runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2010-05-19:
Jeg tror ikke, at nogen er i tvivl om, at regeringen er modstander af spredning af atomvåben.
Det er bl.a. derfor, at Danmark har tiltrådt ikkespredningstraktaten, NPT.
Kun få lande har ikke tilsluttet sig traktaten, og de tre lande er Israel, Indien og Pakistan.
Et af traktatens væsentligste formål ud over nedrustning og retten til fredelig udnyttelse af atomenergi er at forhindre spredning af atomvåben.
Som følge heraf kan andre stater kun tiltræde traktaten som ikkeatomvåbenmagter.
Traktaten anerkender alene fem atomvåbenmagter, og de lande er USA, Rusland, Kina, Storbritannien og Frankrig.
Disse atommagter er til gengæld forpligtet til at reducere deres beholdning af atomvåben.
Det er særlig glædeligt, at fokus på ikkespredning og nuklear nedrustning har fået fornyet kraft i de seneste par år og også er blevet fulgt op af konkrete politiske tiltag.
Hvad Israel angår, har man ikke tiltrådt traktaten om ikkespredning af atomvåben, og Israel er derfor ikke underlagt de forpligtelser, som følger af traktaten.
Skiftende israelske regeringer har ført en politik, hvor man officielt hverken har be- eller afkræftet at besidde atomvåben.
Som bekendt opfordrer regeringen løbende Israel og andre lande, der ikke har tiltrådt traktaten, til at tiltræde traktaten som ikkeatommagter.
Kamal Qureshi (SF), 2010-05-19:
Jeg vil meget gerne starte med at takke ministeren for at kunne få lejlighed til at få svar på det spørgsmål her i salen.
Det er nogle uger siden, vi stillede spørgsmålet, men ministeren har ikke været til stede i Folketingssalen til at besvare spørgsmål.
Jeg hørte sådan set ikke noget svar på, hvad regeringens holdning er til, at Israel besidder atomvåben i det omfang.
Jeg henviser til en artikel fra The Jerusalem Post, som man jo næppe kan anklage for at være antiisraelsk eller noget som helst andet, i og med at den selv er en stor israelsk avis.
Den har en overskrift, der hedder, at Israel er verdens sjettestørste atomvåbenmagt.
I artiklen, som er sendt til ministeren, står, at Israel har 100-300 atomvåben, og at man også har atomubåde, der er i stand til at bære og affyre atomvåben med en rækkevidde på 4.000-8.000 km.
Hvis nu man skulle bruge atomvåben og Israel skulle blive ramt, så har de nogle atomubåde, der er i stand til at bruge atomvåben igen.
Så man har sådan set en atommagt i Mellemøsten, som alle eksperter siger har atomvåben i den her størrelse.
Så jeg vil gerne spørge ministeren igen: Hvad er regeringens holdning til, at Israel har atomvåben?
Anerkender regeringen, at Israel har atomvåben?
Ud over at henvise til, at Israel ikke har tiltrådt en traktat, eller henvise til, at deres regeringer ikke bekræfter, om de har det eller de ikke har det,
hvad er regeringens holdning til det her?
Anerkender regeringen, at Israel besidder de her mange atomvåben?
Hvad er regeringens holdning til, at Israel har de her mange atomvåben?
Hvad vil regeringen gøre?
Lige nu hører jeg ikke, at regeringen i det mindste anerkender Israel som den her store atommagt.
Lene Espersen (KF), 2010-05-19:
Som jeg sagde før til hr. Kamal Qureshi, og det gentager jeg gerne, så har skiftende israelske regeringer ført den politik, at man officielt hverken afkræfter eller bekræfter at besidde atomvåben.
Det er det, der er status.
Den danske regerings holdning er meget klar: Vi opfordrer løbende Israel og også andre lande, der ikke har tiltrådt NPT-traktaten, til at tiltræde traktaten som ikkeatommagter.
Jeg vil sige, at den danske regering støtter alle bestræbelser, der bliver gjort for at mindske afhængigheden af atomvåben, og målet om en atomvåbenfri verden.
