runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marianne Jelved (RV), 2013-12-17:
Tak for ordet.
En række partier i Folketinget har fremsat lovforslag om varetagelse af dansk tegnsprog.
Lovforslaget har til formål at give tegnsprog en formel anerkendelse i dansk lovgivning, ligesom tegnsprog er anerkendt lovgivningsmæssigt i de øvrige nordiske lande.
Denne ambition søges i lovforslaget opnået ved at udvide Dansk Sprognævns opgaver til også at varetage dansk tegnsprog på samme måde, som Dansk Sprognævn varetager det danske skriftsprog.
Jeg synes, der er gode intentioner og tanker bag lovforslaget, og jeg bidrager gerne med ideer og viden i det videre forløb med behandlingen af lovforslaget.
Dansk tegnsprog er et selvstændigt sprog med egen grammatik og udviklingshistorie, og dansk tegnsprog er en stærk del af døves identitet og kultur på samme måde, som det danske sprog er det for hørende.
Der er på den baggrund et stort ønske i miljøet af døve om at få sat tegnsprog på den politiske dagsorden.
Det ønske skal vi selvfølgelig lytte til, og derfor skal vi også undersøge, hvordan vi kan højne tegnsprogs status på en god og meningsfuld måde.
Jeg synes, det fremsatte lovforslag er et godt udgangspunkt for en drøftelse af mulighederne.
Der er brug for en balance mellem intentionerne bag forslaget og den måde, det gennemføres på i praksis.
Der er tre ting, jeg synes er vigtige at have for øje i den forbindelse; for det første at vi kan se en god og fagligt begrundet mening i den endelige ordning for dansk tegnsprog; for det andet at vi ud fra et ressourcemæssigt synspunkt ikke får opbygget parallelle kompetencer flere steder på tegnsprogsområdet; og for det tredje at vi udnytter den opbyggede viden, der allerede eksisterer på området.
Tegnsprog er et komplekst sprog, som kræver meget specialiseret viden at arbejde med.
Regeringen støtter således intentionerne i det fremsatte lovforslag, og jeg opfordrer til, at det i forbindelse med behandlingen af lovforslaget nøje overvejes, hvordan den mest hensigtsmæssige form kan være.
Jeg bidrager som sagt gerne i de kommende drøftelser.
Merete Riisager (LA), 2013-12-17:
Men det, som fru Lotte Rod siger, klinger jo helt fantastisk hult.
Lærerne er vigtige.
Ja, det kan man se på tværs af forskning.
Men hvorfor i alverden er det så, at regeringen sammen med VKO indsætter pædagoger og andre faggrupper til at undervise?
Det er jo det, der er så fuldstændig barokt ved den her reform.
Lotte Rod (RV), 2013-12-17:
Ja, og når jeg læser forskellig forskning, der er lavet, kan jeg se, at noget af det allermest afgørende for vores skole og for, hvad eleverne lærer, jo er, at vi har veluddannede lærere.
Det er derfor, det har været så vigtigt for Radikale Venstre at sikre, at vi nu, efter at vi har talt om efteruddannelse i årevis, faktisk sørger for, at der også er penge til at lave efteruddannelsen.
Det er derfor, vi bruger hele 1 mia. kr. på at efteruddanne vores lærere.
Så når fru Merete Riisager står på talerstolen og siger, at der overhovedet ikke er evidens for noget som helst, må hun jo også pege på, hvad det er for noget evidens, der mangler, eller hvad det er, der modbeviser, at det skulle være en god idé at efteruddanne vores lærere.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2013-12-17:
Tak for ordet.
Det lovforslag, som Venstre, Konservative, Liberal Alliance og Dansk Folkeparti fremsætter i dag, omhandler forslag til ændring af lov om Dansk Sprognævn.
Med forslaget foreslår vi, at vi fremover giver tegnsprog en formel anerkendelse i dansk lovgivning og giver Dansk Sprognævn mulighed for at udvide sit virkeområde til også at omhandle varetagelse af det danske tegnsprog.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-12-17:
Vi har jo lettet skatten, og vi har jo sikret, at det for flere mennesker kan betale sig at arbejde.
Det er netop det, regeringen har gjort.
Det kan godt være, vi ikke har gjort det i det tempo, Liberal Alliance synes er det rigtige, men det er måske også lidt overilet, kan man sige.
