runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karin Nødgaard (DF), 2009-04-14:
Jamen det er jo ikke korrekt.
Jeg har netop i min tale flere gange nævnt, at vi er interesserede i at se på kulturen som helhed, og at vi også er interesserede i at se på egnsteatrene.
Derfor har vi jo også sagt, at vi netop skal følge med i, hvad Teaterudvalget går og laver, og når det kommer med sine forslag, er det vigtigt, at vi ser, om der også dér er nogle ting, der kan gå ind og påvirke egnsteatrene.
Det er jo sådan, at uanset hvad skal midlerne findes, og jeg synes ikke, at det her beslutningsforslag, som vi behandler i dag, faktisk nævner noget som helst om, hvorfra vi skal finde de ekstra ressourcer.
Skulle vi tage dem fra Det Kongelige Teater?
Skulle vi tage dem fra andre områder inden for kulturen?
Og hvorfor deltager Socialdemokraterne egentlig ikke i finanslovforhandlingerne, hvor vi jo faktisk kan sidde og få udmøntet ressourcerne?
Mogens Jensen (S), 2009-04-14:
Ordføreren siger, at man er parat til at drøfte nye muligheder for at hjælpe de egnsteatre, som kommer i vanskeligheder, hvis den statslige støtte til teatrene sættes ned fra de nuværende 50 til 38 pct.
Så er ordføreren i øvrigt ifølge den udtalelse spændt på at se detaljerne i den plan, som Venstre skulle komme med, og som de jo altså ikke er kommet med.
Men ordføreren erkender her, at der er problemer for egnsteatrene, at egnsteatrene er i vanskeligheder.
Hvorfor kan ordføreren ikke sige det her i dag?
Hvorfor kan ordføreren ikke stå ved det, hun har sagt så sent som i oktober måned?
Var det en løgn, eller er det bare en ny situation?
Jeg synes ikke, at ordføreren har givet en forklaring på det.
Hvis ordføreren vil gøre sig den ulejlighed at læse Socialdemokraternes finanslovforslag for 2009, vil hun se en finansiering af det her forslag.
Karin Nødgaard (DF), 2009-04-14:
Nu bryder jeg mig ikke helt om den retorik, som ordføreren bruger på det her område.
Jeg vil sige, at jeg står ved det, jeg har sagt.
Jeg siger bare, at vi skal se det over en længere horisont, og vi skal vide, hvorfra pengene kommer.
Hvor de skal komme fra, ved vi ikke lige nu.
Hvis nu det var sådan, at staten havde en uudtømmelig kasse, man bare kunne tage af, ville det jo være fint nok.
Det har staten ikke, og det har kommunerne heller ikke, men jeg synes lige, at man fra Socialdemokraternes side tit glemmer, hvordan det forholder sig, nemlig sådan, at staten ikke har en uudtømmelig kasse, og at kommunerne heller ikke har det.
Så selvfølgelig kigger vi på det, vi er opmærksomme på det, og jeg synes netop, at vi i dag siger, at i forhold til hvad Teaterudvalget vil komme med, vil vi være villige til at gå ind og kigge på det fremadrettet.
Karl H. Bornhøft (SF), 2009-04-14:
Regeringen tog jo tilløb længe, da der skulle ske begrænsninger i støtten til egnsteatre og små storbyteatre.
Forrige år lagde man jo op til, at ændringerne skulle ske, men efter et stort pres fra opposition og fagfolk valgte ministeren at optræde som julemand, og jeg vil ikke lægge skjul på, at det klædte ham overordentlig godt.
Det betød så, at vi fik et år ekstra med den gamle sats, og det betød så altså også, at staten i hvert fald i et år mere viste et format, som var brugbart.
Det betyder jo så, at den ordning, som vi nu er på vej ind i, er en ordning, hvor man ikke længere har den her accept af, at noget, der fungerer godt, skal fortsætte.
