runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Joachim B. Olsen (LA), 2013-06-12:
Det gør jeg sådan set, fordi det, der var intentionen med dagpengereformen, var at øge beskæftigelsen, og det gør den sådan set.
Ud over det må man jo konstatere, at de forudsætninger, der blev lagt til grund for dagpengereformen, hvad angår både netto- og bruttoledigheden, holder.
Bruttoledigheden og nettoledigheden er i dag lavere end det, der var forudsætningerne for det, man puttede ind i dagpengereformen.
Så er det korrekt, at man har skønnet forkert, med hensyn til hvor mange der ville ryge ud, men det er jo sådan lidt arbitrært.
Der er det bare jeg spørger: Hvor lavt skulle tallet være, før man ikke ville gøre noget?
Var det 20.000, eller var det 15.000?
Det her lugter langt væk af, at man er bukket under for det pres, som der har været lagt fra Enhedslistens og mediernes side, man har simpelt hen ikke haft karakteren til at gennemføre de nødvendige reformer.
Eigil Andersen (SF), 2013-06-12:
Mange tak for det.
Liberal Alliances ordfører siger, at dagpengereformen virker som forudset.
Det, man forudså fra borgerlig side, bl.a. da man lavede dagpengeperioden på 2 år, var, som det er nævnt nogle gange i dag, at 2.000-4.000 arbejdsløse hvert år ville miste dagpengeretten.
Nu ved vi, at det tal er 30.000, og holder ordføreren så fast i, at dagpengereformen virker som forudset?
Joachim B. Olsen (LA), 2013-06-12:
Det, der flere gange er blevet sagt i salen, er jo notorisk forkert, altså at dem, der ryger ud af dagpengesystemet, ikke har nogen forsørgelse.
Det er sådan, at dem, der ikke kan forsørge sig selv, har ret til kontanthjælp.
Dem, som godt kan forsørge sig selv, har ikke ret til kontanthjælp.
Det er f.eks. sådan, at hvis min kone blev arbejdsløs og hun ikke var tilmeldt et dagpengesystem, ville hun få ret til kontanthjælp, selv om jeg udmærket godt kan forsørge hende.
Jeg mener, det bør være sådan, at familier, som godt kan forsørge sig selv, skal forsørge sig selv.
Det må kun være de familier, som ikke kan, som skal have hjælp fra det offentlige.
Det troede jeg egentlig også var sådan en socialdemokratisk grundtanke, men det kan jeg forstå at det ikke er, og jeg kan ikke se, hvordan det stemmer overens med de udtalelser, som flere socialdemokratiske ministre er kommet med, om et opgør med krævementaliteten.
Den tager man i hvert fald ikke et opgør med ved at give folk, der godt kan forsørge sig selv, penge.
Christian Juhl (EL), 2013-06-12:
Folk får bare mindre i ydelse, siger ordføreren.
Nej, det er forkert.
Halvdelen af de 30.000 kan sandsynligvis få kontanthjælp – det er fuldstændig rigtigt – og det er mindre end dagpenge.
Den anden halvdel får ingenting.
Det kalder man pænt og høfligt i systemet selvforsørgelse.
Det betyder, at de selv skal betale, og det vil sige, at de må sælge bilen eller huset eller lade sig skille, eller hvad ved jeg.
Det vil sige, at de ingen offentlige penge får, heller ikke nogen skatteyderbetalte penge.
Hvor kommer de job fra, som lige pludselig opstår ud af det blå?
Kan man skaffe de job fra dag til dag i en situation, hvor vi har en ophobning af arbejdsløse?
Jeg spørger, fordi man jo ikke fra den ene dag til den anden, selv om Liberal Alliance havde 60 pct. af stemmerne i Folketinget, kan skabe job til den ophobning af arbejdsløse, der helt unaturligt er i øjeblikket, og som er rigtig, rigtig mange.
Skal de ikke have en eller en form for overlevelsesydelse, når nu situationen er, som den er, selv om man troede på LA's teorier om, at det nok skulle komme ad åre?
Joachim B. Olsen (LA), 2013-06-12:
Der er jo ikke tale om, at man tager penge fra folk.
Der er tale om, at man giver folk lidt færre penge.
Det er jo som udgangspunkt ikke folks egne penge.
Det er jo nogle penge, som er opkrævet i skat hos nogle andre mennesker, og så giver man dem til folk, der står uden for arbejdsmarkedet.
