runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tina Nedergaard (V), 2010-11-10:
Sådan som jeg husker S og SF's finanslovforslag, har man jo altså heller ikke helt der taget højde for den meget kraftige aktivitetsstigning.
Nej, nej, det skal man ikke forvente at svare på, det er ikke det.
Jeg siger bare, at det ser ud til at forholde sig sådan, at der ikke rigtig er nogen, der har forudset den meget kraftige aktivitetsstigning, som vi har haft i 2010 og forudsætter at få i 2011 og 2012.
Det er jo sådan set en lykkelig nyhed.
Jeg vil gerne tilslutte mig hr. Per Husteds opfattelse af, at man ikke får det bedre af, at andre har det dårligere.
Det er jeg helt enig i, det er faktisk næsten tværtimod.
Vi får det nemlig dårligere, ved at de andre også får det dårligere.
Det er sådan set det, der har karakteriseret den økonomiske krise, nemlig at den har ramt globalt.
Hvis nu det bare havde været den danske regering, der havde fjollet rundt og lavet dumme ting – det er det så slet ikke, nej, det er det ikke – så var der en mulighed for, at man så kunne skifte regeringen ud, og at problemerne så var forduftet.
Men det er faktisk ikke tilfældet, og det er synd, hvis man bilder befolkningen det ind.
Når jeg henviser til andre lande, er det jo, fordi årsagen til, at vi overhovedet er ude i det her, at vi ikke bare trylleryller flere penge frem,
er, at det er en international økonomisk krise, som har givet hele verden et tilbageslag.
Vi vil ikke gøre det dyrere at producere i Danmark, vi vil hellere justere den offentlige økonomi, så vi kan efterlade sunde finanser til vores unge mennesker, når de er færdige med uddannelsen.
Julie Skovsby (S), 2010-11-10:
Tak for det.
Mener ministeren, at det er tilfredsstillende for de mange familier, hvor forældrene knokler hårdt på arbejdsmarkedet, at de nu får sværere ved at få hverdagen til at hænge sammen, fordi regeringens plan om nulvækst fører til, at 45 pct. af kommunerne øger antallet af lukkedage i daginstitutionerne ifølge en undersøgelse fra BUPL?
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-10:
Jeg vil godt begynde med at slå to ting fast:
Kommunernes budgetter reguleres tilmed med stigningen i priser og lønninger.
Det betyder, at kommunerne kan købe de samme varer og fastholde det samme personale, som kommunerne har budgetteret med i 2010, hvor der i øvrigt ikke er sket en reduktion i kommunernes samlede økonomiske rammer, tværtimod.
Så regeringen har altså ikke dikteret nogen kommunale besparelser.
For det andet dikterer regeringen heller ikke, hvordan kommunerne prioriterer på de kommunale velfærdsområder.
Det er kommunernes opgave at fastlægge serviceniveauet, også på dagtilbudsområdet.
Det system – og her tænker jeg på det kommunale selvstyre i det hele taget – har vi jo netop for at sikre den fleksibilitet, der ligger i, at man lokalt kan tilgodese de behov, der er i den enkelte kommune.
Kommunernes tilrettelæggelse af service skal selvfølgelig ske inden for rammerne af lovgivningen og aftaler med regeringen, og her har regeringen som bekendt en klokkeklar aftale med KL om, at kommunerne kun kan holde lukket i daginstitutionerne, når der er lavt fremmøde i den enkelte institution.
De skal sørge for, at der er et alternativt pasningstilbud til forældrene på lukkedage.
Jeg mener, at det er fornuftigt, at daginstitutionerne ikke skal holde åbent, når der er meget få børn til stede, der har brug for pasning.
Det giver jo ikke nogen mening, at man f.eks. skal holde ti institutioner åbne, hvis der kun møder to børn op i hver institution.
Det er i hvert fald ikke optimalt brug af ressourcerne.
Til sidst vil jeg for god ordens skyld præcisere, at BUPL's undersøgelse ikke kun, som spørgeren tilsyneladende har en opfattelse af, omhandler daginstitutionerne, men også SFO'erne.
Julie Skovsby (S), 2010-11-10:
Som ministeren rigtignok siger, viser undersøgelsen, at det her handler om lukkedage – og lukkeuger, for den sags skyld – i daginstitutioner, klubber og SFO'er.
Det er altså 45 pct. af kommunerne, der nu varsler flere lukkedage efter nytår.