Men vi har jo lettet skatten, og vi har sikret, at f.eks. enlige forsørgere får et højere beskæftigelsesfradrag, sådan at man får mere til sig selv ved at påtage sig et arbejde.
Nu har det været diskuteret rigtig meget, at der for 250.000 mennesker, som nogle siger tallet er, ikke er nogen nævneværdig gevinst ved at gå på arbejde, men vi skal bare huske, at halvdelen af de mennesker får over 2.000 kr. mere ved at bevæge sig ud på arbejdsmarkedet, og det tror jeg for rigtig mange familier, selv om hr. Lars Løkke Rasmussen har gjort alt for at forklejne det, er rigtig mange penge.
Så vi har jo gjort en del for at sikre, at vi kommer tættere på det her med, at den enkelte, når vedkommende tager et arbejde, også kan se det på familiens økonomis bundlinje.
Og sådan skal det også være.
Anders Samuelsen (LA), 2013-12-17:
Som vi ser det i Liberal Alliance, er en af de helt store udfordringer i det her land, at vi har så ufattelig mange mennesker placeret på en overførselsindkomst – folk i den arbejdsdygtige alder mellem 16 og 64 år.
Vi har omkring 800.000 placeret uden for arbejdsmarkedet.
Det er vel den største socialpolitiske katastrofe, vi overhovedet har i det her land, og vi er desværre i en langt, langt ringere situation, end man er f.eks. i Sverige.
Der burde være 250.000 færre her på en overførselsindkomst i forhold til i Sverige.
Vi skal gøre noget ved den her udfordring.
Det, der set fra Liberal Alliances side er vores problem,
er, når vi ser på regeringens politik, at der ikke bliver gjort noget for alvor ved det her.
Der er blevet lavet nogle småjusteringer, man kalder det reformamok nogle steder, men reelt set er det jo småjusteringer, for der er ikke noget i tallene fra regeringen selv, som peger i retning af, at vi vil få et markant fald på f.eks. 250.000 i antallet af personer på overførselsindkomst, så tallet kommer ned i nærheden af det svenske niveau.
Det her har nogle store socialpolitiske konsekvenser for bl.a. de børn, som vokser op i familier, hvor man er i en situation, hvor enten den ene eller den anden ikke er i arbejde.
Liberal Alliance har foreslået, at man kan give et massivt bidrag til at løse det her problem ved at lette skatten i bunden, ved at sørge for, at folk, som går på arbejde, får en lettelse – uanset indkomst – der svarer til ca. 20.000 kr. om året.
Det er ud fra et grundlæggende princip om, at det er en dårlig idé, at man skal beskatte folk, inden de egentlig er i stand til at forsørge sig selv.
Hvis man laver den her lettelse i bunden, giver det også et langt større incitament til også at tage lavtlønsjob og dermed komme i beskæftigelse.
Hvad siger statsministeren til at angribe den her problemstilling, den her socialpolitiske kæmpemæssige udfordring fra den vinkel – altså lette skatten i bunden?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-12-17:
Jeg ved ikke, om fru Johanne Schmidt-Nielsen har lavet de beregninger.
Jeg tør ikke kaste mig ud i et tal, i forhold til hvad det ville koste.
Det eneste, vi ved, er, at det er temmelig vanskeligt at få et overblik over alle samlevende.
Hvad er det for en samlivsform, de har, og skal de i givet fald have hinandens fradrag?
Jeg tror også, at fru Johanne Schmidt-Nielsen vil give mig ret i, at det er en meget, meget stor øvelse.
Det, som jeg har svært ved at forstå, er, at Enhedslisten og fru Johanne Schmidt-Nielsen kan være imod, at mennesker, som bor sammen i et ægteskabslignende forhold, skal stilles anderledes og bedre end mennesker, der har valgt at være gift.
For jeg håber da, at vi alle sammen kan være enige om, at hele udgangspunktet for kontanthjælpen er, at den selvfølgelig skal gives til dem, som ikke kan forsørge sig selv.
I Danmark har vi et system, hvor man, hvis man ikke kan forsørge sig selv, og hvis ens familie ikke kan forsørge en, skal have hjælp fra samfundet.
Men netop derfor giver det jo også rigtig god mening at sidestille mennesker, som har valgt at leve sammen uden at være gift, med dem, som er gift.
