runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Vivi Kier (KF), 2010-02-12:
Hvad angår forsøget, vil jeg så bare sige, at nu begynder det endelig.
Det har vi jo ventet længe på, og nu skal vi så ud og gøre os nogle erfaringer med det.
Højst sandsynligt og muligvis skal vi gå ind og kigge på det her også.
Hvad angår sundhedsrum og Vesterbro, kan jeg godt nogle gange gå og få helt ondt i maven ved tanken om, hvorvidt det her sundhedsrum nu bliver brugt, sådan som det skal.
Jeg må jo håbe på og have tillid til, at man ikke samtidig siger: Det er o.k., sid du bare her og fix.
Så synes jeg sådan, det er lidt morsomt, at fru Sophie Hæstorp Andersen siger, at de, når trangen kommer over dem, så skal gå ud i kulden.
Et eller andet sted er det måske malplaceret, men jeg står lidt og smiler, for når det gælder mennesker, der ryger helt almindelig tobak, så er det jo faktisk fru Sophie Hæstorp Andersens ønske, at kommer trangen over dem, skal de bestemt gå ud i kulden eller gå ud et eller andet mærkeligt sted, de må i hvert fald ikke være inde, hvor det er varmt, og stå og ryge.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-02-12:
Jeg kan godt forstå, at man trækker på smilebåndet, hvis det var sådan at kokain eller rygeheroin var sådan noget, man kunne købe i små færdige pakker, som man kendte styrken på på forhånd, og at det hele var blandet op og stod i en fin lille cigaret.
Så kan jeg godt forstå, at man trækker på smilebåndet, for så kunne det jo også godt være, at holdningen var en anden.
Men faktum er jo, at man ofte skal stå og jonglere med flere forskellige ting: et værktøjssæt, en kanyle, vat og rent vand.
Der kan være et stof, der skal varmes op, og man kender ikke styrken af det.
Og det er jo det, der gør det farligt, og det er det, der er så fuldstændig paradoksalt, altså at den konservative ordfører så siger: Jeg kan få helt ondt i maven; tænk, hvis de tillader folk under opsyn af en læge eller en sygeplejerske at fikse, hvor er det forfærdeligt.
Vivi Kier (KF), 2010-02-12:
Jamen vi er ganske enkelt ikke enige, vil jeg sige til fru Sophie Hæstorp Andersen; det er vi ikke.
Jeg synes, det er et knæfald og helt ud ad det forkerte spor, at vi siger: Jamen kom du så herind med det ulovlige stof, og hvis det så er lidt for farligt, står vi også lige med det samme og redder dig.
Det er altså ikke den vej, vi skal gå.
Jeg gør det aldrig, jeg går aldrig med til det, og som ordføreren selv sagde, er der kommet så mange stoffer på markedet; det er så uhyggeligt.
Vi skal lave en kæmpe, massiv forebyggelsesindsats i stedet for, vi skal gribe fat i alle de unge.
Det er uhyggeligt, når de kører rundt i byen og får tilbudt både det ene og det andet.
Nej, jeg accepterer ikke et sundhedsrum, som man vil kalde det, fordi det lyder pænere.
Det er et fixerum, og til fixerum: Nej tak.
Özlem Sara Cekic (SF), 2010-02-12:
Det er jo meget interessant at høre Konservatives ordfører sige: Det vil jeg aldrig nogen sinde være med til.
Som jeg kan huske det, var det det samme ord, der blev brugt fra Konservatives side, da man snakkede om lægeordineret heroin: Det ville man aldrig være med til.
Men det er jo en realitet i dag.
Så med tiden bliver Konservative også klogere, og det håber jeg også de vil blive i det her tilfælde.
At der ikke er et rum, betyder det, at antallet vil falde?
