runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Nick Hækkerup (S), 2014-11-12:
Jeg bliver simpelt hen nødt til at anholde, at spørgeren siger, at Venstre vil prioritere sundhed højere.
Venstre har i sit finanslovsudspil sat 1 mia. kr. af i 2015, og man er så efterfølgende kommet i tanke om, at man, når tiden kommer, også vil prøve at se, om man finde de penge i 2016, 2017 og 2018 – nu må vi se.
Men samtidig har Venstre – hvad man ikke har snakket så meget om – sagt, at 460 mio kr. af den milliard skal finansieres af sundhedsvæsenet selv.
Jeg står med et citat fra en Venstreborgmester – det er så på det kommunale område – som siger: »Kommunerne og regeringen har jo en aftale. Der ligger det fast, hvilke tilskud vi får næste år.
Så jeg har svært ved at se, at Venstre lige kan nappe pengene i 2015«.
Det siger John Engelhardt, som i øvrigt er Venstreborgmester i Glostrup Kommune.
Danske patienter skal have adgang til god og lige behandling og pleje, hvis de er uhelbredeligt syge og døende, og det uanset om man har sin sidste dag i sit eget hjem, på sygehuset eller på et hospice.
Det er regionernes og kommunernes ansvar at tilrettelægge indsatsen på området, så den palliative indsats er i orden.
Indsatsen kan enten foregå i regi af sygehuse, i den kommunale hjemmepleje eller på et hospice, som jeg og spørgeren jo også har snakket en del om, bl.a. under de seneste satspuljeforhandlinger.
I forhold til brugen af hospicepladser er det regionens ansvar at indgå aftaler med de hospicer, der ligger i regionen.
Så regionsrådet bestemmer altså grundlæggende selv, hvilke hospicer man ønsker at indgå aftale med, og hvilken kapacitet man har brug for.
Det skal selvfølgelig, som jeg nævnte før, ses i sammenhæng med den øvrige palliative indsats på området.
I forhold til spørgsmålet om sparehensyn vil jeg bare påpege, at regeringen gennem de seneste 3 års økonomiaftaler har løftet kommunernes og regionernes økonomi med 4 mia. kr., at sundhedsstrategien giver yderligere 5 mia. kr. til sundhedsområdet, og at der samtidig nu er indgået en delaftale med Enhedslisten og Socialistisk Folkeparti, som løfter sundhedsområdet med yderligere 1,5 mio. kr.
Desuden er der jo, som jeg også nævnte før, i forbindelse med de seneste satspuljeforhandlinger afsat midler til at styrke den palliative indsats i kommunerne.
Jeg synes ikke, det er formålstjenligt, hvis jeg står her og dikterer, at en region skal bruge samtlige senge på en privatejet institution, ligesom jeg ikke vil diktere, hvor mange pladser en privatejet institution skal bygge.
Men jeg har da en klar forventning om, at regionerne og kommunerne sikrer, at døende patienter får den pleje og behandling, de har behov for, uanset hvor de har deres sidste tid.
Liselott Blixt (DF), 2014-11-12:
Vi tager spørgsmål 12 om hospicepladserne: Hvordan vil ministeren sikre, at regionerne bruger alle hospicepladser, der er til rådighed, så de ikke står tomme på grund af sparehensyn?
Nick Hækkerup (S), 2014-11-12:
Nu citerede jeg jo bl.a. Jens Kondrup, som er overlæge på Ernæringsenheden på Rigshospitalet, og han har dog noget kontakt med, hvordan virkeligheden ser ud.
Men jeg er sådan set enig med spørgeren i, at hvis der er situationer, hvor man ikke kan tåle de fuldgyldige produkter, og hvor de ikkefuldgyldige produkter vil have den her positive virkning, så må vi jo se på, hvordan de situationer kan håndteres.
Liselott Blixt (DF), 2014-11-12:
Det her viser jo lige præcis, at når der sidder nogen bag et skrivebord og skal udfærdige noget, så kommer det til at se meget godt ud på papiret, for når man ikke kan spise, er det da selvfølgelig bedst at få det, der er fuldgyldigt, og det, der giver en et dagligt måltid.
Men hvad, hvis man ikke kan tåle det og kaster mere op af den grund?
Er det så ikke bedre at få noget, der bare giver lidt mere næring?
Det kunne være, at Sundhedsstyrelsens folk eller måske ministeren selv skulle gå ud og tale med nogle af de kræftpatienter, det drejer sig om, eller de afdelinger eller de apoteker, som sælger de her varer.
