runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mikkel Dencker (DF), 2012-05-25:
Allerførst vil jeg sige tak til forespørgerne for, at vi får debatten i dag, og helt i lighed med mine forgængere her på talerstolen sætter vi pris på, at vi har diskussionen her i dag.
Forespørgslen i dag er en udmærket anledning til at få en diskussion af de forskellige bud, som både den nuværende regering, det tidligere flertal, som Dansk Folkeparti var en del af, og forespørgerne hver især har på, hvordan man kunne gribe opgaven med den overordnede økonomiske politik an.
Den adskiller sig en hel del fra de planer, som især Socialdemokratiet og SF som opposition i sin tid lagde frem.
Især har jeg hæftet mig ved, at regeringen nu opererer med en offentlig vækst på 0,8 pct. om året, og sjovt nok er det nøjagtig det samme, som det tidligere VOK-flertal fastlagde i sin 2020-plan fra sidste forår.
Og efterfølgende er det jo så blevet til et løftebrud på det punkt, men det er regeringens vælgere jo ikke uvante med.
I Dansk Folkeparti mener vi, at vi lagde den rette kurs for Danmark sidste år, da vi lavede 2020-planen med den daværende regering.
Det var en plan, som sigtede på at skabe balance i dansk økonomi og opererede med lige dele sundt mådehold og nødvendige justeringer, samtidig med at den levnede plads til en årlig vækst i de offentlige udgifter på 0,8 pct.
Det er en plan, som vi fortsat mener er den rette løsning for Danmark i den situation, vi står i.
Det glæder os da også, at regeringen er nået frem til nogenlunde samme konklusion og i grove træk har adopteret trækkene i planen.
Forespørgerne i Liberal Alliance har en markant anderledes økonomisk politik end både den nuværende og den tidligere regering.
Det samme gør sig jo egentlig også gældende for Enhedslisten, men dog på en helt anden måde.
Liberal Alliance har også lagt sin politik frem, og det er jo noget helt andet, end hvad vi i Dansk Folkeparti står for.
Partiet vil bl.a. skille sig af med ca. 40.000 medarbejdere i den offentlige sektor og bruge de sparede penge på store skattelettelser.
Hvilke grupper af offentligt ansatte det er, man vil skille sig af med, skylder Liberal Alliance stadig en forklaring på.
Jeg spurgte lidt ind til det tidligere i debatten, og om det var sygeplejersker, læger, hjemmehjælpere eller plejehjemspersonale, fik vi ikke noget svar fra hr. Ole Birk Olesen på, men det kan måske nås endnu.
Så jeg ser frem til, at vi fortsat kan diskutere det her, og håber da også, at forespørgerne vil entre talerstolen nok en gang, så vi kan diskutere det her.
Martin Geertsen (V), 2012-05-25:
Jeg synes sådan set, at væksten på 0,8 pct. i den offentlige sektor frem mod 2020 er et udtryk for mådehold.
Nu har regeringen jo fremlagt en 2020-plan, hvor der ud over væksten på de 0,8 pct. også er et vist råderum frem mod 2020, og de penge kan anvendes til mange forskellige formål, herunder også f.eks. skattelettelser.
John Dyrby Paulsen (S), 2012-05-25:
Man skal jo passe lidt på med, hvordan man sætter det op.
Hvis jeg skal sætte det lidt på spidsen, har jeg det lidt sådan med Liberal Alliances model, at den virker sådan lidt voodooøkonomiagtig, altså, vi prikker nogle offentligt ansatte, og så får vi råd til en masse skattelettelser; der bliver råd til en masse vækst, og så går det hele lykkeligt og godt.
Sådan hænger det ikke sammen i min verden.
Der er man nødt til at lave en afbalanceret afvejning af, hvad det er, vi vil med det her land, ud over investeringer i uddannelse, sundhed og så generelt i den offentlige sektor, herunder også effektiviseringer af den offentlige sektor.
Det giver rum for nogle initiativer, vækstinitiativer, ny grøn omstilling osv.
Men det bliver jo Folketinget, og det bliver Folketingets partier, der kan komme til at forhandle om det, og så kan vi drøfte, hvad vej vi vil gå.
Liberal Alliances vej er en vej.
Jeg anerkender, at det er det, der er målet for Liberal Alliance.
Jeg siger bare, at vi har som regering et andet mål og vil en anden vej.