Jeg er glad for, at ministeren selv kommer ind på SFO'erne, for de er jo hårdest ramt ifølge den her undersøgelse.
Det er op imod hver fjerde kommune, der planlægger flere lukkeuger i 2011, på trods af at over halvdelen af kommunerne i dag allerede har indført lukkeuger.
Når ministeren så siger, at det her er et udslag af prioriteringer fra kommunernes side, og at det sådan set ikke har noget med regeringens politik og slet ikke med regeringens nulvækstpolitik ude i kommunerne at gøre, så vil jeg spørge ministeren: Er der en personlig grænse hos ministeren for, hvor store konsekvenserne egentlig må blive i kommunerne på det her område?
For er det ikke lukkedage, der bliver indført flere af, så er det eksempelvis taksterne i SFO'erne, der kommer til at stige – halvdelen af landets kommuner sætter SFO-taksterne op efter nytår.
Vi ser også på områder, at der er en tendens til, at små børn under 3 år bliver flyttet fra dagplejen, fra vuggestuen, over i børnehaven alt, alt for tidligt.
Det er en anden måde at spare på fra regeringens side.
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-10:
Nu vil jeg ikke komme ind på SFO, da det ikke hører under mit ressortområde.
Der vil jeg bede spørgeren om at tage fat i den relevante minister, hvis der er spørgsmål om SFO.
Så vil jeg i forhold til det med lukkedage sige, at der har jeg været ude flere gange og råbt vagt i gevær over for kommunerne og mindet kommunerne om, at vi har en klokkeklar aftale om det med lukkedage, og den er, at man skal sætte en grænse, der svarer til få børn i en daginstitution.
Her tænker jeg ikke på, at der kun er omkring halvdelen eller seks ud af ti børn eller noget i den stil – nej, jeg taler om få børn.
Hvis man er i en situation, hvor der er få børn i en daginstitution og man derfor kan se, at det ikke giver nogen mening for børnene at være der, fordi der ikke rigtig er nogen at lege med og der ikke rigtig er sjovt at være, og man så skal holde den her institution lukket, hvilket man selvfølgelig har aftalt med forældrene, så skal man tilbyde et passende pasningsalternativ.
Julie Skovsby (S), 2010-11-10:
Så skal jeg lade være med at diskutere mere SFO.
Det var nu blot ministeren, der bragte det på banen i første omgang.
Når ministeren siger, at nu har man også fra regeringens side været ude at minde kommunerne om, at der skal fastsættes en grænse, og at der skal indføres nogle kriterier for et lavt fremmøde osv., vil jeg sige, at jeg synes, det er et tydeligt eksempel på regeringens måde at opføre sig på, når der er nogle problemer på det her område.
Altså, man indfører flere regler og mere bureaukrati ude i kommunerne i stedet for at tage hånd om det, som det her virkelig handler om, nemlig de besparelser, som kommunerne lige nu bliver pålagt af regeringen.
Men det, jeg egentlig rigtig gerne vil spørge ministeren om, er, at det her jo ikke kun har nogle konsekvenser for de børnefamilier, som det her handler om.
Det har også nogle konsekvenser for erhvervslivet og vores virksomheder.
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-10:
Nu vil jeg lige fremføre, at hvis man ser på, hvad udgifterne til børnepasning var sidste år på dagtilbudsområdet, kan man se, at de var rekordhøje ude i kommunerne, og der var alligevel nogle kommuner, der ikke kunne finde ud af at leve op til den meget klare aftale, som Kommunernes Landsforening havde lavet med regeringen.
Det er ikke noget, regeringen har dikteret kommunerne, men det er faktisk en aftale, som man har lavet, fordi man gerne ville have et klart billede af, hvad det vil sige, når der er få børn i en daginstitution, og hvordan man så går ind og sørger for, at der er et passende pasningsalternativ for forældrene.
Det er jo ikke sådan, at hvis en institution holder lukket, er der ikke noget pasningstilbud.
Det skal kommunerne faktisk levere ifølge lovgivningen.
Det, som vi har været inde at sikre, er, at man laver nogle kriterier, og at man så sørger for, at der er et passende alternativ for forældrene.
Der er nogle kommuner, der ikke kan opfylde det, og derfor har jeg også haft et møde med Kommunernes Landsforening om det her område, hvor jeg har sagt, at jeg synes, det skal løses.
