runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Gjerskov (S), 2013-05-17:
Jeg vil sige, at når det med den flerårsaftale, der blev lavet i 2006, er sådan, at dyreværnslovgivningen er et af de otte prioriterede indsatsområder for politiet, så kan man i hvert fald ikke sige, at det ikke er blevet prioriteret.
Det vil jo så sige, at der faktisk også er specialuddannede politimedarbejdere derude, som ved særlig meget om dyrevelfærd.
Jeg har da i hvert fald mødt flere af dem, engagerede folk, som også ved vældig meget om dyreværnssager, fordi de jo netop har dem derude rundtomkring i landet.
Jeg synes ikke, man kan sige, at det her ikke er blevet prioriteret.
Jeg synes ikke, at et dyreværnspoliti er løsningen.
Løsningen er, at vi hele tiden arbejder med at forebygge, at det sker, og at vi prøver at se, om vi kan få muligheden for at give administrative bøder, så – hvad skal man sige? – hammeren falder noget hurtigere.
Det tror jeg er noget af det, der kan bidrage til, at vi får en bedre dyrevelfærd i Danmark.
Steen Gade (SF), 2013-05-17:
Det problem, som Dansk Folkepartis forslag adresserer, er jo reelt.
Man skal sikre, at der er tilstrækkelig viden og tilstrækkelig alvor i forhold til at sørge for, at dyreværn får en prioritet, som er i overensstemmelse med de synspunkter, der eksisterer.
Så problemstillingen er jo reel.
Det, der er diskussionen, er jo så, om det vil hjælpe at lave et særligt dyreværnspoliti.
Det tror vi ikke på.
Og hvad kom der så ud af det?
Der kom det ud af det, at vi ikke fik et miljøpoliti, men vi fik faktisk lært politiet at få den viden og tage de forbrydelser og overtrædelser af lovgivningen, som er på miljøområdet, alvorligt.
Og det er faktisk det, jeg synes der er sket i de senere år, nemlig at man har sørget for at skaffe viden, og at politiet har et uddannelsesniveau, som gør, at de her ting bliver adresseret, som de skal. Kunne der så være brug for forbedring? kan man jo spørge til sidst.
Og det kan vi jo kigge på under behandlingen her, ligesom vi kan stille nogle spørgsmål om, om der er brug for forbedring.
Men det bliver jo altså ikke noget fra vores side, som fører til, at man skal lave et særligt politi.
Hvis det viser sig, at der er brug for nogle forbedringer – altså at man måske skal kigge lidt mere på, om vi har en ensartet praksis rundtomkring i landet – jamen så må vi jo i stedet finde nogle måder, som vi kan adressere det på, inden for det eksisterende system, som er bygget op.
Lotte Rod (RV), 2013-05-17:
Dansk Folkeparti er optaget af, at politiet er rustet til at tage sig godt af dyrevelfærdssager.
Det er jeg også, men jeg mener ikke, at Dansk Folkeparti her kommer med den rigtige løsning.
Og vi kan se, at de jævnligt benytter sig af denne mulighed.
Fødevareministeriet fortæller, at der lokalt er jævnlig kontakt, også uformelt, mellem Fødevarestyrelsen og politiet, og at samarbejdet om håndtering af konkrete dyrevelfærdssager fungerer godt.
I Det Radikale Venstre har vi ikke noget ønske om, at politiet skal deles op, og vi kan derfor ikke støtte forslaget.
Erling Bonnesen (V), 2013-05-17:
Tak for det.
Dyrevelfærden skal være i orden, og dyrene skal have det godt, det kan der ikke herske nogen som helst tvivl om.
Forslagsstillerne mener, at det er nødvendigt at oprette et særskilt dyreværnspoliti, bl.a. på grund af et stigende antal anmeldelser og sigtelser efter lov om dyr og jagt.
Kigger vi lidt på det, er der en stigning i antallet af anmeldelser og sigtelser efter lov om dyr og jagt.