Det er åbenbart sådan, at når det fungerer godt, så skal det i hvert fald laves om.
Nu gøres tilskuddet til det enkelte teater afhængigt af det samlede antal teatre.
Og succeser skulle jo åbenbart nødig gribe om sig.
Det har vist sig at være en fantastisk effektiv opskrift på at få et decentralt teaterliv.
Hvor teatre tidligere var noget, der kun var knyttet til de store metropoler, er der gennem de sidste 20-30 år blevet et reelt tilbud til mange i alle landets krinkelkroge.
Det betyder altså ikke alene en demokratisering og en geografisk spredning af teateroplevelserne, men også en lokal opblomstring af et langt bredere kulturliv.
For er der noget, der giver kulturel valuta for pengene, er det egnsteatrene.
Ikke alene produceres der mere teater for hver støttekrone sammenlignet med andre teaterformer, publikumsinteressen er tilsvarende større målt i tilskuere pr. støttekrone.
Det var værd at holde fast i.
Og i dag ved vi jo, at kultur er et af de elementer, der skal til, for at folk ønsker at flytte dertil.
Så er det altså åbenbart netop denne solstrålehistorie, regeringen med vanlig situationsfornemmelse er i gang med at spolere med den her ændring.
Det kan ikke være regeringen ubekendt, at der er et utroligt pres på kommunerne i øjeblikket, et pres, hvor man under alle omstændigheder er i en situation, hvor man skal vælge mellem kultur og ældre.
Det er ikke i orden.
Derfor er det for os i SF en klar kulturpolitisk, social, geografisk og demokratisk agenda, der gør, at vi gerne ser refusionsprocenten ført tilbage til de 50.
Vi ved, at det er der, den hører til.
Det er der, den gør gavn.
Derfor er det, at vi med både varme og sjæl støtter netop det her socialdemokratiske beslutningsforslag.
Henriette Kjær (KF), 2009-04-14:
Socialdemokraterne vil med dette forslag pålægge regeringen at genindføre en fast refusion på 50 pct. for kommunernes udgifter til egnsteatre.
Vi Konservative er, som andre ordførere også har givet udtryk for, glade for de mange egnsteatre, som vi har rundtomkring i landet.
De bringer kulturen ud i alle egne af Danmark, og mange mennesker får både gode og sjove kulturelle oplevelser på deres lokale egnsteater.
Men vi synes faktisk, at den ordning, der blev lavet mellem regeringen og Dansk Folkeparti i 2007, er endog meget rimelig.
Man plejer jo at sige, at de, der bestiller musikken, også betaler for musikken, men i dette tilfælde har kommunerne etableret mange nye egnsteatre inden for en relativt kort periode, hvilket betød, at staten og i det her tilfælde Kulturministeriet bare havde at betale ved kasse et.
På den måde blev økonomien temmelig ustyrbar, og derfor mener vi Konservative, at den ordning, der nu gælder, er den eneste rigtige og den mest holdbare.
Det er vigtigt for os at understrege, at der ikke er blevet sparet på udgifterne til egnsteatrene.
De er, som ministeren tidligere nævnte, steget betydeligt.
Det er ganske rigtigt, fordi der er kommet flere egnsteatre, men det er forkert at have den logik at sige, at der er blevet skåret i tilskuddene til egnsteatrene.
Vi synes, at det er et ganske pænt tilskud, som vi Konservative er godt tilfredse med.
Så på den baggrund og med de forhold, jeg her har nævnt, og da vi ikke kan se noget finansieringsforslag fra Socialdemokraterne, må vi Konservative afvise dette forslag.
Mogens Jensen (S), 2009-04-14:
Jeg skal bare lige gøre opmærksom på, at hvis ordføreren vil have ulejlighed med at læse Socialdemokraternes finanslovforslag for 2009, vil hun se, at det fremgår deraf, at forslaget er finansieret.
