runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2008-05-13:
Først vil jeg sige til hr. Peter Skaarup, at som jeg har forstået hr. Peter Skaarup, blev formanden i den sag med løbesedlerne, som hr. Peter Skaarup henviser til, jo netop dømt for overtrædelse af racismeparagraffen.
Men det, at en enkeltperson bliver dømt for overtrædelse af racismeparagraffen, betyder jo ikke nødvendigvis, at hele foreningen virker ved vold og derfor kan opløses via domstolene.
Der vil sikkert også være andre foreninger, hvor der er enkeltmedlemmer, der har overtrådt lovgivningen, men hvor det ikke medfører, at man siger, at hele foreningen så virker ved vold.
Det, der skal bevises, er, at det er hele foreningen, der virker ved vold, og det er altså en smule mere kompliceret.
Jeg vil så sige til hr. Peter Skaarup - for holdningsmæssigt er hr. Peter Skaarup og jeg jo fuldstændig enige - at Hizb-ut-Tahrir er en forening, som på mange måder overhovedet ikke hører hjemme i det danske samfund.
Vi har foreningsfrihed, men det er besynderligt, at man har en forening her i landet, som overhovedet ikke deler de grundværdier, som vi andre har.
Et eller andet sted hører de jo hjemme i et helt andet land, og det er uforståeligt, at de bliver boende i Danmark og ikke rejser ned til et sted, hvor deres meningsfæller befinder sig.
Så det er hr. Peter Skaarup og jeg fuldstændig enige om.
Men hvis en forening skal opløses ved dom, skal der altså være beviser.
Ellers bliver den ikke opløst.
Peter Skaarup (DF), 2008-05-13:
Men jeg vil dog sige til justitsministeren, at det vel ikke er en ukendt sag, hvad det er, Hizb-ut-Tahrir står for.
Vi har haft en fremtrædende partileder, der har sagt noget, som jeg nok ikke må sige her i Folketingssalen, men han har i hvert fald meget klart taget afstand fra Hizb-ut-Tahrir, det har de fleste politiske partier markant gjort, og det skyldes, at foreningen efter de flestes opfattelse jo arbejder for at omstyrte demokratiet og indføre den såkaldte kalifatstat, hvor det altså er, at vi skal underlægge os det, Hizb-ut-Tahrir står for.
Ydermere har foreningen gentagne gange opfordret til ulovligheder.
Man kan rolig sige, at omdeling af løbesedler, hvor der står en opfordring til drab på jøder, er en opfordring til vold, og det er vel sådan, at grundlovens § 78, der netop taler om, at foreninger, der virker ved vold eller opfordrer til vold, skal følges, og deraf kommer vel et forbud.
Eller har jeg misforstået noget?
Lene Espersen (KF), 2008-05-13:
Jeg vil sige til hr. Peter Skaarup, at hvis Rigsadvokaten skønner, at der er tilstrækkeligt med beviser til at kunne føre sagen ved domstolene, så vil der blive ført en sag ved domstolene; det står fuldstændig klart.
Men en regering og en justitsminister kan altså ikke bede om at få rejst en sag ved domstolene, hvor der ikke er tilstrækkeligt med beviser; det kan ikke lade sig gøre.
Peter Skaarup (DF), 2008-05-13:
Det var et spørgsmål i forbindelse med Rigsadvokatens redegørelse.
Skal jeg forstå svaret fra justitsministeren på beslutningsforslaget her sådan, at hvis det er, at Rigsadvokaten mener, at der kan føres en sag, så vil der blive rejst en sag?
Skal jeg modsat forstå det sådan, at hvis det er, at Rigsadvokaten siger, at der ikke kan vindes en sag, så vil der ikke blive rejst nogen sag, selv om justitsministeren jo altså er øverste myndighed og Rigsadvokaten ikke er?
Peter Skaarup (DF), 2008-05-13:
Det vil sige, at man kan konkludere, at det i forhold til nogle forbrydelser er i orden, at man fortsat har en minimumsbestemmelse, mener Socialdemokraterne, men derudover har man så et princip om, at ikke andre forbrydelser - eller hvordan skal jeg forstå det? - kan føjes på listen over den mulighed, der altså indebærer minimumsstraf.
Jeg er noget forvirret over det, og jeg tror, at der er mange, der må være forvirrede over, hvad Socialdemokraterne vil på det her område.
Jeg må sige, at det er udmærket at tale om en national handlingsplan, og hvis man kan opfatte det, der er sket, som en gennemførelse af den idé, er det da også udmærket.
