runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Corydon (S), 2011-10-26:
Tak for spørgsmålet, og tak for den positive interesse for regeringens planer om at invitere til trepartsforhandlinger med henblik på at styrke dansk økonomi.
Jeg kan oplyse spørgeren præcis om det, der står i regeringsgrundlaget, nemlig at vi agter at indkalde til trepartsforhandlinger med henblik på at øge arbejdsudbuddet i Danmark med netto 20.000 personer og dermed forbedre de offentlige finanser med 4 mia. kr., som man vil bruge på uddannelses- og arbejdsmarkedspolitiske formål i bredeste forstand, som der står i regeringsgrundlaget.
Der vil blive indkaldt til forhandlingerne i foråret efter afslutningen af de overenskomstforhandlinger, der går i gang inden så forfærdelig længe.
Karen Jespersen (V), 2011-10-26:
Spørgsmålet er, om det er klogt at indkalde til trepartsforhandlinger, altså om man kommer til at betale for noget, som man ville have fået under alle omstændigheder.
For vi kan jo se, at arbejdsmarkedets parter nu er ved at smøge ærmerne op og komme med nogle ret omfattende krav til, hvad de vil have igennem i de her trepartsforhandlinger, og spørgsmålet er, om regeringen er indstillet på at levere den betaling for at få et øget arbejdsudbud.
Altså, vi hører Dennis Kristensen fra FOA snakke om en tryghedsaftale med kommunerne med en slags beskæftigelsesgaranti, og der har også været en række andre ret omfattende krav omkring uddannelse.
Men jeg kan også forstå, at når det nu bliver sagt, at der bliver indkaldt til forhandlingerne i foråret, så ligger der formentlig det i det, at det bliver, efter overenskomstforhandlingerne er afsluttet.
Her var beskæftigelsesministeren tidligere, så sent som den 4. oktober, ude at sige, at der nu kom en plan for trepartsforhandlingerne.
Så det kunne jo tyde på, at regeringen var ved at trække i land, og at der var en bekymring for, at man nu i virkeligheden kommer ind og skal til at betale for noget, som man ellers ville kunne få.
Så jeg vil også gerne vide: Hvor langt er man villig til at gå?
Hvad er det for en pris, man gerne vil betale til arbejdsmarkedets parter for at indgå i de her trepartsforhandlinger?
Mette Frederiksen (S), 2011-10-26:
Jamen det, at tilbagetrækningsreformen ikke er min opfindelse er sandelig ikke noget, jeg kun mener, for det er rigtigt, at det er sådan.
Altså, man kan jo diskutere det længe.
Danskere har jo truffet et valg med åbne øjne, det bliver man nødt til at sige.
Da danskerne gik til stemmeurnerne ved det folketingsvalg, som blev afholdt for kort tid siden, vidste de jo, at når man sammensatte Folketinget, som man gjorde, så ville der være et flertal for tilbagetrækningsreformen.
Derfor var det jo sådan set rigtig nok, at det af nogle blev udnævnt til at være et folketingsvalg, som også skulle være en folkeafstemning for eller imod den gamle efterlønsordning.
Der er ikke nogen, der kan tale imod 90 mandater, ligegyldigt hvad der måtte stå i partiprogrammer rundtomkring.
Der er et flertal for at gennemføre tilbagetrækningsreformen, og det er det, der ligger til grund også for regeringsgrundlaget.
Thor Möger Pedersen (SF), 2011-10-26:
Som tidligere nævnt vil indretningen af de konkrete afgiftsstigninger, størrelsen og indfasningen osv. fremgå af finanslovforslaget, når det fremlægges, og til den tid vil der ikke længere herske tvivl om, hvordan provenufordelingen vil se ud, eller hvordan afgifterne fremover vil være indrettet.
Liselott Blixt (DF), 2011-10-26:
Vil ministeren tilføre de nye supersygehuse flere midler i fremtiden, når nu den nye regering ikke vil gøre brug af privathospitaler?
Astrid Krag (S), 2011-10-26:
Den frie og lige adgang til sundhedsvæsenet er, som jeg sagde lige før, kronjuvelen i vores velfærdssamfund, og et stærkt offentligt sundhedsvæsen er efter min mening garanten for den frie og lige adgang.
Regeringen har med regeringsgrundlaget understreget, at vi ønsker at styrke det danske sundhedsvæsen yderligere, og det er på en lang række områder.