Jeg vil godt høre ordføreren, om det ikke gør indtryk, når der er nogle af dem, som har fingeren på pulsen ude på egnsteatrene, nemlig de her egnsteaterkonsulenter, som ministeren og ordførerens parti selv har været med til at indføre, som siger, at de oplever, at der er kommet en meget stor budgetusikkerhed i kommunerne, og at det også har resulteret i usikkerhed i de forhandlinger, der har været med egnsteatrene.
Og egnsteaterkonsulent Susanne Danig siger, at det er helt klart, at man forventer, at der nogle steder skæres ned på teatrene, og at det også ser ud til, at reglerne bremser nye kommuner i at oprette egnsteatre.
Når de, der har fingeren på pulsen, siger det, gør det så ikke indtryk på ordføreren, at man faktisk har skabt en ordning, der gør det dårligere for egnsteatrene?
Martin Henriksen (DF), 2009-04-14:
Jeg skal bare høre, hvad det er, der har gjort, at regeringen har ændret opfattelse, for sådan som jeg husker det - og jeg er ret sikker på, at det er sådan, det hang sammen - var man fra den danske regerings side glad for, at EU-symbolerne blev taget ud af EU-forfatningen, EU-flaget, EU-hymnen osv.
Hvis man dengang var glad for, at det blev fjernet, hvordan kan det så være, at man nu så at sige ønsker at genindføre EU-flaget, denne gang bare på bilerne?
Hvordan hænger det sammen, og hvad er det for en tankeproces, der har været i regeringen, som har gjort, at man har ændret opfattelse på det her område - for det må man jo have gjort?
Kristian Jensen (V), 2009-04-14:
Vi mener, at der er behov for det alternativ til den nuværende nummerplade, som EU-nummerpladen er, og det er et alternativ, som vil være med til at gøre det enklere for borgerne, for når de kører uden for landets grænser, vil der være et nationalt kendingsmærke på bilen, nemlig det DK, som der står yderst til venstre under EU-flaget.
Mike Legarth (KF), 2009-04-14:
Tak, hr. formand.
Som optakt til de her to lovforslag er der blevet nedsat et udvalg med en række kyndige, kompetente personer.
Udvalget har givet det her oplæg til ministeren, som har haft det igennem sine kyndige hænder, og det har så resulteret i de her to lovforslag.
Målet med de to lovforslag er at revidere og modernisere den selskabslovgivning, som med løbende opdateringer har været gældende siden 1973.
Formålet med moderniseringen af selskabsretten er, at reguleringen giver fuld fleksibilitet i forhold til den enkelte virksomheds situation og styrker danske selskabers konkurrenceevne ved at nedbringe de administrative byrder.
Med lovforslaget slås anpartsselskabsloven og aktieselskabsloven sammen til én lov, hvilket skaber overskuelighed.
Kravet til minimumskapital for anpartsselskaber opretholdes, men nedsættes fra de gældende 125.000 kr. til 50.000 kr., hvilket vil gøre det nemmere at starte virksomhed i form af et anpartsselskab.
Selv om kapitalkravet i anpartsselskaber foreslås ændret til 50.000 kr., har ledelsen stadig pligt til løbende at sikre, at selskabet har et forsvarligt kapitalberedskab, altså værdier, der svarer til de udgifter, man har påtaget sig.
Fremover vil der i de fleste henseender ikke længere være strengere krav i Danmark end i andre lande, og utidssvarende regler og hindringer for globaliseringen fjernes, så der ikke ligger unødige bindinger på danske selskaber.
Med de kommentarer støtter De Konservative naturligvis forslaget.
Frank Aaen (EL), 2009-04-14:
Enhedslisten kan ikke støtte det her forslag.
Vi er, som andre har været inde på, f.eks. enige i den kritik af forslaget, revisorerne er kommet med, om svækkelse af revisionspligten, om mulighed for at tage større aktionærlån, om mulighed for selvfinansiering, om mulighed for at kunne snyde, for det er det, der er konsekvensen af det her: mulighed for at kunne snyde.
