Astrid Krag (SF), 2008-11-21:
Vi har jo haft diskussionen tidligere i dag om, på hvilken baggrund man kan sige at den her regel virker.
Men jeg synes jo, at der er to steps eller to tidsperspektiver i det her.
Det ene handler om, at vi skal have taget den helt nødvendige kulturkamp, så vi sikrer, at der ikke bor folk her i Danmark, der synes, at det på nogen måde kan være acceptabelt at gifte sine børn væk mod deres vilje.
Og det kræver altså mere end en 24-års- regel.
Det kræver, at vi engagerer os, at vi går ind i de miljøer, er opsøgende på skoler, sørger for, at de unge møder nogle rollemodeller, sørger for, at de unge i øvrigt også har nogle steder, de ved de kan kontakte og gå hen, sørger for, at man på uddannelsesstederne er med på, hvad man kan gøre, hvis man oplever en elev, der siger: Jeg kommer ikke i skole fremover, jeg skal giftes med en, mine forældre har fundet til mig, og det er jeg i øvrigt meget ked af.
Der er en hel masse ting, som kan være med til at styrke de unge til at tage opgøret med deres forældre.
Så skal vi selvfølgelig også sørge for, at vi også kan få fat på dem, der faktisk og til stadighed tvangsgifter deres børn, og vi skal sørge for, at vi kan få fat i de unge mennesker, der, når de er i hjemlandet, fordi de troede, de skulle på ferie, pludselig bliver præsenteret for en ægtepartner og får at vide, at de ikke kommer med hjem, før de har giftet sig.
De skal i højere grad have mulighed for at få hjælp fra danske ambassader; de skal have mulighed for at kunne trække på udgående personale; de skal have mulighed for, at deres venner hjemme i Danmark, som de kan være i kontakt med via sms, også har nogen, de kan kontakte i Danmark, som kan hjælpe dem. Så der er en hel masse konkrete ting, man kan gøre, hvis man vil, og det er derfor, jeg mener, at 24-ugers reglen er blevet en sovepude for regeringen.
Jeg er da ked af, hvis hr. Søren Krarup får det nærmest fysisk dårligt af den her debat.
Det kan jeg nu ikke forstå.
Jeg vil sige det på den måde, at jeg tror, at alle mennesker i Danmark har lært en hel masse siden 1983, når det kommer til integration.
Jeg vil da godt sige her i dag, at jeg ikke synes, det var særlig klogt, jeg synes, det var et misforstået hensyn, man tog til nogle af de traumatiserede flygtninge, der kom hertil i 1990'erne, ved at man lod dem være i fred, ikke tog hånd om dem, ikke stillede nogle flere krav og ikke fik dem mere i gang.
Og det er da noget af det, vi står og kæmper med i dag.
Men det er altså også noget af det, som hr. Søren Krarup og Dansk Folkeparti som støtteparti for regeringen har kunnet gøre noget ved i efterhånden 7 år, men ikke har gjort det.
Der sker en øget polarisering af det danske samfund, hvis ikke snart vi gør noget, det er jeg meget enig i, og derfor skal vi jo have integrationen til at fungere og have integrationen på fode.
Der er skudepisoder næsten hver uge, og det er meget, meget uhyggeligt og ikke noget, nogen danskere kan leve med, men jeg bliver nødt til at spørge hr. Søren Krarup: Hvem er det, der har siddet og haft magten de sidste 7 år, hvem er det, der har haft justitsministerposten, hvem er det, der har været det parlamentariske grundlag for den justitsminister, som har ladet bandekriminaliteten udvikle sig så voldsomt, at vi i dag er vidne til den slags ting, vi er vidne til?
Det er i hvert fald ikke SF!