Tina Nedergaard (V), 2010-11-11:
Tak for det.
Jeg vil gerne som den socialdemokratiske ordfører sige, at jeg også mener, at det er en vigtig, principiel debat, vi står over for i dag, og jeg kan bestemt medgive, at det, at vi har investeret så massivt i uddannelse gennem årene under VK-regeringen, har været med til at skabe et rigt og lige samfund.
Så jeg er helt enig i, at det er vigtigt, at vi får drøftelserne i dag.
Jeg vil gerne indlede med at understrege, at besparelsen på voksen- og efteruddannelsesområdet i finanslovaftalen for 2011 udspringer af de store økonomiske udfordringer, som Danmark står over for lige nu.
Jeg vil gerne medgive, at jeg da gerne havde været disse besparelser på voksen- og efteruddannelsesområdet foruden, ligesom jeg er overbevist om, at alle danskere gerne havde været finanskrisen og den økonomiske krise som følge heraf foruden.
Men vi står nu i en økonomisk situation, hvor de offentlige udgifter er større end de offentlige indtægter.
Jeg vil også understrege, at vi står i en situation, hvor den offentlige sektor aldrig har udgjort så stor en andel af dansk økonomi, som den gør nu.
Vi bruger altså flere penge på offentlig velfærd og service, end vi får ind i indtægter.
Genopretningspakken er derfor nødvendig, og det er den ansvarlige finanslov eller aftaler om finansloven, som vi har indgået, også.
Hvis vi skal undgå at stifte ny gæld – vi stifter faktisk gæld i øjeblikket i det danske samfund – er vi nødt til at få styr på udgifterne.
Alternativet var at lægge flere lovbestemte omkostninger på virksomhederne, men det ville være at lægge gift for deres konkurrenceevne i en situation, hvor op mod 200.000 private arbejdspladser desværre allerede er tabt.
Derfor tager vi ansvaret på os og får styr på de offentlige finanser, da det er forudsætningen for, at vi kan klare os i den internationale konkurrence og dermed få gang i væksten igen.
For at opsvinget kan udvikle sig og blive selvbærende, er det nødvendigt at begrænse den offentlige sektors vækst og sikre den private sektor mod nye skatter og afgifter.
Initiativerne på voksen- og efteruddannelsesområdet skal ses i denne sammenhæng.
Der er tale om en prioritering af de offentlige midler for at sikre fremtidig vækst og velfærd i Danmark, uden at det sker på en sådan måde, at vi stifter gæld, som folk ude på arbejdsmarkedet, studerende og unge mennesker kommer til at skulle betale mangefold tilbage senere.
Men selv om der er sket en prioritering og målretning af ressourcerne, at der fortsat gode vilkår for voksen- og efteruddannelse i Danmark, og vi bruger rigtig mange ressourcer på dette område, og det vil vi også gøre fremadrettet.
De seneste år er udgifterne til voksen- og efteruddannelse steget markant.
De samlede udgifter til offentlig voksen- og efteruddannelse er steget med en tredjedel fra i alt 5,5 mia. kr. i 2007 til 7,4 mia. kr. i 2009, og væksten fortsætter i 2010.
Det skal ses i sammenhæng med konjunktursituationen og forbedrede rammevilkår, som har fået aktiviteten på såvel det erhvervsrettede som det almene voksen- og efteruddannelsesområde til at stige markant.
Mange voksen- og efteruddannelsestilbud har været meget favorable, samtidig med at indsatsen på visse områder har været for lidt målrettet i forhold til at prioritere de samlede ressourcer til voksen- og efteruddannelse.
Hvis vi havde pengene, ville det ikke være noget problem, at vækstgraden fortsatte, men det er altså ikke situationen, hverken i Danmark eller i udlandet.
Hvis vi også fremadrettet skal kunne sikre de kortuddannedes efteruddannelse og kompetenceudvikling, er der behov for at justere og fremtidssikre VEU-systemet.
Derved sikrer vi, at der fortsat vil være relevante uddannelsestilbud til kortuddannede, både på det almene og det erhvervsrettede voksen- og efteruddannelsesområde.
Jeg synes bestemt ikke, at det er sjovt at skulle skære på uddannelsesområdet, men da uddannelsesområdet er et af statens største driftsområder, må det også bidrage til genopretningen af dansk økonomi.
Vi gør det dog på den måde, at de frigjorte ressourcer i høj grad går til at betale for mere aktivitet, bl.a. også i vores unge- og videregående uddannelser.
Kommunerne friholdes således for besparelser.
