Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-05-20:
Personer, som har forsøgt selvmord, eller som er selvmordstruede, har som alle andre krav på hurtig, intensiv og relevant behandling.
Det er regeringens klare målsætning, det fremgår af vores regeringsgrundlag, og det glæder mig at konstatere, at også SF og Enhedslisten er enige i det mål.
Der er i Danmark mellem 700 og 800 selvmord årligt, det er flere end antallet af trafikdræbte, og man skønner, at der er ti gange så mange selvmordsforsøg.
Sundhedsstyrelsen vurderer, at selvmord og selvmordsforsøg i særlig grad forekommer blandt tre grupper: visse ældre, mest mænd, psykisk syge og unge, mest kvinder.
Tallene taler for sig selv.
Forskning viser, at selvmord og selvmordsforsøg udspringer af mange forskellige forhold og årsagsfaktorer.
Der er tale om komplekse problemstillinger, som skal håndteres i flere sektorer, på forskellige måder og på forskellige niveauer.
Det er derfor vigtigt, hvis antallet af selvmord og selvmordsforsøg skal nedbringes, at der sættes ind med så vel egentlig forebyggelse som med diagnostik og relevant behandling samt hurtig opfølgning, når det er relevant.
Der skal bl.a. være et formaliseret samarbejde med anæstesiologi, kirurgi, neurologi, intern medicin og børne- og ungdomspsykiatri.
Herudover skal der være adgang til særlig kompetence inden for psykoterapi og til psykofarmakologi.
På den baggrund anbefaler Sundhedsstyrelsen, at indsatsen i forhold til forebyggelse og behandling af selvmordsforsøg med fordel kan forankres i de centre for selvmordsforebyggelse, der er etableret i hver region.
Målgrupperne for disse centre er som udgangspunkt personer, som har forsøgt selvmord eller er selvmordstruede, men som ikke tilhører psykiatriens kernegruppe, det vil sige, at patienterne ikke har en psykiatrisk lidelse eller kun en lettere psykisk lidelse.
Personer, der har forsøgt selvmord, har siden 1990'erne haft mulighed for at få tilskud til psykologbehandling i privat praksis med offentligt tilskud.
Det er et godt og relevant tilbud for mange patienter.
Regeringen har imidlertid en målsætning om yderligere at styrke behandlingsindsatsen over for selvmordstruede personer ved at sikre relevant, hurtig og intensiv psykiatrisk behandling.
Det fremgår som før nævnt også af regeringsgrundlaget.
Sidste forår bad mit ministerium derfor Sundhedsstyrelsen om at vurdere, hvordan indsatsen over for personer, der har forsøgt selvmord, kan styrkes yderligere.
Sundhedsstyrelsen anbefalede dengang, at indsatsen i forhold til forebyggelse og behandling af selvmordstruede mennesker med fordel forankres i regionernes etablerede centre for selvmordsforebyggelse.
Ud over centrenes varetagelse af en klinisk funktion med korterevarende samtaleforløb, f.eks. kognitiv terapi, vurderede styrelsen, at centrene også bør tilbyde og forestå regelmæssig træningsaktivitet og efteruddannelse for ansatte i hjemmeplejen, på psykiatriske afdelinger, i distriktspsykiatrien og for personalet i de somatiske og psykiatriske modtagelser.
Sundhedsstyrelsen anfører endvidere, at der i tilknytning til centrene med fordel kan etableres en funktion med et team bemandet med sygeplejersker og socialrådgivere, som hurtigt kan træde til og udøve opsøgende, støttende og ledsagende indsats over for personer, der har et særligt behov for støtte.
I forbindelse med sidste års satspuljeforhandling var regeringen og satspuljepartierne enige om at afsætte 20 mio. kr. over 4 år til en styrkelse af behandlingsindsatsen over for personer, der har forsøgt selvmord, med afsæt i Sundhedsstyrelsens anbefalinger.
