runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christian H. Hansen (DF), 2007-03-23:
Tidligere på dagen for et par ordførere siden så jeg muligheden for en dans.
Det må jeg så sige, at jeg ikke ser her, når jeg hører hr. Ole Glahns tale.
Men det skal jo alligevel ikke afholde mig fra at stille et spørgsmål, og det skal så gå på det her med EU.
Hvis nu man forestillede sig, at der var 80 pct. af den danske befolkning, der ønskede denne her mærkningsordning – lad os sige, der lå nogle konkrete tal – så måtte man jo anerkende, at det var et rimelig stort ønske.
Vil Det Radikale Venstre så sige, at man så ville varetage de danske forbrugeres interesser og så tage en sag i EU på det?
Inger Beinov Støjberg (V), 2007-03-23:
Der skal ingen tvivl herske om, at forbrugerpolitik er anderledes i dag end for bare 10 eller 20 år siden, fordi europæiske forbrugere køber produkter på tværs af grænserne og af hinanden.
Derfor er der heller ingen tvivl om, at det ville være bedst, hvis man kunne have ens regler på hele forbrugerområdet, og der er jeg slet ikke i tvivl om at vi fra dansk side kan være med til at hæve niveauet.
For det er jo rigtigt, som hr. Christian H. Hansen siger, at vi har nogle meget, meget høje niveauer for forbrugerpolitik og -oplysning i Danmark, og det synes jeg faktisk vi skal være med til at sprede til resten af Europa.
Men jeg vil gerne tilbage til det med begrundelsen for det her beslutningsforslag.
For hvis det var sådan, at hr. Christian H. Hansen og Dansk Folkeparti havde fået så mange henvendelser om, at det var nødvendigt at mærke for nye slagtningsmetoder, så forstår jeg simpelt hen ikke, at man ikke har skrevet det i forslaget her.
Der er ikke mindre end otte sider i selve forslaget, hvor man sagtens kunne begrunde det.
Men det står der jo ingenting om.
Der står ikke en eneste begrundelse, ud over at man ønsker, at der skal sættes sådan et mærke på.
Jeg skal slet ikke lægge skjul på, at Venstre og jeg er store tilhængere af fælles europæiske regler også på forbrugerområdet, for jeg mener, at forbrugerpolitik rækker langt ud over Danmarks grænser, og jeg mener simpelt hen, at det også er det bedste for de danske forbrugere, ligesom det er det bedste for europæiske forbrugere, at der er ens regler på tværs af grænserne.
Hr. Christian H. Hansen spørger om, hvad det ellers er, der får os til at afvise det, og hvorfor vi ikke kan se en begrundelse.
Derfor er det så, at jeg står heroppe og gætter mig til, at det må være på grund af dyrevelfærd, og når vi kan se, at der ingen dyrevelfærdsmæssige problemer er, fordi man bedøver dyrene, inden de bliver slagtet, er det jo begrundelsen, og derfor kan vi ikke støtte forslaget.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-23:
Det virker, som om Dansk Folkeparti ikke helt ved, hvilket ben partiet skal stå på i denne sag.
Jeg er nødt til at citere fra en citathistorie fra Politiken, og jeg ved, at hr. Kim Christiansen har den samme, da jeg selv har printet den ud til ham.
Der står: »Man skal ikke straffes for ikke at kunne få børn.
Det er i forvejen ekstremt svært at adoptere.
Og vi har ikke brug for, at bureaukratisk diskrimination kan afholde flere fra at adoptere.«
Det er et citat af Dansk Folkepartis familieordfører, fru Mia Falkenberg.
Det er klar og utvetydig tale.
Nu er der jo nogle, der er gået meget op i, hvorfor andre partier har brugt 6 år på at skifte holdning, 7 år måske ligefrem.
Her er der tale om en artikel fra den 9. januar.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2007-03-23:
Venstre støtter lovforslaget.
Den nye arkivlov har nu fungeret i snart 4 år.
I forbindelse med den nye lov blev der indføjet en lovovervågning, for så vidt angår tilgængelighedsreglerne, altså hvor lang tid der skal gå, før der er adgang til arkivalierne for offentligheden.
Det er meget vigtigt i et demokratisk samfund, at der er vid og let tilgængelighed til de papirer, arkivalier, som er grundlaget for et samfunds udvikling og beståen.
Udgangspunktet må jo være, at der ikke er nogen hemmeligheder, heller ikke i kortere tid.
