runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tage Leegaard (KF), 2010-03-16:
Jamen vi vil gerne ændre på landbrugets rammevilkår, og det her er såmænd bare et af dem.
Så begynder hr. Bjarne Laustsen at blande nogle lempelser på jordskatten, som ikke engang er vedtaget endnu, ind i det.
Men det, vi i Det Konservative Folkeparti og regeringen er optaget af, er at give landbruget nogle vilkår, som er parallelle med de vilkår, som landbruget bliver budt i andre lande.
Længere er den jo sådan set ikke.
Hr. Per Clausen nævner tilførslen af kapital.
Jamen unge landmænd beder om kapital.
De unge landmænd, vi talte med herinde, bad, om vi ikke kunne finde nogen måder, som de kunne få kapital på.
Det bliver bl.a. anvist i L 39.
Så spørger hr. Per Clausen, hvordan man tror at man kan få nogen til at investere i noget, der måske lige p.t. giver underskud.
Jamen investeringer af den slags tror jeg er langmodige, lige så vel som andre slags er.
Selv om landbruget giver underskud nu, kan vi da godt satse på, at det får nogle rammebetingelser, som gør, at det fremover er en sund forretning at drive landbrug, og dermed vil det også være et godt incitament til at investere i det.
Per Clausen (EL), 2010-03-16:
Det er jo rigtigt, at den her diskussion handler om et af kernespørgsmålene: Hvordan sikrer vi, at der bliver investeret i landbrugsproduktion i fremtiden?
Men så må jeg bare sige, at det her forslag er en rigtig dårlig løsning, fordi den tålmodige kapital, som hr. Tage Leegaard vil finde, jo ikke findes ved hjælp af det her forslag.
De institutioner osv., som har været nævnt der vil gå ind i det her, vil jo gå ind i det for at tjene penge hurtigt, og af samme grund vil de investere andre steder.
Så konsekvensen af det her bliver, at hr. Tage Leegaard ikke får løst dansk landbrugs problem, men jo på længere sigt, når jordpriserne for alvor er faldet og en stor del af de danske landmænd er gået fallit, får åbnet op for, at der kan komme udenlandsk kapital ind at overtage dansk landbrug.
Tage Leegaard (KF), 2010-03-16:
Jeg synes netop, at vi med det her forslag er med til at give landbruget nogle vilkår, som gør, at de tror på fremtiden, og at deres investorer også gør det.
Langmodig kapital kommer altså ikke fra nogen, der vil have hurtige gevinster, vil jeg sige til hr. Per Clausen.
Per Clausen (EL), 2010-03-16:
Jeg synes jo, det er rigtig godt at tænke den tanke, som hr. Tage Leegaard var inde på, nemlig at det handler om at give unge landmænd mulighed for at drive landbrug i Danmark.
Så vil jeg bare gerne have at vide, om hr. Tage Leegaard ikke kan forklare mig, hvordan han i en situation, hvor dansk landbrug med ganske få undtagelser som f.eks. inden for økologisk drift giver underskud, forestillede sig, at man kan forvente, at der vil være nogle kapitalfonde eller andre, som vil være indstillet på at gå ind at finansiere, at danske unge landmænd kan komme i gang med at drive landbrug.
Problemet er jo, at landbruget giver underskud.
Problemet er ikke, at man mangler noget kapital til at investere i en virksomhed, som i øvrigt kunne være en sund virksomhed, bare man fik noget kapital.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-16:
Fordelen ved at være så langt nede i rækken er selvfølgelig, at de fleste allerede har redegjort for forslaget, og at vi nu oven i købet har haft en ordfører, der også er kommet med det helt principielle.
Så kan man jo sige, at linjerne er trukket op.
Også Det Radikale Venstre er overordnet positiv over for forslaget.
Der har jo heller ikke været ret mange bemærkninger i forbindelse med høringen; der har dog været nogle.
Det, som jeg synes kan være lidt svært at gennemskue, er, hvad der er medtaget i lovforslaget, og hvad der ikke er medtaget i lovforslaget.
Nu siger jeg ikke, at jeg har studeret det i hundrede timer, og det kunne være, at hvis man havde gjort det og havde lavet nogle sammenlignende øvelser, så havde man kunnet få svar ved egen hjælp, om jeg så må sige.