Men det, jeg synes vi mangler fokus på, er strafdelen; det er, at det virkelig koster noget, og at man som gerningsmand forstår, at det at gå ind på folks private bopæl og true dem med bål og brand, at bruge våben eller på anden måde bruge vold over for de pågældende og frarøve dem deres ejendele skal koste noget.
Det skal ikke være 8 måneders fængsel eller 1 ½ års fængsel, det skal virkelig koste noget.
Jeg ser frem til, at Socialdemokraterne vil støtte den idé.
Karen Hækkerup (S), 2008-05-13:
Vi har i Danmark en domstol, som dømmer, og som beslutter, hvad straffen skal være ud fra den strafferamme, vi i Folketing har besluttet.
Og når det her arbejde er sat i værk med, at man skal se på, hvor strafniveauet ligger, så går jeg ud fra, at man på et tidspunkt vil komme frem til en konklusion.
Den konklusion kan jo godt være den, at man også over for domstolene tager en drøftelse af, hvad strafniveauet er.
Men jeg mener, at det er et dårligt signal at sende som udgangspunkt, at vi starter med at sige, at nu vil vi have en minimumsstraf, og at den endda skal være på 4 år.
Det kan også være rimeligt i nogle af de her sager, det vil jeg slet ikke afvise.
Men vi må aldrig nå derhen, at en dommer ender med at frikende en hjemmerøver, fordi vedkommende dommer vil vurdere, at den dom på 4 år slet ikke modsvarer den forbrydelse, der er blevet begået.
Sagen stiller sig anderledes, når det drejer sig om drab, fordi et drab er så uigenkaldeligt, og der er der en helt særlig bestemmelse i lovgivningen, som vi altså ikke støtter nogen som helst andre steder.
Peter Skaarup (DF), 2008-05-13:
Jeg er selvfølgelig glad for den rosende del af Socialdemokraternes ordførertale i dag, men jeg kan da godt undre mig over, at man, når man så skal tage stilling til indholdsdelen, altså hvad det rent faktisk er vi skal gøre fra politisk side, så falder fra.
Så vil man ingenting fra Socialdemokraternes side.
Derfor er mit spørgsmål: Når man har sådan et princip om minimumsstraffe, at det vil man aldrig være med til, gælder det så i alle situationer?
Gælder det også mord og drab?
Gælder det de rigtig alvorlige forbrydelser?
Vil man ikke være med til det?
Vil det sige, at man ønsker den bestemmelse, vi har i dag, taget ud af lovgivningen omkring det område?
Hvor slutter det henne for Socialdemokraterne?
For jeg kan da godt sige, at man dermed fraskriver sig nogle muligheder, som kan være gode at have, hvis det er sådan, at domstolene ikke følger det, som vi politisk vedtager herinde på Christiansborg.
Karen Hækkerup (S), 2008-05-13:
Når vi går ud i verden og forlader vores bopæl, så ved vi godt, at verden nogle gange kan være farlig.
Man kan møde mennesker derude, som ikke kan forstå at passe på hinanden, eller som har intentioner om at ville os det skidt.
Man kan blive overfaldet.
Man kan blive offer for alverdens forbrydelser.
Men når vi er hjemme hos os selv og vi sidder i sofaen og har tæppet oppe om fødderne, så føler vi os som i et helle.
Vi føler, at vi nu er hjemme, hvor vi kun er os selv, og hvor ingen kan ramme os.
Den tryghedsfølelse er utrolig vigtig for alle mennesker at have.
Vi skal kunne føle, at når vi er hjemme hos os selv, så er vi i vores helle, og der er vi på vores trygge base, hvor ingen kan komme og slå os ud af kurs.
Derfor er hjemmerøverier også en utrolig grov kriminalitet.
Det er utrolig groft, at man på den måde frarøver folk følelsen af at kunne føle sig trygge i deres private hjem.
Jeg vil gerne starte med at sige, at jeg deler Dansk Folkepartis intentioner i forslaget om, at man skal have mere fokus på hjemmerøverier, for, som jeg indledningsvis sagde, så er vores hjem vores helle, og hvis ikke vi kan være trygge, når vi er hjemme hos os selv, hvor kan vi så være det henne?
Derfor er hjemmerøverier et indgreb i vores private liv, som vil komme til at præge folk, der har været udsat for det, resten af deres dage, og derfor skal straffen for det også være rimelig.
