Karen Ellemann (V), 2011-04-28:
Man kan vel roligt kalde det et emneskift, nu hvor det næste punkt på dagsordenen drejer sig om et ønske om at beskytte Danmarks grundvand og drikkevand mod forurening med pesticider.
Lad mig starte med at sige, at det ønske deler regeringen fuldt ud.
Vi har nemlig noget af verdens reneste drikkevand i Danmark.
Det skal vi passe på, og det skal vi vedblive med at passe på, og det gør vi bestemt også gennem en lang række af initiativer.
Lad mig starte med blot lige at omtale et par af de nyeste initiativer, eksempelvis de nye regler, der begrænser punktforurening fra vaskepladser, altså der, hvor landmanden skyller sine sprøjter, og det seneste lovforslag om, at vi skaber de her sprøjte- og dyrkningsfrie beskyttelseszoner på 25 m rundt om drikkevandsboringerne.
Det er begge dele eksempler på gode tiltag, som jeg er sikker på vil medvirke til at styrke beskyttelsen af vores drikkevand. Så henviser forslagsstillerne i bemærkningerne til flere undersøgelser af problemets omfang.
De bruger undersøgelsernes resultater som argument for, at vi har at gøre med et alvorligt problem, som ikke er håndteret i den nuværende regulering.
Den konklusion er jeg faktisk ikke enig i, tværtimod ligger det altså regeringen stærkt på sinde at beskytte vores grundvand.
Vi har i Danmark en meget restriktiv godkendelsesordning, som siden midten af 1990’erne enten har forbudt pesticider eller indskrænket godkendelsen af en række pesticider på grund af en mulig risiko for grundvandet.
I forhold til udvaskning til grundvandet er kravene i Danmark faktisk mere restriktive end i andre EU-lande, hvilket betyder, at landbruget i Danmark har færre pesticider til rådighed end landbruget i vore nabolande, primært af den årsag, at vi netop benytter grundvandet som drikkevand.
Vi har så også et varslingssystem, som undersøger godkendte plantebeskyttelsesmidler i forsøgsanlæg på fem udvalgte marker efter brug af de højest tilladte mængder.
Godkendelsesordningen skal endvidere ses i sammenhæng med vores målrettede overvågningssystem, som fokuserer på at måle de steder, hvor der er højest risiko for at finde pesticider.
Her skal man altså huske, at det grundvand, undersøgelserne måler på, jo er mange år gammelt grundvand, det er grundvand, der typisk er dannet i perioden fra 1950 frem til midten af 1990’erne.
De fund af pesticider, der så ses i de her undersøgelser, skyldes for den langt overvejende del fortidens synder, altså ikke nutidens.
Så det må man sige er en arv, som vi ikke bare kan regulere os ud af med et forbud mod fremtidens og nutidens anvendelse.
Så er det rigtigt, at der er konstateret en stigning i fund af glyfosat i grundvandet i 2009.
Den stigning tager jeg meget alvorligt, for vi skal finde årsagerne så hurtigt som muligt, sådan at vi aktivt kan gå ind og vurdere, om der så er brug for at gribe ind.
Og det arbejder Miljøstyrelsen og Naturstyrelsen på lige nu og her, og resultaterne af deres undersøgelser ligger klar inden sommerferien.
Jeg vil også gerne her nævne, at det allerede er foreslået, at glyfosat så fremover medtages i vandværkernes boringskontrolanalyser for drikkevand, ganske enkelt for at være på den sikre side.
Som det fremhæves i bemærkningerne til forslaget, har Danmark anslået, at man kan forvente overskridelser af grænseværdierne for godkendte midler i 80-90 boringer.
Det tal er man så nået frem til ved ganske enkelt at opskalere ud fra de få fund, der er gjort i drikkevandsboringer.
F.eks. er der slet ikke fundet glyfosat i de drikkevandsboringer, som er undersøgt i 2009, og grænseværdien har kun været overskredet i 1 ud af de omtrent 500 drikkevandsboringer, der er undersøgt i de sidste 14 år, og som stadig bruges i dag.
