runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2012-02-23:
Tak for den rigtig gode EU-debat, der har været indtil videre.
Jeg vil gøre det forholdsvis kort, da der er mange ordførere, der allerede har været inde på præmisserne og hele forhistorien til, hvorfor finanspagten er blevet en realitet, så jeg vil blot her sådan helt kort understrege, at for Det Konservative Folkeparti er det naturligvis helt afgørende, at man får genskabt tilliden til den europæiske økonomi, tilliden til, at EU-landene får styr på staternes husholdningsbudgetter og via en ansvarlig økonomisk politik har en chance for at skabe fornyet vækst, jobskabelse i EU.
Det har vi alle sammen brug for, og derfor har vi også bakket op om ønsket om en finanspagt, hvor Det Konservative Folkepartis holdning er, at vi bør være med i mest muligt, men naturligvis under respekt for euroforbeholdet.
Og det gavner Danmark at være med.
Det gavner tilliden til dansk økonomi, at vi er med i finanspagten.
Enhedslisten foreslår her, at finanspagten og Danmarks deltagelse i den skal sættes til folkeafstemning, og jeg vil sige til Enhedslisten, at Det Konservative Folkeparti er tilhænger af det repræsentative demokrati.
Vi har her i Folketinget mange gange haft diskussioner om folkeafstemninger, og vores holdning er altså den, at vi skal bruge det repræsentative demokrati.
Det betyder, at dér, hvor Folketinget kan træffe beslutning, mener vi også, at Folketinget bør gøre det.
Justitsministeriet har lavet en meget grundig og virkelig god gennemgang af finanspagten, og her står det klart efter at have læst den, at der ikke er tale om afgivelse af suverænitet i henhold til grundlovens § 20.
Der er således ikke nogen juridisk grund til at pålægge Folketinget at gøre noget, som grundloven ikke tilsiger.
Det Konservative Folkeparti ser altså heller ikke nogen politisk grund til at sende spørgsmålet om en budgetlov til afstemning.
Meget af debatten i dag har jo handlet om budgetloven.
Jeg synes måske også, at det er lidt vigtigt at få med i debatten her, at diskussionen om en budgetlov på ingen som helst måde er ny i Folketinget.
VK-regeringen foreslog faktisk sidste år, at der skulle laves en sådan budgetlov på konservativ foranledning.
Det blev bakket op af en stor bredde i det danske Folketing, og efterfølgende har den nye regering da også indskrevet i sit regeringsgrundlag, at der skal laves en budgetlov.
Det var, før finanspagten overhovedet var på tegnebrættet.
Så vi ser hverken nogen juridiske eller politiske argumenter for, at der skal være en folkeafstemning om den her sag.
Det mener vi er noget, som Folketinget godt selv kan klare, og vi kan derfor ikke støtte forslaget.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-02-23:
Jeg tror, at Enhedslistens ordfører kender DDR bedre end Dansk Folkepartis ordfører.
Det er jeg sikker på.
Dansk Folkeparti vil ikke detailregulere, på ingen måde.
Det er kanonlisterne jo heller ikke udtryk for.
Grunden til, at jeg tager ordet endnu en gang, er, at ordføreren har brugt temmelig lang tid på at tale om forbedret undervisning.
Men kanonlisterne handler ikke om at forbedre undervisningen.
De handler om at skabe et dannelsesniveau, en fælles referenceramme, noget, som vi alle kender til.
Mit spørgsmål er: Er Enhedslisten ligeglad med dannelse og fælles kultur?
Lars Dohn (EL), 2012-02-23:
Når jeg brugte eksemplet med stænklapperne, var det, fordi jeg syntes, at det, når der ikke er opbakning til noget, så er et spørgsmål om, om man virkelig skal gå i brechen for det.
Så tror jeg faktisk, at man kender resultatet på forhånd.
Derfor skal vi her i Folketinget koncentrere os om det, der virker.
Det, der giver god undervisning, det, der gør, at lærerne får fokus på de vigtige ting i undervisningen, også i indholdet, er, at de er i stand til at levere den i kraft af deres grunduddannelse og i kraft af deres efteruddannelse.
Det er det, vi ved fra internationale undersøgelser.
Det er det, der virker.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-02-23:
Man kan sige det på en anden måde.