Vivi Kier (KF), 2010-02-12:
Når jeg står og siger, at det vil jeg aldrig nogen sinde gå med til, må jeg jo sige, at min personlige stemme og min personlige holdning også tæller, jeg er en del af en gruppe, som altid bliver enig om nogle ting.
I tidernes morgen, da der var en gruppe, der sagde, at de aldrig ville være med til at indføre lægeordineret heroin, som vi prøver nu, var det før min tid.
Jeg synes, det er et rigtigt spor, vi har valgt, og som skal følges nøje, men at gå ind og legalisere alle stoffer gør jeg ikke.
Det bliver aldrig med min stemme.
Med hensyn til hvad jeg så tror på vil skabe færre eller flere dødsfald, vil jeg sige, at vi jo kan stå her mange gange med en mavefornemmelse og alle mulige ting, men at det, der skal til, er en opsøgende indsats: at vi målretter, går ind og får fat i vores narkomaner og gør alt, hvad vi kan, for at få dem ud af det marked.
Jeg skal aldrig nogen sinde medvirke til en legalisering af stoffer og fixerum.
Özlem Sara Cekic (SF), 2010-02-12:
Det her er lidt sjovt, for det, jeg kan læse i vores beslutningsforslag, er ikke, at overskriften er »Legalisering af ulovlige stoffer«.
Det er bare til orientering for dem, der sidder derhjemme og ser det, hvis de fra den konservative ordfører fik det indtryk, at SF og Socialdemokratiet og de andre vil være med til at legalisere stoffer.
Det handler ikke om det.
Det her handler om sundhedsrum, at de mest belastede stofmisbrugere skal have lov til under nogle ordentlige forhold, hvor der er sundhedspersonale, at kunne indtage deres stof.
Derfor vil jeg gerne igen – jeg ved godt, at vi politikere er rigtig gode til at tale udenom – stille det samme spørgsmål til ordføreren: Tror ordføreren, at et rum i sig selv er med til, at flere eller færre vil være stofmisbrugere?
Vivi Kier (KF), 2010-02-12:
Der er jeg simpelt hen nødt til at sige: Accepterer vi et fixerum, hvor folk kan komme ind og fikse alle deres stoffer, som vi ikke kender noget til, er vi med til at legalisere stoffer.
Det er sort på hvidt.
Så kan jeg jo smile ad, at man igen og igen står og snakker om sit fine sundhedsrum, og det lyder rigtig pænt og godt.
Er et sundhedsrum et sted, hvor man går hen og får råd og vejledning om alle mulige ting?
Men et sundhedsrum i det her beslutningsforslag er et fixerum.
Så sundhedsrum er bare et ord, man bruger for at dække over det, det egentlig er, i håb om, at flere nok hopper med på vognen.
Fixerum, nej tak.
Liselott Blixt (DF), 2010-02-12:
I dag behandler vi et beslutningsforslag, som har været oppe en del gange de sidste par år.
Så jeg vil med det samme sige, at der ikke er meget forskel på den tale, jeg holder i dag, og den, jeg holdt for godt et år siden.
I Dansk Folkeparti ser vi selvfølgelig med bekymring på de mennesker, som på grund af forskellige ulykkelige livsbetingelser er blevet stofmisbrugere, og som hver dag kun kan bekymre sig om det næste fix.
Derfor var Dansk Folkeparti også for lægeordineret heroin, som blev et tilbud til de hårdest ramte stofmisbrugere.
Dette tiltag er desværre først lige kommet i gang efter en del udfordringer, som skulle klares først.
Det skulle gerne medføre, at nogle af de hårdest ramte stofmisbrugere bliver holdt fra gaden, fra kriminalitet og fra prostitution.
Vi så også det nye sundhedsrum og fik dannet et billede af de vilkår, som borgerne og ikke mindst stofmisbrugerne lever under.
Jeg synes ikke, det var rart.
Vi var glade for det sundhedsrum og de tilbud, det sundhedsrum kunne give.
