runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Leif Lahn Jensen (S), 2009-02-20:
Det her forslag er også et rigtig godt forslag, for det vil netop gøre det meget lettere for eleverne, lærerne og forældrene.
I stedet for at skulle fremstille og forholde sig til tre dokumenter skal man nu fremstille og forholde sig til et.
Foran mig har jeg et eksempel på det, vi snakker om, og et eksempel på, hvordan det fungerer nu.
I fremtiden bliver der det her ene dokument og ikke de tre her, og det kan alt andet lige kun gøre det meget, meget lettere.
Det er i hvert fald ikke et forsøg på at gøre vejledningen ringere eller at nedprioritere vejledningen, faktisk tværtimod.
Så vi tror på, at alle vil blive rigtig glade for det her nye værktøj på sigt. Jeg vil også godt lige huske på, som jeg har sagt før, men ikke kan lade være at gentage, at det tidligere er blevet besluttet efter ønske fra Socialdemokraterne, at de enkelte skoler via en opfordring fra ministeriet vil kunne søge dispensation til at afprøve nye måder at gøre tingene på, især omkring elevplaner, som jo er en af de tunge dele.
Så det er et forslag, som måske ikke er vidtgående nok, men i hvert fald et skridt i den rigtige retning.
Per Bisgaard (V), 2009-02-20:
Det er jo med regelforenkling og afbureaukratisering næsten som med vejret: Det er meget let at tale om, men det er utrolig svært at ændre.
I ord fylder det ikke så meget, og i praksis er det heller ikke revolutionerende, men det er et skridt i den rigtige retning, hvor vi får formindsket den mængde af dokumenter, som benyttes i samarbejdet mellem lærerne og vejlederne på den ene side og eleverne og forældrene på den anden side.
De tidligere så udskældte elevplaner, som nu berettiget roses fra stort set alle sider, bliver der med forslaget ikke ændret på.
De bliver nu omdrejningspunktet i det ene dokument, som på de ældste klassetrin, 8., 9. og eventuelt også 10., fremover vil indeholde såvel elevplan som uddannelsesplan.
Det giver en reel administrativ forenkling, idet tre dokumenter bliver til et, og det vil automatisk give et større overblik for såvel eleven som for forældrene.
I dag er der krav om, at eleven i samarbejde med typisk klasselæreren og UU-vejlederen udarbejder en uddannelsesbog fra 6. klassetrin.
Kravet om vejledningssamtaler er stadig gældende, og i den nye elev- og uddannelsesplan vil man også som i dag på 8. og 9. klassetrin skulle indskrive sine ønsker for ungdomsuddannelse eller eventuelt erhverv.
Der er i lovforslaget heller ikke ændret på den praksis, hvor eleven medsender vejlednings- og uddannelsesdelen, som er indeholdt i elev- og uddannelsesplanen, til en eventuel udbyder af 10. klasse eller til en ungdomsuddannelsesinstitution.
Der bliver tale om mindre administration, men kravet, ønsket om skriftlig dokumentation for elevens udvikling er fortsat gældende.
Det vil fortsat være den enkelte skole eller kommune - det er altså en lokal beslutning - der udarbejder den model, man ønsker at benytte, og det indebærer f.eks. også muligheden for, at man bruger elektroniske dokumenter frem for en papirmodel.
Med indførelsen af den nye udfordringsret kommer der yderligere en mulighed for skolen, kommunen og ja, i princippet helt ud til den enkelte lærer, for at udforme det dokument med de oplysninger, som han/hun mener skal noteres i elevplanen.
Der er nok tale om en forenkling, men der er ikke tale om et fravalg af kvalitet i vejledningen.
Som tidligere sagt er forslaget på flere måder måske et beskedent forslag, men det er et af flere tiltag, som bestemt kan være med til at gøre det administrative bøvl i folkeskolen mindre, og hvem ønsker ikke det?
I Venstre kan vi varmt anbefale det fremsatte forslag.
Villum Christensen (LA), 2009-02-20:
Nu har vi mange typer af test i folkeskolen, og det, jeg anfører, er, at jeg synes, at man generelt i den offentlige debat om folkeskolens situation bruger test og at sætte tal på forskellige kvalifikationer og udviklinger i skolerne alt for meget.
Det er ikke fremmende for en skoleudvikling, efter min opfattelse.
Christine Antorini (S), 2009-02-20:
Jeg synes, at det er et klarsyn, hr. Villum Christensen har, som i hvert fald jeg ikke besidder.