Jeg synes, at vi med vores 2020-plan meget klart har sagt, og det er jo også det, spørgeren er inde på, at konkurrencekraften i det her land er vigtig og den lægger vi vægt på.
Det er bare ikke vores holdning, at hvis man skærer betydeligt ned i den offentlige sektor, får man en betydelig bedre konkurrencekraft, der så også fører til en bedre offentlig sektor, i virkeligheden et bedre Danmark.
Sådan tror vi ikke at det hænger sammen.
Vi tror, at den offentlige og private sektor er nødt til at spille sammen i det her.
Jo bedre de spiller sammen, jo bedre konkurrencekraft får vi i det her land, og jo bedre udvikling får vi i det her land – også med hensyn til at have det sociale sikkerhedsnet, som vi lægger meget vægt på at vi har i Danmark.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-05-25:
Mig bekendt er der ikke nogen partier i det her Folketing, som abonnerer på ufinansierede skattelettelser, og bestemt ikke Liberal Alliance.
Vi har fremlagt en reformplan, som giver et råderum på 73 mia. kr.
Vi bruger omkring de 50 mia. kr. af de 73 mia. kr. på at sænke skatten på arbejde og halvere selskabsskatten.
Der er altså et overskud på 20 mia. kr. i vores plan, som er gennemregnet af DREAM, som er finansieret af bl.a. Økonomi- og Erhvervsministeriet.
Så det går vi bestemt ikke ind for.
Men ifølge Finansministeriet selv – et spørgsmål, som jeg har stillet til Finansministeriet – vil en finansieret skattelettelse, som vi går ind for, og i øvrigt også en ufinansieret øge væksten og gøre Danmark rigere med 0,2 pct. af BNP.
Den vil øge beskæftigelsen med godt og vel 15.000, varig beskæftigelse, frem mod 2020 og altså ikke nogle midlertidige arbejdspladser frem mod 2020 som kickstarten, som ordføreren henførte til.
I et land med verdens højeste skatter og dermed verdens højeste omkostninger for de virksomheder, som producerer velstand, er det så en vej, som er fuldstændig farbar og gangbar og rationel i forhold til at skabe mere velstand?
John Dyrby Paulsen (S), 2012-05-25:
Det er derfor, vi fokuserer så meget på konkurrenceevnen og konkurrencekraften i 2020-planen.
Altså, der skal være sammenhæng i tingene, og en sådan omlægning af skatten skal finansieres.
Man kunne sagtens gå i den retning, at man øger arbejdsudbuddet.
Det er jo det, vi har til formål, og det, vi har skrevet klart i regeringsgrundlaget.
Men derfra og så til at tale om, at ufinansierede skattelettelser er lykken på denne jord, er der meget, meget langt.
Og vi abonnerer ikke på den der holdning, at vi bare kan give ufinansierede skattelettelser, og så kommer væksten automatisk af sig selv, og det gør den med det samme.
Jeg synes, vi har for mange eksempler på, at det ikke kommer til at gå sådan.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-05-25:
Jamen så kan jeg da komme ind imellem de to herrer og foreslå, at man sagde »frem til 2020«, hvad jeg synes ville være meget relevant, da det er 2020-planer, vi diskuterer.
Der blev fra ordførerens side sagt, at vi fik det til at lyde, som om det offentlige forbrug nærmest er en byrde for det danske samfund.
Og nogle gange, når vi snakker om offentligt forbrug herinde, er det, som om man vil prøve og nærmest dæmonisere Liberal Alliance som et parti, som bare vil nedlægge alting.
Vi er endda blevet kaldt et farligt parti af en af ordførerens partifæller.
Men uden for murene, ude i den virkelige verden, er der også mennesker, som har forstand på de her ting, og som arbejder med de her ting til daglig, og derfor vil jeg gerne citere Karsten Dybvad, direktør i Dansk Industri: »De høje danske skatter og afgifter hænger som en tung klods om benet på vores virksomheder.«
Et velfærdssamfund er beskrevet som et velstående demokratisk samfund med en høj grad af social sikkerhed, men pointen er, at det, at det er velstående, er forudsætningen for det andet – det er altså ikke omvendt.
Og når nu der er folk ude i den virkelige verden, som siger, at de her høje skatter, som er en konsekvens af det høje forbrug, hænger som en klods om benet på de danske virksomheder, og vi kan se, at vi bliver fattigere og fattigere i forhold til vores naboer, er det så ikke noget, hele Folketinget bør tage meget, meget alvorligt?