Det er helt nødvendigt, hvis vi fortsat skal udvikle og fremtidssikre vores offentlige sundhedsvæsen.
Men det er rigtigt, som man også kunne høre, hvis man hørte det forrige spørgsmål, at min drøm for det danske offentlige sundhedsvæsen er, at det kan blive ved med at udvikle sig med høj kvalitet og korte ventetider, så privathospitalerne bliver overflødige.
Men vi vil ikke afskaffe retten til at blive behandlet på et privathospital, hvis de offentlige sygehuse ikke kan levere behandling til tiden.
Regeringen vil opretholde de nuværende ventetidsgarantier for de mest alvorlige sygdomme, men det er ikke hensigtsmæssigt, at vi har de samme ventetidsregler for alle planlagte behandlinger.
Vi mener, det er rimeligt, at de mest alvorlige lidelser skal behandles hurtigere end andre lidelser, så sygehusene prioriterer de patienter, der har størst behov.
Derfor vil regeringen indføre en differentieret behandlingsgaranti, som sætter det største fokus på de alvorligt syge, og samtidig fastholde garantierne for behandling af livstruende kræftog hjertesygdomme. Hvad har det så med budgetterne for de nye såkaldte supersygehuse at gøre?
Næsten ingenting, og det tror jeg også godt spørgeren er klar over.
Det er jo regionerne, som betaler de private sygehuse, hvis patienterne gør brug af det udvidede frie sygehusvalg.
Så et eventuelt mindre brug af de private sygehuse vil jo automatisk betyde, at regionerne får flere midler til rådighed, som de selv kan disponere over på egne sygehuse.
Jeg er nu ikke så sikker på, at det nødvendigvis bliver på de nye supersygehuse, for samtidig med at de akutte funktioner samles på de nye storsygehuse, omdannes en række andre sygehuse til at varetage planlagt behandling.
Og det er jo netop på det område, den planlagte behandling, at de private har deres aktiviteter.
Liselott Blixt (DF), 2011-10-26:
Det kan være, ministeren har misforstået det, det kan også være, at jeg har stillet spørgsmålet forkert, for vi ved jo, at med de nye supersygehuse har man dimensioneret på én måde.
Jeg har talt med den tidligere minister, der spurgte den endnu tidligere minister fra den tidligere regering om grunden til, at der var nogle, der mente, det var underdimensioneret, og fik den besked, at det var, fordi man får flere ambulante besøg i fremtiden på sygehusene.
Når man så som en ny regering begynder at tale om, at man vil gøre de private sygehuse overflødige, bliver jeg da naturligvis nervøs, når vi også ved, at man med de arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer har flyttet en del fra det offentlige til det private.
Så ved at opsige de fradragsberettigede sundhedsforsikringer får man jo en del mennesker tilbage på de offentlige sygehuse igen.
Der er jeg da bange for at vi får nogle ventelister, der bliver større, for pludselig skal man tage sig af X procent flere mennesker.
Det kunne jeg godt tænke mig at høre om sundhedsministeren vil prøve at lave en undersøgelse af, så man ikke pludselig står med en række mennesker, som ikke kan blive behandlet, men vi bare ser nogle ventelister, der bliver længere.
Astrid Krag (S), 2011-10-26:
Nu må jeg så se, om jeg har forstået spørgeren rigtigt.
Altså, bare for at slå det fast: Vi vil ikke afskaffe retten til at blive behandlet på et privathospital, hvis de offentlige sygehuse ikke kan levere behandling til tiden.
Det, jeg siger, er, at min drøm er, at vi kan have så stærkt et fælles offentligt sundhedsvæsen, at de private sygehuse bliver overflødige.
Det er jo den fri og lige adgang til sundhed, som er en af grundpillerne i vores velfærdssamfund.
Så en mindre brug af de private sygehuse vil jo betyde, at regionen selv kan disponere over de midler og tilrettelægge behandlingstilbuddene efter det.
Liselott Blixt (DF), 2011-10-26:
Jeg kan godt forstå, at man gerne vil have det her offentlige sygehussystem, der skal tage alle syge mennesker ind på lige vilkår.
Men vi må se i øjnene, at vi har dimensioneret nogle supersygehuse til de patienter, som vi har i dag.
