runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrethe Vestager (RV), 2014-01-22:
Det synes jeg er en absolut relevant tanke til overvejelse, nemlig:
Er der en barriere i form af kommunestørrelse, hvor en anden type af åbenhed over for fælleskommunale udbud kunne være en del af løsningen?
Det vil jeg meget gerne gå tilbage og diskutere med mit embedsværk
: Er der nogle barrierer her, som vi ikke har været opmærksomme på?
og så naturligvis tage det tilbage og drøfte det med Folketingets partier.
Det synes jeg er en åbenlys vej at gå, for noget af det, som vi jo har haft en diskussion om, er jo, at der nu er alt for mange administrativt ansatte i den enkelte kommune.
Det er også blevet alt for meget med deres strategier og deres ting og sager, vi vil have flere, som arbejder med den nære pleje, børnepasning, omsorg for udsatte og sårbare ældre.
Hvis man gerne vil have, at nogle er højkompetente og kan lave rigtige, ordentlige udbud, som følger retningslinjerne og som er til at gå til, så kan det netop godt være, at man har brug for at sige, at dem, der lige præcis sidder med det her, sidder i den kommune.
Enten vil vi lave et fælles udbud, eller også vil vi gerne have lov til at kunne trække på den ekspertise.
Jeg tror, men det er altså ud fra hukommelsen, at KL forsøger at gøre deres for netop at fremme den proces, fordi der er så stor forskel kommunerne imellem, og som det er åbenlyst også i diskussionen i dag, er der nogle kommuner, som er meget, meget langt fremme, og som har erfaringer, sikkert også nogle dårlige, men det er jo også en god udveksling at udveksle dårlige erfaringer, så næste kommune ikke begår den samme fejl eller oplever de samme dårlige ting som dem, der har været helt fremme i skoene.
Nu ved jeg godt, at vi har talt om den nye udbudslov mange gange.
Den skal lige laves færdig.
Den vil blive fremsat, håber jeg meget, i næste folketingssamling.
Når jeg nævner den, er det bl.a., fordi jeg af og til møder folk, som arbejder med udbud, og som siger, at den nuværende måde at gøre det på er så kompleks, at de tror, at de laver fejl hele tiden.
Det er jo i sig selv apropos den vedtagelse, som vi har tilfælles, en barriere for, at man går ind og siger: Sådan!
Det her er et godt redskab.
Det kan vi bruge til at teste af, om vi i virkeligheden tjener skatteydernes og borgernes interesser på den bedst mulige måde.
Så jo, vi er meget klar til at diskutere også flere initiativer.
Vi skal også bare sørge for, at de ting, som solidt er sat i søen, hele vejen bliver fulgt til dørs.
Jacob Jensen (V), 2014-01-22:
Jeg har selvfølgelig også kigget på de tal, og det er jo sådan set relevant nok, anerkender jeg, at se på, hvordan udviklingen har været.
Det er rigtigt, at der har været perioder, hvor det er gået fremad, og at der så har været tidspunkter, hvor det er stagneret.
Jeg anerkender også, at der er en meget, meget stor forskel.
Så måske er det ret beset der, vi bør tage fat og se på de kæmpe forskelle, der er fra kommune fra kommune, hvilket ministeren også nævnte i et tidligere svar.
Derfor tror jeg, at man sådan set kunne nuancere det ved at sige: Jamen skulle vi så ikke på en eller anden måde stille nogle ekstra krav til eller hjælpe ekstra i de kommuner, hvor man kan se, der er en udfordring, og så måske lade være med at gøre det i de kommuner, hvor det i forvejen kører stille og roligt med over eller tæt på 40 pct., altså simpelt hen i langt højere grad nuancere den indsats, vi gør, så vi ikke kommer med standardsvar herfra.
Margrethe Vestager (RV), 2014-01-22:
Jeg har bare lige en bemærkning om det der med stagnation.
Når man ser på, om det så var mere effektivt, dengang kommunerne var forpligtet til at lave et stykke papir, der hed udbudsstrategi, og kommunerne som helhed var forpligtet til at nå en given procentsats, vil jeg medgive, at der fra 2007 til 2008 skete en vis ændring, nemlig fra 22,6 til 24,0; men at der fra 2008 til 2009 skete en ændring fra 24,0 til 24,1 – det må så også være nærmest stagnation; at der fra 2009 til 2010 skete en ændring fra 24,1 til 24,9, og at der fra 2010 til 2011, altså hvor Venstre og Konservative stadig væk havde regeringsansvaret, skete en stigning fra 24,9 til 25,0.