Det gør bare, at vi ikke har lighed i sundhed, for dem, der har penge, har råd til at give de 1.600 kr. ekstra hver måned, mens dem, der kun har lidt, ikke har råd.
Nick Hækkerup (S), 2014-11-12:
Jeg synes, der er grund til – når spørgeren nævner den omtalte artikel i Ekstra Bladet – at sige, at Sundhedsstyrelsen jo udtalte sig til Ekstra Bladet om baggrunden for at stramme op og oplyste i den forbindelse, som jeg også har sagt nu nogle gange, at der jo fortsat er tilskud til ikkefuldgyldige sygdomsspecifikke præparater.
Efterfølgende har der været bragt en artikel i NetAvisen under overskriften »Proteindrikke uden effekt har fået milliontilskud«.
I artiklen citeres Jens Kondrup, som er overlæge på Ernæringsenheden på Rigshospitalet og formand for Dansk Selskab for Klinisk Ernæring, og han oplyste, at de juicebaserede drikke kun giver et lille tilskud til ernæringen, da de enten mangler et eller flere af de livsnødvendige mineraler eller vitaminer eller har et for lavt indhold.
Jens Kondrup uddyber, at der ikke findes undersøgelser, som viser, at de juicebaserede drikke virker, men at der til gengæld er god dokumentation for, at de mælkebaserede produkter virker, da de indeholder protein, energi og nødvendige vitaminer og mineraler og dermed gør en forskel for patienterne, der får færre infektioner.
Sår heler bedre, patienterne bliver hurtigere mobiliseret, og i visse tilfælde kan de simpelt hen komme hurtigere ud af hospitalerne.
Liselott Blixt (DF), 2014-11-12:
Jeg undrer mig over, at man ikke vil gøre det på en måde, så man sikrer, at patienterne kan få et andet produkt, hvis de ikke kan tåle det ene.
Der var en artikel i Ekstra Bladet om kræftsyge Flemming, som netop havde rigtig god gavn af de saftprodukter, som der er næring i.
De har rigtig god gavn af at få en is, der er proteinrig, og den vil man også fjerne tilskuddet til.
Hvorfor gør man ikke, som man gør med al anden medicin, hvor der er en liste over, hvad der skal bruges først, så man selvfølgelig tilbyder det fuldgyldige først?
Og kan patienterne ikke tåle det, jamen så er der alternativer, de kan supplere deres kost med, sådan at vi i hvert fald sikrer, at når vi nu laver en hurtig udredning og en god behandling, så kan vi også holde folk i live.
Nick Hækkerup (S), 2014-11-12:
Så vil jeg også fortsætte med at besvare det stillede spørgsmål.
Det er klart, at man bliver nødt til at holde sig til det, hvis der er kræftpatienter, som ikke kan tåle de fuldgyldige produkter, f.eks. på grund af kvalme eller madlede.
Hvis lægen vurderer, at der er behov for, at patienten skal benytte ernæringspræparater, så anbefaler Sundhedsstyrelsen brug af fuldgyldige standardernæringsprodukter, fordi de indeholder det, som kroppen har brug for med hensyn til energi, protein, vitaminer og mineraler.
Så er det Sundhedsstyrelsens oplysning, at det er meget væsentligt, at patienter, som har kvalme, tilbydes tilstrækkelig dækning med kvalmestillende medicin.
Det er også væsentligt, at patienter på hospitalet eller hos egen læge får rådgivning om de generelle forholdsregler, som kan iagttages, hvis man som kræftpatient lider af kvalme eller madlede, og som f.eks. kan være, at man indtager maden i små måltider.
Liselott Blixt (DF), 2014-11-12:
Det kan være svært en gang imellem, når man nu har to spørgsmål og det handler om samme gruppe patienter.
Det var svar på spørgsmålet om det tilskud, der gives til ernæringsdrikke, og det forslag til en ny bekendtgørelse, som man nu har sendt i høring.
Jeg synes, det er problematisk, for det er sådan, at nogle kræftpatienter ikke kan tåle ernæringsdrikke, som er fuldgyldige, f.eks. fordi de er meget fede.
De er meget svære at drikke, og det kunne være, ministeren selv skulle prøve at få sådan en en dag og så tænke over, at hvis man samtidig har kvalme, vil det være meget svært at drikke den.
Derfor har man nogle andre produkter, som er lettere fordøjelige.
De er så ikke fuldgyldige, fordi der ikke er lige så meget fedt i dem, men de gør, at man kan supplere sin kost med noget næring.
