runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Prehn (S), 2009-11-11:
Altså, en ting er, at man på papiret får overført nogle opgaver – og nu nævnte jeg så også, at man er i gang med at flytte nogle tilbage den anden vej – en anden ting er jo, hvad man har af råderum.
Hvis de får at vide, at de skal administrere sådan og sådan i en kommune, men der så er en meget begrænset økonomi til at udføre den her opgave med, kan man jo sige, at det er så som så med det kommunale selvstyre.
Nu vil jeg så sige, at der er rigtig mange kommunalbestyrelser, der gør et fantastisk arbejde og gør alt, hvad de kan for at tænke kreativt, så man får løst de her mange nye opgaver på en rigtig god måde.
Så er der det konkrete spørgsmål om, hvad man så kunne tilføje af opgaver til regionerne.
Ja, man kunne jo starte med, som vi også foreslår i vores beslutningsforslag, simpelt hen at vente med at flytte nogle af de opgaver, der ligger i regionerne nu, og som der lægges op til skal »hjemtages« – det er igen sådan noget nysprog, man har brugt i forbindelse med strukturreformen.
De her opgaver har aldrig ligget i kommunerne, men nu skal de så åbenbart »hjemtages« til kommunerne, hvor de som sagt aldrig har ligget.
Man kunne starte med at sige: Måske ligger de meget godt i regionerne; lad os lige vente med at hjemtage dem til kommunerne, for måske løses de bedre på regionalt niveau.
Det er et af de svar, man kunne give, men jeg tror ikke, at taletiden tillader flere.
Tina Nedergaard (V), 2009-11-11:
Jeg kan godt forstå, at alt det, regeringen har formået at forny og modernisere ude i den offentlige sektor, virker en anelse overrumplende på hr. Rasmus Prehn, eftersom han repræsenterer Socialdemokraterne, der jo igennem 10 års regeringstid intet fornyede i den offentlige sektor.
Men lad det nu ligge.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvad det præcis er for nogle opgaver, som hr. Rasmus Prehn mener skal flyttes væk fra kommunerne.
Det er jo meget relevant for hr. Rasmus Prehns partifæller, der nu er midt i en kommunal valgkamp, at vide, nøjagtig hvilke opgaver man fra Socialdemokraternes side vil fjerne fra kommunalpolitikerne.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-11:
Altså, nu mener jeg nok, at vi også fra socialdemokratisk side har været med til at forny og udvikle den offentlige sektor.
Det, vi så har fokus på fra socialdemokratisk side, er at forbedre kernevelfærden, så danskerne får noget ud af det.
Vi jagter ikke bare en masse strukturelle ændringer og en hel masse buzzwords, som så ender ud med, at kun 9 pct. af danskerne oplever, at det er blevet en forbedring.
Det er jo det, der er resultatet: Kun 9 pct. synes, det er blevet bedre med den her strukturreform.
Det er altså ikke vores succeskriterium i Socialdemokratiet.
Når vi laver ændringer, er det, fordi vi gerne vil forbedre velfærden for danskerne, det er højt på dagsordenen hos os.
Så kom der det samme spørgsmål om regionerne, som hr. Erling Bonnesen stillede.
Vores beslutningsforslag blev jo behandlet i sidste uge, og det helt konkrete forslag var bl.a. at lade nogle af de opgaver, der er på vej fra regionerne ud til kommunerne, blive i regionerne.
Men det er jo rigtigt, ordføreren har jo ret: Det er sådan, at da man lavede strukturreformen, flyttede man opgaver fra de tidligere amter og ud i kommunerne.
Så hvis man sådan ser på, hvilke opgaver der ligesom er, kan man se, at der er blevet flere.
Der kan jeg så forstå at regeringen går og pusler med nogle helt sådan særlige hemmelige planer om, at der nu skal flyttes noget væk fra kommunerne igen.
Den såkaldte objektive sagsbehandling skal væk fra kommunerne.
Så selv om man lige har lavet en strukturreform, hvor man har sagt, at der skal være en indgang til offentlige – ja, det var nærmest sådan et mantra, som den daværende indenrigsminister rejste rundt med: en indgang til det offentlige – vil man nu bryde med det, for nu vil man centralisere folkepensionen og boligsikringen og centralisere på en række andre områder.
