Charlotte Sahl-Madsen (KF), 2010-04-16:
Det beslutningsforslag, vi skal i gang med at behandle nu, retter sig mod universiteternes brug af optagelsessamtaler.
Forslaget indebærer dels en ændring af de nuværende regler, dels etablering af en pulje på 10 mio. kr. til forsøg med optagelsessamtaler.
Det er min opfattelse, at vi i dag har et virkelig godt system til optagelse på de videregående uddannelser, et system, der skaber koordinerede, retfærdige og gennemsigtige rammer for optagelsesprocessen.
Den koordinerede tilmelding sikrer også en meget høj grad af udnyttelse af uddannelsespladser og ressourcer.
Forslagsstillerne har til hensigt at reducere frafaldet ved at sikre, at universiteterne optager de mest motiverede studerende.
Dermed sætter forslaget jo fokus på vigtige emner, der også ligger regeringen meget på sinde.
Vi skal i fællesskab fortsætte arbejdet for at reducere frafaldet og sikre, at de studerende er topmotiverede til at gennemføre deres uddannelse.
Det er i den forbindelse vigtigt for mig at bemærke, at Danmark faktisk ligger godt i de internationale sammenligninger over frafaldet på de videregående uddannelser.
Mange af de studerende, der falder fra en uddannelse, starter faktisk på en anden.
Det er da også positivt, at der over de seneste år har været et fald i antallet af studerende, der rent faktisk falder fra.
Når det er sagt, er en yderligere reduktion af frafaldet fortsat meget vigtig.
Det gælder ikke mindst for at nå 50-procent-målsætningen for de videregående uddannelser.
Samtidig er reduktion i frafaldet naturligvis et mål i sig selv, som kan bidrage til bedre studieforløb for de studerende.
Det vil forbedre ressourceudnyttelsen ved universiteterne og bestemt også for samfundet som sådan.
Der er mange måder at arbejde med frafald på, men det, at optagelsessamtaler virker på Syddansk Universitet, behøver jo ikke at være ensbetydende med, at det er det bedste instrument til at nedbringe frafaldet alle steder.
Jeg mener ikke, at vi kan generalisere ud fra Syddansk Universitets undersøgelse, dels har vi ikke lignende frafaldsundersøgelser fra de andre lægestudier, dels kan det på nogle uddannelser være mere relevant at bruge ressourcerne på en anden måde, f.eks. på mere undervisning.
Derfor er det helt afgørende, at det er universiteterne selv, der afgør, om de vil bruge optagelsessamtaler.
Sådan er det også allerede i dag, og sådan skal det også blive ved med at være.
Vi skal nemlig være sikre på, at ansøgerne får en lige og retfærdig behandling, og at der er gennemskuelighed i processen.
Det er således ikke ministeriet, der bestemmer, om universiteterne skal bruge optagelsessamtaler.
Vi skal bare sikre os, at rammerne er i orden, når de gør det.
I den forbindelse vil jeg da lige nævne, at ministeriet aldrig har sagt nej til en ansøgning.
Så set fra min stol er det at trække det lidt langt, når forslagsstillerne taler om unødige barrierer.
Universiteterne, som vi har en tæt dialog med om regelforenkling i øvrigt, har heller ikke nævnt over for ministeriet, at netop denne regel burde ændres.
Det er mit indtryk, at processen med godkendelse har været god, og at den har sikret ansøgernes rettigheder.
Når det er sagt, vil jeg da gerne med universiteterne drøfte de nævnte hensyn, hvis de kan sikres på andre måder end gennem godkendelse i ministeriet.
Inden vi har den tættere dialog afsluttet med universiteterne, ønsker jeg simpelt hen ikke at ændre på reglerne for optagelsessamtaler.
En anden del af forslaget går på ønsket om at afsætte 10 mio. kr. til en pulje til forsøg med optagelsessamtaler.
Der er tre hovedårsager til, at jeg ikke kan støtte forslaget om en central pulje.
For det første tror jeg, at der er risiko for, at indførelsen af en central pulje bliver et unødvendigt bureaukratisk led.
Hvordan skal den pulje administreres, og efter hvilke kriterier skal der gives penge?
For det andet mener jeg ikke, at en pulje på 10 mio. kr. i sig selv vil kunne rykke afgørende ved kvote 2-optagelsen på de mange bacheloruddannelser.
Så må jeg sige for det tredje, at der altså er rigtig mange meninger om, ikke mindst i universitetsmiljøet, hvordan man bedst kan nedbringe frafaldet.
Optagelsessamtalerne er altså kun et instrument i den forbindelse, og derfor mener jeg, at det er et forkert signal at sende, hvis vi afsætter en pulje til lige netop dette virkemiddel frem for øvrige, ikke mindst, når puljen er så begrænset, som den er i den her sammenhæng.
Regeringen har allerede gennemført en række tiltag på området.
Vi har f.eks. gennemført skærpede adgangskrav for at give de studerende det bedst mulige faglige grundlag for at gennemføre uddannelsen.
Et andet eksempel er, at vi i samarbejde med forligspartierne har hævet taxametrene på de humanistiske og samfundsvidenskabelige uddannelser til mere og bedre undervisning.
Som tidligere nævnt finder jeg det mest hensigtsmæssigt, at vi overlader spørgsmålet om brug af samtaler til det enkelte universitet, og det gælder selvfølgelig også disponering af omkostningerne ved optagelsessamtalerne.
Det er altså universitetet, der er nærmest til at vurdere, om brug af optagelsessamtaler på en given uddannelse vil kunne reducere frafaldet og dermed øge gennemførelsesprocenten.
Det er klart, at hvis universitetet igennem de her optagelsessamtaler kan reducere frafaldet, er det i sig selv en god udnyttelse af midlerne, men det er og bør være universiteternes beslutning.
Fra regeringens side er det vigtigt at sikre gennemsigtighed og retfærdighed i optagelsessamtalerne, det vil jeg gerne understrege.
Samtidig vil jeg gerne forbedre systemet, særlig hvis det er sådan, at der er ting, vi i dialog med universiteterne kan finde ud af at vi kan gøre anderledes.
En pulje, som gennem en centralt fastsat proces afkobler universiteternes frie valg af optagelsesprøver og deres ansvar for finansiering af dem, tror jeg simpelt hen ikke er et skridt i den rigtige retning.
Så vi kan ikke tilslutte os forslaget.
Jeg vil gerne takke for debatten, som viser, at hele campusområdet er et område, som optager rigtig mange, og jeg vil sige, at jeg ser meget frem til de videre drøftelser, herunder de mere finansieringsmæssigt tekniske, i udvalgsarbejdet.
Universiteternes campusområder skal være mere end blot gode, funktionelle rammer for undervisning og forskning.
Miljøerne skal også understøtte og forene universiteternes aktiviteter.
Miljøerne skal simpelt hen give studerende og forskere lyst til at blive, også efter undervisningstiden.
De miljøer skal summe af liv, diskussion og videbegærlighed, også ud på aftenen, og det skal være steder, som folk udefra har lyst til at besøge.
Det skal være innovative virksomheder, der har lyst til at placere sig i de områder, og jeg er helt sikker på, at det her også vil være med til at gøre universiteterne til attraktive arbejdspladser.
Jeg vil også gerne lige understrege, at de nye kollegier er for alle uddannelsessøgende.
Tak for den indledende debat her.
Jeg ser meget frem til at drøfte de mere dybtgående spørgsmål under udvalgsbehandlingen.