Pernille Frahm (SF), 2010-01-22:
Jeg synes, det virker, som om det her lovforslag er et af de forslag, hvor vi ikke kommer til at splitte os op i højre og venstre eller for og imod regeringen, men hvor der er en mulighed for at lave et rigtig godt bredt forlig, hvis der er vilje til det.
Og det synes jeg at jeg hører.
Jeg vil godt tilslutte mig det, som hr. Flemming Møller Mortensen sagde, nemlig at det her er noget, vi skal bruge ordentlig tid på og måske også inddrage nogle uden for huset til at komme og deltage i udformningen af de enkelte områder af det her meget komplekse lovforslag, vi nu er i gang med.
Jeg kunne godt forestille mig, at vi holdt en minihøring eller noget andet for de ordførere og andre interesserede, der skal arbejde videre med lovforslaget her.
Derfor har jeg det ligesom fru Britta Schall Holberg, nemlig at det ikke kan være meningen med det her lovforslag og med den her gennemgang, at vi går efter at få affredet bygninger.
I forhold til nabolandene rundtomkring er vi en smule nærige med det.
Vi skal måske i virkeligheden overveje, om det er den rigtige vinkling.
Når jeg siger vi, er det selvfølgelig ikke os folketingspolitikere, men det bør overvejes, om det kun skal være det store, det skønne, det smukke, eller man måske også i de her fredningssager skal huske, at det mindre, det måske ikke umiddelbart smukke måske også er bevaringsværdigt, altså landhuse.
Bindingsværkshuse ved jeg har det rigtig dårligt – der vælter et om året – enten på grund af storm, brand eller noget andet, og vi har ikke rigtig ressourcer til at sørge for, at vi bevarer en helt unik dansk bygningsstil, nemlig bindingsværkshusene.
Det gør, at jeg også må tilslutte mig nogle af de ordførere, der tidligere har sagt, at vi altså mangler nogle ressourcer i sagsbehandlingen i forhold til at sikre overblikket og gennemgangen og også at lave vedligeholdelsesplaner for de fredede bygninger.
Der er et fra Svendborg – det næstældste hus i Svendborg.
Jeg har lige hørt om et bevaret pakhus i Nakskov.
Næste gang, det stormer, ligger det hus ned, og det er en fredet bygning.
Omvendt er der andre steder, hvor man har fredede bygninger og passer godt på dem, men hvor det betyder ekstremt meget for økonomien.
Århus Gymnasium f.eks. har problemer, for hver eneste gang, man skal lave en ombygning eller noget vedligeholdelse, koster det ekstra, fordi bygningerne er fredet.
Det kan jo ikke være rimeligt, at det et privat eller offentligt sted skal være så svært at kunne få det til at løbe rundt, at vi måske risikerer, at fredninger ikke bliver passet.
Det skal vi altså også kigge på.
Så er jeg også enig med dem, der har sagt, at vi skal have noget fleksibilitet tænkt ind i fredningsbestemmelserne: Om det skal være sådan fredet i klasse A og klasse B, som det har været før 1988, eller om vi skal finde en anden måde at lave fleksibiliteten på, synes jeg er blandt de ting vi skal diskutere.
Jeg vil også gerne understrege, at det er vigtigt, når man har en fredet bygning, at man også tænker på omgivelserne.
Det er ikke længe siden, vi havde en historie om Holmens Kirke, hvor man ville sætte et stort skur op, fordi man skulle have et sted at stille sine redskaber.
Alle kunne se, at det ville skæmme området, men der var faktisk ikke noget, der forhindrede, at det blev gjort.
Der var i hvert fald ikke noget i loven, der gjorde det.
Men omgivelserne skal også tænkes ind, også når man bygger nyt udenom, ikke sådan at vi nødvendigvis skal gøre det umuligt at bygge nyt og skabe nyt, men at man indtænker i planlægningen, hvordan nærmiljøet til en fredet bygning ser ud.
Så skal der selvfølgelig være tilgængelighed for, at myndigheder kan komme til at besigtige fredede bygninger.
Men jeg synes også godt, hvis man lægger ressourcer ind i at vedligeholde fredede bygninger, at vi kunne snakke om, om man ikke også kunne stille nogle flere krav til offentlighedens adgang til det, som jo er vores fælles kulturarv.
Vi har allerede nogle bestemmelser, men måske var det noget af det, vi kunne kigge på, altså om en sådan noget for noget-politik også kunne gå igennem her.
Så tror jeg faktisk, jeg har fået sagt det meste.
Så vi kommer altså ikke uden om ressourcerne.
Jeg ved godt, at jeg lige om lidt får at vide fra ministeren og fra regeringspartierne, at det er det evige omkvæd fra venstrefløjen, men det er nu altså også det evige omkvæd fra ganske mange i de høringssvar, vi har fået.
Vi har fået ganske, ganske mange til den her sag, hvilket gør, at jeg synes, vi skal give os god tid til behandlingen.