Men når man begynder at pille de fradragsberettigede sundhedsforsikringer væk, dem, som bliver betalt af forsikringerne ude på et privathospital, så skal regionerne til at betale for de operationer.
Jeg ved, at der er lavet undersøgelser, som jeg også vil prøve at skaffe, for det drejer sig om et vist antal mennesker, som er gået ud og har fået betalt deres operationer via en sundhedsforsikring, og som nu bliver frataget den.
Man regner med, at 400.000 mennesker får frataget deres sundhedsforsikring, fordi den er fradragsberettiget.
De vil komme til de offentlige sygehuse, som ikke er dimensionerede til de patienter.
Det er størrelsesforholdet, jeg tænker på, altså om vi har de sygehuse, der kan klare de mennesker, som en ny regering vil putte ind i dem.
Astrid Krag (S), 2011-10-26:
Som jeg også sagde i min tale, er det jo ikke nødvendigvis de nye store sygehuse, som kommer til at skulle i brug, hvis man forestiller sig, at der bliver mindre træk på de private sygehuse.
Spørgsmålet går jo lidt på, hvad det egentlig er for en kapacitet, der er hos de private, og hvad det er, de private præcist løfter.
Jeg ved, at jeg et sted her i mine mange papirer på bordet har det præcise tal.
Men det er selvfølgelig klart, at udgangspunktet jo er, at der skal være en kapacitet i vores sundhedsvæsen, der gør, at alle borgere kan få den behandling, de har behov for.
Her er mit udgangspunkt bare, at hvis vi fremadrettet vil udvikle det danske sundhedsvæsen, som vi kender det, og som jeg kan forstå at ordføreren for Dansk Folkeparti også er glad for og faktisk mener er rigtig stærkt, i og med vi ikke har A- og B-hold, og i og med at det er det gule sygesikringsbevis og ikke dankortet, der giver adgang til behandling, så er det altså den vej, vi skal gå. Vi skal sørge for, at det offentlige sundhedsvæsen er så stærkt som overhovedet muligt.
Man kan sige, at bliver der brugt færre midler fra regionernes side til de private sygehuse gennem det udvidede frie sygehusvalg, ja, så får de jo de midler selv til at bruge på deres egne.
Liselott Blixt (DF), 2011-10-26:
Jamen det er jeg ikke helt indforstået med, for vi må se i øjnene, at der er nogle operationer, der er gået til de private, og som bliver betalt andetsteds fra.
Det er også derfor, vi ikke mener, at man får de penge ind, som man regner med økonomisk, ved at man nedlægger de her fradragsberettigede sundhedsforsikringer.
Der er operationer, og der er forebyggelse, som er foregået på privathospitaler, og som nu ikke kommer til at foregå der mere og dermed kommer til det offentlige.
Så det koster det offentlige flere kroner.
Så er man samtidig også imod andre private eller selvejende.
Vi har jo set diskussionen vedrørende Philadelphia, hvor man siger, at så kan de lukke, at så får vi dem over på regionens sygehuse.
Det er jo også ekstra patienter ind på regionens sygehuse.
Det er så godt nok de samme penge, men det betyder da, at vi skal bruge en kapacitet på sygehusene, der er større, end vi har planlagt.
Astrid Krag (S), 2011-10-26:
Bare lige til det sidste må jeg jo sige, at jeg ikke er af den opfattelse, at Philadelphia bare kan lukke.
Jeg er faktisk af den opfattelse, at de er en del af vores samlede sundhedstilbud og en del af vores sundhedslov, fordi vi har brug for dem.
Så en anden opfattelse kan man ikke tillægge mig.
I forhold til de private sundhedsforsikringer og hvad skattefradraget der betyder, er der mig bekendt ikke nogen entydige konklusioner på det eller nogen entydige undersøgelser af det.
Hvis spørgeren gør det, er det jo interessant.
Så må hun gerne sende dem over, og så skal jeg læse dem med stor interesse.
Derfor kan man jo heller ikke konkludere, som spørgeren gør.
Men jeg vil meget gerne kvittere for, at vi deler det grundsynspunkt, at der selvfølgelig skal være den kapacitet, der er brug for i sundhedsvæsenet.
Det er bl.a. også det, vi diskuterer, når vi siger, at vi vil det til livs, at der år efter år, vinter efter vinter, ligger medicinske patienter på gangene.