Nu vil jeg benytte mig af metoden og spørge i forbindelse med udvalgsarbejdet, så jeg forlanger ikke, at ministeren skal stå op og sige noget.
Jeg vil simpelt hen prøve at få en fremstilling af, hvor meget man har taget med, og hvor meget man ikke har taget med.
Sandheden er jo, at det er et lovudkast, der udsendes, og så tager man somme tider hensyn, somme tider ikke hensyn, til bemærkningerne, og det synes jeg har været lidt svært at gennemskue.
Men overordnet er vi altså positive over for forslaget.
Line Barfod (EL), 2010-03-16:
Enhedslisten synes også, at det er fornuftigt, hvis man kan lave en ordning, så man i retsvæsenet kun bruger ressourcer på den del af en sag, som der reelt er behov for at få prøvet ved 3. instans i stedet for at bruge ressourcer på hele sagen.
Men som bl.a. Landsforeningen af Forsvarsadvokater påpeger, kan det jo nogle gange være lidt svært, hvis man kun får en hurtig gennemgang af en sag, at se, hvor kompleks den egentlig er, og hvad der egentlig har betydning for at afgøre selve det spørgsmål, som der gives tredjeinstansbevilling til.
Derfor synes vi, at det kunne være fornuftigt, at vi under udvalgsarbejdet ser på spørgsmålet og forslaget fra forsvarsadvokaterne om, at hvis Procesbevillingsnævnet vil begrænse en tredjeinstansbevilling, så det kun er en del af sagen, der skal for Højesteret, så giver man parterne og advokaterne mulighed for lige at udtale sig om det spørgsmål, så deres holdninger til, om man kan nøjes med en del af sagen, eller om der skal mere med, kan komme med ind i Procesbevillingsnævnets overvejelser, frem for at man bare får meddelt en endelig afgørelse.
Det synes vi kunne være fornuftigt lige at se på under udvalgsarbejdet, men ellers er vi positive.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-03-16:
Jamen Liberal Alliance er også positivt indstillet over for forslaget.
Derfor vil vi også meget gerne høre justitsministerens bemærkninger, i forhold til om man kunne lade parternes advokater kommentere, hvis man går ind og følger den her mulighed, hvor Procesbevillingsnævnet kan give en delvis tredjeinstansbevilling, altså til en del af en sag.
Lars Barfoed (KF), 2010-03-16:
Jeg vil gerne starte med at sige tak for den brede opbakning, der har været til forslaget.
Jeg har også noteret mig de spørgsmål, som man har anmodet om at vi kigger videre på i udvalgsbehandlingen – det er jeg naturligvis parat til – herunder naturligvis også spørgsmålet, som er blevet rejst af Landsforeningen af Forsvarsadvokater, om muligheden for at kommentere på disse afgørelser fra Procesbevillingsnævnets side.
Men derudover synes jeg, det er godt, at der er den brede opbakning til forslaget.
Man skal være opmærksom på, at det jo betyder, at Procesbevillingsnævnet vil kunne begrænse en tilladelse til at appellere en landsretsafgørelse til Højesteret, men der står jo ikke, at man skal.
Det er jo undtagelsen, havde jeg nær sagt, der bekræfter reglen, at man vil gøre det.
Højesterets rolle er jo her begrænset netop til at skulle behandle nogle principielle sager og også straffesager, hvor der er nogle særlige grunde til det.
Det er en naturlig forlængelse af det, at der i sager, hvor der i en ansøgning om appeltilladelse er rejst flere spørgsmål, og hvor kun et af spørgsmålene kan begrunde, at der skal meddeles en tilladelse til appel, gives en mulighed for at begrænse bevillingen til alene at omfatte det specifikke spørgsmål.
Det, som jo bl.a. er forventningen til det her forslag, er, at vi vil kunne se en bedre udnyttelse af de ressourcer, der er i Højesteret.
For Højesterets arbejde vil jo så i endnu højere grad kunne koncentreres om det, der netop er kerneopgaven for en højesteret, landets øverste domstol, nemlig at sikre retsenheden og at træffe afgørelser i sager, som rejser principielle spørgsmål eller andre spørgsmål af en væsentlig samfundsmæssig rækkevidde.
