Per Clausen (EL), 2010-04-13:
Det bemærkelsesværdige ved diskussionen af det her beslutningsforslag og også de lovforslag, som vi for ikke så lang tid siden brugte en del timer på at behandle en mandag, er jo, at alle partier – nogle nok mere helhjertet andre – har den opfattelse, at den største del af fremtidens vækst inden for transportsektoren skal ske inden for den kollektive trafik.
Nogle går måske endda så langt, som Enhedslisten gør, nemlig til at sige, at det nok bliver sådan, at vi gerne skulle have en mindre biltrafik i omfang, end vi har i dag, i hvert fald i de dele af landet, som i dag er mest belastet af biltrafik, og hvor mennesker bor tættest.
Et eller andet sted er det jo absurd, at når man først beslutter sig til, at man vil sikre, at væksten fremover kommer til at ligge i den kollektive trafik, så går man i gang med at investere i motorveje i de områder, hvor den kollektive trafik har de bedste muligheder for at løse transportproblemerne.
For det er jo realiteten.
Indimellem, når vi diskuterer bilens rolle i fremtiden, er der nogle, der forsøger at fortælle mig, som jo selv bor om ikke i den yderste del af Jylland, så da i hvert fald i Jylland – også derude, hvor bilen betragtes næsten som en menneskeret – at det jo er nødvendigt, at bilen kommer til at spille en nødvendig rolle i transporten fremover, særlig i de områder, hvor der ikke bor så mange danskere.
Det er jeg sådan set enig i, og hvis vores transportpolitik tog afsæt i det, sådan at vi indførte kørselsafgifter i de dele af landet, hvor der allerede nu findes en relativt rimelig kollektiv transport, og brugte nogle af de midler til at finansiere forbedringer i den kollektive trafik, samtidig med at vi tog afsæt i, at sådanne afgifter også ville reducere bilmængden på vejene, så der derfor faktisk blev et klart mindre behov for udbygning af motorveje, så ville man jo kunne gennemføre en politik, som svarer til det, man hævder er det, man arbejder for.
Det har man så valgt ikke at gøre,
Men jeg synes faktisk, at når man lytter til, hvad Socialdemokraterne og SF og Det Radikale Venstre siger, så lyder det jo i hvert fald, som om man måske selv er en lille smule skuffet over, at vi formentlig kan vente med at få timedrift mellem Odense og Århus til, skal vi sige 2030, hvis vi er heldige, og måske endda senere.
For hvis det tager så lang tid at få den del af transporten til at fungere, samtidig med at vi også skal have løst den kollektive transports udfordringer i Trekantområdet, som jo i dag burde behandles som et byområde transportmæssigt – og derfor har SF selvfølgelig ret i, at det også er en del af løsningen – samtidig med at vi altså ikke får løst de transportproblemer, der er i den kortere pendling, ved at der er nogle stationer, hvor folk har mulighed at stå på tog til Århus, og hvor de ellers skal hen, ja, så ender man jo med i løbet af ganske kort tid at stå over for nye uoprettelige udfordringer på motorvejene, hvor der ikke er plads til bilerne og man derfor bliver nødt til at gennemføre nye udvidelser.
Og det er vel også det, man vil se i Østjylland, og så kan vi få en ny diskussion af, hvordan vi skal bruge nogle få milliarder kroner – det vil de politikere sige, der ellers normalt er meget sparsommelige – med henblik på at løse nye udfordringer.
Efter Enhedslistens opfattelse ville det være betydelig mere fornuftigt, hvis vi valgte at investere pengene i det, som er den langsigtede løsning her og nu, og lod være med at lappe på nogle projekter, som efter vores opfattelse ikke har fremtiden i sig.
Det giver jo også større mulighed for at fremføre sine synspunkter og argumenter i den offentlige debat, end hvis man er tvunget til at gøre det bag lukkede døre, men jeg håber da og tror på, at der i fremtiden vil være muligheder for også at indgå aftaler med de partier, der virkelig ønsker at løfte den kollektive trafik, om at skabe forbedringer på det område.