runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karsten Lauritzen (V), 2015-11-18:
Tak, og tak for spørgsmålet.
Jeg vil gerne starte med at slå fast, at vi i regeringen endnu ikke har taget stilling til, hvordan udspillet til en kommende skattereform konkret skal udformes, og dermed heller ikke, hvordan finansieringen til en kommende skattereform skal sammensættes.
Jeg vil også godt sige ganske klart, at det ikke er besluttet, at kommunerne skal bidrage til finansieringen via omprioriteringsbidraget, men det er på den anden side heller ikke noget, jeg kan udelukke.
Vores udgangspunkt er dog helt klart – og det vil jeg godt benytte lejligheden til at reklamere lidt for, når nu spørgeren stiller spørgsmålet – at vi skal have lavere skat i Danmark; det skal bedre kunne betale sig at arbejde.
Forudsætningen for det er selvfølgelig, at vi er nødt til at prioritere.
Det kræver mod, og det vil også møde modstand nogle steder, men det er nødvendigt for at sætte gang i hjulene og få den private sektor til at vokse mere og fylde en lidt større andel og den offentlige sektor til at fylde lidt mindre.
Det er vi gået til valg på, og det vil en kommende skattereform forhåbentlig også afspejle.
Det har regeringen ikke, fordi regeringen ikke har diskuteret eller prioriteret den skattereform, der skal laves til foråret.
Det er en øvelse, vi skal i gang med.
Når vi har gjort det, vil jeg med glæde lægge det frem, først og fremmest for de partier, der gerne vil være med til at lave en skattereform.
Og det håber jeg da at alle de partier i Folketinget, der siger, at de ønsker, skatten på arbejde skal ned, vil være med til.
Men jeg kan afvise, at regeringen skulle have besluttet, at omprioriteringsbidraget skal gå til topskattelettelser, for regeringen har ikke besluttet, hvordan skattereformen skal se ud.
Jesper Petersen (S), 2015-11-18:
Skatteministeren må rette mig, hvis jeg tager fejl, men det står vel til troende, når man i regeringsgrundlaget skriver, at man vil sænke topskatten med 5 procentpoint, ligesom skatteministeren i dag tilkendegiver, at man vil lave en skattereform.
Den information kan alle jo læse.
Når de så i Altinget spørger finansministeren, siger han: Ja, omprioriteringsbidraget kan gå lige ind i at lave skattelettelser.
Hvad er det så, skatteministeren vil?
Jeg kan forstå, at man vælger sådan en taktik med bare ikke at ville svare på det, men det fremgår jo for alle andre, at det er den her mekanisme, der er i gang, så ministeren må få en chance mere: Når nu alle andre siger, at nogle af pengene skal bruges til det, vil ministeren så sige, at det ikke er sandt, hvad de siger?
Karsten Lauritzen (V), 2015-11-18:
Jeg synes, hr. Jesper Petersen som spørger filer lidt på citaterne.
F.eks. står der i regeringsgrundlaget, at det er regeringens ambition, at man vil lette skatten på arbejde med 5 procentpoint, og at man vil lette skatten i bunden.
Hvordan gør man det?
En ambition kommer man vel først i mål med, hvis man kan finde 90 mandater i Folketinget, og hvis man kan finde finansieringen.
Og hvad vi vil med en skattereform, er det, der står i regeringsgrundlaget.
Det står til troende, det kan jeg fuldstændig bekræfte.
Men hvordan vi finder finansieringen, har vi ikke taget stilling til endnu, og derfor kan en række finansieringskilder jo principielt være i spil, herunder også omprioriteringsbidraget.
Men det er vigtigt for mig at sige, at det ikke er noget, regeringen har besluttet.
Det kan være, at der lander en finanslovsaftale en af de kommende dage, hvor det viser sig, at man har besluttet at bruge omprioriteringsbidraget til noget helt tredje.
Christine Antorini (S), 2015-11-18:
Tak for ordet.
Jeg har også med interesse prøvet at lytte efter, hvad skatteministeren siger.
Skatteministeren gik dog så langt, og jeg citerer, at skatteministeren ikke kunne udelukke, at der kom skattelettelser.
Jeg synes så til gengæld, at finansministeren er lidt mere tydelig i det svar, der er blevet givet til Finansudvalget, for der står der jo rent faktisk: »... provenuet fra omprioriteringsbidraget i kommuner og regioner, vil løbende blive udmøntet i forbindelse med de årlige finanslove«.