På den anden side er der så hensynet til det enkelte menneske, der er berørt af eller omhandlet i de pågældende arkivalier.
Der må ikke være en sådan åbenhed, at det direkte kan skade et menneskes livskvalitet eller måske ligefrem være truende for liv og helbred.
Denne balance synes der at være fundet i lovforslaget.
For slægtsforskere er den liberalisering, der sker vedrørende tilgængelighedsbestemmelserne omkring hemmeligt fødende, den gamle bestemmelse om evig anonymitet for hemmeligt fødende, ændret, så det i praksis vil sige, at tilgængeligheden nedsættes fra 100 år til 75 år.
Som sagt kan Venstre støtte lovforslaget i sin helhed.
Mogens Jensen (S), 2007-03-23:
Socialdemokraterne deler fuldt ud intentionerne bag det her lovforslag om at skabe større åbenhed, bedre tilgængelighed og også en mere enkel administration af adgangen til arkiver og arkivmateriale i Danmark.
Det er vores indtryk, at den gældende arkivlov i hovedsagen fungerer meget tilfredsstillende, og at der i dag kun er relativt få tilfælde, hvor der ikke gives dispensation til at udlevere ikke umiddelbart tilgængeligt arkivmateriale.
Og jeg forstår også, at det er den oplevelse af praksis, som er udgangspunktet for det her lovforslags ændringer af arkivloven, som er fremkommet efter forslag fra Statens Arkiver og det såkaldte Tilgængelighedsudvalg, som jo altså foretager den løbende overvågning af loven.
Socialdemokraterne har hæftet sig specielt ved Justitsministeriets meget kritiske indstilling til det første udkast til lovforslaget og herunder ministeriets bekymring for, om der tages det nødvendige hensyn til efterforskningsmetoder, vidner, forurettede, kilder, meddelere og også hensyn til verserende sager.
Men jeg forstår på Kulturministeriets høringsnotat, at der er fundet en forståelse mellem Justitsministeriet og Kulturministeriet om det fremsatte lovforslag, som det ligger her, som så betyder, at tidsfristen for adgang til arkivalier inden for strafferetsplejen nedsættes fra 75 år til 20 år, dog sådan, at der stadig væk skal indhentes samtykke hos den afleverende myndighed, indtil arkivalierne er 50 år, og at tidsfristen for adgang til arkivalier, der er anvendt til udarbejdelse af offentlig statistik, nedsættes fra 50 år til 20 år.
Efter forslaget bliver det også sådan nu, at det for begge grupper af arkivmaterialer gælder, at oplysninger om enkeltpersoners private og økonomiske forhold først vil være umiddelbart tilgængelige efter 75 år.
Socialdemokraterne er på den baggrund positive over for de konkrete ændringsforslag til loven, men vil da også gerne høre fra kulturministeren her i dag, om det også er sådan, at der er fundet en løsning, som Justitsministeriet er tilfreds med.
Vi har også noteret os forslaget om, at rigsarkivaren kan bemyndiges til at træffe bestemmelse om at begrænse adgangen til arkivalier, der er yngre end 100 år, såfremt særlige forhold gør sig gældende.
Det vil vi gerne have belyst den nærmere baggrund for af kulturministeren.
Hvad er det for særlige forhold, og kan der gives eksempler på det?
Måske kan ministeren allerede her i dag svare på det, ellers må vi vende tilbage til sagen i udvalgsarbejdet.
Vi kan også tilslutte os forslaget om ophævelse af den forældede bestemmelse om anonymitet for hemmeligt fødende, og endelig kan vi tilslutte os de administrative forenklinger, der ligger i lovforslaget, som har til hensigt at give en hurtigere sagsbehandling for borgerne.
Louise Frevert (DF), 2007-03-23:
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at vi i Dansk Folkeparti går ind for fuld åbenhed, og jeg har også ved tidligere lejligheder fra denne talerstol – ved behandlingen af den nuværende arkivlov – givet udtryk for, at det ligger os meget på sinde, at vi har gennemsigtighed og fuld tilgængelighed til vores arkiver.
Vores arkivalier er vores historie, vores kulturarv, men vi er også godt klar over, at der er mange oplysninger, der kan være kompromitterende for personer og derfor ikke vil være hensigtsmæssige at få frem i lyset.
Det behøver ikke alene at være straffesager, det kunne også være sager, som berørte en persons sociale status, seksuelle præference eller etniske herkomst.
