runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Christiansen (DF), 2007-05-24:
Det er jo et imponerende forslag, som kommer her fra SF.
Man kan diskutere, om det hører hjemme under ligestilling eller under religion.
Det er dog en ejendommelig måde at forsøge at lovgive på ved at gå ind og lave kvoter i forbindelse med, hvor mange kvinder der skal være ansat i en virksomhed.
Det er jo ganske enkelt at gå ind og blande sig i noget, som man på ingen måde har en ret til at blande sig i.
Jeg ved ikke, om fru Pernille Vigsø Bagge havde forestillet sig den mulighed, at man så havde opbrugt kvoten enten af mænd, man skulle have ansat, eller af kvinder og så kom i den pinagtige situation, at man var nødt til at gå ud og ansætte nogle mindre kvalificerede mænd, fordi man nu altså havde opbrugt kvoten af velkvalificerede kvinder eller omvendt.
Det er en lidt mærkværdig måde at lovgive på.
Det næste bliver nok, at Enhedslisten eller SF foreslår, at der skal være et eller andet bestemt antal rødhårede ansat i virksomhederne.
Det ville være lige så tåbeligt som det her.
Det, der er tilvejebragt i dag, er, at der er lige ret til uddannelse og lige adgang til jobbene.
Dansk Folkeparti bakker varmt op omkring ligestilling på ethvert tænkeligt område.
Når mulighederne er tilvejebragt, må det være de bedst kvalificerede, der kvalificerer sig til topjobbene, og det må for min skyld hjertens gerne være kvinder, hvis de er bedre kvalificeret end de mænd, der søger jobbet.
Det vil være en helt utidig indblanding i arbejdsgiverens ret til at ansætte kvalificerede medarbejdere.
Helle Sjelle (KF), 2007-05-24:
Når det drejer sig om kvinder på topposter, er der vist ikke nogen tvivl om, at det kan blive bedre.
Vi kan alle blive enige om – det er ikke så svært – at det er nødvendigt at få flere kvinder ind på topposter i dansk erhvervsliv både på ledelsesgangene, i bestyrelser og inden for f.eks. forskning.
Det store spørgsmål er derfor snarere: Hvordan får vi så de kvinder ind på topposterne?
SF foreslår jo, at det dels sker via lovgivning, at man forpligtes til at have 25 pct. kvinder i ledelsen inden udgangen af 2012, dels ved, at der etableres en pulje, hvorfra foreninger og organisationer kan søge penge til at arbejde med kvinder og ledelse.
Her må man så sige, at her skilles vore vande, for vi er generelt af den overbevisning, at problemer med hensyn til ligestilling i f.eks. bestyrelser grundlæggende ikke bør løses ved lovgivning, hvad enten det så er ledelser eller bestyrelser, det handler om.
For os handler antallet af kvinder på topposter grundlæggende om en holdningsændring, hvis man vil fremme og sikre ligestilling i det lange løb.
Derfor ser vi også positivt på den styregruppe, som vi har hørt at ministeren er i gang med at nedsætte, og som skal formulere, præcis hvordan virksomhederne kan forpligte sig selv til at arbejde med mål og målsætninger.
Der skal nemlig ikke være nogen tvivl om, at vi gerne ser, at der sker en ændring i sammensætningen af bestyrelser og lignende, vi mener bare ikke, at det ene og alene handler om at fastsætte mål fra politisk side; det handler om, at virksomhederne også tages med på råd i den her sammenhæng og selv er med til at opstille målene.
Vi mener, at vi i højere grad bør gøre en indsats for at opfordre og støtte virksomheder til at rekruttere kvindelige bestyrelsesmedlemmer og gøre dem opmærksom på de resultater, kvinder på topposter giver.
Det sidstnævnte har ministeren jo også tidligere været inde på faktisk giver resultater på bundlinjen, og vi mener derfor heller ikke, at der umiddelbart er behov for flere puljer, der skal være med til at sikre, at kvinder når toppen.
Vi mener ikke, at det grundlæggende er penge, det handler om, men holdningsændringer.
Derfor må vi Konservative
trods SF’s gode intentioner afvise forslaget.
Ligestilling handler efter vores opfattelse om holdnings- og adfærdsændringer, ikke om en rigid regulering og kvoter.
Lone Dybkjær (RV), 2007-05-24:
Indimellem skal man jo ikke høre så meget, før ørerne falder af.