Hvad angår brugen af bentazon, blev der helt tilbage i 1995 pålagt skrappe restriktioner i forbindelse med Miljøstyrelsens revurdering af stoffet.
Så må jeg oplyse, at det ikke er helt korrekt, når det så af bemærkningerne til beslutningsforslaget fremgår, at jeg sidste sommer lovede at sætte Miljøstyrelsen i gang med at udarbejde et forbud mod bentazon.
Jeg bad dengang Miljøstyrelsen om en nærmere redegørelse på baggrund af den konkrete sag, hvor der var enkelte fund af bentazon over grænseværdien i vandboringer i Aalborg Kommune.
Der har Miljøstyrelsen flere gange fået testet bentazon i varslingssystemet, hvilket har bekræftet, at restriktionerne virker efter hensigten.
I 2007 er bentazon blevet revurderet af Miljøstyrelsen, og restriktionerne er opretholdt.
Miljøstyrelsen vurderer i redegørelsen, at fundene af bentazon overvejende skyldes tidligere tiders anvendelse eller også, at det kunne dreje sig om vaskepladser, altså igen det, man må kalde fortidens synder, eller i hvert fald en anvendelse, som der nu er grebet ind over for.
Det samme gælder de øvrige stoffer, der flere gange er fundet i grundvand eller i drikkevand.
De er alle sammen enten forbudt nu, eller der er blevet pålagt restriktioner i forbindelse med dem.
Så det her handler altså ikke om, at vi i dag er for slappe med at begrænse brugen af pesticider.
Mulighederne for at indføre begrænsninger findes allerede; også de godkendte pesticider er udsat for løbende revurderinger.
Revurderingen af glyfosat i EU starter allerede i 2012, og får vi ny viden, som påviser en risiko for grundvandet, jamen så kan Miljøstyrelsen revurdere den eksisterende godkendelse, eventuelt med væsentlige restriktioner eller et forbud til følge.
Og det betyder også, at forslagsstillernes ønske om at bruge EU-forbuddet eller miljøgarantien, som var baggrund for handling, ikke er relevant.
De eksisterende regler giver os nemlig allerede muligheder for at gribe ind, hvis det er nødvendigt.
Forslagsstillerne har anført, at vandværkerne siden 1997 har lukket i gennemsnit to drikkevandsboringer om ugen på grund af pesticidforurening.
Jamen det tal er jo selvfølgelig foruroligende højt, og det er altså også for højt, fordi tallet refererer til boringer, hvor der er fundet pesticider, men det er altså uvist, om disse boringer er lukket på grund af pesticidfundene, eller om de er lukket af helt andre årsager.
Samtidig viser tal fra den obligatoriske indberetning til Miljøstyrelsen om boringslukninger, at der i årene fra 1988 og 20 år frem, altså til 2008, gennemsnitligt blev lukket 26 boringer årligt på grund af pesticider.
Den seneste indberetning viser, at der i hele 2009 kun blev lukket fire boringer som følge af pesticider.
Jeg synes også, at det er meget, meget vigtigt i den her debat at lægge ud med at få understreget, at den grænseværdi, som er sat for pesticider i drikkevandet, faktisk ikke er fastsat ud fra en sundhedsmæssig risikovurdering.
Den er oprindelig sat som en detektionsgrænse, som afspejler, at vi simpelt hen ikke vil acceptere pesticider i drikkevandet.
Vi har i dag væsentlig bedre analysemetoder.
Derfor kan vi finde meget lavere koncentrationer af pesticiderne.
Beskyttelsen af det danske drikkevand er en løbende og en udfordrende opgave, som vi varetager med den største alvor.
Det demonstrerer den lange række af gennemførte og planlagte initiativer i drikkevandshandlingsplanen for netop at øge beskyttelsen af grundvandet og drikkevandet.
Hvis der viser sig at være en reel risiko for vores grundvand, har vi allerede en mulighed for at gribe ind via vores godkendelsesordning.
Og det er altså ikke min vurdering, at der på baggrund af det materiale, som forslagsstillerne har præsenteret, kan påvises et reelt behov for en yderligere stramning på det her område.
Og det er så baggrunden for, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget.