Karsten Lauritzen (V), 2011-11-08:
Det lovforslag, vi behandler her i dag, har til formål at indføre de foranstaltninger, der behøves, for at Danmark kan opfylde Rådets rammeafgørelse af 23. oktober 2009.
Det er en rammeafgørelse, der indebærer gensidig anerkendelse af afgørelser om tilsynsforanstaltninger, som et alternativ til varetægtsfængsling, altså såkaldt varetægtsurrogat.
Ordningen vedrører personer, der er genstand for en straffesag i et andet EU-land end det land, hvor de har lovligt og sædvanligt ophold.
Ordningen sikrer, at de her personer, der er tale om, ikke i videre omfang bliver varetægtsfængslet end personer i det land, hvor straffesagen pågår.
Med ordningen forpligtes medlemsstaterne til gensidigt at anerkende og fuldbyrde hinandens afgørelser om tilsynsforanstaltninger, der er alternativer til varetægtsfængsling.
Det være sig f.eks. påbud om meldepligt, kontakt- og opholdsforbud, påbud om deponering af pas m.v.
Det har betydning for borgere, der er genstand for en straffesag i et EU-land og derfor er pålagt førnævnte typer af foranstaltninger.
Hvis de normalt opholder sig i et andet EU-land, kan de nu rejse til det pågældende EU-land, mens efterforskningen er i gang.
Men også personer underlagt tilsynsforanstaltninger, og som ikke normalt opholder sig i et givet EU-land, får med det her lovforslag, som vi altså behandler i dag, mulighed for at tage ophold i netop det EU-land.
Det forudsætter, at både fuldbyrdelsen af foranstaltningen sker efter ønske fra den pågældende person, og at det skønnes at være med til at sikre personens mulighed for at opretholde en normal tilværelse.
Det kunne f.eks. dreje sig om en dansk statsborger, der ønsker at flytte tilbage til Danmark.
Ligeledes rummer lovforslaget regler om, hvordan danske myndigheder skal forholde sig til andre medlemsstaters henvendelser på det her område, herunder hvilke myndigheder der skal behandle henvendelserne, hvordan foranstaltningerne tilpasses danske forhold, så de kan fuldbyrdes, samt hvornår anerkendelsen af afgørelserne rent faktisk kan afslås.
Sidst, men ikke mindst, rummer lovforslaget hjemmel til, at danske myndigheder kan anmode et andet EU-land om at anerkende og fuldbyrde danske myndigheders afgørelser om varetægtsurrogat.
Blandt de indkomne høringssvar hæfter jeg mig særlig ved Landsforeningen af Forsvarsadvokaters svar.
Her refererer landsforeningen til deres høringssvar i efteråret 2009, der blev afgivet i forbindelse med, at det forrige Folketing behandlede beslutningsforslag nr. B 6.
Med vedtagelse af beslutningsforslag nr. B 6 gav Tinget samtykke til vedtagelse af den førnævnte rammeafgørelse fra oktober måned 2009.
I det her høringssvar anfører landsforeningen, at de forestående kontrolforanstaltninger ikke er reelle alternativer til frihedsberøvelse.
De er snarere et indgreb over for personer, som normalt bør afvente en straffesag på fri fod.
Og sådan lettere spydigt, kan man sige, skriver landsforeningen, at foranstaltninger bør anføres som et alternativ til løsladelse frem for et alternativ til varetægtsfængsling.
Landsforeningen påpeger endvidere, at ordningen risikerer at medføre mere diskrimination frem for at undgå diskrimination.
Det skyldes, at de nævnte foranstaltninger efter Landsforeningen af Forsvarsadvokaters opfattelse ikke vil blive bragt i anvendelse over for borgere i det land, hvor efterforskningen pågår.
Folketinget behandlede som sagt et beslutningsforslag om rammebetingelsen i 2009, og her gav de nuværende regeringspartier, som jeg har kunnet læse mig frem til, udtryk for en tilsvarende bekymring.
Derfor ser jeg frem til, at vi i fællesskab kan se lidt nærmere på det i udvalgsbehandlingen og give forslaget en grundig udvalgsbehandling, så vi fuldt ud kan få det belyst.