Jeg siger ikke, at hele erhvervslivet snyder.
Jeg siger ikke engang, at store dele af erhvervslivet snyder, men jeg siger bare, at der altid vil være erhvervsledere, der vil søge efter hullerne og prøve at udnytte dem til egen fordel på bekostning af typisk statskassen, men det kan selvfølgelig også være på bekostning af andre selskaber.
Så vidt vi kan se, ville det her åbne op for bedre muligheder for skattetænkning, noget af det inden for det lovlige og andet inden for det ulovlige.
Jeg vil sige, at nogle af de mekanismer, der åbnes op for her - og det vil vi prøve at forfølge i udvalgsarbejdet - betænkeligt ligner en genåbning af nogle muligheder, som selskabstømmerne i sin tid benyttede sig af, da de tømte statskassen for et milliardbeløb.
Så vidt jeg kan se, er der to argumenter for det her.
Det ene er, at det er for at tiltrække virksomheder udefra.
Jamen det argument har vi jo hørt hver eneste gang - at nu skal vi sænke skatten, og vi skal lempe på det ene og lempe på det andet med henblik på at tiltrække firmaer.
Og det har i virkeligheden gjort, at både skatteprocenter og kontrol med selskaberne har været i en negativ spiral, fordi det ene land hele tiden prøver at dykke ned på et lavere niveau end nabolandet.
Så jeg synes, det er en dårlig tankegang, at man presser videre i den retning.
Det andet argument er administrative lempelser.
Det er muligt.
Det er klart, at hvis man fjerner al kontrol, er det administrativt nemmere for både dem, der vil snyde, og dem, der ikke vil snyde,
Jeg vil godt bede alle om lige at tænke over, hvad det er, vi gør ved andre mennesker i det her samfund - arbejdsløse, kontanthjælpsmodtagere, dagpengemodtagere.
De, der er afhængige af at få en ydelse, er udsat for et regime uden sammenligning, hvad angår kontrol og bødeforanstaltninger og indgreb og fratagelse af penge, hvis de bare træder det mindste ved siden af, hvis de kommer til at udfylde en lille rubrik forkert i et skema, eller hvis de glemmer, at der boede en der i går nat - og de var endnu ikke helt klar over, om de skulle giftes, men de boede lige sammen i et par dage.
Altså, det regime, der er over for almindelige mennesker, dem, der har mindst at leve for, er jo dramatisk, og så kommer man her over for dem, der har mest og har de bedste muligheder, der har de bedste revisorer, der har de bedste advokater til hjælpe sig med at forsvare sig, og giver dem bedre muligheder for at omgå lovgivningen.
Det synes vi er en rigtig dårlig idé.
Så vi stemmer imod, men vil naturligvis deltage i udvalgsarbejdet med nogle af de kritiske spørgsmål, som andre har været inde på, og som jeg også har været inde på.
Tina Nedergaard (V), 2009-04-14:
Forslaget, vi nu skal behandle, vil betyde en klar forbedring for forbrugernes vilkår.
Forslaget betyder i korthed, at hvis ikke en virksomhed reagerer på afgørelser truffet af ankenævnene, vil disse afgørelser være bindende for virksomheden efter 30 dage.
Da afgørelser nu principielt får bindende status, vil afgørelsen skulle forkyndes for virksomheden, hvilket lovforslaget også medtager.
Agter virksomheden ikke at efterleve ankenævnets afgørelse, skal virksomheden gøre nævnet opmærksom herpå, hvorefter forbrugeren fortsat som hidtil kan indbringe sagen for domstolene.
Forslaget holder efter vores opfattelse en fornuftig balance mellem øget forbrugerbeskyttelse og virksomhedernes retsstilling.
Vi i Venstre er meget optagede af at sikre forbrugeren tryghed og rimelighed.