Det skyldes, at VK-regeringen indførte en succesfuld risikobaseret velfærdskontrol, der fokuserer kontrollen der, hvor risikoen for overtrædelser er størst.
Da VK-regeringen i 2004 indførte risikobaseret stikprøvekontrol, steg antallet af anmeldelser og sigtelser de efterfølgende år, og da vi i VK-regeringen sammen med partierne bag beslutningsforslaget i forbindelse med veterinærforliget i 2008 videreudviklede risikoudpegningen, steg antallet af anmeldelser og sigtelser igen.
Vi fanger simpelt hen flere overtrædere, fordi vi går mere målrettet efter dem, og det virker tilsyneladende, for fra 2011 til 2012 faldt antallet af både anmeldelser og sigtelser for første gang i 5 år.
Der er i dag i alle politikredsene oprettet enheder med specialuddannet personale til håndhævelse af reglerne i dyreværnslovgivningen.
Siden politireformen i 2008 har politikredsene haft særlige dyreværnsenheder, som dels kan varetage efterforskningen af sagerne og dels kan forestå den anklagemæssige del af behandlingen af dyreværnssagerne.
Disse dyreværnsenheder har desuden et godt samarbejde med Dyrenes Beskyttelse, også i forbindelse med deres uddannelse.
Venstre mener derfor ikke, at der er grundlag for at oprette et særskilt dyreværnspoliti, og Venstre kan derfor ikke støtte forslaget.
Jeg skulle også hilse fra fru Lene Espersen og sige, at Det Konservative Folkeparti heller ikke kan støtte dette forslag.
Dennis Flydtkjær (DF), 2013-05-17:
Tak for indlægget.
Det er sådan, at når man ser på sagsbehandlingstiden i dyreværnssager, kan man se, at den i andet halvår 2010 var på 578 dage, hvilket selvfølgelig er utrolig lang tid.
Men i første halvår 2011 var den så steget til 621 dage.
Jeg vil høre Venstres ordfører, om han ikke tror, at man – hvis man fik et effektivt dyreværnspoliti, som havde de nødvendige kompetencer, og hvor det altid var de samme mennesker, der rykkede ud – kunne nedbringe den her sagsbehandlingstid.
For som jeg sagde i mit spørgsmål til ministeren: Er det nu en sag om vanrøgt af heste, og sagsbehandlingstiden er på 621 dage, så tror jeg ikke, der er mange, der tror, at de heste stadig lever.
Er Venstre ikke enig i, at det her da i hvert fald kunne være med til at nedbringe sagsbehandlingstiden?
Erling Bonnesen (V), 2013-05-17:
Som jeg lige har markeret i min ordførertale, var der også i VK-regeringens tid netop sammen med Dansk Folkeparti tale om at have fokus på de her ting.
Så der har jo, kan man sige, været gjort noget ved det, og der er også sket en udvikling i det.
Det er da meget muligt, at der så også skal kigges på noget med selve sagsbehandlingstiden og forløbet.
Men der er ingen som helst tvivl om, at man skal holde fokus på, at de, der ikke passer dyrene ordentligt, skal vi have fat i kraven på.
For dyrevelfærden skal være i orden.
Men vi mener, at man samlet gør det bedst ved at sige, at man har ét politi i Danmark, og de skal tage sig af sagerne.
Jeg ved, at antallet af sager jo kan svinge op og ned, og så kan det være lidt uhensigtsmæssigt at have, man kan sige fastlåste grænser.
Orla Hav (S), 2013-05-17:
Lad det være slået fast med syvtommersøm: Dyr skal behandles ordentligt.
Dyr har krav på beskyttelse fra de mennesker, der påtager sig et ansvar for dyr, og for den sags skyld også fra vi borgere i øvrigt.
Dyr har krav på beskyttelse gennem de regler, som samfundet stiller op for hold af dyr.