Der er traktaten om ikkespredning af atomvåben, altså NPT, en hovedhjørnesten i det internationale samfunds bestræbelser på at hindre spredning af atomvåben og i sidste ende afskaffe disse våben.
Det er klart, at en ikkespredningstraktat giver først hundrede procent mening, når alle lande har tilsluttet sig den.
Derfor arbejder vi også for universel tilslutning til ikkespredningstraktaten.
Sagen er den, at hvis man skal være med i en traktat, er det noget, hver enkelt nationalstat selv skal tilslutte sig, og vi kan derfor ikke tvinge nogen med, men vi vil selvfølgelig opfordre dem til at blive medlem og tilslutte sig.
Kamal Qureshi (SF), 2010-05-19:
Ministeren har jo lige været i Israel og haft møder med den israelske udenrigsminister og involverede parter.
Jeg forstår ikke, at ministeren vil have, at Israel skal skrive under på en traktat, som skal underskrives af ikkeatomvåbenmagter, når alle lande anerkender, at Israel besidder atomvåben.
Det giver jo heller ikke nogen mening at have atomubåde sejlende rundt, som er i stand til at affyre atomraketter, hvis ikke man har atomraketter.
Det ville i hvert fald være et ualmindeligt spild af penge for et land at have det.
Så jeg hører overhovedet ikke, at ministeren svarer på det spørgsmål, jeg stiller,
som er: Anerkender den danske regering, at Israel besidder atomvåben?
Og hvad er regeringens holdning til, at Israel som et land i Mellemøsten har atomvåben?
Jeg vil gerne vende tilbage til det med ikkespredningsaftalen senere; det ligger i spørgsmål 2.
Men hvad er regeringens holdning til, at Israel besidder de mange atomvåben og har en atomvåbenstrategi i det omfang, som der er beskrevet i artiklen og i andre lignende blade?
Lene Espersen (KF), 2010-05-19:
Jeg vil gerne sige til hr. Kamal Qureshi, at den politiske realitet altså bare er, at de skiftende israelske regeringer, der har været, hverken har be- eller afkræftet, at man har atomvåben.
Derfor har skiftende danske regeringer haft den meget klare holdning, at vi ønsker, at man tiltræder ikkespredningstraktaten, og det kan man jo kun gøre, hvis man ikke er en atommagt.
Så i det ligger der jo altså også, at man efterlever traktatens vilkår.
Da lagde jeg vægt på betydningen af ikkespredningstraktaten og opfordrede Israel til at tiltræde traktaten.
Derudover kan jeg også sige til hr. Kamal Qureshi, at vi støtter de bestræbelser og de resolutioner, der er i både FN og IAEA, som gerne ser, at vi etablerer Mellemøsten som en zone fri af masseødelæggelsesvåben.
Det er nemlig meget vigtigt, men det er selvfølgelig også vigtigt her at få understreget, at i og med at vi ønsker en frizone i Mellemøsten, skal det gælde hele Mellemøsten, og der er der jo altså et stykke vej at gå endnu.
Kamal Qureshi (SF), 2010-05-19:
Jeg hører stadig væk ikke ministeren svare på spørgsmålet om, hvad regeringens holdning er til, at Israel har atomvåben.
Har regeringen i FN eller over for den israelske premierminister eller over for den israelske udenrigsminister påpeget, at Israel besidder atomvåben, og spurgt, hvad Israel har tænkt sig gøre for at skaffe sig af med de atomvåben, eller har man spurgt, om Israel mener, at de skal være i stand til at lave deres first strike, altså at kunne bruge atomvåben som taktisk våben?
Der er masser af internationale rapporter, der peger på, at Israel også har de konventionelle, mindre taktiske atomvåben, som man regner med at kunne bruge.
Er der overhovedet i nogen af de meldinger, der er kommet fra regeringen i FN eller over for Israel, sagt klart og tydeligt: Vi ved, at I har atomvåben, og vi vil gerne vide, hvad I har tænkt jer at gøre med dem?
Eller bliver man ved med at diskutere, at Israel skal skrive under på en traktat som ikkeatomvåbenmagt?