Og: »Det kan være til både velfærd, herunder også prioriterede indsatser i kommunerne, samt til skatte- og afgiftslettelser.«
Så der står det sort på hvidt: Det kan være til skatte- og afgiftslettelser.
Nu kan vi så konstatere, at kommunerne har fået en ekstremt stram økonomi, der kun bliver værre i årene efter, og derfor vil jeg gerne spørge skatteministeren, om det er derfor, at man f.eks. har valgt at fjerne den børnepakke, som den tidligere regering havde afsat penge til, og som kommunerne havde disponeret med.
Men det er der så ikke råd til, for nu er der både en stram økonomi og måske – fordi man ikke kan udelukke det – en skattelettelse.
Karsten Lauritzen (V), 2015-11-18:
Jeg kan helt bekræfte det svar, finansministeren har givet.
Det er jo et helt standardsvar, nemlig at hvis man sparer nogle penge eller omprioriterer nogle penge og får dem ind i en finanslovsforhandling, kan de bruges til de ting, som dem, der nu laver en finanslov, beslutter.
Det kan være velfærd, det kan være skattelettelser, det kan være gældsafvikling, hvis man vil det.
Den her regering har ønsket en solid økonomi, og derfor lavede vi, da vi kom til, et kasseeftersyn, der viste, at tingene ikke var så rosenrøde, som den tidligere regering havde fremstillet det.
Vi er meget tæt på at få en EU-henstilling på grund af at alt for stort underskud her i 2015, og det har gjort, at man bliver nødt til at konsolidere statens finanser, så man sørger for, at underskuddet bliver det mindre.
Og det betyder, at man må prioritere.
Det er selvfølgelig rigtigt, at når man prioriterer, kan man vælge at prioritere velfærd, gældsafvikling eller skattelettelser eller givetvis noget helt fjerde.
Den her regering har skrevet i sit regeringsgrundlag, at man ønsker at prioritere penge både til kernevelfærdsområder – det kunne f.eks. være sundhed – og til skattelettelser, så man får sat gang i hjulene og skabt job og sikret, at vi får endnu flere penge ind på lidt længere sigt.
Christine Antorini (S), 2015-11-18:
Nu er det jo meget interessant, at skatteministeren prøver det nummer, som et antal ministre i regeringen har brugt, med at sige, at der er lavet et såkaldt kasseeftersyn, der viser, at økonomien ikke er helt, som den skulle være.
Nu er det så bare desværre sådan, at det binder, når det er, man laver
nr. 2 kasseeftersyn op til finanslovsforhandlingerne, der så viser præcis det modsatte, nemlig at der faktisk er flere penge i kassen end det, Socialdemokraterne sagde under valgkampen.
Det betyder, at der er en bedre økonomi, også til at prioritere den borgernære velfærd.
Der har regeringen så til gengæld valgt virkelig at sætte tommelskruerne på kommunerne.
Der er ganske få penge til rådighed, og nu lyder det, som om der også af det større råderum skal gives skattelettelser.
Vi kan konstatere, at børnepakken er skåret væk.
Vi kan konstatere, at der bliver skåret ned på den borgernære velfærd.
Mit spørgsmål lyder: Er der også ændret i det, man forstår ved borgernær velfærd?
For jeg har lagt mærke til, at det, som regeringen gang på gang siger, og det gør skatteministeren også, er, at det alene handler om ældre og sundhed.
Er det det, der er blevet tilbage af borgernær velfærd?
Hvad med skoler, hvad med daginstitutioner?
Jesper Petersen (S), 2015-11-18:
Først må jeg bare sige til ministerens bemærkninger om planerne om en skattereform, at der er kommet nogle andre ting frem end det, skatteministeren omtaler her.
Man kan jo give sig til at læse i regeringens eget regeringsgrundlag, hvoraf det fremgår, at man vil lave en skattereform, og at topskatten skal sættes ned med 5 procentpoint.
Hvor de penge så skal komme fra, dukker der jo også lidt nyt op om.
Altså, vi har finansministerens ord for, at de godt kan komme fra de kommunale besparelser, som regeringen pålægger kommunerne.
Det anede os, og dermed har det jo givet anledning til det spørgsmål, vi stiller i dag.