De normer forsøger vi som socialdemokrater at følge.
Forslagsstillerne til beslutningsforslag nr. B 122 mener, at dette stykke arbejde sikres ved at oprette et særligt dyreværnspoliti.
I dag er opgaven jo som bekendt placeret hos politiet.
Og der synes vi sådan set at opgaven er velplaceret.
Det er politiet, der er indgangsdøren, hvis og når mennesker oplever, at regler og love tilsidesættes.
Det er politiet, der har sagkundskab og mulighed for at trække på anden tilknyttet sagkundskab i form af betjente, jurister – og veterinærer for den sags skyld – der sikrer, at kendskabet til samfundets regler er til stede i politiets daglige arbejde over for borgerne og i forbindelse med de henvendelser, borgerne fremkommer med.
Det er politiet, der har kompetencer og rutine i at efterforske tilsidesættelsen af love og regler.
Det er politiet, der med lovlig hjemmel kan gå ind på anden mands ejendom, og det er politiet, der har velkendte, anerkendte og entydige symboler i form af uniformer, køretøjer og mærker.
Hvis vi fulgte forslagsstillerne, ville der være en risiko for en udvanding af den entydighed, politiet har i vores samfund, når det gælder sikringen af overholdelsen af love og regler – også for dyr.
Jeg har kigget lidt i forslagsstillernes egne tal, som er medsendt som bilag til beslutningsforslaget.
Der vil jeg bare tage udgangspunkt i de tal, der er sendt med.
Det er sådan, at i 2007 var der 6.231 anmeldelser.
Det resulterede i 1.298 sigtelser.
I 2012 var der 7.138 anmeldelser.
Det resulterede i 3.059 sigtelser.
Det vil sige, at der er en fremgang i anmeldelserne på 14 pct., mens der er en vækst i sigtelserne på 135 pct.
Det er jo ikke udtryk for, at politiet ikke har taget den her opgave alvorligt.
Det er forslagsstillernes egne tal, jeg har tilladt mig at regne en lille smule på.
Jeg synes, at det er et udtryk for, at politiet, som ministeren var inde på, godt kender sin opgave på det her felt.
Der er enkelttilfælde, det anerkender vi, hvor man godt kunne ønske sig, at prioriteringen var mere entydig.
Men vi anerkender det stykke arbejde, som politiet foretager.
Og vi anerkender, at det er hensigtsmæssigt med én indgang.
Derfor kan vi ikke støtte det beslutningsforslag, som forslagsstillerne har fremsat.
Jeg skal såmænd bare henvise til den redegørelse, som ministeren gav, om den prioritering, som dyrevelfærdsområdet har inden for politiet.
Det er et af de otte punkter, der er prioriteret fra politiets side.
Dertil kommer så, at det jo faktisk indgår i uddannelsen, og at det indgår på forskellig anden vis i den måde, politiets beredskab er skruet sammen på.
Så hvis vi skulle have skiftet standpunkt – det tror jeg ikke vi har – så kan det godt være udtryk for, at vi i dag har en større indsigt i, hvordan det foregår i maskinrummet.
Dennis Flydtkjær (DF), 2013-05-17:
Jamen sidst vi behandlede forslaget, var det faktisk også en del af det.
Altså, vedrørende de forudsætninger, man nævner nu, om, at det skulle være en del af politiuddannelsen, vil jeg sige, at det var det faktisk også dengang – jeg mener, at man satte det ind i forbindelse med politiforliget i 2007.
Det er jo det, der undrer mig nu.
Synes man ikke længere, at det på samme måde er nødvendigt, at vi får et dyreværnspoliti, hvor betjentene er efteruddannet; at det er vigtigt, at man får ageret hurtigt, og at der er folk, der brænder for området?
Det er jo netop det, der er tanken bag et dyreværnspoliti, hvor man så også kan inddrage dyrlæger og andre, som kan være med til at rykke ud, så man får nogle folk, der virkelig er fagligt kompetente til at kunne løse de her sager.