Det, ministeriet nu er i gang med, altså hvis man siger ja til at tage tilskuddet væk fra de ikkefuldgyldige produkter, som der er, betyder, at det vil koste 1.600 kr. for de patienter, som ikke kan tåle det andet, altså de fuldgyldige, men som gerne vil have noget supplerende.
Og det, jeg spørger ministeren om, er, om ikke det er et problem.
Nick Hækkerup (S), 2014-11-12:
Spørgsmålet tager udgangspunkt i, at Sundhedsstyrelsen hen over sommeren har haft et forslag til en ny bekendtgørelse om tilskud til ernæringspræparater i høring, og forslaget fjerner tilskuddet til visse ernæringspræparattyper, nemlig de såkaldt ikkefuldgyldige standardprodukter.
Det er produkter, der alene anvendes som supplerende ernæring, fordi de f.eks. ikke har de nødvendige indhold af vitaminer og mineraler til at udgøre patientens eneste ernæring.
Jeg synes, der er grund til at understrege, at der ikke ændres på tilskud til de fuldgyldige produkter, altså de produkter, som har et næringsindhold, der yder et fuldgyldigt bidrag til patientens behov for næringsstoffer, hvor produktet i rette mængder kan anvendes som patientens eneste ernæring.
Ændringen skal ses i lyset af, at der fortsat sker en stor udvikling af nye fødevarer, der egner sig godt til personer med ekstra behov for energi og protein, f.eks. syge og svækkede personer.
Som eksempler kan nævnes energidrikke, yoghurt, skyr og is med højt indhold af f.eks. protein.
En stor del af de produkter kan tænkes anvendt som supplerende ernæring til patienter, men det betyder jo ikke, at der skal gives offentlige tilskud til samtlige produkter.
Vi bør løbende holde øje med, hvor vores offentlige midler gør størst nytte, især når der hele tiden sker produktudvikling og en betydelig stigning i udgifterne på området.
Ved at målrette det offentlige tilskud til fuldgyldige standardprodukter sikres det jo netop, at det går til præparater, der yder et fuldgyldigt bidrag til f.eks. kræftpatienters ernæring under eller efter kræftbehandling.
Så synes jeg også, der er grund til for god ordens skyld at nævne, at patienter, som berøres af de foreslåede ændringer, jo fortsat har mulighed for at søge kommunalt tilskud efter reglerne i sociallovgivningen.
Men i den her sammenhæng synes jeg, det er fornuftigt, at Sundhedsstyrelsen har fokus på præparaternes ernæringsmæssige indhold.
Liselott Blixt (DF), 2014-11-12:
Hvordan vil ministeren sikre, at kræftpatienter får ernæringstilskud nok efter eller under en kræftbehandling, når de ikke kan tåle de fuldgyldige produkter og ikke har råd til dem, der tidligere har været tilskud til?
Jamen det undrer mig.
Altså, jeg synes jo, det er utrolig godt, at der er blevet sat en del midler af på sundhedsområdet.
Man vil gerne gøre noget for eksempelvis kræftpatienter, som man sætter store beløb af til.
Men det undrer mig – netop når vi taler om palliativ behandling – at man ikke vil gøre brug af dem til hospicepladser.
For vi ved, at der ligger meget syge mennesker på sygehusene og dør og gerne vil have en hospiceplads, som vi ved er til gavn, og som vi har prioriteret gennem kræftpakkerne, og vi ved, at en hospiceplads bliver medfinansieret af kommunen, så det sikres, at man får den bedste pleje, der er for en døende.
Så det er jo klart, at jeg synes, det er et problem, når vi ser, at der står fire stuer tomme, fordi Region Midtjylland siger, at det ikke er noget, man vil sætte flere penge af til.
Kan ministeren ikke se, det er et problem, i og med at vi gerne vil lave en god kræftbehandling og en rigtig god udredning, altså at man, når det kommer til, at livet skal ende, vil gøre det bedste?
Nick Hækkerup (S), 2014-11-12:
Det synes jeg faktisk ikke er en fair fremstilling af, hvordan det forholder sig.
Altså, jeg tror, at jeg og spørgeren er grundlæggende enige om, at hospicepladsen er en blandt flere funktioner, som kan vælges i sidste ende.
