Kim Andersen (V), 2011-01-13:
Tak for det.
Det lovforslag, vi her har til behandling – L 90 om offentlighed i forvaltningen – behandles sammen med L 91, som skal ses i lyset af ændringer i lov om offentlighed i forvaltningen, og sammen med L 92, som indeholder ændringer, som også skal ses i forbindelse med konsekvenser af L 90.
Lovforslaget her om offentlighed i forvaltningen bygger jo på et meget langvarigt og også grundigt og omfattende kommissionsarbejde.
Regeringen nedsatte tilbage i 2002 en offentlighedskommission, som barslede med en betænkning i slutningen af 2009.
Og det lovforslag, som her er fremsat til behandling i Folketinget af justitsministeren, er i og for sig indeholdt i betænkningen fra Offentlighedskommissionen, og forslaget bygger i store træk på det forslag, som Offentlighedskommissionen enedes om stort set i enighed.
Den nuværende offentlighedslov bygger jo på en meget gammel lovgivning.
Den første offentlighedslov, vi fik her i landet, går helt tilbage til 1970, og den nuværende er senest revideret i 1985.
Og man må jo unægtelig sige, at der er sket et og andet i vores samfund siden da.
Det er der både i den måde, som den offentlige sektor arbejder på, i strukturerne i den offentlige sektor, og ved hele den tekniske udvikling, ikke mindst den digitale udvikling, som vores samfund har været igennem.
Ja, disse forhold berettiger jo i sig selv, at man foretager en revision af offentlighedsloven, sådan som regeringen har lagt op til.
Offentlighedsloven og principperne bag den er jo uhyre vigtige elementer i et samfund som vores.
De bygger på, at der skal være åbenhed om måden, der arbejdes på i den offentlige sektor.
Disse grundlæggende principper videreføres i den grad i det forslag, der her er til behandling.
Man kan sige, at principperne udvides, og at lovens anvendelsesområde udvides.
Det synes vi er rigtig godt.
Jeg kan pege på, at offentlighedsloven fremadrettet ifølge forslaget også vil komme til at omfatte Kommunernes Landsforening og Danske Regioner.
Den vil komme til omfatte statslige selskaber, hvor der er mere end 75 pct.s ejerandel.
Den vil komme til at omfatte selskaber, organisationer og institutioner, som træffer afgørelser på vegne af staten, en region eller en kommune.
Og den vil komme til at omfatte selskaber, som varetager væsentlige samfundsinteresser, i og med at ting er udliciteret til det pågældende selskab.
Det synes vi er godt og rigtigt.
Så er der også nogle opstramninger i lovforslaget.
Der er f.eks. reglen om ministres kommunikation med folketingspolitikere, som skal kunne undtages fra offentlighed.
Og vi tror, det er fornuftigt, at man har sådan en mulighed for, at politikere, ministre eller ordførere kan kommunikere sammen, uden at det med det samme er underlagt regler om offentlighed.
Der er også reglen om, at ministre i forhold til den såkaldte ministerbetjening og det lovforberedende arbejde ikke skal være omfattet af offentlighedsreglen.
Man må jo sige, at der i den offentlige sektor her er sket en vældig udvikling de sidste 20-25 år.
Hvor det lovforberedende arbejde og ministerbetjeningen i gamle dage – i den her forstand defineret som før 1985 – jo ansås for at skulle ligge i departementet i ministeriet, er der nu mange andre kilder og samarbejdspartnere i det lovforberedende arbejde og i forhold til ministerbetjening; der er direktorater, og der er styrelser.
Og der er det jo vigtigt, at kommunikationen kan foregå på en måde, så processen er kvalitativt optimal i det lovforberedende arbejde og i ministerbetjeningen.
Det er vigtigt, at man kan kommunikere frit her, og at man ikke ligesom kommer til at hænge på en mellemregning, som viser sig ikke at holde vand, eller som ministeren ikke vil benytte sig af af politiske eller faglige grunde, og det er vigtigt, at man her kan have en fri informationsudveksling, synspunktsudveksling, uden at man bliver fanget i en offentlighedsfase.
Vi er overbevist om, at det vil være med til at kvalificere den politiske stillingtagen, beslutningsgang, og det er en naturlig konsekvens af den måde, som den offentlige sektor har indrettet sig på de sidste 20-25 år.
Vi må også sige, at den digitale udvikling jo tilsiger, at man kan arbejde på den måde, og at man ikke begynder at indføre et særligt kodesprog for at kommunikere, for så er det første offer i offentlighedsloven jo i virkeligheden offentligheden, og det er der jo ikke nogen der har et ønske om.
Vi ønsker fra mit partis side, at vi får en meget grundig gennemgang af det her uhyre vigtige lovforslag, og vi har også i Venstre et stort ønske om, at vi får en bred politisk aftale.
Vi har været til to gode tekniske gennemgange ovre hos justitsministeren om forslaget, som unægtelig er meget teknisk og meget kompliceret.
Vi ser frem til, at vi i Retsudvalget og måske også hos ministeren, hvad ved jeg, kan fortsætte disse drøftelser med henblik på at få en afklaring af de eventuelle udestående spørgsmål, som der stadig er i forbindelse med lovforslaget, og som måske i virkeligheden mest er af forståelsesmæssig karakter, hvad ved jeg, sådan at vi kan få et bredt flertal bag vedtagelsen af det her forslag.
Det fortjener det, fordi det er et principielt meget vigtigt forslag, for i vores demokratiske samfund med folkestyre og en stor offentlig sektor er spillereglerne, som de lægges til rette i det her forslag, grundlæggende vigtige.
Jeg vil også sige, at de kræver, at vi har en meget bred forståelse og enighed om det her iblandt Folketingets partier.
Med de ord vil jeg lægge op til fortsat konstruktive drøftelser om forslaget i udvalget og hos ministeren og tilsige det al mulig velvillig behandling, som det foreligger fra justitsministeren.
Venstre kan støtte både intentionerne i forslaget og den videre arbejdsproces med det.