For nu er det faktisk sådan, at de nationale test, hvad vi kun beklager, slet ikke er udviklet endnu.
De er faktisk forsinket på tredje år.
Så hvad det er for nogle ranglister, hitlister, som hr. Villum Christensen har set, kunne jeg godt tænke mig at vide.
Villum Christensen (LA), 2009-02-20:
Der er ingen hitlister, men jeg kan jo åbne både øjne og ører og se og høre, hvad der foregår, når pressen får fat i de mange forskellige test.
Så får vi en udstilling på en måde, som jeg ikke synes er nyttig og givende for den danske folkeskole, når man kan læse om, hvordan mange forskellige skoler placerer sig på forskellige typer af ranglister.
Det synes jeg er en skidt ting.
Christine Antorini (S), 2009-02-20:
Jeg vil bare høre, om ordføreren fra Liberal Alliance kan bekræfte, at der ikke er nogen hitlister i de test, der er vedtaget i det folkeskoleforlig, som ligger om nationale test.
Kan ordføreren bekræfte, at der ikke er hitlister?
Villum Christensen (LA), 2009-02-20:
For Liberal Alliance er det afgørende i dette forslag så absolut afbureaukratiseringselementet.
Vi er af den opfattelse, at Danmark er alt for regelstyret.
Statslige dekreter om, hvordan andre skal opføre sig, er det modsatte af at være liberal.
Bureaukratisering er ikke blot omkostningsfuldt, bureaukratisering fratager også borgere deres frihed til selv at træffe beslutninger.
Den gældende procedure for henvisning til specialundervisning er et skoleeksempel på, hvordan velmente, men tunge bureaukratiske procedurer kan virke forsinkende og meningsløse.
Jeg tror, at vi skal bruge rigtig meget krudt herinde på at finde fleksible løsninger på den måde, vi indretter den offentlige sektor på.
Om vurderingen af, hvorvidt specialundervisning er nødvendig, vil jeg sige, at det jo ikke altid er det vanskeligste at foretage sig og ikke behøver at basere sig på store, faglige undersøgelser hver eneste gang.
Nogle gange kan det godt være nødvendigt, men i mange, mange tilfælde er det ganske almindelig sund fornuft, der bør være afgørende for, hvornår man sætter tingene i gang, og der synes vi, at der er en fin balance i det her forslag.
Vi har noteret os, at vurderingen fortsat vil kræve en enighed mellem skolelederen og barnets forældre, og dette er efter vores opfattelse fuldt tilstrækkeligt.
Test er på mange måder ukrudt i vores have, i hvert fald hvis man sætter det op i hitlister.
Lad denne tankegang om forenkling brede sig i flere dele af den offentlige sektor, således at vi herinde ikke fremover først skal bruge tiden på at diskutere, hvilke regler vi skal genere vores medarbejdere med, for derefter at bruge tid på at diskutere, hvad det er for nogle, vi så skal fjerne igen.
Det er ikke nogen fornuftig måde at bruge Folketingets tid på, men det her er så absolut et forslag, der går i den rigtige retning, og det vil vi gerne støtte.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-02-20:
Enhedslisten mener, at det er meget, meget vigtigt at begrænse bureaukratiet i folkeskolen.
Vi ville få langt mere kvalitet for pengene, hvis vi bare turde stole på de fagligt kompetente lærere, der er tæt på elevernes hverdag, i stedet for hele tiden at finde på nogle nye måder at måle og teste elever og lærere i skolen.
Vi er også enige i, at situationen i forhold til specialundervisningen er helt uacceptabel i øjeblikket.
Alt, alt for mange børn må vente længe på at få det specialtilbud, de har krav på, og det er jo altså et problem, som oppositionen har rejst.
Vi er da glade for, at regeringen altså lytter, men vi mener bare ikke, at det forslag, der så er kommet, er den rette løsning, for der skal en faglig vurdering til ved henvisning til specialundervisning.
Det er ikke unødigt bureaukrati.
Det er tværtimod væsentligt for at sikre, at eleven får det rette tilbud, og at retssikkerheden er i orden.
Hvis der er for lang ventetid ved pædagogisk-psykologisk rådgivning, og det ved vi jo at der er mange steder, jamen så må man løse det problem ved at tilføre de ressourcer, der er behov for, de ressourcer, der er nødvendige.