For mig giver det rigtig god mening.
Jeg vil også godt her på falderebet understrege, at jeg ikke har nogen problemer med at forstå, at det er hårdt for økonomien ude i familierne, og det er jo også derfor, vi har valgt at gøre hele næste år til et overgangsår, sådan at man kan vænne sig til den nye økonomiske situation.
Det ville være meget hårdt, hvis man gjorde det fra den ene dag til den anden, og derfor er 2014 et overgangsår.
For jeg forstår selvfølgelig godt, at for de familier, der bliver berørt, er det en økonomisk ændring af deres daglige liv.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2013-12-17:
Men man sidestiller dem netop ikke, og statsministeren sagde det jo lige nu.
Statsministeren sagde, at der jo er det der med fradraget.
Ja, der er det der med fradraget, og det betyder, at det argument, som har været bærende for regeringen, da man besluttede sig for, at to personer, der bor sammen uden at være gift, også skal være omfattet af den her gensidige forsørgerpligt, nemlig ligestillingen, ikke holder.
De er ikke ligestillet.
De samlevende er ringere stillet økonomisk.
Jeg kan forstå, at statsministeren nu erkender det.
Statsministeren siger højt, at de faktisk ikke er ligestillet.
Man er dårligere stillet, hvis man er samlevende, end hvis man er gift.
Jeg kan bare ikke forstå argumentet.
Statsministeren siger to ting.
Nå ja, lad os se på, hvad den her reform kommer til at medføre af besvær.
Det kunne også være, der var tale om et bofællesskab eller to veninder, der bor sammen, eller tre personer, der bor sammen, eller hvad ved jeg.
Jeg mener bare, at besvær har den her reform skabt så rigeligt af.
Det andet er, at statsministeren siger, at det vil koste penge, hvis de samboende får det samme fradrag som de personer, der er gift.
Kan statsministeren ikke bekræfte, at det ikke vil koste et beløb i nærheden af, hvad den her reform, altså nedskæringen i kontanthjælpen, har indbragt?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-12-17:
Jeg tror, rigtig mange af dem, som er gift og på kontanthjælp, omvendt har svært ved at se, hvorfor de skal stilles anderledes end mennesker, som er på kontanthjælp, og som ikke er gift.
Jeg tror, der er rigtig mange, som vil se det på den måde.
Jeg anerkender, at der så er fradraget.
Det er utrolig vanskeligt at gøre noget ved, det koster også rigtig mange penge, men jeg synes da, at princippet om, at dem, som er samlevende og på kontanthjælp, skal sidestilles med dem, der er gift og på kontanthjælp, er korrekt.
For mange familiers vedkommende vil der så også være boligstøtte og børnecheck oven i det.
Det er selvfølgelig ikke mange penge, det siger sig selv, men jeg har vanskeligt ved at se, hvorfor det skulle være så forkert, at man sidestiller mennesker på kontanthjælp, der ikke er gift, med dem, der er gift.
Jeg tror i hvert fald, at dem, der er gift, har vanskeligt ved at se, hvorfor de skal stilles anderledes end dem, som ikke er gift.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2013-12-17:
Det var jo bare ikke et svar på mit spørgsmål.
For par, der lever sammen uden at være gift, vil nu være økonomisk ringere stillet end par, der lever sammen, og som er gift.
Statsministeren taler om at være moderne.
Synes statsministeren, at det er ligestilling, og synes statsministeren, at det er moderne, at par, der bor sammen uden at være gift med hinanden, stilles, synes jeg, betydelig ringere økonomisk set end par, der lever sammen i et ægteskab?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-12-17:
Jeg hverken vil eller kan selvfølgelig nægte, at det her vil have konsekvenser for nogle familiers økonomiske situation – det vil det.
Men det har også vejet tungt for regeringen i den her kontanthjælpsreform, at udgangspunktet for at få kontanthjælp er, at kontanthjælpen skal gives til dem, som ikke kan forsørge sig selv, og som ikke kan blive forsørget af deres familie.
Man kunne også vende fru Johanne Schmidt-Nielsens spørgsmål lidt om og spørge: Hvorfor er det egentlig, at gifte par skal stilles ringere end mennesker, der bor sammen og har forpligtelser over for hinanden uden at være gift?