Dannelse, kultur, fælles referenceramme er simpelt hen for vigtige nogle ting til, at de kan overlades til den enkelte lærers forgodtbefindende.
Anerkender Enhedslisten ikke nødvendigheden af, at vi som folkevalgte går ind og fortæller folkeskolelærerne, at der er nogle ting, vi gerne vil have at de lærer vores børn, så det ikke er lærerne derude, de 85 pct. venstreorienterede lærere, der bestemmer, hvad eleverne skal, men et bredt udsnit af befolkningen i Folketinget, der afgør det?
Det er da demokrati, det må Enhedslisten da også gå ind for.
Lars Dohn (EL), 2012-02-23:
Altså, hvis man virkelig vil sammenhængskraften noget godt, skal man jo sikre den danske folkeskole og ikke undergrave den, sikre den i form af, at den får de ressourcer, der er nødvendige.
I stedet for at give færre ressourcer til normalundervisningen, skal man sikre, at lærernes uddannelse og efteruddannelse er i orden, sikre, at det fysiske miljø i skolerne er i orden.
I går blev en ganske vist lidt ældre undersøgelse lanceret, og den viser, at man kan hente op mod 30 pct. mere, ved at der er en god luftudskiftning i klasselokalerne, et bedre indeklima.
Det er da sådan nogle ting, vi skal satse på, og ikke styring og detailregulering.
Merete Riisager (LA), 2012-02-23:
Kanonlisterne er et velment forsøg på at formidle dansk kultur til danske folkeskoleelever.
Man kan også sige, at det var et forsøg på at fastlåse kulturen i tid og sted, da man i 2005 for første gang udpegede forfattere og genrer, der skulle gennemgås af alle elever i historie og dansk.
Udpeger kanonlisterne afgørende historiske begivenheder, som danske skoleelever og lærerstuderende kan drage fordel af at kende?
Ja, det tror jeg bestemt de gør.
Men udfordringen her er, at ingen – heller ikke lærere og elever – har fordel af, at politikere og embedsfolk detailstyrer undervisningen i skolerne.
Jeg tror på, at den danske grundskole bliver bedre, hvis vi sætter overordnede mål og giver frihed til at løse opgaven.
Der findes mange svar i folkeskoler og friskoler på, hvordan dansk kulturarv kan formidles levende og relevant.
Vi som politikere kan understøtte det gode arbejde, der allerede sker på skolerne, ved at sørge for en bedre videndeling og ved at koble de materialer og forskere, der kan kvalificere den praksis, der finder sted.
Jeg forestiller mig, at vi kan videreudvikle det digitale område og skabe digitale fagportaler for alle fag, ikke kun dansk og historie, hvor forskere, forfattere, lærere osv. i skøn forening giver deres bud på, hvad der er kernen i de fag, og hvor lærerne også går ind og rater for at vise, hvad de synes er det bedste materiale.
Det er i dag en jungle for lærerne at finde rundt i de digitale tilbud, og der er behov for at skabe overskuelighed og tilgængelighed i det allerede eksisterende materiale og hele tiden udvikle nyt og også sørge for, at det ikke kun er »the usual suspects«, der bidrager til denne proces.
Så er det vigtigt at sige i denne sammenhæng, når vi taler om faglighed, som vi gør i dag, at faglighed er andet og mere end kanoner og nationale test.
Vi har brug for en generel faglighedsdebat i Danmark på grunduddannelsesområdet, for faglighed er både viden, altså at læse og forstå, det er regler og færdigheder, det er kompetencer, og det er kreativitet til at tænke det hele forfra.
I Canada har man haft stor succes med at hæve det faglige niveau ved at sætte overordnede mål i grundskolen og herefter give skolerne fuld metodefrihed.
Det vil også virke i Danmark, hvis vi har mod til at gøre det.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-02-23:
Tak til ordføreren.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige det her på den pænest mulige måde, men jeg synes, det er en eller anden sørgelig form for materialisme, som jeg egentlig kun troede man fandt hos Enhedslisten.
Det er en form for hippieliberalisme, altså it og rating, når vi skal tale om kultur og dannelse og fælles referenceramme.
Det er derfor, vi har fået de her kanonlister.
Har Liberal Alliance overhovedet ikke nogen holdning til, at vi som folk skal have noget at være fælles om ud over penge?