Men derefter har flere af os i vores gruppe igen været kaldt til møde med nogle beboere og med nogle fra Københavns Borgerrepræsentation for at tale om, hvordan det er gået, efter at sundhedsrummet er kommet.
Det har efterhånden eksisteret et stykke tid, og det, vi talte med beboerne om, var, hvad de så fra det gadehjørne, de boede på lige over for.
Det var desværre ikke det bedste indtryk, vi fik.
Det skulle ellers have været et første step mod at sige, at vi skaber nogle ordentlige forhold for stofmisbrugerne i området.
Men det, man ser, er, at det trækker flere til.
Det trækker kriminalitet til.
Man ser synlig handel med stjålne varer, hash og narkotika.
Der er ikke nogen nemme løsninger.
Vi tror heller ikke på, at det her forslag vil kunne hjælpe disse mennesker.
Der skal gøres noget ved problemet, det er vi fuldt ud klar over i Dansk Folkeparti,
men et rum, hvor det er tilladt at tage ulovlig narkotika, mener vi ikke er løsningen.
En lovliggørelse af et sted, hvor man kan tage stoffer, vil ikke betyde et fald i kriminalitet.
Vi skal også kunne forestille os den mulighed eller det billede, at en stofmisbruger skal bruge det næste fix og vil gøre alt, for at skaffe det, begår kriminalitet uden hensyn til det andet menneske, som det vil gå ud over, og derefter finder en af de pushere, som står på flere gadehjørner i miljøet, også til gene for andre borgere.
Og der er bagmanden, der vil tjene penge på det her ulovlige stof.
Stofmisbrugeren vil så kunne gå hen til dette offentligt tilladte rum, hvor der er mulighed for fri indtagelse af det stof, der faktisk har betydet ulykke for så mange andre mennesker.
En anden skildring kunne også være den af en gravid stofmisbruger, der kommer til rummet og skal have hjælp og vejledning for at kunne give sig selv og fosteret det næste skud.
Er det det, vi vil med vores samfund?
Burde vi i stedet ikke prøve at se, hvordan det går med den lægeordinerede heroin, eventuelt udvide ordningen, hvis den nu bliver en succes?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-02-12:
Jeg synes, det var en meget bevægende tale om det faktum, at stofmisbrugere jo har brug for det næste fiks og brug for penge til at skaffe det næste fiks og de jo dermed er tvunget ud i kriminalitet eller prostitution.
Der, hvor kæden efter min mening hopper af, er, hvor det bliver sagt, at det at have et sundhedsrum, hvor man kan indtage stoffer, skulle skabe mere kriminalitet end den kriminalitet, der allerede foregår i dag.
Det er jo sådan, at der i dag også er folk, der er afhængige og skal skaffe penge til stoffer.
Den eneste forskel er jo bare, at hvor de i dag er tvunget til at indtage det på gadeplan under uhygiejniske forhold og med frygt for overdosis og smitte med smitsomme sygdomme, så vil indtagelsen af stoffer – hvis man laver et sundhedsrum, hvor der kan indtages stoffer – være henvist til det sted.
Jeg bor også på Vesterbro, og det, jeg ser på indre Vesterbro, er, at det i dag er sådan, at der ikke sidder nær så mange mennesker nede ved Maria Kirkeplads, og det er beboerne nede i den side af Istedgade rigtig glade for.
For det tilbud, som brugerne har efterspurgt, er nu kommet ovre på Halmtorvet, og derfor er de flyttet derover.
Og de, der har udsigt til Halmtorvet, kan nu se det, som de, der bor i Istedgade, kunne se før.
Så det er jo ikke sådan, at der samlet set er blevet flere stofmisbrugere af, at man har lavet et sundhedsrum og en café på Halmtorvet, nej, folk har jo bare flyttet sig, fordi de er mobile.
Det må ordføreren da forholde sig til.
