runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Jensen (V), 2016-01-13:
Det var kort sagt ærgrelse og forståelse; ærgrelse over, at der blev indført kontrol på grænsen, og forståelse for, at i den situation, vi var blevet bragt i med den svenske beslutning, var vi nødt til at reagere.
Vi har anvendt et meget aktivt diplomati bestående af både kontakter på ministerniveau, kontakter via ambassaden og kontakter via rejsende delegationer, f.eks. den delegation, der tog af sted til Sverige den 15. december, og som var ledet af departementschefen i Udlændinge-, Integrations- og Boligministeriet og med deltagelse fra en lang række andre ministerier.
Der har vi haft en meget aktiv dialog med Sverige om at få dem til at genoverveje den beslutning eller i hvert fald få dem til at forstå rækkevidden af den beslutning, de var undervejs til at træffe.
Vi har haft en meget god dialog, men selv de bedste dialoger kan nogle gange falde ud på den måde, at man ikke bliver enige.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2016-01-13:
Så vil jeg gentage for tredje gang – og jeg gentager det selvfølgelig gerne: Boligydelsespakken ville have styrket de offentlige finanser med 90 mio. kr. i 2016, stigende til 480 mio. kr. i 2020.
Konkret er det aftalt med parterne, at der indbudgetteres en negativ budgetregulering med de her beløb, og vi er dermed enige med aftalepartierne bag finansloven om, at vi finder det manglende provenu, og at vi søger at finde provenuet inden for boligydelsesområdet.
Nick Hækkerup (S), 2016-01-13:
Mener udenrigsministeren, at det er en naturlig del af opgaveporteføljen for en udenrigsminister at have løbende og tæt kontakt med sin svenske kollega i en situation, hvor der foretages ekstraordinære tiltag på landenes fælles grænse, og hvad er omfanget af den kontakt, der har været de seneste måneder?
Kristian Jensen (V), 2016-01-13:
Tak for spørgsmålet.
Det er sådan, at jeg synes, det er en del af enhver udenrigsministers opgaver at have en tæt og løbende kontakt med nabolandene og dermed med deres udenrigsministre, særlig når man står i sådan en situation, som vi gør lige nu, hvor Sverige har valgt at tage et ekstraordinært skridt i form af at indføre grænsekontrol.
Og det betyder, at jeg har haft en række løbende drøftelser.
Nogle af dem har været uformelle i forbindelse med andre møder, men hvis jeg skal tage og nævne sådan de væsentligste, så havde jeg allerede den 30. juni, da jeg tiltrådte, den første drøftelse med min svenske kollega om grænsekontrol og regeringens syn på det.
Jeg drøftede det med de baltiske og nordiske ministre, da der den 2. september 2015 var nordisk-baltisk ministermøde her i København.
Jeg havde det på mødet den 14. december i Bruxelles, hvor vi havde en særlig nordisk morgenmad og drøftede de initiativer, som Sverige på daværende tidspunkt havde taget, i form af at foreslå, planlægge og gennemføre den grænsekontrol, vi nu ser.
Jeg har så efterfølgende haft en række forskellige kontakter, også via ambassader, til regeringskontorer for at få spurgt ind til den mere sådan faktuelle del af det plus som sagt de løbende drøftelser.
Når vi er mødtes i forskellige bilaterale fora, det være sig alt fra FN's Generalforsamling til Nordisk Råd i Reykjavik, så er det her emner, som vi har taget op og drøftet.
Nick Hækkerup (S), 2016-01-13:
Så efter ministerens egen opfattelse må man sige, at man har gjort, hvad man kunne – lyder det som om – på de indre linjer, i den indre kontakt.
Der er så det andet element i det, nemlig hvordan kontakten har været fremstillet, hvordan relationen har været fremstillet i den ydre virkelighed, altså den, som vi andre har kunnet se i medierne, den, vi har kunnet følge med i, osv.
Hvad er ministerens vurdering af det billede, som er blevet tegnet over for os, offentligheden, af den kontakt, der har været, og den dialog, der har været med svenskerne?
Har den efter ministerens opfattelse været på en rigtig, relevant, god måde, som er egnet til ikke at eskalere konflikten, men sikre, at vi når et niveau, hvor der forhåbentlig kan findes løsninger?
Kristian Jensen (V), 2016-01-13:
Nu er det sådan, at jeg tror, man godt kan være gode venner, selv om man ikke bliver enige.