Problemet løser man ikke ved at fjerne den faglige vurdering, som det her forslag lægger op til.
Og som fru Marianne Jelved også lige nævnte , er der allerede i dag muligheder for at igangsætte en midlertidig specialundervisning.
Danske skoleledere er jo generelt både dygtige og samvittighedsfulde mennesker, men de er altså sjældent uddannede til eller kvalificerede til at vurdere, hvilke former for specialundervisning der er nødvendige.
De er derimod ansat til at have det overordnede ansvar for skolen og for skolens økonomi, og hvis man overlader beslutningen om, hvilken form for specialundervisning det enkelte barn har brug for, til skolelederne, så frygter vi altså, at det er økonomiske hensyn, der kan få forrang frem for barnets faglige behov, ud over det, som altså er hovedproblemet, nemlig at færre børn får den nødvendige faglige vurdering.
Hvis det her forslag går igennem, og det er der jo noget der tyder på, mener vi, at man som minimum bør sikre, at børn, der bliver henvist af skolelederne, senere får ret til en pædagogisk-psykologisk vurdering, sådan som både Danmarks Lærerforening og Dansk Psykolog Forening foreslår.
Løsningen på ventetid til specialundervisning er altså kort sagt ikke at slække på den faglige vurdering, men at tilføre de nødvendige ressourcer.
Hvis regeringen eller et flertal uden om regeringen vil være med til at løse det økonomiske greb om kommunerne, så de kan få henvisningen til specialtilbud til at fungere, jamen så vil Enhedslisten meget, meget gerne lægge mandater til, men vi kan ikke støtte et forslag, som slækker på den faglige vurdering.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-20:
Det, fru Anne-Mette Winther Christiansen beskriver, kan man allerede gøre i dag.
Det er fuldstændig klart: Man kan tildele specialundervisningstimer og specialundervisningshjælp uden PPR i dag.
Man kan så vente, til PPR har tid til at komme ind, hvis endelig det er det, der er hovedproblemet, sådan som jeg nu hører Venstres ordfører beskrive det.
Det kan man gøre i dag.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2009-02-20:
Lad os antage, at et barn har haft specialundervisning i mellemskolen og i 5. klasse er blevet afklaret så tydeligt, at det nu godt kan komme tilbage til sin klasse.
Så viser der sig store vanskeligheder igen, fordi der alligevel var nogle hurdles, der ikke var blevet løst, og der er behov for et nyt specialundervisningsforløb.
Nye test ligger til grund, men der ligger ikke en ny PPR-vurdering til grund, og barnet har dog udviklet sig i de år.
Alligevel vurderes det af både lærere og forældre, at det altså her vil være nyttigt at få lavet et nyt specialundervisningsforløb, men det vil også være nyttigt at have en ny PPR-vurdering, til når man skal videre i sit ungdomsuddannelsesforløb.
Hvorfor skal man så vente, når vi nu ser, at der altså ligger nogle ophobninger af sager rundtomkring i kommunerne, fordi de mangler personale i PPR?
Hvorfor skal man så vente i de måneder på, at PPR bliver klar til at kunne lave udredningen, når man godt ved, hvor behovet er, hvad der skal sættes ind med, og man derfor kan starte lige med det samme og så få opfølgning senere?
Det er jo det, det her lovforslag lægger til grund.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-20:
Jo, det bestrider jeg slet ikke.
Jeg spørger bare: Hvorfor skal man pludselig ændre på det for børn, hvor man kan sige, at det her er af længere varighed, når man kan skabe den hurtighed i handling ved at bruge muligheden for at sige, at vi starter med midlertidig specialundervisning?
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2009-02-20:
Jeg vil også påberåbe mig æren af at have stor indsigt i det her både som lærer og som afdelingsleder fra en folkeskole, og det er ikke så mange år siden endnu, at jeg blev valgt ind i Folketinget, så jeg kan stadig væk godt huske, hvordan vi arbejdede.
Er det ikke korrekt, at der laves test i skolerne, som netop synliggør, hvis børnene har svagheder, og dermed også er den anbefaling, der bruges, når man finder ud af, hvem der skal tildeles specialundervisning?
Marianne Jelved (RV), 2009-02-20:
Jeg synes, at faglighed er fantastisk vigtigt i folkeskolen - også en faglig diagnose af, hvad der er problemet, hvis et barn har vanskeligheder i et fag.
Og den faglighed har vi kompetente mennesker til at varetage.