Og vi har jo i satspuljeforhandlingerne – bare for nylig – afsat 12 mio. kr. ekstra i 2015 til aflastningstilbud for familier med uhelbredeligt syge børn, ligesom vi, også i satspuljeforhandlingerne, har afsat penge til et modelkommuneprojekt, som er et forsøg på at arbejde os rundt om den her problemstilling, nemlig hvordan vi sikrer, at man får en værdig død.
Så jeg synes, det er forkert at sige, at man kan måle, hvor værdig en død man får, ved at måle på, hvor mange hospicepladser der bliver brugt.
Sophie Løhde (V), 2014-11-12:
Det, der i hvert fald er åbenlyst for enhver, er, at regeringen ikke bryder sig om det faktum, at Venstre prioriterer sundhedsområdet højere, end regeringen gør.
Vi afsætter 1 mia. kr. ekstra til sundhedsområdet i 2015, og ministeren indgik i går i forbindelse med finansloven selv en delaftale med sine støttepartier, hvor man siger: Vi synes kun, der skal bruges 600 mio. kr. ekstra på sundhedsområdet.
Ja, det er en væsentlig forskel, om man ønsker at afsætte 600 mio. kr., eller om man som Venstre synes, der skal afsættes 1 mia. kr. ekstra til næste år, heraf også det dobbelte på kræftområdet.
Men hvad er det for en udvikling på kræftområdet, som ministeren ikke mener at vi skal tage højde for fremadrettet, når nu den her regering stædigt insisterer på, at det er en dårlig idé med en kræftplan IV som foreslået af Venstre?
Hvorfor er det, at vi skal til at gentage fortidens fejl fra 1990'erne og endnu en gang risikere at havne i store kapacitetsproblemer fremadrettet?
Nick Hækkerup (S), 2014-11-12:
Jeg kan da godt forstå, at det føles ubelejligt for spørgeren at skulle redegøre for, hvordan tingene skal hænge sammen, når det er så åbenlyst for enhver, at Venstres økonomiske politik heller ikke her hænger sammen.
Ikke desto mindre synes jeg, at når man vil kigge langt ud i fremtiden, så er det relevant at stille spørgsmålet: Hvor skal pengene komme fra?
Det savner jeg stadig væk svar på.
Så vil jeg bare sige, at jeg jo kan konstatere, at de grundlæggende elementer, der ligger i den kræftsatsning, som vi har lavet over de seneste år – nemlig bedre redskaber til hurtigere at opdage og reagere på mistanke om kræft og en øget kapacitet til at undersøge kræft – præcis er nogle ting, som vil kunne hjælpe os til at sikre det langsigtede mål, som spørgeren efterlyser, nemlig at tre ud af fire skal overleve kræft i 2025.
Sophie Løhde (V), 2014-11-12:
Man skulle næsten tro, at sundhedsministeren havde sluppet tøjlerne og var begyndt at indstille sig på at skulle sidde et andet sted i Folketingssalen, siden rollerne nu pludselig bliver byttet om, så det er ministeren, der stiller spørgsmål til Venstres sundhedsordfører, frem for at besvare de spørgsmål, der er oversendt til ministeren til besvarelse.
Men lad mig tage udgangspunkt i det, som ministeren så dog kom ind på, og som pegede i retning af at være et svar på det, jeg har spurgt om, nemlig hvorfor regeringen ikke vil lave en kræftplan IV, som vi har foreslået i Venstre – altså, det er jo ikke nok at sætte mål for den danske kræftindsats, hvis man ikke også kan pege på midlerne.
Jeg synes, det var positivt, at ministeren sagde, at regeringen egentlig ønsker at tage løbende bestik af udfordringerne på kræftområdet.
Det synes jeg er positivt at ministeren siger.
Men så må svaret da også undre så meget desto mere.
Hvis vi går tilbage og ser på, hvad der var bevæggrunden for, at man i sin tid igangsatte den første kræftplan, Kræftplan I, så kan vi se, at det jo bl.a. var med afsæt i, at der var et stort kapacitetsefterslæb, fordi man op igennem 1990'erne ikke i tide havde sørget for at have den fornødne planlægning på plads.
Man kan jo sige, at det ligesom er den udfordring vi ikke synes vi skal havne i en gang til, for det var jo noget, der kostede os dyrt i forhold til overlevelsen på kræftområdet, fordi det medførte nogle meget lange ventetider for kræftpatienterne.
Når nu vi ved, at vi står over for nogle rigtig store udfordringer på kræftområdet, så er det mig ubegribeligt, at den her regering ikke ønsker at sætte ansvarligheden i højsædet ved at sige, at selvfølgelig skal vi sørge for, at det danske sundhedsvæsen – ikke bare i morgen, men også om 5 år og 10 år – er gearet til de udfordringer, som vi alt andet lige ved kommer på kræftområdet.