Dermed bare helt enkelt sagt, at det ikke virker, som om det at sige til kommunerne: I skal lave et stykke papir, der hedder udbudsstrategi, eller I skal opnå den her bestemte udbudsprocent, er det, der for alvor har fået det til at rykke.
Det synes jeg et eller andet sted skal med i diskussionen.
Hvordan finder vi de redskaber, som gør det lettere tilgængeligt, mere åbenlyst, nemmere at have med at gøre at bruge udbud til at få testet, om den måde, man leverer service på til borgerne, er den bedste måde og den billigste måde, fordi de jo er skatteydere på samme tid?
Med det som udgangspunkt tror jeg sådan set godt, at vi tage diskussionen om, om der er nogle ting, vi mangler, om der er noget, vi skal drive videre på i forhold til klage over udbud, i forhold til ny udbudslov og i forhold til de ting, vi gør, for at gøre det enklere at gå ind i et udbud.
Jacob Jensen (V), 2014-01-22:
Tak for det.
I forlængelse af det kan man så sige, at vi jo deler ambitionen, og at vi langt hen ad vejen også deler flere af de initiativer, i hvert fald de ideer, der ligger på området.
Vi har så bare været kede af, at man fra regeringens side har trukket nogle af de ting tilbage, hvilket spørgsmålet også specifikt går på, nemlig at der ikke længere er pligt til i kommunen at have en udbudsstrategi, og at man ikke længere har en overordnet målsætning om, hvad ambitionen så skal være.
Men de andre initiativer kan jo være udmærkede.
Problemet er så bare, som vi ser det, og det viser de tal, som der også tidligere har været refereret til, at der ikke sker en markant stigning – vi kan vel godt tillade os at sige, at det mere eller mindre er en stagnation, vi har på området, alt efter hvordan man gør det op.
Det er jo der, vi ser udfordringen: de mange initiativer, der er på vej, udbudslov osv., som vi også vil kigge varmt på, når den kommer, og være interesseret i at forhandle om.
Hvad ser ministeren af muligheder?
Mike Legarth (KF), 2014-01-22:
Er ministeren enig i, at det er nødvendigt, at kommunerne konkurrenceudsætter mest muligt, simpelt hen for at få den bedste kvalitet til den laveste pris?
Der er i dag i Berlingske Tidende offentliggjort en meningsmåling blandt borgerne, i Epinion, som viser, at 75 pct. af borgerne mener, at det er vigtigt med et øget forbedret samarbejde mellem det offentlige og det private, netop for at få en bedre kvalitet til billigere penge.
Sidst, man lavede den opgørelse, var i 2011; da var det 66 pct., der syntes, det var en god idé.
Så der er altså også et flertal i befolkningen, der støtter det brede flertal i Folketinget.
Er ministeren også enig i det synspunkt?
Margrethe Vestager (RV), 2014-01-22:
Noget af det, som vi meget tidligt stødte på som en barriere, var den måde, hvorpå der kunne klages over udbud, for der var en situation, hvor man oplevede, at det var meget usikkert, om et udbud kunne gennemføres, fordi der kunne klages over stort og småt – noget af det havde vist endda, så vidt jeg kan huske, opsættende virkning – og det vil sige, at man stod i en meget usikker situation med sit udbud.
Derfor har vi lavet en ændring af klagereglerne i forhold til udbud, sådan at det er enklere, og sådan at det langt hurtigere kan afgøres, om der bliver klaget over den måde, som udbuddet er foregået på.
Og det er jo sådan en meget konkret måde at gå til det på og sige: Vi forsøger at fjerne den barriere, som klagesystemet var blevet i forhold til at bruge udbud.
Næste fase er så at gøre det enklere overhovedet at udbyde – apropos diskussionerne om en ny udbudslov.
Mike Legarth (KF), 2014-01-22:
Tak for svaret.
Men er ministeren overbevist om, at man har gjort det, der skal til, for nu at gøre det lettere for kommunerne at konkurrenceudsætte?