I nogle tilfælde giver man så, når man laver reformer, som vi lige var ved at gøre med det forrige lovforslag om en kontanthjælpsreform, lidt færre penge.
Det ved vi har en effekt.
Vi ved, det har effekt på beskæftigelsen.
Vi ved, at det betyder noget for jobskabelsen, fordi høje ydelser presser mindstelønningerne op, og det gør, at der er nogle jobs, der slet ikke bliver skabt, fordi det ikke kan betale sig skabe dem, fordi den løn, man skal betale, ikke kan modsvares af, hvor produktivt det job er.
Der er altså ikke noget afkast af at skabe jobbet.
Vi ved også, at det betyder noget for, om folk vil påtage sig et stykke arbejde, altså, hvad alternativet er, hvis man ikke er beskæftigelse, hvad man får, hvis man ikke er beskæftigelse, i forhold til hvad man får, når man er i beskæftigelse.
Vi er det land, hvor det dårligst kan betale sig at tage et arbejde, og det har betydning for, hvor mange jobs der er i samfundet.
Christian Juhl (EL), 2013-06-12:
Tak til fru formand.
52 pct. af dem, der er tilknyttet uddannelsesordningen, er i uddannelse, lyder det.
Det er forkert, vil jeg sige til hr. Joachim B. Olsen.
Det er sikkert rigtigt, at 52 pct. af de ledige, der mister dagpengene og kan få uddannelsesydelse, vælger uddannelsesydelsen.
Resten vælger andre ting, f.eks. kontanthjælp eller seniorjob osv.
Jeg tror, det var en fortalelse, for man kan ikke være på uddannelsesordningen uden at deltage i uddannelse i en væsentlig del af den periode, man er tilknyttet og får forsørgelse.
Mit spørgsmål går på, at når arbejdsløse søger på livet løs, når arbejdsløse uddanner sig, og når det kan betale sig at arbejde, og når der er ti gange så mange ansøgere til et job, som der er mulighed for at tage ind, hvad gør man så?
Hvis de så står der og ikke kan finde et job, men gør alt, hvad de kan, gør endda mere, end de kan, og prøver endda indimellem at søge nogle job, der ikke engang findes, for at gøre opmærksom på sig selv, og man så tager pengene fra dem, kommer jobbene så af sig selv, eller er det, fordi de så kan finde en genvej, som de ikke kunne se, da de fik ydelsen, eller hvad er årsagen til, at ordføreren tror, at man kan skyde genvej ved at tage pengene fra folk?
Joachim B. Olsen (LA), 2013-06-12:
I dag behandler vi endnu et lovforslag, som er et udtryk for regeringens manglende stålfasthed i forhold til at holde fast i det reformspor, som er bydende nødvendigt for Danmark, hvis Danmark fortsat skal have del i den velstand, som vi i hvert fald mener man skal have del i.
Vi har en kæmpe udfordring med de offentlige finanser på lang sigt.
Der er sådan set underskud efter 2020, så langt øjet rækker.
Vi har en kæmpe udfordring med, at vi har 22 pct. af befolkningen i den arbejdsdygtige alder på overførselsindkomst.
Det er mere end noget andet land i OECD.
Dagpengereformen var et led i at få gjort noget ved det her problem.
Det er en reform, som man bør bemærke, synes jeg, stadig væk betyder, at vi har den længste dagpengeperiode af alle de lande, som vi normalt sammenligner os med.
Men man vælger altså her at slække på virkningerne af reformen ved at indføre den ene akutpakke efter den anden og bruge milliarder af kroner på at fastholde ledige uden for arbejdsmarkedet.
Det er penge, som kunne være brugt på at skabe reelle jobs og reel vækst.
Det bliver selvfølgelig pakket ind i formuleringer om, at man gør det for de lediges skyld, men det gør man ikke.
Som de økonomiske vismænd pegede på for et par uger siden, tyder alt på, at dagpengereformen rent faktisk virker, at afgangsraten fra ledighed til beskæftigelse for de ledige, som har været omfattet af den her reform, er højere både undervejs og til sidst i perioden, end den er for dem, der har været på dagpenge i 4 år.
Derfor er det på alle måder beklageligt, at man tager det her initiativ.
Det kan vi ikke bakke op om.
Det vil mindske velstandsudviklingen i Danmark.
Det vil fastholde folk, som allerede har været alt for lang tid på offentlig forsørgelse, på offentlig forsørgelse fortsat.
Det mener vi ikke er socialt ansvarligt.