Det er det, som jeg ikke helt forstår.
For det, som jeg opfatter vi gør her, er, at vi opdaterer kontanthjælpen til moderne tider, hvor der er mange, der lever sammen uden at være gift.
Og jeg synes, at det giver meget, meget god mening, at der i forhold til kontanthjælp gælder samme regler for samlevende kærester som for de par, der vælger at være gift.
Jeg har meget vanskeligt ved at se, hvorfor man ikke også skulle have en gensidig forsørgerpligt, selv om man ikke vælger at være gift.
Jeg har vanskeligt ved at se, hvilke begrundelser der skulle være for det.
Anders Samuelsen (LA), 2013-12-17:
Jeg står her ikke for ikke at anerkende, hvad man måtte have gjort.
Jeg taler fremadrettet, fordi på trods af det, man har gjort, er der intet i tallene og i de forudsigelser, der kommer selv fra regeringens side, som tyder på et markant fald i det antal personer i den arbejdsdygtige alder, som er uden for arbejdsmarkedet.
Og det er jo det, der er det store socialpolitiske problem.
Hvordan kan vi overhovedet acceptere det?
Vi har, hvad man kalder en rød regering, og vi har stadig væk udsigt til ca. 800.000 placeret uden for arbejdsmarkedet, uden for fællesskabet.
Så det, jeg prøver at få en diskussion op at køre om her, er: Hvad har regeringen af intentioner på området?
Og så for gøre det meget konkret prøver jeg at tage udgangspunkt i vores eget udspil, nemlig at løfte markant i skatten i bunden, altså at give folk, som er i beskæftigelse, en skattelettelse, der svarer til ca. 20.000 kr. om året, så man ikke betaler skat af de første 84.000 kr., man tjener.
Lad mig prøve at gøre det her helt konkret i forhold til, hvad det kan betyde i en beskæftigelsessituation.
Vi havde diskussionen med nogle slagteriarbejdere for nylig, som fik et tilbud – i citationstegn – om at gå 13.000 kr. ned i løn om året for at bevare arbejdspladser og måske oven i købet udbygge antallet af arbejdspladser i det her land.
Det blev til et nej.
Tænk nu, hvis de havde været omgivet at politikere, som havde sagt: Prøv at høre, I får en skattelettelse på ca. 20.000 om året.
Så giver det måske mere mening at sige: O.k., af de 20.000 kr. giver vi så en lønnedgang på 13.000 kr. om året.
Det er stadig væk 7.000 kr. mere til os selv, og så har vi oven i købet sikret arbejdspladserne og måske oven i købet udbygget arbejdspladserne.
Vi skal jo gøre mere for at løse problemet.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-12-17:
Vi er meget tilfredse med, hvor langt vi er nået på skatteområdet.
Vi er nået rigtig langt, også i forhold til hvad man kunne præstere i de sidste 10 år.
Vi er nået rigtig langt på skatteområdet, og det er vi meget tilfredse med.
Når man så oven i købet kan lave en skattereform, som er socialt fair og ordentlig, er det klart, at det er noget, vi er tilfredse med.
Men man skal også passe på, og det er der, hvor Liberal Alliance måske mildt sagt går lidt for vidt, fordi der jo også er en grænse for, hvor meget man kan sænke skatten, uden at det går ud over vores velfærd.
Det er jo den balance, som regeringen hele tiden forsøger at finde, at vi har haft mulighed for at sænke skatten, vi har haft mulighed for at gennemføre nogle reformer, men vi er hele tiden optaget af den balance om, at vi ikke kan have nulvækst eller minusvækst, som Liberal Alliance går ind for, i den offentlige sektor.
Det er jo fair nok, at der er den forskel i dansk politik, men vi går altså ind for at finde en fornuftig balance, sådan at vi ikke sænker skatterne så meget, at vi ikke har råd til det velfærdssamfund, som det også er mit klare indtryk at danskerne gerne vil have.
Danskerne, tror jeg, vil gerne have, at vi behandler vores ældre medborgere med værdighed og ordentlighed.
De vil gerne have, at vores børn lærer mere i skolen, at der er plads til både ungdomsuddannelserne og de videregående uddannelser, og at vi har råd til et solidarisk velfærdssamfund.
Det er den balance, regeringen er optaget af.