Har ministeren taget nogen initiativer for at gøre det lettere og bedre for kommunerne at gøre det, eller har ministeren på den anden side stødt på nogen barrierer og forhindringer, der gør, at det er svært at gøre det, som et bredt flertal i Folketinget er blevet enige om, nemlig at konkurrenceudsætte mere?
Margrethe Vestager (RV), 2014-01-22:
[Lydudfald]
det er en diskussion, som vi har haft før, og jeg tror også, at dem, der har haft stunder til at søge på Folketingets web, vil vide, at vi ser forskelligt på det.
Det ser vi forskelligt på; det tror jeg er konstateret flere gange.
Noget af det, som jeg synes er meget interessant, er jo, hvordan kommunerne bruger redskabet.
Nu har både spørgerens og mit parti jo det tilfælles, at de har relativt få borgmestre – De Konservative har dog langt flere, end Det Radikale Venstre har – men noget af det, som er karakteristisk, når vi så ser på de store borgmesterpartier, er, at der stort set ikke er forskel på, om det er en socialdemokratisk borgmester, eller om det er en Venstreborgmester, når vi ser på mængden af udbud.
Det kalder – i hvert fald i mit hoved – på en pragmatisk tilgang til det, altså en ikkepartipolitisk tilgang til det, men at vi også arbejder sammen politisk, landspolitisk og lokalpolitisk på i højere grad at bruge redskabet udbud til at få testet, om vi gør det godt nok for skatteydere, også når de er borgere.
Mike Legarth (KF), 2014-01-22:
Som ministeren ved, drøftede vi jo det her i forbindelse med en forespørgsel – det var faktisk sidste år – hvor et bredt flertal i Folketinget blev enige om at sørge for, at vi ville få en øget konkurrenceudsættelse, og i den anledning vil jeg så gerne spørge ministeren: Synes ministeren, at det faktum, at regeringen har fjernet pligten for kommunerne til at have et bestemt mål om, hvor mange af de offentlige opgaver man vil udbyde i konkurrence med det private erhvervsliv, og at KL heller ikke længere laver faste aftaler om konkurrenceudsættelse, har fremmet konkurrenceudsættelsen?
Margrethe Vestager (RV), 2014-01-22:
Ja, men det bliver jo en flagdag – altså, en regering og et Folketing, som er i fuldstændig sync med befolkningen!
Det synes jeg næsten må fejres; jeg er sikker på, at vi kan tage en kop kaffe på det bagefter.
Jeg tror, det afspejler, at vi har skiftet fra at have en ideologisk diskussion om udbud/udlicitering/privatisering til at få en diskussion om: Hvordan kan tingene løses bedre?
Jeg tror også, det er blevet meget tydeligt, at der ligger en række fordele for private virksomheder i at få lov til at byde, i at få lov til at løse opgaver, som gør, at de kan vokse, skabe private arbejdspladser, og måske endda få mulighed for også at eksportere serviceløsninger, som man leverer op imod den danske offentlige sektor.
Karina Adsbøl (DF), 2014-01-22:
Systemet har ikke altid ret, og derfor kunne jeg godt tænke mig at høre: Hvem kontrollerer så Ankestyrelsen i forhold til de her sager?
Er der nogen, der nogen sinde laver stikprøver i forhold til Ankestyrelsen?
Vi ved, der har været fejl andre steder, i andre styrelser, så det er jo ikke sådan, at Ankestyrelsen er fejlfri; der kan også ske fejl.
Det må ministeren gerne også svare på.
Og det handler jo ikke om, om man er for eller imod anbringelser; det handler om, at det også er de rigtige børn, der bliver anbragt på et veldokumenteret, oplyst grundlag.
For det er meget problematisk, at der sker fejl, og når der sker fejl i de her sager.
Så derfor vil jeg godt spørge ministeren – når hun nu anerkender, at der er problemer – hvordan hun så vil opfordre kommunerne til at tage imod tilbuddene.
Vil ministeren sende et brev ud til kommunerne?
Eller vil hun indskærpe det over for kommunerne?
Eller hvad agter ministeren at gøre?
Det er jo ikke, fordi jeg vil være imod kommunerne eller imod sagsbehandlerne – det her handler om barnets tarv, og det handler om, at de børn skal vi passe på, og at vi skal gøre det på en ordentlig måde, så de ikke bliver skadet for resten af deres liv.
