Karin Nødgaard (DF), 2012-04-17:
I en tid, hvor der mediemæssigt er meget fokus på misrøgt af børn, manglende omsorg, manglende tilsyn og mangelfulde indberetninger vedrørende danske børn og unge, er det vigtigt at slå fast, at disse sager, om end det selvfølgelig er alt for mange sager, der dukker op, alligevel kun berører en lille del af det samlede antal børn og unge i Danmark.
Det har vi også lige kunnet høre i den debat, der har kørt før det her forslag.
Men faktum er jo, at de fleste børn lever gode liv i gode familier med et netværk, som elsker og støtter dem og vil deres bedste fra den dag, de ser dagens lys.
Det er en stor glæde at få et barn, og heldigvis er det en lykke, som mange har i livet.
Børn er forskellige og har forskellige forudsætninger på flere niveauer.
Det kan være miljø eller arv eller begge dele, som er med til at bestemme ens livsforløb.
Nogle klarer sig godt, andre skal kæmpe mere, nogle endda rigtig meget.
Denne kamp kan være meget hård, og måske især for de nærmeste pårørende er det svært at se på, at ens barn har nogle odds imod sig.
Det gør da ofte, tror jeg, at der kommer en særlig fighterevne frem både i forældrene og i barnet.
Nogle børn fødes med handicap af den ene eller anden art, og især for forældrene og søskende til disse børn bliver tilværelsen meget påvirket af dette.
Heldigvis er det i dag sådan, at der er en indstilling til, at disse børn skal hjælpes, så de opnår en højere livskvalitet og der sker fysiske og mentale fremskridt.
Forskningen har været med til, at der arbejdes med, hvorledes der kan fokuseres på, hvilke træningsmetoder der kan virke positivt.
Noget træning finder sted i offentligt regi, andet varetager forældre selv i dialog med specialister.
Men det er i dag vigtigt at komme med nogle kommentarer til, hvorfor det ikke er muligt at evaluere og konkludere nu, samt hvorfor Dansk Folkeparti hele vejen igennem har været skeptiske over for at reducere forældres indflydelse på træningsmetoder af deres eget barn.
Dette er også årsagen til, at Dansk Folkeparti, trods det at vi er en del af satspuljekredsen, fra starten tog vores forbehold.
Vedrørende det første om konklusion er det jo meget vigtigt, at man som lovgivere har det fornødne grundlag at konkludere ud fra og ikke lader sig presse af en tidsfrist.
Det dansk-norske forskningsprojekt, der skal undersøge effekten af træning med de alternative træningsmetoder, Doman og Family Hope Center, er ikke afsluttet som ventet, og derfor er det vigtigt, at dette afsluttes og medinddrages i en evaluering.
Det sker først senere på året.
Med hensyn til Dansk Folkepartis generelle skepsis over for at reducere forældrenes muligheder for hjemmetræning er det vigtigt at slå fast, at al træning selvfølgelig skal kunne forsvares og ikke må skade barnet.
For Dansk Folkeparti er det vigtigt, at vi ikke opnår en situation, hvor det er Sundhedsstyrelsen og ministeriet og Folketinget, som automatisk ved, hvad der er bedst for det enkelte barn, men som udgangspunkt skal det være de nærmeste pårørende i dialog med sundhedsfagligt personale.
Det skal selvfølgelig ikke være sådan, at barnet bliver et eksperiment, hvor det kan have alvorlige konsekvenser, men når man som jeg har set, hvordan denne hjemmetræning fungerer, og lytter til forældrenes beretninger om de større eller mindre fremskridt, som deres barn opnår, bliver jeg beroliget og får en styrket tro på, at det netop er denne daglige træning sammen med ens far eller mor og ofte en hjælper, der gør forskellen.
For nogle børn er det næsten en uovervindelig sejr at komme fra krybende stadium til kravlende, og for forældrene er det en ubeskrivelig lykkefølelse, som gør, at de mange hårde træningstimer bliver fortrængt.
Måske har der været en skepsis med hensyn til ordet hjemmetræning, som for nogle måske har kunnet klinge lidt af noget hokuspokus, men det her drejer sig om en gruppe af menneskeligt ressourcestærke forældre, som sætter så godt som alt til side i tilværelsen for at hjælpe deres barn og øge dets livskvalitet.
Hjemmetræning, som ofte finder sted, hvor forældrene er sammen og støtter hinanden, er vigtig, og det er det, som jeg, da jeg besøgte Mindsteps i Holte, oplevede.
Her var der mange typer af handicappede børn, og det var givende og også rørende – for mig i hvert fald – at se de metoder, der anvendtes, og være i dialog med flere af de børn og unge, der trænede sammen med deres forældre.
Så længe det ikke kan bevises, at det er decideret skadeligt med hjemmetræning i en dialog med sundhedsfagligt personale, ønsker Dansk Folkeparti ikke at ændre på forældrenes muligheder for at hjælpe deres handicappede børn.
Indtil 2015-16 er der god tid til at følge udviklingen, og der er et ordentligt grundlag for at se på loven igen.
Måske skal der justeres noget, måske viser det sig faktisk, at det netop er dette arbejde, der laves i samarbejde mellem forældre og barn, der er med til at give det gode liv.