Så man gør det stik modsatte af, hvad man lige har lovet med strukturreformen.
Derfor synes jeg måske, det var en meget god idé at få en evaluering af den.
Tina Nedergaard (V), 2009-11-11:
Det vil altså sige, at man med stor ihærdighed siger, at den her kommunalreform ikke er rigtig, og at den ikke er tilfredsstillende for nogen som helst, men at man, hvis man fik magt, som man havde agt, alligevel ikke rigtig ville ændre noget i den kommunalreform, som brugerne er blevet spurgt om i målingen.
Jeg har et konkret spørgsmål.
Når hr. Rasmus Prehn gerne vil have regelforenklinger, fordi han synes, at man styrer for meget herindefra, kan hr. Rasmus Prehn så ikke bare helt præcis nævne 3 af regeringens regelforenklingsforslag, som Socialdemokraterne agter at stemme for?
Bare 3 ud af de godt 100, som regeringen har foreslået.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-11:
Jeg synes, der er op til flere af de her forslag, som er positive.
Jeg kan ikke dem alle sammen på rygraden, men vi vil da sætte os ned og forhandle stille og roligt.
Jeg tror heller ikke, det tilkommer mig at forhandle de her ting, så det ville simpelt hen være forkert at stå her på Folketingets talerstol og love alt muligt, når vi skal have et forhandlingsforløb.
Hvis vi skal kunne have nogle forhandlinger, må vi sætte os om et bord og kigge på dem enkeltforslag for enkeltforslag.
Og jeg tror, der er meget af det, regeringen kommer med, som trækker i den rigtige retning, og så kigger vi på det.
Men det er bare besynderligt, at noget af det, man fremhæver som noget særligt, er, at de nu ude i kommunerne selv skal bestemme, om de skal have et ældreråd eller ej, men de kan ikke selv bestemme, hvor meget de må sende i udbud, og de kan ikke selv bestemme, om de ledige fortsat skal sidde og klikke på cv.
Det virker helt bagvendt, og det vil vi gerne have lov til at diskutere.
Men når man kommer med over 100 forslag, er der selvfølgelig nogle imellem, der er gode, og det kigger vi på og forhandler om.
Henrik Brodersen (DF), 2009-11-11:
Når man nu ved, at ordføreren har en fortid i kommunalpolitik, kan det da i den grad ærgre os, at han ikke har evnet at være begge steder, for så havde han haft et helt andet syn på, hvad det er, der foregår i kommunerne.
I kommunerne har vi rigtig, rigtig mange opgaver, og vi har også rigtig mange værktøjer til at løse dem med.
Kan ordføreren dog ikke finde et par lyspunkter og se, at der er kommet mange nye værktøjer og blevet noget mere stabilitet, i og med der er blevet nogle sammenlægningskommuner?
Rasmus Prehn (S), 2009-11-11:
Som Dansk Folkepartis ordfører antyder, har vi den regel hos Socialdemokratiet, at vi kun må sidde et sted ad gangen, vi må kun have et politisk hverv ad gangen.
Selv om jeg var blevet gruppeformand eller alt muligt andet i Aalborg Kommune, som jeg synes var vældig spændende, var jeg nødt til at nedlægge hvervet, fordi jeg nu var blevet valgt til Folketinget, hvilket jeg også var glad for.
Vi må simpelt hen ikke sidde begge steder.
Allerede som byrådsmedlem var jeg jo med til at foreslå, at vi skulle udvide vores kommune og samarbejde med nogle af de kommuner, der var rundt om Aalborg, så vi fik en større og mere effektiv kommune.
Det var da et af de lyspunkter, der var ved strukturreformen.
Men nu er det vist gået op for de fleste tilhørere, at der jo er meget begrænset taletid her i Folketingssalen, og da jeg er i opposition, vælger jeg altså at bruge taletiden på de kritikpunkter, der er.
Når der kun er 9 pct., der synes, at det er blevet bedre med strukturreformen, må det være, fordi der er noget, der er galt.
Det skal vi pege på som opposition.
Men jeg kunne sagtens holde et timelangt indlæg om lyspunkter og gode ting, for når man laver så stor en reform, er der selvfølgelig også noget, der er godt.