Det skal simpelt hen ikke være acceptabelt, at man, når der er tilbagevendende begivenheder, hvor man kan forudse, at der kommer til at være manglende kapacitet, så alligevel lader sig overraske af det år efter år.
Det vil jeg gerne kvittere for, og jeg ser frem til samarbejdet med ordføreren om at prøve at løse det de steder, hvor der er kapacitetsproblemer, og hvor der måtte opstå det fremover.
Det mener jeg ikke at det er.
Jeg mener, at det, der bedst sikrer, at alle danskere får den rigtige behandling i rette tid af høj kvalitet uafhængigt af deres pengepungs størrelse, er, at vi har et stærkt offentligt sundhedsvæsen.
Den frie og lige adgang til sundhed er kronjuvelen i vores velfærdssamfund, og derfor mener jeg, at vi skal styrke de særlige danske træk ved vores sundhedsvæsen og ikke trække dem i en anden retning.
Fradrag for sundhedsforsikringer er noget, at deler danskerne op i et Aog et B-hold, nemlig at man tager nogle fælles sundhedskroner, og så bruger man dem på én gruppe, og f.eks. de danskere, der står uden for arbejdsmarkedet, de studerende, folkepensionisterne, de arbejdsløse, kan se, at deres fælles sundhedskroner altså går til, at der er nogle grupper, der bliver A-hold, mens de selv må finde sig placeret på B-holdet.
Det er et grundlæggende brud med traditionen i det danske sundhedsvæsen, og det vil jeg gøre op med, og jeg vil i det hele taget et kæmpe for at styrke og udvikle i stedet for at afvikle den danske sundhedsmodel.
Benedikte Kiær (KF), 2011-10-26:
Nu lyder det, som om at de patienter, der er blevet henvist gennem det udvidede frie sygehusvalg, sådan set skulle have dankortet op af lommen.
Jeg mener faktisk, at det er sådan, at hvis man som borger ikke får behandling inden for den tid, som behandlingsgarantien angiver, har man mulighed for at blive behandlet i det private hospitalsvæsen uden at skulle have dankortet op af lommen.
Hans Andersen (V), 2011-10-26:
Jeg er sådan set mere optaget af at finde ud af, om der faktisk er aktuelle tal om det administrative bøvl.
Det er jo således, at meget af det her foregår ude i praksissektoren; det foregår slet ikke på hospitalerne, og dem, der udtaler sig om det her, er jo læger fra hospitalsverdenen og ikke praktiserende læger, som sådan set har erfaring med at håndtere opkrævning af gebyrer.
Så kunne ministeren uddybe det her med, om det er 300 kr. eller 500 kr., der er en grænse?
Det her med det administrative kontra gebyrets størrelse synes jeg sådan set er interessant nok at få opstillet en model for.
Så hvad er grænsen, er det 500 kr. for opkrævning af det gebyr, eller er det 300 kr.?
Astrid Krag (S), 2011-10-26:
Nej, for jeg er ikke interesseret i at indrette sådan en model.
Jeg mener ikke, den vil virke efter hensigten, hvis hensigten er, at folk skal lære dansk, og jeg mener sådan set ikke, ligegyldigt om det koster 300 eller 500 kr., at det er den mest geniale idé til, hvad vores sundhedspersonale skal bruge deres tid på.
Og som jeg også var inde på, da jeg diskuterede det her med den forrige spørger, er det jo altså også de praktiserende lægers organisation, der forud for ikrafttrædelsen af det her har været på banen at sige, at det altså er problematisk både i forhold til patienten og i forhold til lægen.
Så jeg vil bare sige: Jeg ønsker ikke den model, og det er der rigtig mange gode grunde til, som jeg har gjort rede for nu.
Så kan det være, at spørgeren ønsker den her model.
Men det gør jeg ikke.
Benedikte Kiær (KF), 2011-10-26:
Hvad er årsagen til ministerens udtalelser om, at Rigsrevisionen siger, at privathospitalerne skulle være overbetalt med 1 mia. kr., når det ikke er sandt, at Rigsrevisionen skulle have sagt dette?
Karsten Lauritzen (V), 2011-10-26:
Agter ministeren at tilføre de ekstra ressourcer til at hjælpe voldtægtsofre, som SF's socialordfører Özlem Cekic lovede i TV-Avisen kl. 18.30 søndag den 16. oktober 2011, og hvorledes vil ministeren finansiere indsatsen?
nr. S 332
Astrid Krag (S), 2011-10-26:
Jeg er glad for, at den tidligere regerings overbetaling af privathospitaler optager fru Benedikte Kiær.
