Søren Espersen (DF), 2008-12-16:
Der var en optimisme, trods alverdens ondskab, og en gensidig vilje til, at nu skulle der skabes et organ, der kunne være en buffer mod alverdens ondskab, og hvor man i generalforsamlingen, det sted, hvor alle medlemslandene var repræsenteret, kunne sætte sig ned og løse konflikter og tale sammen for at løse dem frem for med det samme at styrte ud efter våbnene.
Og heldigvis var der dengang ved stiftelsen af FN i 1945 fornuftige folk, der forstod vigtigheden af, at Sikkerhedsrådet måtte og skulle have fat i den lange ende, at det måtte og skulle være sådan, alverdens magtrealitet blev afspejlet.
Gennemtænk engang det regimente, vi i dag måtte have levet under, hvis drømmerne og fantasterne dengang havde fået held med deres forehavende, således at det var generalforsamlingen, der bestemte.
Lad mig først sige, at vi, om end de seneste års surrealistiske udvikling i FN giver bange anelser for sammenslutningens fremtid, fortsat - men nu altså meget nølende - støtter Danmarks medlemskab af FN.
Men der skal - synes vi - ikke meget mere til af hysteriske og unfair resolutioner skabt af diktaturstater, før vi siger, at nok er nok.
For det kniber altså med troen på FN, og jeg vil give et eksempel på, hvad vi snakker om.
332 gange har FN's Generalforsamling vedtaget en resolution vendt mod Israel, mens ikke én af de mellemøstlige diktaturstater nogen sinde er blevet fordømt af FN.
Dette er jo en total farce, som understreger rækkevidden af den skamløshed, der efterhånden kendetegner FN: Systematisk hetzer og diskriminerer man mod et demokratisk land, og systematisk holder man hånden under skumle og infame diktaturstater.
Det var ikke det, vi ville med FN.
Når Israel som det eneste land nægtes adgang, når FN's Menneskerettighedskommission har møder, var det ikke det, vi ville.
Det var ikke, synes jeg, det, vi ville, når vi kunne se, at de officielle brochurer fra racismekonferencen Durban I i 2001 udstillede krumnæsede jøder med giftige hugtænder og bloddryppende hænder pyntet med svastika, og når flyvebladene blev distribueret på samme konference med et billede af Hitler og med ordene, citat: Hvis jeg havde vundet, havde Israel da i det mindste ikke eksisteret.
Citat slut.
Når vi så ved, at Durban II er lige om hjørnet, og man efter 8 år ikke har lært det fjerneste, men faktisk lægger op til noget, der er endnu mere vanvittigt og oven i købet beklageligvis stadig væk endnu med danske diplomater som medforhandlende, må jeg sige, at det ikke var det, vi ville.
Det var ikke det, vi ville med FN, når der aldrig i organisationens historie er forekommet nogen resolution om undertrykkelsen af 1,3 milliarder kinesere, om 1 million kvindeslaver i Saudi-Arabien, om den moderne slavehandel i Afrika og Arabien, om racismen i Zimbabwe, om det iranske retssystem med korsfæstelse, stening og amputationer, og når der ligeledes heller aldrig nogen sinde er vedtaget resolutioner vedrørende forhold i Syrien, Sudan, Bahrain, Egypten, Yemen, Pakistan, Malaysia eller Mali.
Med disse eksempler på FN's skamløshed bør det jo være klart, hvorfor vi modsætter os tanken om nogen sinde at gøre generalforsamlingen stærkere.
Vi er tilhængere af, at Danmark yder sit bidrag til FN-aktioner.
FN skal, som udenrigsministeren var inde på, koordinere verdens indsats for at forhindre, at der opstår tilstande, som tvinger mennesker til at flygte fra deres hjem.
FN skal koordinere den internationale indsats for at hjælpe flygtninge i nød, og FN skal gøre alt, hvad der er muligt, for at forhindre krig og lindre nøden, når krigen er i gang.
Dansk Folkeparti nærer i denne specifikke sag de samme bekymringer om FN's fremtid, som Liberal Alliances leder, hr. Naser Khader, har givet udtryk for, nemlig at intolerante og uudviklede diktaturer nu er dem, der svinger taktstokken i de Forenede Nationer i stedet for det naturlige: at det var veludviklede, tolerante, harmoniske og demokratiske lande, som lagde linjen.
Så meget desto vigtigere bliver det, at vi sagtmodige i den frie verden, som tror på folkestyre, demokrati, står sammen for at forhindre katastrofen.
Vi tror simpelt hen på, at den frie verdens folk nu må finde hinanden, inden det er for sent og vi selv ender som ufrie.
Jeg skal derfor opfordre Folketingets medlemmer til - de af dem, som bekender sig til friheden - om at støtte op om det forslag til vedtagelse, som hr. Naser Khader har fremsat.