Per Clausen (EL), 2012-02-28:
Der er jo ikke nogen tvivl om, når man får stavet sig igennem direktivteksten og den tekst, der er i det her lovforslag, fremstår det nogenlunde klart, at hensigten med forslaget er at regulere de emissioner, der kommer fra nogle af de mest forurenende virksomheder i Europa, regulere dem sådan, at vi får mindre forurening af luften fremadrettet.
Det er jo rigtig godt og positivt, og derfor er Enhedslisten i udgangspunktet selvfølgelig også positivt indstillet over for det her lovforslag.
På den anden side synes jeg et eller andet sted, at hr. Henrik Høegh har en pointe, når han siger, at der jo er rigtig, rigtig mange bemyndigelser i det her.
Man kan faktisk godt undre sig lidt over, når der bliver brugt så mange sider på at beskrive alt muligt, at hovedindholdet i loven jo i virkeligheden så er, at ministeren får bemyndigelse til at fastsætte nogle regler på en lang, lang række områder.
Jeg kan selvfølgelig godt forstå, at man gør det på den måde, for man tør jo slet ikke tænke på tekstens omfang, hvis det, ministeren bliver bemyndiget til, også skulle fremgå af loven mere konkret.
Men det er vel et eller andet sted et lidt mere generelt problem – synes jeg – i forhold til lovgivningen og ikke mindst faktisk, når det handler om implementeringen af EU-direktiver, at det ofte antager form af bemyndigelseslovgivning, hvor man kan sige, at i virkeligheden er det jo beskrevet, hvad man skal gøre i de bagvedliggende direktiver.
Når jeg siger det på den måde, er det, fordi det godt kan gøre det lidt uoverskueligt for mennesker i det her land at følge med i, hvad det konkret er, vi beslutter.
Nu bliver bemyndigelserne selvfølgelig udfoldet, og så kan man læse det i form af bekendtgørelser og andet, og så er problemet måske i forhold til anvendelsen ikke så stort, men det er klart, at det selvfølgelig efterlader os som lovgivere i den lidt vanskelige situation, at vi indimellem ikke er fuldstændig sikre på, hvad det er, vi har stemt for, og det er, synes jeg, en principiel vanskelighed.
Jeg bemærkede, at bekymringen om bemyndigelseslovgivningen jo følger med, om man sidder i regering eller i opposition.
Jeg tror, at på det principielle plan er man altid enig, men regeringspartier synes alligevel, at bemyndigelser er lidt mere betryggende, end man synes i opposition, og selvfølgelig er det også selv for sådan et parlamentarisk grundlag som os lidt mere betryggende nu.
På den anden side har vi jo ingen sikkerhed for, at man ikke ved et folketingsvalg får et nyt flertal.
Så man skal være lidt forsigtig med bemyndigelserne uanset det.
Det er den ene pointe.
Den anden pointe er, at vi alligevel synes, at det her lovforslag indeholder en række konkrete forbedringer, som vi gerne vil støtte.
I første omgang gør det jo, at vi kan undgå, at vi behøver at gennemføre forringelser som følge af det her EU-direktiv, og det synes jeg er rigtig godt.
Jeg synes sådan set også, at det er godt, at et direktiv fra EU's side åbner op for, at man har mulighed for at gøre noget, der er en lille smule bedre end det, man kan nå frem til på EU-plan.
Det tror jeg er et rigtig godt element, og jeg vil da ikke lægge skjul på, at vi da selvfølgelig også vil overveje, om man kan bruge det fremadrettet, sådan at det ikke kun bliver sådan et spørgsmål om at forhindre umiddelbare forringelser.
Jeg synes også, at det med offentliggørelse er en god og fornuftig ting.
Åbenhed i det her spørgsmål tror jeg er vigtigt.
Jeg har med spænding endnu en gang læst mange sider om, hvordan digitale løsninger vil gøre det nemmere for alle.
Det fremgår jo klart af lovforslaget, og hvem skulle nære mistanke om, at det skulle kunne gå anderledes.
Hvilke erfaringer skulle man basere det på?
Derfor er det jo også lidt kedeligt, at erhvervslivet er så tilbageskuende og er kritisk over for digitalisering.
Pointen her synes jeg er, at vi nok har brug for at bore lidt i det for at være sikre på, at digitale løsninger indføres som det eneste på et tidspunkt, hvor man er sikker på, at det virker.
Det tror jeg sådan set er rimeligt at sige over for almindelige borgere, og hvis det er rimeligt over for almindelige borgere, er det vel også rimeligt over for erhvervsvirksomheder.
Jeg synes sådan set heller ikke, at jeg ud fra høringssvar osv. kan konkludere, at der skulle være nogen uenighed i regeringen eller hos ministeren i forhold til det.
Så det kan vi nok godt få styr på.
Så har jeg en enkelt ting, som jeg synes er lidt munter.
Det er der, hvor man måske forsøger at begrænse direktivet lidt.
Det er vedrørende drivhusgasemissioner.
Der bruges en formulering om, at man ikke behøver at registrere det, hvis det er sådan, at området er omhandlet af kvotehandel, altså et område, der omhandler kvotehandel.
Det synes jeg måske er lidt sjovt, og jeg tror nok, at jeg gerne vil bede om en forklaring på, hvordan man kan lave den slags omvendt argumentationsteknik.
Hvis det gælder i almindelighed over for EU-dokumenter, vil jeg sige, så åbner det i hvert fald spændende perspektiver.
Men Enhedslistens udgangspunkt er, at vi er positive over for det her lovforslag og ser frem til en grundig og positiv udvalgsbehandling, og jeg kan også forstå på det, at Venstre har tænkt sig at stille alle de spørgsmål, som vi andre ikke kan overkomme, så det er jo dejligt.