Nick Hækkerup (S), 2014-11-12:
Selv om vi hele tiden bliver bedre og bedre til at behandle mennesker med kræft, skal vi fortsat sikre, at der er endnu flere, der overlever en kræftsygdom.
Derfor skal vi selvfølgelig løbende tage bestik af de udfordringer, som der er på kræftområdet.
Jeg er sådan set ikke så optaget af, hvad man kalder tingene, men jeg synes, at en ting står klart, nemlig at regeringen som noget nyt har sat et forpligtende og ambitiøst mål om, at tre ud af fire skal overleve kræft i 2025.
Det er jo også for at have et mål for øje, som vi kan sætte og justere kursen ud fra, og i forhold til målet har jeg noteret mig, at Kræftens Bekæmpelse har kaldt målet for både ambitiøst og realistisk.
Regeringen vil over de næste 4 år investere over 1 mia. kr. i bedre kræftbehandling.
Det handler bl.a. om, at vi skal blive bedre til at stille en tidlig diagnose, så flere kan overleve.
Derimod savner jeg stadig at få svar på, hvad Venstre vil på kræftområdet efter 2015, og ikke mindst hvordan Venstre vil finansiere de mange løfter, og hvor mange af pengene der skal gå til privathospitalerne.
For hvad hjælper det at lave en plan, hvis man ikke har pengene til at følge den op?
Det eneste, vi ved med sikkerhed, er, at Venstre vil fodre regionerne og kommunerne med deres egen hale.
Regeringen sætter derimod handling bag ordene, og det vel at mærke med en fuldt finansieret og langsigtet plan inden for en ansvarlig økonomisk politik, som i den grad er til gavn for de danske kræftpatienter.
Sophie Løhde (V), 2014-11-12:
Tak, formand.
Hvorfor mener regeringen ikke, at der er behov for en kræftplan IV, som foreslået af Venstre?
Nick Hækkerup (S), 2014-11-12:
Jeg kan ikke anerkende den præmis, at fordi vi satser kraftigt på at hjælpe kronikere og satser kraftigt på at hjælpe kræftpatienter, så skulle det samtidig være et fravalg af at sikre, at der er en ordentlig indsats for døende patienter.
Jeg synes sådan set, at vi gør en kæmpe palliativ indsats, og jeg synes også, at vi ved satspuljeaftaler osv. udbygger den indsats for at hjælpe dem, som er døende.
Liselott Blixt (DF), 2014-11-12:
Jeg tror ikke, at jeg kommer så meget videre.
Jeg vil bare sige, at jeg kan undre mig over, at man bruger så mange midler til udredning og behandling, men ikke vil det bedste for patienterne, når det drejer sig om hospice, rehabilitering eller ernæring.
Nick Hækkerup (S), 2014-11-12:
Ja, på den ene side.
Men på den anden side ville det også være en helt uholdbar situation, hvis hvem som helst der havde lyst til at lave en hospiceplads i privat regi kunne tvinge regionen til at købe den plads.
For så ville man for alvor få skævvredet mulighederne for bl.a. at foretage den palliative indsats, som skal ske over for alle de patienter, som har brug for hjælp.
Liselott Blixt (DF), 2014-11-12:
Jamen jeg kunne forstå det, hvis vi allerede nu havde den her rigtig gode palliative behandling ude i hjemmene eller i nærheden af, hvor folk bor.
Men det ved vi vi ikke har.
Vi kan se, at der er pladser, og at vi ved, at der samtidig er borgere, der er interesseret i at komme på hospice, men ikke kan, fordi økonomien står i vejen.
Det er jo igen ulighed i sundhed: Har du råd, kan du selv betale, men er du en af dem, der ikke selv har råd til at betale en hospiceplads, så er det på sygehuset – måske på en travl afdeling – at du skal ende dit liv.
Sophie Løhde (V), 2014-11-12:
Hvorfor mener regeringen ikke, at der er behov for en kræftplan IV, som foreslået af Venstre?
Mette Frederiksen (S), 2014-11-12:
Jeg mener, det er helt åbenbart, at vi har problemer med både ydre og indre grænser i EU.
Det mener jeg er helt, helt åbenbart.
Altså, kriminaliteten er grænseoverskridende.
Det er den både ved de ydre grænser og ved de indre grænser.
