Connie Hedegaard (KF), 2009-05-11:
Statsministeren har præsenteret regeringens overordnede holdning til de spørgsmål, som er rejst i de fire forespørgsler, og jeg vil så prøve at præsentere regeringens politik på de felter lidt mere detaljeret.
I den forbindelse skal jeg nævne, at der også er givet to omfattende redegørelser til Folketinget, og de kan jo også være gode at få forstand af i forhold til debatten i dag.
Med hensyn til den korte sigt vil jeg sige, hvilke nye initiativer regeringen vil tage inden klimakonferencen, som den første forespørgsel jo handler om.
Regeringen har jo for nylig fremlagt en række konkrete udspil, som alle sammen trækker i den samme retning, nemlig mere vedvarende energi, flere energibesparelser, øget forsyningssikkerhed og lavere CO2-udslip - med andre ord: Dansk klima- og energipolitik er nuanceret, og den er flerstrenget.
Vores politik har som sit omdrejningspunkt, at den samlet set skal batte på alle tre parametre, og det gør den.
Hr. Per Clausen sagde for nogle få minutter siden, at målene var uklare og diffuse - det er forkert!
Vi har et fuldstændig klart mål for vedvarende energi, vi har aftalt, at i 2011 skal 20 pct. af den danske energi komme fra vedvarende energier, og i 2020 vil det som led i EU's klima- og energipakke være 30 pct., altså meget klare mål.
Hvad drivhusgasser angår, skal vi jo have reduceret med 21 pct. i forhold til 1990 i 2012.
Det er det, vi forpligtede os til i Kyoto, og igen: Et overordentlig klart og også ambitiøst mål.
For 2020 har EU et mål om minus 20 pct. i forhold til 1905 og minus 30 pct. som led i en global aftale, og igen er Danmark det land, der har fået den største forpligtelse.
Vi skal reducere med 20 pct. uden for kvotesektoren.
Måske bortset fra Tyskland er der intet land i Europa eller noget andet sted, der samlet set har så ambitiøse mål som Danmark.
Det er et faktum, og det er på den baggrund, vi i dag skal diskutere de spørgsmål, der er stillet.
Vi har i øvrigt også opsat mål for energiforbruget.
Der skal ske et fald i bruttoenergiforbruget på 2 pct. i 2011, og det skal være 4 pct. i 2020.
Dertil kommer så hensynet til forsyningssikkerheden.
Intet virker så godt på energiforbrug og forsyningssikkerhed som energibesparelser og energieffektivisering.
Det er simpelt hen det mest effektive, man overhovedet kan gøre, og det er faktisk noget af det, Danmark har været verdensmester i og stadig er verdensmester i.
Jeg siger det bare for den gode ordens skyld, så også disse elementære facts bliver en del af baggrundsmusikken for den debat, vi skal have i dag.
Faktisk vil det være svært at finde en regering nogetsteds i verden, der har taget så konsekvent fat på at indtænke klimahensyn i politikområde efter politikområde.
Det har vi i vid udstrækning gjort i fællesskab her i Folketinget og bredt i det danske samfund.
Lad mig bare starte med at nævne energiaftalen fra 2008, som alle Folketingets partier undtagen Enhedslisten jo står bag.
Aftalen indeholder en række konkrete initiativer, som vi er i fuld gang med at føre ud i livet, bl.a. bedre afregningspriser for vedvarende energi, flere energibesparelser og mere biomasse i energiproduktionen.
Vi har lige udbudt en ny havvindmøllepark ved Anholt, og dertil kommer afgiftsrationalisering, fremme af biogas, fremme af varmepumper, reduktion af energiforbruget i bygninger og introduktion af bæredygtige biobrændstoffer, for nu bare at nævne nogle af de ting vi blev enige om i energiaftalen.
Efter energiforliget tog regeringen fat på et transportudspil, og aldrig - aldrig vil jeg hævde - har en regering i Danmark lavet et trafikpolitisk udspil og efterfølgende en bred trafikpolitisk aftale, hvor miljø og klima i den grad er et centralt omdrejningspunkt.
Ifølge Ritzaus Bureaus referat var det da også en næsten lykkelig socialdemokratisk trafikordfører, der forlod Finansministeriet i kølvandet på den store trafikaftale, som jo rækker frem til 2020.
Som hr. Magnus Heunicke udtrykte det: Når det er en sejr for den kollektive trafik, så er det også en grøn plan.
SF's Pia Olsen Dyhr var lige så begejstret og talte om en kæmpesejr i trafikaftalen, så jeg synes altså bare lige, det skal nævnes, at vi er altså gået bredt sammen om at tage ansvar for en række tværgående initiativer.
I aftalen indgår en række tiltag, der alle sammen bidrager til en reduceret CO2-udledning fra transportsektoren.
På kort sigt videreførelse af forsøg med modulvogntog, energimærkning af varebiler, energieffektiv køreteknik, energikrav til taxaer, der skal sikre Energiklasse C eller bedre, miljørigtig og energieffektiv offentlig transport, anbefalinger om offentlige indkøb af energieffektive og miljøvenlige køretøjer, optimering af aerodynamik for store lastbiler, certificering af grønne transportvirksomheder og grønne kommuner og meget, meget mere.
