Ole Birk Olesen (LA), 2013-12-06:
Vi behandler i dag et lovforslag, som skal videreføre ejendomsvurderingen fra 2011 til også at gælde i de kommende år.
Det er et kæmpeproblem, at regeringen vil det, og at lovforslaget har den virkning, for vi ved fra Rigsrevisionen, at vurderingen for 2011 i 41 pct. af tilfældene var for høj, og det vil sige, at der er boligejere, der bliver opkrævet ejendomsskatter på baggrund af en vurdering, som vi ved er for høj, som regeringen ved er for høj, og alligevel ønsker man at fortsætte med den vurdering. Man vil så slå 2,5 pct. af vurderingen for ligesom at sikre, at der er nogle, som ellers ville komme til at betale for meget, som ikke kommer til at betale for meget.
Det er ikke, fordi jeg ved, hvad procenten præcis skal være, for at det er nok, men vi ved, at 2,5 pct. i hvert fald ikke er nok.
Når skatteministeren bliver spurgt, om han kan garantere, at der ikke er nogen, der vil blive beskattet for hårdt, så svarer han, at det kan han ikke garantere.
Det samme gør regeringspartiernes ordførere.
De kan ikke garantere, at der ikke er nogen, der vil blive beskattet for hårdt.
Så hvis skatteministeren med det store embedsmandsapparat, han har, ikke tør garantere, at folk ikke bliver beskattet for hårdt, kan vi vist godt slå fast, at der er nogle, der vil blive beskattet for hårdt.
Derfor var vi de første til at tale om den her procent, idet vi foreslog, at den skulle være på 10-20 pct. for at sikre, at ingen blev opkrævet for meget i skat.
Når man skal forstå vigtigheden af, at vi har sat sådan en høj procent på, og vigtigheden af, at ingen bliver opkrævet større skat, end de skal betale, er det jo, fordi det simpelt hen er en helt grundlæggende ting i vores samfund, at man ikke må opkræve skat, som ikke er hjemlet ved nogen lov.
Vi har en vurderingslov på det her område, som siger, at ingen vurdering må være højere end prisen i handel og vandel, og for at sikre, at den vurderingslov overholdes, opererer man med et forsigtighedsprincip, som tilsiger, at man hellere ligger under den reelle pris, end man ligger over.
Det er sådan set bare det forsigtighedsprincip, vi ønskede at få ind gennem en nedslagsprocent på 10-20 stykker.
Men man har ikke ønsket at gå hele vejen, man har nøjedes med de 2,5 pct., som ikke er nok til, at man kan garantere, at loven bliver overholdt.
Det siger Venstre og De Konservative så god for.
Ja, man står her på talerstolen i dag og siger, at man er imod det, at man er imod, at boligejerne bliver opkrævet for meget i skat, men man har alligevel aftalt med regeringen, at man ikke vil stemme imod lovforslaget.
Det har man gjort med finanslovsaftalen.
Resultatet af det er, at skønt der i det her Folketing formentlig ikke vil være noget flertal for lovforslaget, vil der heller ikke være noget flertal imod lovforslaget, og dermed vil det blive vedtaget – som følge af at Venstre og De Konservative hverken vil stemme for eller imod.
Venstres og De Konservatives stemmeafgivning er forudsætningen for, at dette lovforslag bliver vedtaget.
Det skal man se i lyset af de hårde ord, som Venstre og De Konservative brugte imod det lovforslag, som vi nu behandler, før de selv indgik en aftale om at sørge for, at det kommer igennem Folketinget.
Venstres formand, hr. Lars Løkke Rasmussen, sagde om det her lovforslag, at det er en ringe, ringe aftale om ejendomsbeskatningen, og han fortsatte: Alt for mange boligejere skal nu betale alt for meget i skat i al for lang tid.
De Konservatives skatteordfører, hr. Brian Mikkelsen, gik endnu videre.
Han kaldte det her lovforslag for hamrende uretfærdigt over for landets boligejere, og han kaldte dagen, hvor det foreløbigt blev aftalt med Enhedslisten – troede man, men det blev det så alligevel ikke – en trist dag for de danske boligejere.
Og hr. Brian Mikkelsen gik endnu videre; han kaldte dette lovforslag for et slag i ansigtet på landets boligejere og en katastrofe for boligmarkedet.
Nu har selv samme hr. Brian Mikkelsen og hans parti og Venstre aftalt med regeringen, at de ikke vil stemme imod lovforslaget.
De vil ikke stemme imod et slag i ansigtet på landets boligejere; de vil ikke stemme imod en katastrofe for boligmarkedet.
Hvorfor har de gjort det?
Fordi de så kunne indgå en finanslovsaftale med regeringen, der fremrykker nogle skattelettelser, som alligevel skulle gennemføres uanset finanslovsaftalen.
De bliver fremrykket med et enkelt år.
Til gengæld for at få nogle meget små skattelettelser et år tidligere end planlagt tildeler man altså landets boligejere et slag i ansigtet, og man udstyrer boligmarkedet med en katastrofe i form af dette lovforslag.
Jeg synes, man har solgt sig selv for billigt.
Man har reddet regeringen fra at komme i mindretal på finansloven til gengæld for fremrykning af skattelettelser med et enkelt år, og så har man ikke krævet, at boligejerne bliver friholdt, men lægger tværtimod stemmer til, at dette lovforslag bliver vedtaget.