runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Christian Schmidt (V), 2016-02-24:
Tak for spørgsmålet.
Jeg vil gerne starte med at råde bod på en misforståelse.
Jeg har hverken før eller efter valget givet noget løfte.
Jeg har sagt, at jeg synes, det er en god idé.
Det er i øvrigt en sag, jeg har arbejdet med i næsten 3½ år, så det er noget, vi har brugt meget tid på.
Og jeg er glad for, at jeg i dag kan bekræfte, at ja, jeg er positivt indstillet over for landevejsprincippet – det var jeg sådan set også før valget.
Men det er vel heller ingen hemmelighed, at det var meget svært at få den tidligere regering til at se med milde øjne på det her forslag.
Når det er sagt, har jeg også hele tiden understreget, at finansieringen skal være på plads.
Regeringens aftale med Dansk Folkeparti, Liberal Alliance og Det Konservative Folkeparti om vækst og udvikling i hele Danmark er et stort skridt i den rigtige retning.
Vi afsætter 48 millioner i 2016 og 95 millioner årligt fra 2017 og frem til billigere færgetakster for øerne, og dermed er vi på få måneder kommet meget længere, end den tidligere regering kom på næsten 4 år.
Nu skal vi så i gang med at se på, hvordan vi får fordelt midlerne, og det er social- og indenrigsministerens bord – jeg ved, der har været forhandlinger i går.
Når vi ved, hvor mange penge der er til de statslige færgeruter til Bornholm og Samsø, står jeg for at udmønte billetreduktionerne på de ruter sammen med forligskredsen.
Henning Hyllested (EL), 2016-02-24:
Tak for det.
Spørgsmålet lyder: Har ministeren den holdning, at en statsansat principielt har hele landet som arbejdsplads – i det omfang et ministerium eller en styrelse har adresser i hele landet – og at det derfor er en forudsætning for ansættelse i staten, at den ansatte er i stand til at arbejde på alle adresser i hele landet når som helst i ansættelsesforholdet?
Kaare Dybvad (S), 2016-02-24:
Ministeren blev spurgt af TV Syd den 7. maj 2015, om han gik ind for landevejsprincippet, og dertil svarede han – jeg citerer: »Ja, det er jo præcis det, vi har foreslået.
Vi har sagt, at det er den model, vi skal have.«
Citat slut
Ministeren er jo velbekendt med, at landevejsprincippet i sin helhed koster 281 millioner.
Der er jo afsat 47 millioner og så de 48 millioner, der lå der i forvejen .
Derfor kan jeg ikke lade være med at spørge igen – jeg synes ikke, jeg fik et klart svar.
Der blev sagt, at man er positivt indstillet, og ministeren konkluderede det åbenlyse, som er, at finansieringen skal være på plads, men går ministeren ind for landevejsprincippet, og vil ministeren indføre det fulde landevejsprincip, som han udtalte før valget på TV Syd den 7. maj 2015, på de 281 millioner?
Troels Lund Poulsen (V), 2016-02-24:
Det, som er spørgsmålet fra spørgeren i den her omgang, er, om det er et mål for ministeren, at Danmarks storbyer skal udvikle sig til VIP-byer med enklaver for mangemillionærer og kvadratmeterpriser på mere end 50.000 kr. Der må jeg bare sige, at det ikke er et billede, jeg ser for mig.
Jeg ser ikke, at Københavns Kommune blive omdannet til en VIP-by, hvor det er sådan, at folk med mindre indkomster ikke har mulighed for at få en bolig; snarere tværtimod er der jo en blandet boligsammensætning i dag i København – og det synes jeg er godt.
København er jo ikke at sammenligne med f.eks. London – for nu at tage et sted, hvor man i hvert fald kan se, at kvadratmeterprisen er meget, meget høj i dele af byen.
Hans Christian Schmidt (V), 2016-02-24:
Nu kan jeg have stor forståelse for, at hr. Kaare Dybvad ikke rigtig kan huske alle debatter, vi har haft her i Folketinget, når man ikke har siddet her med det, men derfor modtager jeg det alligevel positivt.
Og tro mig, jeg ved godt, hvad der blev bragt i TV Syd, og jeg kan bare bekræfte, at ja, jeg er stor tilhænger af landevejesprincippet, og ja, heldigvis er vi kommet i gang med det.
Og vi må jo bare sige til hinanden, at det skete aldrig i den tidligere regerings periode, men nu sker det.