Det er i hvert fald sådan med mange af mine gode venner, at vi stadig væk er gode venner, selv om jeg ikke er enig med dem.
Det betyder jo også, at vi kan være gode venner med vores svenske broderfolk, selv om vi ikke er enige med dem, og selv om vi er uenige med dem i, hvorledes de har besluttet at foretage grænsekontrol.
Derfor vil jeg egentlig bare tillade mig at citere den svenske justits- og migrationsminister, Morgan Johansson, der til Berlingske den 7. januar udtaler, at »forholdet mellem Sverige og Danmark er godt. ... Vi har en god dialog«
Jeg er helt enig med Morgan Johansson.
Nick Hækkerup (S), 2016-01-13:
Mener ministeren, at den udlægning ikke bare dækker ministerens egen dialog, men også f.eks. ministerens partikolleger og andre folk, som jo har været aktive i at bedømme og beskrive, hvordan man opfatter den svenske indsats i sagen?
Har den fremstilling efter ministerens opfattelse også været fremmende for den gode relation mellem broderfolkene?
Kristian Jensen (V), 2016-01-13:
Jeg faldt på et tidspunkt over et slogan, der lød, at alle kunne have gjort det anderledes og mange kunne have gjort det bedre, men nu gjorde jeg det sådan her.
Det dækker vel på den måde også, at alle kunne have haft en anderledes dialog.
Og der er garanteret også nogle i hele verden, der kunne have gjort det endnu bedre.
Men jeg synes faktisk, regeringen har gjort det rigtige og gjort det rigtig godt i dialog med Sverige.
Og jeg tror faktisk, der er nogle af mine kollegaer, f.eks. integrationsministeren, der har haft en meget tættere dialog med Morgan Johansson, end jeg har.
Jeg tror kun, jeg har haft en høflighedsudveksling af synspunkter med ham på et tidspunkt.
Når du derfor spørger, om vi fra regeringens side har haft en god dialog med svenskerne, så vil jeg sige, at det mener jeg faktisk vi har.
Vi er ikke blevet enige, og det skyldes, at de har truffet en beslutning, vi ikke har kunnet hindre dem i at træffe.
Det ærgrer mig rigtig, rigtig meget, men det må vi nu engang tage til efterretning.
Nick Hækkerup (S), 2016-01-13:
Ja, jeg følte mig også lidt usikker dér, da det der »du« kom ind.
Så man kan sige, at ministeren er af den opfattelse, at i det her tilfælde, i relationen til Sverige, har der ikke været anvendt, hvad ministeren selv tidligere har beskrevet som megafondiplomati.
Kristian Jensen (V), 2016-01-13:
Der er på mandag et møde blandt udenrigsministre i Bruxelles, hvor jeg naturligvis også vil tage en snak med den tyske kollega for at høre, hvordan deres oplevelse af den her situation er set fra tysk side.
Så jeg synes egentlig, vi har fulgt ganske udmærket op på det.
Det er klart, at Tyskland står i en situation, hvor de også er et land, der er berørt rigtig meget af flygtningestrømmene og migrationsstrømmene op igennem Europa, og jeg skal ikke gøre mig til dommer over, hvilke overvejelser det her får tyskerne til at gøre sig, hvad angår dem selv, og hvad det giver anledning til.
Men det tror jeg jeg kan blive klogere på på mandag.
Yildiz Akdogan (S), 2016-01-13:
Hvordan vil ministeren sørge for, at den fjerdedel af kontanthjælpsmodtagerne, der er psykisk syge, og hvoraf kun 8 pct. er jobparate, ikke bare bliver yderligere marginaliseret af regeringens kontanthjælpsloft?
Tak for det, formand.
Spørgsmålet lyder: Hvordan vil ministeren forhindre, at andelen af psykisk syge hjemløse stiger som konsekvens af regeringens sænkning af ydelserne med kontanthjælpsloftet og samtidige afskaffelse af billig bolig-loven, der vil gøre det sværere at finde en billig bolig i f.eks. København?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-01-13:
Tak for spørgsmålet.
Kontanthjælpsloftet skal sikre, at alle kontanthjælpsmodtagere vil opleve en mærkbar indkomstfremgang ved at tage et job til en løn i den lavere ende af lønskalaen.
Loftet sætter en overlægger over de ydelser, som en kontanthjælpsmodtager samlet set kan modtage i kontanthjælp, boligstøtte og særlig støtte.
Det betyder ikke, at vi sænker selve kontanthjælpen, og det vil jeg gerne understrege her.