Men jeg vil godt sige, at Det Radikale Venstre ligesom så mange andre gerne vil arbejde for, at der kommer flere kvinder på topposter.
På linje med, hvad andre også har sagt, er spørgsmålet, hvordan vi gør det.
Det forslag, SF har fremsat, er jo i hvert fald for den første dels vedkommende, så vidt jeg kan se, inspireret af den norske model.
I Norge har man indført en kvotelov, og det er faktisk sket under en borgerlig regering, og det, der så er sket, er, at Norsk Industri selvfølgelig vil være lovlydig over for den lov, der er gennemført i Norge.
Så har Norsk Industri, som er en parallel til Dansk Industri, besluttet sig for at prøve at indgå kontrakter med virksomhederne om, hvordan man kan uddanne kvinder til disse ledelsesposter.
Det er faktisk blevet en meget stor succes, og det vil sige, at den kvotelov har betydet, at der er kommet langt flere kvinder på de ledende poster, end der ellers ville være, fordi det har betydet, at virksomhederne nu meget mere bevidst, end de gjorde før i tiden, leder efter kvindelige talenter i deres virksomhed og andre steder.
Man kan sige, at det, der skulle være formålet med at indføre en kvotelov, var, at man prøvede på at sætte nogle initiativer i gang på linje med det, der er sket i Norge.
Jeg vil så sige, at det selvfølgelig vil være ønskværdigt, hvis man kan gøre det under alle omstændigheder, hvis det er sådan, at man kan få tilsvarende initiativer frem, f.eks. ved at Dansk Industri påtager sig noget arbejde, og det, der kunne være interessant under udvalgsarbejdet, er at prøve at se på, hvad mulighederne er for det, og også at rekvirere noget af det materiale, man kan få fra Norge, og dermed få noget inspiration fra Norge.
Jeg har selv prøvet at sætte mig ind i det materiale, jeg har besøgt Norge og snakket med dem, og det er mit absolutte indtryk, at det virker, og at der derfor er nogle modeller, man kunne bruge.
Så er der den anden del af forslaget: spørgsmålet om en systematisk opdyrkning og styrkelse af den kvindelige talentmasse.
Jeg tror dog, at man bliver nødt til at diskutere, om der er behov for, at man kan styrke nogle kvindelige netværk, som prøver på at arbejde med spørgsmålet om at finde kvinder frem, sådan at de simpelt hen bliver synlige i hele billedet, når det drejer sig om at rekvirere ledelsesemner, hvad enten det er til bestyrelser eller andre poster.
Det synes jeg så også vi må diskutere nærmere i udvalget.
Så den overordnede intention synes jeg er god.
Det er der selvfølgelig også andre der har sagt, men jeg mener så, at der er nogle værktøjer, som vi måske kunne bruge, sådan at det kommer til at gå bare en lille smule hurtigere med ligestillingen eller bare med forsøg på at få nogle kvinder ind på de ledelsesmæssige poster, end det gør i øjeblikket.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2007-05-24:
Vejen for kvinder i toppen af dansk erhvervsliv er et demokratisk problem, som kræver en politisk løsning, og det er jo derfor, vi har fremsat det her beslutningsforslag, der både skal sætte gang i opdyrkningen af den kvindelige talentmasse og sætte nogle konkrete mål for, hvordan vi får nogle flere kvinder i toppen af dansk erhvervsliv.
En andel på 25 pct. kvindelige ledere er altså set i sammenhæng med de danske kvinders høje uddannelsesniveau slet ikke nogen urealistisk målsætning.
Men det står altså ret sløjt til i øjeblikket, når kun godt 4 pct. af toplederne i det private er kvinder, og når kun 11 pct. af bestyrelsespladserne er besat af kvinder.
Jeg synes altså, at de her tal med al tydelighed viser, at konkrete politiske tiltag er nødvendige, ikke mindst for at gøre op med den her forestilling om, at ligestilling i toppen af dansk erhvervsliv kommer af sig selv, hvis bare de mest kvalificerede ansættes.
I virkelighedens verden er det jo ikke nødvendigvis kvalifikationer, men lige så meget kontakter og netværk, der afgør, om man får en lederstilling.
Vi ansætter jo åbenbart folk, som ligner os selv, Rip, Rap og Rup-effekten er temmelig udpræget, og det er formentlig en af årsagerne til, at ligestillingen på det her område går så ufattelig langsomt.