Pernille Schnoor (S), 2016-02-24:
Jamen når nu ministeren siger, at ministeren ikke ønsker de her byområder for mangemillionærer osv., så kan jeg ikke se det urimelige i at spørge ministeren, om ministeren så ønsker, at det skal være blandet, så millionærerne bor sammen med dem, der bor i de almene boliger, altså det være sig pædagoger, SOSU-assistenter og hvem det kan være.
Og vil ministeren arbejde for det, eller mener ministeren, at det skal være helt op til markedet at styre det?
Troels Lund Poulsen (V), 2016-02-24:
Ja, vi prøver for syvende gang.
Jeg tror ikke, det nødvendigvis hjælper, men vi prøver igen.
Som jeg har nævnt adskillige gange, har de fem store kommuner – og lad mig igen skære ud i pap, at det også er Københavns Kommune – mulighed for at yde ekstra grundkøbslån inden for en samlet ramme på 500 mio. kr., hvis de ønsker almene boliger i de her særligt attraktive boligområder, der er planlagt.
Der synes jeg så bare, at vi må slå fast, som jeg har sagt efterhånden et par gange, at denne mulighed har kommunerne indtil videre ikke brugt.
Derfor synes jeg, at de skal udnytte de muligheder, der i dag er gældende, og jeg ser ikke for mig, at vi skal have et København i Københavns Kommune, som består af VIP-boliger til over 50.000 kr. pr. kvadratmeter.
Jeg mener, at det er en helt teoretisk, forfejlet diskussion at have; jeg mener faktisk, at København har en blandet boligsammensætning.
Henning Hyllested (EL), 2016-02-24:
Tak for det.
Spørgsmålet lyder: Hvad er ministerens holdning til, at Moderniseringsstyrelsen ensidigt udsender nyt cirkulære om ansættelsesforholdene, de såkaldte ansættelsesbreve, for overenskomstansatte i staten uden først at gennemføre en forhandling med de statsansattes organisationer?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2016-02-24:
Det er min holdning, at ikke alle medarbejdere skal kunne flyttes rundt i hele landet.
Jeg er således ikke enig i det, der står i det konkrete cirkulære.
I forbindelse med flytningen af institutioner som led i »Bedre balance« er det konstateret, at ministerierne har anvendt og udnyttet ansættelsesområderne og omflytningsmulighederne forskelligt.
I nogle tilfælde har ansættelsesmyndigheden anvendt et smalt ansættelsesområde, f.eks. den enkelte institution, i andre tilfælde har man i ansættelsesbrevene anvendt det brede ansættelsesområde »ministeriet med tilhørende institutioner«.
Nogle ansættelsesmyndigheder har brugt det brede ansættelsesområde til at flytte medarbejderne over hele landet, andre ansættelsesmyndigheder har godt nok i ansættelsesbrevet anvendt det brede ansættelsesområde, men de har ikke udnyttet det i praksis.
De har i stedet valgt at varsle flytninger over større afstande som væsentlige stillingsændringer, og det vil sige, at de har afskediget medarbejderne og tilbudt dem genansættelse på det nye arbejdssted.
Moderniseringsstyrelsen har oplyst, at disse forskelligheder var baggrunden for overvejelserne om at skabe mere ensartede ansættelsesvilkår for alle statens ansatte.
Som bekendt har Moderniseringsstyrelsen nu trukket cirkulæret tilbage for at undersøge juridiske spørgsmål, som er blevet rejst af bl.a. de faglige organisationer.
Jeg kan endvidere oplyse, at cirkulæret ikke på forhånd har været vendt med de faglige organisationer.
Moderniseringsstyrelsen vil nu drøfte sagen med de faglige organisationer.
Henning Hyllested (EL), 2016-02-24:
Ja, det er rigtig klogt, vil jeg også have lov at sige, det lyder rigtig fornuftigt.
Men man kan jo spørge sig selv om, hvorfor det kunne komme dertil, at Moderniseringsstyrelsen udsendte et nyt cirkulære med så store ændringer i ansættelsesforholdene, som der jo i virkeligheden var tale om, uden at forhandle med organisationerne på området.
Moderniseringsstyrelsen mente jo, at det her ikke var et forhandlingsemne, at det ikke var noget, man behøvede at forhandle om, og at det i stedet for var nok med en orientering til organisationerne.