Det er jo helt fair, at Liberal Alliance ikke er optaget af den balance, men det er regeringen nu engang.
Det var hr. Lars Barfoed selv, som diskuterede Sverige kontra Danmark, og det er en fin diskussion; jeg er sikker på, at vi kan lære rigtig meget af Sverige.
Produktivitet er en af tingene, og det skal vi jo i gang med efter nytår.
Men det forekommer besynderligt, at hr. Lars Barfoed ikke vil høre, når det handler om, hvad der egentlig er gået forud for, at de klarer sig bedre i Sverige.
For det, der er gået forud, er, at de ikke i 10 år har haft en regering, som, da det gik rigtig godt, ikke sørgede for, at økonomien ikke blev overophedet.
Ud over det har de i Sverige haft en bedre underliggende vækst, og det bør da komme med i analysen.
Jeg kan sagtens høre, at hverken hr. Lars Barfoed eller hr. Lars Løkke Rasmussen ønsker at tale om den del af deres regeringstid, men hvis man er så optaget af at evaluere det hele, også bagudskuende, så ville det da klæde hr. Lars Barfoed og hr. Lars Løkke Rasmussen at tage den del af historien med.
Lars Barfoed (KF), 2013-12-17:
Jeg synes, vi skal gennemføre reformer.
I Sverige har de klart et lavere offentligt forbrug, de har et lavere skattetryk, og de er ved at få en endnu lavere selskabsskat, end vi har det i Danmark.
Sådan er der en lang række ting, hvor vi kan lære af, hvad man har gjort under en konservativt ledet regering i Sverige.
Jeg ved jo godt, at statsministeren er mere med på at lave reformer, når statsministeren er i regering, mens det er vanskeligt at få statsministeren med på det, når statsministeren er i opposition, og derfor fornemmer jeg lidt, at det måske haster, hvis vi skal have statsministeren med til at lave reformer i Danmark.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-12-17:
Lige til den første del vil jeg sige, at så er vi tilbage igen: Forklaringen på, at der var overophedning under den tidligere regering, er åbenbart, at det var Socialdemokraternes skyld.
Jeg synes, det er sådan lidt underligt, at man ikke vil påtage sig et ansvar.
Man er tydeligvis, og det gjaldt også hr. Lars Løkke Rasmussen tidligere i dag,
klar til at påtage sig et ansvar for det, man synes er gået godt, men når vi sætter fokus på og sætter skarpt på, at økonomien var præget af overophedning, så minder det mig sådan lidt om en Olsenbandefilm, for så var det bare Socialdemokraternes skyld.
Det klæder hverken hr. Lars Løkke Rasmussen eller hr. Lars Barfoed.
Man bør påtage sig et ansvar.
Jeg er enig i, at vi kan lære af svenskerne, bl.a. i forhold til højere produktivitet, og der kommer vi i gang med det store arbejde på den anden side af nytår.
Men vi kan jo også lære af fortiden bare her i Danmark, så det ville her på falderebet klæde hr. Lars Barfoed at erkende, at en af grundene til, at det går bedre i Sverige, er, at de ikke har været udsat for den samme overophedning, som var tilfældet under den tidligere regering.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2013-12-17:
Tak for det.
Jeg vil i stedet spørge ind til noget, som jeg synes er meget alvorligt, nemlig den reform, som alle Folketingets partier med undtagelse af Enhedslisten har vedtaget, kontanthjælpsreformen, som vil få nogle meget alvorlige økonomiske konsekvenser for danskere, der er ramt af arbejdsløshed.
Det gælder jo ikke mindst unge under 30 år, som mister mange tusind kroner om måneden; særlig hårdt ramt bliver unge arbejdsløse forældre på kontanthjælp.
De sociale organisationer har været ude at pege på, at det her simpelt hen vil betyde, at flere børn kommer til at vokse op i fattigdom med afsavn.
Men det, jeg vil spørge til, er faktisk et andet aspekt af kontanthjælpsreformen, nemlig den gensidige forsørgerpligt, som fremover også vil ramme mennesker, der bor sammen i det, aftaleparterne kalder for ægteskabslignende forhold, hvad man så end definerer det som.
Regeringens argument har jo været, at man skulle ligestille mennesker, der bor sammen uden at være gift, med mennesker, der bor sammen i et ægteskab, som altså er gift med hinanden.