Henrik Brodersen (DF), 2009-11-11:
Netop fordi ordføreren har siddet i en stor kommune, har der måske været et lidt større råderum, om ikke andet nogle budgetter, man kunne flytte rundt på, men når det var så snævert, så snævert, som det var i mange af de der små landkommuner, ville det altså være smart.
Det, ordføreren bekræfter, er jo også, at der har været fordele ved, at man lagde nogle af kommunerne sammen.
Jeg skal ikke hermed sige, at alle sammenlægninger har været lige hensigtsmæssige.
Der er også nogle, der bagefter har sagt, at det kunne have været gjort anderledes og bedre.
Jeg synes bare, at ordføreren skylder os en forklaring på, hvorfor i alverden han ikke kan få øje på nogle af de værktøjer, der har gjort, at borgerne udeomkring har fået hævet standarden.
Line Barfod (EL), 2009-11-11:
Det står også den fattige fuldstændig frit for, om han vil spise kaviar eller leverpostej, og om han vil drikke champagne eller postevand.
Men der er altså en økonomisk realitet i kommunerne, der gør, at man ikke bare kan bruge af de penge, man ellers skal bruge på folkeskolen og på ældreplejen, til at bygge køkkener i institutionerne.
Men jeg vil spørge ministeren: Hvad med modulordningerne?
De opleves af rigtig mange som et kæmpe problem og som et udtryk for, at man tager hensyn til kommunens økonomi i stedet for at tage hensyn til børnene.
Hvis man skal tage mest muligt hensyn til børnene, skal man jo have en fleksibel daginstitution, hvor børnene nogle dage kommer på det ene tidspunkt og nogle dage på det andet tidspunkt, alt afhængig af hvad der passer bedst, frem for at de voksne i børnehaven skal stå og kontrollere, hvornår forældrene kommer og henter børnene, og så følger der en økonomisk straf med, hvis de kommer fem minutter for sent.
Det er ikke det optimale for hverken børnene eller forholdet mellem forældrene og de voksne i børnehaven.
Karen Ellemann (V), 2009-11-11:
Ganske kort: Økonomien til frokostmåltidet i dagtilbuddene er fuldstændig i overensstemmelse med KL, og der er endda givet 400 mio. kr. ekstra til det.
Der er altså rigeligt med penge til det her, og der er også rigeligt med penge til anlæg, hvis man ønsker at bygge køkkener.
Så skulle fru Line Barfods påstand vist være begravet.
Til det sidste angående modulordningerne: Det er helt centralt for mig, at dagtilbud er til for familierne og for børnene, at det ikke er familierne og børnene, der er til for dagtilbuddene, og derfor handler det netop om, at man lokalt finder lokale løsninger på lokale udfordringer.
Der har været forskellige forsøg med modulpasningsordninger, og de steder, hvor man har indrettet dem meget kontrollerede, har erfaringerne indtil nu ikke været særlig gode.
Men der, hvor man på tro og love har indført en ordning, som man så at sige har ladet gro nedefra for netop at tilpasse og stille familierne frit i forhold til, hvornår de har behov for pasning af børnene, har man faktisk meget gode erfaringer.
Jeg synes, det er meget vigtigt, at vi gør noget for at udbrede de gode eksempler på modulpasningsordninger, for de findes, og heldigvis for det.
Margrethe Vestager (RV), 2009-11-11:
Mange tak for ordet.
Jeg synes, det sådan set er meget godt for diskussionen om vores politiske kultur, at regeringen ikke længere gennemfører nogen skinforhandlinger med oppositionen om årets finanslov – det, at man fuldstændig lige på siger: Vi tager forhandlingerne med Dansk Folkeparti, og så håber vi på jeres opbakning, når tingene bliver lagt frem i salen.
Det er meget lige på.
Der er ikke noget omsvøb.
Der er ikke nogen bortforklaringer.
Der er ikke noget skin.
Det er lige på
VKO, vi styrer.
Jeg synes også, det er ærgerligt, fordi sådan som jeg ser det, står landet i en overordentlig trist økonomisk situation.
