runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
John Dyrby Paulsen (S), 2011-05-24:
Jeg synes, at man skal starte med at sige tingene ligeud og sige tingene, som de er: Den her koldkrigsrapport, som var en del af finanslovforhandlingerne og det endelige lovforslag i 2007, var jo en betaling til Dansk Folkeparti for at stemme for regeringens finanslovforslag og det, der måtte være af ufinansierede skattelettelser, og hvad der ellers har måttet være i den finanslov.
Lad os sige det, som det er, og lad det være fastslået.
Det er jo en del af demokratiets spilleregler her i Folketingssalen.
Det, der så er problemet med hr. Jesper Langballe og Dansk Folkepartis vurdering af de tre øvrige undersøgelser af koldkrigstiden, som hr. Jesper Langballe nævnte i sit indlæg, er jo, at hr. Jesper Langballe ikke kan lide konklusionerne i de tre undersøgelser.
Det er jo derfor, at man får den her mistanke, når hr. Jesper Langballe og Dansk Folkeparti har bestilt den her rapport via finanslovforhandlingerne, om, at det er en politisk bestilling.
Det er sådan set fair nok, det har jeg respekt for, hvis man kan få det igennem.
Det, der er problemet, er, at det unægteligt virker, som om det var et resultat, der var givet på forhånd, om jeg så må sige et resultat, der nærmest var bestilt.
Det ved vi ikke, for vi ved ikke, hvad der står i den rapport.
Men jeg bliver lidt bekymret, når hr. Jesper Langballe siger, at han godt ved, hvad der står i den rapport, for han har selv været med til at lave kommissoriet.
Så synes jeg måske, vi kommer tæt på, at resultatet er givet på forhånd.
Så har det jo være et forløb, som har været lidt underligt.
Der har været flere beskyldninger om brud på tavshedspligten og fortrolighedserklæringer og det ene og det andet, og det tilkommer ikke mig at vurdere, om det er rigtigt eller forkert.
Jeg bliver sådan lidt bekymret, når hr. Jesper Langballe beskriver Politiets Efterretningstjenestes ageren i den sag her, altså PET’s ageren som – jeg tror, at hr. Jesper Langballe brugte ordet – bureaukratisk slagtning.
Når jeg så ser på det spørgsmål, der ligger i forespørgslen i dag, mener hr. Jesper Langballe og Dansk Folkeparti, at ministeren skal imødegå PET’s ageren i den her sag, altså det her, som hr. Jesper Langballe betegner som bureaukratisk slagtning.
Det betyder jo i virkeligheden oversat til dansk, at Dansk Folkeparti beder ministeren om at gå til PET og sige, at de ikke skal overholde de regler, de er sat i verden for at overholde, de skal ikke overholde de forpligtelser med hensyn til fortrolighed og beskyttelse af deres egne arbejdsmetoder, som de er pålagt.
Så bliver jeg endnu en gang bekymret, vil jeg sige til hr. Jesper Langballe.
Jeg synes egentlig, at ministerens svar var ganske udmærket.
Jeg har bare tilbage at læse et forslag til vedtagelse op fra Radikale Venstre, Socialistisk Folkeparti og Socialdemokraterne.
Det lyder i al sin enkelhed:
Karsten Nonbo (V), 2011-05-24:
Hvis der er noget, pessimisterne nyder, er det at tage sorgerne på forskud.
Og det er jo det, som man har hørt lidt af her under den sidste debat.
Men egentlig glæder det mig, at vi ikke har den samme debat, som vi havde, da vi dannede grundlag for den her forskning, altså i 2002 og 2003, hvor vi på Dansk Folkepartis foranledning fik rejst debatten og fik undersøgt de her indre danske konflikter.
Nu, hvor rapporten snart er klar og blækket tørt, synes jeg egentlig, at det kunne være på sin plads at vente med at drøfte indholdet, til vi ser rapporten.
Som hr. John Dyrby Paulsen sagde, har hverken han eller hr. Jesper Langballe læst den, og ligeså har jeg heller ikke læst den.
Så jeg synes egentlig, at det, vi skal sørge for, er at få rapporten frem og få afklassificeret alt, hvad der kan afklassificeres i rapporten.
Hvis der er nogle, der ikke har læst debatten fra sidst, vil jeg sige, at så skulle man næsten, hvis man har en 5-6 timer til det, gøre det og nyde debatten, for den var, jeg er lige ved at sige lang og næsten omvendt proportional i forhold til sagligheden.