Altså, når man vil påtvinge kommunerne at foretage forskellige besparelser, vil der være ting, der ikke er råd til at lave forbedringer af i den hverdagsnære velfærd derude, fordi nogle af pengene skal bruges til skattelettelser.
Er det så også her, man finder de penge, der skal bruges til at lette topskatten, altså til nogle af de mest velstillede danskere?
Det er såmænd bare det, jeg forsøger at få skatteministerens svar på.
Det er her sort på hvidt, og jeg synes bare, man skal stå ved sine politiske prioriteringer og sige, om det så også er her, pengene til topskattelettelser skal komme fra.
I forhold til den nødvendighed, skatteministeren lægger vægt på i svaret, vil jeg bare sige, at regeringen jo har overtaget en økonomi, hvor der i årene frem til 2020 er et betragteligt råderum, fordi den tidligere regering jo har formået at få skabt den økonomi og der nu er en fremgang i økonomien, der gør, at der er råd til at lave velfærdsforbedringer, hvis man vil, eller at give skattelettelser, hvis det er det, regeringen vil.
Så det er, fordi man af egen drift påtvinger kommunerne nogle ekstra besparelser, der så skal bruges til skattelettelser, at man er i den situation.
Det må man også stå ved.
Men hvor meget går til at lette topskatten?
Ellen Trane Nørby (V), 2015-11-18:
Regeringens sparer ikke 2 pct. på folkeskolerne.
Pernille Schnoor (S), 2015-11-18:
Så kunne jeg godt tænke mig at høre noget.
Ministeren nævner selv det vigtige i samværet mellem lærerne, pædagogerne og eleverne.
Nu kom der jo en rapport i går, som er sådan en indledende evaluering af folkeskolereformen, og en af de pointer, der er deri, er, at der – og det er også noget, jeg har oplevet i mine 6 år som formand for Børne- og Skoleudvalget – er brug for tid til, at lærerne og pædagogerne kan planlægge f.eks. den understøttende undervisning.
Nu vil regeringen så i stedet for at lægge penge ind til mere planlægningstid spare 2 pct. Mener ministeren, at det er forsvarligt, hvis vi skal sikre de gode intentioner i folkeskolereformen?
Eva Kjer Hansen (V), 2015-11-18:
Jeg vil gerne overveje en ambitiøs målsætning for udviklingen i den økologiske produktion, men når jeg meldte ud, at jeg opgav den 2020-målsætning, der var, om en fordobling af arealet, så var det, fordi det bare var sådan et kvantitativt mål, som jeg ikke syntes gav mening, når man så på udviklingen, som den har været over årene.
For mig skal det være en kvalitativ målsætning, som man også kan gøre en indsats for at opnå, men det er med streg under, at der skal være en markedsdrevet efterspørgsel efter de økologiske produkter.
Men jeg tager gerne en politisk snak om, hvordan man kan lave en brugelig målsætning.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2015-11-18:
Jamen jeg undrer mig over, hvorfor regeringen er så nervøs for at have et kvantitativt mål på det her felt.
Altså, der er da mange andre politikområder, hvor man sætter nogle mål, og så går man efter dem.
Jeg synes jo, det her er en lidt speciel sag, i og med at det var den nuværende minister, som under den forrige borgerlige regering var med til at overveje, om man skulle have et økologimål, og som sådan set kom frem til, at den forrige borgerlige regering skulle fastlægge et økologimål.
Hvis man kigger på vækstkurverne de sidste par år, både for omsætning og for areal, kan man jo især på den omsætning, der er i detailbranchen, se, at der er en kraftig efterspørgsel efter flere produkter.
Der er nogle produkter, som man har været nødt til at importere for ligesom at imødekomme den efterspørgsel, der er.
Så jeg undrer mig meget over, hvorfor regeringen ikke vil holde fast i et kvantitativt mål.
Og så kunne man da i hvert fald gå ind og måle på noget, som var kvalitativt.
Så jeg vil godt høre, om ministeren kan løfte sløret for, hvad det er for nogle kvalitative mål.
Eva Kjer Hansen (V), 2015-11-18:
Næh, det kan jeg ikke, for det har jeg heller ikke på nuværende tidspunkt.
Jeg brugte det kun til at uddybe, hvorfor jeg ikke synes, den kvantitative målsætning er særlig egnet.
Det er jo nu engang den enkelte landmand, der tager stilling til, om man vil lægge om til økologisk drift.