Med kontanthjælpsloftet vil det være sådan, at en typisk kontanthjælpsmodtager med tre børn fortsat vil kunne modtage ca. 406.000 kr. samlet set i offentlige ydelser.
Det mener jeg er et helt rimeligt niveau, og som sagt står jeg gerne på mål for det.
Boligen er helt afgørende for at have en velfungerende dagligdag, især for børnefamilier, og derfor har kommunerne også i dag en række muligheder for at sikre, at mennesker ikke bliver sat ud af deres lejlighed.
For hovedparten af de kontanthjælpsmodtagere, der berøres af kontanthjælpsloftet vil den samlede ydelsesreduktion være på under 2.000 kr., og den gennemsnitlige ydelsesreduktion vil være på omkring 1.450 kr. pr. måned.
Jeg mener derfor også, at vi har fundet den rette balance mellem på den ene side at sikre, at det altid kan betale sig at arbejde, og på den anden side, at kontanthjælpen skal udgøre et rimeligt forsørgelsesgrundlag.
Men jeg vil gerne medgive, at det at være på kontanthjælp kræver, at man holder hus med pengene og prioriterer, hvad der er vigtigst for den enkelte og for familien.
Jeg vil afslutningsvis bare for god ordens skyld gøre opmærksom på, at boliglovgivning ikke hører under mit ressort, men er placeret i Udlændinge-, Integrations- og Boligministeriet.
Yildiz Akdogan (S), 2016-01-13:
[Lydudfald]
... området ikke er under ministerens ressort, men jeg synes, tingene hænger sammen, i hvert fald i det her tilfælde, og det er også derfor, spørgsmålet er koblet til boligområdet.
Som jeg tidligere påpegede i mit tidligere spørgsmål til ministeren, er der ingen tvivl om, at det selvfølgelig er vigtigt, at dem, der har mulighed for at arbejde, skal komme i arbejde, men igen har vi at gøre med en gruppe af personer, som har det rigtig, rigtig svært.
Det er sådan, at både eksperter og interessegrupper fremhæver og påpeger meget klart, også i deres høringssvar, at loftet vil få konsekvenser for de mest udsatte grupper som psykisk sårbare personer, ikke mindst fordi den økonomiske stramning vil stresse dem og ikke gøre dem mere raske, men tværtimod gøre dem mere syge.
Derudover har Bedre Psykiatri også været inde at sige, at det her ikke bare rammer den enkelte, men også rammer hele familien, bl.a. også børn, som faktisk på sigt også går hen og bliver psykisk sårbare.
Derudover siger KL også, at der er en stor risiko for, at mange i målgruppen ikke ville kunne betale deres husleje.
Set i lyset af også det tidligere spørgsmål vil jeg spørge ministeren om noget: Deler ministeren egentlig den her bekymring for, at vi altså har at gøre med en gruppe, der i den grad er stresset og bliver endnu mere stresset og mere syge og har svært ved også at kunne få økonomien til at hænge sammen med den konsekvens, at de kan risikere at miste deres bolig, og at det er svært at finde alternative boliger til dem?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-01-13:
Jeg deler opfattelsen af, at den gruppe, vi taler om, er en sårbar gruppe, og jeg deler opfattelsen af, at det er en gruppe, vi har pligt til at hjælpe.
Det er en pligt, som kommunerne har i dag og også vil have, efter at loftet er gennemført.
Allerede i dag ser vi, at der er problemer i en del af denne gruppe med f.eks. at betale husleje, og at der kan være prioriteringsproblemer, og derfor har kommunerne
også i dag redskaber til og pligt til at hjælpe denne gruppe mennesker med at kunne prioritere deres dagligdag, således at de ikke kommer i sådan nogle deadlock-situationer, hvor de ikke får betalt husleje osv.
Men jeg anerkender ikke, at den lille korrektion, vi laver, i den mængde penge, man får udbetalt som kontanthjælpsfamilie, i sig selv skulle udgøre en stor risiko for, at man ikke kan have ordentlige boligforhold.
En almindelig familie med tre børn får som nævnt i samlede ydelser fra det offentlige over 400.000 kr.
Det skal kunne lade sig gøre både at have en ordentlig bolig overalt i Danmark og også et ordentligt liv for den beløbsramme.
Men der kan godt være mennesker og familier, der har brug for støtte til prioritering og brug for støtte til at få sikret, at f.eks. huslejen bliver betalt, og kommunen har fortsat pligt til at hjælpe dem med det.