Det føg med beskyldninger fra den ene side og fra den anden side og alene den debat, der var dengang, kunne godt give anledning til en god, lang koldkrigsforskning, så man kan se, hvor meget hold der er i de påstande, der kom dengang.
Det synes jeg ikke vi skal.
Derfor er jeg glad for, at vi i dag er mere objektive og får vurderet afklassificeringen.
Ministeren har på udmærket vis fortalt, hvordan det ligger med rapporten, og at den forhåbentlig snart er på trapperne.
Derfor skal jeg blot nøjes med at fremsætte et forslag til vedtagelse, som Venstre, Dansk Folkeparti, Konservative Folkeparti og Liberal Alliance står bag, og hvis andre har lyst til at være med på det, er de også velkomne.
Og så skal jeg i øvrigt hilse fra hr. Villum Christensen og beklage, at han ikke kunne deltage i debatten, han havde andre punkter, han skulle nå.
Forslaget til vedtagelse lyder således: Forslag til vedtagelse
»I det Folketinget fastslår, at en fri historieskrivning er nationens hukommelse, og at der ikke findes nogen autoritativ og endegyldig fortolkning af en historisk periode, bekræfter Folketinget hermed sin vedtagelse fra 2003 vedrørende den aktuelle forskning af Danmark under den kolde krig.
Enhver sikkerhedsgodkendt historiker skal have samme adgang som DIIS-udrederne til at offentliggøre oplysninger fra statens arkiver.
Folketinget noterer sig, at regeringen vil arbejde for, at de administrative betingelser tilvejebringes, så det historiske værk om den kolde krig kan udkomme hurtigst muligt.
Folketinget vender sig skarpt imod, at historikere over forskningsbevillingerne sorteres – eller frasorteres – efter partimæssige eller ideologiske tilhørsforhold.«
Jesper Langballe (DF), 2011-05-24:
Hvad er da det for et spørgsmål, der sådan er gennemsyret af sladderagtige rygter?
Kom det bag på ordføreren?
Nej, det kom i og for sig ikke bag på mig, at Bent Jensen blev udpeget, for jeg tror, at stort set alle fagfolk var enige om, at han var den rigtige mand til jobbet.
Så det kan jeg ikke sige kom bag på mig.
Men altså, jeg ved ikke, hvad det er, fru Pernille Frahm antyder om bestyrelsen, altså at den skulle være blevet til på en eller anden lusket måde.
Den er blevet sammensat sådan, at et par af bestyrelsesmedlemmerne er ministerudpeget og et par er fra forskningsrådene.
Pernille Frahm (SF), 2011-05-24:
Kom det bag på ordføreren, at den bestyrelse, som ordføreren havde været med til at udpege, valgte Bent Jensen i enstemmighed?
I så fald er ordføreren den eneste, det kom bag på.
Jesper Langballe (DF), 2011-05-24:
Nej, jeg kan ikke forstå fru Pernille Frahm, for fru Pernille Frahm slynger, som hun har for vane, om sig med fuldstændig uunderbyggede påstande.
Først må jeg sige, at vores ønske om et kritisk koldkrigscenter er fra før DIIS-undersøgelsen; forslaget blev fremsat, før DIIS-undersøgelsen overhovedet blev sat i gang.
Vi har aldrig brudt os om DIIS-undersøgelsen.
Vi har aldrig brudt os om, at historikere har guldtressede kasketter på, altså er sådan nogle officiøse embedsmænd.
DIIS-rapporten er noget af det mest embedsmandsagtige, man overhovedet kan forestille sig.
Det, vi ønskede, var en fri og bred historikerundersøgelse.
Så havde fru Pernille Frahm et spørgsmål til: om vi så finder en eller anden politisk ven eller sympatisør til at stå i spidsen for arbejdet.
Nej, vi gør ikke.
Vi fik sammensat en bestyrelse, som er fuldstændig fri og uafhængig, og den bestyrelse valgte så – i øvrigt i fuldstændig enstemmighed – Bent Jensen som leder.
Så der var ikke et sandt ord i det, fru Pernille Frahm sagde.