I nogle af de hjemmerøverier, vi har hørt om, drejer det sig jo om ældre mennesker, som bliver bundet, som bliver tapet for munden, som bliver truet med kniv, som bliver banket op af maskerede røvere, eller som bliver lokket til at åbne døren, fordi der står falske politibetjente udenfor.
Det er altså rigtig grove forbrydelser.
Der har også været en sag, hvor et hjemmerøveri endte med et drab, fordi den, der blev overfaldet, endte med at afgå ved døden som følge af hjemmerøveriet.
Når vi alligevel ikke kan støtte Dansk Folkepartis forslag, er det, fordi det indebærer det element af minimumsstraffe, som vi af princip ikke støtter, og derfor vil vi gerne afvise forslaget.
Det blev dengang afvist, også af justitsministeren.
Jeg kan nu kun glæde mig over at se, at den idé blev fulgt op, og at Rigsadvokaten senere har sat ord på, hvad det var, vi ville med vores nationale handlingsplan, nemlig at der skulle være en opsamling, sådan at der kom en helhedsorienteret indsats, uanset hvor i landet et røveri af den her karakter fandt sted.
Jeg kan nu konstatere, at med det arbejde, der er sat i gang, hvor Rigsadvokaten altså får alle sagerne ind på sit bord, inden der bliver rejst anklage, og hvor Rigsadvokaten får alle domme ind på sit bord med henblik på, at man kan vurdere, om man skal anke, har vi altså fået det, som vi bad om, nemlig en meget, meget tydelig indsats i forhold til at bekæmpe hjemmerøverier og sikre, at strafniveauet bliver passende.
For det er rigtigt, som Dansk Folkeparti siger: Der er skærpende omstændigheder i mange af de her sager, og derfor skal strafferammerne også udnyttes, som det var tænkt, og det er præcis derfor, at det her arbejde er sat i værk, og det kan vi kun støtte op om.
Kim Andersen (V), 2008-05-13:
Jeg tror, det er vigtigt, at vi nu holder fokus på det, som der er rettet fokus mod her, og som ministeren har redegjort for: det arbejde, der er sat i gang af Rigsadvokaten over for anklagemyndigheden og over for politidirektørerne, og at vi så får sammenstillet de oplysninger og får et ordentligt oplyst vurderingsgrundlag.
Hvis minimumsstraffen for en given handling f.eks. er 2 år og en dommer måtte nå dertil, at med de elementer, der i øvrigt er inde i sagsforløbet, ja, så vil der måske kunne ikendes 6 måneder, men da det er langt fra minimumsstraffen, ender man med slet ikke at give en dom med frihedsberøvelse, og det vil sige, at så kan vi altså risikere, at nogen, der i og for sig skulle have været frihedsberøvet og dømt efter gældende regler, ikke får en frihedsberøvelse.
Så kommer vi jo fra asken i ilden, og det er jo næppe det, spørgeren har tænkt sig med sit forslag.
Så jeg ser nogle ulemper ved det.
Peter Skaarup (DF), 2008-05-13:
Jeg synes, det lyder fint, at Venstre er indstillet på at følge det her tæt.
Jeg kunne godt tænke mig spørge hr. Kim Andersen: Når vi nu i forslaget fra Dansk Folkepartis side foreslår indførelse af minimumsstraffe på 4 års fængsel på det her område, er det så fuldstændig fremmed for Venstre at gå ind på tanken om minimumsstraffe, som kan være et nødvendigt værn i sager, hvor man ikke føler at domstolene bruger de strafferammer, der udstikkes fra politisk side?
Er det fuldstændig fremmed for Venstre?
Kim Andersen (V), 2008-05-13:
Vi har frie og selvstændige domstole i dette land, og det skal vi holde fast ved.
Når det er sagt, vil jeg gerne sige, at ifølge mine begreber er strafudmålingen i domme, som idømmes for forbrydelser af den karakter, som hr. Peter Skaarup her nævnte, ikke - ifølge min lægmandsbetragtning - i overensstemmelse med det, der var tiltænkt i lovgivningen, da der blev givet en mulighed for at idømme fængsel i op til 6 år.
Derfor er det også så vigtigt, at vi nu får det materiale indsamlet - og det har ministeren og Rigsadvokaten jo sat i gang - og at vi får set på det her i en rigtig sammenhæng og også taget højde for de forskelle, der er i de enkelte sager, og som dommene naturligvis afspejler, men at vi så også efterfølgende er parat til at reagere på det.