Omfanget af og diskussionen om kriminalitet er da fuldstændig uafhængig af, om der er et indtagelsesrum eller ej, og af, om man forbedrer sundheden eller ej.
Liselott Blixt (DF), 2010-02-12:
Først og fremmest har jeg ikke i min tale sagt, at det vil medføre mere kriminalitet.
Jeg sagde, at det ikke ville betyde et fald i kriminaliteten.
Jeg kan høre, at andre ordførere heroppe har været spurgt, hvordan de forestiller sig eller tror at det kan være.
Så kan man også forestille sig et andet billede: Når nu man kan komme ind i et sundhedsrum og selv fikse derinde, hvilket gør det lidt nemmere, lidt hurtigere og lidt bedre, så man hurtigere kommer i en rus, så er man også hurtigere i stand til at komme ud igen og skaffe de næste penge og få det næste fiks og komme ud igen.
Så man kunne forestille sig, at det gav et incitament til at lave noget mere ulovligt.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-02-12:
Jeg vil godt anbefale ordføreren at læse den kronik, der skulle være bragt i dag i Politiken af lederen af mændenes hjem i Istedgade, Robert Olsen.
Den forklarer jo netop, hvordan det faktum, at brugerne nu er gået over til kokain, betyder, at de ofte, næsten hele tiden, har brug for det næste fiks, fordi kokain er et meget flyvsk stof, som giver en hurtig rus, men også hurtigt forsvinder igen.
Det betyder jo, at folk skal fikse rigtig mange gange om dagen, og lige så snart de har stoffet, bevæger de sig altså ikke mange kilometer væk for at finde et roligt og sikkert sted.
Det gør de ikke af den simple årsag, at de jo er bange for, at politiet konfiskerer deres stof.
Så allerede i dag er det sådan, at i det øjeblik, de har stoffet i hånden, gælder det om så hurtigt som muligt at indtage det stof.
Det ændrer et stofindtagelsesrum jo ikke noget ved.
Et sundhedsrum, hvor man kan indtage stofferne, ændrer jo ikke noget ved, at man har brug for at tage det her og nu, og at man i dag så gør det i en opgang frem for at gå hen på Halmtorvet, hvis det bliver der, det skal være i fremtiden – det er ikke sikkert, det er det mest optimale sted.
Men hvis det var der, det blev i fremtiden,
Liselott Blixt (DF), 2010-02-12:
Jeg synes jo, at den socialdemokratiske ordfører glimrende viser de problemer, det vil skabe: »Man skal ikke være mere end 5 minutters gang fra sundhedsrummet«.
Der bliver utrolig mange kriminelle inden for en radius af 5 minutters gang fra sundhedsrummet, der vil tiltrække endnu flere narkomaner.
Det kunne være, det måske gjorde det nemmere for politiet, men samtidig ønsker man heller ikke inden for en radius af 5 minutters gang at tage de her mennesker, så det bliver jo et nyt fristed for al kriminalitet: handel med hælervarer, handel med narkotika, besiddelse af narkotika.
Det skaber da endnu et nyt problem.
Eller også skulle vi bare have endnu flere sundhedsrum, så vi kunne fordele kriminaliteten derude.
Jeg synes, det, som ordføreren siger, vil skabe flere problemer end løsninger.
Özlem Sara Cekic (SF), 2010-02-12:
Jeg ved godt, at de i Dansk Folkeparti er fantastisk gode til skræmmekampagner, men der må da være en grænse, ikke?
Altså, når ordføreren står her og siger, at kriminaliteten vil stige – ja, menneskehandel, og jeg ved ikke hvad, det er virkelig den store konspirationsteori, vi er i gang med – vil jeg rigtig gerne vide, hvad ordføreren bygger det på. Har ordføreren en eller anden undersøgelse, hun kan referere til, som viser, at kriminaliteten vil stige, hvis man har et sundhedsrum?
