Eigil Andersen (SF), 2010-04-26:
I forlængelse af flere af de foregående ordførere vil jeg sige, at vi her står over for noget, hvor der er stor, stor risiko for, at det ender med lovsjusk.
Lovforslaget er fremsat den 16. april.
Det er 10 dage siden i dag.
Der er lavet en høringsfrist på 5-6 dage, og høringssvarene har vi, så vidt jeg husker, fået ind sidst på eftermiddagen i fredags, og nogle af høringssvarene er først kommet her i eftermiddag.
Jeg mener ikke, at det kan betyde noget som helst andet, end at der er stor risiko for lovsjusk, og det vil jeg advare meget kraftigt imod.
For som det er blevet sagt af nogle af de foregående ordførere, er der her tale om teknisk meget indviklet stof.
Jeg sætter pris på Venstres ordførers ærlighed, når hun siger, at hun har været i en ordbog for at finde ud af, hvad kapitaliseringsfaktorer egentlig betød.
Det eksempel illustrerer meget godt kompleksiteten i det her lovforslag.
Arbejdsskadeerstatning er, som navnet siger, en erstatning for manglende arbejdsindtægter, en erstatning for den arbejdsindtægt, som man ikke længere har mulighed for at få, fordi man er blevet slidt ned, har været udsat for en arbejdsulykke eller har fået en erhvervssygdom.
Udgangspunktet er så, at arbejdsskadeerstatning er en løbende ydelse ligesom lønnen, men der kan være nogle tilfælde, hvor det er bedre, at den pågældende får udbetalt et engangsbeløb helt eller delvis.
Så er det, at man har nogle regler for, hvordan det skal regnes om.
Der har man så to grundlæggende punkter, som regeringen vil ændre på.
Man ændrer på regnestykket, når man skal beregne den årsløn, som erstatningen skal udmåles i forhold til.
I dag er det sådan, at regnestykket på mange punkter er ens, uanset om man har fået en skade, som man går til byretten med, eller om man har fået en skade, som man går til Arbejdsskadestyrelsen med – altså selvfølgelig en arbejdsskade.
I begge tilfælde bliver regnestykket vedrørende årslønnen lavet, uden at man modregner for arbejdsmarkedsbidraget.
Det tæller altså med, og dermed hylder man princippet om symmetri mellem arbejdsskadeerstatningslov og erstatningsansvarslov, et princip, som blev politisk knæsat for 6-7 år siden.
Det logiske symmetriske princip vil regeringen nu ændre på ved at indføre modregning for arbejdsmarkedsbidraget, når man yder erstatning for arbejdsskader.
Erstatningen til de arbejdsskadede skal på den måde sættes ned, så det kan blive billigere for arbejdsgiverne, som har påført folk arbejdsskader.
Man påstår bl.a., at man dermed har rettet en omkring 20 år gammel fejl, og det virker som en meget søgt argumentation.
Som sagt bliver der nu forskel på arbejdsskadeforsikringsloven og erstatningsansvarsloven.
Jeg vil i øvrigt også nævne og kan fuldt ud støtte den kritik, som er kommet fra den socialdemokratiske ordfører, nemlig at Danske Advokater i deres henvendelse, som vi har fået i dag, skriver, at der bliver ret markante forringelser i erstatninger for erhvervsevnetab.
Så synes regeringen heller ikke, at de arbejdsskadede skal have gavn af, at regeringens egen skattereform fjerner mellemskatten, altså at mellemskatten sættes ned til nul.
Når man beregner årsindkomsten og skal omregne den til et engangsbeløb, skal man bl.a. trække mellemskatten fra, fordi der ikke betales mellemskat af engangsbeløbet.
Når mellemskatten nu bliver nul, skal der modregnes nul – selvfølgelig.
Så simpelt, så enkelt og så logisk er det.
Men det vil regeringen så lave om, igen for at nedsætte engangserstatningen og dermed spare arbejdsgiverne for forsikringsudgifter.
Forslaget kan dermed siges at være udtryk for en klar og enkel klasseog omfordelingspolitik.
Man tager fra de arbejdsskadede og giver til arbejdsgiverne, og man giver mest til de arbejdsgivergrupper, som sender flest mennesker ud af arbejdsmarkedet med en arbejdsskade, fordi de har et dårligt arbejdsmiljø.
Det er jo en grotesk hjælp til de arbejdsgivere, der har et dårligt arbejdsmiljø.
I virkeligheden ville det være bedre, at netop de skulle betale noget mere, fordi det måske kunne animere dem til, at de forbedrede deres arbejdsmiljø.
Sagen er også den, kan jeg da nævne i den forbindelse, at den tanke også ligger i Socialdemokratiet og SF's fælles skatteudspil »Fair Forandring«.
Det indeholder bl.a. en arbejdsmiljøafgift, som mest skal betales af de brancher, hvor risikoen for, at man bliver udstødt på grund af dårligt arbejdsmiljø, er størst.
Jeg skal til sidst i forbindelse med det her forslag for at være en lille smule retfærdig nævne, at der gives en vis kompensation for den her omfordeling, ved at man giver nogle af de penge, man har taget fra folk, tilbage igen ved at forhøje en bestemt procentsats.
Men det sletter ikke hovedindtrykket af, at det er et dårligt forslag for de arbejdsskadede.