Det tror jeg mangler nogle gange i de sager, der rykkes ud til.
Der undrer det mig bare, at man sagde det så smukt i en ordførertale i 2008, mens man nu ikke kan støtte det.
Orla Hav (S), 2013-05-17:
Jamen det er jo et udtryk for, at vi erkender, at politiet har opgaven.
Politiet prioriterer den, og politiet er faktisk også klædt på til det i form af den uddannelse, man har givet sine medarbejdere.
Til det der med, at man brænder for sine opgaver, vil jeg sige: Det lyder næsten, som om vi er ovre i amerikanske tv-serier med sirener og bål og brand.
Vi har sådan set en hensigt om, at det her område skal prioriteres på linje med masser af andre tilsidesættelser af love i vores samfund.
Og så skal det gøres på et systematisk, ordentligt og sagligt grundlag, og ikke med så mange, skal vi sige blå blink.
Dennis Flydtkjær (DF), 2013-05-17:
Det undrer mig egentlig, at Socialdemokratiet har lagt den linje.
Jeg vil egentlig gerne læse et stykke op af den ordførertale, som Socialdemokratiets ordfører holdt, sidst vi havde det her forslag på dagsordenen i Folketinget, for vi har faktisk haft forhandlinger om det før.
Jeg prøver at læse op fra den tidligere socialdemokratiske ordførers tale: »Vi vil arbejde for et lokalt dyreværnspoliti, hvor betjente med erfaring og lyst til dyreværnsområdet efteruddannes.
Vi ved, at det er rigtig vigtigt, at politiet reagerer hurtigt, når dyr bliver mishandlet eller udsat for vanrøgt.
Det er også vigtigt at sikre beviserne, så gerningsmanden bagefter kan blive dømt for sin forbrydelse.«
Det, man sagde i 2008, var sådan set utrolig rigtigt sagt.
Man var fuldstændig enige i det, vi fremsætter her i beslutningsforslaget, så det undrer mig, at Socialdemokratiet har skiftet holdning.
Hvorfor er det ikke en god idé mere?
Det er jo rigtigt, som man sagde dengang, at det er vigtigt, at der er nogle efteruddannede politibetjente, at de reagerer hurtigt, og at man får indsamlet beviserne af nogle gode, kompetente medarbejdere, som kender området.
Hvorfor mener man ikke det mere, når man mente det i 2008?
Mette Gjerskov (S), 2013-05-17:
Hvis det er nødvendigt, er jeg parat til at benytte mig af forsigtighedsprincippet, men jeg må også sige, at det i den her sag altså ikke handler om, hvorvidt man er bange for EU.
Der tror jeg, Danmark har vist før, at man godt kan udvise handlekraft, og det vil vi jo selvfølgelig kunne igen.
Men det skal jo helst være en sag, der holder, og det er det, jeg sådan set gerne vil sørge for – altså at have alle informationer på plads, så det er en sag, der holder.
René Christensen (DF), 2013-05-17:
Det er jo interessant at høre ministeren, som siger, at man ikke er helt sikker på, at man kan indføre et forbud.
I 2009, da ministeren var medforslagsstiller på B 42,
var ministeren helt afklaret, med hensyn til at man kunne lave et forbud.
Nu er der gået 4 år, og nu er man så blevet usikker på, om man nu er klar til det, man var klar til i 2009.
I det beslutningsforslag, der var i en tidligere samling, var det jo Dansk Folkeparti, der stillede nogle ændringsforslag, der gjorde, at vi i dag står med det her gode forbud i Danmark for de 0-3-årige, og det lykkedes jo også for regeringen at få det kørt igennem i EU, så man også fik et forbud i EU.
Så jeg vil egentlig spørge ministeren: Hvor meget vil ministeren nu lægge kræfter i, at vi arbejder videre med at finde ud af, hvordan vi kan få udfaset det her produkt?