Merete Riisager (LA), 2012-02-23:
Ok jo, men jeg tror, at hr. Alex Ahrendtsen og jeg har en helt forskellig opfattelse af, hvad der er ånd, og hvad der er kultur, og hvor det opstår, for det kan nemlig sagtens opstå og trives i et community, som ligger digitalt.
Der kan opstå fantastiske kulturelle muligheder i det digitale rum, og det er jo netop der, hvor man kan bringe elever og lærere sammen, som sidder helt forskellige steder i Danmark.
De kan dele viden om noget, der er blevet sagt for flere århundreder siden, og om noget, der sker lige nu.
Men det er jo de mennesker – det er lærerne, det er eleverne, det er forskerne – der skal skabe det her faglige rum; det er ikke ordføreren og undertegnede, der skal det.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-02-23:
Jamen forstår ordføreren slet ikke, at vi som folketingspolitikere har både et ansvar over for vore vælgere og for vort folk og en forpligtelse til, at vi sætter nogle retningslinjer og fortæller vore lærere, at eleverne faktisk skal kunne forholde sig til omkring 1.000 år af vores historie?
Goethe, den store tyske digter, sagde engang: Den, der ikke kan gøre rede for 3.000 års europæisk historie, lever fra hånden til munden.
Det er en fattig form for materialisme, der stikker under Liberal Alliance, og det er egentlig lidt ærgerligt, at partiet ikke vil være med til at støtte op om kanonlisterne, fordi de skaber den der fælles kultur, som har været så godt for Danmark.
Hvorfor vil Liberal Alliance ikke være med til det?
Jeg forstår det ikke.
Liberal Alliance er borgerligt parti, er det ikke?
Eller hvad?
Merete Riisager (LA), 2012-02-23:
Nu ved jeg forhåbentlig lidt bedre end hr. Alex Ahrendtsen, hvad der stikker under i forhold til det, jeg mener, og faktisk mener jeg, at materialismen og markedet jo bare er værktøjer, for at livet kan leves.
Vi skal have velstand, for at livet netop kan leves, og vi kan gøre alt det, der giver livet værdi.
Men alt det, der virkelig giver livet værdi, det, der gør, at det er værd at stå op om morgenen, det, der gør, at vi ser vores unger i øjnene, er jo ikke det, som undertegnede og ordføreren for forespørgerne står her og beslutter i dag.
Det sker i befolkningen, det sker ude på skolerne.
Det, vi skal, det, der er mit ansvar som politiker, er at se på de resultater, der kommer ud; de elever, som kommer ud af grundskolen.
Er de i stand til at begå sig?
Har de fået de værktøjer med, som de skal bruge for at klare sig i samfundet?
Vi skal ikke sidde her og bestemme, hvad det nøjagtige indhold skal være i de ting, som børnene skal læse.
Lars Dohn (EL), 2012-02-23:
Der ligger jo de fælles mål, som man skal indfri.
Hvis man virkelig vil folkeskolen det godt, og det betvivler jeg ikke at fru Karen Ellemann gerne vil – spørgsmålet er så, om hun har den rigtige politiske medicin til det – gælder det om at styrke læreruddannelsen og i stedet for at sige 13 timer om ugen så sige 20 timer om ugen og styrke lærernes efteruddannelse, sådan at lærerne faktisk bliver i stand til at levere den rigtig spændende undervisning.
Sådan noget ville rykke.
For den fagfaglige efteruddannelse lider rigtig meget under det, hvis man ikke gør det.
Det her rykker ikke, og det er også det, man kan mærke.
Der var ikke den store opbakning, da man vedtog det her.
Da var det jo faktisk hr. Brian Mikkelsen og De Konservative, der pressede på.
Venstre var faktisk ikke særlig begejstret for det.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-02-23:
Alene de erfaringer, som ordføreren og jeg har med folkeskolen, taler jo for, at vi får kanonlister.
Ordføreren har i folkeskolen læst »Løgneren«, selv mødte jeg dette værk for første gang i gymnasiet.
Alene det er jo et argument for, at vi fra Folketingets side går ind og siger til folkeskolens lærere: Det her er altså noget, I skal gennemgå; det her er historiske begivenheder, som vi vil have at alle skoleelever kender til.
For så får vi en standard, og så ved vi og sikrer vi os, at eleverne i Danmark kommer igennem disse ting.