I dag er det en lille flig af arkivloven, der bliver behandlet, og efter hvad jeg har kunnet forstå, har der ikke været den store utilfredshed med hensyn til tilgængelighed efter den nuværende lov.
Det er dog vigtigt at understrege for os i Dansk Folkeparti, at vi gerne vil have en tilgængelighed til arkiverne, der berører tiden omkring anden verdenskrig og den kolde krig.
De tragiske forbrydelser, der foregik under anden verdenskrig, har en så stor politisk og historisk relevans, at alt skal frem i lyset.
Vi kan godt se, at der vil være tilfælde, hvor en persons fortid kan virke belastende, fordi personen måske har været politimeddeler og stadig væk er ung og i den arbejdsdygtige alder; arbejdspladsen får det at vide, og pludselig vil personen blive set på på en anden måde, end inden vedkommendes fortid blev kendt.
Der er mange ting, der kan være årsag til, at det ikke er hensigtsmæssigt i en karriere at få personfølsomme oplysninger frem i lyset.
Med dette lovforslag er der selvfølgelig taget højde for, at det er Justitsministeriet, der kan vurdere enkelte sager, som ikke kan være tilgængelige efter 20 år, hvor der vil være væsentlige hensyn, som kan begrunde et afslag, f.eks. beskyttelse af vidner og meddelere, hensynet til verserende sager eller samarbejde med andre landes myndigheder.
Det kan vi godt se i Dansk Folkeparti er meget fornuftigt, men vi skal bare have en sikkerhed for, at der ikke bliver gemt noget under gulvtæppet, når det drejer sig om anden verdenskrig og holocaust samt sager, hvor den almene interesse er at få indblik i arkiver, der kan belyse vores historie og vores kulturarv på bedst mulig måde.
Vi vil lytte aktivt til debatten og vil ved udvalgsbehandlingen bede om at få forvisning for, at den tilgængelighed, som vi ønsker, også vil være i dette lovforslag.
Men det vil vi vende tilbage til under udvalgsbehandlingen.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2007-03-23:
Jeg vil starte i det samme spor, som Venstres ordfører, hr. Flemming Damgaard Larsen, lagde ud med, nemlig at det er meget vigtigt i et demokratisk samfund, at man har åbenhed.
Og det er også vigtigt, at udgangspunktet er, at der ikke skal være nogen hemmeligheder.
Det er vi Konservative sådan set også meget enige i.
Det, der er interessant i den her debat, vi har nu, hvor der jo er bred enighed om, at der er sagligt belæg for, at vi lemper lidt på de her arkivlove, er Justitsministeriets notat.
Jeg synes, det er nogle meget vigtige indvendinger, der kommer deri.
Altså i forbindelse med at vi lemper arkivlovsfristen fra 75 år til 20 år, er det vigtigt at notere sig, at der kan være ofre, at der kan være meddelere, at der kan være hensynet til myndighedernes anseelse over for udlandet, som gør, at den afleverende myndighed skal have mulighed for at kunne nægte udlevering i op til 50 år, for alternativet vil være, at vi ikke har nogen meddelere; alternativet vil være, at udenlandske myndigheder ikke vil aflevere oplysninger til brug for efterforskning af danske myndigheder.
Alt i alt en god lov, der nu har fungeret i en 3-4 år, som med det her får en forbedring.
Det kan vi støtte.
Ole Sohn (SF), 2007-03-23:
Det her lovforslag er et udtryk for et bette nøk i den rigtige retning, og det er et bette nøk, som SF selvfølgelig støtter, fordi vi generelt har den opfattelse, at vi skal gøre arkiverne mere og mere åbne og tilgængelighedsfristerne kortere og kortere.
Derfor støtter vi nedsættelsen af de tidsfrister, der er skitseret i lovforslaget.
Men jeg vil også godt understrege, at vi faktisk er enige med Tilgængelighedsudvalgets indstilling, i hvert fald med flertallets indstilling, om, at man også skal afkorte afleveringsfristen for offentlige myndigheder fra 30 år til 20 år, sådan at arkivalierne bliver lettere tilgængelige i Rigsarkivet og også lettere at søge på.
Jeg er også enig i, at muligheden for at tage de særlige hensyn, der i visse situationer skal tages, er til stede, sådan at man undgår at bringe folk i for meget uføre.
Alt i alt synes vi, det er et godt forslag, som går i den rigtige retning, så SF støtter det.