Nu sætter vi dem ud af spillet.
Og der kunne man jo vælge - hvis man valgte den model, som jeg har argumenteret for her - at bruge muligheden for at give midlertidig specialundervisning og vurdere, hvad der egentlig skal til, og så spørge sig selv, om man ikke har brug for, hvis det skal være længerevarende, at der er en fagperson, der kommer ind over for at evaluere det.
Jeg kender ret meget til det her område, og jeg ved, hvor svært det faktisk er, uanset om man er specialundervisningslærer, eller man er klasselærer eller faglærer, at vurdere, hvad det er for et handicap, det enkelte barn har.
Og jo tidligere man får fagligheden ind over det, jo bedre kan man jo hjælpe.
Simon Emil Ammitzbøll (UFG), 2009-02-20:
Jeg glæder mig over, at undervisningsministeren afviser det beslutningsforslag, der ligger her.
Det er ikke, fordi man ikke kunne gå ind i en diskussion om, hvad der kunne fremme kulturel integration, også i forhold til særhensyn, hvis særhensyn forstås som hensyn ud over det almindelige.
Men særhensyn til minoritetsgrupper?
Hvis det altså er hensyn ud over det almindelige, må det vel gælde alle grupper, om jeg så må sige.
Der må være tale om minoriteter eller majoriteter.
Der, hvor jeg undrer mig, og der, hvor jeg synes kæden hopper af for ministeren, er i spørgsmålet om, hvorfor man ikke tager skridtet fuldt ud og vil kæmpe for at få en folkeskole, der kan være et neutralt rum i forhold til religionerne, altså sørger for, som jeg også svarede fru Christine Antorini, i hele den diskussion at sige: Ingen bønner i folkeskolen, fuld frihed i friskolerne; friskolerne er jo netop frie, men i folkeskolen kan børnene møde det neutrale samfund, den neutrale stat.
Kim Christiansen (DF), 2009-02-20:
Ja, det var jo en vældig akademisk sludder for en sladder og mest af alt en bortforklaring.
Vil hr. Villum Christensen så bakke ligestillingen op på det her område, således at lokale løsninger også vil kunne indebære, at man forbød halalslagtet kød?
Villum Christensen (LA), 2009-02-20:
Jeg tror, undervisningsministeren sagde det meget tydeligt i sit første indlæg, nemlig at hvis man har en bekymring herinde, så er det ikke noget, der skal materialisere sig i, at man laver en administrativ regel centralt.
Der kan da være masser af ting, man er enig eller uenig i rundtomkring, men det, der er det afgørende, er jo, at vi står i et Folketing og skal tage stilling til, hvad det er fornuftigt at lave regler om.
Det er jo dybest set det, det handler om.
Og der har jeg altså fuld respekt for alle de mange løsningsmuligheder, der er ude lokalt, og der er jo lige så mange situationer, som vi har kommuner, og som vi har skoler.
Lad dem dog selv finde ud af det.
Det er jo langt hen ad vejen ikkeproblemer, vi står og diskuterer, som det jo så tit er, når Dansk Folkeparti tager de her paradeforslag frem.
Kim Christiansen (DF), 2009-02-20:
Tak for det.
Jeg synes bare lige, at jeg føler mig kaldet til at korrigere hr. Villum Christensen en lille smule, for det her er jo ikke et angreb på muslimer, men det er et forsvar for dansk kultur.
Der er jo en væsentlig forskel.
Men det var noget andet, der egentlig bragte mig lidt på banen.
Flere ordførere har været inde på det her med, at man ikke kan forbyde halalslagtet kød - vi skal ikke bestemme herinde fra Folketinget, hvad man skal spise rundtomkring i børnehaver og på skoler.
Der må jeg så bare gøre opmærksom på, at på adskillige københavnske og århusianske skoler har man jo netop bestemt, hvad børnene skal spise.
Der har man nemlig besluttet, at der ikke må serveres svinekød.
Vil hr. Villum Christensen så være med til at fremme, at man får fjernet den regel rundtomkring på de skoler, hvor den er blevet indført?
Villum Christensen (LA), 2009-02-20:
Demokratiet er jo finurligt.
Selv håbløse forslag kan give en spændende debat.
Jeg tror, jeg sjældent har oplevet et beslutningsforslag, jeg har været mere uenig i end det her.