Det er jo derfor, vi med et nyt forslag lægger op til at skærpe indsatsen i forhold til vores egne grænser.
Så det mener jeg er helt indiskutabelt.
Og der har vi rigtig, rigtig store udfordringer lige nu.
Flygtningenævnet er jo lige nu ved at vurdere rækkevidden af dommen, og det er derfor, jeg siger, at det jo i sidste ende er Flygtningenævnet, som kommer til at afgøre, hvilken betydning dommen skal have i forhold til tilbagesendelse af børnefamilier.
Det gælder så i øvrigt også tre andre lande, nemlig Malta, Bulgarien og Ungarn – og det informerede jeg udvalget om i går – fordi der også i de lande er tale om alvorlige mangler i deres indkvarteringssystem.
Benny Engelbrecht (S), 2014-11-12:
Først vil jeg sige, at nu er det jo altså sådan, at hvis ankenævnet er blevet bedt om at forholde sig til et materielt spørgsmål, skal de gøre det.
Det, som jeg må sige i forhold til grundlaget, er, at der bliver eksporteret mellem 32.000 og 35.000 biler om året.
SKAT har oplyst mig om, at for at sikre ikke blot en ensartet værdiansættelse i disse mange sager, men også en gennemskuelighed i værdiansættelsen, har SKAT fastsat administrative retningslinjer for, hvordan værdiskønnet skal foretages.
Retningslinjerne er offentliggjort i SKATs juridiske vejledning.
Der skal dog altid foretages en samlet vurdering af rigtigheden af de skønsmæssige værdiansættelser i den enkelte sag, og det vurderes at være retssikkerhedsmæssigt i orden.
Torsten Schack Pedersen (V), 2014-11-12:
Det, der står tilbage, er jo, at hvis SKAT ikke bryder sig om det, så bliver det vurderet som værende en konkret sag, og så er det bare ærgerligt for borgeren.
Det synes jeg er temmelig trist.
Men lad mig bare lige runde af, i forhold til hvor der er lovhjemmel til at lave de her fradrag, hvilket jo er det helt principielle spørgsmål.
Altså, hvor har SKAT lovhjemmel til det?
Det er ikke noget med en juridisk vejledning, ikke noget med praksis.
Så vidt jeg husker med det beskedne kendskab, jeg opnåede til jura på handelsgymnasiet i Thisted i sin tid, kan man dog ikke opkræve en skat eller afgift uden lovgrundlag, og dermed må der jo også være et klart lovgrundlag for at kunne lave de her fradrag.
Benny Engelbrecht (S), 2014-11-12:
Nu bad hr. Preben Bang Henriksen mig om at forholde mig til en principiel sag, og derfor skal jeg selvfølgelig igen spørge til, om det er spørgsmålet om materien, altså indholdet, eller om det er spørgsmålet om genoptagelse, det handler om her.
Jeg synes, at jeg ret klart har gennemgået, hvad forskellen på de to elementer er, og at det måske er noget af det, der kan medføre, at der kan opstå nogle misforståelser.
Preben Bang Henriksen (V), 2014-11-12:
Tak for repetitionen af mit cv.
Ministeren siger, at jeg er advokat, men jeg tror, at forskellen er, at jeg er advokat, og at ministeren er teoretiker.
Forholdet her er, at borgeren har vundet en sag, og at SKATs praksis er blevet erklæret ulovlig.
Og så er det åbenbart borgeren, der skal fortsætte en 7 år lang kamp ved at skulle aktivere den her sag i forskellige instanser.
Jeg må sige, at jeg synes, det er under al kritik, men jeg kan forstå, at ministeren ikke deler den opfattelse.
Benny Engelbrecht (S), 2014-11-12:
Da jeg jo ved, at hr. Preben Bang Henriksen er advokat, antager jeg også, at hr. Preben Bang Henriksen kender forskellen på sager, hvor man skal tage stilling til spørgsmål af materiel karakter og sager, hvor man skal tage stilling til spørgsmål om genoptagelse.
Og det er jo altså således i en hypotetisk sag, at hvis man er blevet bedt om at tage stilling til en sag om genoptagelse og samtidig derudover forholder sig til spørgsmål af materiel karakter, så er det jo afgørelsen vedrørende genoptagelse, som er gældende.
Det vil altså sige, at man der i givet fald pålægger SKAT at genoptage en sag.
Jeg går ud fra, at hr. Preben Bang Henriksen er enig med mig i, at det er tilfældet i den hypotetiske situation.