Per Clausen (EL), 2007-03-23:
Enhedslisten kan også konstatere, at det forslag, der ligger her, indeholder nogle mindre forbedringer, og set i det perspektiv er vi da positive over for forslaget, selv om det jo ikke løser det grundlæggende problem, at den danske arkivlovgivning stadig væk mest er udformet med udgangspunkt i de interesser, statsadministrationen og det politiske niveau har, og at det er det, der er afgørende, mere end brugerinteresserne.
Det er vel også derfor, den danske arkivlovgivning, f.eks. sammenlignet med, hvad man har i USA, er meget restriktiv.
Vi vil selvfølgelig i udvalgsarbejdet prøve at fremdrage nogle af de områder, hvor vi mener der kunne være brug for yderligere forbedringer.
Vi havde i forbindelse med hele behandlingen af loven tilbage i 2002 en meget omfattende og grundig debat af, hvorfor man nu ikke ville have et uafhængigt ankenævn.
Vi synes stadig væk, det ville være fornuftigt at have et uafhængigt ankenævn.
Vi spurgte dengang, og det vil vi også gøre igen, hvad der er forklaringen på, at kongehusets arkivalier, som omfatter regentens funktion som statsoverhoved, ikke er omfattet af offentlighedsbegrebet, altså hvorfor denne del af staten, nemlig kongehuset, har mulighed for at holde tingene for sig selv.
I forhold til nogle af de konkrete diskussioner, der har været i forbindelse med udarbejdelsen af det her forslag, er det jo stadig væk vores synspunkt, at det ville være fornuftigt, at man havde en afleveringsfrist, som var på de samme 20 år, som gælder i forhold til den generelle tilgængelighedsregel.
Vi synes også, at man mere generelt skulle tage udgangspunkt i de 20 år og så bygge eventuelle konkrete undtagelser oven på det, i stedet for at have en række områder, hvor der stadig væk er længere tid.
Vi deler de synspunkter, som Tilgængelighedsudvalget har haft om, at man skulle afskaffe den særlige lovgivning, der er i § 24, hvor det drejer sig om sager inden for strafferetsplejen.
Vi har også den opfattelse, at der er andre områder, hvor man opererer med 50-års-regler og andre ting, som man skulle prøve at kigge på.
Konklusionen er altså, at vi støtter det forslag, der ligger fra regeringens side her.
Vi kan godt se, at ministeren og ministeriet har taget stilling til dem og afvist dem, så vi er måske ikke overvældende optimistiske med henblik på at få yderligere forbedringer igennem, men forsøget skal naturligvis gøres, også fordi det jo i den proces kan blive afprøvet, hvorvidt der efter et kommende valg vil være et flertal for nogle yderligere forbedringer på det her område.
Men når det er sagt, kan ministeren altså rolig se frem til, at også Enhedslisten vil stemme for det her forslag, når vi kommer til tredje behandling.
Inger Beinov Støjberg (V), 2007-03-23:
Det centrale i det beslutningsforslag, som Dansk Folkeparti har fremsat, og som vi drøfter i dag, er, at der ønskes et nationalt regelsæt for mærkning af kød, alt efter hvilken slagtemetode der er benyttet.
Det vigtige med hensyn til, hvilken slagtemetode der er brugt, må være, at dyret ikke har lidt under slagtningen.
Og selv om det ikke tydeligt fremgår af beslutningsforslaget, forventer jeg, at det netop er det dyrevelfærdsmæssige aspekt, som Dansk Folkeparti sætter øverst som begrundelse for netop at fremsætte det her beslutningsforslag.
Det er derfor meget vigtigt at se på de reelle forhold, for som det er i dag, foregår al slagtning i Danmark humant, og det vil sige på en måde, hvor dyrene er bedøvet, inden en f.eks. halalslagtning finder sted.
Der er derfor efter Venstres mening ingen begrundelse for at mærke kødet.
Derudover er området for mærkning jo, som ministeren også sagde lige før, omfattet af fælles EU-regler, og det er derfor en sag, der rækker ud over Danmarks grænser.
Vi kan med andre ord ikke på egen hånd indføre særlige nationale mærkningsregler på området.
Venstre støtter ikke forslaget.
Christian H. Hansen (DF), 2007-03-23:
Nu kan jeg høre, at Venstre siger, at det her ikke er noget, vi kan gøre, igen på grund af EU, som Venstre jo er så glad for.
Venstre er glad for, at vi har et EU, som kan være med til at knægte forbrugerne herhjemme og være med til at bestemme, hvordan vi skal sætte vores standarder herhjemme.
