Pernille Skipper (EL), 2014-05-02:
Jeg vil bare gentage som de øvrige ordførere, at det er et rigtig stort lovforslag, vi står med her.
Der bliver pillet ved alt, fra hvad for nogle ark der skal være på forsiden af en stævning, til hvilke krav og retssikkerhedsmæssige garantier der er for borgere i civile sager, så det er virkelig omstændeligt.
Jeg kan kun støtte op om de andre ordførere, som har sagt, at en lang og grundig udvalgsbehandling nok er på sin plads.
Når det så er sagt, vil jeg gerne sige, at vi i Enhedslisten er enige i, at der har været behov for det analysearbejde, der jo har været forudgående for det her.
Der er en masse ting i det her, vi kan støtte, og som er helt logiske, f.eks. at man ophæver kravet om original underskrift på processkrifter, og at dommerne i højere grad også kan fungere som dommere i andre retskredse.
Det er en form for fleksibilitet, som er helt naturlig at indføre i også vores civile system.
Men der er også elementer i det her lovforslag, hvor vi må sige at hensynet til retssikkerheden og den helt grundlæggende retsfølelse og ideen om, at domstolene er et sted, som er tilgængeligt for os alle sammen, må stå over hensynet til effektiviteten.
Det gælder nogle af de forslag, som der også er andre ordførere der har talt om.
Det er altså forslag om at afskære nogle borgere fra at få deres sag behandlet ved to instanser.
Det er jo sådan noget helt grundlæggende i dansk ret, at en person har lov til at få prøvet sin sag to gange ved to af hinanden uafhængige instanser, sådan at man er helt sikker på, at alt er taget med, og dybest set, kan man sige, at retfærdigheden sker fyldest.
Forslaget handler også om, at man hæver beløbsgrænsen for adgangen til appel i civile sager fra 10.000 til 20.000 kr., og der må jeg sige, at en retslig tvist jo kan være rigtig vigtig for en borger, også selv om den handler om mindre end 20.000 kr.
Det kan jo sagtens være, at en sag, der handler om 11.000 kr. eller 9.000 kr. for den sags skyld, har rigtig stor betydning for borgerens retfærdighedsfølelse, fordi det måske ikke kun er beløbet, men også følelsen af at blive krænket, man gerne vil have set på.
En sag kan sagtens være principiel fra en borgers synspunkt, uden at den er det sådan juridisk set, når domstolene vurderer, hvad der er principielt.
Samtidig må jeg også sige, at jeg har meget svært ved at se – og det har vi selvfølgelig allerede stillet spørgsmål om fra Enhedslisten side, og vi vil også dykke mere ned i det i udvalgsbehandlingen – hvordan man overhovedet sparer nogle penge på det her.
Så vidt jeg kan se, er det 109 sager om året, det drejer sig om, som landsretterne modtager, som handler om et beløb mellem 10.000 og 20.000 kr.
Det er ikke voldsomt mange sager, og vi ved heller ikke, hvor mange af dem man så ville anse for at være principielle og dermed alligevel ikke ville afvise.
Der vil også komme en yderligere belastning, fordi mange af dem vil gå til Procesbevillingsnævnet i stedet for og forsøge at få lov til alligevel at komme til anden instans.
Så jeg har meget, meget svært ved at se, hvad vi egentlig sparer på noget, som faktisk går ind og piller ved borgernes grundlæggende retssikkerhed.
Derudover er der jo også det her forslag, som måske er det mest horrible, hvis man skal sige det sådan, om en tredje begrænsning, som landsretterne kan afvise sager med, hvis de ikke mener, at der er nogen grund til appellen, altså hvis de ikke kan se, at den vil ende anderledes, end sådan som byretten egentlig har afgjort dem.
Hvis man appellerer sin sag, er det jo, fordi man gerne vil have landsretten til at se på sin sag, fordi man ikke er enig i byrettens afgørelse.
Hvis landsretten så siger, at det som udgangspunkt ser så fjollet ud, at det gider man ikke engang at kigge på, så tror jeg, at retsfølelsen virkelig bliver trådt under fode.
Jeg vil så også igen sige, at jeg har meget svært ved at se, hvordan det skal føre til en stor besparelse, eftersom landsretterne, hvis de ifølge det her forslag skal kunne afvise en sag, også skal høre begge parter alligevel.
Man kan muligvis gå ind at kigge på, hvordan det her kan gøres anderledes og bedre, men jeg vil sige, at Enhedslisten allerede har stillet en række spørgsmål både om de to elementer, jeg nævner her, og også om nogle andre elementer i det her meget, meget omfattende lovforslag, og vi vil meget gerne gå igennem en meget dybdegående udvalgsbehandling af det her.
Det er ikke kun smårettelser, vi taler om her.