Er det ikke sandt, at det er sådan, vi skal håndtere det, så vi ikke udsætter os selv for den risiko, det er, at der er nogle elever, der får kendskab til det her, mens der er andre elever, der – i tillidens og frihedens hellige navn – fuldstændig svigtes?
Annette Vilhelmsen (SF), 2012-02-23:
Jeg er ikke sikker på, at kulturen og det liv, der leves, har det bedst, ved at det følger nogle standarder.
Jeg er helt sikker på, at vi en gang imellem er nødt til at have debatter som denne, og det hilser jeg også rigtig meget velkommen at vi har.
Jeg er sikker på, at vores indspark, det, vi siger her, også vil være noget, der giver genlyd på seminarierne og på skolerne ude i landet, men jeg vil fastholde det med friheden for de lærere, som vi har ansvaret for at uddanne, og det med friheden for den skoleledelse, der er, til, at de kan varetage opgaven med, hvad det er, der skal undervises i.
Jeg vil altid følge det her nøje.
Men når man siger, at det er noget, vi skal gøre, fordi det gør det nemmere for lærerne, eller fordi de skal have noget at støtte sig til, så er jeg ikke enig i det.
Altså, vores bud i forhold til det er, at det ikke er sådan, at man lever sit liv efter standarder, men at man gør det i en vekselvirkning, der er levende.
Karen Ellemann (V), 2012-02-23:
Tak for det.
Under ordførerens ordførertale var der en lang række sådan didaktiske overvejelser omkring den gode undervisning, som jeg er meget, meget enig med ordføreren i, og jeg kan ikke lade være med at sidde og tænke på: Men hvad er modsætningen?
Der er jo ikke disharmoni mellem at skabe den gode undervisning og så at have en forpligtelse, der handler om, at man eksempelvis i dansk er forbi de her 14 forfatterskaber.
Bare fordi Tove Ditlevsen ikke også står på listen, kan Tove Ditlevsen jo sagtens være en del af danskundervisningen, og er det heldigvis også.
Men at man har lavet det her grundige arbejde med at sige, at her er der så udvalgt 14 forfatterskaber, som vi politisk mener og står ved at danske skoleelever ikke skal være foruden, er det så slemt, og fylder det virkelig 100 pct. af danskundervisningen i hele den skolegang, som danske skoleelever får?
Er der ingen frihed?
Annette Vilhelmsen (SF), 2012-02-23:
Jo, det er jo netop friheden, som vi taler for der skal være, og det er også det, der sådan er min oplevelse at Venstre almindeligvis plæderer for, nemlig at der skal være frihed
Men vores udgangspunkt er, at skolesagen indholdsmæssigt ikke er en politisk sag.
Så vi vil meget gerne, at vi lægger rammerne, at vi holder gang i debatten – og værdidebatten er væsentlig i forhold til folkeskolen – og hvad der indholdsmæssigt skal ske, er en sag mellem de enkelte skoler, skolens ledelse og forældrebestyrelserne, der skal være der.
Vi holder øje, vi er med, og vi vil gerne diskutere det, men det må ikke være en politisk beslutning.
Man kunne komme i tanker om eksempler på værker, som kunne få så klar en politisk linje, så det ville vi ikke ønske var det, der sådan skulle være udgangen på folkeskolens værdibane, kan man sige.
Karen Ellemann (V), 2012-02-23:
Jeg er glad for, i hvert fald sådan som jeg hører svaret, at ordføreren anerkender, at der er frihed i folkeskolen i dag, i høj grad metodefrihed, og at der med eksempelvis de her 14 forfatterskaber jo ikke står, lige præcis hvilke værker det er, man skal tage fat i, men at man skal stifte bekendtskab med forfatterne.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, om ordføreren oprigtigt mener, at folkeskolen bliver styrket fagligt af, at det hele bliver sat fri, altså at man ikke tør tage politisk stilling til, at der eksempelvis er 14 forfatterskaber og en kronologisk historie, en begivenhedsrækkefølge, som man skal følge.
Er ordføreren overhovedet ikke bare 1 µ bekymret for en eller anden grad af historieløshed, en eller anden grad af venden tilbage til den folkeskole, som tilsyneladende både hr. Alex Ahrendtsen og jeg har erfaringer med har været rimelig hullet som en ost?