Det er Venstre utrolig glad for.
Jeg er også glad for, at Venstre siger og konstaterer, at det er rigtigt, at Dansk Folkeparti sætter dyrevelfærden højt også i det her forslag.
Det er nemlig korrekt, så tak for den oplysning.
Spørgsmålet må gå lidt på: Hvad er det, der får Venstre til at tro på, at man ikke ønsker den her form for mærkning?
Hvorfor vil Venstre ikke være med til at sige: Vi sætter forbrugerne højere, end vi sætter EU, så vi indfører det her, og så tager vi en sag?
Bare man for en gangs skyld kunne få Venstre til at tage de briller af, som har en masse EU-stjerner på.
Jeg vedkender, at man, hvis man kigger ud gennem et par briller med en masse stjerner på, så har svært ved at se tingene og se klarheden.
Det er meget anerkendt.
Men det her går jo ud på, at forbrugerne får nogle oplysninger om slagtemetoden.
Vi nævner så en slagtemetode i det her forslag, men man kunne også godt på længere sigt forestille sig, at man gjorde opmærksom på andre former for slagtemetoder.
Forbrugerne i dag går op i mange forskellige ting, de går også op i slagtemeto der, og sådan er det.
Hvorfor så ikke give forbrugerne den mulighed, at de kan se på et stykke kød, at det er slagtet på den og den måde?
Så kan man selv vælge, om man tager det op af kummefryseren eller lægger det ned igen.
Jeg er meget skuffet over, at Venstre sætter EU højere end forbrugerne, og jeg kan simpelt hen ikke forstå Venstres tankegang her, ud over at det må være, fordi man simpelt hen ikke kan se gennem de briller, man har på.
Man kan ikke se ud over sin egen næsetip.
Jeg synes, det er sørgeligt, og mit sidste spørgsmål til Venstre skal være: Mener Venstre generelt, at andre EU-lande har højere standarder på mange områder, end vi har her i Danmark, når vi taler fødevarer?
Ole Glahn (RV), 2007-03-23:
Det Radikale Venstre lytter altid til, hvad vælgerne siger, men vi følger ikke nødvendigvis altid det, vælgerne siger.
Vi ville gerne gå ind i en debat med vælgerne, om man nu mener, det er hensigtsmæssigt, at man skal mærke en så lille ting i forhold til andre oplysninger om den vare, man køber, fordi det betyder, at sandsynligheden for, at man finder det, man er interesseret i, når der er mange oplysninger, bliver mindre, og at man afleder opmærksomheden fra noget, der er vigtigere.
Jeg nævnte økologimærket, som jeg synes er vigtigt, og indholdet af varen, beskrivelsen af, hvad varen indeholder i forhold til sundhedsregler osv.
Det her har ingen effekt i den sammenhæng.
Da jeg heller ikke mener, at det her har nogen effekt på dyrevelfærd, fordi vi ved, at alle danske dyr, der bliver slagtet, er bedøvet inden, så synes jeg, det er meningsløst, og det vil jeg gå ud og diskutere med de vælgere.
Nu har ordføreren jo en fantastisk evne til sådan at nærme sig det manipulerende omkring, hvor stor opbakning der er til forslaget.
Derfor mener jeg, at vi sådan set lidt spilder tiden, ved at bruge tid her i Folketinget på at diskutere det her.
Inger Beinov Støjberg (V), 2007-03-23:
Jeg synes, vi bør overveje, om rettigheder og pligter hænger sammen hele vejen rundt.
Sådan er der kommet knopskydninger på hen ad vejen på mange felter, og det er, som om ret og pligt ikke helt hænger sammen længere.
Der er det, jeg siger, at jeg synes, man kunne overveje at få kigget på, om ikke vi netop skulle få det til at hænge sammen.
Og ja, så var det helt korrekt forstået, at vi ikke overvejer at udvide kredsen af dem, der kan modtage et særligt børnetilskud.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-23:
Nu blev der talt meget om folk, der modtager kunstig befrugtning, og hvad ved jeg, men jeg synes faktisk, at det er mere interessant også at se på, at hvis en kvinde beslutter sig for at være enlig mor og så går ud i byen og bliver gravid uden at fortælle det til den mand, hun tilfældigt – mere eller mindre – har mødt, så vil hun også kunne modtage det her tilskud.
Altså, det er jo ikke noget, der er sket sidste sommer, så det er vel, kan man sige, en eller anden form for præcedens i hvert fald, der har været der i længere tid.
