Charlotte Dyremose (KF), 2008-11-28:
I Det Konservative Folkeparti støtter vi varmt det her lovforslag.
Vi synes, det er et rigtig godt lovforslag.
Vi har også i årevis arbejdet hen imod den her dag, hvor et sådant lovforslag kunne fremsættes selvfølgelig i tæt dialog og kommunikation med netop også de mange høringsparter, som jo også - som den tidligere ordfører fra SF netop var inde på - varmt støtter forslaget.
Det er lige inden, jeg er nødt til at nævne min forgænger, Knud Erik Kierkegaard, som i den her sammenhæng jo også pressede varmt på, for at vi kunne få forsøgene med stiftsrådene, så vi i dag kan stå i en situation, hvor vi kan behandle et forslag til, hvordan et sådant stiftsråd så kan se ud i en permanent form i fremtiden.
For sagen er jo den, at det er fuldstændig rigtigt, som hr. Jesper Langballe sagde: Udgangspunktet for folkekirken er sognet og det liv, der er i sognet.
Og vi skal også i folkekirken fastholde vores traditioner og den kultur, der er i folkekirken, men man kan godt, samtidig med at man fastholder værdierne - fastholder udgangspunktet i sognet - tænke nyt og gøre andre ting.
Det, at man kan kommunikere via et stiftsrådsorgan på tværs af stiftet, det, at man også på et lidt højere plan formidler kristendommen, og det, at man kan udvikle nye ting til gavn for alle provstier og alle sogne, ødelægger på ingen måde det lokale liv i sognekirken.
Det kan tværtimod være med til at gøre nyttige ting for det lokale liv.
Det var jo af samme grund, vi fra konservativ side pressede på for at få en udviklingsfond.
Det var jo ikke, fordi al kirkelig udvikling skal ligge i en udviklingsfond på tværs af hele landet.
Det var, fordi det er til stor gavn for den enkelte sognemenighed, når der udvikles nye ting, som kan være til glæde og gavn, ikke bare i et sogn, men i mange sogne på tværs af landet.
Man skal selvfølgelig gøre tingene i det enkelte sogn, som det passer bedst til sognet, men det er da en fordel, at man også taler med nogle andre og hører om deres erfaringer.
Stiftsrådene kan være med til at fastholde traditionen og kulturen i folkekirken, samtidig med at den udvikles.
Dialogen mellem sognene er jo ikke til skade for nogen, og vi synes også, at sammensætningen, som den foreligger nu, i udgangspunktet er udmærket.
Vi er naturligvis indstillet på også at drøfte den i udvalgsbehandlingen, som fru Pernille Vigsø Bagge var inde på, men vi mener faktisk, at der her - også på baggrund af de høringssvar, der er kommet - ligger en ganske fornuftig og afvejet model.
Vi synes, det er fornuftigt, at man i valget af formand forsøger at tilstræbe en parallelitet til det, man jo gør i menighedsrådet og provstiudvalg, hvor de nemlig vælger formanden af deres midte.
Og vi er så helt indforstået med at lave den her model, hvor det er lægfolk, der kan være formænd - naturligvis af den grund, at der ikke skal skabes en forvirrende ledelsesstruktur, hvor en præst f.eks. kunne være formand for sin biskop.
Vi er også rigtig tilfredse med, at der er kommet endnu en provst ind, da vi mener, at der er saglige grunde til, at der både er domprovsten, som jo kan være biskoppens stedfortræder og derfor naturligvis skal være til stede, og at der jo også er en såkaldt helt almindelig provst, der kender til de almindelige økonomiforhold i provstierne i det enkelte stift.
Repræsentationen er jo netop klar: Der er biskoppen, der er provsterne, der er præsterne, og så er der lægfolk fra alle dele af stiftet, så man netop sikrer sig, at også hvad der foregår i stiftsrådet udspringer af det enkelte sogn, udspringer af den lokale folkekirke, som jo er grundstammen i vores nationale folkekirke.
Så vi Konservative kan altså varmt støtte forslaget.
Vi har også bemærket, at der er en klar og tydelig støtte til det i de høringssvar, der er kommet, og vi glæder os rigtig meget til et konstruktivt udvalgsarbejde.
Og så håber vi meget, at vi får permanente stiftsråd til glæde og gavn for den danske folkekirke og for det liv, der er både på tværs af sogne og i de enkelte sogne.