Hele tankegangen, der ligger bag, er både ubehagelig i sin tone og i virkeligheden også dysfunktionel i forhold til problemerne i en globaliseret verden.
Vi har bestemt ikke brug for den ensretning, der lægges op til, vi har bestemt ikke brug for, at der ikke må tages særlige hensyn til elever med en anden kultur - også set i forhold til folkeskolelovens bestemmelser, som vi lige har hørt.
Hvad er det dog for noget?
Vi har bestemt ikke brug for at stille retningslinjer op for, hvordan man lokalt indretter sine badefaciliteter.
Hvad er det for noget?
Det har været nævnt så mange gange, jeg skal ikke trætte forsamlingen, men jeg synes faktisk, at det er en lille smule beskæmmende.
Forslaget er stik imod Liberal Alliances mål om at fremme frihed, frisind og tolerance
Dansk Folkeparti kalder det for integrationsfremmende, ja, der står faktisk integrationsfremmed i bemærkningerne, men det er måske i virkeligheden mere sigende.
Det er det stik modsatte, vi har brug for.
Vi lever i en lille global økonomi, vi har alle mulige grunde til at tage den udvikling, som globaliseringen medfører, alvorligt, og skal vi tackle den på en nogenlunde fornuftig måde, skal vi selvfølgelig også have respekt for hinandens måde at indrette os på med de facetter, det nu kan give i de forskellige familier.
Hvad mener Dansk Folkeparti mon med dansk kultur?
Knytter det sig udelukkende til kristendommen?
Hvis Dansk Folkeparti vil forbyde halalslagtet kød, vil partiet så også forbyde koshermad?
Det har også været fremme.
Vi forstår det simpelt hen ikke.
Det er jo hele tiden det, der er nettoresultatet, nemlig at andre skal føle sig mindreværdige.
Jeg var til et politisk møde i Vejle i går, hvor der sidder unge, veluddannede, og når vi diskuterer problemer i det danske samfund, var det største problem for dem, hvorfor de hele tiden skal tales ned til.
Det her forslag er jo netop udtryk for, at man gerne vil sortere folk i forskellige rangordener.
Vi forstår det simpelt hen ikke.
Ingen kan være i tvivl om, at Dansk Folkepartis beslutningsforslag i bund og grund er et led i de her klokkeklare, endeløse angreb rettet mod muslimer.
Det bryder vi os virkelig ikke om.
Nej, vi kan ikke lide forslaget og mener bestemt, at det er det modsatte af det her, vi har brug for.
Det har ikke noget med integration at gøre, det forhindrer nærmest integrationen.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-02-20:
Jeg kan jo gå ud og sige til alle de mennesker, jeg vil, at jeg synes, de skal stemme på Enhedslisten.
Det er ikke sikkert, at de gør det af den grund.
Det afgørende i et demokrati er, at den enkelte selvfølgelig skal have sin fulde og frie ret til selv at bestemme, hvad man har lyst til at stemme på.
Jeg synes, at de spørgsmål, som hr. Martin Henriksen stiller, viser, at hr. Martin Henriksen med det her forslag er ude på dybt vand, fordi man altså har at gøre med et forslag, som går ud på, at man vil bestemme, hvilken mad man skal spise for at være rigtig dansk.
Man vil bestemme, at børn skal være nøgne foran andre børn for at være rigtig danske.
Jeg mener ikke, at det hører hjemme nogen steder.
Martin Henriksen (DF), 2009-02-20:
Jeg spurgte faktisk ind til fru Johanne Schmidt-Nielsens forståelse af danskhed.
Jeg kan forstå, at det, som Enhedslisten mener er meget vigtigt og en god ting i danskheden, f.eks. er de demokratiske rettigheder, og så vil jeg bare høre, om fru Johanne Schmidt-Nielsen er enig med Asmaa Abdol-Hamid, som jo mener, at det er i overensstemmelse med demokrati, at imamerne siger til menigheden, hvem de skal stemme på.
Vi havde heller ikke forventet, at Enhedslisten ville støtte Dansk Folkepartis forslag.
Men jeg vil høre, om de rammer, som Enhedslisten sætter om danskheden, er så vide, at en Asmaa Abdol-Hamid også kan passe ind i dem, altså Enhedslistens islamist, som f.eks. mener, at det er i overensstemmelse med demokrati, at imamerne siger til menigheden, hvem de skal stemme på, og som har forsøgt at retfærdiggøre angreb på danske soldater.
Er det inden for rammerne af, hvad man kan sige er dansk?