Det blev så omgående modsagt af en række eksperter på området – arbejdsmarkedseksperter, eksperter i erhvervsret – som sagde, at selv om det ikke er en integreret del af en overenskomst eller en nedskrevet del af en overenskomst, har det alligevel så store konsekvenser for ansættelsesforhold, at det selvfølgelig bør forhandles.
Derfor kan man også spørge: Var Moderniseringsstyrelsens cirkulære godkendt i Finansministeriet, eller var det et initiativ, styrelsen selv tog?
Det er jo rigtigt, som finansministeren siger, at cirkulæret nu er trukket tilbage, men det er netop for at vurdere sådan de juridiske aspekter af det.
Det er jo ikke trukket tilbage, sådan som jeg læser det i hvert fald, af hensyn til aftalemodellen; men det kan være, at ministeren kan oplyse os om det.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2016-02-24:
Det, der er karakteristisk for det her område, er, at ansættelsesområdet for overenskomsterne i dag ikke er reguleret i de respektive overenskomster.
Men det er jo rigtigt, som hr. Hyllested gør opmærksom på, at det er der juridisk ekspertise, der har sat spørgsmålstegn ved, og derfor er de her juridiske spørgsmål nu ved at blive undersøgt nærmere.
Det vil jeg ikke udtale mig skråsikkert om.
Nu vil jeg se, hvad undersøgelsen bringer for et resultat.
Henning Hyllested (EL), 2016-02-24:
Det bestrides jo trods alt meget kraftigt, om Moderniseringsstyrelsen i det her tilfælde har den kompetence, altså om de bare sådan ensidigt kan ændre det.
Men jeg er enig i, at vi selvfølgelig må afvente, hvad der sker.
Det, som jeg så synes bliver interessant nu, er selvfølgelig: Kan man så forvente, at der fremsættes et nyt cirkulære, der selvfølgelig er ændret i forhold til det, der er trukket tilbage – andet ville være unaturligt – men som trods alt følger de samme retningslinjer?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2016-02-24:
Men jeg er bare nødt til igen at gentage, at grunden til, at den her sag er dukket op, jo er, at udgangspunktet for Moderniseringsstyrelsen har været, at det, da det ikke er et overenskomstdækket spørgsmål, var sådan, at man så ensidigt kunne fastsætte de her regler.
Det har ligesom været det.
Nu skal jeg ikke gøre mig til den store fagretlige ekspert, selv om jeg har arbejdet nogle år inden for området, men det er jo givet, at når det ikke er overenskomstdækket, er der en kompetence hos arbejdsgiveren.
Men altså, vi skal jo nu have en vurdering af, om det i det hele taget er hensigtsmæssigt, og af, hvad juraen siger på de her områder.
Og Moderniseringsstyrelsen skal tale med de faglige organisationer.
Så må vi jo se, hvad der kommer ud af det.
Karsten Hønge (SF), 2016-02-24:
Igen vil jeg da her hæfte mig ved, at ministeren sender et andet signal end den der, synes jeg, noget formynderiske og kommanderende måde, som Moderniseringsstyrelsen lagde ud med, og det synes jeg der er grund til at være glad for.
Men jeg synes, at ministeren godt kunne tage og slå sømmet helt i og på den måde fuldstændig og en gang for alle sige, at hvis det skal give mening at tale om den danske model på arbejdsmarkedet og alle de gode ting, som den afleder, så giver det bare ikke mening, hvis man ikke, om jeg så må sige, bruger den danske model i dagligdagen, hvilket betyder et tillidsfuldt samarbejde mellem arbejdsgivere og de ansattes faglige organisationer.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2016-02-24:
Nu er der jo det specielle, som jeg redegjorde for før, at det her ikke er overenskomstdækket i det her spørgsmål.
Det er overenskomstdækket, går jeg ud fra, på nogle områder.
Jeg vil gætte på, at det f.eks. for Forsvaret fremgår, at der er forflyttelsespligt, og f.eks. også for politiet.
Men på ansættelsesområdet i den brede almindelighed er der en varieret praksis.
Nu synes jeg, at vi skal se en juridisk vurdering af de her ting, og så skal vi jo også have en vurdering af, om det er hensigtsmæssigt i det hele taget at fastsætte regler om de her ting.
Så det vil vi jo vende tilbage til.
Men i hvert fald er jeg jo enig i, at det er det rigtige, at det her cirkulære er blevet trukket tilbage – og jeg var ikke enig i det, der stod i der cirkulære.