Det allervigtigste i denne plan er måske, at vi vil lave en grøn omlægning af bilbeskatningen, og at planen sikrer, at to ud af tre investeringskroner går til den kollektive trafik.
Man kan derfor roligt sige, at den aftale markerer et paradigmeskift i forhold til tidligere tiders trafikaftaler.
Regeringens udspil om Grøn Vækst sikrer et markant fald i landbrugets udslip af drivhusgasser svarende til 700.000 t CO2, og dertil kommer 320.000 t kulstofaflejring i jorden, altså godt 1 million t reducering med bare den plan.
Dertil kommer, at regeringen som en del af analysen af CO2-reduktionsmuligheder i hele det ikkekvoteomfattede område vil undersøge muligheden for en yderligere reduktion af landbrugets udledninger, bl.a. ved hjælp af en markedsbaseret model, f.eks. kvoter eller afgifter.
Samtidig styrker vi landbrugets mulighed for at blive energileverandør.
Regeringen har udsendt et oplæg til en samlet strategi for reduktion af energiforbruget i bygninger.
Den strategi sikrer, at energikravet til nybyggeri skærpes med 25 pct. i 2010 og med mindst 50 pct. i 2015, og allerstørst betydning vil det få, at kravene til renovering af eksisterende bygninger, som jo udgør 99 pct. af vores bygningsmasse, skærpes betydeligt.
Komponentkravene, dvs. kravene til vinduer og pumper, og hvad det nu er, skærpes, og det er sådan nogle ting, der flytter noget. Så er der skattereformen.
Med forårspakke 2,0 har regeringen omlagt skatterne, så der bliver øgede energiafgifter, hvilket gør energibesparelser og energieffektiviseringer endnu mere attraktive.
Regeringen har også givet byggeriet en saltvandsindsprøjtning med 1,5 mia. kr. i kontant tilskud til renovering af private boliger, og her vil en stor del af pengene gå til energiforbedringer.
Endelig skal også nævnes forskning og udvikling, for det er jo fuldstændig centralt, hvad man som samfund gør på det felt, hvis man skal sikre, at den vision, vi kan være fælles om, nogen sinde kan realiseres.
Jeg tænker her på visionen om, at Danmark skal være uafhængig af fossile brændsler.
Aldrig har der i Danmark været satset så stærkt, også økonomisk, på forskning i energi- og klimarelaterede løsninger.
Beløbet runder 750 mio. kr. i år og den hele milliard næste år, altså i 2010.
Energiaftale, skat, boliger, bønder, biler
forskning - regeringen har fat i alle de store omdrejningspunkter på en måde, som ingen regering nogen sinde før har haft, det er et faktum.
Jamen kan vi så læne os tilbage?
Det kan vi naturligvis ikke.
Regeringen nedsatte i 2008 Klimakommissionen, som næste år skal præsentere en plan, der belyser, hvordan regeringens langsigtede mål om at gøre Danmark fossilbrændselfrit kan realiseres.
Jeg tror, man må sige, der er en arbejdsmetode til forskel mellem opposition og regering.
Der er nogle, der mener, at man lige kan komme med et årstal, og så er den ikke længere, men det er altså sådan, at regeringen får tingene undersøgt først.
Vi taler jo immer væk om, hvor danskernes energi skal komme fra i årtier frem i tiden, og det er ikke noget, vi leger; det er alvor.
Der må ikke være udfald i strømmen, økonomien skal være tænkt sammen, og teknologien og de teknologiske muligheder videre frem skal også være indtænkt, så vi ikke vælger dårlige ad hoc-løsninger, hvor en samlet og gennemtænkt plan ville give bedre løsninger, også for de borgere, der i sidste ende jo skal betale for dem.
Nu er det selvfølgelig ikke sådan, at vi indtil da sidder passivt og venter.
F.eks. har vi sat os nogle ambitiøse og konkrete mål om at øge andelen af vedvarende energi til 20 pct. af vores bruttoenergiforbrug allerede i 2011, og ifølge den seneste energistatistik ser det ud til, at vi når 21 pct. i 2011.
Så skal vi videre, og også det er vi i fuld gang med.
Som bekendt har vi lige udsendt et udbud på det, der kan blive verdens største havmøllepark, som kan levere 400 MW, hvilket svarer til 400.000 husstandes elforbrug, mellem Djursland og Anholt, og jeg har bedt Energistyrelsen fremrykke analysen af Kriegers Flak: Hvor hurtigt vil der kunne iværksættes et havmølleprojekt her?
Det bud får vi inden sommeren.
Europa-Kommissionen har offentliggjort en økonomisk genopretningsplan med en række konkrete støtteværdige projekter, og et af disse projekter omfatter en fælles svensk-tysk-dansk elforbindelse i Østersøen med henblik på at billiggøre havmølleprojekter som Kriegers Flak, og som EU-Kommissionen vil øremærke 150 mio. euro til, altså godt og vel 1 mia. kr.