Karen Hækkerup (S), 2008-05-13:
Jeg er fuldstændig enig i, at der skal være en straf, som skal være sammenlignelig med den forbrydelse, der er blevet begået, og jeg må sige, at det jo også er det, jeg lægger i, at Rigsadvokaten lige nu har bedt om, at alle domme, der bliver afsagt, kommer ind på hans bord, fordi man så der kan tage stilling til, om man skal anke strafudmålingen.
Jeg vurderer faktisk, at det, som Rigsadvokaten gør, lige præcis er det, som både Dansk Folkeparti har efterspurgt, og det, som mange andre partier, herunder mit eget, har efterspurgt, nemlig at der skal være en ensartethed i strafudmålingen, og at den skal være rimelig.
4 år er så det, Dansk Folkeparti er landet på.
Jeg synes, at vi skal lade det være op til Rigsadvokaten nu at komme med den her analyse, og så kan man tage en drøftelse af det senere hen.
Jeg synes, det vigtige er at forhindre, at der kommer flere af de her hjemmerøverier, for der er ingen tvivl om, hvilket jeg også sagde indledningsvis, at det er fuldstændig invaliderende for mennesker at blive udsat for et røveri af så grov beskaffenhed, som det her er.
Men der er mange andre ting i det, som Dansk Folkeparti foreslår, jeg også er betænkelig ved, bl.a. vil jeg nævne sætningen om, at man skal lave incitamenter til forsikringsbranchen, sådan at de, der har en alarm, kan slippe billigere i forsikringspræmie.
Det er heller ikke et Danmark, jeg ønsker mig, altså at vi skal nå derhen, at alle for at kunne slippe billigt i præmie skal have installeret overfaldsalarmer på private bopæle.
Jeg synes, vi må arbejde mod, at Danmark igen bliver et land, hvor vi kan være trygge og ikke bange, når det ringer på døren.
Kim Andersen (V), 2008-05-13:
Jeg tror, vi alle er klar over, at det, at der bliver begået et røveri i ens hjem - eller i et privat hjem i det hele taget - er noget meget, meget alvorligt, og det er meget krænkende over for de mennesker, det går ud over.
Ofte kan de røverier være ledsaget af trusler; der kan være stikvåben eller skydevåben involveret; folk kan være maskerede under indbruddet.
Det er kun med til at understrege, hvor forfærdelig grimt sådan et hjemmerøveri er.
Derfor vil jeg i og for sig også gerne sige tak til Dansk Folkeparti, fordi de fremsætter et beslutningsforslag som det, vi her har til behandling, for det er med til at holde fokus på denne meget grove og forfærdelige form for kriminalitet.
I Venstre er vi meget indstillede på at følge det her område meget, meget tæt, fordi vi ønsker, at de udvidede strafferammer, som er givet på det her område, også i videre udstrækning slår igennem i de domme, der afsiges.
Vi er glade for, at ministeren har understreget så kraftigt, som hun har, at regeringen ser med allerstørste alvor på karakteren af hjemmerøverierne og på antallet af hjemmerøverierne.
Ministeren har også - helt klart foranlediget af, at anklagemyndigheden med Rigsadvokaten har fået sat yderligere fokus på det her område - fået mere fokus på det, og det har politidirektørerne rundt i kredsene også.
Det er vi meget tilfredse med i Venstre.
Vi synes, det er nødvendigt, det er på høje tid, vi er glade for, at det sker nu.
Vi synes ikke, det ville være rigtigt at tage yderligere initiativer på det her område a la det, Dansk Folkeparti lægger op til, så lang tid dette vigtige, seriøse arbejde er i gang, og så lang tid ministeren, Rigsadvokaten og politidirektørerne har det fokus rettet mod problemet, som vi er overbeviste om er tilfældet.
Derfor kan vi ikke støtte forslaget, men vi er enige med Dansk Folkeparti i, at det her er et meget vigtigt samfundsproblem, som skal have den største opmærksomhed i den kommende tid.
Lene Espersen (KF), 2008-05-13:
Under samrådet forsøgte vi at forklare lidt om, hvad forskellen er på opgørelsesmetoderne, altså, hvad man definerer som et hjemmerøveri.
Men jeg tror, at der kan blive skabt klarhed om det under udvalgsbehandlingen, således at det, man med rette kan kalde et hjemmerøveri, også bliver rubriceret sådan.
Det vigtigste er jo, at man bliver enige om en definition og siger: Så er det det, vi kalder et hjemmerøveri.
Til den anden del vil jeg sige, at det i hvert fald har gjort et meget stort, personligt indtryk på mig, at et så forholdsvis stort antal hjemmerøverier er foregået over en meget kort periode i løbet af 2008.