Og jeg har fra Kommunernes Landsforening fået at vide, at de følger det her område tæt og igen vil udføre en undersøgelse af området, for de har også en interesse i, at kommunerne selvfølgelig lever op til en helt klokkeklar aftale.
Tina Nedergaard (V), 2010-11-10:
Det er et godt spørgsmål, og det er faktisk også et ret kompliceret spørgsmål.
Men for 2012 gælder det, at det er de ikkeudmøntede midler, som kommer i spil.
Det løber i hvert fald ind i 2012, så de penge vil man ikke kunne bruge – altså de penge, vi har udmøntet.
Så det er kun de penge, vi ikke har udmøntet, som kunne indgå.
Jeg håber, at skolerne vil fortsætte deres udviklingsarbejde.
Det er nemt nok for hende at sige, kan man tænke derude, men samlet set bliver der faktisk også i 2011 og 2012 og fremadrettet gode ressourcer til rådighed til at uddanne vores unge mennesker.
Det er lykkeligt, at vi ikke er i en situation som den, jeg f.eks. fik beskrevet af min litauiske kollega ved mødet i mandags med de baltiske undervisningsministre, og hvor man har skåret 20 pct. over hele linjen.
Per Husted (S), 2010-11-10:
Jeg kunne godt tænke mig lige at blive ved globaliseringspuljen, for jeg synes ikke, at vi kommer helt derhen, hvor jeg gerne vil.
Er det ikke korrekt, at man lægger op til, at der fra 2012 og frem bliver taget midler fra globaliseringspuljen, der overgår til den almindelige drift på ungdomsuddannelser, på universiteter, og at de ikke er øremærket udvikling, kan man sige, og investering?
Jeg synes egentlig ikke, at jeg får svar.
Det er jo ret praktisk med den der demografiske udvikling, den kender vi meget langt ud i fremtiden, fordi børnene først skal i gymnasium eller på universitet, 17-20 år efter at de er født, så den kender vi jo ret præcist.
Det kan ikke komme bag på nogen, og det er altså hovedparten af den stigning, vi har set.
Ministeren taler jo om masseproduktion i svar på tidligere spørgsmål.
Med hensyn til den der masseproduktion er det rigtigt, at når det er plastikdippedutter, vi producerer, så er der selvfølgelig en masseproduktion i det, men når vi går ind og kigger på uddannelser, er den væsentligste omkostning jo lønninger.
Det er jo indiskutabelt.
Og der synes jeg ikke, at man kan bruge den her masseproduktion.
For første gang i danmarkshistorien er den gennemsnitlige klassekvotient for en ungdomsuddannelse kommet over 30, og det er på det, der hedder hhx.
Det virker negativt på indlæringen, og det skaber øget frafald på ungdomsuddannelserne.
Jeg ved ikke, om ministeren kan bekræfte det.
Tina Nedergaard (V), 2010-11-10:
Jo, men der taler man jo imod aftaler, vi selv har lavet med hinanden, når man siger, at det ikke bliver billigere, ved at der kommer flere elever.
Så er der jo heller ikke nogen grund til at lave et udkantstilskud, for så kan man jo bare starte et gymnasium eller en produktionshøjskole eller et erhvervsakademi, hvor end det skulle være.
Jo, selvfølgelig har det betydning, hvor mange elever der kommer ind i en institution, for hvad det koster at få den enkelte elev til at gennemføre.
Det er jo derfor, at vi omfordeler ressourcer fra de meget, meget store institutioner inde i storbyerne og ud til de mindre institutioner ude i udkantsområderne.
Det har Socialdemokraterne også anerkendt som et princip, og derfor er man jo bl.a. med i den aftale, der betyder, at vi har et udkantstilskud, dels til erhvervsskolerne, dels til gymnasierne.
Per Husted (S), 2010-11-10:
Det var ikke helt et svar på det, hvor jeg fokuserede på de stigende klassekvotienter.
Jeg ved, at den tidligere undervisningsminister faktisk benægtede det på et tidspunkt her i salen, men alle undersøgelser tyder på, at vi får øget frafald og dårligere indlæring, når vi øger de her klassekvotienter, og det er præcis det, der er konsekvensen af besparelserne i øjeblikket.