Og det er vel derfor, det kan forekomme lidt underligt, at det netop ikke gælder den her gruppe af enlige adoptanter.
Inger Beinov Støjberg (V), 2007-03-23:
For mig at se, er det sådan set ikke noget nyt, at det kan virke lidt underligt.
Og jeg er helt enig med hr. Simon Emil Ammitzbøll i, at det er, som om ret og pligt ikke hænger sammen hele vejen rundt.
Det er også derfor, jeg mener, at vi skal sætte os lidt dybere ind i det og simpelt hen få kigget på området.
For førhen, så sent som i folketingssamlingen 2000-01, fremsatte SF præcis det samme beslutningsforslag, men dengang var Det Radikale Venstre imod.
Så det er sådan set os, der hele tiden har haft den samme holdning, hvorimod Det Radikale Venstre og især Socialdemokraterne fuldstændig har skiftet hest.
Men det kunne måske have noget at gøre med, at man er kommet i opposition og derfor ikke har et ansvar længere.
Så det synes jeg egentlig at hr. Simon Emil Ammitzbøll må komme herop og redegøre for lidt senere.
Hvad er det, der gør, at Det Radikale Venstre – jeg glæder mig også meget til at høre Socialdemokraternes melding herom – har skiftet holdning?
Jeg synes sådan set, det er helt fair at fremsætte det her beslutningsforslag.
Det undrer mig bare, at Det Radikale Venstre og Socialdemokraterne pludselig, fordi man er kommet i opposition, fuldstændig har skiftet holdning.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-23:
Jeg vil sige, at jeg nu ikke skammer mig over, at Det Radikale Venstre er et parti, der er i stand til at ændre synspunkt, fordi man hører gode argumenter.
Så forstår jeg ikke helt den her diskussion om økonomisk ansvarlighed, vi nu skal ud i.
Til spørgsmål 45 alm. del, stillet af Folketingets Socialudvalg, svarer ministeren, at det her vil betyde en årlig merudgift på 0,9 mio. kr.
Det er ikke et økonomisk spørgsmål her, så der er ikke nogen ny oppositionel uansvarlighed i det her.
Det synes jeg godt nok er at køre argumentationen langt ud.
Det, det handler om, er, at kvinder, der går i byen og finder en mand og får et barn uden at ville have noget med manden at gøre, kan få tilskuddet; kvinder, som får kunstig befrugtning, kan få tilskuddet; men kvinder, der adopterer, kan ikke få tilskuddet.
Det er da en uoverensstemmelse, lige meget hvordan man vender og drejer det – også selv om hverken fru Inger Støjbergs eller mine forgængere var opmærksomme på problematikken i 1990’erne.
Inger Beinov Støjberg (V), 2007-03-23:
Nu var det jo ikke mig, der brugte et økonomisk argument for ikke at give det særlige børnetilskud, det var hr. Simon Emil Ammitzbøll.
I øvrigt er det ikke en ekstraudgift på 0,9 mio. kr., det er en ekstraudgift på 5 mio. kr. godt og vel.
Men det er fuldstændig lige meget, for det er nemlig ikke pengene, det her drejer sig om, det her drejer sig om principperne.
Jeg vil bare lige oplyse hr. Simon Emil Ammitzbøll om, at det jo ikke kun var i 2000, at man sagde nej til det her fra radikal side.
Det har man såmænd også gjort andre gange før.
Så det har jo været en sådan meget fastgroet indstilling hos Det Radikale Venstre, lige indtil man kom i opposition – så skiftede man hest i vadestedet, og det undrer mig bare.
Jeg synes, det er meget, meget interessant.
For mig tæller principper faktisk ofte mere end økonomi, så derfor er det her en principiel betragtning fra min og fra Venstres side og ikke en økonomisk betragtning.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-03-23:
Jeg synes, det er ganske interessant at gå tilbage og se på Socialdemokraternes stillingtagen til det her spørgsmål.
Jeg vil gerne citere: Man vælger jo selv, om man vil adoptere et barn, og jeg mener, at en person, der ønsker at adoptere et barn alt andet lige bør kunne overskue de økonomiske konsekvenser af forsørgelsen.
Derfor vil jeg sige, at forslaget er relevant, men Socialdemokratiet kan ikke stemme for det af den nævnte grund.
Citat slut.
Er den grund ikke gyldig mere for Socialdemokratiet, siden man har lavet en total kovending i den her sag?