Eyvind Vesselbo (V), 2014-05-08:
Jeg vil starte med at sige, at jeg sådan set syntes, det var meget, meget trist at høre ministerens kommentarer til det her beslutningsforslag.
Det var meget, meget trist at høre, at ministeren ikke ønsker at gøre en indsats ud over den, der er i øjeblikket, for børn i familier, hvor der er misbrug af alkohol eller stoffer.
Det syntes jeg var meget trist, for ministeren talte fuldstændig som en embedsmand og refererede ligesom til den ene paragraf efter den anden.
Men jeg må sige til ministeren, at der altså er en virkelighed udenfor.
Det kan godt være, at ministeren tror, at fordi der står noget i paragraf et eller andet i serviceloven, så sker det også ude i kommunerne.
Og det er der, ministeren tager fejl, for det er nemlig det, der er problemet, og det er derfor, at det her er et meget, meget flot beslutningsforslag.
Det sætter nemlig fingeren lige akkurat på det problem, som er i ude virkeligheden, og som ministeren åbenbart ikke rigtig vil tage stilling til.
Men det er jo egentlig på samme måde som i alle de andre debatter, vi har haft her og i samråd: Når ministeren bliver stillet nogle spørgsmål om, om vi kan lave nogle forbedringer for udsatte grupper, så er svaret bare: Det er ikke mit ansvar, og der kan ikke ske nogen forbedringer.
Det, der er centralt i det her beslutningsforslag, er jo, at man her strammer op og giver børnene og de unge en hjælp, hvis de er i familier, som er belastet af det her misbrug.
Og derfor forstår jeg ikke, at ministeren kunne sige: Jamen det kan være, at man så sætter en behandling i gang for nogle, der slet ikke har behov for det.
Altså, det er jo fuldstændig mistolket, for dem, der skal have hjælp, er netop dem, der har brug for det, og de får det ikke i dag.
De tal, som man kender på det her område, viser netop, at selv om kommunerne faktisk har pligt til at gøre det her og børnene og de unge har ret til at få hjælp, så sker det ikke.
Derfor er det her forslag jo et glimrende forslag, for det præciserer netop, at det skal ske inden for 14 dage og senest inden for 30 dage.
For man kan jo godt have ret til hjælp, men vi har jo set en masse sager, hvor det har vist sig, at selv om man havde ret til noget, så fik man ikke ret, og man fik ikke den hjælp og behandling, der var brug for.
Derfor er det altså vigtigt, at vi får sat fokus på det her.
Ministeren siger selv i sin tale: Ja, vi har lavet en finanslov med V og K, hvor vi netop har sat penge af til det her formål – netop sat penge af til det her formål! – nemlig 112 mio. kr. og 280 mio. kr.
Og derfor undrer det mig, at ministeren ikke kan se, at der her er en mulighed for at inkorporere de her ting i de beslutninger, vi har truffet i finansloven, og sige: Vi vil gerne hjælpe de børn og unge med at komme ud over de belastende ting, der er sket i deres familie på grund af misbrug.
Jeg går ud fra, at vi selvfølgelig kan drøfte de her ting under den videre forhandling om det her beslutningsforslag.
For det, som har været problemet i forbindelse med misbrugsbehandlingen, har jo været, at man ofte kun har behandlet den person, som var misbruger – enten den, der stak sig med kanyler og tog narkotika, eller alkoholmisbrugeren.
Det, man nemlig har glemt, er at tage sig af børnene og familierne, som der tales om i det her beslutningsforslag.
Og de har så måttet leve et liv, hvor de har været voldsomt påvirket af den person, som har det her misbrug, uden at nogen egentlig har gjort noget reelt ved det.
Sådan er det i mange, mange tilfælde, men der er selvfølgelig også nogle tilfælde, hvor der er sket noget.
Derfor er det sådan, at Venstre kan støtte indholdet i det her beslutningsforslag, og vi vil meget gerne drøfte med regeringen, hvordan vi kan komme videre med det på baggrund af de ting, som også er vedtaget i fællesskab.
Så med de bemærkninger vil jeg bare sige, at vi arbejder videre med det her beslutningsforslag på en positiv måde.