John Dyrby Paulsen (S), 2012-05-25:
Det synes jeg er et interessant væddemål.
Jeg var ikke klar over, at man ifølge Folketingets regler kunne stå og indgå væddemål her i Folketingssalen, men det kan jo være, at jeg får en næse for det bagefter – det får så være, men det væddemål vil jeg gerne tage på mig.
Vi skal bare være enige om, hvad det så er, vi snakker om.
For det, hr. Ole Birk Olesen snakker om, er, at hvis man f.eks. rykker grænsen for topskat, så øger man i betragtelig grad arbejdsudbuddet på lidt længere sigt.
Hvis man er i en situation med lavkonjunktur og tror, at man ved at rykke topskattegrænsen får mere vækst i det her land, end man gjorde ved at tage de tilsvarende penge og investere dem offentligt i arbejdspladser – at man så får mere vækst af det første nu og her – så er svaret nej.
Så ville jeg vinde det væddemål.
Så derfor er vi jo nødt til at blive enige om, hvad det så er, vi snakker om.
I en tid, hvor vi har lavkonjunktur og vi skal ud at skabe arbejdspladser, er der noget andet, der virker bedre.
I øjeblikket har vi to udfordringer: Vi skal skabe nogle arbejdspladser på kort sigt – det er derfor, regeringen har lavet sin kickstart – og vi skal også sørge for, at der på bare lidt længere sigt er den nødvendige arbejdskraft til rådighed, for der kommer vi til at mangle arbejdskraft; vi ved ikke hvornår, men vi ved, at vi gør det.
Begge de udfordringer skal vi løse.
Og det er jo det, der er balancen for regeringen – dels med finansloven for 2012, dels med den finanslov, vi skal forhandle efter sommerferien, for 2013, og så er det 2020-planen, som på lidt længere sigt skal forbedre Danmarks konkurrenceevne og sørge for at løse arbejdskraftproblemet på lidt længere sigt.
Ole Birk Olesen (LA), 2012-05-25:
Men Danmark er i forvejen et af de lande i verden, vil jeg sige til hr. John Dyrby Paulsen, der bruger allerflest offentlige kroner på forskning og uddannelse, og dog har vi de her vækstudfordringer, hvor vi forventes at få den fjerdelaveste økonomiske vækst i de kommende år af alle 33 OECD-lande.
Vi har stadig de udfordringer, selv om vi har et meget højt offentligt forbrug til uddannelse og forskning.
Jeg vil gerne udfordre hr. John Dyrby Paulsen.
Hvis hr. John Dyrby Paulsen kan finde anerkendte økonomer, som siger, at en milliard brugt på et andet formål end at lette topskatten kan give mere vækst end at lette topskatten, så vil jeg gerne give hr. John Dyrby Paulsen en god flaske rødvin.
Jeg vil gerne høre, om hr. John Dyrby Paulsen også vil give mig en god flaske rødvin, hvis han ikke kan formå at finde anerkendte økonomer, som siger, at der ikke findes andre initiativer end lavere skat på arbejde, som kan give så høj vækst, som lavere skat på arbejde kan.
Det offentlige forbrug er jo en væsentlig størrelse i vores samfundsøkonomi, især i et land som Danmark, hvor det er så stort.
Det fylder meget, og det fylder også meget for den økonomiske udvikling i landet.
Regeringen har lige fremlagt en ny 2020-plan, hvor jeg synes, at der er en vis usikkerhed om det offentlige forbrugs udvikling.
Regeringen skriver i sin plan, at det offentlige forbrug skal vokse med 0,8 pct. om året.
Det tror jeg vi kan tage en debat om her.
Men vi skal først og fremmest have afklaret, om det virkelig er 0,8 pct. om året, for når man kigger i regeringens egen plan, så ser man, at det virker, som om regeringen har sat ekstra 2 mia. kr. af til uddannelsesformål og ekstra 6 mia. kr. af til noget, man kalder vækst, beskæftigelse, uddannelse, offentlig velfærd og grøn omstilling.
Det er vel også en slags offentligt forbrug, og oven i det kommer 5 mia. kr. til fremtidig prioritering, og det er vel også i en eller anden forstand noget offentligt forbrug.
