Per Stig Møller (KF), 2012-06-07:
Vi ville heller ikke have afleveret noget, som man ikke kendte retsvirkningerne af, eller kalde det registrerede partnerskab for ægteskab, selv om det er et registreret partnerskab og har samme retsvirkninger.
Derfor skal jeg beklage, at det lovsjusk, som er påpeget kraftigt i betænkningsbidraget, ikke har fået regeringen til at trække forslaget tilbage og genfremsætte det til efteråret, når alle disse følgevirkninger var kendt.
Så det er altså lykkedes at splitte, hvor man egentlig skulle holde sammen.
I § 4 i grundloven står der, at man skal understøtte folkekirken; der står ikke, at man skal underløbe folkekirken.
Men vi Konservative går ind for homoseksuelles umiddelbare ret til at blive viet i den danske folkekirke.
Vi kombinerer det med, at præster ifølge lovforslag nr. L 105, som vi skal stemme om bagefter, har en frihed til at sige nej, hvorefter menighedsrådet og sognet så skal finde en anden præst, som er villig til at sige ja, og det lader sig jo gøre.
Vi stemte i går ved andenbehandlingen om vores ændringsforslag om livsfæller – det var det, VK-regeringen stod for sidste år – og hvis fru Karen J. Klint stemmer for, hvis vi bare fjerner ordet liv, fordi man er bange for, at de ikke holder sammen hele livet, så kan vi da godt lave et stort og bredt forlig her i sidste øjeblik, hvor vi kalder dem fæller.
Det er jeg helt åben over for.
For når vi stillede det forslag, var det, fordi vi mener, at det, som er forskelligt, skal respekteres som forskelligt, men behandles juridisk ens.
Men der var desværre kun 20, der stemte for det i går.
Sverige har faktisk noget tilsvarende det, vi havde foreslået, for der har vi jo i ritualet kunnet konstatere, at homoviede bliver kaldt mager, mens heteroseksuelle bliver kaldt ægtefæller.
I Sverige spørger man om at tage til ægte, hvorimod man i homovielser spørger om at tage til mage.
Men vi tabte afstemningen i går med forbløffende få stemmer bag os, 20 stemmer her i Folketingssalen.
Vi havde forventet mere, men det var der ikke.
Så nu står valget mellem at stemme ja eller nej til lovforslaget som helhed og ved et nej dermed altså også forhindre, at de vielser af homoseksuelle par, vi gik ind for, kan finde sted i folkekirken.
Nu er det min opfattelse, at vi mennesker ikke skal lukke kirkedøren for dem, som banker på den, og ved at stemme nej til lovforslaget som helhed ville man efter min opfattelse alligevel lukke den kirkedør, som vi gik ind for at åbne.
Det ville vi så gøre med den fuldstændig reelle forklaring, at ægteskabet er forbeholdt mænd og kvinder.
Det er der jo altså så forskellige meninger om blandt teologerne, der er også forskellige udlægninger af Luther, og jeg mener hverken, at kirkeministeren eller folketingsmedlemmer skal være ypperstepræster og skal afgøre en teologisk uenighed.
Så den vil jeg ikke blande mig i, men kun konstatere, at teologerne er uenige om at udlægge ægteskabsbegrebet i forhold til Luther og i forhold til kirken.
Jeg skal sige, at vi i vores gruppe ser forskelligt på slutresultatet efter afstemningen i går.
Vi var enige om begrebet livsfæller, men nogle vil nu stemme nej, fordi ægteskabet er – og har været det i tusind år – forbeholdt mænd og kvinder; andre i gruppen vil stemme ja af de grunde, jeg har nævnt, nemlig at vi jo gik ind for vielser af homoseksuelle, og derfor går vi så også ind for lovforslaget som helhed og må acceptere, at vi ikke kunne få Folketingets støtte til begrebet livsfæller.
Derfor vil nogle af os stemme for lovforslaget som helhed, mens andre af disse fuldstændig legitime grunde med argumentationen om ægteskabets traditionelle position som et anliggende mellem mand og kvinde i Danmark vil stemme nej. Sådan er det, og det betyder ikke, at man er stillet frit, for man er altid stillet frit i Det Konservative Folkeparti, vil jeg sige til fru Johanne Schmidt-Nielsen, for vi stemmer altid efter vores overbevisning.