Men lige til slut: Kunne jeg bede ministeren om at bekræfte, at den væsentligste del af stigningen i antallet af unge på ungdomsuddannelser og også på universiteter skyldes ren demografi og ændring i befolkningssammensætningen?
Tina Nedergaard (V), 2010-11-10:
Det kan jeg simpelt hen ikke bekræfte.
Jeg kan se af mit talepapir, at der på finanslovforslaget for 2011 rent faktisk er budgetteret med stigende aktivitet på ungdomsuddannelserne, men der er altså startet endnu flere, end vi havde forventet, og derfor må jeg gå ud fra, at huset har taget højde for demografi i det oprindelige forslag, og så er vi nødt til at justere, fordi søgemønstrene har ændret sig.
Men jeg er bare nødt til at være fuldstændig ærlig og sige, at jeg ikke kender den nøjagtige vægtning imellem demografien og så det, at unge mennesker holder fast lidt længere og er mere tilbøjelige til at gennemføre, hvilket jo er positivt.
Per Husted (S), 2010-11-10:
Hvordan mener ministeren, at de ekstraordinære nedskæringer på uddannelserne styrker målsætningen om, at 95 pct. af de unge skal gennemføre en ungdomsuddannelse og 50 pct. af de unge en videregående uddannelse i 2015?
Hvordan mener ministeren at de ekstraordinære nedskæringer på uddannelserne styrker målsætningen om, at 95 pct. af de unge skal gennemføre en ungdomsuddannelse og 50 pct. af de unge en videregående uddannelse i 2015?
Tina Nedergaard (V), 2010-11-10:
Det er nu heller ikke sådan, at jeg mener, at det decideret er en kæmpestor fordel,
det mener jeg bestemt ikke.
Jeg siger bare, at der ikke er en ligefrem proportionalitet mellem de penge, man bruger, og de mål, man når.
For nylig var jeg i Lemvig for at snakke med en masse gode uddannelses- og skolefolk derovre, og de var ved at nå 2010-målsætningen, som er, mener jeg, at 84 pct. får en ungdomsuddannelse.
Og det er ikke en rig kommune, det er ikke rige institutioner.
Det er tværtimod meget små institutioner, og derfor er det også meget dyrt for dem at få unge til at gennemføre.
Men de har gjort det qua et meget tæt og nært samarbejde.
Vi kan også se på nogle af de ting, der lykkes oppe i vores eget nordlige Nordjylland, at det sker, når erhvervslivet og kommunens aktører, erhvervsråd og andre, går sammen om at skabe et godt og dynamisk uddannelsesmiljø lokalt.
Det er jo naturligvis ikke noget plus, at man sænker enhedsomkostningerne, men det sker jo på baggrund af, at der ikke er de samme ressourcer til rådighed i det danske samfund nu, som der har været tidligere, så der er en god begrundelse.
Altså, det er ikke sådan, at regeringen synes, det er sjovt, og det har vi da også bevist år efter år, hvor vi har brugt flere penge på uddannelse.
Vi ville helst have været det foruden.
Men jeg tror faktisk, at det sagtens kan lade sig gøre alligevel, for det, vi kan se, er, at de unges motivation til at gennemføre er steget.
Det må i hvert fald være det eller tryllerylle, som har sørget for, at de er der lidt længere tid og i højere grad gennemfører nu, end vi har set før.
Med hensyn til profilmodellens tal skal vi bare være opmærksomme på, at den måler en indsats, der skete for år tilbage, og jeg tror faktisk meget på, at de resultater, vi har skabt sammen, har en positiv virkning.
Endelig vil jeg sige, at vi heller ikke har set resultatet af de ting, vi faktisk sammen, Socialdemokraterne, V, K og O, har lavet omkring folkeskolen.
Jeg synes, vi skal gøre meget mere, men jeg er ikke i tvivl om, at de tiltag, vi har lavet, vil få effekt på sigt.
Per Husted (S), 2010-11-10:
Hvor nødig jeg end vil, bliver jeg nødt til at erklære, at jeg faktisk er meget enig i undervisningsministerens udlægning her, at det er det der lokale samarbejde mellem forskellige aktører, der er med til at rykke.
Og der ærgrer det jo så mig, at jeg kan læse, at måden, man vil finansiere det øgede optag på uddannelse på i de kommende år, er ved at tage pengene fra globaliseringspuljen.
Som der står om ideen med globaliseringspuljen – nu læser jeg op – var den tiltænkt investeringer i Danmarks fremtid, altså, hvor man investerer og ikke bruger pengene på drift.