Der er for os ingen tvivl om, at mange forbrugere udgør den svage part, når der opstår en tvist mellem en virksomhed og en privat forbruger.
Forbrugerklagesystemet skal tage højde for denne skævhed, og systemet skal også tage højde for, at visse virksomheder lader fuldstændig hånt om deres eget omdømme og den måde, de behandler deres kunder på.
Dette lovforslag styrker forbrugerne i forhold til virksomhederne.
Fordelen ved forslaget er, at virksomheder, der er ligeglade med afgørelserne, ikke længere bare kan forholde sig passivt og ignorere afgørelser fra klagenævnene.
Afgørelserne vil fortsat kunne prøves ved domstolene, hvilket forekommer fornuftigt, og det går ikke længere blot at lade hånt om afgørelserne og vende det blinde øje til.
Det er meget vigtigt for forbrugerne og for tilliden til systemet, at når der er faldet en afgørelse, så kræves en reaktion fra virksomheden, hvis ikke afgørelsen skal blive bindende for den.
Det er samtidig positivt, at regeringen lægger op til, at det skal gøres lettere eller billigere for forbrugeren at føre de sager, der til trods for dagens lovforslag bliver bragt for domstolene.
De omkostninger, der risikerer at følge med, når en forbruger skal føre en sag, kan meget let få forbrugeren til at vige tilbage fra at skabe sig retfærdighed.
Vi er i Venstre meget optagede af denne sag.
Vi mener, at det er afgørende, at vi som samfund skaber lovgivningsmæssige rammer, som beskytter den svageste part, hvilket altså i disse sager ofte er forbrugerne.
De dårlige virksomheder ødelægger ikke alene branchernes omdømme.
De skaber også konkurrenceforvridning, fordi de undlader at påtage sig de omkostninger, der følger med, når man leverer en god service over for sine kunder, og så skader de jo åbenlyst den enkelte forbruger.
Der er derfor rigtig god grund til at skærpe opmærksomheden på dette område, og i Venstre er vi meget tilfredse med, at ministeren netop har taget hånd om dette område og øger forbrugerbeskyttelsen.
Vi støtter forslaget.
Colette L. Brix (DF), 2009-04-14:
Lovforslaget, som vi behandler i dag, er en opfølgning på den redegørelse, som kom i kølvandet på evalueringen af forbrugerklageloven.
Lovforslaget er med til at styrke forbrugernes retsstilling, når de får helt eller delvis medhold i en klage ved Forbrugerklagenævnet eller et af de godkendte private klage- eller ankenævn.
Det er ikke tilfredsstillende, at 10-20 pct. af Forbrugerklagenævnets afgørelser ikke efterleves af de erhvervsdrivende, når forbrugeren har fået helt eller delvis ret.
Vi har ikke statistik for de private klageog ankenævn, men billedet er nok nogenlunde det samme.
Derfor er det positivt, at lovgivningen nu ændres, så der kommer en forkyndelse over for den erhvervsdrivende, hvis forbrugeren får helt eller delvis medhold.
Hvis den erhvervsdrivende forholder sig passivt til afgørelsen, vil der efter 30 dage kunne ske tvangsfuldbyrdelse ved fogedretten.
Og hvis den erhvervsdrivende ikke ønsker at følge afgørelsen, vil forbrugeren med Forbrugerstyrelsen i ryggen kunne indlede en sag ved domstolene.
På denne måde får vi løst et problem, ved at afgørelserne truffet af Forbrugerklagenævnet og de private klage- og ankenævn i dag ikke er bindende.
Følger de erhvervsdrivende ikke afgørelserne i forbindelse med f.eks. byggesjusk eller køb af produkter, der er fejlbehæftede, kan fogedretten kræve tvangsfuldbyrdelse.
Og afviser den erhvervsdrivende at følge afgørelsen, kan Forbrugerstyrelsen på forbrugerens vegne starte en sag ved domstolene.
