Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Det er først at gøre det lysende klart, at der med ratifikation af finanspagten er fuld respekt for euroforbeholdet.
Det er en banalitet, for det giver sig selv, fordi enhver ændring af euroforbeholdet kun kan gennemføres med en folkeafstemning i Danmark – bare så det er slået helt og umisforståeligt fast.
Dermed jo også sagt, at det, at vi ikke anbefaler en folkeafstemning, intet har at gøre med euroforbeholdet.
Det har noget at gøre med, hvorvidt vi finder, at en folkeafstemning er nødvendig i forhold til den juridiske baggrund.
Det andet er det spørgsmål, som er blevet til et meget stort spørgsmål, nemlig spørgsmålet om regnemetoden.
Jeg kan forstå, at de partier, som er imod tilslutning og ratifikation af finanspagten, er meget stærke tilhængere af den måde, som Finansministeriet beregner den strukturelle saldo på.
Det tror jeg vil glæde Finansministeriet og finansministeren, for af og til har der jo været stillet spørgsmål til den måde, der bliver regnet på, men jeg tror, vi herefter kan antage, at Finansministeriets regneregler er som mejslet i granit.
De er nu sakrosante, de er nu det, som vi for alvor ønsker skal gælde i al fremtid uantastet af nogen eller noget.
Der er det ved det, at det, som finanspagten gør, sådan set er gribende enkelt, fordi de ting, vi forpligter os til i finanspagten, er sådan set ting, vi har lovet at gøre for lang tid siden, nemlig at have orden i vores økonomi, at sørge for, at når vi lægger budgetter, så holder vi budgetter.
Der er jo så bare det ved det, at hvis man ser tilbage i den moderne europæiske økonomisk-politiske historie, så viser det sig, at respekten for de løfter, som er givet, ikke altid har været lige stærk.
Derfor er det en god idé, at parlamenterne i de lande, som tilslutter sig finanspagten, tager de løfter med hjem og gør dem til national lovgivning, for jeg tror, at det er ubetvivleligt, at nationale folkevalgte har respekt for deres egen lovgivning alle døgnets timer og alle ugens dage.
Det er sådan set det, der er den egentlige forskel, for når det kommer til diskussionen om, hvordan vi regner, så er det fuldstændig kendt stof.
Det er helt, ligesom det er i dag i sagens natur, fordi de mellemfristede mål, som vi skal opfylde, nu engang er de mellemfristede mål, som vi skal opfylde.
Det følger af vækst- og stabilitetspagten, og dermed jo også sagt, at vi har et grundlag for at svare på spørgsmål om, hvordan man beregner strukturelsaldo.
Det er vigtigt, at vi gør det på en dansk måde og i en fortsat diskussion om, hvorvidt den måde er korrekt, bl.a. fordi der er ting, der påvirker den danske strukturelle saldo, som ikke påvirker andre landes strukturelle saldo, og derfor er det meget afgørende.
En af Enhedslistens mange ordførere sagde, at der var fuldstændig frit spil.
Til det må man spørge: for hvem, for hvad og hvordan?
For det at stå på Folketingets talerstol og vifte med et papir og skabe mistillid og ligesom antyde med en halv sætning, at der er fuldstændig frit spil, er ikke egnet til at skabe respekt for en ratifikation af finanspagten, og det er nok heller ikke meningen.
Når vi har svaret på spørgsmålene, så har vi svaret på baggrund af den viden, vi har, og den substans, der ligger bag.
Det har vi gjort, og det kan vi stå inde for.
Det er også det, der ligger bag regeringens forslag til budgetlov, herunder også korrektionsmekanismer, sanktionsmekanismer, og at Det Økonomiske Råd kigger os over skulderen for at vurdere, om vi er på rette vej.
Dermed blot sagt, at det er regeringens stærkeste og varmeste anbefaling, at vi i dag ratificerer finanspagten og glæder os over at være et land, hvor man kan have fuld tillid til den førte økonomiske politik med det, der deraf følger af lave renter og høj beskæftigelse og dermed også en sund og stærk økonomi.
Vi kan kun ønske os, at andre lande går samme vej til gavn for dansk eksport og dermed også danske arbejdspladser og ro om den europæiske økonomi som helhed.
Jeg glæder mig meget til fortsatte diskussioner i Europaudvalget.
Vi har selvfølgelig svaret på dansk på de spørgsmål, som er stillet, og dermed også på, hvad det er, der står i det brev, nemlig at vi har en entydig forventning om, at vi naturligvis kan bruge en dansk metode til beregning af det strukturelle under- eller overskud, fordi det afspejler, at der er ting i dansk økonomi, som er relevante for os, men som ikke er relevante for hverken Tyskland eller Spanien eller andre europæiske lande for den sags skyld.