Det er det, der gør det vanskeligere i forhold til sådan en kvantitativ målsætning.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2015-11-18:
Så jeg synes, at det ville være fint at få en åben drøftelse, så vi har chance for, at der kan være både kvantitative mål og kvalitative mål fremover.
Eva Kjer Hansen (V), 2015-11-18:
Jamen jeg kan oplyse til spørgeren, at i forbindelse med udarbejdelse og drøftelse af en kommende landbrugs- og fødevarepakke har vi også økologien med som et punkt, og i den sammenhæng vil jeg overveje, hvad der kan være af yderligere initiativer, der skal tages, i forhold til økologi.
Maria Reumert Gjerding (EL), 2015-11-18:
Der er mange fordele ved at sikre, at vores omlægning i Danmark følger efterspørgslen, så vi ikke skal dække den stigende efterspørgsel med f.eks. importeret økologi.
Det ville være rigtig ærgerligt, og det ville være rigtig dumt.
Jeg vil gerne en sidste gang understrege, at hvis vi lytter til branchen, er det meget klart, at de slår fast, at hvis man ønsker en markedsdrevet udvikling for økologien, er det vigtigt, at man fra samfundets side har langsigtede mål, sådan at man er med til at fastholde et momentum.
Det er entydigt og helt klart det, landbrugserhvervet siger der skal til.
Eva Kjer Hansen (V), 2015-11-18:
Men som nævnt tidligere vil jeg gerne holde fast i forskellige initiativer, der kan være med til at fremme en markedsdrevet efterspørgsel efter økologiske produkter.
Jeg er jo så ikke enig med den tidligere regering i, at det skal være den offentlige sektor, der skal gå foran og skabe den her efterspørgsel, men at det skal være forbrugere og detailhandel, der siger, at de prioriterer, at der er økologiske produkter på hylderne, og at det er det, de gerne vil putte i indkøbskurven.
Som sagt er jeg åben over for at drøfte og lytte til forslag og ideer.
Men igen: En kvantitativ målsætning, der som sådan egentlig ikke har noget indhold, synes jeg ikke er værd at holde fast i.
Erik Christensen (S), 2015-11-18:
Jeg læser spørgsmålet op: Hvordan vil ministeren sikre, at intentionerne med skolereformen og kvaliteten i folkeskolen fastholdes, når alle kommuner skal spare på grund af regeringens omprioriteringsbidrag og der allerede nu er færre lærere til at gennemføre flere undervisningstimer?
Ellen Trane Nørby (V), 2015-11-18:
Det er derfor også kommunernes ansvar at implementere folkeskolelovens krav og sikre, at reformens indholdsmæssige krav opfyldes.
I Budget 2015 er de budgetterede udgifter pr. elev steget til knap 71.000 kr. pr. elev.
og det betyder, at der opgjort som udgifter pr. elev på budgetterne for 2015 er flere midler til rådighed i folkeskolen, end der har været tidligere.
Hertil kommer, at der i årene 2014-2020 i alt tilføres 7,2 mia. kr. som led i implementeringen af folkeskolereformen.
Det sker i form af forøget bloktilskud og statslige midler til særlige indsatsområder.
Det var det udgangspunkt, den tidligere regering havde for økonomien omkring folkeskolereformen, og det er der jo sådan set ikke ændret på.
Derfor er det jo også den nuværende regerings opfattelse, at de beregninger, der lå til grund for den tidligere regerings opfattelse af folkeskolereformen og finansieringen heraf, stadig væk er de gældende.
I den forbindelse vil jeg også gerne understrege, at kvalitet ikke alene afhænger af kroner og øre, men først og fremmest af, hvad der indholdsmæssigt foregår i timerne, det vil sige samværet mellem lærer, pædagog og elever.
Kvalitet og undervisning er skolens kerneopgave, og man kan se landet over, at der er stor forskel på, hvor meget kommunerne betaler for undervisningen.
Men det er ikke sådan, at man en til en kan se, at det så giver sig udtryk i kvaliteten, trivslen eller fagligheden i klasserne.
Jeg er opmærksom på, at antallet af folkeskolelærere er reduceret i de senere år.
Erik Christensen (S), 2015-11-18:
Jeg er jo helt enig med ministeren i, at det selvfølgelig er kommunerne, der prioriterer i forhold til folkeskolen.