Vi har i flertallet også besluttet, at vi vil give flere penge til sygehusene for at sikre danskerne en hurtig og effektiv behandling.
Det er selvfølgelig en prioritering, men vi tillægger det stor betydning, at syge mennesker, der har brug for behandling, får den hurtigt og effektivt, og derfor, krisen til trods, vil vi igen i 2011 kunne bruge endnu flere penge der.
Med initiativerne i genopretningspakken på voksen- og efteruddannelsesområdet har vi prioriteret at målrette statens midler til dem, der har mest brug for dem.
Det er særlig de udsatte grupper på arbejdsmarkedet, dvs. kortuddannede og personer med behov for at få opprioriteret de grundlæggende kompetencer; over for disse grupper har staten en særlig forpligtelse.
Og på det erhvervsrettede område er ansvaret for opkvalificering delt mellem staten og arbejdsgiverne.
Denne ansvarsfordeling bidrager regeringens initiativer på voksen- og efteruddannelsesområdet til at fastslå.
Regeringen sikrer med genopretningspakken, at de kortuddannede ikke lades i stikken på arbejdsmarkedet.
Det er særlig nødvendigt i disse tider, hvor mange oplever en stor usikkerhed i jobbet.
Her prioriteres dem med mindst uddannelse, og som derfor har det største behov for efter- og videreuddannelse.
Samtidig frigøres der ressourcer til at skabe vækst andre steder i samfundet, bl.a., som jeg nævnte, på sygehusområdet.
Når personer med en videregående uddannelse fremover selv skal betale den fulde deltagerbetaling ved deltagelse i kurser, som er henvendt til kortuddannede, er det ikke, fordi vi mener, at personer med en videregående uddannelse ikke skal efteruddannes, men vi mener, at de skal videreuddannes på et niveau, der er højere end det, der er på den uddannelse, de allerede har, eller alternativt må virksomhederne bidrage i den konkrete situation.
Til gengæld prioriterer vi kernefagene på almen voksenuddannelse til målgruppen.
Vi nedsætter således deltagerbetalingen på en række kernefag, herunder naturfag, dansk og matematik.
Dette er fag, hvor det typisk er kursisten selv, der finansierer deltagerbetalingen, og som rigtig mange kortuddannede deltager i.
I den forbindelse vil jeg gerne minde om, at vi, dvs. regeringspartierne, Dansk Folkeparti, Liberal Alliance, Enhedslisten, Socialdemokraterne, SF og Det Radikale Venstre, i 2008 i forbindelse med AVU-lovforslaget enstemmigt vedtog, hvilke fag der skulle være kernefag, samt hvilke fag der skulle være tilbudsfag, eksempelvis it.
Den midlertidige takstforhøjelse på 80 mio. kr., som bortfalder i 2011, var en del af globaliseringsaftalen mellem regeringen, S, RV og Dansk Folkeparti fra 2008, og i 2009 blev vi, igen som en del af globaliseringsaftalen, enige om at ændre profilen på den afsatte pulje på 1 mia. kr. til øget aktivitet, så der blev afsat 372 mio. kr. i 2010 og 95 mio. kr. i 2011.
Fremrykningen af midler fra 2011 og 2012 til i år blev aftalt med henblik på at kunne imødekomme en kraftigt stigende efterspørgsel i 2010.
Det betød så samtidig en reduceret forbrugsmulighed i 2011, og at der ikke blev afsat midler for 2012.
Jeg vil ikke klandre de partier, der står bag aftalen; jeg synes, det var en klog aftale, ud fra en betragtning om, at vi særlig i 2010 havde brug for at føre en ekspansiv finanspolitik, hvilket vi gjorde for fuldt tryk, for at sikre danske arbejdspladser og sikre mod stor arbejdsløshed.
Dette var en del af den retning, vi fastsatte i regeringen.
Samlet set betyder disse aftaler et fald i EVA-rammen på ca. 357 mio. kr. i 2011, hvilket selvfølgelig har haft betydning for den budgetterede aktivitet på finanslovforslaget for 2011.
Det kan derfor undre en lille smule, når Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre gentagne gange stiller mig spørgsmål om såkaldte nedskæringer på EVA-området.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at vi netop sammen med Dansk Folkeparti og Kristendemokraterne i finanslovaftalen for 2011 har omprioriteret midler inden for uddannelsesområdet til en øget aktivitet på efteruddannelsesområdet.
Så selv om der ikke er flere penge, har vi taget ansvar for, at arbejdsstyrken fortsat har gode muligheder for at blive opkvalificeret på f.eks. AMU eller grundlæggende voksenuddannelse.