Det tror jeg faktisk der er rigtig mange der er enige at vi altså skal have udfaset på en fornuftig og hurtig måde.
Det var sådan, sidste gang vi blev enige om at få lavet det her forbud, at det jo var DTU, der faktisk gik imod EFSA.
Der var man altså mere klar til at være kritisk i Danmark, end man var i EU.
Jeg kunne også forstå på ministerens tale, at det, man er mest bange for, egentlig er, hvis der nu kommer noget fra EU – altså hvis vi nu gør noget, så EU bliver sure på os.
Men hvis DTU kan sige til at os, at her skal vi altså bruge forsigtighedsprincippet, skal vi så det?
Det var det, vi gjorde sidst i forhold til de 0-3-årige, og det er også det, hr. Per Clausen spørger til i forbindelse med de gravide – altså skal vi bruge forsigtighedsprincippet?
Det er jo sådan med de fede produkter, at de har en større tendens til at trække bisfenol A ud af det her kontaktmateriale, der er.
Så jeg vil bare spørge ministeren: Har ministeren så meget mod, at hun er klar til, hvis vi nu får sat det her arbejde i gang i Danmark og det viser sig, at DTU kommer frem til nogle anbefalinger, som går ud over, hvad EFSA siger, at træffe de beslutninger, der skal til, også ud fra et forsigtighedsprincip?
Stine Brix (EL), 2013-05-17:
Tak til Socialdemokratiets ordfører for også at tage positivt imod det.
Altså, det er jo rigtigt, at der er nedsat en arbejdsgruppe i et samarbejde mellem Sundhedsministeriet og Justitsministeriet, og det nævner vi også, som ordføreren siger, i bemærkningerne til vores beslutningsforslag.
Men det er jo beskrevet meget præcist i kommissoriet for den arbejdsgruppe, at den ikke skal kigge på behandlingsdelen, men skal kigge på den juridiske del omkring kønsskifte, navnelovgivning og paslovgivning.
Der er det ikke tilfredsstillende for os bare at slette ordet kønsidentitetsforstyrrelser.
Transpersonerne optræder i et kapitel med psykiske sygdomme, og det opfattes – ikke bare af transpersonerne selv, men også af Amnesty International – som voldsom diskrimination.
Der er jeg lidt ked af, at man bare fejer det af banen, med henvisning til at der er en arbejdsgruppe, som sådan set kigger på noget helt andet end det spørgsmål.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2013-05-17:
Jamen det er jeg ikke helt enig i, og jeg må også indrømme, at der er forskellige tilstande, som man bliver nødt til at klassificere ved hjælp af vores WHO-klassifikationssystem, som bruges af helt almindelige årsager, for at man kan sige, at nu har vi en person inde i sundhedssystemet, og for at man kan følge op med forskning, og for at man kan følge op behandlingsmæssigt – vi er nødt til at klassificere vedkommende på en eller anden måde.
Og jeg er enig i, at det klassifikationssystem jo selvfølgelig hele tiden også skal afspejle, hvordan man opfatter sig selv.
Jeg tror, mange vil blive overraskede over, hvis graviditet f.eks. var klassificeret i en diagnosegruppe for psykisk sygdom.
På den måde kan jeg godt støtte ordføreren i, at man skal kigge på det.
Men vi bliver også nødt til at sige, at man sådan set allerede har bedt Sundhedsstyrelsen – nu siger jeg man; det er jo sundhedsministeren – om lige præcis at kigge på det her, og vi arbejder også for, at det skal ændres i europæisk regi.
Men vi vil gerne være med til at skubbe på udviklingen, ligesom Danmark også gjorde i sin tid med homoseksualitet, da det skulle fjernes fra den psykiatriske liste.
Stine Brix (EL), 2013-05-17:
Det er jo lige præcis det, der er pointen med beslutningsforslaget: Det handler om at skubbe på den udvikling.
