Per Clausen (EL), 2011-03-22:
Jeg kan huske, at der for nogle år siden var en debat om fremmøde i gymnasiet, hvor man nåede frem til, at det var lige så slemt at være åndeligt fraværende som at være fysisk fraværende.
Jeg er nødt til, uden at jeg skal fortabe mig i den debat om, om folk er til stede eller ikke er til stede, at sige, at en del af Dansk Folkepartis og Venstres indlæg forklares bedst ved, at det ikke er nok at være fysisk til stede.
Det giver ikke nødvendigvis noget godt udgangspunkt for at deltage i debatten, hvis man hele tiden er i gang med noget andet end det, vi diskuterer.
Det fører til mange helt unødvendige spørgsmål.
Men ellers vil jeg sige, at det forslag, vi i dag debatterer, er hjerteblod for Enhedslisten.
Der er faktisk tale om, at vi fire gange tidligere har fremsat et forslag i stil med det her om at indføre de nødvendige beskyttelseszoner omkring vandboringer.
Det gjorde naturligvis også lidt ondt på mig, at hr. Eyvind Vesselbo slet ikke kunne huske, at han havde diskuteret det før, men refererede til, at han havde deltaget i nogle diskussioner om nogle urealistiske forslag.
Så vil jeg bare sige til hr. Eyvind Vesselbo, at man er på tynd is og risikerer at løbe sig mange staver i livet, når det bedste argument, man har, for at man er saglig, er, at man selv har sagt det.
Så er man på tynd is.
Jeg vil ikke sige, at jeg taler af erfaring, men bare sige, at det ikke er noget godt argument.
Når vi er meget glade for at fremsætte det her forslag som et fælles forslag fra hele oppositionen, er det jo, fordi det viser, at der sådan set er mulighed for inden for en overskuelig fremtid i Danmark at komme igennem med at få de nødvendige beskyttelseszoner på plads, og at der sådan set også på det her område er god grund til at fokusere på de enestående politiske muligheder, som grundloven sikrer os, fordi vi er i den situation, at uanset hvilke krumspring statsministeren gør sig, undgår han ikke at udskrive valg inden udgangen af dette år.
Det er også på høje tid, for situationen for vores drikkevand er alvorlig.
Den seneste grundvandsovervågningsrapport viste, at næsten 40 pct. af boringerne i overvågningsprogrammet indeholdt sprøjtegifte, og at grænseværdierne er overskredet i 12 pct. af boringerne.
Bare for at man skal være klar over, at der også er nogle andre tal, så vil jeg sige, at den samme tendens bekræftes i boringskontrollen, hvor 23 pct. af indvindingsboringerne er forurenede, og i fire tilfælde overskred de grænseværdierne for enkeltstoffer.
I lige så mange år som Enhedslisten har arbejdet på at få det her forslag vedtaget, har vandværkernes organisation, DANVA, forsøgt at råbe politikerne op med budskabet om, at det er nødvendigt, at der kommer beskyttelseszoner rundt om vandboringerne, hvor der ikke må anvendes sprøjtegifte.
Det forslag, som DANVA er kommet med, er at anvende den metode, som oppositionen foreslår med det her beslutningsforslag, nemlig at tage udgangspunkt i konkrete vurderinger af de vandgeologiske forhold.
Det er måske dér, jeg synes at jeg savner, at man forholder sig til substansen i diskussionen.
Nu kan det godt være, at de 25 m er så lidt, at det aldrig vil være for meget, men i hvert fald skal man ikke tro, at det er det rigtige svar ud fra en saglig synsvinkel.
Når det er vigtigt at indføre de nødvendige beskyttelseszoner i og omkring vandboringerne, skyldes det, at vandboringerne er særlig sårbare over for nedsivning af sprøjtemidler fra marken rundt om boringen.
Lad os tage et forsigtigt skøn fra eksperter – men det skal man jo passe på med, for er nogen nu eksperter?
Jeg læste i dag, at hr. Jørn Dohrmann udbredte sig om, hvor grænseløst uvidende og alt muligt andet, Danmarks Naturfredningsforening var.
Så lad mig bare sige, at det her ikke er fra Danmarks Naturfredningsforening, det er fra DANVA, og jeg er sikker på, at der også dér, ude på vandværkerne, sidder rigtig mange gode Venstrefolk, som er med til at beslutte de her ting.
Man skal nemlig ikke tage fejl af, at også gode Venstrefolk, hvis de bliver i besiddelse af den tilstrækkelige viden, godt kan indtage fornuftige standpunkter.
Det, de siger, er, at ca. tre fjerdedele af alle forureninger kunne undgås.
Det skyldes, at grundvandsforureningen meget sjældent skyldes en magasinforurening, men derimod en forurening tæt på boringen, der ikke er blevet fortyndet, inden vandet pumpes op.
Det, som jo er vigtigt at holde fast i i dag, er, at vi behandler to fundamentalt forskellige forslag om indførelse af beskyttelseszoner omkring vandboringer.
Det ene forslag fra regeringen vil indføre en beskyttelseszone på 25 m omkring boringerne.
Vi har spurgt til, hvad det faglige belæg var for at vælge 25 m.
Vi har fået at vide, at 25 m er bedre end 10 m, og så kan man jo øge længden vilkårligt.
Jeg tror også, at det var derfor, miljøministeren nåede frem til, at DANVA skulle have foreslået 300 m rundt om alle vandboringer uden begrænsninger.