Det har i hvert fald fået såvel rigspolitiet som det almindelige politi og anklagemyndigheden til at fokusere på, om der er behov for at gøre yderligere end det, vi gør i forvejen på det her område.
Jeg er ikke bekendt med samtlige domme, der er blevet afsagt siden 2002, hvor reglerne blev skærpet, men jeg vil sige, at min opfattelse er klart den, at det her er noget, som der skal være fokus på fra politiets side, fra rigspolitiets side, fra NEC's side og ikke mindst fra anklagemyndighedens side, så vi får sikkerhed for, at de høje strafferammer, der findes, rent faktisk bliver brugt.
Peter Skaarup (DF), 2008-05-13:
Nu skal behandlingen af den del af forslaget selvfølgelig ikke blive en diskussion om tal, så vi glæder os til at få de præcise tal frem.
Jeg kan bare sige, at antallet i rigspolitiets opgørelse altså er 17, 23 og 26 over de 3 år, ifølge det, vi har kunnet læse.
Dertil kommer, at Justitsministeriets forskningsenhed med henblik på at vurdere 2006 har lavet en opgørelse, der viser, at 200 røverier har været foretaget i offerets bolig, altså, hjemstedet har været offerets bolig.
Så spørgsmålet er, hvordan de her definitionerne er.
Det kan være, tallene er højere, og det synes jeg vi skal have fuldstændig klarhed over.
Med hensyn til strafniveauet er det som sagt vores ønske, at man får kigget på det her.
Og jeg kunne godt tænke mig at stille et spørgsmål til justitsministeren om de sager, der har været.
Hvordan kan det være, at det har været sådan, at man åbenbart ikke i lang tid har kigget efter, hvad retsinstanserne idømmer i de her sager, når der er skærpende omstændigheder?
Det kan vi jo se at der har været i de tre sager, som Retsudvalget har fået forelagt.
Så viser det sig, at man alligevel ikke bruger det, at der er skærpende omstændigheder, til at idømme en streng og kontant straf.
Lene Espersen (KF), 2008-05-13:
Jeg vil sige til hr. Peter Skaarup, at vi jo netop har bedt Rigsadvokaten om at overvåge det her område, herunder har vi bedt om, at anklagemyndigheden skal forelægge samtlige sager på det her område for Rigsadvokaten netop med henblik på at sikre, at det strafskærpende element kommer til at indgå, for det er en skærpende omstændighed, at røveriet sker i et privat hjem.
Så svaret på den første del af hr. Peter Skaarup spørgsmål er, at vi synes, at man skal få et bedre tag på at behandle det her spørgsmål.
Vi synes, det skal følges mere intenst med henblik på at sikre, at der bliver et tilpas højt strafniveau i samtlige sager, der vedrører røverier i private hjem.
Med hensyn til det andet spørgsmål om antallet af røverier vil jeg sige, at det tal, jeg har brugt her i dag, også er det tal, jeg brugte i forbindelse med samrådet i Retsudvalget, og det er det tal, som rigspolitiet har oplyst, og det er givet på grundlag af den definition, som rigspolitiet har forsøgt at give på et hjemmerøveri.
Men jeg er absolut indstillet på, at vi under udvalgsbehandlingen - for det er jo ikke tallene, man skal komme op at skændes om - kan dyrke de tal, der ligger bag ved, lidt mere, herunder også, hvad der er forskellen på opgørelsesmetoderne.
Peter Skaarup (DF), 2008-05-13:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge, om justitsministeren mener, at der i dag er et tilfredsstillende strafniveau i forhold til hjemmerøverier.
Retsudvalget har spurgt om en tilstandsrapport, kan man sige, på, hvordan strafferammerne ligger, set i forhold til hvad der rent faktisk bliver givet af straf i de her sager.
Hvis vi skal se på situationen, så er det mildt sagt utilfredsstillende set med Dansk Folkepartis øjne, for strafniveauet ligger på mellem 8 måneders fængsel og 1 ½ års fængsel, selv efter grove trusler og røveri af pensionisters ejendele i hjemmet.
Så det, der er tale om, er meget alvorligt.
Så skulle jeg spørge justitsministeren om de tal, vi har set fra rigspolitiet.
Det har været sådan, at der er sket en udvikling fra 2006, hvor der var 17 hjemmerøverier, til 2007, hvor der var 23, og frem til 2008, hvor vi indtil nu har haft 26 hjemmerøverier.