Derudover kan vi også konstatere, at den uddannelsesordning, som det her forslag drejer sig om, er en meget begrænset succes.
Ugebrevet A4 lavede for nogle uger siden en undersøgelse, som viste, at det kun er 52 pct. af de ledige, som er tilknyttet uddannelsesordningen, som rent faktisk deltager i uddannelse.
Det tyder i meget høj grad på, at det her blot er en forlængelse af dagpengeperioden, altså en forlængelse, der medfører, at folk bliver fastholdt på offentlig forsørgelse i stedet for at komme ud i beskæftigelse.
Det synes vi er beklageligt ud fra et økonomisk synspunkt, men i endnu højere grad ud fra et menneskeligt synspunkt.
Det er uden tvivl en hård situation at være i, men svaret på den hårde situation er altså at forblive på arbejdsmarkedet og søge bredt, og det er muligt at finde jobs i Danmark.
En ledig i dag går i gennemsnit ledig i kortere tid, end man gjorde i 2004 og 2005.
Dengang var der ingen, der talte om, at det var svært at få et job, for der sammenlignede man med dengang, Socialdemokratiet sidst havde haft magten, og hvor arbejdsløsheden var dobbelt så høj.
Så det må stå lysende klart, at vi ikke kan støtte dette lovforslag.
Christian Juhl (EL), 2013-06-12:
Jeg takker for den store tillid til, at vi har meget magt.
Den er ikke helt så stor, som hr. Bøgsted eller jeg måske ville ønske.
Nej, jeg tror ikke, hr. Bøgsted ønsker, at vi får stor magt.
Men vi arbejder på sagen, vil jeg sige til hr. Bent Bøgsted, og jeg synes da, det går ret fint ifølge meningsmålingerne.
Nu er vi næsten oppe på niveau med Dansk Folkeparti og Socialdemokraterne, og hvis det bliver ved i den retning, ender det jo næsten med, at vi skal til at konkurrere med Venstre.
Nu har jeg jo læst historien om konen med æggene, så jeg synes ikke, jeg vil fantasere længere end til at sige, at jeg er godt tilfreds med situationen i øjeblikket.
Og jeg synes egentlig, vi får valuta for pengene, især når vi har fodslag med baglandet i regeringspartierne, og især når fagbevægelsen reagerer, samtidig med at vi fremsætter forslag.
Men 12 mandater i Folketinget er ikke ret meget, vil jeg sige til hr. Bent Bøgsted.
Vi prøver at udnytte dem, så godt vi kan, og jeg synes såmænd, det går rigtig, rigtig godt.
Men jeg takker meget for interessen.
Hans Andersen (V), 2013-06-12:
Helt grundlæggende synes vi, at de 3,3 mia. kr., som regeringen nu efterhånden har brugt på fem lappeløsninger, skulle have været ude at arbejde.
De skulle have været ude at arbejde og skabe nogle flere job, på grund af at virksomhederne faktisk kommer til at tro på fremtiden.
Det er det bedste værktøj, vi overhovedet kan have i forhold til mennesker i ledighed; det er, at de kommer ud og får et job.
Ud over det synes jeg, at vi skal lytte til jobcentercheferne, når de siger, at nu er dagpengereformen faktisk begyndt at virke.
Men det lytter Socialdemokraterne ikke til.
De overhører det og kommer med endnu en lappeløsning som den i dag.
Joachim B. Olsen (LA), 2013-06-12:
Det eksempel, jeg prøvede at illustrere, var, at hvis det var sådan, at min kone mistede sit arbejde eller røg ud af dagpengesystemet eller et lignende eksempel, ville det jo være sådan, at hun ville kunne få en offentlig ydelse, på trods af at jeg udmærket ville være i stand til at kunne forsørge hende, og det synes jeg bare principielt er forkert.
Bent Bøgsted (DF), 2013-06-12:
Det er for øvrigt også de regler, som hr. Joachim B. Olsen har været med til at lave i kontanthjælpsforsøget – med at der er forsørgerpligt, hvis man er samboende, og så kan man ikke få kontanthjælp på grund af den indkomst.
Det er to gange kontanthjælpen, der gør, at hr. Joachim B. Olsens kone mister kontanthjælpen.
Hvis det er to gange kontanthjælpen, så kan man ikke få kontanthjælp mere, og hr. Joachim B. Olsen tjener mere end to gange kontanthjælpen.
Mette Frederiksen (S), 2013-06-12:
Jeg og regeringen synes, det er vigtigt, at vi her og nu får genetableret den tryghed, den sikkerhed og den vished om fremtiden, der er nødvendig i mange menneskers liv.
