Bjarne Laustsen (S), 2008-12-12:
Det handler om dyrene, men det handler også om os mennesker.
Vi løber i det daglige en lang række risici for at blive syge; så forsøger vi at blive raske igen, og til det formål bruger vi dyr, som må lide, for at man kan gøre sig nogle erfaringer, så vi mennesker efterfølgende kan blive behandlet.
Derfor synes vi, det er fint, at Enhedslisten har rejst det her spørgsmål og sætter til debat, hvad det er for nogle vilkår, de dyr, der må lide, for at vi andre efterfølgende kan blive helbredt, skal have.
Jeg synes, at Enhedslisten i deres forslag remser en lang række ting op, som er ganske fornuftige.
Det må altid være sådan, at nytteværdien af, at vi påfører andre smerte, også når det gælder dyr, kan godtgøres.
Vi synes også, det er rimeligt, at ansøgerne, der vil lave de her ting, dokumenterer, at en tilsvarende viden ikke kan opnås uden anvendelse af levende dyr.
Det er hele bevisbyrden i det hele taget at finde ud af, hvordan og hvorledes vi gør det her.
Dyreforsøg skal selvfølgelig være relevante, som det fremgår.
Mangelen på alternative metoder skal dokumenteres, og det er et af de vigtige punkter, fordi vi kan se, at det ikke er særlig mange penge, man giver til det.
Man forsøger at reparere lidt på det, men der er behov for mere, ingen tvivl om det.
Forsøgsdyrenes smerter og lidelser skal vurderes individuelt.
Ja, det skal de, for vi opererer med mange forskellige typer af dyr, og dyr reagerer forskelligt på de ting, man udsætter dem for.
Og så skal de raske dyr ikke nødvendigvis påføres sygdomme.
Alle de her ting er faktisk skrevet meget bedre, end jeg kunne finde på at sige dem.
Jeg har fundet et skrift, som Dyrenes Beskyttelse har udgivet, for jeg tror faktisk, at der er mange mennesker, der ikke aner noget om, hvad det er, vi udsætter dyrene for.
Man skriver her: »Dyr lider.
I et typisk dyreforsøg, der udføres i forbindelse med testning af stoffer og kemikalier, fungerer dyrene som en slags mundskænke for os mennesker.
Det sker ved, at man f.eks. udsætter mus for stoffet i en fastsat mængde, som man regner med er giftig for dyret.
Derefter observerer man musene i 14 dage for at se, om de rent faktisk viser tegn på forgiftning.
Musene kan få problemer med vejrtrækningen, nerveforstyrrelser, ændret adfærd og skader i hud, øjne og slimhinder.
Nogle af musene kan opleve smerte og lidelse, og disse dyr bliver straks aflivet.
Til sidst vil alle musene blive aflivet og deres organer undersøgt.
Hvis ikke forsøgsmusene viser de forventede tegn på forgiftning, vil man give en højere dosis af stoffet til en ny gruppe mus.
Så ser man, om disse mus bliver syge.
Således kan man fortsætte, indtil man har en ide om, hvor giftigt stoffet vil være for mennesker.
Desuden skal stofferne også testes f.eks. for giftighed ved længerevarende brug, for at være kræftfremkaldende, og om de giver fosterskader.«
Jeg synes, at der er god grund til, at vi støtter det her lovforslag i dag og kigger på, om ikke vi kan få nogle bedre vilkår for de her forsøgsdyr.
Jeg er helt med på, at der i branchen kan være noget med, at virksomhederne bruger de resultater, som de nu har indhentet, og at de er bange for af konkurrencehensyn at give dem til andre.
Derfor oplever vi også problemer med dobbeltforsøg, at nogle faktisk forsøger noget og finder ud af noget og påfører yderligere smerte, fordi de ikke kan få oplysningerne fra andre.
Jeg ved ikke, om det er muligt at finde løsninger på det her problem, men det er i hvert fald et af de problemer, som jeg har registreret, og jeg vil gerne under udvalgsarbejdet være med til at se på, hvordan og hvorledes vi kan gøre det her ordentligt.
Det skylder vi vores dyr, der må lide, for at vi andre kan blive helbredt en gang imellem.