Man kan jo se, at venter vi 60 år, kan vi begynde at se en lille udvikling, men jeg håber ikke, at det er det, de borgerlige partier i Folketinget har lyst til: at vi skal vente 60 år, før vi ser en udvikling på det her område.
Det har SF i hvert fald slet ikke tid til at vente på.
Vi mener, både virksomhederne og organisationerne går glip af en meget væsentlig dynamik.
Jeg vil sige tak for de velvillige ord om intentionerne i forslaget.
Vi vil se både Norge og Sverige vælte sig langt forud på ranglisterne, og vi er jo i Danmark nået helt ned på en ottendeplads.
Lad os ikke håbe, at vi om 1 år, 2 år, 3 år er nået ned på en sekstendeplads eller lignende.
Men jeg siger tak for behandlingen af forslaget.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2007-05-24:
Om ikke andet har jeg i hvert fald behov for at få stillet et spørgsmål nu, og det spørgsmål, jeg jo nærmest stillede i min ordførertale, skyldtes, at det undrer mig såre, at man i SF i øjeblikket kører den her zigzagkurs, at sidste år mente man noget, og i år mener man så noget andet.
Er det sådan, at det kun er fru Anne Baastrup, der vakler lidt i sin overbevisning om, om det er kvalifikationer, man skal ansættes på, eller om det er kønskvotering?
Eller er det også sådan, at fru Pernille Vigsø Bagge er ved at overveje at gå over til regeringens holdning: at vi skal lade virksomhederne arbejde sig igennem det her og komme med nogle kvalificerede udtalelser om, hvordan de ansætter?
Er det kun fru Anne Baastrup, som vakler i sin tro?
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2007-05-24:
Jeg er nødt til at sige, at spørgsmålet er direkte mærkværdigt: om jeg skulle vakle i min tro.
Når jeg står her som forslagsstiller på et forslag, som i øvrigt er en slags genfremsættelse af et forslag, jeg var ordfører på for 2 år siden, så jeg er ret konsistent i min tro.
Men jeg er nødt til at sige, at fru Anne Baastrup har en holdning til, hvordan kvinder i erhvervslivet skal få en chance i toppen af dansk erhvervsliv, og så har hun en holdning til, hvordan man i et parti opstiller kandidater osv. Man kan godt have forskellige holdninger til, hvordan man opererer på forskellige områder, det er en ganske normal praksis.
Men hvordan fru Anne Baastrup stiller sig, vil jeg bede ordføreren tale med fru Anne Baastrup om ved en anden lejlighed.
Jeg har haft den her holdning for 2 år siden, jeg har den i dag, jeg havde den også for 4 år siden, og jeg vil blive ved med at have den, indtil vi ser nogle resultater på det her område.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2007-05-24:
Det bliver fremhævet nu, at fru Pernille Vigsø Bagge er forslagsstiller, fordi hun virkelig tror på det her, men det er fru Anne Baastrup jo også.
Hun står jo i rækken af dem, der fremsætter dette forslag, og det giver altså noget flimmer på linjen, synes jeg nok, når vi så læser en bog, der ikke engang er et år gammel, hvor det er en helt anden holdning, der ligger til grund.
Men nok om det.
Så vil jeg da spørge til: Når nu det er sådan, at kvinder i partierne ikke skal ind under de her regler med topledelse, der skal have en bestemt procentsats af kvinder, så forstår jeg ikke forskellen.
Jeg kan altså ikke se, hvorfor man skal gøre forskel på, om det er et politisk parti eller det er en virksomhed.
Der må vel være ligestilling over hele linjen.
Hvad mener ordføreren om det?
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2007-05-24:
Jeg håber, at ordføreren er i stand til at se en forskel, nemlig at
der, hvor der er behov for, at der skal ske en forandring, sætter vi ind med et forslag til forandring, og der, hvor vi ikke ser behovet, sætter vi ikke ind med et forslag til forandring.
Afstemning
Jakob Axel Nielsen (KF), 2007-05-24:
Jeg vil egentlig sige tak til Det Radikale Venstre for at fremkomme med et sympatisk beslutningsforslag, som har mange rigtige tanker i sig.
Jeg skal allerede her, når jeg nu starter med at være positiv, meddele, at Det Konservative Folkeparti ikke kan stemme for.