Jeg vil godt have den del af sagen nærmere besvaret.
Peter Skaarup (DF), 2008-05-13:
Jeg siger tak for de pæne ord om vores forslag, men pæne ord jo ikke altid nok, når det gælder aktiv handling.
Vi kan selvfølgelig håbe på, at de initiativer, der er sat i gang fra Rigsadvokatens side, kommer til at hjælpe.
Jeg vil da godt spørge hr. Kim Andersen, om hr. Kim Andersen ikke er enig med mig i, at når man ser de svar, vi har fået i Retsudvalget, hvor der redegøres for straffelovens § 288, hvor strafferammen for røveri er fængsel i indtil 6 år og under skærpende omstændigheder i indtil 10 år, er det ikke tilfredsstillende, at de straffe, der så gives, når der bruges våben og trusler for at tiltvinge sig adgang til ældre menneskers boliger, når der bruges vold mod de pågældende, og når der røves penge, ligger på mellem 8 måneder og i de værste tilfælde 1½ års fængsel.
Det er vel ikke tilfredsstillende, at vi ser straffe i den helt lave ende, kan man godt sige, af strafferegisteret, når der er mulighed for at komme op på 10 år.
Jeg siger ikke, at man kan give 10 år i alle sager, det må afhænge af sagen, men man kan i hvert fald komme op på et væsentlig højere niveau.
Karina Lorentzen (SF), 2008-05-13:
Dette forslag går ud på at skærpe straffen for røveri, når det er sket i et privat hjem.
Vi er meget enige i Dansk Folkepartis indstilling til røverier i private hjem.
Det må anses for værende psykisk belastende i særlig stor grad, når man som offer udsættes for sådan et angreb et sted, hvor man normalt regner sig for meget sikker.
For os tæller det naturligvis med, at et hjemmerøveri også tit har karakter af en meget bevidst planlægning, og at der ligger nogle ret præcise overvejelser bag.
Men i SF er vi tilfredse med, at ministeren over for domstolene allerede har indskærpet, at det er en særlig strafværdig begivenhed, og i øvrigt har lavet en indberetningsordning i den anledning.
I SF ønsker vi, at den her type røverier stoppes, men der er altså meget usikkerhed om, at en markant strafskærpelse vil have en præventiv virkning, specielt hvis det forholder sig sådan, som Dansk Folkeparti siger, nemlig at det ofte er udlændinge, der står bag.
De tjekker nok næppe dansk lovgivning, før de planlægger et røveri, men går efter rigdomme, som de ved befinder sig i Danmark.
På et samråd om hjemmerøverier har justitsministeren dog sagt, at de fleste hjemmerøverier begås af nogle, som kender offeret, og som ved, at vedkommende ligger inde med store værdier.
Her er det bedste præventive tiltag nok nabohjælp, så der er nogle, der kan være opmærksom på, om der foregår noget mistænkeligt.
Vi synes som sagt, at ministeren har sendt et politisk signal om, at hjemmerøverier er særlig uacceptable, og det er for nu tilstrækkeligt.
Vi er modvillige over for en automatisk høj minimumsstraf, da der kan være særlige forhold, som gør sig gældende.
Vi synes, at det er oplagt, at det er domstolene, der afgør straffen, og vi er overbeviste om, at de vil bruge den mulighed for skærpelse, og det er helt fint med indberetningsordningen, som overvåger, hvordan det sker.
Peter Skaarup (DF), 2008-05-13:
Nu skal jeg allerførst lige sige - som svar på spørgsmålet - at den definition, som rigspolitiet har anvendt i forhold til hjemmerøverier, medfører, at tallene er 17, 23 og indtil nu 26 hjemmerøverier i 2008.
Altså, 17 i 2006, 23 i 2007 og 26 her i 2008.
Det er definitionen fra rigspolitiet.
Det eksempel, som fru Karen Hækkerup fremdrog her, tror jeg ikke, hvis det måtte være sket, er en del af den statistik.
Jeg tror, at den statistik omfatter de rigtig alvorlige sager, der er tale om.
Jeg kan sige, som jeg også tidligere var inde på, at Justitsministeriets forskningsenhed - ifølge de oplysninger, vi har - har lavet en anden opgørelse, hvor man medtager revl og krat.
Altså alt det, der kan rubriceres som en slags hjemmerøveri.
Og der har man i 2006 konstateret, at antallet var over 200.
Og dem synes jeg vi skal blive bedre til at finde frem i det videre arbejde.