Det optager også den nye regering.
Det danske sundhedsvæsen hviler på kerneprincippet om fri og lige adgang til sundhedsydelser af høj kvalitet.
Det skal det også gøre fremover.
Den bedste garant for fri og lige adgang til hurtig og effektiv behandling er et stærkt offentligt sundhedsvæsen.
Regeringen vil arbejde for, at vi får mest muligt for de penge, vi bruger på sundhed.
Lad det være sagt med det samme: Jeg har ikke noget imod private sygehuse som sådan, men jeg deler ikke den tidligere regerings markedsfundamentalistiske tro på privathospitaler eller ønsket om at skabe et privat marked for sundhed uanset prisen.
Rigsrevisionen har slået fast, at det ikke er sikret, at de private sygehusydelser er erhvervet under skyldig hensyntagen til økonomien.
De har ikke sat et tal på; det er der andre der har, f.eks. Arbejderbevægelsens Erhvervsråd.
At man kunne have fået behandlingerne billigere understreges også af, at taksterne til privathospitalerne blev sænket med over 20 pct. i løbet af 2009 og 2010.
De penge, der blev brugt uden skyldig hensyntagen til økonomien, var penge, der kunne være brugt bedre, f.eks. til at behandle ældre medicinske patienter eller psykisk syge.
Men lad os se fremad.
Regeringen vil, som det fremgår af regeringsgrundlaget, nedsætte et udvalg, der bl.a. skal sikre en rimelig afregning til private sygehuse.
Når anbefalingerne fra det udvalg foreligger, har vi et grundlag for at vurdere en eventuel ændring af den nuværende betaling til privathospitalerne.
Benedikte Kiær (KF), 2011-10-26:
Jeg mener ikke rigtig, at jeg fik et svar på, hvad årsagen er til, at ministeren har sagt, at Rigsrevisionen skulle have sagt, at privathospitalerne skulle have været overbetalt med 1 mia. kr., når den ikke har sagt eller skrevet det.
Ministeren har ikke svaret på, hvad årsagen egentlig er dertil.
Det, som ministeren taler om, er de takster, som man kunne få som privathospital for behandlinger.
Jeg er egentlig interesseret i at høre ministeren om de takster.
Er de lavere end den DRG-takst, man kan få for samme behandling på det offentlige sygehus eller ej?
Astrid Krag (S), 2011-10-26:
Jeg baserer mine udtalelser på, hvad andre har konkluderet i forhold til tal, i forhold til beløb.
Og det er jo en beløbsvurdering, der bl.a. kommer på baggrund af nogle udtalelser fra en af spørgerens partifæller, der snakkede om de gyldne haner på privathospitalerne; på baggrund af hvad andre har konkluderet om tallene; og så at Rigsrevisionen finder, at der ikke blev taget skyldige økonomiske hensyn.
På den baggrund snakker jeg om en overbetaling.
Jeg er ikke så optaget retrospektivt, historisk af at sætte beløb på den her overbetaling.
Jeg er sådan set mere optaget af at sikre, hvordan vi fremover sørger for, at der er en fair afregning, og hvordan vi fremover, når vi skal ind og lave en reform af DRG-taksterne, sørger for, at man tager alle ting med i betragtning; at man også medtager de ekstra opgaver, som de private ikke løfter, men som det offentlige sundhedsvæsen løfter.
Det er forpligtelsen i forhold til akutte tilfælde, og det er forpligtelsen i forhold til genoperationer efter fejlbehandlinger.
Benedikte Kiær (KF), 2011-10-26:
Nu var det jo også sådan, at man, da man arbejdede med de takster for behandlinger hos de private, netop tog hensyn til, at der ikke var en uddannelsesforpligtelse og en akutforpligtelse hos de private.
Derudover er det også sådan, at der jo ikke var noget til hinder for, at regionerne kunne sende behandlinger i udbud, hvilket selvfølgelig betød, at man kunne få en billigere pris for de enkelte behandlinger, hvilket viste sig klart og tydeligt under suspensionen af det udvidede frie sygehusvalg, da sygeplejerskerne strejkede.