Så nu må vi jo lige afvente, hvad man finder ud af omkring juraen i de her ting.
Men generelt set
Karsten Hønge (SF), 2016-02-24:
Jeg synes jo, det lyder, som om ministeren har nogle andre og lidt mere konstruktive og reflekterede signaler end det, som var sendt ud fra Moderniseringsstyrelsen.
Men problemet er vel, hvis det er sådan, at vi ender med siden hen kun at skulle tage stilling til, hvorvidt det juridisk er holdbart.
For det er jo det, det står og falder med, nemlig at selv om der ikke endnu har været et krav om, at noget skal være overenskomstbelagt, har man jo ikke dermed sagt, at det er okay, at den ene part ensidigt tager et skridt.
Derfor er det interessante vel her, at ministeren får slået fast, at vores statsansatte er gaver, ikke slaver, og at det ikke giver mening at tale om den danske model, som vi godt kan lide at hylde ved alle mulige lejligheder og da især her i perioden, hvor vi har trepartsforhandlinger, hvis man ikke respekterer den i det daglige i et samarbejde med de ansattes organisationer.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2016-02-24:
Som jeg sagde indledningsvis, er det jo den her udflytning af de statslige arbejdspladser, som ligesom har åbenbaret, at praksis er vidt forskellig.
Det var jo sådan set i et forsøg på, tror jeg, at finde fælles fodslag.
Men det er klart, at jeg ikke er enig i, at medarbejdere skal kunne tåle forflyttelse.
På nogle statslige ansættelsesområder, f.eks. i Forsvaret, og jeg tror også i politiet og andre, indgår der jo en forflyttelsespligt i ansættelsesforholdet.
Men altså, nu bliver det undersøgt.
Cirkulæret er trukket tilbage, og så tager vi den derfra.
Henning Hyllested (EL), 2016-02-24:
Man kan jo vurdere, om ikke det netop er derfor, at de faglige organisationer ligesom ikke har gjort det gældende.
Man var af den opfattelse, at det her egentlig ikke var noget, som man ensidigt kunne ændre på, og derfor har man jo ikke insisteret på, at det skulle stå i overenskomsten.
Men jeg vil spørge: Vurderer ministeren det her som – hvad skal man sige – uprofessionalisme i Moderniseringsstyrelsen, eller er der tale om ændrede holdninger til de statsansattes organisationer i Moderniseringsstyrelsen, siden man pludselig farer ud og ændrer et cirkulære så voldsomt og på så afgørende et område?
Lea Wermelin (S), 2016-02-24:
Det sidste, ministeren siger, er jo ikke rigtigt.
For det første er de 48 mio. kr. ud af de 95 mio. kr., som ministeren nu rask væk bruger, jo penge, som SR-regeringen afsatte.
Så vi fandt altså flere penge, som lå klar i kassen til den nuværende regering.
For det andet var der jo et økonomisk råderum, som ministeren så har brugt på alt muligt andet, som vi må forstå er vigtigere.
Og det er sådan set bare det, vi spørger til, altså: Er det vigtigere for ministeren at bruge de penge på det frem for på trafikal ligestilling?
Kaare Dybvad (S), 2016-02-24:
Mange tak.
Ministeren belærte mig venligt om, hvilke øer der var med i den her aftale til at starte med, så lad mig så tage en af de øer, som var med.
Peter Hansted fra Ærø Kommune, siger: Det er en blanding af glæde og skuffelse.
Kan ministeren følge viceborgmesteren på Ærøs skuffelse over så få penge, der er blevet puttet i puljen?
Hans Christian Schmidt (V), 2016-02-24:
Jeg kan i hvert fald bekræfte, at manden har fuldstændig ret – politik er en blanding af glæde og skuffelse.
Anne Paulin (S), 2016-02-24:
Mener ministeren, at målet helliger midlet, når kontanthjælpsloftet forventes at påvirke mere end 24.000 mennesker, og at det samtidig kun forventes, at 700 kommer i beskæftigelse som følge heraf?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-02-24:
Tak for spørgsmålet.
Det er denne udvikling, vi nu vil stoppe.
Det handler om, at flere danskere skal i job, og færre skal forsørges af det offentlige.
Derfor har regeringen sammen med resten af partierne i blå blok aftalt, at vi nu skal have et kontanthjælpssystem, hvor det kan betale sig at arbejde.
