Karsten Lauritzen (V), 2014-05-13:
Det lovforslag, vi behandler her i dag, drejer sig jo om en reorganisering af kriminalforsorgen og om en række underpunkter dertil.
Der er jo et forlig på området, som Venstre og Dansk Folkeparti ikke er med i, men det er de øvrige partier i Folketinget.
Det er jo helt reelt.
Sådan er det jo, når man står uden for et forlig eller en aftale.
Forslaget går som sagt ud på at reorganisere kriminalforsorgen og dele den op i nogle områder, der som udgangspunkt – som vi forstår lovforslaget – skal følge f.eks. politikredsene.
Det giver jo umiddelbart god mening, at der er sammenhæng mellem politikredsene og den måde, som kriminalforsorgen er organiseret på.
I Venstre er vi i hvert fald enige med regeringen så langt, at vi synes, der er behov for at lave en reorganisering af kriminalforsorgen.
Der er ting, der kan gøres bedre.
Med forslaget sparer man så også 25 mio. kr. årligt, når det er fuldt indfaset.
Vi har dog nogle problemer med den her reorganisering.
Det ene er, at vi synes, at hvis vi skal tage ansvar for det, skal der også være en vis inddragelse af Folketinget i forhold til, hvor de nye områder skal være henne.
Det vil vi spørge ind til i udvalgsbehandlingen.
Det andet handler om, at man ændrer på, hvem der beslutter hvad i kriminalforsorgen.
I dag er det jo i sidste ende ministeren, så er der direktoratet, og så er der de enkelte arrester og fængsler.
Der ændrer man på den fordeling, og det kan på en række områder være fornuftigt, men på en række områder kan det også være problematisk.
F.eks. ændrer man på, hvor meget ministeren er inde over prøveløsladelser af meget farlige forbrydere, der afsoner for meget alvorlige forbrydelser.
Der må jeg sige, at vi sådan set har den principielle holdning, at det er noget, en minister skal tage stilling til.
Det er fornuftigt, at der kommer nogle politiske øjne på en beslutning om at prøveløslade en morder f.eks. eller folk, der er livstidsdømte, eller hvis der er tale om en person, der er idømt en lang fængselsstraf, men altså ikke livstid.
Det skal ikke kun være noget, som direktoratet afgør, og som vi læser lovforslaget, vil det være de nye områder, der så træffer beslutningen.
Det er vi ikke sikre på at vi synes er hensigtsmæssigt. Vi er faktisk i Venstre lidt utilfredse med den praksis, der er for prøveløsladelser.
Vi synes, at man på en række områder skulle stramme op på praksis for prøveløsladelser, og vi frygter, at vi, hvis det nu lægges ud til de nye områder, faktisk vil få en praksis, hvor man får prøveløsladt nogle, der ikke skulle have været prøveløsladt.
For dem, der skal træffe beslutning om prøveløsladelse, udgang og en lang række andre ting, er nemlig også dem, der sidder med ansvaret for, at der er pladser nok i fængslerne.
Derfor kunne der ved prøveløsladelser komme en konflikt mellem hensynet til, at fængslet har ledige pladser, og hensynet til ofrene.
Vi synes, at man sætter de her nye områder i en svær situation, hvor man risikerer, at hensynet til, at der skal være nogle ledige pladser i fængslerne, bliver større end hensynet til ofrene, så der derfor prøveløslades, og så glemmer man hensynet til ofrene.
Den frygt kunne man godt have, og når jeg læser lovforslaget, bliver jeg ikke mindre bekymret.
Det er også noget, vi vil dykke ned i i udvalgsbehandlingen og se på, hvordan det helt præcist vil blive administreret.
Så strammer man op på klageadgangen, altså muligheden for rekurs.
Og jeg må sige, at den del af lovforslaget bakker vi fuldt og helt op om.
Men vi har altså et problem med de incitamentsstrukturer, som man nu skaber med det her lovforslag, og så ønsker vi, at ministeren skal være inde over i nogle af de vigtige sager, sådan som det er i dag.
Det har vi fuld tillid til, også selv om det er en socialdemokratisk justitsminister.
Vi ønsker politiske øjne på nogle af de her alvorlige sager om prøveløsladelse.
Sidst, men ikke mindst, undrer vi os i Venstre noget over, at man ikke med lovforslaget her løser den problemstilling, der er med folk, der afsoner, og som samarbejder med politiet.
Der har vi jo i dag den situation – det er noget, Retsudvalget bredt har været interesseret i – at nogle af dem, der samarbejder med politiet for at få dømt rockere og bandemedlemmer, men som jo altså også selv er dømt, reelt bliver straffet for det.
Efter Venstres opfattelse skal de ikke belønnes, men de skal heller ikke straffes for at samarbejde med politiet, og det bliver de reelt i dag, fordi de kommer til at afsone i arresthuse.
Der må jeg sige at jeg synes, det er ærgerligt, at man ikke får løst den problemstilling, så det er også noget, vi vil rejse i udvalgsbehandlingen.
Forhåbentlig ender det med, at vi kan støtte forslaget, men det kan vi altså ikke på nuværende tidspunkt.