I forhold til det udkast, der blev sendt i høring, er forslaget styrket.
For det første tvinges en forbruger ikke ud i en eventuel retssag.
Det er med det reviderede forslag op til forbrugeren, hvis der skal startes en retssag.
Samtidig får den erhvervsdrivende en frist på 30 dage til at efterleve en afgørelse, inden den sendes til tvangsfuldbyrdelse ved fogedretten.
Også forslaget om, at det er dommere, som er formand og næstformænd i de private klage- og ankenævn, vil sikre kvaliteten af afgørelserne.
Det gælder også forslaget om, at Forbrugerstyrelsen som sekretariat for Forbrugerklagenævnet ikke længere kan træffe afgørelser.
Til sidst vil jeg nævne, at jeg håber, at regeringen vil bruge den samme energi, som bruges på forbrugerområdet, på at sikre de erhvervsdrivendes rettigheder og muligheder for klageadgang.
F.eks. kan erhvervsdrivende, der ønsker at klage til Klagenævnet for Udbud i forbindelse med offentlige udbud, i dag ikke være sikre på, at en eventuel erstatning dækker sagsomkostningerne.
Generelt set er forbrugerne i forhold til erhvervsdrivende bedre dækket ind, når det gælder opfølgning på afgørelser og økonomisk kompensation til udgifter i forbindelse med retssager ved domstolene.
Vi må ikke glemme, at ikke mindst mindre erhvervsdrivende også kan blive uretfærdigt og urimeligt behandlet af f.eks. offentlige myndigheder og andre virksomheder.
Dansk Folkeparti støtter lovforslaget.
Colette L. Brix (DF), 2009-04-14:
Jeg kan sige så meget, at det, jeg sagde i min ordførertale, var, at man skal ind og se på den mellembalance - man kan kalde den, hvad man vil for at se, om de penge, der skal tages ud til et ejerlån, er til stede.
Og dem, der bedst gør det, er jo selvfølgelig firmaets revisorer.
Det må da være lige ud ad landevejen.
Det kan jeg da ikke se nogen problemer i.
Jens Christian Lund (S), 2009-04-14:
Nu forstår jeg det så godt, at jeg måske også godt kan forstå det med burhønsene.
Til gengæld er jeg altså virkelig glad for, at Dansk Folkepartis ordfører sagde, at revisoren skal ind over.
Vil det sige, at jeg nu kan få garanti for, at i alle de virksomheder, som er omfattet af den nye selskabslov, skal revisoren ind over i disse situationer?
Ole Vagn Christensen (S), 2009-04-14:
Jeg hørte det, der blev sagt af Dansk Folkepartis ordfører.
På en lang række områder er vi jo sådan set meget enige i det fornuftige i at se på hele strukturen omkring tingene.
Men jeg hørte ikke noget om indholdet, som Dansk Folkepartis ordfører havde positive bemærkninger om.
Det var det her med de administrative lettelser, som jo i virkeligheden er en svækkelse af kontrollen, men som medfører, at der er andre institutioner, der finansierer, og som kan gå ind og stille krav ud over den sikkerhed, som der sådan set lå i de tidligere ordninger.
Jeg hørte ikke, at der var nogen negative bemærkninger om, at man sådan set flytter det fra et sted over til et andet sted og dermed netop laver en konkurrenceforvridning over for de virksomheder, som ikke er så tæt på bankerne.
De kommer lige pludselig til at stå med større byrder for at kunne bevise over for deres bank, at det her er i orden.
Det er vel ikke måden at behandle et erhvervsliv på.
Er det?
Colette L. Brix (DF), 2009-04-14:
Der skal da ikke herske nogen tvivl om, at vi også synes, at det skal være sådan nogenlunde lige på de områder, vi har med at gøre, og at der ikke er nogen, der skal forfordeles i forhold til andre.