Vi har lavet et nyt kontanthjælpsloft, en reel rådighedsregel med krav om 225 timers arbejde og indført en integrationsydelse.
Det er tiltag, som tilsammen bidrager til, at vi kan få vendt udviklingen, så flere kommer i job og væk fra offentlig forsørgelse.
Vi har sikret, at vi nu har et kontanthjælpssystem, hvor det kan betale sig at arbejde, og det har vi gjort på en måde, hvor vi har fundet en balance mellem på den ene side at sikre, at det altid kan betale sig at arbejde, og på den anden side, at kontanthjælpen skal udgøre et midlertidigt forsørgelsesgrundlag.
Med det nye kontanthjælpsloft vil mange kontanthjælpsmodtagere opleve en reduktion i deres ydelse, der naturligvis vil kunne mærkes i et stramt husholdningsbudget.
Det vil naturligvis kræve en prioritering at få økonomien til at hænge sammen.
Det er der ingen tvivl om.
Et typisk kontanthjælpsægtepar med tre børn vil med det nye loft stadig modtage 406.000 kr. om året i samlede offentlige ydelser før skat.
Regeringen vil til enhver tid fastholde, at det er et rimeligt niveau, og vi har fortsat høj velfærd i Danmark, både før og efter kontanthjælpsloftet.
Anne Paulin (S), 2016-02-24:
Selv om ministeren ikke svarer direkte på spørgsmålet, hører jeg det sådan, at ministeren bekræfter min formodning om, at regeringen rent faktisk mener, at målet helliger midlet i den her sag.
Jeg må sige, at jeg er dybt forundret over det, for er det ikke en mærkelig praksis, at man på den her måde laver lovgivning, når man kun forventer, at der kommer en positiv effekt ud af lovforslaget for omkring 3 pct., faktisk under 3 pct., af de 24.000, der bliver berørt?
Det er jo kun 700 mennesker, man forventer kommer i job.
Hvad med de over 23.000, der er tilbage?
Det er borgere, som vil opleve en meget stor nedgang i det beløb, som de har til rådighed, og som vil blive meget kraftigere udfordret, end de er i forvejen, i forhold til at få deres hverdag til at fungere bare sådan nogenlunde.
For dem er der vel kun den konsekvens, at de bliver markant fattigere.
Derfor kan man ikke undgå at have ministeren mistænkt for, at det her lovforslag i virkeligheden er dybt ideologisk, og at det handler om at få en ressourcesvag gruppe ned med nakken.
Jeg kan forstå, at ministeren mener, at lovforslaget kan få 700 mennesker i arbejde, men jeg vil helt konkret høre ministeren: Hvad med de 97 pct. som ikke kommer i arbejde, hvoraf mange faktisk risikerer at skulle gå fra hus og hjem, og hvor der er mange børn, der også vil blive dybt berørt?
Derfor: Kan ministeren bekræfte, at det er et mål i sig selv, at de her 97 pct., som er tilbage, skal blive markant fattigere som følge af regeringens politik?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-02-24:
Nej, tværtimod.
Vi betragter det lovforslag, vi kommer med, som en nødvendig strukturel korrektion.
Og det, vi vil med det her, er at lægge et fornuftigt bånd ind, således at man altid, hvis man går på arbejde med fuld eller delvis kapacitet, får noget ud af det her og nu.
Det er det ene.
Det andet er, at det er meget magtpåliggende for os at se kontanthjælpssystemet som det midlertidige forsørgelsessystem, det er skabt til at være.
Kontanthjælpssystemet må ikke, som det har udviklet sig i de senere år, være et sted, hvor man opholder sig i mange, mange år.
Anne Paulin (S), 2016-02-24:
Ministeren kunne jo også have valgt at se på nogle af de ting, som måske kunne hæve bunden i stedet for bare at være fokuseret på, at nu skal vi sænke indkomsterne for kontanthjælpsmodtagerne.
Jeg er altså nødt til at spørge om noget.
Ministeren taler om, at det her er en midlertidig situation, men tror ministeren, det opleves midlertidigt for f.eks. de børn, som måtte gå glip af børnefødselsdage eller ikke har råd til kontingent til fodboldklubben?
Malou Lunderød (S), 2016-02-24:
Nu siger ministeren igen og igen, at det skal kunne betale sig at arbejde, og det er jeg jo selvfølgelig fuldstændig enig i.