Yildiz Akdogan (S), 2016-01-13:
Kommunerne har også en pligt, men det bliver svært, når man er en kommune og i forvejen skal prioritere både børn og ældre og også de psykisk sårbare, især med den her regerings meget, meget målrettede politik om at presse kommunerne maksimalt på økonomien.
Så jeg synes egentlig, at det er lidt tankevækkende, at ministeren bare siger, at det er kommunernes pligt, især også når man tænker på, at der er nogle kommuner, som faktisk vælger at bruge et redskab, der hedder muligheden for at bygge billige boliger.
F.eks. har man så også frataget kommunerne den planlov, som den tidligere regering indførte, der faktisk muliggjorde og gav kommunerne et redskab.
Så det er lidt interessant, at man siger, at kommunerne skal finde nogle løsningsmuligheder, når man egentlig ikke giver dem de redskaber, der kan gøre det lidt lettere for kommunerne.
Men jeg hører egentlig bare ministeren sige, at ministeren ikke deler KL's bekymring om, at den her målgruppe vil have meget svært ved at betale deres husleje, og at det vil være svært at finde billige alternative boliger til den her målgruppe.
Det er ministeren uenig i?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-01-13:
Jeg er enig i, at der, når man er på kontanthjælp, eller hvis man er aflønnet efter en overenskomst på de lavere løntrin, er en prioriteringsopgave, der er større, end hvis man tjener rigtig mange penge.
Men jeg er ikke enig i, at gennemførelsen af kontanthjælpsloftet giver anledning til, at mennesker af den grund tvinges fra hus og hjem.
De beløbsrammer, der ligger, er af en sådan karakter, at det med hjælp fra kommunen til at få dagligdagen til at hænge sammen skal være muligt at forblive i de lejligheder – eller får tid til at flytte over i lejligheder i en anden prisklasse, hvis det er sådan, at familiens situation grundlæggende har ændret sig.
Men igen skal vi være opmærksomme på, at kontanthjælp er en midlertidig ydelse, og et af regeringens mål er at få kontanthjælpen til at fremstå som en midlertidig ydelse.
Det er noget, som aftalepartierne lægger meget vægt på, altså at man ikke fra kommunernes side fortsat bare lader disse mennesker, vi taler om her, være i en passiv situation.
Og her er jeg enig i, at der er rigtig mange kommuner, der er nødt til at geare op.
Men sådan er det.
Det er en følge af de reformer, der blev lavet, også under den tidligere regering, og det er et spor, vi kører videre i med denne reform.
De skal have den hjælp, de har krav på, og det kræver aktivitet og ikke passivitet.
Yildiz Akdogan (S), 2016-01-13:
Nu hørte jeg ministeren sige, at der så kunne være mulighed for lejligheder i en anden prisklasse.
Problemet er bare, at der ikke findes de lejligheder, og det er også det, KL rejser som kritik i sit høringssvar.
Det er også det, Bedre Psykiatri påpeger, nemlig at det er svært at finde alternative boliger, i det øjeblik en person med psykisk lidelse på grund af bl.a. kontanthjælpsloftet ikke har mulighed for at betale sin husleje og må gå fra hus og hjem.
Så derfor bliver jeg lidt overrasket, når ministeren siger, at der kan være nogle andre lejligheder i andre prisklasser – det er der ikke.
Så jeg vil egentlig høre igen: KL siger, at der vil være flere hjemløse med kontanthjælpsloftet.
Er ministeren enig eller uenig i KL's svar i forhold til det her?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-01-13:
Jeg er uenig i KL's svar i forhold til effekterne af kontanthjælpsloftet på disse områder.
Jeg er ikke uenig med spørgeren i, at der kan være en række situationer, hvor der skal omprioriteres.
Jeg er sådan set
heller ikke uenig i, at vi som følge af flygtningesituationen kan få massive problemer med at skaffe boliger i Danmark.
Men igen, kontanthjælp er en midlertidig ydelse.
Det er en midlertidig ydelse, som kræver bestemte socialpolitiske aktiviteter fra kommunens side, når man er på den ydelse.
Vort mål er at sikre dem, og vort mål er samtidig at sikre, at det altid kan betale sig også at have fokus på beskæftigelseseffekten.
Vort mål er ikke at straffe nogen eller at jage nogen fra hus og hjem – og det kommer ikke til at ske som konsekvens af gennemførelsen af kontanthjælpsloftet.
