Morten Østergaard (RV), 2007-01-10:
Efter nogle forslag, som indebærer visse forbedringer, er regeringen nu tilbage i sadlen.
Det er Dansk Folkeparti, der svinger pisken, og tempoet for den statspromoverede danske fremmedangst når med det her forslag nye højder.
Det Radikale Venstre støtter ikke forslaget, fordi det yderligere forringer danske statsborgeres mulighed for at bo i Danmark med deres ægtefælle, fordi det er et attentat mod en af vores grundlæggende frihedsrettigheder, nemlig religionsfriheden for de trossamfund, der betjener sig af udenlandske forkyndere, fordi det lægger endnu flere sten i vejen i forhold til at skabe integration, og fordi det slet ikke imødekommer den udfordring at tiltrække kvalificeret arbejdskraft og dermed systematisk underminerer den danske konkurrencekraft.
Indvandringsprøverne er endnu en barriere for, at danskere kan bo i Danmark med deres ægtefælle.
Folk, der i dag er berettiget til ægtefællesammenføring, skal fremover tage en prøve svarende til modul 1 i danskprøve 1.
Den, der ønsker ægtefællesammenføring, skal altså gennem selvlæring og et undervisningsmateriale, man selv skal købe, tage en prøve, der koster et gebyr, for at opnå et dansk, som ifølge høringssvaret fra Institut for Menneskerettigheder normalt fordrer 250 timers undervisning for flygtninge i et sprogcenter at opnå kompetencerne til.
Det er efter hollandsk forbillede, og hvad ved vi så fra Holland?
Vi ved, at der er sket en halvering af ansøgninger om familiesammenføring efter modellens indførelse.
Vi ved godt, hvad det her handler om.
Ministeren kunne i går i Deadline på DR 2 ikke svare, vi andre ved det godt: Det bliver dem med de dårligste forudsætninger.
Det her handler om, at danskere med udenlandske ægtefæller skal have endnu sværere ved at kunne få deres ægtefælle til Danmark, dem med færrest personlige ressourcer skal ikke have lov at udleve deres partnerskab.
Belært af de hollandske diskussioner om menneskerettigheder i denne sag ved vi, at det er endnu en balanceakt på kanten af den konventionssikrede ret til familieliv.
Endvidere vil det i øvrigt være et attentat mod særlig de kristne trosretninger, som betjener sig af udenlandske forkyndere, f.eks. katolikkerne.
Her forventer man at få meget vanskeligt ved at dække behovet for forkyndere.
Hvad er det, som driver den her hetz?
Hvorfor skal forkyndere som den eneste kategori af arbejdstagere, der tager ophold i Danmark, tage en danskprøve inden?
Det er en forfølgelse.
Jeg tror blot, at det var nogle andre end de katolske præster, man havde i tankerne, da Dansk Folkeparti tvang regeringen til at lovgive for en gruppe på under 100 mennesker, som der ingen verdens problemer har været med.
Vi vil ved andenbehandlingen fremsætte forslag om at få det her helt ubegribelige element i forslaget taget ud.
Så er der integrationseksamen, altså et krav om sprogfærdigheder og beskæftigelse i 2½ år som forudsætning for tidsubegrænset ophold.
Det var Velfærdskommissionen, der opfandt begrebet.
Her foreslog man som erstatning for de nuværende tidsgrænser for tidsubegrænset ophold, at der skabes sammenhæng mellem integration og opholdsrettigheder.
Vi var åbne over for det forslag og har selv her i Tinget lagt forslag frem på samme principielle grundlag omhandlende selvforsørgende flygtninge, men VKO valgte i stedet at gøre det til en ekstra betingelse ud over tidsgrænserne.
Det strider mod hele Velfærdskommissionens idé med forslaget og er derfor udelukkende en udlændingepolitisk stramning for at forhindre tidsubegrænset ophold.
En eksamen er vel en eksamen, og kan man imødekomme sprogkravet og beskæftigelseskravet, hvorfor skal der så gå 7 år, før man kan høste gevinsten af sin indsats?
Vi vil forsøge at formå flertallet til at indoptage dette som et ændringsforslag ved andenbehandlingen.
De nye sprogkrav vil gøre det meget vanskeligt for mange folk at få permanent ophold.
Det fremgår af en række høringssvar, herunder Kommunernes Landsforenings.
Værst er det dog med forslaget om at koble retten til starthjælp med beskæftigelseskravet.
Nu vil starthjælpen, som er slem nok som den fattigdomsgenerator, den reelt er, som den økonomisk diskriminerende ordning, den reelt er, ikke være reserveret til de første 7 år, men de, som den bevisligt ikke har hjulpet efter 7 år, vil fortsat skulle leve i fattigdom.
Det er en helt ubegribelig tankegang, som alene gør det umuligt for os at støtte forslaget.
Så er der forsøget på at tilvejebringe kvalificeret arbejdskraft.
Det er fornuftigt at udvide jobkortordningen, naturligvis på sædvanlige ansættelsesvilkår, men indkomstgrænsen på 450.000 kr. er her som i forslaget om greencard alt, alt for høj.
Det såkaldte greencard er et jobsøgningsvisum, der misbruger det, som almindelige mennesker forstår ved greencard.
Det har meget lidt tilfælles hermed og vil i sig selv forvirre målgruppen af udenlandske talenter.
Forslaget er simpelt hen for ringe.
Pointkravene er for rigide: Man skal bruge 80 point, og en ph.d. giver 55.
Får man et job, kan man ikke engang vide sig sikker på, at man kan få lov at arbejde, nej, det skal først efterfølgende godkendes af Udlændingeservice.
Bureaukratiet bliver endnu større end ved jobkortordningen, fik vi at vide under velfærdsforhandlingerne.
Så det eneste positive, der står tilbage, er, at studerende automatisk får 6 måneder til jobsøgning.
De skal så bare være heldige som nyuddannede, nyudklækkede unge mennesker at finde et job til 450.000 kr. om året.
Vi ønsker rigtig meget held og lykke, men har ikke store forventninger til, at det vil ske for en bred gruppe af mennesker.
Det Radikale Venstre kan derfor på ingen måde støtte L 93.