Som finansministeren, undskyld statsministeren sagde det, er praktikpladssituationen jo noget, der afspejler en økonomisk situation, som er meget problemfyldt.
Derfor vil jeg spørge finansministeren, hvad der skal til, før regeringen træder til med en egentlig offensiv grøn vækst-pakke, der kan sørge for, at nogle af de mange mennesker, der bliver ledige i øjeblikket, ikke bliver langtidsledige, og at nogle af de ting, vi faktisk har brug for, bliver gennemført nu og her, fordi tingene har lang lunte, og jo længere man venter, jo større risikerer indsatsen at skulle være med langt mindre effekt.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-11:
Regeringen har vedvarende forfulgt en vækststrategi og taget en stribe initiativer, der skal adressere den økonomiske situation.
Lad mig nævne fremrykningen af trafikinvesteringer fra en meget bred politisk aftale, der blev indgået i foråret.
Jeg sad selv for bordenden ved det forløb.
Lad mig nævne skattereformen, som jo adresserer den strukturelle udfordring, Danmark står over for med ændringer i vores demografi, og som skal adresseres helt uafhængigt af krisen, og som så samtidig er tappet af på en måde, der gør, at det kommer til at stimulere økonomien, øge danskernes forbrugsmuligheder fra 2010 ganske signifikant.
Lad mig nævne muligheden for udbetalingen af SP.
Lad mig nævne en meget, meget offensiv økonomiaftale med landets kommuner og regioner, der skaber en markant mulighed for at øge investeringerne i den kommunale sektor.
Totalt set
står vi, når vi ser på offentlige investeringer, med den største stigning i offentlige investeringer, man har set i en meget lang årrække.
Man skal tilbage til omkring mit eget fødselsår for senest at kunne se så stor en stigning i offentlige investeringer som den, der er udsigt til i 2009 og 2010.
Så regeringen har løbende taget en række initiativer – jeg kunne også nævne renoveringspuljen – der skal adressere det forhold, at vi har en stigende arbejdsløshed, og som samtidig er designet, med henblik på at den regning, der skal samles op bagefter, ikke bliver unødig stor, og i øvrigt bidrager til at gøre det danske samfund mere konkurrencedygtigt.
Så er det uden i øvrigt at gå mere i detaljer med det jo også et tema i de afsluttende finanslovforhandlinger.
Finansministeren har jo klart sagt oven på fremsættelsen af regeringens finanslovforslag tidligere på sæsonen, altså i sommer, at den økonomiske situation er præget af så stor usikkerhed, at det vil være klogt helt indtil det tidspunkt, hvor bogen lukkes endeligt i, og det er jo noget, der sker ganske snart, da at tage pejling af seneste nye økonomiske nøgletal med henblik på en stillingtagen til, om der er brug for yderligere stimuli.
Margrethe Vestager (RV), 2009-11-11:
Inden de går ud af Finansministeriet, når flæskestegen er spist, har vi fået en vækstpakke, fordi det er meget svært at forestille sig, at de nøgletal, som foreligger, ikke vil lede den vej.
Der er mennesker, der bliver ledige.
Der er konkurser.
Der er tvangsauktioner.
Det står ikke godt til.
Det er i det hele taget et forsøg på at sørge for, at de midler bliver set i dobbeltperspektiv – både nu og her i krisen og også fremadrettet.
Det gælder ikke mindst den grønne klimafond, som det lykkedes os at blive enige om sammen med vicestatsministeren.
Derfor vil jeg gerne have, at finansministeren eller – undskyld, det er faktisk ikke med vilje – statsministeren kan komme lidt tættere på, hvad det er for en forventning, statsministeren har til en vækstpakke, der afslutter finanslovforhandlingerne.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-11:
Jeg vil gerne starte med at takke fru Margrethe Vestager for den her glimrende redegørelse for de beslutninger, der blev truffet i sidste uge mellem regeringen og også fru Margrethe Vestagers eget parti.
Når jeg ikke nævnte det, var det jo, fordi det ikke var en fuldstændig opremsning af alle de initiativer, regeringen har taget.
Og den her tilføjelse understreger jo i virkeligheden det, jeg forsøgte at sige i mit svar, og som fru Margrethe Vestager grundlæggende ellers satte et spørgsmålstegn ved, nemlig: Har regeringen forholdt sig til krisen?