Lene Espersen (KF), 2010-05-19:
Jeg må bare sige til hr. Kamal Qureshi, at Israels officielle politik, den politik, som Israels regering fører, og det er jo dem, vi samtaler med, altså er, at man hverken be- eller afkræfter, at man er en atommagt.
Det er sådan set det udgangspunkt, man så må tage, hvis man skal have drøftelser med den israelske regering.
Der har vores holdning været den, at det bedste, vi kan gøre for verden, er at få de lande, der endnu ikke har underskrevet NPT-traktaten om ikkespredning, til at gøre det, fordi så gør vi verden til et mere sikkert sted.
Derfor har det været en hovedprioritet for os.
NPT forhindrer jo ikke atomvåben i at være i verden.
Der er så bestemte lande, der kan besidde dem, og de lande, der har dem, skal reducere dem.
Vi har så ønsket at gå det skridt videre og sige, at vi faktisk ønsker, at Mellemøsten bliver et atomvåbenfrit område.
Der er nogle udfordringer, ikke mindst fordi Iran, der har underskrevet NPT-traktaten, ikke efterlever den og skaber stor usikkerhed, ikke mindst i Israel.
Så der er store udfordringer foran os.
Men jeg vil sige, at vi da vil gøre alt, hvad vi kan, for at sikre, at det positive momentum, der er lige nu, rent faktisk bliver udnyttet.
Tina Petersen (DF), 2010-05-19:
Det er jo altid dejligt, når ministeren egentlig står og giver en medhold i, at alle har ret til den her ungdomsuddannelse.
Men jeg bliver også nødt til at præcisere over for ministeren, at det faktisk er sådan, at det at have en udviklingshæmning er i flere kategorier og flere størrelser.
Og jeg er blevet gjort bekendt med, at den allersværeste gruppe desværre ikke bliver taget alvorligt, når vi snakker om ungdomsuddannelsen.
Nu ved jeg godt, at ministeren, sidste gang jeg stod her, lovede mig et møde, hvor vi kunne gå de her ting igennem, men det er for mig meget vigtigt at få præciseret, at der er grupper af handicappede i vores samfund, som ikke bliver taget seriøst.
Deres ønsker og handlingsplaner bliver ikke taget seriøst.
Jeg håber da, at ministeren vil give mig ret i, at det er noget, vi bør være opmærksomme på og gøre noget ved.
Tina Nedergaard (V), 2010-05-19:
Jeg kan sige til fru Tina Petersen, at vi udsender en vejledning her medio 2010 fra Undervisningsministeriet til kommunerne, hvori det vil blive understreget, at også unge med omfattende funktionsnedsættelse er omfattet af loven og dermed har et retskrav på at få et tilbud om en egentlig ungdomsuddannelse.
Så det vil der blive taget hånd om.
Jeg vil også gerne sige tak, for jeg synes, det er vigtigt, at vi holder fokus rettet mod ungdomsuddannelsen.
Med de store udfordringer, det danske samfund i øvrigt står over for, er det vigtigt, at man ikke lukker øjnene for, at der her er en særlig gruppe med omfattende funktionsnedsættelse, som vi i særlig grad skal tage hånd om.
Det er jeg meget optaget af, og derfor ser jeg frem til det møde, vi snart skal have planlagt, så vi kan få det drøftet grundigere.
Jeg synes, at det er ganske naturligt, at netop fru Tina Petersen følger op på sagen, da det jo i høj grad var hende, der var primus motor i at få loven gennemført i Folketinget.
Mette Gjerskov (S), 2010-05-19:
Når nu vi ved, at kommunerne er ude i massive sparerunder, som f.eks. Køge, Roskilde og Stevns Kommuner, er ministeren så enig med statsministeren i, at nulvækst betyder, at der ikke skal spares en bøjet 25-øre i kommunerne, et udsagn, som statsministeren tidligere har fremsagt i de elektroniske medier?