Der står konkret investeringer i kvalitetsløft gennem en differentieret vejledningsindsats, styrket og mere målrettet undervisning i erhvervsuddannelsens grundforløb og en styrket efteruddannelse for lærer og en forstærket uddannelsesgaranti.
Nu bliver pengene brugt på den almindelige undervisning, og det ærgrer mig dybt, for lige præcis de her penge var øremærket til de spændende ting, som ministeren faktisk var inde på i sit svar til mig, og som netop kunne være med til at få andelen af unge mennesker, der får en ungdomsuddannelse, får en videregående uddannelse, mere op.
De penge går nu ind i den almindelige drift, og det kommer til at koste Danmark rigtig mange penge på sigt, fordi vi ikke får lavet den her forebyggende indsats.
Det var jo egentlig mere en kommentar, jeg kom med, end et spørgsmål, men er ministeren ikke enig i, at det er brandærgerligt, at globaliseringspuljens midler til investeringer nu pludselig går over i den almindelige drift?
Tina Nedergaard (V), 2010-11-10:
Jo, men jeg håber heller ikke, det går sådan.
Faktisk er jeg slet ikke af den opfattelse, at vi sådan helt skal sidde og definere alt for klart – altså, det kan man se lidt forskelligt på – hvordan de skal bruge ressourcerne ude i institutionerne.
Det har vi så valgt at gøre, fordi det var den måde, som aftaleparterne kunne sige på, at det så er det, man prioriterer politisk.
Men jeg vil bare sige, at der er nogle kanon gode resultater rundtomkring, hvor de har udviklet sig på en anden måde, end vi har forudsat i forligskredsen, fordi det er nogle andre værktøjer, man vælger at bruge derude.
Det kan være mentorordninger, eller det kan f.eks. være som på Mercantec i Viborg, hvor man har valgt at udvikle sig med mere niveaudelt undervisning og har sat noget fokus også på talent.
Så det er også mange gange, at de faktisk ude i virkeligheden kan træffe nogle beslutninger om noget, som egentlig synes at gå ganske godt.
Nu har vi snakket meget om besparelser, men altså, bevillingerne til uddannelse i alt, der bidrager til opfyldelsen af uddannelsesmålsætningerne, er faktisk steget kraftigt i de senere år, bl.a. ved fælles hjælp.
Men i 2011 er bevillingerne på dette område øget yderligere med 600 mio. kr.
Så selv om vi skærer ned på taxameterpengene, skal man altså være opmærksom på, også ovre i oppositionen, at samlet set får institutionerne flere penge – flere studerende, men også flere penge.
Julie Skovsby (S), 2010-11-10:
Men jeg spørger jo også ind til, hvilken betydning det får for erhvervslivet.
Vi kan her se en tydelig konsekvens af regeringens politik, hvor man vælger at spare sig ud af krisen.
Det her får også en betydning for danske virksomheder og deres evne til vækst.
Fra Dansk Arbejdsgiverforening har chefkonsulent Benjamin Holst været ude at sige, at hver gang en institution holder lukket, er der 7-8 pct. af medarbejderne, der melder sig syge, mens en tredjedel af forældrene bruger feriedage, og det koster altså dyrt for virksomhederne.
Bekymrer det ikke en konservativ socialminister, at det her, som efter min mening er en meget, meget dyr besparelse i det lange løb, ikke kun går ud over familierne, men egentlig også går ud over vores muligheder for at få Danmark ud af krisen på den rigtige måde?
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-10:
Det er jo der, hvor spørgerens og regeringens veje skilles, og hvor regeringen gerne vil sørge for, at man holder de offentlige udgifter i ro, fordi vi også skal sikre os, at der bliver tjent penge nok i samfundet til at betale det offentlige forbrug, vi har, og den velfærd, vi har, hvorimod spørgeren og spørgerens parti, Socialdemokraterne, hellere vil give los og sørge for at sætte skatterne op.
Jeg vil blot lige fremhæve her til sidst, at der faktisk er kommuner, som godt kan finde ud af den her meget klare aftale, som er lavet mellem Kommunernes Landsforening og regeringen, f.eks. Frederiksberg Kommune, som med et klart afsæt i den aftale, som man har lavet, har lavet et kriterium, der hedder, at hvis der er færre end 25 pct. af børnene i institutionen den pågældende dag eller den pågældende uge, som har behov for pasning, så sørger kommunen for at inddrage forældrene i forbindelse med de her lukkedage, sørger for at have en god og løbende dialog og sørger samtidig for at give forældrene et godt, passende alternativ til pasning til dem, der er tilbage.