Og det er simpelt hen af den grund, at Det Radikale Venstre er en postgang for sent ude.
Kulturministeren og integrationsministeren har allerede taget initiativ til, at der etableres en ordning i Danmark for forfulgte forfattere og andre dissidenter, der ikke kan nyde deres ytringsfrihed i fred og ro.
Så er der nogle tekniske ting i De Radikales forslag, hvor man lægger op til, at de dissidenter, der skal nyde en beskyttelse i fribyen, registreres som egentlige flygtninge.
Der ser vi hellere, at de bliver registreret eller bor her som specialister og ikke kommer ind i den egentlige flygtningebehandling.
Dermed er jo ikke sagt, at hvis de skulle føle sig forfulgt i deres hjemlande, kan de så ikke også søge asyl som alle mulige andre, der har fået et lovligt ophold her i landet.
Men altså, tak for forslaget, der rejser mulighed for en god debat omkring ytringsfrihed, og hvad det vil sige at beskytte dissidenter og forfulgte.
Men det er altså en postgang for sent ude.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-05-24:
Jeg skal ikke lægge skjul på andet, end at jeg selvfølgelig er enormt glad for, at regeringen støtter forslaget, og for os er det selvfølgelig fuldstændig ligegyldigt, om det lige præcis er den model, vi har lagt frem, der bliver gennemført, eller det er en anden.
Det vigtigste er, at Danmark tilslutter sig det her initiativ.
Så kan jeg også forstå, at regeringen vil afsætte nogle penge til det.
Vi har foreslået 5 mio. kr., men det afviste kulturministeren og sagde, at det ikke lige var en ramme på 5 mio. kr., kulturministeren mente der var brug for.
Kan fru Ellen Trane Nørby løfte sløret for – selv om man skal passe på med det – hvor mange penge regeringen vil afsætte til initiativet?
Ellen Trane Nørby (V), 2007-05-24:
Som kulturministeren også svarede, er der allerede nu afsat 1 mio. kr. over Kulturministeriets tipsaktstykke.
Derudover er regeringen gået i konstruktiv dialog med en række fonde og andre aktører på området i håb om, at der også er nogle private aktører, der vil være med til at støtte op omkring det her gode initiativ om fribyer i Danmark.
Og så har vi selvfølgelig også en forventning om, at de værtsbyer, der vil blive skabt i Danmark, også ser en interesse i at være en del af det her, for det er jo klart, at det ikke er en byrde for en by at have en verdenskendt forfatter boende, det er jo en gave, og det er en kvalitet, som vi også håber byerne vil bruge aktivt i deres kulturliv.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-05-24:
Et af de forslag, som PEN er kommet med, er, at der skal laves et center for global ytringsfrihed, f.eks. med base i Kulturministeriet.
Hvordan forholder Venstre sig til, at vi forsøgte at få oprettet sådan et center, der altså skal sørge for at etablere et netværk omkring de forfulgte forfattere, der kommer til Danmark, og sørge for, at der bliver et fornuftigt samspil mellem danske kulturinstitutioner og de mennesker, vi tilbyder ly af den ene eller den anden grund.
Mit spørgsmål er altså: Er det med i regeringens planer, at der også skal laves sådan et center for global ytringsfrihed?
Ellen Trane Nørby (V), 2007-05-24:
Der er ingen tvivl om, at international PEN og dansk PEN allerede i dag er en del af et internationalt netværk, som støtter op omkring de forfulgte forfattere, men jeg tror, man skal passe på, man ikke på nuværende tidspunkt lægger sig fuldstændig fast på, hvilken model man vælger.
Det er jo noget, vi skal ind i en dialog om, når der nu skal laves et lovforslag om fribyerne.
Derudover tror jeg også, man skal passe på, at man ikke tror, at det her er noget, der kun skal være centralt forankret.
Jeg tror i høj grad, det er vigtigt, at det bliver forankret omkring de byer i Danmark, der vælger at være værtsbyer for det her, fordi den enkelte forfatter skal indgå aktivt i det kulturliv, der er i den by, hvor forfatteren kommer til at være bosiddende, og der er det ikke nødvendigvis kun én slags model, man skal kigge på.
Så det synes jeg, vi skal kigge på, når vi kommer til den konkrete implementering af forslaget.
Troels Ravn (S), 2007-05-24:
Hr. Mogens Jensen kan desværre ikke være til stede, så jeg har overtaget ordførerskabet.