Når vi nu ved, at kommunerne er ude i massive sparerunder, som f.eks. Køge, Roskilde og Stevns Kommuner, er ministeren så er enig med statsministeren i, at nulvækst betyder, at der ikke skal spares en bøjet 25-øre i kommunerne, et udsagn, som statsministeren tidligere har fremsagt i de elektroniske medier?
Benedikte Kiær (KF), 2010-05-19:
Indledningsvis kan jeg ikke lade være med lige at bemærke, at spørgsmålet nok rettelig skulle have været stillet til finansministeren eller til indenrigs og sundhedsministeren, men jeg svarer selvfølgelig gerne på regeringens vegne.
Jeg synes, vi skal begynde med at få slået fast, at regeringens oplæg til kommuneforhandlingerne er, at der skal være nulvækst i 2011.
Vi kan se af regnskaberne, at kommunernes udgifter i 2009 har ligget væsentligt højere end det budgetterede.
Det indebærer, at nogle kommuner har haft et merforbrug i 2009, som nu skal finansieres.
Og det kan meget vel betyde, at der skal strammes op allerede i 2010, hvis budgetterne skal holdes i år, men det har ikke noget at gøre med regeringens udmeldinger om nulvækst i 2011.
Mette Gjerskov (S), 2010-05-19:
Men hvis jeg forstår ministeren ret, vil det altså sige, at alle de besparelser, vi hører om nu, alle de hundredvis af millioner kroner, der er tale om skal spares, og alle de mange, mange mennesker, der skal fyres i kommunerne, intet som helst har at gøre med regeringens planer.
Er det sådan, det skal forstås?
Benedikte Kiær (KF), 2010-05-19:
Regeringens udmeldinger om nulvækst er fremadrettede, og det, vi ser nu i øjeblikket med de kommunale budgetter, der er overskredet på et meget højt niveau – 4,9 mia. kr. – har jo ikke noget at gøre med den udmelding, som regeringen er kommet med om nulvækst.
Jeg synes da, at det er på sin plads, at man ude i kommunerne finder ud af, hvordan det kan være, at man har været ude at sige, at der er blevet sparet og sparet og sparet i 2009, når vi kan se, at der alligevel har været et massivt overforbrug på faktisk 4,9 mia. kr. i forhold til det, man har budgetteret med.
Det kalder da på eftertanke.
Mette Gjerskov (S), 2010-05-19:
Vi er i en tid, hvor regeringen kommer med sparekatalog på sparekatalog.
I dag har vi set en statsminister, som siger, at nu skal der strammes ind, nu skal der spares, nu skal alle bidrage.
Vi kan se nogle kommuner, som skal spare.
I Køge Kommune har man spareforslag for 125 mio. kr. med skoler, der skal lukkes.
I Roskilde Kommune er de godt i gang med et stort sparekatalog.
På Stevns skal man spare 30 mio. kr.
Alt sammen ligger der mennesker bag, alt sammen ligger der arbejdspladser bag, alt sammen ligger der børn bag, børn, som ikke får en så høj kvalitet i skolegangen, som de ellers kunne have fået, eller som ikke får den børneinstitution, som de har krav på.
Og der er ældre mennesker, som ikke får den ældrepleje, som de har brug for.
Og så siger regeringen bare, at det er kommunerne, der har været uansvarlige.
Ærlig talt, er det sådan, det skal forstås?
Benedikte Kiær (KF), 2010-05-19:
Det skal forstås sådan, at man faktisk har lavet en aftale med Kommunernes Landsforening sidste år for økonomien i 2009, ligesom man har gjort i årene før, hvor man har været enige om, hvad det var for nogle områder, man skulle sætte ind på, hvor man har været enige om, hvordan økonomien skulle udvikle sig.
Alligevel ser vi, at kommunernes budgetter er overskredet med 4,9 mia. kr.
Det må da også undre spørgeren.
Hvis vi f.eks. tager Køge Kommune, er der et paradoks.
Vi ved, at der er et faldende børnetal, der kommer faktisk til at være et fald i børnetallet i de kommende år, og det må da undre spørgeren, at vi kan se, at trods det, at der er et fald i børnetallet, er budgetterne alene på daginstitutionsområdet overskredet med 0,7 mia. kr.