Christian Rabjerg Madsen (S), 2016-01-13:
Hvordan forholder ministeren sig til, at Trafikstyrelsens anmeldelse af taxikonceptet Uber i november 2014 endnu ikke har ført til, at der er rejst tiltale mod Uber?
Yildiz Akdogan (S), 2016-01-13:
Hvordan vil ministeren forhindre, at andelen af psykisk syge hjemløse stiger som konsekvens af regeringens sænkning af ydelserne med kontanthjælpsloftet og samtidige afskaffelse af billig bolig-loven, der vil gøre det sværere at finde en billig bolig i f.eks. København?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-01-13:
Loftet løser ingen helbredsmæssige problemer.
Loftet skaber kun et incitament til, at det kan betale sig at arbejde, hvis man har en arbejdskapacitet.
Og så er loftet altså respektfuldt i forhold til de titusindvis af mennesker, som arbejder til en overenskomstmæssig løn i den lavere ende.
For den sikrer dem en højere løn, end de mennesker, som er under offentlig forsørgelse, får i overførsel.
Det har kommunerne pligt til – ikke bare på basis af vores aftale om kontanthjælpsloftet, men også på basis af en opfølgning på kontanthjælpsreformen.
Yildiz Akdogan (S), 2016-01-13:
Tak for det.
Spørgsmålet lyder: Hvordan vil ministeren sørge for, at den fjerdedel af kontanthjælpsmodtagerne, der er psykisk syge, og hvoraf kun 8 pct. er jobparate, ikke bare bliver yderligere marginaliseret af regeringens kontanthjælpsloft?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-01-13:
Tak for spørgsmålet.
Antallet af kontant- og uddannelseshjælpsmodtagere er steget 20 pct. siden 2011, og antallet af ægtepar på kontanthjælp er steget med 50 pct.
Det er, på trods af at vi nu har oplevet et par år med stigende beskæftigelse.
Vi brugte over 17 mia. kr. på kontant- og uddannelseshjælp sidste år.
Det er den udvikling, vi vil vende med et nyt kontanthjælpsloft, og det handler ganske enkelt om, at flere danskere skal i job og færre skal forsørges af det offentlige.
Det er godt for den enkelte, og det er godt for samfundet.
Det har vi gjort på en måde, hvor vi har fundet den rette balance mellem på den ene side at sikre, at det altid kan betale sig at arbejde, og på den anden side, at kontanthjælpen skal udgøre et rimeligt og midlertidigt forsørgelsesgrundlag.
Jeg er ikke enig i, at kontanthjælpsloftet medfører, at psykisk syge kontanthjælpsmodtagere bliver marginaliseret.
Med loftet vil det f.eks. være sådan, at et typisk kontanthjælpsægtepar med tre børn fortsat samlet set vil kunne modtage ca. 406.000 kr. i offentlige ydelser.
Det mener jeg er et rimeligt niveau, og det står jeg gerne på mål for.
For udsatte kontanthjælpsmodtagere er der samtidig en række rettigheder til ekstra hjælp i vores regler.
F.eks. har de ret til en koordinerende sagsbehandler, der skal sikre, at indsatsen er tværfaglig og koordineret på tværs af de kommunale forvaltninger.
Og kan man ikke deltage i et aktivt tilbud, har man ret til mentorstøtte.
Så vil jeg gerne understrege, at aftalepartierne har lagt vægt på, at udsatte borgere skal have en målrettet indsats svarende til deres arbejdsevne og den enkeltes behov.
I den forbindelse vil vi følge kommunernes indsats over for de udsatte kontanthjælpsmodtagere meget tæt fremadrettet.
Yildiz Akdogan (S), 2016-01-13:
Tak for svaret.
Det er selvfølgelig meget fint at sige, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Den vision deler jeg med ministeren.
Men i det her tilfælde har vi altså at gøre med en gruppe, som har nogle andre forudsætninger.
Ifølge Bedre Psykiatri er det hver fjerde på kontanthjælp, som har en psykisk sygdom.
Og i høringssvaret fra Bedre Psykiatri kritiserer man faktisk i forvejen det, at man parkerer psykisk syge på kontanthjælp, og at man udsætter dem for økonomisk pres og stress.
Hele den måske ikke målrettede indsats gør dem ikke ligefrem mere raske, tværtimod gør den dem mere syge.
Og det er ikke bare den psykisk syge, men også familierne, de pårørende, der bliver berørt af det her.
Så det er fint, at man gerne vil have folk i arbejde eller i uddannelse.