Jeg noterede mig så, at fru Pia Adelsteen har været lidt inde at kigge på skemaet her i bemærkningerne til lovforslaget, hvor man kan se, at det sådan set ingen betydning har – kunne man få indtryk af, når man ser, hvordan skemaet er udfyldt – men der skal man jo hæfte sig ved, at det er sådan, at de skemaer viser en standard for at kommentere på de administrative konsekvenser og lettelser.
Jeg tror ikke, at Højesteret ville bryde sig om at blive kaldt for en administrativ instans, så det er ikke ressourcen i Højesteret, der refereres til.
I Højesteret kan vi altså forvente en bedre udnyttelse af ressourcerne.
Men tak for de positive bemærkninger.
Og vi vil naturligvis svare beredvilligt på de spørgsmål, der er under udvalgsbehandlingen, derunder spørgsmålet, som Landsforeningen af Forsvarsadvokater har rejst.
Kim Andersen (V), 2010-03-16:
Tak for ordet.
Jeg skal tilkendegive, at Venstres folketingsgruppe som sådan ikke kan støtte det forslag, der her er fremsat, lovforslag nr. L 146 om udvidet adgang for registrerede partnere til adoption og overførsel af forældremyndighed.
Vi er dog i den situation, at selv om folketingsgruppen som sådan stemmer imod dette forslag, er det jo sådan, at forslaget i høj grad drejer sig om et etisk og et principielt spørgsmål, og derfor er vores gruppemedlemmer fritstillet, og enkelte medlemmer af vores folketingsgruppe vil senere endeligt beslutte deres stillingtagen.
Men for folketingsgruppen som sådan er det sådan, at vi stemmer imod, og det gør vi, fordi vi jo, når vi lovgiver her og forholder os til lovgivningen, skal – synes vi – tage et ideelt udgangspunkt, og for os at se er det ideelle, at et barn har en mor og en far og vokser op i et forhold, hvor der er en mor og en far.
Dermed ikke sagt, at andre ikke kan have den samme kærlighed til et barn, og at der kan være et nært og et tæt forhold.
Det er hævet over enhver tvivl, at det kan der være, men vores opgave er altså at forholde os principielt og ideelt, og der mener vi, at det er sådan, at det i normaltilfældene vil være det bedste og det rigtigste og de mest normale rammer for et barn, at der er en mor og en far.
Samtidig er det jo sådan, at der ud over verden er mange erfaringer i det her.
Vi ved i den nære omverden fra Sverige og fra Norge og fra Island, at der er mulighed for fremmedadoption, men vi ved også, at der ikke er mange eksempler på, at det rent faktisk er sket.
Faktisk ved vi, at det ikke er lykkedes i de lande at indgå aftaler med afgiverlandene om at kunne modtage adoptivbørn til par af samme køn.
Vi ved også, at der jo rundtomkring i verden er mange flere forældrepar, som er godkendt til adoption, end der er frigivne børn til at adoptere, og derved er vi altså ikke i en situation, hvor man kan sige, at nogle børn vil kunne få det bedre eller få flere muligheder, hvis de kunne adopteres til registrerede par end til almindelige ægtepar.
Så vi mener ikke, at der er den store begrundelse for at imødekomme det her lovforslag, og derfor har vi den indstilling, som vi har, men altså med det forbehold, at vi jo har fritstillet gruppen, og at der er enkelte medlemmer, som senere vil tilkendegive deres endelige stillingtagen.
Søren Krarup (DF), 2010-03-16:
Jeg vil godt stille Venstres ordfører to spørgsmål, som egentlig først og fremmest fra min side er tænkt til at skulle markere, hvad sagen egentlig drejer sig om.
Jeg vil spørge, om Venstres ordfører ikke er enig med mig i, at dette lovforslags egentlige ærinde er at ligestille ægteskab og registreret partnerskab, og det vil sige at devaluere ægteskabet som den samlivsform mellem mand og kvinde, der er grundlæggende i et samfund som vort, hvor man jo altså kan sige, at det lille samfund, familien, er basis for det store samfund i øvrigt, og at dette lovforslag altså er en del af en propaganda, der kører i øjeblikket, hvor det handler om at devaluere ægteskabet og gøre det til noget tilfældigt, som skal kunne erstattes af så meget andet.