Og jeg er da helt enig med ministeren i forhold til forebyggende initiativer, altså at der meget hurtigt skal iværksættes forebyggende initiativer.
For det er jo sådan, at man skal bruge den mindst indgribende foranstaltning i de her familier – i stedet for at man hjælper familierne, sker der måske somme tider det, at der sker en anbringelse, altså frem for at man sætter hurtigt ind.
Så hvad vil ministeren gøre for at sikre det fremadrettet?
Annette Vilhelmsen (SF), 2014-01-22:
Som jeg sagde på samrådet den 14. januar, er der kommuner – det har vi også lige drøftet i forbindelse med det forrige spørgsmål – som har en udfordring i forhold til at overholde de regler, som vi har fastsat her i Folketinget, og det tager jeg meget alvorligt.
Når jeg på samrådet sagde, at jeg mener, at der er børn, som bliver anbragt, som ikke burde være anbragt, er det, fordi jeg mener, at vi i nogle tilfælde kunne have undgået en anbringelse, hvis vi havde sikret en tidligere indsats og en ordentlig inddragelse af hele familien.
Det var jo også noget af det, der lå til grund for finanslovsforhandlingerne i efteråret, hvor vi aftalte at afsætte en forebyggelsespakke til 280 mio. kr. over 4 år.
Det var lige præcis, for at vi skal ind at styrke den forebyggende indsats i kommunerne.
Så vil jeg også gerne lige præcisere, hvad jeg mener i forhold til de børn, som er tvangsanbragt.
Det er lige præcis børn, som er i stor risiko for at få skader på deres sundhed og udvikling.
Jeg har tillid til vores klagesystem, for det skal jo sikre, at afgørelserne efterprøves grundigt, og det skal de både juridisk og børnefagligt.
Afgørelserne træffes af børn og unge-udvalgene, og i de her børn og unge-udvalg sidder der jo bl.a. en dommer og to børnesagkyndige.
Afgørelserne kan efterprøves af Ankestyrelsen, og så kan de frit indbringes for domstolene.
Så vi har et system, som tager hånd om de her sager.
Karina Adsbøl (DF), 2014-01-22:
Vil ministeren – set i lyset af at ministeren på samrådet den 14. januar 2014 har anerkendt, at der sker fejl, og at nogle børn også bliver anbragt, selv om de ikke skulle være blevet anbragt – redegøre for, hvad ministeren vil gøre ved det?
Annette Vilhelmsen (SF), 2014-01-22:
Jamen jeg er blevet bedt om at komme og redegøre for det her, og det har jeg faktisk gjort.
Taskforcen er et redskab, vi har.
Vi har jo faktisk nedsat den i fællesskab, og det er kommunernes mulighed for at få en meget seriøs og grundig gennemgang af deres sagsbehandling, sådan at de kan få læring af det.
Og det vil jeg meget gerne holde fast i.
Jeg synes, at de her sager er alvorlige – ikke fordi fru Karina Adsbøl og jeg skal stå og diskutere det her i dag, men fordi det handler om nogle børn og nogle unge, som har et stort behov for, at deres sager bliver behandlet korrekt ude i kommunerne.
Og det er derfor, jeg igen og igen vil opfordre kommunerne til at kigge indad og overveje, om ikke det ville være en god idé dér, hvor der er problemer, at få taskforcen eller andre eksperter til at komme og være hjælpsomme i forhold til at gennemgå sagsgange.
Der er nogle børn og nogle unge, der har stærkt brug for det.
Karina Adsbøl (DF), 2014-01-22:
Først og fremmest vil jeg sige, at jeg jo altid tager imod en invitation, når ministeren inviterer – altid.
Og jeg vil meget gerne og Dansk Folkeparti vil meget gerne være med til at løse det her – også fordi det er et kæmpestort retssikkerhedsmæssigt problem.
Der er nogle sager, der er fyldt med fejl og mangler, og de går så videre til et børn og unge-udvalg, som måske vurderer den sag ud fra de fejl og mangler, der er i den sag.
Og det kan jo få store konsekvenser for de familier, det går ud over.
Så derfor ser jeg det her som noget meget alvorligt, og derfor undrer det mig også, når den tidligere minister kunne sende taskforcen og Ankestyrelsen ud for at gennemgå nogle sager, at den nuværende minister ikke også kan det.
