Frank Aaen (EL), 2011-05-24:
Jeg kan jo sige tak til Socialdemokratiet, SF og Radikale Venstre.
Jeg havde håbet, at jeg også kunne sige tak til Dansk Folkeparti, for da debatten var oppe i offentligheden, og dengang vi lavede det her forslag, sagde Dansk Folkepartis finansordfører, hr. Kristian Thulesen Dahl, helt klart, at han var imod den nye skatteministers linje med at udskyde forhandlingerne.
Han mente, det var rimelig kendt, hvad problemerne var, og sagde, at vi skulle gå til operationel handling, og at det ikke kunne gå hurtigt nok.
Jeg troede i virkeligheden, at sådan et stærkt, klart udsagn måske kunne have tilladt, at Dansk Folkeparti i dag havde støttet vores forslag om at få gang i de forhandlinger, som den nuværende skatteminister aflyste.
Men det skulle altså åbenbart ikke ske.
Før forhandlingerne her var jeg ovre at sige tillykke til tidligere skatteminister hr. Kristian Jensen, der fylder 40 år i dag.
Jeg gik over og sagde til ham, at det tit er sådan, at når ministre er blevet forhenværende, så savner man dem; det måtte jeg også sige til ham.
Jeg savner hr. Kristian Jensen som skatteminister, fordi hr. Kristian Jensen faktisk i sin tid fremsatte et forslag, som ville tvinge en lang række multinationale selskaber til at betale mere i skat her i Danmark, men forslaget blev trukket tilbage.
Altså, ministeren fremsætter et forslag, som er gennembearbejdet og klar til vedtagelse, og der er flertal for det, men inden forhandlingerne er forbi, er det trukket tilbage.
Hr. Troels Lund Poulsen, den nuværende skatteministers forgænger, fremlagde, som vi har talt om i de korte bemærkninger, et helt katalog af muligheder for en forbedret indsats, herunder en genfremsættelse af temaet, som hr. Kristian Jensen foreslog.
Derfor har jeg været nødt til at sige til hr. Troels Lund Poulsen, jeg ved ikke hvor mange gange, at han var min yndlingsskatteminister fra Venstre, fordi han på den måde lagde op til en ganske bred indsats på det her område.
Vi ved, hvordan det gik, nemlig at hr. Troels Lund Poulsen blev forflyttet – jeg tror roligt, at man kan bruge udtrykket forflyttet for ikke at bruge et, der er værre – og blev så undervisningsminister og taget væk fra skatteområdet.
Nu har vi så fået en skatteminister, der åbenbart i højere grad forstår at lytte til, hvilke krav der er til en skatteminister i Danmark på det her område, nemlig at lægge området fuldstændig dødt, og det er sket.
Ikke et ondt ord om det, der foregår ovre i skattevæsenet, for der foregår ganske meget, og det respekterer jeg, men det, der er brug for, nemlig nogle nye lovgivningsinitiativer, er lagt dødt.
Så kan man jo godt undre sig over, at en regering, som i virkeligheden har besluttet at tage fat i det og har lagt op til initiativer, der skal få selskaber som Kraft Foods, som Nestlé, som Q8, som Unilever, og hvad de hedder alle sammen, til at betale skat, bakker baglæns.
For jeg kender godt det sædvanlige argument: Hvis vi nu siger til Nestlé, at de skal betale skat, så trækker de alle deres arbejdspladser ud af landet.
De har f.eks. nedlagt al isproduktion i Danmark for lang tid siden.
Det, de har tilbage i Danmark, er kun dem, de skal bruge for overhovedet at kunne sælge deres varer og tjene deres penge, men ikke nogen produktion.
På samme måde gælder det med langt de fleste af de multinationale selskaber, der er mest fremme i debatten: De har ikke arbejdspladser at trække ud af landet.
Hvorfor bøjer man sig så for, at de bliver ved med at vise et nul år efter år, eller som det gælder for Q8, der er rekordholder og ikke har betalt skat i Danmark i 28 år; det er i al den tid, de har været her, så det må da siges at være godt gået.
De selskaber kunne man jo have grebet ind over for.
Det ville have været populært – det er jeg ikke spor i tvivl om.
Måske skal vi finde grunden et andet sted til, at ministre fra Venstre – efterhånden på stribe – er blevet tvunget til at trække tingene tilbage.
Det er, fordi nogle af de forslag, som kunne tvinge udenlandske multinationale selskaber til at betale skat, også ville have fået danske multinationale selskaber til at betale skat.
En af dem, der brokkede sig mest dengang – ja, faktisk i begge de tilfælde, hvor der blev fremsat forslag, som kunne have fået flere penge fra multinationale selskaber i statskassen – var jo A.P. Møller.
Andre var Carlsberg og Danisco, og andre af dem, som ikke var så meget fremme i debatten, men som vi ved ville være blevet tvunget til at betale mere i skat, er FLSmidth, De Samvirkende Vognmænd og de allerstørste selskaber.
Det har vi brugt en del tid på at grave i i de senere år, fordi det viste sig, når vi så på de her store selskaber, jeg lige har nævnt, og som er nogle af landets allerstørste selskaber, at de igennem årene kun har betalt mellem 200 og 300 mio. kr. – tilsammen! – til den danske statskasse.
Det er altså latterlig lidt for selskaber af den størrelse.
Jeg var for nogle uger siden til A.P. Møllers generalforsamling og spurgte, hvor meget A.P. Møller – Mærsk A/S betaler i selskabsskat i Danmark, når vi ser bort fra olien.