Men det, mit spørgsmål sådan set drejer sig om, er jo, at siden da har den nuværende regering besluttet at indføre et omprioriteringsbidrag på 2,4 mia. kr. i kommunerne årligt i 2017, 2018 og 2019 – og i 2016 på 0,5 mia. kr., fordi der tilbageføres 1,9 mia. kr. Nu har jeg jo tidligere hørt sundheds- og ældreministeren sige, at hun forventer, at kommunerne sådan set ikke sparer på ældreområdet på baggrund af omprioriteringsbidraget.
Og så må man sige, at der jo for mig at se er folkeskolen og daginstitutionsområdet til at tage de her store besparelser.
Og hvis vi sådan skal prøve at blive en lille smule konkrete, kan jeg jo sige, at i Nyborg, hvor jeg selv bor, har kommunen lagt en sparreramme ind på 13,5 mio. kr. i 2017 voksende til 27 mio. kr. i 2018 og voksende til 40 mio. kr. i 2019.
Det er sådan set på grund af kravet om 1 pct.s besparelse i form af omprioriteringsbidraget.
For sådan at sætte det i relief, svarer de 13,5 mio. kr. i 2017 faktisk til en tredjedel af nettoudgifterne på en af de store skoler i Nyborg Kommune med 600 elever.
Ellen Trane Nørby (V), 2015-11-18:
Jamen det er jo ikke anderledes, end at de overordnede økonomiaftaler forhandles mellem Kommunernes Landsforening og den til enhver tid siddende regering.
Og hvis jeg kigger tilbage på den regeringstid, der var under den tidligere regering – og dermed spørgerens parti – var det jo heller ikke sådan, at der tilflød store transporter af penge ud til kommunerne.
Faktisk var der flere år, hvor der sådan set var en minusvækst, hvis man kigger på beregningerne over tilskud.
Da kunne kommunerne også løfte opgaven.
Jeg har også tiltro til, at kommunerne, som jo er dem, der driver folkeskolen, kan løfte opgaven.
Vi vil fortsat se store nationale forskelle og lokale forskelle.
Det så vi også under den tidligere regering, og det tror jeg også vi vil komme til at se fremover.
Men det ændrer ikke på, at det er kommunerne, der driver folkeskolerne og derfor også må foretage prioriteringen om, hvad der skal til for at understøtte, at reformen også bliver implementeret lokalt.
Erik Christensen (S), 2015-11-18:
Jeg er helt på det rene med, at det selvfølgelig er således, at KL og regeringen aftaler de årlige økonomiske forudsætninger for kommunernes økonomi.
Men som ministeren selv sagde tidligere, er der jo af den tidligere regering faktisk sat ekstra penge af til at implementere folkeskolereformen.
Det gjorde den tidligere regering.
Den her regering gør så det, at de siger, at vi fortsætter med de penge, som den tidligere regering havde afsat, men med den anden hånd tager vi sådan set penge via omprioriteringsbidraget, således at kommunerne jo nødvendigvis er tvunget til at skulle finde besparelser.
Og i og med at den ene minister i regeringen siger, at man ikke forventer, at det sker på ældreområdet, så må vi jo sige, at vi har tre store velfærdsområder i kommunerne, nemlig ældreområdet, skolerne og daginstitutionerne.
Så må man jo spørge, hvor det så er, at de skal findes.
Og der har jeg bare påpeget, at det jo så i hvert fald bliver på folkeskolen.
Og der vil ministeren ikke anerkende, at det, at man har indført omprioriteringsbidraget, jo rent faktisk gør, at der tages penge ud af kommunerne i forhold til det, der var beregnet til folkeskolereformen.
Ellen Trane Nørby (V), 2015-11-18:
Den aftale, der er lavet omkring finansieringen af folkeskolereformen, som vi lavede i fællesskab, står ved magt, og det betyder, at i de 7,2 mia. kr., der skulle overføres til kommunerne via bloktilskud som en del af implementeringen, er der jo hverken ændret 1 krone eller 1 øre beløbsmæssigt.
Så jeg kan sådan set ikke følge spørgeren, når spørgeren siger, at den her regering har ændret ved forudsætningerne.
Det har man sådan set ikke.
Men kommuneøkonomiaftalerne forhandles jo hvert år.
Det blev de også under den tidligere regering.
De faldt bestemt ikke ud til kommunernes fordel.
Man må faktisk sige, at der var meget stor forskel på det, der var givet af valgløfter, og det, der blev realiteten ude i kommunerne.
