Morten Østergaard (RV), 2016-03-17:
I mandags havde den radikale folketingsgruppe helliget dagen til at prøve at se, om vi kunne blive klogere på, hvad vi kunne gøre for at hjælpe kommunerne med deres integrationsudfordringer – særlig det spørgsmål, der først og fremmest trænger sig på, nemlig hvordan man kan indkvartere flygtninge, som netop er ankommet til kommunerne.
Det, der mødte os igen og igen, var jo de udfordringer, som følger af netop forslaget om integrationsydelsen, som gør, at det er rigtig vanskeligt at opnå det, som egentlig ligger i den gældende lovgivning, nemlig at man skal indkvartere flygtninge i en varig bolig hurtigst muligt.
For det er bare svært rigtig mange steder i Danmark at finde permanente boliger, som folk på en ydelse som integrationsydelsen kan betale.
Derfor er det at lægge sten på vejen, hindringer i vejen for integrationen, at man nu her udvider kredsen af modtagere af integrationsydelsen.
Vi har også hørt det i debatten i dag, at der er mange, der berettiget rejser kritik af resultaterne af den hidtidige integrationsindsats.
Vi havde jo en periode, hvor man forsøgte med det her eksperiment – dengang hed det starthjælpen – og det indgår jo i statistikken i dag.
Altså, resultaterne af en integrationsindsats baseret på starthjælp eller integrationsydelse kender vi, fordi det er dem, som alle partier i dag lægger afstand til og siger, at vi skal kunne gøre bedre i fremtiden.
Jeg opfordrer regeringen til, når det her lovforslag jo nok bliver vedtaget af et flertal, straks at gå i gang med så at overveje, hvad man kan gøre for at hjælpe de kommuner, som ikke kan finde varige boliger, tag over hovedet til flygtninge på integrationsydelse, fordi flygtninge simpelt hen ikke er i stand til at betale den husleje, som skal til, for at de kan blive indkvarteret.
Så har man også hørt flere gange i debatten, at det her jo bare er at holde sine løfter, fordi det jo ikke er nogen hemmelighed, at regeringen og dens flertal barslede med en integrationsydelse – det sagde man også i valgkampen.
Og sådan vil jeg da gerne medgive at det forholder sig.
Men både for så vidt angår det kontanthjælpsloft, der nu er vedtaget, men også integrationsydelsen, så var det jo også ledsaget af et andet løfte, som blev afgivet af den nuværende statsminister i sin egenskab af formand for Venstre i en direkte tv-duel om statsministerposten.
Det var der, hvor diskussionen faldt på fattigdomsgrænsen, som blev indført under SR-regeringen, og hvorom den nuværende statsminister sagde, at man kan mene, hvad man vil, om den grænse, men »jeg kommer aldrig til at føre en politik, der sender børn under den grænse.«
Nu har man afskaffet fattigdomsgrænsen, og det er jo en ærlig sag – det kan man gøre, når man har flertal til det – men det, som statsministeren lovede, var, at uagtet hans holdning til fattigdomsgrænsen, ville han aldrig føre en politik, der sendte børn under grænsen.
Og det er hævet over enhver tvivl, at når det her lovforslag gennemføres, bryder statsministeren sit løfte til de børn, fordi det stensikkert vil føre til, at børn i Danmark kommer til at leve på en indkomst, der er under den tidligere regerings fattigdomsgrænse.
Det kan man være ligeglad med for Venstres skyld og for vores skyld herinde, men for børnene betyder det en dårlig start på livet, som vi så efterfølgende kan bruge vores energi på at prøve at rette op på – og derfor er vi imod.