Det er et godt forslag, Det Radikale Venstre her har fremlagt for Folketinget: at Danmark også skal give sit bidrag til at sikre forfulgte forfattere, skribenter og andre kunstnere fristeder for forfølgelse og dermed mulighed for, at de fortsat kan ytre sig og udøve deres virksomhed.
Der findes mange eksempler på, hvordan verdens regimer forsøger at lukke munden effektivt på netop dem, der tør tale magten imod, uanset om det sker gennem modige bøger, avisartikler, tegninger, sange eller anden kunst, og det er en fantastisk idé, som Salman Rushdie og Det Internationale Forfatterparlament undfangede i 1994, hvor de oprettede det første internationale netværk af fristeder for forfulgte forfattere, som i dag er vokset til over 50 byer og regioner verden over, herunder i vores nabolande Norge og Sverige.
Socialdemokraterne kan derfor fuldt ud tilslutte sig forslaget, og jeg har da også bemærket, at regeringen i en kronik i Jyllands-Posten af integrationsministeren og kulturministeren, stort set har planket det radikale forslag.
Men det skal ministrene nu ikke have utak for.
Ingen steder plankes der så mange ideer og tanker som netop inden for kunsten og kulturen, og det er jo heller ikke i denne verden altid sådan, at ideens ejermand bliver krediteret for inspirationen.
Det kan regeringspartierne selvfølgelig nå at gøre endnu.
Nu er opfordringen i hvert fald givet.
Men som repræsentant for et parti, der jævnligt bliver piratkopieret af regeringen, vil jeg sige til fru Elsebeth Gerner Nielsen: Tag det som en ære.
Nu skal vi jo altså også lige finde ud af, om regeringen også helt er til sinds at følge det radikale forslag og den ordning, som er gældende i Norge, som jo er inspirationen, for
når man læser kulturministerens og integrationsministerens kronik, kan man få den opfattelse, at fristedsordningen i Danmark ifølge regeringen kun skal gælde forfattere og skribenter og ikke andre kunstnere som f.eks. tegnere og musikere, der jo også i mange regimer oplever forfølgelse på grund af deres virksomhed.
Det tror jeg selvfølgelig ikke at regeringspartierne mener, men det ville da være rart at få præciseret her i dag, at Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti naturligvis også mener, at bl.a. tegnere og musikere skal kunne drage nytte af et fristed i Danmark.
Jeg kan også konstatere ud fra kronikken i Jyllands-Posten, at regeringen vil følge det radikale beslutningsforslag i, at der oprettes en økonomisk støtteordning for projektet, som skal finansieres af Kulturministeriet.
Det ville selvfølgelig også være rart at høre her i dag fra kulturministeren, hvilken økonomisk ramme der arbejdes med.
Bliver det 5 mio. kr. årligt som foreslået her i beslutningsforslaget?
Det må vi høre.
Socialdemokraterne er glade for, at der tegner sig et bredt flertal for dette forslag, og vi glæder os til at høre regeringens nærmere overvejelser om, hvordan det radikale forslag skal udmøntes konkret.
Per Clausen (EL), 2007-05-24:
Der er en enkelt ting, som jeg godt ville have fru Karin Nødgaards svar på.
Det er: Jeg forstod på fru Karin Nødgaard, at der var dårlige erfaringer i Norge med, at der var nogle forfattere, som ikke rigtig passede ind i den norske kultur, og jeg vil gerne spørge fru Karin Nødgaard, om hun mener, det skal være en betingelse for, at forfattere, som bliver forfulgt på grund af deres ytringer, kan få ophold i Danmark, at de deler den danske kultur og den danske gennemsnitspolitiske opfattelse.
Karin Nødgaard (DF), 2007-05-24:
Jeg mener helt klart, at de skal kunne indordne sig under de forhold, der er, og ikke tage nogen vaner med, som de har haft i deres hjemland, som kan være problematiske for det samfund, som de så bosætter sig i.
Og hermed har jeg jo netop skitseret, at jeg har læst nogle steder, hvor der har været problemer med nogle forfattere, som faktisk er blevet voldelige og har reageret på en måde, som ikke har været relevant, når de nu har fået ophold i den norske by.
Per Clausen (EL), 2007-05-24:
Nu tror jeg, vi alle er enige om, at folk, der begår voldelige handlinger, skal straffes for dem.
