Brian Mikkelsen (KF), 2008-11-06:
Efter beslutningsforslaget pålægges regeringen i denne folketingssamling at ændre færdselslovens § 92, stk. 1, så vejbestyrelsen skal have godkendelse af justitsministeren, hvis den ønsker at indføre færdselsregulerende foranstaltninger i større geografiske områder eller zoner.
Det fremgår af bemærkningerne til beslutningsforslaget, at formålet er at sikre, at lokal trafikplanlægning, der kan have betydning også uden for lokalområdet eller kommunen, sikres en nærmere overordnet belysning af virkninger og konsekvenser.
Forslaget tager afsæt i Københavns Kommunes overvejelser om at indføre en zone med forbud mod lastbiler over 18 t, en forbudszone, der i givet fald vil dække størstedelen af indre by, Christianshavn, dele af Østerbro samt dele af Sundbyøster.
Jeg vil gerne starte med at slå fast, at Københavns Kommune ikke har truffet afgørelse om indførelse af en forbudszone.
Jeg har noteret mig, at Københavns Kommune har haft lidt slingrekurs i sagen, og der har været lidt forskellige meldinger.
Jeg har også personligt den opfattelse, at en sådan forbudszone vil være en dårlig idé.
Jeg tror, at det vil medføre flere uheld, og der vil komme flere lastbiler, der kører ind gennem byen, og det vil give mere forurening.
Men hvad kommunen så i sidste ende beslutter i denne sag, vil jeg ikke gisne om.
De har det jo i den kommune med en gang imellem at træffe nogle forunderlige beslutninger.
Og politiet har mig bekendt ikke på nuværende tidspunkt givet samtykke til nogen af beslutningerne.
Desuden er der som jeg også skal vende tilbage til - i givet fald
mulighed for at klage til rigspolitiet
Der foreligger med andre ord på nuværende tidspunkt ingen endelig afgørelse.
Bestemmelsen giver vejbestyrelsen mulighed for med politiets samtykke at træffe færdselsmæssige bestemmelser vedrørende en vejs udnyttelse eller indretning.
Og hvem er så vejbestyrelsen?
Det er kommunen, for så vidt angår kommuneveje, og Vejdirektoratet, for så vidt angår hovedlandeveje.
Og som eksempler på de foranstaltninger, som vejbestyrelsen efter § 92 kan indføre, kan jeg nævne bestemmelser om standsning og parkering, etablering af fodgængerfelter og forbud mod visse færdselsarter.
Bestemmelsen bliver bl.a. anvendt ved etablering af gågader.
Bestemmelsen giver dog ikke landets kommuner og Vejdirektoratet frie hænder til at følge enhver indskydelse til at indføre en hvilken som helst færdselsregulerende foranstaltning.
Vejbestyrelsen er forpligtet til at sørge for en tilstrækkelig og forsvarlig sagsoplysning.
Vejbestyrelsen skal med andre ord sørge for, at de forhold, som kan få betydning ved sagens afgørelse, bliver ordentligt belyst.
Vejbestyrelsen skal også sikre, at afgørelsen varetager hensyn, som lovligt skal tilgodeses efter færdselslovens § 92, f.eks. færdselsmæssige hensyn.
Vejbestyrelsen er samtidig underlagt almindelige forvaltningsretlige principper om f.eks. proportionalitet.
Det betyder, at afgørelsen ikke må være uforholdsmæssigt indgribende i forhold til de hensyn, som tilgodeses ved afgørelsen.
Afgørelsen må heller ikke være indgribende over for enkeltpersoner eller virksomheder - at der er tale om ekspropriation.
Men hvad nu, hvis vejbestyrelsen ikke gør, som den skal?
Hænger man så på det pågældende tiltag uden reaktionsmulighed?
Og der er svaret nej.
Vejbestyrelsen kan ikke indføre færdselsregulerende foranstaltninger på egen hånd.
Færdselsloven kræver, at politiet giver sit samtykke, og selv om politiet samtykker, kommer vejbestyrelsens afgørelse ikke nødvendigvis til at stå ved magt.
Afgørelsen kan nemlig påklages til rigspolitiet, for så vidt angår retlige spørgsmål.
Det betyder, at rigspolitiet som klageinstans bl.a. har til opgave at håndhæve de krav, som jeg nævnte før om tilstrækkelig sagsoplysning, lovlige hensyn, proportionalitet, og at der ikke er tale om ekspropriation.
Rigspolitiet kan i øvrigt tillægge en klage opsættende virkning, så det tiltag, som en påklaget afgørelse vedrører, ikke kan gennemføres, mens klagen behandles.
Det er på den baggrund regeringens opfattelse, at den foreslåede ordning med krav om forelæggelse af visse sager for Justitsministeriet både er overflødig og også uhensigtsmæssig.
Den er overflødig, fordi en faktisk gennemførelse af lokale færdselsmæssige tiltag allerede i dag forudsætter politiets samtykke og i øvrigt kan indbringes for rigspolitiet med henblik på prøvelse af lovligheden eller med henblik på, at rigspolitiet tager stilling i en sag, hvis kommunen og det lokale politi ikke er enige.
Den er uhensigtsmæssig, fordi en vurdering af lokale færdselsmæssige tiltag nødvendigvis forudsætter et lokalt kendskab til forholdene, et kendskab, som i sagens natur altid vil være størst hos det lokale politi.
Regeringen kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.