Annette Vilhelmsen (SF), 2014-01-22:
Jamen så er det jo godt, at jeg lige får lejlighed til at præcisere det: Jeg vil gerne sige, at jeg faktisk tager det her meget alvorligt.
Jeg kan kun opfordre til, at kommunerne bruger de redskaber, der er.
Og kommunerne skal overholde loven.
Vi har Ankestyrelsen, som i praksisundersøgelser kontrollerer kommunernes sagsbehandling, og det synes jeg faktisk er et rigtig godt og også et meget vigtigt redskab, sådan at vi får indblik i, hvordan det egentlig står til med kommunernes praksis.
Taskforcen er – hvad skal man sige – et redskab, som kommunerne kan bruge til læring, og det skal de også bruge det til.
Så vil jeg bare lige for god ordens skyld nævne, at vi jo har gennemført rigtig gode initiativer.
Vi har søsat DUBU, vi har strammet lovgivningen, vi har massivt sat midler af til efteruddannelse, og så har vi taskforcen.
Jeg er helt med på, at der muligvis skal mere til, og derfor håber jeg, at fru Karina Adsbøl vil tage imod en invitation til en drøftelse her i foråret.
Karina Adsbøl (DF), 2014-01-22:
Jamen så må jeg jo bare konkludere ud fra ministerens svar, at ministeren ikke vil sende taskforcen og Ankestyrelsen ud for at gennemgå børnesager i de kommuner, som går igen, også i forhold til medierne – også de sager, som ministeren får ind på sit bord.
Og jeg er også bekendt med, at ministeren er orienteret om, hvilke kommuner det drejer sig om – det tror jeg i hvert fald – også fordi Ankestyrelsen i sin tid har lavet en undersøgelse over fejl og mangler i de her sager.
Jeg må bare erkende, at ministeren kun vil tage en drøftelse af det engang i foråret.
Annette Vilhelmsen (SF), 2014-01-22:
Ja, der var mange spørgsmål her, og jeg skal forsøge at svare på dem så godt som muligt; ellers må der blive spurgt igen.
Igen vil jeg sige helt grundlæggende, at det er meget ulykkeligt, når der er børn og familier, som mistrives.
Det kan vi jo ikke blive uenige om.
Men jeg synes, det er en farlig vej at gå, hvis det er os, der skal gøre os til dommere i enkeltsager, for vi har simpelt hen ikke det fornødne kendskab til det.
Fra Folketingets side har vi jo indrettet et system, som skal sikre, at familierne kan klage.
Hvis familierne er uenige i kommunens afgørelse om f.eks. en tvangsanbringelse, skal de kunne klage.
Der er også mulighed for, at man kan få en bisidder.
Så der er nogle forskellige elementer i det her.
I Ankestyrelsen sidder der juridiske og børnefaglige eksperter, og i sager om tvangsanbringelser får familierne jo lov til selv at møde op, og så kan de forelægge deres syn på sagen, ligesom de, som jeg nævnte lige før, får beskikket en advokat og også kan medbringe en bisidder.
Karina Adsbøl (DF), 2014-01-22:
Nu er det så, at mit blodtryk begynder at stige, for ministeren anerkender, at vi har lavet alle de her gode love, og det er jo også godt, at vi har lavet det fra Folketingets side, men hvis de ikke bliver implementeret ude i kommunerne; hvis Barnets Reform ikke bliver implementeret ude i kommunerne; hvis lovgivningen ikke bliver overholdt, så er det vel ministerens ansvar at handle på det.
Og derfor er det så, at jeg undrer mig over, at ministeren siger, at vi har det her system, og at det fungerer – men når vi nu kan se, det ikke fungerer, så kræver det jo handling fra ministeren, som sidder på området.
Marie Krarup (DF), 2014-01-22:
Det er jo lige præcis de indicier, der gør det så helt afgørende vigtigt, at vi får den undersøgelse.
Og i en af evalueringsrapporterne fra marts 2011 står der, at der er meget, der tyder på, at de nye studenter har en mindre faglig viden end de tidligere studenter.
Det står der i en af evalueringerne.
Så skal man da følge op på det og finde ud af, hvad det er for en faglig viden, de ikke har, eller om det bare er et skud i tågen.