De var så venlige at svare – det er jeg glad for – og svaret var 55 mio. kr. på 1 år.
55 mio. kr. for denne kæmpe koncern, for alle deres butikker, og hvad de ellers har af aktiviteter her i Danmark – det er jo stort set nul skat.
Sandheden er måske – nu skal jeg ikke være polemisk, men lige nævne det i forbifarten – at nogle af de selskaber, som betaler ret store tilskud til borgerlige partiers valgkampe her i landet, altså er lykkedes med gennem protester at stoppe initiativer, der skulle få multinationale selskaber både af dansk oprindelse og udenlandsk oprindelse til at betale den skat, de skal her i landet.
Jeg er ikke spor i tvivl om, at der er en årsagssammenhæng der, men det tjener jo ikke regeringen til ære.
Det tjener jo i virkeligheden to tidligere skatteministre til ære, at de lagde ting frem, som kunne have haft en virkning, men det er altså ikke godt for den siddende skatteminister at være den, der nu har sagt, at det ikke gennemføres.
For det betyder altså, at store selskaber – både dem fra udlandet og dem, der har hovedkvarter i Danmark – slipper for at betale skat.
Nu skal vi jo heldigvis, var jeg lige ved at sige, have udvidet arbejdsåret for Folketinget – det klarer vi sikkert nok, det er helt i orden med os – og der bliver så et udvalgsarbejde, og jeg vil selvfølgelig arbejde lidt for, om ikke vi kan få Dansk Folkeparti lidt mere på rette spor.
Det kan godt være, at Dansk Folkepartis ordfører sagde, at 1 uge er lige lovlig kort tid til at starte forhandlinger, men det ved jeg nu ikke, for forhandlingerne var jo forberedt.
Men er der brug for lidt mere tid til at starte forhandlinger, siger vi da gerne det gennem et ændringsforslag.
Så kan vi få truffet en eller anden beslutning her i Folketinget om, at der nu skal komme gang i forhandlingerne om at stramme skattelovgivningen vedrørende de multinationale selskaber, vil vi da absolut prøve at undersøge muligheden for det.
Men ellers må vi jo gå den anden vej, hvor vi hele tiden bliver ved med at afsløre de store selskaber, der ikke betaler skat, hvilket vi jo ved i et enkelt tilfælde har givet resultat, for McDonald's, der i 20 år aldrig havde betalt skat, betalte lige pludselig skat – lidt overraskende, men det fandt de altså ud af.
Derfor har de meget bestemt sagt, at de nu betaler skat og ikke længere vil stå på vores liste over dem, der ikke betaler skat.
Det viser jo lidt om, at vi hjælper skatteministeren en gang imellem med at få penge i kassen.
Det gør vi gerne.
Med hensyn til nogle af de store milliardbeløb, der er blevet nævnt heroppefra, ved vi ikke helt, hvor mange af pengene der faktisk er kommet i kassen, for det er en hemmelighed, som Skatteministeriet ikke kan eller ikke vil afsløre, altså om de penge, de nævner, og som de har krævet at få mere ind i skat, faktisk er kommet ind i statskassen.
Men jeg synes da godt, vi kan sige, at de afsløringer, vi har lavet igennem snart 10 år, nok har været med til at få nogle af de ting frem i lyset.
Det bilder vi os da i hvert fald ind, stadigvæk dog uden at ville tage æren for en god indsats i skattevæsenet.
Men skatteministeren kan være evig forvisset om, at selv om det måske ikke skulle kunne lykkes at få det her forslag vedtaget i dag, vil der komme langt flere initiativer fra Enhedslistens side for at holde det her spørgsmål varmt.
Det er fuldstændig korrekt, at sænker man selskabsskatten til 0 pct., er der heller ikke noget snyd.
Det er rigtigt.
Hvis det er den løsning, som Venstre og Konservative har, så velbekomme.
Jeg er altså af den opfattelse, at selskaber skal bidrage til samfundet og til det samfund, som de lever godt af med hensyn til uddannelse, infrastruktur og alt, hvad der er.
Men jeg indrømmer, at sænker man selskabsskatten til nul, er det slut med skattesnyd fra de selskabers side.
Hvad angår bestikkelse, vil jeg bare sige, at det da er bemærkelsesværdigt, at A.P. Møller kun giver penge til partier som Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti.
Jeg er nødt til lige at tilføje Det Radikale Venstre, men det var på grund af noget olie.
Og jeg siger ikke, det er bestikkelse.
Jeg siger bare, at det hænger sådan sammen, at der er nogle partier her i Folketinget, der får støtte fra de allerstørste virksomheder, og så er vi en hel del, der ikke får.
Jeg var jo også til det møde i april og var endda en meget aktiv deltager, for det er jeg, når det her emne kommer på dagsordenen.
Jeg spurgte alligevel efter det helt enkle: Når en minister for cirka et år siden har lavet en handlingsplan, og, går jeg ud fra, har forberedt og i hvert fald fået indkaldt til forhandlinger, er det så ikke lidt mærkeligt – for normalt, når ministre overtager en ny post, fortsætter de jo det arbejde, som de tidligere ministre har lavet, det er jo det normale – at lige på det her punkt betød ministerskiftet et fuldt stop for nye initiativer?
Er det ikke lidt underligt, at man på grund af et ministerskifte lige pludselig skrotter hele det forarbejde, der var lavet som forberedelse af forhandlingerne?