Og så vil jeg betrygge ordføreren med, at man går sådan set ikke fuldstændig enegang, for der er allerede et par lande, som har taget det her skridt, bl.a. Argentina og Frankrig.
Så man kunne jo slutte sig til dem og på den måde være med til at lægge et pres på WHO, hvor det ikke er givet, at det bliver sådan i det kommende diagnosesystem, at den her kategori bliver taget af sygdomslisten.
Så der er jo et behov for at skabe et internationalt pres, og der undrer det mig, at ordføreren på den ene side siger, at det er nødvendigt, og det gør man allerede, og på den anden side siger, at det vil man alligevel ikke stemme for at vi skal gøre.
Hvis man allerede gør det, er det vel ikke så svært at trykke på den grønne knap.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2013-05-17:
Jamen jeg tror bare, at det kræver, at man sætter sig ned og kigger på, hvad der så helt konkret er af forslag til, hvordan man kan gøre tingene anderledes, og det vil vi meget gerne gøre i udvalgsarbejdet.
Så vil jeg sige, at jeg tror ikke, jeg brugte ordet enegang, men det, jeg i hvert fald mente, var, at man skulle gå foran.
Jeg er helt enig i, at der er andre lande, der allerede har taget nogle initiativer, og lad os kigge på dem i udvalgsarbejdet og se, hvordan vi kan lande det her forslag.
Vi er meget interesseret i at få diskuteret det i udvalget.
Stine Brix (EL), 2013-05-17:
Jeg vil gerne stille et spørgsmål til De Radikales ordfører, for De Radikale lægger meget vægt på det her med, at der skal være en udredning.
Sådan forstår jeg ordføreren.
Jeg vil gerne spørge, om De Radikale mener, at det er den enkelte person selv, som kan afgøre, hvad vedkommendes kønsidentitet er, eller om det skal være eksperter, der skal afgøre det på vegne af den enkelte.
Camilla Hersom (RV), 2013-05-17:
I udgangspunktet mener jeg, at det selvfølgelig må være den enkelte selv, der afgør det, men jeg mener også, at der kan være tilfældet, hvor folk af andre årsager måske er psykisk syge og opfatter, at de er noget andet end det, de egentlig er, og hvor den operation, som en egentlig kønsskifteoperation er, vil være så omfattende, at man må sige, at det er rimeligt, at der foregår en række samtaler eller andet.
Jeg synes, at det, vi har behov for her, er, at den enkelte person bliver mødt der, hvor den enkelte person er; at det er en faglig vurdering, om der er behov for en psykisk udredning, eller om der ikke er, eller om der kun er tale om en fysisk udredning, hvis det er det, der er behov for.
Men en eller anden udredning skal der være. Jeg synes, at udgangspunktet selvfølgelig må være, at man må respektere, hvad personen selv siger.
Men jeg tror også, at det er kendt for alle, at der også findes mennesker i vores samfund, som kan være psykisk syge og tro, at de er alt muligt, ikke bare et andet køn, men et træ eller et dyr, eller hvad ved jeg.
Det er jo ikke sådan, at man kan spadsere ind i sundhedsvæsenet og bede om en operation til hvad som helst på ens eget grundlag.
Det gælder jo heller ikke alt mulig andet.
Man kan jo ikke sige, at jeg har ondt i hjertet, og jeg vil gerne have en hjerteoperation.
Sådan foregår det jo ikke.
Og det synes jeg er rimeligt nok.
Stine Brix (EL), 2013-05-17:
Som jeg har sagt flere gange, er jeg enig i, at der kan være tilfælde, hvor man kan vurdere, at en person er psykotisk, og at man så selvfølgelig må afvise behandling.
Og i den udredning, der foregår i dag, er den psykiatriske udredning en lille del.
En stor del af den er en årelang udredning om, om du nu er det køn, du giver udtryk for at være.