Det gør vi med lovforslaget her – et vigtigt skridt på vejen.
Og så vil jeg i øvrigt opfordre til, at man ikke stirrer sig blind på dagpengediskussionen, for at tro, at det er dagpengesystemet, der løser alle problemer, er jo forkert.
For den bedste måde at bekæmpe arbejdsløshed på er ikke med dagpengeregler, og det er ikke ved at forlænge dagpengeperioden; det er ved at skabe arbejdspladser.
Christian Juhl (EL), 2013-06-12:
Det blev jeg ikke så meget klogere af, i hvert fald ikke med hensyn til den der kommission.
Ville det ikke være bedre at ringe til fagbevægelsen og til arbejdsgiverne og spørge, om vi kan komme i gang med at skabe ben 2?
Altså, der er to ben i det her, det er jeg fuldstændig enig i.
Det ene handler om, at der skal være arbejde til så mange som muligt, og da jeg har forstået, at regeringen ikke vil være med til at give en beskæftigelsesgaranti til mennesker, ikke engang hvert tredje år, så er vi nødt til at sikre, at det andet ben også fungerer, nemlig et ordentligt og funktionelt dagpengesystem.
Hvorfor så ikke med det samme sige: Vi gør alt, hvad vi kan, for at skabe arbejde, og samtidig går vi nu i god tid i gang med at forhandle med arbejdsmarkedets parter om, hvordan en fuld og dækkende løsning ser ud for dagpengesystemet?
Det ene behøver jo ikke at udelukke det andet.
Man kan jo sagtens arbejde med to ting på en gang; det har jeg da set Arbejdsministeriet gøre før i dag.
Mette Frederiksen (S), 2013-06-12:
Jeg tror, at det, der er afgørende i den situation, vi står i her og nu, er at skabe noget tryghed, noget sikkerhed og noget stabilitet i livet for de tusindvis af danskere, der ellers ville stå over for, at deres dagpengeret ophørte.
Jeg tror ikke, at man må tage fejl af, hvad den usikkerhed har haft og vil have af betydning – både i det enkelte menneskes liv og i den enkelte families liv.
Den tryghed og den sikkerhed er etableret med lovforslaget her.
Så kan man sige, at over og under det står jo behovet for at skabe flere arbejdspladser i Danmark.
For vi kan diskutere dagpengeregler, så længe vi vil, men det, der for alvor rykker noget, er jo, om man har et arbejde at stå op til om morgenen.
Så vores indsats vil altid ligge i at få styrket den danske konkurrenceevne, at få sikret, at vi har danske arbejdspladser, og at fastholde dem, vi har, og at udvikle nye.
Derudover foreslår vi så, at der nedsættes en dagpengekommission med henblik på at se, om vi kan indrette vores dagpengesystem på en klogere måde.
Det er det, der er vores bevæggrund.
Christian Juhl (EL), 2013-06-12:
Tak for det.
Jeg er lidt interesseret i at høre, hvordan vi kommer videre til en fuld og dækkende løsning.
Vi er enige om, at det her er en midlertidig ordning – det står der jo også – men jeg er lidt nervøs, når regeringen snakker om en langsommere indfasning.
Deri ligger jo næsten, at regeringen synes, at den der dagpengereform fra 2010 var o.k., og at den skal der ikke laves noget om på.
Tror ministeren på, at krisen er ovre i 2016?
Og hvorfor er det bedre at lave en kommission med kloge professorer i stedet for at starte forhandlingen med arbejdsmarkedets parter med det samme?
Er det dybest set
ikke dem, vi skal have med alligevel, og dybest set dem, der har forstand på tingene, når det kommer til stykket, og kender løsningerne, kender virkeligheden og kender de muligheder, der ligger?
Og hvorfor – det er så det tredje spørgsmål – udtaler ministeren sig på forhånd om, at 2 års dagpenge er o.k., hvis en kommission nu skal arbejde med at komme med nogle forslag?
Mette Frederiksen (S), 2013-06-12:
Det, spørgeren siger, er faktisk ikke rigtigt.
For hvis man ser på, hvad den her regering har foretaget sig, siden vi tiltrådte, kan man se, at vi har gjort en række tiltag, besluttet at gøre en række tiltag, der skal hjælpe den her gruppe.
Vi startede med at lave en midlertidig forlængelse af dagpengeperioden.