Kim Andersen (V), 2010-03-16:
Jeg skal klart tilkendegive, at vi i Venstre er tilhængere af og fortalere for ægteskabet.
Vi tror, det er en god ramme at indrette sig i, under og med for langt de fleste mennesker.
Men vi er jo forskellige, og andre indretter sig på andre måder, og det skal vi ikke ringeagte eller devaluere, det er en individuel vurdering.
Vi synes, ægteskabet er en god konstruktion for en familie, og at det kan rumme både sociale og følelsesmæssige forhold, som er væsentlige for mennesker og for et tæt fællesskab og dermed også vil være en meget vigtig byggesten i et samfund og en kulturel udvikling.
Søren Krarup (DF), 2010-03-16:
Det var det ene spørgsmål, der blev stillet for at pege på, for ikke at sige afsløre, dette lovforslags egentlige propagandistiske hensigt.
Det andet er måske mere knyttet til de politiske overvejelser, der nogle steder er gået forud for denne debat.
Jeg vil spørge: Vil Venstres ordfører ikke være enig med mig i, at der ikke er noget, der hedder særligt etiske forhold?
Ethvert politisk og menneskeligt forhold er et etisk forhold.
Etik betyder, at man er ansvarlig for sit forhold til en sag eller et menneske, og det vil sige, at man ikke kan dele tilværelsen op i nogle forhold, der er etiske, og andre, der ikke er det.
Alle forhold, der har med mennesker at gøre, er etiske, og derfor er det meningsløst at ville gøre nogle til særligt etiske i forhold til andre.
Tom Behnke (KF), 2010-03-16:
Både Venstres ordfører og Dansk Folkepartis ordfører har jo redegjort meget detaljeret for teknikken i det her lovforslag, og det er jo et meget teknisk præget forslag, kan man sige.
Al den teknik vil jeg så springe over og kaste mig hen til det mere principielle, som det her lovforslag går ud på, nemlig at vi i dag faktisk har en retsordning, der går ud på, at hvis man ønsker at anke blot en lille del af en sag – blot et enkelt spørgsmål i en sag – så er man faktisk nødt til, hvis det skal op at prøves i Højesteret, at føre hele sagen op, og så skal Højesteret forholde sig til hele sagskomplekset og ikke kun til det, som egentlig var det principielle.
Derfor er det hensigtsmæssigt med det her lovforslag, som jo går ud på, at hvis det kun er en del af et sagskompleks, eller hvis det kun er et enkeltstående spørgsmål i en større sammenhæng, så kan Procesbevillingsnævnet nøjes med at give bevilling til, at det er det principielle, der kommer for Højesteret.
Så kan Højesteret simpelt hen nøjes med at koncentrere sig om det principielle i den retstvist, der kan være, eller i det udestående, hvor man er i tvivl, om man nu skal tolke den ene eller den anden vej.
Og det er jo virkelig hensigtsmæssigt at få præciseret det her i et lovforslag, og derfor støtter vi fra konservativ side fuldt ud lovforslaget.
Maja Panduro (S), 2010-03-16:
Socialdemokraterne finder, at forslaget her ligger i naturlig forlængelse af politikreds- og domstolsreformen, og vi deler til fulde forslagets intention om at koncentrere Højesterets ressourcer om opretholdelse af retsenheden og om spørgsmål af principiel karakter.
Vi har noteret os, at det stadig er en betingelse for at kunne begrænse tredjeinstansbevillingen til kun at omfatte en del af sagen, at særlige forhold taler for det, sådan at hovedreglen altså stadig vil være, at det i udgangspunktet er hele sagen, som behandles i Højesteret, og at der naturligt tages hensyn til sagens helhed.
Når sådanne særlige forhold ellers taler for det, betragter vi det imidlertid som sund fornuft at kunne begrænse tilladelsen til kun at omfatte de relevante dele af sagen, og derfor kan vi støtte lovforslaget.
Den opfattelse deler SF i øvrigt, skulle jeg hilse at sige fra deres ordfører.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2010-03-16:
Jeg vil sige, at vi har det sådan, at der naturligvis skal være god tid til at diskutere forud for en folkeafstemning om et eller flere af de danske forbehold.