Har ordføreren et eller andet forskningsresultat, der viser, at det simpelt hen vil flyde med de her ulovlige stoffer på gaderne?
Hvad er det, ordføreren bygger det på, andet end sin mavefornemmelse?
Liselott Blixt (DF), 2010-02-12:
Det er jo meget sjovt, at hver gang Socialistisk Folkeparti skal udtale sig om, hvad Dansk Folkeparti mener, siger de, at det er, fordi vi kører skræmmekampagner, fordi man ligesom vil stikke folk blår i øjnene.
Hvis man hørte efter, hvad jeg sagde tidligere, sagde jeg netop, at det, som andre ordførere har sagt i dag, er, hvad man tror og forestiller sig.
Der er ikke noget, der er dokumenteret eller noget, for det er jo alt sammen noget, vi tror eller forestiller os.
Samtidig vil jeg spørge: Hvad er det, der gør, at man på den ene side vil forbyde rygning alle steder og på værtshuse, men at man på den anden side vil frigive hash, vil frigive stoffer?
Hvordan hænger det sammen?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-02-12:
Nu hører vi, at det sundhedsrum, vi har på Vesterbro i dag, har en masse brugere, som kommer ind.
Nogle drikker kaffe og nogle får også tilset deres sår, og der er en læge til stede i sundhedsrummet, der ligger lige ved siden af det, der hedder Café Dugnad.
Alligevel er det sådan, at når man så har tilset de her mennesker og man har givet dem en kop kaffe og sådan noget, så siger man, i det øjeblik at trangen til stof indfinder sig: Ud i kulden med jer, ud, hvor vi ikke kigger på jer, væk fra os, væk fra det lægelige eftersyn, væk herfra – for nu er det altså tid til ikke bare at fixe, men ryge heroinen eller sniffe den eller noget andet.
Morten Østergaard (RV), 2010-02-12:
Belært af erfaringen kunne man måske tage diskussionen nu.
Så er der en chance for, at den er i land om 2 år, når loven skal revideres.
I den her snak om ulighed i sundhed osv. skal jeg bare høre: Altså, er det, der er Socialdemokraternes holdning, indtil man eventuelt qua en diskussion skifter holdning, at det fortsat skal være sådan, at det her rygeforbud på restaurationer kun gælder restaurationer, der er over 40 m²?
Jeg er helt enig i, at der er nogle, der har fået nogle enormt store garderober og dansegulve og bararealer og sådan noget som følge af det her for at komme rundt om de her regler.
Men i relation til diskussionen om ulighed i sundhed synes jeg, det må være vanskeligt at føre et argument for, at netop de små værtshuse skal være undtaget, hvis det, man ønsker, er at rette op på den skævhed, der er, ikke mindst på rygeområdet.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-02-12:
Altså, skal der være en 40-kvadratmeters-grænse, hvordan udmåles det, er det konkurrenceforvridende?
Det er det jo, det hører vi jo.
Jeg havde også gerne set, at vi f.eks. kunne have haft en diskussion af, om man skulle have tilladt nogle værtshuse at søge om ikke at skulle være røgfri.
Vi kunne jo også lave det sådan, at vi sagde: Der kommer ikke nogen nye værtshuse fremover, hvor det er tilladt at ryge.
Når der lukker et ned, bliver der ikke åbnet et nyt.
I den diskussion har vi ikke lagt os endeligt fast endnu, men vi havde gerne taget den i forbindelse med den proces, der ligger i en revision af rygeloven, og den proces må vi så bare sige er udskudt i 2 år.
Vi har ikke tænkt os at sidde på hænderne i den periode, vi vil selvfølgelig gøre alt, hvad vi kan, for at afklare de her forhold.
Liselott Blixt (DF), 2010-02-12:
Man må sige, at hvis der er noget, der er blevet diskuteret meget gang på gang i denne sal samt i samtlige medier i de forløbne år, er det rygelovgivningen.