Pernille Frahm (SF), 2011-05-24:
Jeg vil spørge hr. Jesper Langballe, om han kan forstå vores reaktion fra oppositionens side, når vi ser et projekt, som er politisk bestemt – det er politisk bestemt, at vi skulle have Center for Koldkrigsforskning; det blev oprettet i direkte reaktion på DIIS-rapporten og den utilfredshed, der var hos bl.a. Dansk Folkeparti, over resultatet af rapporten – og at man derefter udpeger den person, der skal være leder af centeret.
Kan hr. Jesper Langballe forstå, at vi er nogle, der mener, at det er politisk styring af forskning i en helt uacceptabel grad?
Jesper Langballe (DF), 2011-05-24:
Jeg synes ikke, det er relevant.
Nu skal man lige huske, at det der med at sige, at man har fået folk, man har politisk sympati for, til at udføre bestemte opgaver i forbindelse med en finanslovaftale, dog er udtryk for en afskyelig tankegang.
Sådan foregår det jo ikke ved finanslovforhandlinger.
Det foregår sådan, at der er et bestemt emne, man vil have belyst, og til det finder man så en egnet person, eller man spørger som regel rundt i landskabet: Hvem byder ind på den opgave?
Jeg kan f.eks. sige, at vi et år ville have belyst den islamiske radikalisering blandt de unge, og så skulle man finde en, der kunne tage sig af det, og det blev Mozaffari i Aarhus.
Jeg tror nok, at han meget vil have sig frabedt at blive karakteriseret som sympatisør af Dansk Folkeparti.
Per Clausen (EL), 2011-05-24:
Ja, jeg prøver igen.
Jeg vil gerne spørge hr. Jesper Langballe: Hvis det er sådan, at det er politisk legitimt ved en finanslovforhandling at få gennemført, at der gennemføres en undersøgelse med et bestemt indhold – og det kan vi så sige er politisk legitimt, det er i hvert fald sket i både det ene og det andets flertals tid – er det så ikke fuldstændig lige så legitimt at sige, at der er nogle ting, som den tidligere regering og det tidligere flertal har gennemført, som man ikke længere vil bevilge ekstra midler til, så det stopper?
Altså, det kan jo ikke være værre at stoppe en bevilling end at starte den.
Jesper Langballe (DF), 2011-05-24:
Nej, lige et øjeblik!
Jeg har ikke brugt min taletid.
Ja, ja, men jeg vil gerne have lov at bruge min taletid.
Frank Aaen (EL), 2011-05-24:
Jamen det er jo noget sludder, vil jeg sige til ministeren.
I det her lovforslag er der opregnet 33 ting, man kan få fradrag for.
Verden består af lidt mere end 33 ting.
Ministeren har jo selv lavet et skøn over, hvad han mener der skal gives skattefradrag til.
Vi er bare mere restriktive med det, vi synes skatteborgerne skal betale hos private.
Jeg synes, det er fint, at der står solceller på listen, men jeg synes altså ikke, at det er så godt, at der står nyt oliefyr.
Det er den ene ting.
Og dér er der sådan set ikke nogen forskel på regeringen og Enhedslisten, nemlig at man skriver, hvad man kan få tilskud til, og underforstået, hvad man ikke kan få tilskud til.
Vi har bare en anden tilgang til, hvad man skal kunne få tilskud til via et fradrag.
Det andet er, at ved et fradrag er det uendeligt meget sværere at kontrollere, at pengene går til det, som er hensigten.
Der er et tilskud meget mere enkelt og meget nemmere at kontrollere.
Det er den anden uenighed, nemlig at man skal kunne være sikker på, hvad skatteborgernes penge går til, og ikke bare lave et tagselvbord.
Peter Christensen (V), 2011-05-24:
Det glæder mig da, at Enhedslisten fik rettet spørgsmålet til, om det var arbejdsløn til installation af jacuzzi eller andre former for vvs-artikler.
Jeg kan jo godt lytte mig til, at det, Enhedslisten vil have, er en tilskudsordning, hvormed man vil sidde og bestemme, hvad der er god borgeradfærd, og hvad der er dårlig borgeradfærd.
Det er jeg slet ikke i tvivl om.
Det overrasker mig på ingen måde.
Jeg tror på, at danskerne foretager investeringer ud fra, hvad de mener er godt for enten deres hverdag eller deres bolig; at det, vi ser, sådan set også er drevet af økonomiske incitamenter eller i hvert fald tanker om økonomisk fordelagtighed; og at der som hovedregel i dag, når der laves foretages investeringer, bliver investeret i energirenovering, fordi det simpelt hen kan betale sig.