Det kommer jo i virkeligheden meget an på, hvornår man udskriver en folkeafstemning, og det er sådan set hovedproblemet i øjeblikket, nemlig at det simpelt hen ikke er til at komme til folkeafstemning om forbeholdene.
Det er sådan set det, der er det store problem.
Nu har hr. Kim Mortensen, Socialdemokraternes ordfører, jo sådan set taget hele den historiske del af det og sagt, hvornår folkeafstemningen om Maastricht blev udskrevet, hvornår vi stemte, og hvornår det var om Amsterdam eller rettere sagt Edinburgh, hvornår det var, vi stemte om Amsterdam osv.
Der har jo hver gang været god tid.
Noget, der imidlertid er mindst lige så vigtigt, er, at man sørger for, at der er midler til, at man kan køre en ordentlig kampagne, en ordentlig oplysningsvirksomhed, så man kan få folk engageret.
Vi ved jo fra de tidligere folkeafstemninger, at det er rigtig, rigtig betydningsfuldt, om man har penge til oplysningsvirksomhed, sådan at man får mobiliseret folk, får dem aktiveret til at diskutere det her seriøst.
Så det synes vi sådan set er det vigtigste.
Vi kan med andre ord ikke stemme for Enhedslistens forslag.
Helle Sjelle (KF), 2010-03-16:
Først og fremmest tak til udenrigsministeren for en klar tale om regeringens holdning til forslaget fra Enhedslisten, der indebærer, at regeringen skal sørge for, at valgkampsperioden forud for en afstemning om de danske EU-forbehold varer mindst 3 måneder.
Enhedslisten begrunder jo bl.a. sit forslag med, og jeg citerer: »de seneste års demokratiske krise i EU«.
Hvad denne krise nærmere bestemt går ud på, ulejliger forslagsstillerne sig ikke med at forklare, og vi Konservative deler i hvert fald ikke Enhedslistens negative holdning til EU.
Tværtimod mener vi, at EU er frihedens, fredens og fremgangens projekt, som har bragt Europa og de enkelte medlemslande op på et historisk højt velstands- og velfærdsniveau, der står i skærende kontrast til død, krig og fattigdom, der prægede vores kontinent frem til anden verdenskrigs afslutning.
Hvad angår beslutningsforslaget, der er et udslag af – sådan opfatter vi det i hvert fald – Enhedslistens udprægede EU-modstand, er vi Konservative imod.
Det er min klare overbevisning, at der ikke ved de tidligere afstemninger om EU har manglet en livlig og folkelig debat.
Summa summarum er det således, at eftersom den nuværende ordning er velfungerende, ser vi Konservative ingen grund til at ændre den, og derfor kan vi heller ikke bakke op om beslutningsforslaget.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-16:
Det må være min alder, der gør, at formanden ikke kommer med en frisk bemærkning.
Det synes han ikke han vil være bekendt.
Det Radikale Venstre ønsker jo sådan set også alle forbeholdene afskaffet.
Jeg kan meget henvise til det, fru Anne Grete Holmsgaard sagde.
Hovedproblemet er, at vi ikke kan få de folkeafstemninger.
Det er egentlig det, vi gerne vil koncentrere os om.
Det, jeg lige stod og tjekkede, da jeg blev lidt forsinket på vej herop, var, at der har været ca. 3 måneder op til de fleste folkeafstemninger.
Så det behøver man nødvendigvis ikke at lave et beslutningsforslag om.
Det, der er afgørende for os, er, som fru Anne Grete Holmsgaard ganske rigtigt sagde, at der er de fornødne midler, hvis man skal køre en folkeoplysningskampagne i forbindelse med en forbeholdsafstemning.
Det har vi jo haft hidtil, og det er jo sådan set afgørende for, om det bliver en værdifuld diskussion eller ej.
Vi bliver nødt til erkende, at uden midler går det ikke.
Det sidste, jeg gerne vil påpege, er sådan set, at det for os er ganske afgørende, at folkeafstemningerne sker enkeltvis.
Med det mener jeg, at vi faktisk synes, at man bør tage en afstemning om forsvarsforbeholdet så hurtigt som muligt.