Dansk Folkeparti var ikke meget for at gå med i den rygelovgivning, fordi man taler om forbud og restriktioner, som skulle forhindre folk i at ryge.
Men som alle ved, gik vi med netop for at lempe lidt på det, for ellers var vi endt med utrolig mange strammere krav.
Det medførte, at vi kunne friholde værtshuse under 40 m2 samt enkeltmandskontorer.
Dem har der også været en del debat om.
Men i Dansk Folkeparti mener vi, at det er vigtigt, at begge grupper, rygere og ikkerygere, skal kunne have plads i vores samfund.
Rygning er ikke sundhedsfremmende, det ved vi alle, det koster mange menneskeliv, og det kan skabe problemer for omgivelserne.
I Danmark har vi i århundreder haft et frit syn på rygning, som indtil for nylig kunne udføres hvor som helst og når som helst, men de tider er forbi.
Rygning praktiseres i dag hovedsagelig udenfor og i hjemmene, om end der er få små undtagelser.
Der findes stadig de små beværtninger, der har lov til at lade gæsterne ryge.
I Dansk Folkeparti mener vi, at det er et godt dansk kompromis, der tager hensyn til, at rygning ikke kan afskaffes over en nat.
Vi har med mennesker at gøre, ikke robotter.
Dansk Folkeparti støtter danskernes ret til at ryge på særligt udvalgte beværtninger, men det er oplagt, at vi vil gøre alt for at hjælpe rygerne til et sundere liv.
Men vi skal også huske at give rygerne plads.
Vi ved, at mange netop bruger de små værtshuse til den daglige sociale kontakt.
Disse mennesker ville blive socialt isoleret ved at forbyde rygning fuldstændig.
I dag har vi valgmuligheden, om man selv vil være passiv ryger på et værtshus.
Normalt er alle på et værtshus over 18 år, og det er deres valg, deres personlige frihed selv at kunne vælge.
Men netop på grund af alle de forskellige udsagn, som vi hører dagligt, har Dansk Folkeparti også foreslået en høring, hvor vi får alle fakta, negative som positive, på bordet.
Det er f.eks. ikke rimeligt, at en ældre mand på et aktivitetscenter ikke kan tage sin småkage ud i rygerummet, når han nu helst vil drikke sin kaffe og ryge sin cigaret, samtidig med at han spiser kagen.
Næh nej, det må man ikke i Danmark.
Kagen skal spises uden for rygerummet.
Er vi nået så langt i dagens Danmark, at vi ikke kan se det fuldstændig anormale i sådan en tilgang?
På sygehusene står mennesker med deres dropstativ, kateterpose og i morgenkåbe og får deres cigaret.
Er vi ikke ved at komme for langt ud?
Det er voksne mennesker, vi taler om.
Jeg mener, lad os så få den høring, og lad os vente med at revidere rygeloven, for med alle de røster, vi hører politisk fra mange af de andre partier, vil der kun blive stramninger fra de fleste andre partiers side.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-02-12:
Nu er det jo sådan, at rygeloven er en minimumslov, og det vil sige, at mange af kommunerne og regionerne gerne må lave strammere regler end dem, som er angivet i loven.
Nogle af de eksempler – ikke alle, men nogle af de eksempler, som ordføreren kommer med nu – er vel egentlig eksempler på, at nogle kommuner har valgt at gå længere end det, som rygeloven har lagt op til.
Der er f.eks. diskussionen om plejecentre, hvor det jo er sådan, at det er muligt for beboerne at få lov til at ryge, og man må også godt lave steder til dem, hvor de kan ryge.
Man behøver ikke at sende dem, der bor på plejecenteret, ud i kulden.
Det er Dansk Folkepartis ordfører er vel enig i.
Så vil jeg høre en anden ting: Hvad vil Dansk Folkeparti gøre ved det faktum, at rigtig mange unge lærer at ryge på efterskolerne?