Det argument holder jo bare ikke, for der er ikke tale om ligestilling.
Hos de gifte par kan den person, der er i arbejde, benytte sin partners fradrag, og det betyder ifølge beregninger i Jyllands-Posten en forskel på omkring 15.000 kr. om året efter skat.
Det tror jeg at statsministeren enig med mig i er ganske mange penge, ikke mindst for mennesker, som i forvejen har en stram økonomi.
Så mit spørgsmål er: Vil statsministeren erkende, at der dermed ikke er tale om nogen ligestilling, men at ugifte par, hvor den ene er arbejdsløs, fremover vil blive stillet markant ringere økonomisk end par, der er gift, og som står i samme situation?
Lars Barfoed (KF), 2013-12-17:
Statsministeren ved jo godt, at vi i Det Konservative Folkeparti har medvirket til at gennemføre de budgetstramningsregler, som skal sikre, at man i Danmark overholder de offentlige budgetter, også ude i kommunerne.
Det er vi jo fuldstændig enige om.
Nu har jeg lagt mærke til, at statsministeren et par gange i dag har henvist til fortiden i forbindelse med en ekspansiv finanspolitik, og jeg må forstå, at statsministeren mener, at den måske har været for ekspansiv.
Det var jo ikke statsministerens synspunkt, da statsministeren var oppositionsleder.
Der husker jeg tydeligt, hvordan statsministeren skosede os og ville have, at vi skulle ekspandere finanspolitikken endnu mere.
Det var statsministerens, den daværende oppositionsleders, medicin.
Vi havde altså haft en endnu større eksplosion i udgifterne, hvis vi havde fulgt den daværende oppositionsleders råd.
Det gjorde vi heldigvis ikke.
Men altså, tilbage til Sverige: Hvad er det for nogle reformer?
Hvis statsministeren er enig med økonomi- og indenrigsministeren, hvad er det så for nogle reformer, man gerne vil gennemføre i den kommende tid?
For jeg kan forstå på økonomi- og indenrigsministeren, at vi skal have flere reformer og hårde politiske valg, og det er vi jo i Det Konservative Folkeparti med på at medvirke til.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-12-17:
Jeg synes, det er meget vigtigt at sammenligne med vores nabolande, lære af de erfaringer, som de har gjort, og også kigge på, hvordan det er sammenlignet med Danmark.
Og når man kigger på f.eks. svensk og dansk økonomi, som hr. Lars Barfoed også gør i dag, så synes jeg, der er et par ting, som i virkeligheden springer i øjnene, og som jeg også håber at dem, der sad i regering, før vi kom til, husker på også fremover.
For den første ting, der springer i øjnene, er, at svensk økonomi jo aldrig blev så overophedet, som den danske økonomi blev.
Under den regering – dengang hr. Lars Barfoed var med til det hele, og dengang hr. Lars Løkke Rasmussen sad med – var der en overophedning, og den samme overophedning ramte faktisk ikke svensk økonomi.
Det er også derfor, jeg bliver ved med at sige, at krisen ramte hårdt, fordi der ikke var styr på tingene under den tidligere regering.
Men ud over det er der selvfølgelig også produktiviteten, og det er også derfor, vi ved regeringens dannelse var optaget af at få sat fokus på, få sat skarpt på produktiviteten.
Produktivitetskommissionen har jo løbende rapporteret tilbage og kommer også til at gøre det endeligt i det nye år, og på baggrund af det bliver vi nødt til at tage en drøftelse af, om vi er produktive nok i Danmark.
Er vi produktive nok i den offentlige sektor, er vi produktive nok i den private sektor?
Den diskussion ser jeg meget frem til at komme i gang med.
Jeg håber selvfølgelig også, hr. Lars Barfoed og Det Konservative Folkeparti vil deltage i den.
Men det, der er vigtigt at få sagt nu, er, at det ikke er sådan, at svenskerne er kommet let til det.
Nej, det er faktisk, fordi de undgik en overophedning og havde et bedre vækstgrundlag op igennem 00'erne, og på den måde håber jeg da også at Konservative Folkeparti og Venstre for den sags skyld vil tage meget præcis ved lære af, hvorfor svenskerne er kommet længere end os.
Det startede helt tilbage i 00'erne.