Det kalder da til eftertanke, det kalder da til, at man ude i kommunerne finder ud af, hvordan det kan være, at man har overskredet budgetterne, når vi har et historisk højt serviceniveau.
Mette Gjerskov (S), 2010-05-19:
Jeg kunne godt tænke mig, at vi gør det fuldstændig klart for borgerne, hvad de kan forvente sig, for hvis det her er et spørgsmål om et fuldstændig unødvendigt overforbrug, der har været tidligere, kunne ministeren så gøre rede for, lige præcis hvor det så er, der er al den luksus, som man så bare lige skal skære fra, så man får en standardudgave af dansk velfærd?
Altså, hvor er de skoler, hvor eleverne har fået undervisning langt ud over, hvad de kan forvente som borgere i Danmark?
Hvad er det for en standard, vi så kan forvente næste år?
Tina Petersen (DF), 2010-05-19:
Jeg kan jo ikke andet end stå her med et stort smil og være glad og håbe på, at ministeren i hvert fald gør tiltag – nu ved jeg også, at der kommer en vejledning – til et møde, hvor jeg kan få lov til at præcisere de problemer, der er på området, og som jeg håber at ministeren vil være med til at løse.
Og så håber jeg da, at ministeren på et eller andet tidspunkt får tid til at se den her dvd.
Den kan alle se; den kan man hente mange steder på internettet – »Morten og McDonalds«, hedder den.
Den er en kæmpesucces, og den er også en vejledning til andre handicappede, som her har fået den mulighed, som ingen troede på nogen sinde ville komme – men den kom, og den mulighed skal alle handicappede have.
Så jeg kan ikke andet end sige tak til ministeren for debatten her.
Tina Nedergaard (V), 2010-05-19:
Jeg skylder fru Tina Petersen at sige, at jeg ikke har set dvd'en endnu, og at jeg er meget flov over det.
Jeg har simpelt hen ikke nået det.
Men det ændrer ikke på, at vi har forholdt os til den i min forberedelse, for det, der er udfordringen, er selvfølgelig, at man ikke bare laver opbevaringsprojekter for nogle; dem kunne man glimrende lave, før vi fik ungdomsuddannelsen, og så havde vi slet ikke behøvet lovgivningen.
Nej, det, der er vigtigt, er jo netop, at man retter sig mod de sociale, faglige og menneskelige kompetencer, så den unge kan leve så ligeværdigt og så aktivt et voksenliv som overhovedet muligt.
Så derfor er der nogle klare målsætninger for det.
Men jeg vil gerne sige, at min opfattelse er, at kommunerne i særdeles vidt omfang påtager sig den sociale opgave, der ligger i forhold til unge med særlige behov.
Det kan vi f.eks. se på den dramatiske stigning i udgifterne til specialundervisning; man smutter ikke over, hvor gærdet er lavest, økonomisk set.
Men jeg vil gerne sige til fru Tina Petersen, at jeg tager det alvorligt, og at vejledningen kommer ud.
Jeg vil gerne have et møde, og så kan vi eventuelt se dvd'en sammen.
På den måde er vi i hvert fald sikre på, at vi har en fælles referenceramme, næste gang vi ses i salen.
Det er vigtigt, at kommunerne løfter den her opgave og gør det
helt, som det fremgår af loven, og i lovens ånd.
Tina Petersen (DF), 2010-05-19:
Det er jo glædeligt, at ministeren nu har fundet anledning til at få lavet en vejledning, som præciserer, at det her forslag, den her lov, det her retskrav virkelig skal efterleves, og at alle grupper har ret til den her ungdomsuddannelse.
Og for mig er det utrolig vigtigt, at den lovgivning virker, som vi beskrev det dengang.
Nu var ministeren jo selv ordfører på den i sin tid, og jeg ved, at vi drømte meget om, at det her virkelig skulle være en ungdomsuddannelse, som alle havde lige adgang til, og så er det jo lidt trist for mig at se, at kommunerne og vejlederne måske ikke tager opgaven seriøst nok eller måske ikke tror nok på opgaven.