Jeg tror, at jeg er nødt til at sige, at det har DANVA aldrig foreslået.
Men det er rigtigt, at miljøministeren brugte den misforståelse af DANVA’s forslag til at komme med nogle økonomiske kalkulationer på, hvad det her ville koste, som var helt, helt uden for det, der er realiteterne i det.
Det, som vi foreslår, og det, som DANVA har foreslået, er at basere det på den såkaldte BNBO, som altså tager udgangspunkt i en faglig rapport om sikkerhedszoner, der blev udarbejdet af det såkaldte 300 m-udvalg og senere er mundet ud i en konkret vejledning fra Miljøstyrelsen.
Det er faktisk en metode, som Miljøstyrelsen siger det er en rigtig god idé at bruge.
Jeg er jo ikke sikker på, at alt, hvad der kommer fra Miljøstyrelsen, altid er fornuftigt.
Jeg ved jo ikke, om regeringen griber ind og blander sig i, hvad der kommer fra Miljøstyrelsen.
Det kunne jo godt være.
Derfor kunne det jo godt blive ufornuftigt.
Men vi vælger nu alligevel, at det kan være ganske fornuftigt, og derfor bliver oppositionens forslag så også bakket op af Foreningen af Vandværker i Danmark og også af Landbrug & Fødevarer.
Det sidste kan jo godt gøre en sådan en mand som mig betænkelig.
Heldigvis er det sådan, at Landbrug & Fødevarer på et punkt er uenig med os.
Vi siger, at forureneren skal betale.
Det er naturligt, at det er en pesticidafgift, der betaler for det her.
Landbrug & Fødevarer mener selvfølgelig, at forbrugeren skal betale, og så skal der være endnu flere penge til landbruget finansieret af nogle andre.
Man kan sige, at først så forurener man grundvandet, og derefter skal man så have erstatningen for det betalt af forbrugerne.
Jeg vil godt sige, at den hopper vi ikke på, og derfor har vi lavet forslaget, som vi har gjort.
Man synes, det er urimeligt, at vandværkerne og forbrugerne skal betale, fordi man mener, at der bør være den regel, at forureneren betaler, men det, som er værre, siger de, er, at man formentlig kommer til at bruge langt flere penge på at administrere ordningen end på, hvad man skal udbetale i erstatning.
Og det er alligevel altid lidt forunderligt, at en borgerlig-liberal regering, der går ind for forenkling i tide og utide, alligevel gang på gang formår at formulere forslag, som gør, at tingene bliver mere bureaukratiske, end det er nødvendigt.
Men det er lykkedes, og det synes vi jo er en rigtig dårlig idé.
Så siger man også fra ministerens side – muligvis var det også det, hr. Eyvind Vesselbo forsøgte at sige, det skal jeg ikke kunne afvise – at der sådan set ikke nogen grund til at vedtage det her beslutningsforslag, for man kan jo bare gøre det med de eksisterende regler.
Der er godt nok ingen kommuner, der har gjort det, og kommunerne siger godt nok, at grundlaget er uklart og utilstrækkeligt, men det bliver løst nu, siger man, for nu kommer der en ny vejledning.
Og der må man jo igen sige, at det da er klart, at hvis vi i løbet af udvalgsarbejdet kan få præsenteret, at der nu kommer en vejledning, der gør det enkelt og nemt for kommunerne at gøre det her, jamen så må vi da se på det.
Så er det spørgsmålet om, at der jo ikke findes noget alternativ til frivilligheden her, så vidt jeg i hvert fald har forstået.
Og der er problemet jo bare, at man altså nogle gange bliver nødt til at bruge andre metoder end frivilligheden, også måske for i virkeligheden på den måde at kunne lave nogle ordninger, som er rimelig fornuftige og attraktive for landmanden.
Så jeg synes sådan set, at det, der er problemet, er, at vi har en situation, som er alvorlig, hvor der findes pesticider i grundvandet, der teknisk set ikke burde kunne være der – Roundup.
Det er jo helt fantastisk, at man kommer i den situation, at en producent og at videnskaben har sagt, at dette Roundup ikke kan genfindes i grundvandet, og så finder man det i grundvandet.
Vi må i øvrigt konstatere, at det bliver sværere og sværere at opretholde troen på, at vi i det lange løb kan sikre rent drikkevand i Danmark.
Og så vælger man at lave en enkel teknisk ordning med de 25 m, som man så til gengæld laver et omfattende bureaukratisk regelsæt omkring, der gør den vanskeligere at have med at gøre for dem, der skal leve med den, når man i stedet for kunne vælge en model, hvor der findes en teknisk metode, som der er enighed omkring, og som gør, at man præcist ville ramme de arealer, man skulle ramme.
Så vil jeg bare tilføje, at det alligevel er skægt nok, at Venstre og Konservative og Dansk Folkeparti vil forbyde landmændene overhovedet at dyrke noget i de områder – nu er de heller ikke så store, så det betyder måske ikke noget særligt, men det ville man – hvor vi jo spørger: Hvad er begrundelsen for, at man ikke må dyrke noget?
Det er jo pesticider, der er problemet, og derfor er det selvfølgelig pesticider, der skal forbydes, og ikke anvendelse af jorden.
Så jeg synes, der er meget, der taler for, at vores beslutningsforslag i dag bliver vedtaget.
Det bliver det jo nok også en dag, men det kan godt være, at det ikke bliver i den her folketingssamling.