Det var jo netop et af de steder, som vi ikke tog med i rygeloven – vi lavede ikke nogle strammere regler for efterskolerne – og det, vi kan se i dag, er, at nu, hvor rigtig mange går på efterskole, er det sjovt nok også der, de lærer at ryge.
Hvordan har Dansk Folkeparti det med det?
Liselott Blixt (DF), 2010-02-12:
Ja, det var i hvert fald to spørgsmål.
Det er helt korrekt, at kommunerne kan stramme reglerne, og det er der også nogle der gør.
Og det er netop derfor, vi mener, at vi ikke behøver lovgive om det her fra.
Det kan man sagtens gøre ude på de kommunale institutioner, på samme måde som man kan gøre det på efterskolerne.
Jeg ved, at der faktisk er rimelig mange røgfri efterskoler efterhånden.
Det er igen folks ret til selv at vælge, om de vil på en efterskole, hvor der ryges, eller en efterskole, hvor der er rygning forbudt.
Jeg ved, at på nogle af de efterskoler, hvor der er rygning forbudt, bliver halvdelen af eleverne smidt hjem, fordi de bliver set med en cigaret i hånden.
Er det så rimeligt, at de ikke får den 10.-klasses-eksamen, de måske har brug for?
Det skal være et menneskes ret at vælge, om man tager på en efterskole, der er for rygning, eller om man tager på en efterskole, der er imod.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-02-12:
Jeg er fuldstændig enig i, at man bør diskutere de sanktioner, man så giver de unge, for hvis man mener, at efterskoler er et godt tilbud til unge, og at det også handler om at fastholde nogle unge i uddannelsessystemet, kan man selvfølgelig ikke bare sende folk hjem, fordi de så har overtrådt en regel om rygning.
Så må man selvfølgelig finde andre metoder.
Igen: Det er jo ikke noget, vi lovgiver om her, men har Dansk Folkeparti ikke en eller anden forståelse for, at når vi ser, at rygning er noget, vi måske i særlig grad skal gribe an, for så vidt angår børn og unge – altså undgå, at børn og unge begynder at ryge – så er der også en eller anden problemstilling i, at efterskolerne er et af de steder, der er dårligst reguleret af den her lovgivning?
Er det ikke noget af det, vi måske skal sætte fokus på ved den kommende høring?
Liselott Blixt (DF), 2010-02-12:
Jeg er fuldstændig enig i, at vi skal gøre noget ved det, at børn og unge starter tidligt med at ryge.
Men når man går på efterskole, er man 15-16 år, og alle undersøgelser viser, at de unge starter med at ryge, når de er 12-13 år.
Vi skal altså lave en tidligere indsats, og det er en af grundene til, at jeg i min kommune har sagt: Vi vil ikke have rygning udendørs ved børneinstitutioner.
Det er små børn; det er nogle af dem, der kigger og får rollemodeller, så det er der, vi skal tage fat.
Det er ikke først, når de når 15-16-års-alderen, for så er det for sent.
Så er de rygere.
Vi ser frem til debatten og høringen, netop fordi vi kan se, at der jo i Irland er kommet endnu flere rygere på grund af en stram rygelovgivning.
Per Clausen (EL), 2010-02-12:
Nu deler jeg sådan set en del af fru Liselott Blixts synspunkter om, at vi ikke skal gøre det umuligt for mennesker at leve det liv, som de nu har valgt at leve.
Men der er en ting, som jeg synes fru Liselott Blixt fuldstændig overser, og det er konsekvenserne for arbejdsmiljøet.
Det kan jo lyde meget rart og godt, at folk selv skal have lov til at bestemme, om de vil komme på et værtshus, hvor der ryges – et stort fremskridt.
Hvis man tillader rygning, betyder det jo, at de mennesker, der er ansat dér, bliver stillet i den situation, at de bliver udsat for ufrivillig rygning eller røg i deres arbejdstid.