Astrid Krag (S), 2013-02-08:
Mange tak for det.
Tatoveringer er jo blevet et rigtigt allemandseje.
Det er der rigtig mange danskere der har, også mange danskere til stede i salen i dag, og sikkert også mange af dem, der måtte følge debatten.
Hvor tatoveringerne så er placeret, kan vi måske tage under udvalgsbehandlingen.
Selv om det er noget, der er blevet allemandseje, har der jo indtil nu ikke været nogen regulering af området, og det mener jeg ikke er godt nok.
Det lovforslag, vi behandler i dag, indfører som bekendt en frivillig, brancheadministreret registreringsordning for tatovørerne, og den giver det vigtige redskab til forbrugerne, at de kan træffe et bevidst valg om at bruge en registreret tatovør, som har gennemført en basal uddannelse, har hygiejnen i orden og ikke bruger sundhedsskadelige tatoveringsfarver.
Jeg var i sidste uge selv ude at besøge en tatovør på Nørrebro.
Med hans ord er tatovørbranchen en jungle, som det har været svært for forbrugerne at overskue.
Det er rart for de forbrugere, der er her i salen, at de har syntes, den har været nem at manøvrere i, men for mange forbrugere er det ikke helt enkelt.
Derfor hilser han og andre også vores ordning velkommen.
Ved at lave ordningen på den her måde bringer vi tatovører på niveau med alternative behandlere, som flere af ordførerne har været inde på, eksempelvis zoneterapeuter og akupunktører.
Der er brancheadministrerede registreringsordninger, der fungerer.
Vi ved, det er en model, der er levedygtig.
Tatovører skal i mine øjne ikke sidestilles med et sundhedsfagligt uddannet personale, og derfor er det heller ikke oplagt at indføre sådan en obligatorisk autorisationsordning for tatovører.
Vi har i Danmark 18 grupper af autoriserede sundhedsfaglige personer, f.eks. læger og tandlæger.
De er autoriserede, fordi de har patientkontakt og kan udsætte deres patienter for alvorlig fare.
Tatovørerne har som bekendt ikke patientkontakt.
Sundhedsstyrelsen har udarbejdet en redegørelse, der viser, at hovedparten af de skader, der ses i forbindelse med tatoveringer, skyldes farvestofferne, for
får man tatoveringen af en dygtig håndværker – en dygtig kunstner – der har styr på hygiejne, er det jo ikke så farligt i sig selv at få en tatovering.
Nogle af farverne er farlige, de kan medføre betændelse, og de kan medføre allergiske reaktioner.
Andre kan være kræftfremkaldende.
Derfor er det også rigtig godt, at sideløbende med det her lovforslag er miljøministeren i gang med at indføre en national regulering af tatoveringsfarver, og vi har så fået sammentænkt de to reguleringer: Man kan ikke blive registreret tatovør, hvis ikke man undervises i og følger Miljøministeriets kommende regler om farverne.
På den måde hænger det sammen.
Det afgørende for den ordning, vi behandler i dag, er altså, at vi hjælper forbrugerne med at styre uden om de tatovører, hvor uddannelsen halter, og hvor hygiejnen halter.
Det vil være frivilligt for tatovørerne at benytte klistermærket, men jeg vil da tro, at alle, der vælger at lade sig registrere, også vil skilte med, at her er en registreret tatovør.
Og jeg gætter på, at i takt med at forbrugerne bliver opmærksom på den her ordning, vil flere også lade sig registrere, og dermed vil det jo blive sværere for de tatovører, der står uden for ordningen, at tiltrække kunder. For at sikre, at brancheforeningen og de registrerede tatovører overholder standarden, vil Sundhedsstyrelsen en gang om året vurdere, om godkendelsen af brancheforeningen kan opretholdes, og hvis ikke, ja, så mister foreningen retten til at kunne registrere tatovører.
Vi lægger nu ud med en frivillig, brancheadministreret ordning, og om 3 år evaluerer vi den og ser, om den lever op til formålet.
Jeg synes, det er klogt og fornuftigt at gøre det.
Selv om vi ved, at brancheadministrerede registreringsordninger er levedygtige – vi kender det fra andre erhverv – så er tatoveringsområdet jo på mange måder et anderledes erhverv, så lad os følge det.
Så vil jeg bare sige til slut, at jeg selvfølgelig stiller mig til rådighed for, hvad der måtte være af spørgsmål under udvalgsbehandlingen.
Altså, diskussionen om, hvorvidt man vil anerkende af undersøgelser i forhold til farverne, er jo en anden diskussion end den diskussion, vi har her.
Som sagt er det ikke mit ressort, så jeg kan ikke huske, om det er i forbindelse med den klare røde eller den klare blå, at jeg i hvert fald har hørt min kollega, miljøministeren, snakke om kræftrisiko.
Det hænger sammen af den grund, at et af de krav, der vil blive stillet for at blive registreret tatovør, er, at man får undervisning i farvestoffer, håndtering af farvestoffer, hvordan man sikrer, at man ikke – de ting, som ordføreren jo også peger på – har farvestoffer, der kan medføre betændelse og allergiske reaktioner, altså at man kan finde ud af at håndtere farvestofferne, at man kan finde ud af at orientere sig i den jungle, som indkøb af farvestoffer jo også er.
Der er koblingen, og det synes jeg er en rigtig kobling at have.
Så vil jeg bare sige, at jeg er uenig, når fru Liselott Blixt siger, at det her ikke er noget, der vil være sundhedsmæssigt forsvarligt.
Altså i udgangspunktet er det jo en unaturlig ting at få en tatovering på kroppen.
Derfor vil man have en eller anden form for reaktion, og opgaven her må være at sørge for, at der er så god en hygiejne, at det ikke bliver en allergisk reaktion eller en betændelsesreaktion.