Når der nu er en hel række indicier, der peger på, at der bliver flere og flere studenter, men at de bliver dummere og dummere, er der da grund til at tjekke det alvorligt og sætte nogle mennesker til at lave nogle systematiske analyser.
Alt andet er da uansvarligt.
Jacob Jensen (V), 2014-01-22:
Jeg har ikke noget imod, at ministeren overskred sin taletid, for jeg vil gerne kvittere for svaret og også tage det til mig, fordi jeg synes, det er noget, vi skal drøfte videre.
Spørgsmålet her går sådan set også meget specifikt på, om det, vi har opnået, så er tilfredsstillende.
Jeg vil så bare spørge, om man så kunne gå skridtet endnu videre – nu sagde ministeren også tidligere, at det skal være mere tillokkende, så vi kan få hævet andelen – og eksempelvis i forbindelse med økonomiaftalerne, som jo skal forhandles en gang om året med kommunerne, kunne kigge på, om der er nogle incitamenter, for jeg hører nemlig også, at en af barriererne er, at det kan koste penge, at man ikke har et marked, at man vælger ikke at gøre det.
Kunne man også i en økonomiaftale sige, at her lægger vi også et økonomisk incitament ind, sådan at dem, som måske gør noget mere, også kan hente en del af gevinsten ad den vej?
Christine Antorini (S), 2014-01-22:
Som jeg henviste til i mit første svar, kan man finde en liste over samtlige evalueringer, der er lavet af gymnasiereformen.
Bare for at tage 2009, som var det år, hvor der virkelig var ekstraordinært mange: Da var der 17 evalueringer.
Det var faktisk noget, som gymnasieforligskredsen, som Dansk Folkeparti jo også er en del af, var enige om at følge tæt.
Det har også betydet, at der på grund af de evalueringer, der også har været tidligere, er sket nogle justeringer af gymnasiereformen.
Og senest har vi jo i fællesskab været enige om at vedtage en ændring, sådan at det var lettere at vælge, så man kunne veksle og få flere fag med matematik B, hvilket også betyder noget for de videregående uddannelses-muligheder.
Vi synes, det er værd at kigge på, om man kan styrke det i forhold til nogle af de kvantitative data, men jeg vil godt understrege, at det, som Produktivitetskommissionen siger, er, at der er indicier, men de kan jo ikke pege på, at det faglige niveau skulle være faldet.
Men det ændrer ikke ved, at vi også er optaget af, at eleverne skal blive så dygtige som muligt.
Marie Krarup (DF), 2014-01-22:
Men det kan jo så være, at hun denne gang vil følge Produktivitetskommissionens råd.
Det bliver gentaget i dag i Politiken, kan jeg fortælle, i kronikken.
For der er jo simpelt hen flere fakta, der bør bekymre, og det er, at andelen af gymnasieelever er steget fra 30 pct. i 1990 til ca. 50 pct. af en årgang i dag.
Det betyder selvfølgelig, at andelen af fagligt svage elever er steget.
Det kan jo ikke undgås.
Samtidig er karaktergennemsnittet stigende efter gymnasiereformens indførelse, og dumpeprocenten er ikke steget.
Disse fakta kunne alt i alt efter Produktivitetskommissionens mening godt tyde på, at man har sænket de faglige krav til studenterne i gymnasiet.
Produktivitetskommissionen tilføjer også, at gymnasierne jo modtager et taxametertilskud, der afgøres af antallet af elever.
Falder elever fra, mister gymnasiet støtte.
Det giver gymnasierne en økonomisk tilskyndelse til at sænke det faglige niveau.
Tilskyndelsen bliver selvfølgelig større, i takt med at flere svage elever påbegynder en gymnasial uddannelse.
I Dansk Folkeparti er vi meget bekymrede over den her udvikling.
Hvis mistanken om et sænket fagligt niveau er korrekt, er det naturligvis vigtigt at få gjort noget ved det.
Til den ende skal man have grundige og systematiske analyser.
Derfor vil jeg endnu en gang opfordre ministeren til at følge Produktivitetskommissionens opfordring til at foretage en grundig systematisk evaluering af gymnasiets faglige niveau, for det er ikke det, vi har set indtil videre.
Der har været pletvise undersøgelser, men der har ikke været en systematisk undersøgelse af gymnasiets faglige niveau.