Når den er afviklet med det ene eller andet resultat – helst med et plus – synes vi, at man kan tage en afstemning om retsforbeholdet, og så synes vi, man skal tage en om euroen.
Det er det, der vil skabe en god diskussion.
Hvis vi sammenblander det hele, bliver det efter vores opfattelse ikke nogen god diskussion.
Jeg er udmærket godt klar over, at det ikke er sikkert, at vi har et flertal herinde for netop det synspunkt, men det er jo det, der vil skabe den gode diskussion – ikke nødvendigvis, at vi har mægtig lang tid til en debat, hvor vi blander alle forbeholdene sammen, og hvor vi kan være hundrede procent sikre på, at det ikke bliver en ordentlig diskussion.
Man kan ikke meningsfyldt diskutere alle forbeholdene på en gang.
Det er så også et budskab til ministeren.
Det bliver ikke nogen god diskussion.
Så bliver det selvfølgelig det, som ministeren formentlig gerne vil: for eller imod EU.
Det synes vi ikke er en anstændig måde at gøre det på, landets historie på de her områder taget i betragtning.
Derfor synes vi, det er afgørende, og den afgørende melding fra os i dag er, at vores udgangspunkt er, at folkeafstemningerne skal være enkeltvis.
Nu snakker jeg om, at det vil være ønskeligt, at de er hver for sig.
Så kan man grundigt diskutere forsvarsforbeholdet, så kan man grundigt diskutere retsforholdet, som virkelig er et meget, meget besværligt forbehold sagligt set, og så kan man grundigt diskuteret euroen, som igen er lettere ligesom forsvarsforbeholdet.
Så får vi nogle ordentlige diskussioner.
Det er mere afgørende end længden.
Vi afviser forslaget.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-03-16:
Det kan siges forholdsvis kort.
Liberal Alliance mener, at den periode, der skal være med debat og valgkamp op til folkeafstemninger, sagtens kan flugte den periode, der også er for folketingsvalg.
Vi ser ikke, at det skulle være en særlig kompliceret opgave at diskutere mindre begrænsede emner end det skulle være at diskutere al politik, som man jo gør i en folketingsvalgkamp.
Jeg synes faktisk også, at der helt mangler en egentlig begrundelse for, hvorfor man har fremsat forslaget, ud over at det er et emne, man godt kunne tænke sig at få en del fokus på i en længere periode sådan en gang imellem, fordi man regner med, at man som et lille parti med en særlig mærkesag, som der ikke er så bred tilslutning til i Folketinget, kunne få en opmærksomhed, der måske kunne øge den folkelige opbakning til forslagsstillerne.
Liberal Alliance betragter forslaget som helt igennem unødvendigt, og vi stemmer nej.
Flemming Møller (V), 2010-03-16:
Lovforslag nr. L 145 får betydning for retssager, der allerede er blevet behandlet ved byretten og landsretten, men nu også ønskes behandlet i Højesteret.
Normalt drejer det sig om sager, der har en så principiel karakter, at Procesbevillingsnævnet giver en såkaldt tredjeinstansbevilling.
Men det er ikke altid hele sagen, der er af principiel karakter eller i øvrigt berettiger til, at sagen prøves ved 3. instans, Højesteret.
Derfor har Procesbevillingsnævnet henvendt sig til justitsministeren og anbefalet, at denne lovændring bliver gennemført.
Det betyder, at det kun bliver den del af sagen, der direkte berettiger til det, som Højesteret skal behandle.
Det betyder også, at modparten i sagen ikke mere vil kunne inddrage hele sagen gennem en såkaldt modanke og på den måde trække sagen i langdrag.
Forslaget er helt i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer i domstolsreformen.
Her pointeres det, at Højesteret skal tage sig af sager af generel betydning og ikke skal behandle sager, hvis udfald i væsentlig grad afhænger af bevismæssige vurderinger, som Højesteret slet ikke er egnet til at foretage.
I Norge, Sverige og Finland findes der lignende lovgivning, der sikrer, at Højesteret prioriterer ressourcerne til sager af generel betydning.
Og økonomisk forventes lovforslaget ikke at have den store betydning.
Venstre støtter forslaget.