, man så efterfølgende kan sige, er, at alt jo er kørt videre, som det plejer at køre, i stedet for at man reelt har benyttet lejligheden til at inddrage befolkningen i EU og lytte til, hvilket europæisk samarbejde de ønsker sig.
Endnu en gang lægger man op til, at løsningen på EU's krise skal være mere EU.
Venstre, Konservative, Socialdemokraterne og De Radikale dækker sig ind under, at der ikke skal være folkeafstemning, hvis der ikke er tale om suverænitetsafgivelse, sådan som man fortolker det i forhold til grundlovens § 20.
Justitsministeriet har konkluderet det, som statsministeren i forvejen havde sagt var konklusionen, nemlig at der ikke var tale om suverænitetsafgivelse.
Det kan man jo føre mange juridiske diskussioner om.
Det fører til, at det ikke er suverænitetsafgivelse, at der på over 50 områder, hvor der nu skal tages beslutninger med enstemmighed, fremover kan tages beslutninger med flertalsafgørelser.
Efter min mening tilsiger al logik, at der her er tale om en klar suverænitetsafgivelse eller afgivelse af indflydelse eller afgivelse af magt eller store ændringer i den måde, man har indrettet EU på.
Jeg forstår, at Socialdemokraterne har bygget en særlig argumentation op omkring det her, der handler om, at der kun er tale om vedtægtsændringer.
Jeg skal bare hilse og sige, at i de fleste af de foreninger, jeg er medlem af, hæger vi meget om vedtægterne og er godt klar over, at hvis vedtægter skal laves om, overlader man det ikke bare til bestyrelsen at stå for det.
Så det er sådan set i sig selv et argument for, at man burde have en folkeafstemning. Både Venstre og Konservative og meget tydeligt Socialdemokraterne har sagt, at der også er tale om en politisk stillingtagen.
Det er jo også rigtigt, at vi i Danmark faktisk har en tradition for at holde folkeafstemninger om EU-spørgsmål, hvor vedtagelsen af Nicetraktaten i 2001 var en kedelig undtagelse.
Der er blevet sagt meget om, at det slet ikke er en tradition, og at vi heller ikke plejer at gøre det osv.
Men realiteten er, at Nicetraktaten er den eneste traktat, man har kunnet fremhæve, der ikke har været en folkeafstemning om.
Jeg kunne så forstå på hr. Svend Auken, at han havde fortrudt, at der var kommet en folkeafstemning om Amsterdamtraktaten.
Det er sådan set i orden at fortryde den slags.
Jeg kunne også forstå på hr. Svend Auken, at han mente, at hvis man havde kendt sin besøgelsestid dengang, havde man sørget for at få det fiflet til, ligesom man gjorde den her gang, og fået fjernet ni mindre betydningsfulde ting - dengang var det kun tre mindre betydningsfulde ting, der skulle have været fjernet, så man kunne have sluppet for en folkeafstemning.
Efter Enhedslistens opfattelse er der mange tungtvejende argumenter for en folkeafstemning.
Som jeg har sagt, har vi i Danmark en tradition for, at EU-traktat-ændringer sendes til folkeafstemning.
Det franske og hollandske nej til forfatningen viser et demokratisk underskud i EU, når der ikke er overensstemmelse mellem de folkevalgtes og borgerne holdning.
De seneste folkeafstemninger har resulteret i EU's hidtil dybeste krise, og derfor er man nødt til at have folkeafstemninger for at træde ud af denne.
Meget tyder på, og det bliver da også sagt, at en kommende traktatændring skal være den sidste i mange år og derfor mere end de foregående vil være et skridt ud i det uvisse.
Af den grund kan spørgsmålet også blive et af de vigtigste i dette årti.
Kun en folkeafstemning kan starte den nødvendige offentlige debat om, hvad EU skal bruges til.
Det er det mest demokratiske at spørge befolkningen direkte.
Der har været en debat mellem nogle her i dag om direkte demokrati og repræsentativt demokrati.
Jeg tror faktisk, man må sige, at i hvert fald i nogle af de politiske forhold er det meget fornuftigt at spørge befolkningen direkte, særlig når man har forsømt en oplagt lejlighed i forbindelse med et valg til Folketinget for at få en stor debat om EU og EU's betydning og EU i fremtiden.
Man kan selvfølgelig sige, at Det Radikale Venstre kan hævde at de forsøgte.
Vi vil også hævde, at vi forsøgte at få en debat, andre kan hævde det samme.
Så lovede nogle os, at det også ville ske efter en grundig politisk debat, og det er vel så det, vi har fået i dag.
Så tør jeg slet ikke tænke på, hvad der sker, hvis vi får ugrundige politiske debatter.
Efter Enhedslistens opfattelse skal vi have en folkeafstemning om den nye traktat.
At udskrive en tænkepause for derefter bare at ignorere befolkningen, at forhandle bag endnu mere lukkede døre, end da forfatningen blev til, og så i sidste ende ikke sende den nye næsten identiske traktat til folkeafstemning er så elitært og udemokratisk, at det ikke er foreneligt med en proces, der går ud på at skabe et demokratisk europæisk samarbejde, som vi har brug for.
Det er et politisk valg, om man vil spørge den danske befolkning, og derfor er det også et politisk valg, om vi skal have en folkeafstemning eller ej, og når Venstre, Konservative, Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre ikke politisk ønsker en folkeafstemning, skyldes det, enten, som nogle har sagt, at de partier er bange for befolkningens dom, eller at man måske i virkeligheden er bange for de europæiske befolkningers dom og derfor har tilsluttet sig den uskønne alliance med regeringsledere i andre europæiske lande, som handler om at sikre, at der ikke bliver en folkeafstemning.
Det er foragt over for befolkningen, og det er en foragt over for demokratiet.
EU-forfatningen, også i den nye indpakning kaldet Lissabon- eller reformtraktaten, er præcis den samme traktat; der vil blive mere centralisering, mindre demokrati, mere militær oprustning og større spillerum til de store selskaber.
Det kan jeg godt forstå man ikke er ret glad for at spørge befolkningen om den vil være med til eller ej.
Enhedslisten fortsætter arbejdet for at få en folkeafstemning på det parlamentariske plan, ved at man kommer til at behandle vores beslutningsforslag hele vejen igennem og ved uden for at være med til at rejse en bred, folkelig debat om, hvad der foregår i forhold til vores EU-politik og i forhold til demokratiet.