Pia Olsen Dyhr (SF), 2009-02-19:
Vi har simpelt hen brug for et loft over de årlige omkostninger i procent, og det har vi, fordi markedet er uregerligt.
Jeg vil lige komme med nogle eksempler efter en meget hurtig søgning på nettet.
pengeautomaten.dk
: Ved lån på 30.000 kr. i 78 måneder koster det 23,4 pct. i årlige omkostninger.
Det vil sige, at for at låne 30.000 kr. betaler man 7.020 kr. om året i renter.
Her kan man låne 30.000 kr. i 24 måneder og så få lov til at betale 8.790 kr. i rente.
Det er forholdsvis mange penge, og hvis man noterer sig navnene på de forskellige hjemmesider, er det jo sådan lidt interessant: pengeautomaten eller ExtraCash, det lyder nærmest, som om man får pengene foræret, men det gør man altså ikke.
Så for at låne 30.000 kr. på en af de her måder skal jeg eller en anden betale mellem 7.000 og 10.000 kr. i omkostninger om året, og det er altså rigtig mange penge, når vi ved, at danskerne låner flere og flere penge.
I 2008 lånte danskerne over 50 mia. kr., og det er jo bekymringsvækkende, især i de her finansielle krisetider.
Det er de risikable lån, der har betydet, at USA på den måde er gået nedenom og hjem, og det er jo det samme, vi risikerer i Danmark, hvis vi accepterer, at de risikable lån bliver ved med at eksistere.
Så vi har brug for at styre markedet, og det kræver klare spilleregler.
For det første skal markedet være gennemskueligt og sammenligneligt, og derfor er alle långivere nødt til at opgive ÅOP.
Det skal de også i fremtiden, jævnfør Forbrugerombudsmandens retningslinjer, men det skal forklares klart og tydeligt og ikke gemmes på bagsiden af en eller anden pjece som den pjece, jeg fik forleden ude i Rødovre Centrum, eller længst nede på en eller anden hjemmeside, eller man skal klikke tre sider hen for at finde ud af, hvad ÅOP'en er.
For med nogle af de her netlån og nogle af sms-lånene er det rigtig svært at finde frem til ÅOP, og det er helt klart svært for særlig de svage forbrugere at gennemskue.
For det andet skal vi have lavet en spilleregel om, at det skal være nemt at komme ud af en aftale igen.
Her er Forbrugerombudsmanden med sine retningslinjer gået et skridt ad vejen i forhold til fortrydelsesret, men vi mangler stadig, at der bliver indført en eller anden form for betænkningstid, når man optager lån.
For det tredje mangler vi et loft over renten, og det er jo grunden til, at renterne er på himmelflugt lige nu.
Der er faktisk tale om ågeri, men ågeriparagraffen kan ikke bruges.
Det kunne vi jo se, da Forbrugerrådet i 2007 prøvede at benytte den, da de meldte SMS KVIKLÅN til politiet.
Reaktionen var, at sagen ikke blev rejst, eftersom ågeriparagraffen ikke kan bruges til den slags, men mere til personlige mellemværender på trods af formuleringerne i straffelovens § 282, hvor det meget klart står: »For åger straffes den, som udnytter en anden persons betydelige økonomiske eller personlige vanskeligheder, manglende indsigt, letsind eller et bestående afhængighedsforhold til i et aftaleforhold at opnå eller betinge en ydelse, der står i væsentligt misforhold til modydelsen, eller som der ikke skal ydes vederlag for.«
Det er jo ret interessant, set i lyset af at det netop er det, der sker, når vi snakker om de her lette lån.
Det er her, vi i virkeligheden har vores helt store udfordring.
Fordi vi ikke har en ågeriparagraf, har vi brug for et andet redskab.
Her foreslår Socialdemokraterne så et loft over renten, og det kan vi bestemt støtte, men hvis ministeren er villig til at komme med et andet forslag, der vil have samme virkning, vil vi også være positive over for det.