Så hvad er de 0,8 pct. egentlig dækkende for, og hvad mon er det virkelige tal, som regeringen arbejder med, og hvad er regeringens begrundelse for, at verdens mest forslugne offentlige sektor skal være endnu større og endnu mere forslugne?
Det er det, som den her forespørgselsdebat skal afklare, og jeg ser frem til svarene fra regeringen.
Tak for ordet.
Tom Behnke (KF), 2012-05-25:
Vi er fra konservativ side også tilfredse med det resultat, man er nået frem til i Retsudvalget efter lange drøftelser om, hvordan man skulle lægge snittet i forbindelse med at lave en såkaldt åremålsansættelse, men stadig væk bevare muligheden for, at hver gang der har været folketingsvalg, er det Folketinget, der udpeger ombudsmanden.
Og der vil man så få mulighed for at genudpege, men maksimalt til en embedsperiode på op til 10 år.
Vi synes, det er hensigtsmæssigt, at man får en åremålsansættelse på det her område.
Vi er også meget tilfredse med, at man har fået et styrket fokus på børns rettigheder.
Konservative var oprindelig imod, at man lavede en egentlig børneombudsmand, og vi er så landet på det kompromis, vi står med i dag, nemlig at den eksisterende ombudsmand får styrket sin institution og også får øgede bevillinger til det, sådan så der kan blive et øget fokus på børns rettigheder.
Jeg synes, at det er et fornuftigt lovforslag, vi er landet på, og jeg ser frem til, at forslaget kan blive vedtaget i Folketinget.
Vi vil i hvert fald gøre vores fra konservativ side til, at forslaget bliver vedtaget.
Thyra Frank (LA), 2012-05-25:
Tak for ordet.
Jeg skal meddele, at jeg holder denne tale på vegne af vores ordfører, hr. Simon Emil Ammitzbøll.
I Liberal Alliance er vi godt tilfredse med det forslag, der behandles i dag.
Det har dels til formål at fastsætte en embedsperiode for Folketingets ombudsmand på 10 år, dels at oprette et børnekontor hos Folketingets Ombudsmand.
Som det er bekendt, vælger Folketinget efter et folketingsvalg samt ved embedsledighed en ombudsmand.
Der er dog ikke i dag fastsat grænser for, hvor mange gange en ombudsmand kan genvælges, eller hvor længe en ombudsmand kan varetage embedet som ombudsmand.
Der er således blevet udviklet en praksis om, at den siddende ombudsmand bliver genudpeget, indtil ombudsmanden selv indgiver sin afskedsbegæring.
På grund af et større forberedelsesarbejde blev det fundet hensigtsmæssigt at fastsætte embedsperioden for Folketingets ombudsmand til højst 10 år forstået på den måde, at vi kan opretholde den nuværende ordning, så Folketinget fortsat vælger en ombudsmand efter hvert folketingsvalg.
Dog indføres der et krav om, at ombudsmandens samlede embedsperiode ikke kan overstige 10 år.
Vi bakker naturligvis op om det flotte arbejde, der er gjort.
Den anden del af forslaget, som medfører oprettelsen af et børnekontor hos Ombudsmanden, er et resultat af det satspuljeforlig, som Liberal Alliance som bekendt også er med i.
Det var et forlig, hvor vi fik fremmet nogle ting på ældreområdet samt sikret hjælp til prostituerede og narkomaner.
Til gengæld lovede vi så at bakke op om dette forslag, hvilket vi selvfølgelig agter at gøre.
Liberal Alliance kan derfor støtte L 188.
Ole Birk Olesen (LA), 2012-05-25:
Bare lige for at tage det sidste op: Jeg har jo svaret på spørgsmålet om, hvordan de 40.000 skal udmøntes.
Det interessante er så spørgsmålet til Dansk Folkeparti om kommuneforhandlingerne, som Dansk Folkeparti sagde ja til, og som i 2011 resulterede i 11.000 færre ansatte i kommunerne: Hvilke 11.000 var det, der dér efter Dansk Folkepartis opfattelse skulle afskediges eller reduceres med?
Satte Dansk Folkeparti sig et mål om, hvilke 11.000 det var?
Og hvis Dansk Folkeparti ikke gjorde det, hvorfor synes Dansk Folkeparti så, at Dansk Folkeparti kan afkræve Liberal Alliance et sådant svar?
Det var det første spørgsmål.