Men når det er sagt, så har vi nogle love og nogle regler, vi er nødt til at overholde, og det bliver der også i forbindelse med aktie- og anpartsselskabsloven.
Nu har vi haft den sag om revisionspligten, hvor man også har lettet administrativt.
Der er altså nogle ting, der skal opfyldes.
Om der er noget konkurrenceforvridning, må man så se på; det lever folk jo nok godt med.
Det, der er blevet lavet her, moderniserer lovene, og der er stadig væk hånd i hanke med det.
Det, vi peger på er, at man ikke skal fjerne de ting, hvor man netop har hånd i hanke med firmaerne - både aktieselskaber og anpartsselskaber.
Det synes jeg er vigtigt, og det synes jeg hr. Ole Vagn Christensen skal kvittere for.
Orla Hav (S), 2009-04-14:
Jeg synes, at fru Colette L. Brix har ret i, at det er et overordentlig stort stykke arbejde, der ligger forud for fremsættelsen af det her lovforslag.
Det, der så imidlertid er sket i mellemtiden, er, at vi står i en finansiel krise, og vi kan genkende en række af de, skal vi kalde det manglende reguleringer, som måske har været årsag til en del af den misere, vi står i.
Vil Dansk Folkeparti medvirke til, at vi får pillet de tidsler ud, der gør, at vi står dårligere som samfund i forhold til at styre uden om, at samfundet kommer i økonomisk uføre, i krise, at samfundet ikke kan få sine fordringer, og at kreditorerne ikke kan få deres fordringer, hvis vi kan lave ændringerne i form af at gennemgå den her selskabslov med tættekam i udvalgsarbejdet?
Vil ordføreren være med til det i udvalgsarbejdet?
Colette L. Brix (DF), 2009-04-14:
Jeg synes da, at jeg har sagt det så tydeligt.
Jeg synes, at jeg prøver på at forebygge, at de helt store ting sker.
F.eks. siger vi jo i Dansk Folkeparti, at vi ikke vil sænke kravet til 0 kr. eller til 50.000 kr. for anpartsfirmaer.
Det skal blive på de 125.000 kr., som det er og har været.
Det vil sige, at man kan gå ind på et tidspunkt og sige: Er der kapital i firmaet?
Det sikrer vi herved.
Det er da en af de allersikreste ting.
Det mener jeg.
Det må hr. Orla Hav da også give mig ret i.
Det er da nogle af de ting, som vi i Dansk Folkeparti netop peger på som vigtige, som er det vigtigste i den her sag.
For med hele det her forslag har vi også været inde på, hvad der er godt for iværksættere, og hvordan iværksættere lettere kan komme i gang.
En iværksætter kommer jo ikke i lettere i gang, ved at man fjerner anpartskravet.
Han kommer jo ikke frisk og rørig ned i sin bank og siger: Nu er der ikke noget anpartskrav til mig.
Der er 0 kr., kan jeg lige få 1 mio. kr.?
Svaret ville være: Nej, det kan du ikke, du kan gå hjem igen, kan du!
Og så kan du sørge for, at du sparer nogle penge op; tag etableringskontoordningen.
Jeg synes, at vi har gjort rigtig meget.
Jeg synes, at de ting er nogle af de hårde nysere.
Orla Hav (S), 2009-04-14:
Jeg skal så bare spørge til hele spillet om revisionspligten: Hvem er omfattet af det og på hvilke vilkår?
Vil Dansk Folkeparti også være med til at se på det som et emne for at sikre, at vi får indarbejdet den viden, vi har fået på baggrund af finanskrisen, i en moderne selskabslovgivning?
Det gælder også, som eksempelvis hr. Jens Christian Lund var inde på, muligheden for at give lån til ledelse/ejere på andre vilkår end dem, som andre mennesker kan optage lån i bankerne på baggrund af.
Vil Dansk Folkeparti også være med til at se på, at det muligvis ikke hører hjemme i en moderne selskabslovgivning?