Ja, det har regeringen jo gjort løbende og altså også med et element, som min taletid ikke tillod mig at trække frem i første række.
For jeg er helt enig i, at det, der bør være tilgangen til al politik aktuelt, er at se på udfordringerne og mulighederne med to øjne, altså bl.a. at have øje for de lange udfordringer, hvor det vil være sådan, at vi, når vi kommer fri af krisen, så står med præcis det samme sæt udfordringer, vi alle sammen tydeligt kunne se for et par år siden, f.eks. med et arbejdsmarked, der kommer til at mangle hænder.
Det er svært at se nu, men udfordringen vil være der.
Så det skal vi have for øje, samtidig med at vi skal have for øje, hvad der umiddelbart virker.
Og der er nogle af de initiativer, der blev taget i sidste uge, jo fremragende, derved at når vi f.eks. investerer målrettet i laboratorier, øger vi kvaliteten af den forskning og uddannelse, der finder sted på vores højere læreanstalter.
Det trækker rigtigt i forhold til den lange udfordring.
Samtidig er det ret arbejdsintensive investeringer, der derfor yder et mærkbart bidrag i den aktuelle beskæftigelsessituation.
Den her dobbelttænkning, det her helhedssyn, er også det, som regeringen har med, og som finansministeren har med, når han aktuelt forhandler finansloven færdig.
Margrethe Vestager (RV), 2009-11-11:
Det er meget, meget udfordrende at finde ud af, hvad der var det konkrete svar på mit spørgsmål.
Så vidt jeg kunne høre, var det, der ville præge resultatet af finanslovforhandlingerne, dobbelttænkningen.
Det kan jeg simpelt hen ikke få til at blive til en konkret vækstpakke.
Når jeg synes, det er lidt ærgerligt, at statsministeren ikke kan komme i tanker om den aftale, der blev lavet med Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre i sidste uge, er det jo, fordi det er en aftale, der er karakteriseret ved offentlig efterspørgsel efter offentlige investeringer i viden, i forskning og i grøn vækst.
Og når jeg synes, det er betegnende, er det jo, fordi det, der helt åbenlyst optager statsministeren, er at samarbejde med Dansk Folkeparti.
Der mangler skoler, der er mennesker, der mangler arbejde, der er kommuner, der mangler mulighed for investeringer.
Jeg synes, det er en skam, at statsministeren ikke er tydeligere på, hvad der egentlig er forventningen til de finanslovforhandlinger.
Karen Ellemann (V), 2009-11-11:
Jeg er nødt til at bruge noget af min taletid her til fuldstændig at få dementeret det rygte, som fru Line Barfod her forsøger at udbrede.
Der er ikke tale om nogen centraliseret madordning.
Der er tale om en yderst fleksibel madordning, hvor det er helt op til kommunerne selv at finde den løsning, der passer bedst lokalt set.
Det står kommunerne fuldstændig frit for, om de vil lave forskellige løsninger i de mange forskellige institutioner, der er.
Der kan være mindre institutioner, hvor det økonomisk eller pladsmæssigt ikke er muligt at bygge et køkken, der kan være større institutioner, som har masser af plads, som måske allerede har et produktionskøkken og måske allerede har en madmor eller madfar, som hver dag laver et måltid til børnene i daginstitutionen.
Der står intet i lovgivningen om, at en sådan ordning skal sløjfes.
Senest er der med kommunernes økonomiaftale givet 400 mio. kr. til det her, ud over at der altså gives mulighed for, at man kan øge forældrebetalingen med de 5 procentpoint, så forældrene medvirker til at betale for maden til deres børn.
Line Barfod (EL), 2009-11-11:
Jeg får masser af henvendelser fra forældre, som er dybt oprørte, især forældre til børn i de institutioner, hvor børnene hidtil i hvert fald nogle gange om ugen har fået et godt måltid mad, som blev lavet på stedet.
For de fleste forældre og de fleste ansatte i vuggestuer og børnehaver er det nemlig afgørende, at det foregår på stedet, at det er frisklavet mad, og at børnene i et vist omfang kan være med til det.