Annette Vilhelmsen (SF), 2012-02-23:
Altså, jeg synes ikke, vi næres af bekymringer, og det gør folkeskolen heller ikke, så jeg ser gerne, at vi løbende har debatten, og at vi ikke baserer vores folkeskoleværdi og hele demokratiforståelse på standarder og på lister.
Men vi har jo også sagt, at vi gerne ser det som inspirationsmateriale.
Man kan sagtens komme med et idéforslag, der hedder, at eleverne har kendskab til kronologi i historie f.eks., at man beskæftiger sig med værker fra før og efter anden verdenskrig, gerne med forskellige genrer, men at gå ind og påpege specifikke forfattere mener vi simpelt hen ikke er hensigtsmæssigt.
Det er ikke en politisk beslutning.
Så længe vi har det som en lov, den har vi nu, er det det, vi gør, men vi vil gerne have debatten, og den glæder vi os til at følge løbende op på.
Lars Dohn (EL), 2012-02-23:
Det viser sig jo ud fra Folkeskolens stikprøveundersøgelse, at de forfattere, der ikke bliver anvendt i særlig høj grad, er sådan nogle som Peter Seeberg og Egon Mathiesen.
Formanden for kanonudvalget har tilkendegivet, at Peter Seeberg nok ikke hører hjemme i folkeskolen.
Han er mere til gymnasiet.
Så der er nok ikke sket så stor en skade ved tingene.
Hvis vi vil udvikle folkeskolen, og det er jo det, der er vores opgave, bliver vi nødt til at have en fornemmelse for, hvordan det går derude.
Det tror jeg er rigtig vigtigt.
Så duer det altså ikke, at vi agerer – uden nogen sammenligning i øvrigt med Dansk Folkepartis ordfører – som komiske Ali, der stod og fortalte om, hvordan man sejrede ude på slagmarkerne.
For hvad hvis tilstanden er en anden for de her udmærkede forslag fra Folketinget?
Jeg er sikker på, at fru Karen Ellemann og det flertal, der var, syntes, at hver gang de tæppebombede med de 29 forslag, så skabte de en forbedring.
Kanon betyder en samling af hellige skrifter.
Hvis vi tager Bibelen, kan vi se, at den stort set har været uændret siden år 393, og det er jo ikke den form for udviklingsstandard, vi skal have i folkeskolen.
Det er sådan, at en kanon lægger nogle stadig snævrere rammer for lærerens undervisning, og den socialdemokratiske ordfører har gjort udmærket rede for, hvordan lærerne skal indrette sig efter de fælles mål.
Det er faktisk sådan, og det er noget af det, jeg ikke så godt har kunnet lide ved debatten her, at der fra visse sider har været en manglende tillid til, at lærerne vil rette sig efter de forskrifter, som Folketinget laver.
Det er faktisk sådan, at når man laver undersøgelser af, hvad det er, der trykker lærerne, kan man se, at det er de ting, som de har svært ved at indfri.
Kanonen lægger f.eks. et hårdt pres, hvad angår tidsforbruget i historieundervisningen.
Jeg har gjort rede for i Børne- og Undervisningsudvalget, hvordan det er at have en time om ugen og så skulle leve op til de her mål.
Man ved ud fra de undersøgelser, der er lavet af lærernes psykiske arbejdsmiljø, at sådan noget som undervisningsdifferentiering er noget af det, der trykker lærerne ganske alvorligt.
Vi skal derimod sætte nogle åbne mål – nogle høje og åbne mål.
Det er det rigtige.
Dem får man aldrig helt indfriet, men det er jo også det, der er vejen til udvikling.
Vi skal skabe rammerne for en god undervisning, og en god undervisning er det, der kan begejstre eleverne, ikke det, som kan lægge et tryk og et åg på eleven og klassen.
Derfor må jeg konkludere, at det, som vi skal hen til, er at gøre den situation, som er målet i stikprøveundersøgelsen, til den rent faktiske lovtilstand, nemlig at en kanon kan være udmærket som inspiration.
Enhedslisten ser gerne, at den kommer helt væk.
Vi bliver nødt til at tage udgangspunkt i virkeligheden.
Den er aldrig rigtig slået igennem.
Så derfor bliver man altså nødt til at korrigere det efter virkeligheden.
Karen Ellemann (V), 2012-02-23:
Tak for, at ordføreren lige bliver stående, så man kan få lov at stille et spørgsmål.