Men jeg vil bare spørge fru Karin Nødgaard: Skal jeg forstå det på den måde, at Dansk Folkeparti mener, at de eneste, hvis ytringsfrihed vi skal forsvare ved at tillade dem ophold i Danmark, er forfattere og journalister, som er enige med sådan den danske kultur og den danske almindelige politiske opfattelse, og at de mennesker, hvis ytringsfrihed så bliver undertrykt, som har andre opfattelser end dem, fru Karin Nødgaard mener passer til den danske kultur, ikke skal have adgang til Danmark?
Karin Nødgaard (DF), 2007-05-24:
Nej, det mener jeg ikke.
Og det er også derfor, vi siger, at vi synes, det skal konkretiseres meget mere, hvilke typer af skribenter der er tale om, og hvilke typer af nationaliteter de vil komme fra, sådan at vi også kan være sikre på, at de i hvert fald kan gebærde sig i samfundet.
Dermed ikke sagt, at de skal have absolut samme holdning som resten af samfundet.
Tina Nedergaard (V), 2007-05-24:
Der er jo fuldstændig klart og tydeligt tale om en slingrekurs fra Socialdemokraterne i det her spørgsmål, når der den 16. maj afgives en betænkning, hvori man tilkendegiver, at man vil undlade at stemme og så i dag agter at stemme rødt.
Men mere problematisk er det jo, at Socialdemokraterne hermed anlægger det, man må betragte som en helt ny EU-linje for partiet, nemlig at man vil køre til grænsen og langt over grænsen i de EU-retlige spørgsmål, at man end ikke trækker vejret lidt dybere og siger, at man gerne lige vil vente lidt og se, hvad der i øvrigt kan komme ud af en fælles løsning i EU.
Man vil skabe tvivl om, hvorvidt det danske parlament som helhed bakker op om det internationale samarbejde, vi indgår i, og i særdeleshed det meget nære og tætte og afgørende samarbejde, som er i EU.
Det er meget beskæmmende, og jeg mener, at den socialdemokratiske ordfører bør rådgive sit parti til straks at ændre holdning, således at man undlader at stemme, sådan som man har tilkendegivet i betænkningen at man vil.
Christian H. Hansen (DF), 2007-05-24:
Nu siger ministeren så, at det er et godt mærke og sådan noget, og det er det måske nok også, der er bare ikke rigtig nogen, der kender det endnu, for det har kun fungeret en måned.
Jeg kan forstå, at ministeren ikke vil det, og det er jo sådan set også fint nok at have den holdning.
Derfor kan vi så glæde os over, at Socialdemokratiet i dag hjælper til med, at vi får et obligatorisk ernæringsmærke.
Vi ønsker netop ikke at forvirre forbrugerne, og derfor er det langsigtede mål også at skabe et fælles obligatorisk EU-ernæringsmærke.
Den eneste måde, man kan få et obligatorisk ernæringsmærke på, er ved at overholde EU’s spilleregler og samarbejde med alle EU-landene.
Men indtil da har vi gode muligheder for at lave frivillige ordninger, og det er det, vi har gjort her i Danmark.
Vi har udviklet vores spismærke, og det er faktisk et utrolig godt mærke.
Mette Gjerskov (S), 2007-05-24:
Jeg har stor respekt for, at Venstres ordfører naturligvis har kunnet følge debatten andetsteds i huset, men han har åbenbart ikke hørt debatten under førstebehandlingen, for da sagde jeg nøjagtig det samme.
Der er ikke nogen slingrekurs i Socialdemokraternes EU-politik.
Vi mener klart, at der er masser af politiske muligheder i EU i den her sag, som ikke er benyttet.
Vi synes, det er rigtig, rigtig ærgerligt, at regeringspartierne tror, at de alene kan definere, hvad der er muligt i EU, og alene kan definere, hvad der skal være Danmarks kurs.
Vi vil gerne have et EU, som også er til for forbrugerne, ikke kun for erhvervslivet, og det tror vi faktisk også langt hen ad vejen er det EU, vi har.
Derfor mener vi, at der er en lang række muligheder, som regeringen ikke har ønsket at forfølge.
Men vi går da selvfølgelig ud fra, at regeringen vil arbejde helhjertet for at få indført en ernæringsmærkning i Danmark, naturligvis med EU’s godkendelse, når et flertal i Folketinget pålægger den at gøre det.