Men det er bare det, der ikke er penge til i rigtig mange kommuner, og her bliver det i stedet de centralsmurte, vakuumpakkede madpakker, og det er det, som jeg mener i den grad er et udtryk for den centraliserede tankegang fra regeringens side om, at man skal komme med en standardløsning i stedet for i høj grad at lade det være op til daginstitutionerne selv at finde løsningerne og sørge for, at der er penge, for der er jo ikke fulgt penge nok ud til kommunerne til at sikre, at man kan lave de nødvendige ombygninger til køkkener osv.
Det sidste, jeg lige kan høre, er: Mener ministeren også, at modulordninger er udtryk for, at man tager hensyn til et godt børneliv, eller er de udtryk for, at der primært er fokus på at opbevare børnene, mens forældrene er på arbejde?
Jeg kan godt forstå, at ministeren ikke har lyst til at diskutere de tal, der er, og jeg synes ikke, at det her skal udvikle sig til en taldiskussion, for det har vi haft mange gange.
Så lad os afstå fra at diskutere det og i stedet se på, hvordan udviklingen så har været.
Den oplevelse, rigtig mange forældre har haft, har været, at forholdene er blevet dårligere, også for de voksne, der arbejder i vuggestuer og børnehaver.
Regeringen lovede jo, at alting skulle blive meget bedre med kommunalreformen, der ville være så mange fordele ved at få større kommuner, men det, man har oplevet en del steder, er jo, at institutionerne i stedet for bliver slået sammen til kæmpeinstitutioner, 100-børns-institutioner, at det, i stedet for at man har nogle gode, nære institutioner, skal være så stort som muligt, fordi der så kan være færre voksne til at tage sig af børnene.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-11:
Sådan kan man ikke oversætte det, men hvis man vil slå sig op på ligesom at have patent på at kunne oversætte alt, hvad jeg siger, skal man da være velkommen til at forsøge det.
Men sådan kan man ikke oversætte det.
Man kan heldigvis ikke – hvis jeg bare må prale en lille smule – oversætte mig til, at alene det, jeg siger, er noget, jeg ved, altså, at jeg ikke ved mere end det, jeg siger.
Jeg bliver bare nødt til at gentage, at regeringens tilgang til årets finanslov har været, at vi lagde et finanslovforslag frem i august, som er meget offensivt.
Og så sagde finansministeren ved den lejlighed, at vi følger udviklingen helt frem til målstregen.
Den er vi lige ved at være ved nu.
Der bliver spurgt til, om det er klogt, nødvendigt og ansvarligt – og nu oversætter jeg så, hvad der bliver spurgt til – at stimulere økonomien mere end det, der lå i regeringens udspil.
Mit svar er: Ja.
Hvor meget?
Det svar vil stå lysende klart, i samme splitsekund den her aftale er indgået.
Og det kommer hr. Morten Østergaard til at respektere, for det ville være i strid med al god forhandlingskultur, hvis jeg her stod og forhåndsannoncerede udfaldet af nogle forhandlinger, som er i gang.
Karen Ellemann (V), 2009-11-11:
Det er jo vanskeligt ikke at komme til at have en diskussion om normeringer, fordi det ligesom var det, der var udgangspunktet for hele spørgsmålet.
Der er vi så heldigvis enige om, at kvaliteten i dagtilbuddet er andet og mere end blot normering.
Det er beslutninger, der tages ude i de enkelte institutioner, ude i de enkelte kommuner, og det er altså ikke noget, jeg mener at vi her fra centralt overhovedet skal kloge os på, for jeg tror faktisk, vi gør institutionerne en bjørnetjeneste, hvis vi herindefra prøver at lave en eller anden rigid central regel om antallet af voksne pr. barn.
Det er vigtigt for mig, at god kvalitet og tid til børnene er andet og mere end normering.
Det er et spørgsmål om dagtilbuddets faciliteter og alle de ting, jeg har fået sagt.
Og så synes jeg altså også, vi stadig væk skal huske på, at hvis man begynder at diskutere sådan nogle ting som standardiserede normeringer, så standardiserer man altså også børnene og overser simpelt hen deres forskellige behov.
Jeg synes, det er så vigtigt, at vi har en lokal prioritering af vores dagtilbud.