Hvordan klæder du dig, hvilket undertøj har nu på, hvordan tisser du, hvilket køn er du tiltrukket af osv. osv.?
Jeg vil gerne opfordre De Radikales ordfører til at læse det høringssvar, som vi har modtaget fra LGBT Danmark, hvor de meget klart skriver, at det er deres opfattelse, at der ikke findes nogen evidens for den type udredning, man foretager i dag.
Det er derfor, jeg spørger til, hvorvidt det er den enkelte selv, der kan vurdere, hvilken kønsidentitet man har, eller om det skal være nogle eksperter, der vurderer det.
For det er klart, at der er nogle særtilfælde, hvor vi snakker om psykoser.
Det er én sag.
Det er klart, at dem skal man kunne sortere fra.
Men er det i alle de andre tilfælde så eksperter, der skal afgøre, om man nu har den kønsidentitet, man giver udtryk for man har?
Jane Heitmann (V), 2013-05-17:
Som jeg sagde i min ordførertale, ser jeg frem til udvalgsbehandlingen, og jeg kan jo her høre, at der i hvert fald er håb om, at vi bredt i Folketingssalen kan nå hinanden, også med Enhedslisten som en aktiv del.
Stine Brix (EL), 2013-05-17:
Først vil jeg gerne sige tak til ministeren for den trods alt positive modtagelse af forslaget.
Der er en enkelt bemærkning, som jeg i hvert fald gerne vil, om ikke andet, rette en misforståelse i forhold til, hvis det er en misforståelse.
For vi er for så vidt enige om, at hvis der er en konkret individuel vurdering, som gør det nødvendigt at foretage en psykiatrisk vurdering, så skal man naturligvis gøre det.
Det er derfor, vi skriver, at man ikke automatisk skal gøre det.
For det er jo tilfældet i dag, at alle, der henvender sig med et ønske om behandling, skal igennem en psykiatrisk vurdering.
Og vi mener sådan set, det bør bero på en konkret faglig vurdering ligesom for alle mulige andre, der møder vores sundhedsvæsen.
Hvis man mener, det er relevant, kan man gennemføre en psykiatrisk vurdering.
Så til et spørgsmål.
Ministeren siger flere gange, at det danske sundhedsvæsen bygger diagnosekoderne på ICD-10-systemet, og så siger ministeren, at det underminerer systemet, hvis man ikke følger det.
Vil det så sige, at regeringen mener, at hvis man laver den enkle manøvre, det er, at flytte lige præcis den her kategori til et andet kapitel end kapitlet over psykiske sygdomme, så vil det være at underminere klassifikationssystemet?
Astrid Krag (S), 2013-05-17:
Med hensyn til det første vil jeg sige, at for mig handler det her rigtig meget om patientsikkerhed, og det handler om, at vi selvfølgelig i vores sundhedsvæsen skal have en sikkerhed for, at vi ikke laver et omfattende og i mange tilfælde uigenkaldeligt indgreb på en person, hvor det faktisk ikke er kønsidentiteten, der vedvarende er i uoverensstemmelse med det fysiske og biologiske køn.
Det synes jeg vi har et ansvar for.
Det er jo ikke en politisk beslutning, at det derfor er relevant at lave både en somatisk og en psykiatrisk udredning.
Det er jo ikke en politisk beslutning; det er en faglig beslutning, at det er det, der skal til, hvis vi også skal tage det ansvar på os, det er, at sikre alle patienter – også dem, der måtte rette henvendelse til sundhedsvæsenet, hvor det viser sig, at der ikke er tale om den problemstilling, men om en psykisk lidelse.
Så på den måde synes jeg altså, det her handler om patientsikkerhed, og jeg synes egentlig ikke, at vi som politikere på den måde skal gå ind at overrule de faglige vurderinger.
Med hensyn til det andet vil jeg sige, at det, som Enhedslistens forslag går ud på, er at fjerne kategorien transseksuelle fra sundhedsvæsenets klassifikationssystem.