Den mulighed vil regeringen selvfølgelig forsøge at udnytte.
Med andre ord: Vi er allerede i fuld gang med udbygningen frem mod 2020, hvor Danmark i den interne EU-opgavefordeling har påtaget sig at få 30 pct. af sit totale energiforbrug fra vedvarende energi.
Vi skal gå fra 17 til 30 pct., og kun Storbritannien overgår det med nogle få decimaler.
Planen vil ud over havmøller naturligvis omfatte møller på land, øget anvendelse af affald i de centrale kraftværker, biogas og anden biomasse samt individuelle og store varmepumper.
Lad mig i øvrigt også nævne, at regeringen er i gang med at udarbejde en strategi for den langsigtede energiforsyningssikkerhed, naturligvis også med sigte på en fremtidig uafhængighed af fossile brændsler.
Men er der så ikke her og nu en manko i vores CO2-regnskab?
Resultatet er dog usikkert, f.eks. inkluderer fremskrivningen ikke alle regeringens initiativer.
Man har nemlig kun medtaget, hvad der allerede er vedtaget, og man har heller ikke taget højde for en lavere økonomisk vækst end tidligere antaget, hvilket jo isoleret set vil påvirke mankoen i nedadgående retning.
Men også for perioden indtil 2013 kan det i lyset af de nye beregninger blive nødvendigt at tage endnu flere virkemidler i brug, og det vil regeringen i givet fald gøre, som statsministeren også klart sagde.
Regeringen lever op til sine forpligtelser, så Danmark kan leve op til sine forpligtelser.
Også i energiaftalens regi sker der en tæt opfølgning.
Liberal Alliance spørger til import af a-kraft-baseret el i sammenhæng med folketingsbeslutningen fra 1985 om ikke at anvende a-kraft i Danmark.
Jamen det danske elsystem er tæt sammenvævet med f.eks. Norges og Sveriges, og ja: Sverige producerer en del af sin el ved hjælp af atomkraft, men jeg ser ingen modstrid med Folketingets beslutning fra 1985 om, at Danmark ikke selv vil have atomkraftværker, og det faktum, der jo har været et faktum i masser af år, og som givetvis også vil være det i en fossilbrændselfri fremtid.
Siden Folketinget i 1985 besluttede, at atomkraft ikke skulle indgå i den danske energiplanlægning, har energipolitikken drejet sig om energibesparelser, effektive værker, brændselsomlægninger og vedvarende energi.
Det synes jeg egentlig vi som samfund har haft rigtig megen glæde af, også udviklingsmæssigt, jobmæssigt og eksportmæssigt, og derfor har jeg svært ved at få øje på de rigtig gode grunde til, at vi igen skulle tage fat på atomkraftdebatten i Danmark.
Skulle vi ikke hellere koncentrere kræfterne om at være verdensmester, også i fremtidens nye teknologier, frem for at bruge oceaner af tid på at genopføre fortidens sange?
Når jeg tænker på, hvor meget bøvl det giver bare at få opstillet et par vindmøller i landskabet, tør man næsten ikke tænke på, hvor umulig lang tid det ville tage at få opført et atomkraftanlæg i vores lille, tætbefolkede land.
Til sidst: Regeringen har, som det er beskrevet, sat mange initiativer i gang.
Men vi er ikke i mål, og det kommer vi aldrig.
Det er en vedvarende omstilling af vores samfund, af vores produktion, af vores virksomheder og af vores boliger, der er den vision, vi hele tiden skal bevæge os i retning af.
Der skal findes på stadig mere energieffektive, smarte og intelligente løsninger, for det fossilbrændselfrie samfund er ikke et afsavnssamfund.
Det er ikke et forbudssamfund, det er ikke et gråt samfund, men det er et spændende samfund - et samfund, hvor ressourcerne bruges så effektivt som muligt, så intelligent som muligt, hvor teknologien er en hjælp, og hvor mennesker og virksomheder tager ansvar.
Jeg tror, at de, der håndterer den udfordring først og bedst, også vil blive dem, der får størst gavn af det, f.eks. også jobmæssigt.
Det er min vision, det er regeringens vision, og det er den, vi hele tiden i alle sektorer og på stadig flere politikområder og i øvrigt også, når vi appellerer til den enkelte borger om at træffe ansvarlige valg, prøver at nærme os.
Få andre steder på kloden er man nået så langt, som vi er i Danmark, men det skal ikke være en sovepude.
Det skal tværtimod anspore til at nå yderligere resultater, og det skulle ærlig talt kun glæde mig, hvis debatten i dag kunne vise, at Folketinget fortsat vil bidrage til at finde de kloge løsninger, de forsvarlige løsninger og de omkostningseffektive løsninger, som vi har brug for.
Jeg synes, vi gennem de seneste årtier har haft en tradition for i fællesskab at tage ansvar for det, og det håber jeg vi kan fortsætte med.