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-02-20:
Jeg synes, der er tale om et ualmindelig dårligt forslag fra Dansk Folkeparti.
Ideen er, at man vil forbyde alle former for særhensyn til religiøse minoriteter for at sikre, at børnene bliver fortrolige med dansk kultur og historie.
Nu er vi jo alle sammen enige om, at det er godt at lære om kultur og historie, og når man bor i Danmark, er det selvfølgelig ekstra vigtigt at kende til dansk historie og danske samfundsforhold; det er jo allerede i dag en væsentlig del af folkeskolens formål.
Men hvorfor det at spise halalslagtet kød skulle gøre en mindre fortrolig med dansk kultur,
står meget uklart for mig, ligesom jeg har meget svært ved at forstå, hvorfor det skulle gøre et barn, et ungt menneske, mindre fortrolig med dansk kultur, hvis barnet ikke ønsker at bade nøgen foran andre børn, men gerne vil stå bag et forhæng.
Derudover ved jeg heller ikke, hvordan Dansk Folkeparti har tænkt sig at bevise, at det her med at bade bag forhænget foregår på grund af religiøsitet og ikke på grund af blufærdighed.
Man kunne også spørge, hvorfor det at holde en fridag i forbindelse med f.eks. ramadanen skulle forhindre et barn i at lære noget om besættelsestiden eller den danske andelsbevægelse.
Altså, det er selvfølgelig noget sludder.
Forslaget handler ikke så meget om undervisning i folkeskolen.
Det handler i langt højere grad om, at Dansk Folkeparti ikke bryder sig om muslimer og gerne vil gøre det så svært som overhovedet muligt at være muslim i Danmark.
Dansk Folkeparti vil gerne sende et signal om, at der er én bestemt måde at være dansker på, og vi skal tilsyneladende stå her i Folketingssalen og definere, hvordan den her ene bestemte måde at være dansker på skal se ud.
I Enhedslisten mener vi, at man kan være dansk på mange forskellige måder.
Selvfølgelig skal en skoleledelse have lov til at tage de hensyn, som skoleledelsen finder nødvendige.
Vi skal ikke stå i Folketingssalen og bestemme, hvilken mad der skal serveres i kantinen
det er jo i realiteten det, hr. Martin Henriksens forslag handler om eller om man må synge tyrkiske sange.
Selvfølgelig skal vi ikke stå og definere det i Folketingssalen på Christiansborg.
Det hører til i nogle helt andre typer samfund end det danske.
Der står i titlen på forslaget, vi behandler i dag, at formålet med det er at forbedre integrationen.
Hvis nogen nogen sinde kunne finde på at være så tossede at vedtage det her forslag, kan vi bare konstatere, at resultatet ville være det stik modsatte af at forbedre integrationen, fordi man ville sende et klokkeklart signal til en masse medborgere om, at de ikke er rigtige danskere, hvis ikke de spiser svinekød og fejrer jul den 24. december.
Jeg ved ikke, hvordan hr. Martin Henriksen har det med vegetarer, altså om de ikke falder inden for kategorien danskere.
Men resultatet af det her forslag, hvis nogen altså kunne finde på at vedtage det, ville være et helt entydigt signal til rigtig mange mennesker i vores samfund om, at de ikke er rigtige danskere, og at man derfor ikke skal give plads til dem.
Kort sagt mener jeg altså, at det her forslag er aldeles udansk.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-20:
I begrebet åndsfrihed ligger jo, at vi tager debatten.
Vi tager debatten, vi sidder ikke herinde og lovgiver om detaljer, men vi involverer os i en dialog med de mennesker, vi er sammen med i det danske samfund - i det her tilfælde er det jo et dansk anliggende.
Hvis nu situationen var, at 1.500 ud af 1.600 folkeskoler havde fået pålagt et eller andet sted fra at skulle bede morgenbøn, ville vi da også agere helt anderledes.
Men det er jo ikke det, der er sagen.
Det er en tradition et sted.
Og lad os andre blande os i den, men lad det være der på stedet, at man når frem til en fælles forestilling om, hvad vi gør på vores skole under hensyn til den måde, samfundet nu er indrettet på.
Skal traditionen fastholdes, eller skal den ikke?
Jeg vil i hvert fald meget nødig nå dertil, at vi skal til at censurere, hvilke salmer der kan synges i de danske skoler.
Der er jo noget med konsekvens.