Det er slet ikke til diskussion; det er det, vores velfærdssamfund er bygget op om, altså princippet om ret og pligt, og at man, hvis man kan tage et arbejde, selvfølgelig skal gøre det.
Men ministeriet har jo også selv fremlagt et faktaark, som viser, at det for langt de fleste faktisk allerede i dag kan betale sig at tage et arbejde, altså at de får omkring 2.000 kr. mere ved at tage et arbejde.
Det er den rent økonomiske gevinst, kan man sige, og så er der selvfølgelig også en række sociale gevinster.
Så tror ministeren ikke, at hvis det for størstedelen af danskerne faktisk godt kan betale sig at arbejde, så er det ikke økonomiske incitamenter, der skal til for at få flyttet den her store mængde folk fra kontanthjælp og ud i aktiv beskæftigelse, men at det er noget helt andet, der skal til?
Det undrer mig egentlig, at man tager det her tiltag, som meget specifikt går på et økonomisk incitament.
Kunne det ikke tænkes, at det er noget andet, der skal til?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-02-24:
Det er et både og.
Det er både økonomiske incitamenter og andre foranstaltninger, der skal håndteres.
Vi ved, at de økonomiske incitamenter virker på arbejdsmarkedet, hvis mennesker er sunde og raske, og at det har en effekt, at der er et bånd imellem offentlige ydelser eller dagpenge og så den løn, man kan opnå.
Det er den ene del af det.
Den anden del er, at vi skal have gjort op med, at kontanthjælpssystemet er et system, hvor mennesker bliver parkeret eller får lov til at være i mange år uden at blive hjulpet der, hvor de har behov for hjælp.
Så mit mål er, at det her bidrager til, at der bliver flere ressourcer til reelt at støtte de mennesker, der har brug for støtte, og det er derfor, det betyder så meget at have fokus på den arbejdskapacitet, man har, at give mennesker et fodfæste der, og så bruge de offentlige ressourcer på at støtte dem med hensyn til de øvrige støttebehov, de har, i stedet for bare at køre med varige passive ydelser på kontanthjælpsniveau.
Det er ikke godt for nogen – heller ikke disse familiers børn.
Malou Lunderød (S), 2016-02-24:
Nu har jeg jo siddet og bidt lidt mærke i, at ministeren flere gange også nævner den her sammenhæng, der skal være, mellem ydelserne og den løn, man får – den overenskomstmæssigt laveste løn, kan man sige.
Det gør mig måske egentlig en lille smule bekymret, så derfor vil jeg gerne høre ministeren, om der også implicit i det her ligger, hvad skal man sige, et lønpres på det laveste lønniveau i Danmark.
Har man et ønske om samtidig at presse det laveste lønniveau ned i Danmark og dermed skabe en endnu større ulighed end den, man allerede er ved at skabe med det her kontanthjælpsloft?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-02-24:
Jeg er inkarneret tilhænger af den danske model, og det er overenskomstparterne især på det private arbejdsmarked, der definerer, hvad lønbunden, hvis man kan tale om det, altså mindstelønningerne, er på det åbne private arbejdsmarked.
På det offentlige arbejdsmarked er der en 100-procentsoverenskomstdækning, så der giver det sig selv.
Jeg er fuldstændig overbevist om, at der ingen effekt er af det, der arbejdes med i kontanthjælpsloftsforslaget, på løndannelsen overenskomstparterne imellem.
Jeg har som bekendt været en del af det i mange år og ved, hvordan logikken er, og det er helt andre ting, der styrer væksten i mindstelønningerne, end hvad det er for støtteordninger, der er, på kontanthjælpsområdet.
Så vi har ikke som mål at gøre lønningerne lavere; vi har ikke som mål at gøre nogen fattigere; men vi har som mål at få et mere velfungerende arbejdsmarked for især dem, der har været uden for arbejdsmarkedet i ganske lang tid.
Anne Paulin (S), 2016-02-24:
De svar, vi har fået fra ministeren i dag, mener jeg viser, at man er vant til at ofre rigtig meget; man har tænkt sig at sende rigtig, rigtig mange mennesker ud i en utrolig dårlig situation for kun at få 700 i beskæftigelse.
Ministeren omtaler det nærmest sådan, at det bedste, man kan gøre for børnene, er at gøre deres forældre fattigere.
Det tror jeg at der er rigtig mange børn som ville opleve at være uenige med ministeren i.
Så tak for svarene på det her spørgsmål.