Hvordan vil ministeren sørge for at der bliver de her muligheder for, at man efterlever loven, og for at tage de skridt, der skal til, for at den her lovgivning bliver fulgt for den enkelte?
Tina Nedergaard (V), 2010-05-19:
Som jeg også sagde sidste onsdag, inviterer jeg meget gerne til et møde, hvor vi kan drøfte det mere indgående.
Men det er også helt klart, at løsningen på det her også for mit vedkommende er at have tæt kontakt med de organisationer, som repræsenterer unge med betydelig funktionsnedsættelse, og høre om deres erfaringer, samtidig med at fru Tina Petersen jo også har kontakter og leverer varen i form af dokumentation for de ting, der sker derude.
Men kommunerne må ikke under henvisning til deres økonomi i øvrigt – eller til, at det her er særlig dyrt eller særlig besværligt – afvise unge.
Og det er sådan lidt i forlængelse af den debat, jeg også har haft med KL, altså kommunerne, om at sikre eleverne minimumstimetal, at jeg som forvalter af lovgivningen, der er vedtaget af Folketinget, skal sikre, at kommunerne bidrager til at leve op til den.
Jeg tror meget på dialog, men nu sender vi i hvert fald også en vejledning ud, som understreger, at disse unge med særlig omfattende funktionsnedsættelse altså er en kernemålgruppe.
Så jeg følger i hvert fald op på det.
Tina Petersen (DF), 2010-05-19:
Jeg vil jo sige tak til ministeren.
Det glæder mig utrolig meget, at man har taget det seriøst ved at sende en vejledning ud.
til gode
Så jeg har såmænd ikke så meget mere at sige til spørgsmålet.
Er ministeren bekendt med, at der i mange kommuner ikke sker en samordning mellem de forskellige forvaltninger ved tilrettelæggelsen af et uddannelsesforløb for en ung med særlige behov, så man f.eks ikke får sammensat en uddannelsesplan med sigte på, at den unge bliver kvalificeret til et job med løntilskud på det ordinære arbejdsmarked?
Tina Nedergaard (V), 2010-05-19:
Intentionen med placeringen af myndighedsansvaret for ungdomsuddannelsen hos kommunalbestyrelsen var netop at sikre en sammenhæng i forhold til eventuelle andre kommunale tilbud til de unge i målgruppen.
Det er den enkelte kommunalbestyrelse, der beslutter, hvorledes varetagelsen af opgaverne i forbindelse med ungdomsuddannelsen skal organiseres i den pågældende kommune.
I min forgængers redegørelse til Folketingets Uddannelsesudvalg om den løbende evaluering af ungdomsuddannelsen for unge med særlige behov i oktober 2009 oplyses det, at der i mange kommuner er oprettet såkaldte visitationsudvalg, således at der er et samarbejdsorgan med medarbejdere fra forskellige sektorer til at behandle indstillingerne fra Ungdommens Uddannelsesvejledning.
Sådanne tværsektorielle visitationsudvalg kan være én metode til at sikre koordination mellem sektorerne i forbindelse med tilrettelæggelsen af en uddannelsesplan.
Satspuljeprojektet »Projekt KLAP« skal her nævnes.
Formålet med »Projekt KLAP« er, at udviklingshæmmede i højere grad kommer ud på det ordinære arbejdsmarked.
Ideen er at anvende ungdomsuddannelse for unge med særlige behov som springbræt til jobskabelse.
Satspuljepartierne har afsat i alt 10,5 mio. kr. til dette satspuljeprojekt, der drives af Landsforeningen LEV i årene 2009-2011.
Jeg skal i øvrigt sørge for, at spørgsmål om sammenhæng mellem sektorerne fortsat indgår i den løbende evaluering af ungdomsuddannelsen.
Resultaterne herfra vil indgå i min redegørelse til Folketingets Uddannelsesudvalg om den løbende evaluering af ungdomsuddannelsen for unge med særlige behov, der vil blive afgivet i september 2010.