VEU-indsatsen er et fælles ansvar for arbejdsmarkedets parter og det offentlige, og det gælder ikke alene i forhold til at sikre udbud og efterspørgsel, men også finansiering.
Initiativerne i regeringens genopretningspakke og finanslovaftalen for 2011 på voksen- og efteruddannelsesområdet sigter mod at genoprette byrdefordelingen, så arbejdsmarkedets parter tager et større ansvar for opkvalificering af arbejdsstyrken.
Alt imens aktiviteten på voksen- og efteruddannelsesområdet er steget markant – markant – siden 2007, er balancen mellem det offentliges og arbejdsgivernes finansiering forrykket væsentligt, således at det offentlige bærer en væsentlig større del af de samlede udgifter.
Initiativerne i genopretningspakken bidrager til at etablere en balance i finansieringen, således at borgere og arbejdsgivere får et større medansvar i finansieringen af voksen- og efteruddannelse direkte, men ikke ved nye lovbestemte omkostninger.
I forhold til VEU-godtgørelsen har de senere års udgiftsstigninger betydet, at staten har finansieret op mod 40 pct. af de samlede årlige udgifter.
Det var ikke meningen, da vi sammen med Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre lavede finansieringsmodellen i 2003.
Arbejdsmarkedets parter har således haft en stor fordel af modellen de seneste år.
I den nuværende situation med et begrænset økonomisk råderum har det været nødvendigt at genoprette balancen mellem det offentliges og arbejdsgivernes finansiering, så vi også fremover kan tilbydes relevant og målrettet opkvalificering til de beskæftigede.
Jeg har naturligvis bemærket, at ikke alle blandt arbejdsmarkedets parter er begejstrede for dette oplæg fra regeringen og flertallet i Folketinget, men jeg må erindre om, at det er de samme arbejdsmarkedets parter, som igen og igen har peget på – og med stor berettigelse – at vi ikke må øge de lovbestemte omkostninger for virksomhederne, da det uundgåeligt vil koste arbejdspladser.
Går man ud i befolkningen og spørger, hvad man foretrækker at regeringen tager hånd om – om det vigtigste er, at der er arbejdspladser, at vi kommer sikkert igennem den krise, der fortsat truer, og at der er et job til hver enkelt ung, der færdiguddanner sig, eller om det vigtigste er, at vi fortsætter en dramatisk vækst i det offentliges udgifter til voksen- og efteruddannelsessystemet – føler jeg mig overbevist om, at den enkelte borger, og særlig den kortuddannede borger, som har en risiko for at blive ledig, vil pege på, at det klart er at værne danske virksomheder mod nye lovbestemte omkostninger.
De frigjorte midler i finanslovaftalen for 2011 vil således vedrørende fremrykningen af satsnedsættelsen for SVO, statens voksenuddannelsesstøtte, og voksen- og efteruddannelsesgodtgørelsen blive anvendt inden for området, sådan at man kan opretholde et højt aktivitetsniveau i 2011.
Regeringen betragter voksen- og efteruddannelse som et essentielt element i visionen om at bringe Danmark styrket ud af krisen.
Derfor vil der også fremover være særligt fokus på opkvalificering af den nuværende og fremtidige arbejdsstyrke.
Vi bruger således også rigtig mange penge i de kommende år til at uddanne de mange flere unge, der heldigvis søger ind på en ungdomsuddannelse, holder fast i deres uddannelse og ser ud til at ville gennemføre deres uddannelse, og de mange ekstra unge og voksne, som har søgt ind på vores videregående uddannelser.
Besparelserne på voksen- og efteruddannelsesområdet er udtryk for en langsigtet økonomisk plan, der bidrager til, at opsvinget kan udvikle sig og blive selvbærende.
Endelig har vi med finanslovaftalen for 2011 sikret et fortsat højt aktivitetsniveau på erhvervsrettet voksen- og efteruddannelse i 2011 og stadig væk på et højere niveau end det, vi overtog, da vi kom i regering i 2001.
Og jeg vil derfor gerne opfordre til en fælles og ihærdig indsats fra alle parter i forhold til fremtidens udfordringer på voksenog efteruddannelsesområdet.
Dette er nødvendigt, for at Danmark fortsat ligger med helt fremme i forhold til voksen- og efteruddannelse og dermed har en kompetent arbejdsstyrke i verdensklasse.
Jeg vil dog også fastholde regeringens ambition om, at vi ønsker, at vi ikke bare lige har en kompetent arbejdsstyrke, men at der også er arbejdspladser og job til dem.