Jeg lagde mærke til, at ordføreren tog udgangspunkt i den artikel fra Folkeskolen om lærernes oplevelse af kvaliteten i folkeskolen.
Der er tale om, at man har spurgt, jeg tror, det er knap 650 lærere, om, hvordan de opfatter kvaliteten.
De opfatter det generelt sådan, at de er pressede, at der er et presset arbejdsmiljø osv.
Har det noget at gøre med, at vi stiller for høje faglige krav?
Skal vi slække på kravene?
Er det det, som Enhedslisten i virkeligheden plæderer for?
Vi skal lade være med at stille faglige krav, for så skal det nok blive bedre i folkeskolen.
Der er en ting, jeg i hvert fald er meget optaget af at ordføreren også bliver klar over, og det er, at der faktisk er sket faglige forbedringer igennem de sidste 10 år i forhold til eksempelvis eleverne læsefærdigheder, og det håber jeg at ordføreren vil anerkende.
Lars Dohn (EL), 2012-02-23:
For alle offentligt ansattes vedkommende drejer det sig om at vise tillid til, at de kan løse opgaven uden snærende bånd.
Sådan havde man det faktisk i det hedengangne DDR, og det var noget af det, der var med til at lukke butikken derovre, så det behøver vi altså ikke at bevæge os hen imod.
Karen Ellemann (V), 2012-02-23:
Nu kan jeg selvfølgelig ikke tale på vegne af Dansk Folkepartis ordfører, men jeg kan i hvert fald berolige ordføreren for Enhedslisten med, at i Venstre har vi ikke nogen ambitioner om at detailregulere i en grad, hvor vi går ind og minutiøst tilrettelægger de faglige læseplaner.
Nogle gange kan det dog godt være fristende at have den der tanke, for oprigtig talt er der nogle gange frustrationer i forhold til det faglige udbytte af det at have gået så mange år i folkeskolen, og det var jo også hele baggrunden for den debat, der rejste sig, og hele arbejdet med at få lavet kanonlisterne.
Derfor vil jeg gerne afslutte med lige at vende tilbage til det, debatten handler om, nemlig kanonlisterne, og hvorvidt de skal være obligatoriske, eller om de blot, hvilket Enhedslisten er med til at foreslå, skal tjene som inspiration.
Vil det gøre danskundervisningen bedre, hvis man siger: Gør, hvad I har lyst til; om I underviser i H.C. Andersen, Tove Ditlevsen eller Karen Blixen, eller hvem det nu er, må I selv om; alt er ligegyldigt?
Troels Ravn (S), 2012-02-23:
Jeg skal på vegne af Enhedslisten, Det Radikale Venstre, SF og S trække forslag til vedtagelse nr. V 31 tilbage.
I stedet skal jeg fremsætte følgende forslag til vedtagelse på vegne af Enhedslisten, Det Radikale Venstre, SF, Liberal Alliance og Socialdemokraterne:
Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at det nuværende folkeskoleforlig forpligter til kanonundervisning i dansk og historie.
Ifølge gældende lov betyder det, at der er pligt til at undervise ud fra historie- og litteraturkanoner.
Forligskredsen vil i forbindelse med det kommende folkeskoleforlig undersøge, hvordan kanonerne kan bruges mest hensigtsmæssigt.
Folketinget finder det vigtigt, at lærerne i folkeskolen har mulighed for og frihed til at tilrettelægge undervisningen ud fra den gruppe af elever, de underviser, og anvende de metoder og materialer, der kan skabe det bedst mulige faglige udbytte for eleverne.«
Karen Ellemann (V), 2012-02-23:
Det var ellers en overraskende drejning.
Jeg sad i spænding og ventede på, at lige præcis den formulering eller sætning, der handler om, at man nu i højere grad vil bruge kanonlisterne som inspiration, var udeladt, men det var den så desværre ikke, og det kan jeg kun beklage.
Tilbage til ordføreren.
Ordføreren forklarede i sin ordførertale om netbaserede undervisningsrum, og jeg er fuldstændig enig med ordføreren i, at det jo er et spændende forum til at vidensudveksle og til i det hele taget at lære i, og der er det bare, jeg vil stille ordføreren et ganske enkelt spørgsmål: Er der noget i de eksisterende kanonlister for begge fag, både dansk og historie, som forhindrer, at undervisningen kan finde sted på den måde?