Men jeg bliver nu noget bekymret over de udtalelser, der kommer fra ministeren, også fordi ministeren har udtalt, at ministeren drømmer om en tilværelse uden privathospitaler.
Når man også har hørt ministeren udtale sig om den her overbetaling, som Rigsrevisionen skulle have omtalt, på 1 mia. kr., ligner det ligesom en del af et samlet korstog.
Jeg vil egentlig høre ministeren, om ministeren er bekendt med, at regionerne har mulighed for at sende behandlinger i udbud og derved også nå en billigere pris.
Det kan være sådan, at man f.eks. vil købe to poser Gevaliakaffe for 80 kr., men hver enkelt pose koster 47 kr.
Hvis man kun køber en pose, er det så også overbetaling?
Thor Möger Pedersen (SF), 2011-10-26:
Tidshorisonten for, hvornår regeringen vil fremlægge, hvilke skatter og afgifter der skal stige for at finansiere et øget offentligt forbrug, er i forbindelse med finanslovforslaget for 2012, og dermed mere end antydes det – og jeg synes faktisk også, at spørgerens spørgsmål besvares – at med hensyn til løbende nye oplysninger, både hvad angår f.eks. grænsehandelsproblematikken, det være sig rapporter eller andet, og for den sags skyld ny viden vedrørende sundhedseffekter af afgifter, vil regeringen altid holde sig ajour og overveje optimeringer i relation til nye oplysninger eller udviklinger.
Astrid Krag (S), 2011-10-26:
Den sidste del af spørgsmålet med Gevalia kaffe var vist mere polemisk, end det var indholdsmæssigt, og i forhold til det med regionernes muligheder for at sende ting i udbud har jeg jo diskuteret det – men der ved jeg ikke om spørgeren var til stede – med en tidligere spørger i dag, og det er selvfølgelig den mulighed, de har.
Når jeg har sagt, at jeg drømmer om, at privathospitalerne skal blive overflødige, er det, fordi jeg tror på, at det, der sikrer danskerne, alle danskerne uafhængigt af pengepungens størrelse, den bedste kvalitet og den bedste adgang til sundhed er, at vi har et stærkt offentligt sundhedsvæsen.
Det er for mig fuldstændig afgørende, at det også i fremtiden er det gule sygesikringsbevis og ikke dankortet, man skal have op af pungen, når man går til lægen.
Jeg tror, at vi sikrer, at vores sundhedsvæsen fortsat er baseret på, at man behandler folk efter, hvor syge de er, og ikke, hvor mange penge de har, når vi satser på at udvikle et meget stærkt offentligt fælles sundhedsvæsen.
Det er min drøm, og det er min ambition, og det er jo også det, man kan se vi arbejder henimod som regering, f.eks. når vi omprioriterer og siger: Vores fælles sundhedskroner skal ikke gå til, at nogle får private sundhedsforsikringer.
Der omprioriterer vi, og der afskaffer vi jo det skattefradrag, og så bruger vi de fælles sundhedskroner der, hvor de kommer alle danskerne til gode.
De ideer og tanker, jeg har, er, at vi skal sørge for, at vores sundhedsfaglige personale bruger deres tid på at give sundhedsfaglig hjælp til danskerne; at vi bruger de begrænsede ressourcer og vores fælles sundhedskroner, som vi alle sammen betaler til over skattebilletten, til, at så mange danskere som overhovedet muligt får den bedste behandling som overhovedet muligt.
Det her trækker i den modsatte retning.
Jeg synes, at man kan sige sig selv, at det er noget bøvl at skulle administrere det her.
Som et modspørgsmål må man bare spørge: Er der overhovedet nogen sandsynliggørelse af, at det virker?
Jeg tror det ikke.
Og jeg synes, det er meget uambitiøst, at man mener, at det her kan være et afgørende redskab i indsatsen for, at mennesker, der bor her i landet, og som skal have et godt liv i her i landet, også lærer dansk.
Der skal der sættes ind langt tidligere end efter 7 år, og der skal sættes meget mere målrettet ind.
Man må sige, at det er en noget indirekte vej at gå at sige, at hvis folk efter 7 år ikke har lært godt nok dansk til at forstå, hvad lægen siger til dem, er det det her, der gør, at de kommer til det.
Det er da en falliterklæring.
Sophie Løhde (V), 2011-10-26:
Hvor lang tid mener ministeren, at patienterne maksimalt skal vente på behandling på skadestuen?