Det har jeg sådan set ikke nogen grund til at tro ikke vil fortsætte.
Der kan være andre, som af forskellige årsager så har et oliefyr, et gasfyr eller en anden form for opvarmning, som de så vælger at få renoveret.
Lønudgiften i den sammenhæng vil vi ikke forhindre dem i at trække fra.
Det handler jo sådan set også om, hvor kompliceret man skal lave sådan en ordning.
Nu blev der pludselig sagt, at lønudgiften i forbindelse med elinstallationer ikke skal fradrages, i hvert fald ikke hvis det drejer sig om elvarme.
Næh, så skulle vi til også at have en meget udførlig liste over, hvilke entrepriser inden for alene elarbejde hr. Frank Aaen vil kunne lide og ikke kunne lide.
Vi har tillid til borgerne.
Det giver også en meget enkelt administrerbar ordning, og jeg er også sikker på, at det vil skabe både det bedste resultat og den største tilfredshed blandt danskerne.
Lars Barfoed (KF), 2011-05-24:
Jeg er enig i – og det har jeg sagt hele vejen igennem – at vi hele tiden skal sikre, at der er en balance.
Jeg ønsker da ikke, at der skal være kameraer oppe overalt, hvis der ikke er nogen grund til det, og jeg ønsker først og fremmest ikke, at der skal være uhindret adgang til at bruge sådan nogle optagelser.
Men jeg oplever ikke, at borgerne synes, at det truer deres personlige frihed, at der er nogle kameraer, som kan afsløre, hvem der begår hærværk eller vold.
Tværtimod oplever jeg, at borgerne føler det som en styrkelse af deres personlige frihed, at vi gør det.
Line Barfod (EL), 2011-05-24:
Vi er uenige, det er jeg med på, men jeg går ud fra, at ministeren er enig i, at når man foretager overvågning, er det et indgreb i den personlige frihed.
Så kan man synes, man har en masse gode grunde til at gøre det, og man kan sætte nogle retssikkerhedsgarantier op osv., men når man indfører overvågning, er det et indgreb i den personlige frihed.
Lars Barfoed (KF), 2011-05-24:
Så er det bare, jeg spørger: Hvad er det for nogle friheder, vi begrænser?
Vi har ikke begrænset nogen friheder.
Jeg kender ikke nogen borgere, som mener, at deres frihed er blevet begrænset, fordi politiet har mulighed for at aflytte telefoner hos personer, som man mistænker for terrorvirksomhed.
Så jeg kan ikke se, at vi begrænser friheden.
Der er jo heller ikke nogen borgere, som ikke kan gå på gader og stræder, fordi der er sat nogle kameraer op på udsatte steder – i øvrigt efter ønske fra boligorganisationerne, som repræsenterer dem selv.
Tværtimod synes folk, det styrker deres personlige frihed, fordi de føler sig mere trygge ved det.
Der er i øvrigt også – og det synes jeg så til gengæld er vigtigt – lagt ganske klare restriktioner på, hvordan man kan bruge optagelser, der foretages af sådanne kameraer.
Det er jo ikke sådan, at en hvilken som helst person lige kan gå ind og se dem.
Der er slet ikke nogen, der kan gå ind og bruge de ting til noget som helst, medmindre politiet konkret har brug for det for at afsløre noget kriminalitet.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-05-24:
Spørgsmålet er jo i virkeligheden, om det er en filosofisk problematik, vi står over for, hvis man lider under den basale misforståelse, at øget frihed og øget tryghed er fuldstændig identiske.
Jeg anerkender, at man en gang imellem i svære situationer står over for nogle valg, hvor man kan sige, at man begrænser noget frihed for at få øget tryghed.
Det handler om, hvad staten har mulighed for at gøre over for borgerne.
Det handler om, at det, man sagde nej til at gøre i 2002, gennemførte man så bare i den næste terrorpakke i 2006, og at man gør det lige så langsomt med salamimetoden, sådan at vi vænner os til at bo i et mindre frit samfund.
Ja, men skal vi så derfor begrænse alle andre friheder?
Det skal vi da ikke.
Lars Barfoed (KF), 2011-05-24:
Jo, det er der da bestemt.
Når regeringen har talt for de her forslag, er det jo netop først efter, at vi har foretaget en afvejning af balancen i, om man f.eks. skal tillade opsætning af kameraer, eller om man skal give politiet mulighed for at foretage telefonaflytning af nogen, som kunne mistænkes for terrorisme, eller hvad det nu måtte være.