Da løftede man opgaven på trods, og det har jeg også både tillid til og en forventning om at kommunerne gør.
For kommunerne har også en interesse i at have nogle stærke folkeskoler landet over, så vores børn og unge får en god uddannelse.
Karsten Lauritzen (V), 2015-11-18:
Den her regering har det grundsynspunkt, at man godt kan køre lidt længere på literen.
Hvis man sætter sig ned i en statslig myndighed, i en kommune – lige så vel som man hver evig eneste dag gør det i en privat virksomhed – og spørger, om man kunne bruge pengene lidt bedre, om man kunne få dem til at strække lidt længere, så vil de fleste komme frem til, at i et stort omfang er det faktisk muligt.
Der har været en lang række statslige institutioner og ministerier, der har været underlagt et omprioriteringsbidrag, også under den tidligere regering, og de har et langt stykke hen ad vejen vist, at man faktisk godt kunne løse den samme opgave for lidt færre penge.
Og det er jo hele omprioriteringstankegangen, at vi skal have den offentlige sektor til at køre lidt længere på literen, så der bliver mulighed for, at den private sektor og de private job, der finansierer det hele, kan få bedre vilkår for at vækste og udvikle sig.
Jesper Petersen (S), 2015-11-18:
Bare for historikken, inden man kommer til diskussionen om skattereformen, er det nødvendigt for det første at påpege, at skatten er på vej ned.
Skatten på arbejde er på vej ned som følge af den skattereform, der blev lavet i 2012.
For det andet viste kasseeftersynene ikke, at der er færre penge til rådighed, end SR-regeringen antog, men at der er flere penge til rådighed, end SR-regeringen antog, også uden at man laver et kommunalt omprioriteringsbidrag.
Selvfølgelig pålægger man kommunerne effektiviseringer, men nu er den klare prioritering for regeringen altså, at man vil foretage en helt særlig nedskæring på det kommunale område for at finansiere bl.a. lettelser i topskatten, og det synes jeg bare regeringen må stå ved.
Så kan vi tage den politiske diskussion direkte og ærligt.
Karsten Lauritzen (V), 2015-11-18:
Det kan jeg svare bekræftende på.
Ja, jeg mener, det er en god boligjobordning, og at de klima- og beskæftigelseseffekter og i øvrigt den begrænsning af sort arbejde, der er, gør det til en fornuftig ordning.
Og derfor står regeringen bag ordningen sammen med et bredt flertal af partier i Folketinget.
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2015-11-18:
Kan ministeren uddybe, præcis hvad det er for nogle effekter, som det er, at man forventer, med hensyn til begrænsning af sort arbejde, når ministerens eget system, Skatteministeriet, har sagt, at man ikke forventer de store effekter; når vi den anden dag så en rapport fra Rockwool Fonden, der ligeledes heller ikke tror, at det vil have den store effekt; og når samtidig både Håndværksrådet og Dansk Byggeri har kritiseret den her beslutning?
Kan ministeren uddybe det?
Karsten Lauritzen (V), 2015-11-18:
Så vidt jeg erindrer, har Dansk Byggeri været meget begejstret for boligjobordningen.
Dansk Byggeri har sagt, at de var glade for ordningen.
De synes så, at man skulle have taget den rene ordning, der var i 2015, og det er vi sådan set helt enige med dem i, men det har ikke været muligt at samle 90 mandater for det i Folketinget.
Der har Alternativet og SF ønsket, at ordningen skulle være mere grøn, og det er den så blevet.
Den er til gengæld også blevet 400 mio. kr. billigere.
Jeg vil sige, at hovedformålet med ordningen jo ikke kun har været at skabe beskæftigelse, men også at give børnefamilierne en hjælpende hånd, ved at man kan få barnepige og hjælp til børnepasningen.
Det kan man, og det er noget, der begrænser det sorte arbejde.
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2015-11-18:
Jeg beklager og undskylder over for Dansk Byggeri, at jeg tog dem til indtægt for noget, de ikke mener.
Det, jeg sådan set bare ville spørge om, var: Kan ministeren uddybe, præcis hvor stor en effekt man regner med der vil komme i form af begrænsning af sort arbejde?
Det har i hvert fald ikke indtil videre været muligt at få tal på det.
Kan ministeren også fortælle, præcis hvor stor en beskæftigelseseffekt man regner med der kommer ud af den her grønne boligjobordning?