Det fremgår af regionernes ansøgning til puljen, at regionernes centre til forebyggelse af selvmord allerede i dag varetager flere af de funktioner, som Sundhedsstyrelsen anbefaler.
Der er imidlertid forskel på, hvilke behandlingstilbud man modtager, afhængig af hvor man bor i regionen.
Puljen er derfor udmøntet med udgangspunkt i en udvidelse og udbygning af regionernes centre for selvmordsforebyggelse.
Puljen er kun lige udmøntet til regionerne, og det er for tidligt allerede nu at vurdere, om indsatsen bør styrkes yderligere.
Til den tid vil vi også have et bedre grundlag for at foretage en sådan vurdering.
Der, hvor jeg mener der er behov for en indsats, er i forhold til vores viden om selvmordsadfærd.
Det er min vurdering, at der for nuværende er behov for mere viden om, hvorfor især unge mennesker forsøger at begå selvmord.
Antallet af selvmord i befolkningen har været faldende de sidste mange år, og antallet af selvmord er fra 1980 til 2001 halveret, men det gælder desværre ikke for selvmordsforsøgene blandt unge.
Her er tallet stigende.
Jeg mener, at der er behov for en kortlægning af den eksisterende viden om selvmord og selvmordsforsøg blandt unge piger og drenge og om årsagerne til det stigende antal selvmordsforsøg.
Jeg har derfor bedt Center for Selvmordsforskning, som er et forsknings- og videncenter tilknyttet Indenrigs- og Socialministeriet, om at udarbejde sådan en kortlægning.
Med afsæt heri vil der kunne tages stilling til, om der er behov for en mere dybdegående undersøgelse af årsagerne til selvmord og til selvmordsforsøg blandt unge piger og drenge, herunder om der er behov for at oprette eller styrke andre indsatser målrettet den gruppe.
Kortlægningen ventes klar i løbet af et par måneder, og vores viden herfra vil derfor også kunne inddrages i vores drøftelser ved de kommende satspuljeforhandlinger.
I beslutningsforslaget bliver der også stillet forslag om oprettelse af et selvmordsforebyggende råd til 5 mio. kr. årligt.
I forslaget står der bl.a., at et sådant selvmordsforebyggende råd skal have en rådgivende og koordinerende funktion på området.
Endvidere står der, at rådet skal sikre, at gode erfaringer og viden fra forskningen i behandlingssystemet og den frivillige sektor videreformidles og koordineres.
Jeg er lidt uforstående over for behovet for et nyt selvmordsforebyggende råd, når vi i dag har et velfungerende og respekteret Center for Selvmordsforskning.
I 1995 blev centeret af WHO udnævnt til et, og jeg citerer: WHO Collaborating Centre for Prevention of Suicide.
WHO Samarbejdscenter til forebyggelse af selvmord.
Det betyder, at centeret sammen med en række institutioner, forskningsenheder og universiteter bidrager til WHO's arbejde med forskning i forebyggelse og behandling af selvmord.
Centerets opgave består bl.a. i forskning i selvmordsadfærd og i at samle, koordinere og formidle viden med henblik på forebyggelse af selvmordsadfærd og eventuelt virkningen af indsatsen over for selvmordstruede.
Jeg mener derfor ikke, at der er behov for oprettelse af et nyt råd til selvmordsforebyggelse, når vi i forvejen har et anerkendt og virksomt Center for Selvmordsforskning, som efter min vurdering har de opgaver, der efterlyses i beslutningsforslaget.
Jeg vil afslutningsvis gerne udtrykke mit håb om, at satspuljepartierne i forbindelse med de kommende satspuljeforhandlinger i efteråret vil drøfte et eventuelt behov for en yderligere styrkelse af de regionale centres behandlingsindsats over for personer, der har forsøgt selvmord.
Ved de drøftelser kan vi på et mere oplyst grundlag også tage stilling til, om puljen til styrkelse af behandlingsindsatsen, som blev afsat i satspuljen for 2009-2012, skal gøres permanent, når den udløber i 2012.