Og i de tilfælde, hvor vi har fremsat lovforslag, er vi altså, inden vi har fremsat lovforslaget, kommet frem til, at balancen ligger rigtigt, at det er fornuftigt at gøre det.
Jeg ved ikke, om hr. Simon Emil Ammitzbøll møder mange borgere, som synes, at deres personlige frihed er begrænset, fordi politiet har mulighed for at aflytte terrormistænktes telefoner for at forhindre, at de udfører terroraktiviteter i Danmark.
Jeg ved heller ikke, om hr. Simon Emil Ammitzbøll støder på mange borgere rundtomkring i udsatte boligområder, som er bekymrede over, at der bliver sat kameraer op for at forhindre, at der bliver begået hærværk, og for at skabe en større tryghed hos borgerne.
Jeg møder ikke sådan nogle borgere – jeg møder kun borgere, som synes, at det styrker deres personlige frihed, fordi det øger deres tryghed.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-05-24:
Ja, efter denne svada må man jo overveje, om der overhovedet kan tænkes situationer, hvor justitsministeren kunne være bekymret for indskrænkninger i borgernes frihedsrettigheder, eller om det kun på et teoretisk plan kunne være en interessant diskussion.
Man gennemgår hele denne lovgivning, der er blevet gennemført i det seneste årti, med indskrænkninger i borgernes friheder på grund af terrorlovgivningen; med indskrænkninger i borgernes mulighed for at demonstrere frit uden at blive tilbageholdt, som vi jo kunne se under klimatopmødet; med øget tv- og videoovervågning.
Og så siger justitsministeren, at der i forbindelse med alt det her har været fokus på borgernes grundlæggende rettigheder.
Det er jo ikke regeringen, der har haft det fokus.
Er der slet ikke en eller anden grænse, hvor justitsministeren bliver bekymret for, hvor langt vi kan gå?
Bjarne Laustsen (S), 2011-05-24:
Det er af hensyn til geografien.
Jeg vil gerne oplyse fødevareministeren om, at jeg er opstillet i Frederikshavnkredsen og ikke i Aalborg.
At man så vil lukke nogle laboratorier, nogle arbejdspladser, i Aalborg, skal jeg beklage på nordjydernes vegne.
Det, som der sker i den her sag, er jo, at fødevareministeren spiller på to heste.
Med hensyn til det ene er han meget, meget stolt af et bredt forlig, og det er der grund til at være stolt af, for det er flot, at alle Folketingets partier kan enes om det.
Men med hensyn til det andet er det altså ikke nok bare at sende en mail.
Hvis man vil involvere folk og også have deres accept af nogle ting, er det normalt, at forligskredsen sætter sig sammen, og det har forligskredsen ikke gjort i denne sag.
Derfor er der to muligheder.
Den ene er, at man kontakter forligskredsen og siger: Vi har nogle besparelser her over nogle år, hvordan kan vi løse det, skal vi finde ud af det sammen?
Den anden er selvfølgelig, at man lytter til medarbejderne.
Der har vi jo både fået samarbejdsudvalgsreferater og alle mulige andre ting ind, hvori medarbejderne også er kommet med alternative forslag til, hvordan man kunne løse det her.
Den opfordring vil jeg give videre til fødevareministeren og kvittere for, at han trods alt trækker det med hensyn til borgmestrene tilbage.
Henrik Høegh (V), 2011-05-24:
Med hensyn til at lægge nogle ting sammen i én sagsgang kan jeg oplyse hr. Bjarne Laustsen om, at forligspartierne i december på mail blev orienteret om, hvordan vi ville behandle den her sag.
Det var der ingen protester mod på daværende tidspunkt.
Det er derfor, vi har fulgt den linje.
Under forhandlingerne om fødevareforliget blev det oplyst, at der var behov for tilpasninger i Fødevarestyrelsen, og at vi selvfølgelig lever op til de aftaler, der er om antallet af kontroller og de beløb, der skal bruges inden for fødevareforliget.
Så det kan altså ikke komme bag på hr. Bjarne Laustsen, at der sker noget vedrørende strukturtilpasninger.
Jeg har fuld forståelse for, at hr. Bjarne Laustsen kæmper for arbejdspladser i sin valgkreds, men som minister har jeg et ansvar for hele landet, for hele Fødevarestyrelsens service, og vi havde altså 13.000 m² laboratorier, og med ny teknologi havde vi behov for 6.000 m².