Så er det rigtigt, at der er lavet akutpakker, der er besluttet en uddannelsesordning i forbindelse med finansloven for 2013, og nu kommer så det her.
Så vi har fra dag et iværksat en række initiativer i håbet om at afhjælpe de problemer, som folk, der står over for, at deres dagpengeret snarlig ophører, kan stå med.
Det er jo også lykkedes i et vist omfang, men vi har også kunnet konstatere, at det ikke har været nok til at kunne komme i mål, og det er derfor, at vi fremsætter det her forslag.
Joachim B. Olsen (LA), 2013-06-12:
Men man må vel have gjort nogle tanker om, hvor højt det her tal skal være, før man vil komme med forskellige akutløsninger.
Altså, det går jeg da ud fra man har tænkt over.
Man har så vurderet, at ved 30.000 skulle man gøre det, men indtil få uger, næsten få dage, før man valgte at gøre det, sagde man, at det ville man ikke gøre, og at der var fuldt dækkende løsninger på det ene og det andet, og så er man blevet ved med at komme med den ene akutpakke efter den anden og midlertidige forlængelser af midlertidige ordninger osv. osv.
Man har altså vurderet, at 30.000 var højt nok, men hvor lavt skulle det så være, før man ikke ville gøre det?
Det må man da have gjort sig nogle overvejelser om.
Mette Frederiksen (S), 2013-06-12:
Jamen altså, vi kan konstatere, at der er valgt en meget hård indfasning, som jeg – forhåbentlig uden at støde nogen politiske modstandere – egentlig også tror man ikke har tænkt specielt meget over, da man lavede dagpengereformen
Jeg har i hvert fald svært ved at se i den lovgivning, der ligger til grund for dagpengereformen, at man dengang gjorde sig meget store overvejelser om, hvilken indfasning der ville være den rette, og hvilke ændringer i øvrigt en 2-årig dagpengeperiode måtte have for beskæftigelsespolitikken.
Det ser ikke ud, som om det er noget, man har tænkt specielt meget over, hvilket jo er bekymrende i sig selv, og det har også nogle fatale konsekvenser.
Jeg vil ikke sætte et præcist tal på.
Og det er det, vi reagerer på, det er det, vi handler på, og det synes jeg sådan set alle Folketingets partier, uanset hvad man måtte mene om den oprindelige dagpengereform, godt kunne bakke op om.
Joachim B. Olsen (LA), 2013-06-12:
Jeg kan forstå, at 30.000 er højt nok, men hvor meget lavere skulle det være, for at man ikke ville lave sådan nogle tiltag her?
Jeg kan forstå, at 6.000 er nok til, at man ikke vil gøre det.
Mette Frederiksen (S), 2013-06-12:
Tak for det, og tak for dagens debat, som jo viser nogle af de mere principielle forskelle i beskæftigelsespolitikken.
Jeg vil først og fremmest gerne takke Enhedslisten for både et godt forhandlingsforløb, for løsningen, som vi førstebehandler i dag, og som jo ikke er – kan man sige – enkeltstående, for vi mødes igen i efteråret i den næste samling og vedtager anden halvdel af den aftale, vi fik lavet henover pinsen, om vores udfaldstruede dagpengemodtagere.
Jeg synes selvfølgelig, at det er meget klædeligt, at der også er et borgerligt parti, der tager ansvar for den her udfordring.
Jeg kan godt se, at det gør tingene utrolig meget lettere.
Men teoretiske bobler har det jo også med at briste.
Og under alle omstændigheder kan vi jo hverken regere eller drive et land i en boble af teori.
For det, der er virkeligheden, er jo, at det ikke er alle dem, der står over for, at deres dagpengeret ophører i 2013, der er kommet i arbejde, inden deres dagpengeret ophører.
Virkeligheden er også den, at det ikke er alle dem, hvis dagpengeret allerede er ophørt, der efterfølgende er kommet i beskæftigelse.
Så teorien holder ikke altid.
Jeg er stærk tilhænger af, at vi har et dagpengesystem, som på den ene side spænder det sociale sikkerhedsnet ud under mennesker, man har behov for, når man bliver ramt af arbejdsløshed, og som samtidig også er indrettet med det klare fokus, at man skal tilbage i beskæftigelse.
Jeg mener aldrig, at det kan være en intention eller en idé i sig selv, at folk skal gå lang tid på dagpenge, for jeg tror inderligt på, at lang tids ledighed i sig selv kan være yderligere en barriere for, at man kan komme tilbage til arbejdsmarkedet.
