Helle Sjelle (KF), 2010-05-25:
Tak til udenrigsministeren for et godt og grundigt svar på forespørgslen om konsekvenserne af Danmarks forsvarsforbehold, set i lyset af Lissabontraktaten, som jo trådte i kraft i december sidste år.
Dernæst vil jeg gerne takke oppositionen for at have stillet forespørgslen om forsvarsforbeholdet, fordi det endnu en gang giver mig lejlighed til at understrege, hvor tåbeligt forsvarsforbeholdet egentlig er – og for den sags skyld også de øvrige forbehold.
Som udenrigsministeren allerede har været inde på, så betyder Lissabontraktaten, at EU’s fælles sikkerheds- og udenrigspolitik bliver opprioriteret.
Europa har fået sin første højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik.
Det drejer sig om Mrs. Ashton, og hun er, assisteret af danske Poul Skytte Christoffersen, gået i gang med at opbygge EU's nye udenrigstjeneste.
Danmark kan være med i udbygningen af en fælles udenrigspolitik i det omfang, at den ikke har indvirkning på forsvarsforbeholdet, vi kan nemlig ikke deltage – og jeg citerer fra Lissabontraktatens protokol om Danmarks stilling: »... i udarbejdelsen og gennemførelsen af Unionens afgørelser og aktioner, som har indvirkning på forsvarsområdet«.
Sådan er vores forbehold formuleret, og det har det været siden danskernes nej til Maastrichttraktaten den 18. maj i 1993.
For mig som konservativ er det særdeles surt, at Danmark ikke deltager i EU-samarbejdet på så væsentlige områder som forsvarsområdet, euroområdet og ikke mindst det retlige område, og det er alle sammen områder, hvor der er sket rigtig, rigtig meget i de senere år.
Det er surt, fordi Danmark går glip af indflydelse, fordele og anseelse.
Vi taber selv på at stå udenfor, men vi sender bestemt også et signal til de andre europæiske lande om, at vi helst vil have det ene ben uden for samarbejdet, og det er et meget kedeligt signal at sende.
Socialistisk Folkeparti var skyld i, at vi i sin tid tilbage i 1990’erne fik forbeholdene, fordi Holger og konen sagde nej til Unionen.
I dag kan man så konstatere, at folkesocialisterne ikke har lært så meget af deres egne meget alvorlige fejl.
De bliver ved med at sende skeptiske signaler om euroen, og det betyder, at Danmark ikke har noget som helst at skulle have sagt, når de vigtige beslutninger om emner som udenrigspolitik, pengepolitik og intern sikkerhed bliver truffet.
Jeg vil derfor gerne i dag endnu en gang opfordre Socialistisk Folkeparti til at droppe modstanden og komme ind i kampen.
I Europa anno 2010 kan vi ikke bare læne os tilbage og forvente at få indflydelse.
Indflydelse på den politik, som EU vedtager, kræver, at man rejser sig, og at man trækker i arbejdstøjet, og det håber jeg også snart at Socialistisk Folkeparti gør, også selv om de måske befinder sig bedst med altid bare at være i hængekøjen.
Vi synes ikke, at man kan have den her a la carte-holdning til Europa.
Vi vil gerne som konservative være fuldt og helt med, men naturligvis vil vi ikke bare have nogle hovsaløsninger eller nogle hovsaafstemninger, og det er bl.a. også derfor, vi har sagt, at selvfølgelig skal vi have en god og fornuftig debat, også med hensyn til en afstemning om bl.a. euroen.
Men vi vil alt i alt meget, meget gerne have, at vi får en samlet afstemning og kommer af med vores forbehold.