Så der er kommuner, der godt kan finde ud af, at det her er en klokkeklar aftale, der er til glæde for både forældrene og kommunerne.
Regeringen har derfor støttet en lang række konkrete projekter rundtom i landet, der er i direkte kontakt med de personer, som det hele handler om.
Med ca. 60 events, konferencer, udgivelser samt megen medieomtale synes jeg faktisk, at det er lykkedes at brede debatten om fattigdom og social udstødelse mere ud.
Men regeringen og oppositionen har, som vi mange gange tidligere har konstateret, to forskellige opfattelser af, hvad fattigdom er.
Regeringen mener, at fattigdom er et mere sammensat og komplekst problem end blot økonomi alene, og derfor kan man ikke gøre det op med et enkelt tal.
Yildiz Akdogan (S), 2010-11-10:
Vi andre kan ikke lige helt genkende den store aktivitet, ministeren skulle have vist i forbindelse med markeringen af fattigdomssåret, men det er i hvert fald lidt interessant med de forskellige opfattelser, der er.
Når ministeren spørger om, hvor jeg har de her forskellige tal om fattigdom og København fra, så kan jeg sige, at ministeren egentlig bare behøver at læse de forskellige rapporter.
Jeg ved godt, at ministeren ikke er særlig vild med Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, men jeg kan da henvise til, at Københavns Kommune faktisk har lavet en undersøgelse, der viser, at andelen af fattige i Københavns Kommune er steget, og at stigningen især er sket i bestemte, socialt udsatte boligområder.
Det håber jeg da at ministerens embedsmænd har gjort hende opmærksom på – ellers skal jeg gerne referere nogle af de tal her.
Antallet af fattige i Københavns Kommune er steget med 7 pct. i perioden 2003 til 2005 , og det svarer faktisk til, at der i dag er næsten 71.000 personer i Københavns Kommune, som lever i fattigdom.
Dem, det går mest ud over, er faktisk børnene i familierne.
Der er sket en stor stigning.
I dag er der knap 500 børn, der lever i reel fattigdom.
Mange af de her børn kan ikke deltage i de forskellige ting, som vi tager for givet, og udover, at de måske ikke får et sundt måltid mad, har de heller ikke råd til at gå i biografen eller deltage i andre aktiviteter.
Det er hvert fald
nogle af de ting, man også må forholde sig til.
Nu er det sådan, at ministeren selv sagde, at hun gerne vil gøre opmærksom på social udstødelse og fremme sammenhængskraften.
Jeg vil egentlig høre, om ministeren tror, at sammenhængskraften fremmes, når de her børn på en eller anden måde i den grad er udsat både socialt og økonomisk, fordi de ikke har mulighed for at gå i biografen eller til en sportsaktivitet eller for den sags skyld spise et ordentligt, sundt måltid mad.
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-10:
Jeg opremser blot formålet med EU's fattigdomsår, og jeg synes egentlig, at det er lykkedes de forskellige organisationer og foreninger at skabe nogle rigtig gode arrangementer, nogle rigtig gode events og i det hele taget være med til at sætte fokus på det her - ikke kun i København, men alle mulige andre steder i landet.
Når spørgeren taler om, at børn ikke har mulighed for sportsaktiviteter og fritidsaktiviteter, så er jeg enig med spørgeren i, at det da virkelig er synd for de her børn, at de ikke har mulighed for disse aktiviteter, enten fordi der ikke er ressourcer i familien, eller fordi det ikke er en tradition i familien.
Det er også baggrunden for, at jeg er rigtig, rigtig glad for, at vi satspuljepartierne imellem har indført det, der hedder fritidspas, som netop giver børn, hvis familie ikke har ressourcer eller tradition for det, mulighed for at gå til sportsaktiviteter.
Nu nævner spørgeren den her rapport, som Københavns Kommune har lavet.
Der vil jeg blot sige, at hvis man læser den rapport, der kom fra AE, Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, så bruger de jo egentlig lidt den samme tilgang med økonomien, men de får vidt forskellige tal, og det synes jeg er tankevækkende.