Den vision kan vi sagtens være enige i.
Men her har vi altså at gøre med en gruppe, som har det svært.
Det er svært, når man har en depression eller en OCD at passe ind i et i forvejen ikke særlig rummeligt arbejdsmarked, hvis man kan sige det på den måde.
Ifølge Bedre Psykiatri er det kun 8 pct. af kontanthjælpsmodtagerne med en psykisk sygdom, som er jobklare – 8 pct.!
Derfor ville jeg egentlig gerne høre ministeren: Mener ministeren, at loftet er et effektivt middel til at øge beskæftigelsen for den her målgruppe?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-01-13:
Jeg vil gerne bekræfte det komplekse billede, som spørgeren tegner, af den population, der er kontanthjælpsmodtagere.
Der er en stor del af dem, som har komplekse problemer, der skal løses, og som vi har pligt til at sikre midler til at få løst.
Men det, der jo foregår i disse år, er en meget omfattende omstilling af den måde, man søger at hjælpe disse mennesker på.
For realiteten har jo vist, at de er blevet glemt.
De har fået lov til at opholde sig alt for lang tid på kontanthjælp med den konsekvens, at vi har set, at kontanthjælpen er blevet et passivt system, hvor der ikke rigtig er sket det fornødne.
Derfor vil det være sådan, at vi vil have skarpt fokus på at følge, at kommunerne sikrer, at der er en afbalanceret indsats i forhold til ressourceforløb eller i rehabiliteringsteam med henblik på at give disse mennesker den rette støtte.
Målet med kontanthjælpsloftet er jo ikke at jage mennesker i arbejde.
Det er, hvis arbejde er en option, at skabe et økonomisk incitament til også at bruge den.
Yildiz Akdogan (S), 2016-01-13:
Men jeg skal igen referere til Bedre Psykiatris bl.a. høringssvar i forhold til det her med kontanthjælpsloftet, som de jo ikke er specielt begejstrede for, fordi de mener, at det netop ikke kun er arbejdsløshed, der er et reelt problem, men at der også er en udfordring på sociale og helbredsmæssige områder.
Ofte rammer det så også hele familien – det er ikke bare den enkelte, men hele familien.
Så hvis vi prøver at stresse en psykisk syg i arbejde, medvirker vi faktisk til, at der på sigt bliver endnu flere, der kommer i en psykisk sårbar situation.
Så jeg vil bare spørge: Er det måden at løse problemet på?
Tror man, at hvis man nu kan få folk hurtigt i arbejde, så skal det hele nok gå – når der i den anden ende er nogle, der faktisk bliver berørt og påvirket af det, f.eks. børnene?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-01-13:
Altså, de dilemmaer, der bliver beskrevet her, er dilemmaer, som vi er meget opmærksomme på, og dilemmaer, vi tager meget alvorligt.
Og jeg er enig i, at et meget væsentligt fundament for, at børn kan få et godt liv og undgå skævvridninger i deres liv, er, at deres forældre har et så godt fundament for deres liv som muligt.
Jeg er opmærksom på, kan vi sige, at vi i behandlingen af psykisk syge – i al fald ofte i starten – er i en situation, hvor der kan være usikkerhed hos den enkelte om, hvad der er pres, og hvad der er hjælp.
Vi er også opmærksomme på, at kommunerne har en forskellig evne eller kapacitet til at håndtere denne grænse.
Målet med det hele er at hjælpe mennesker til et aktivt liv; det er ikke at gøre nogle mere syge eller give dem et dårligere fundament for deres liv.
Yildiz Akdogan (S), 2016-01-13:
Ministeren nævner, at det er nogle svære dilemmaer.
Det er ikke bare dilemmaer; det er faktisk konkrete vilkår, som nogle psykisk sårbare og deres familie oplever i hverdagen.
Og de frygter netop, hvad konsekvenserne vil være af det her loft.
Men Bedre Psykiatri og SIND, som jo om nogen har fingeren på pulsen i forhold til de her mennesker, siger det meget klart og tydeligt: at det her loft ikke er et effektivt middel til at øge beskæftigelsen blandt den her gruppe.
Jeg vil bare lige høre: Er ministeren enig i det?
Og hvad kan vi i så fald gøre for at undgå den her negative spiral ved at presse dem ind i et arbejde, som egentlig ikke gør dem mere arbejdsparate, men tværtimod stresser dem endnu mere og også påvirker de pårørende, altså familien.