For at holde gebyrerne nede er det nødvendigt at rationalisere, og det betyder altså, at vi nu koncentrerer os om tre steder med vores laboratorievirksomhed.
Der er gået et brev ud til borgmestrene, hvor jeg gentagne gange beklager formuleringen, og det skal jeg gerne gøre igen, hvis hr. Bjarne Laustsen ønsker det.
Det er klart, at det var min formulering; det var ikke fødevareforligspartiernes.
Så i det, vi har arbejdet med her, som ikke er omfattet af fødevareforliget, kan jeg oplyse hr. Christian H. Hansen om, er vi gået efter at nedsætte omkostningerne i Fødevarestyrelsen.
Der er der et stort behov for, også af hensyn til vores erhvervsliv, og det synes vi er lykkedes med den her model.
Christian H. Hansen (UFG), 2011-05-24:
Tak for det, formand.
Jeg skal gøre det kort.
Jeg kan også fornemme, at folk gerne vil videre med tirsdagens møde.
Så må jeg også sige, at en af grundene til, at jeg vælger at stemme hverken for eller imod, er, at det her er et forlig, som rigtig mange har været inviteret til at deltage i undtagen undertegnede.
Der kom ingen invitation, så derfor er det lidt svært at gå så meget ind i substansen i det.
Jeg fik en kort bemærkning i en korridor om, at det kunne være, at jeg var interesseret i at være med i nogle forhandlinger, og så hørte jeg ikke yderligere.
Men det var nok, fordi man havde fået dækket sig godt ind med et bredt flertal.
Jeg må så også sige, at jeg fuldt ud kan forstå det, som Socialdemokratiet siger, om, at nogle af de her elementer, bl.a. fiskeridelen, jo sådan set ikke har noget med det forlig, andre står bag, at gøre, så det her forslag burde have været delt.
Jeg havde egentlig også en forventning om, at Socialdemokratiet faktisk ville komme med sådan et forslag, når jeg lyttede en lille smule til, hvad de sagde under førstebehandlingen.
Så det må stadig væk være de her bemærkninger om, at man blander pærer og æbler og måske også lidt bananer i det her lovforslag, der gælder.
Men jeg vil vælge at stemme hverken for eller imod, og det er også en tilkendegivelse af, at jeg egentlig synes, at når man ikke bliver inviteret til nogle forhandlinger, må man vælge at gøre sådan.
Line Barfod (EL), 2011-05-24:
Nu spurgte jeg ikke til, hvilke meningsmålinger justitsministeren måtte have fået lavet om, hvad hr. Jensen og fru Olsen måtte opfatte.
Jeg spørger til, om justitsministeren er enig i, at hvis man ser på menneskerettighederne, de grundlæggende frihedsrettigheder – det, der engang blev kaldt for de borgerlige frihedsrettigheder, for det var de frihedsrettigheder, der gjaldt for borgerne – så er det at foretage overvågning, så man ikke frit kan bevæge sig uden at blive overvåget, et indgreb i den personlige frihed. Så kan man diskutere i hvert enkelt konkrete tilfælde, om det er velbegrundet eller ej, og om man af hensyn til nogle andre ting vil indføre den overvågning.
Men det er et indgreb i den personlige frihed, når man sætter kameraer op, når man indfører mere overvågning.
Lars Barfoed (KF), 2011-05-24:
Der er opsat kameraer efter ønske fra boligorganisationerne.
Jeg gik rundt i området sammen med næstformanden, som viste mig de her kameraer, og folk er helt tilfredse med, at kameraerne er der.
Der er i øvrigt heller ikke nogen af de unge mennesker, som begår hærværk mod de pågældende kameraer.
Der har faktisk været en ganske fornuftig udvikling i det boligområde, når det gælder vold og hærværk.
Der var ingen dér overhovedet, der anfægtede det.
Og der ser jeg ikke nogen grund til, at vi skal rulle det tilbage.
Jeg mener, at balancen er fornuftig i den lovgivning, vi har lavet.
Og da jeg f.eks. som sagt var ude i Askerød i går, hørte jeg ingen sige, de har problemer med det, tværtimod.
Og det må vel i sidste ende være ret afgørende, om borgerne konkret føler, at det er godt eller skidt, at de kameraer er kommet op.