Men når alle de ord er sagt, må alle, også her i Folketinget, forholde sig til de ca. 30.000 borgere, der alene i år står over for, at deres dagpengeret ophører.
Det er i hvert fald det, der er bevæggrunden for, at vi har lavet en aftale med Enhedslisten.
Det antal er så stort.
Og antallet skyldes jo ikke mindst, at da man lavede dagpengereformen, valgte man en meget hård indfasning af den 2-årige dagpengeperiode, vel sådan set også en hårdere indfasning, end vi har set tidligere på arbejdsmarkedsområdet, i hvert fald hvis man sammenligner med nogle af reformerne fra 1990'erne.
Der var dengang tale om betydelig længere indfasningsperioder.
Så med det her tager vi det første lovgivningsmæssige skridt i forbindelse med at vælge at sikre en bedre indfasning af dagpengereformen.
Vi satser her på at videreføre uddannelsesordningen, som oven i købet forhåbentlig skal bibringe vores ledige nogle flere kompetencer.
Så tager vi fat på anden del af lovgivningsspørgsmålet i næste samling, nemlig det, der handler om at få indført en arbejdsmarkedsydelse, sådan at endnu flere, der står over for, at deres dagpengeret ophører, er sikret en forsørgelse i en længere periode.
Tak for diskussionen og opbakningen, primært fra Enhedslisten, men efterfølgende også fra Dansk Folkepartis side.
Joachim B. Olsen (LA), 2013-06-12:
Men uddannelsesstøtten er jo ikke omfattet af forsørgerpligt – det er det eksempel, jeg prøver at illustrere her – ligesom arbejdsmarkedsydelsen heller ikke er omfattet af forsørgerpligt.
Så det vil være sådan, at man vil kunne få en ydelse, selv om ens ægtefælle vil være i stand til at kunne forsørge en.
Det er det, jeg prøver at problematisere og synes er forkert.
Bent Bøgsted (DF), 2013-06-12:
Vi kan jo bare konstatere, at Enhedslisten egentlig ikke har den magt, som Enhedslisten gerne vil give udtryk for de har, for de har jo ikke på nogen måde formået at påvirke regeringen til at genindføre de 4 års dagpengeret eller genoptjeningsretten, som hr. Christian Juhl er kommet med en masse beslutningsforslag om.
Det er ligesom bare lagt ned i salen, i stedet for at man har forhandlet noget på plads.
Det har Enhedslisten så bare ikke formået, og det må jo være i erkendelse af, at man ligger på knæ for regeringen, fordi man ikke kan få noget igennem alligevel.
Det er småting, i forhold til hvad Enhedslisten virkelig ønsker.
Man har alle tiders mulighed for at lægge pres på regeringen, for det er Enhedslisten, der giver regeringen flertallet.
Så kunne man bare sige til regeringen: O.k., hvis ikke vi får det igennem, er flertallet væk.
Men det gør Enhedslisten jo ikke.
Christian Juhl (EL), 2013-06-12:
Enhedslisten har benyttet sig af den styrke, der var til rådighed, sammen med fagbevægelsen, og jeg er glad ved, at vi ikke bare har nøjedes med at forlange at få smidt syv flygtninge ud af landet og så opsat en grænsebom.
Hvis vi havde nøjedes med det, ville jeg sige, at det var et pauvert resultat af en forhandling.
Vi har trods alt nu fået lavet en lappeløsning, som er meget bedre end ingenting, og den har vi hugget til på.
Og jeg er sådan set godt tilfreds med, at vi nåede det stykke ad vejen.
Det får os ikke til at tie stille.
Vi har stadig væk drømme og visioner om, hvordan dagpengesystemet skal se ud, og det var det, jeg prøvede at sige i min ordførertale, nemlig at det fortsætter vi med.
Hverken regeringen eller Dansk Folkeparti kan sove roligt om natten, vi fortsætter indsatsen, og jeg tror, rigtig mange i fagbevægelsen er enige med os.
Hans Andersen (V), 2013-06-12:
Tak for det.
SF er meget optaget af Venstres politik.
Jeg er sådan set måske optaget af at få ordføreren til at bruge lidt tid på at forklare, hvad SF's politik er, for skal dagpengeperioden – man kan også blive i tvivl – være 2 år, når vi kommer til 2016, eller skal den være et andet antal år?
Det var det ene spørgsmål, som jeg bliver nødt til at stille SF, for man kan godt komme i tvivl, når man lytter til SF.