Dernæst går mit spørgsmål på det, regeringen har sagt, om, at den gerne vil have en vækst i det offentlige forbrug på 0,8 pct., men derudover afsætter 13 mia. kr. til yderligere offentligt forbrug: Hvordan synes Dansk Folkeparti at disse 13 mia. kr., som åbenbart er til rådighed, skal bruges?
Skal de bruges til en lavere skat?
Skal de bruges til at mindske underskuddet på de offentlige finanser?
Eller skal de, som regeringen ønsker det, bruges på mere offentligt forbrug?
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2012-05-25:
Jeg har lovet at sige noget på vegne af både Socialdemokraterne og SF, og det er, fordi Socialdemokraterne ikke kan være til stede her i Folketingssalen i dag.
Det her lovforslag har to dele, jeg tror, der har været redegjort for det.
Den ene handler om ombudsmandens ansættelsesperiode, som er en del af en bredere aftale i Præsidiet, hvorefter ombudsmanden har en ansættelsesperiode på 10 år.
Det mener vi er fornuftigt.
Derfor vil en periode på 10 år være fornuftig at tilbyde.
Den anden del, som jeg hellere vil snakke en hel masse om, er delen om etableringen af et børnekontor hos Ombudsmanden, som jo er en del af et satspuljeforlig, for det synes jeg er den virkelige sejr i det her forslag.
Det er en sejr for børnenes rettigheder.
Efter en del år i opposition, hvor vi igen og igen har fremført synspunkter om indførelse af et børnekontor for bedre at kunne opfylde børnekonventionen i Danmark, ja, så lykkedes det endelig.
Nu er vi i gang, og snart kan vi etablere et børnekontor hos Ombudsmanden.
Jeg synes, at det er bemærkelsesværdigt, at de lande, vi normalt sammenligner os med, har haft børneombud i mange år, Sverige har haft en børneombudsmand siden 1993, Norge var det første land til at etablere et børneombud, det skete i 1981, og nu er vi så også i Danmark på vej mod at kunne sikre børnenes rettigheder meget bedre.
Det er faktisk 20 år siden, vi har tilsluttet os FN's børnekonvention, og nu er vi endelig ved at kunne implementere den lidt bedre i dansk lovgivning.
Der har været fire evalueringer, som har indeholdt opfordringer fra FN til at gøre noget på det her område, og det sker endelig nu.
Det vil få stor betydning.
Vi har 1,2 millioner danskere, som er under 18 år, og det er altså deres rettigheder, som vi nu kommer til at iagttage.
Hvis man besøger Ombudsmandens hjemmeside, vil man i hvert fald se, at den er svær for voksne at forstå og helt umulig for børn.
Det har været nævnt, at der er nogle høringssvar, som handler om tilsynspligten, og det er rigtigt, at vi i Retsudvalget er ved at dykke ned i den del.
Så det får vi også afklaret, inden det her lovforslag forhåbentlig endeligt kan stemmes igennem.
Jeg synes, at det her er et vigtigt og rigtigt skridt i retning af at sikre børns rettigheder, men det er indlysende, at vi selvfølgelig også kan blive bedre, og jeg er meget glad for, at regeringen i regeringsgrundlaget har skrevet, at man vil gennemgå den eksisterende lovgivning med henblik på at sikre, at den lever op til FN's børnekonvention.
Så det her er en god dag for børnene.
Ole Birk Olesen (LA), 2012-05-25:
Hr. Martin Geertsen var jo for næsten 10 år siden medforfatter til »10 liberale teser«.
Så vil jeg blot sige, at det var nogle gode teser.
En af teserne lød: »Det er vigtigere, at skatten falder end at den offentlige sektor vokser.«
Det er et princip, som vi i Liberal Alliance også hylder.
Vi foretrækker skattelettelser frem for en større offentlig sektor.
Er det nu så sådan, at Venstres ordfører i dag klart kan sige, at Venstre har det stik modsatte princip, nemlig at det er vigtigere, at den offentlige sektor vokser, end at skatten falder?
Ole Birk Olesen (LA), 2012-05-25:
Jeg takker.
Vi foreslår i Liberal Alliance følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at dansk økonomi pga. en international lavkonjunktur og for store offentlige udgifter og for høje skatter i Danmark er i en dårlig forfatning.
Danskerne har som borgere og virksomheder taget konsekvensen og spændt livremmen ind, mens landets politikere omvendt har øget det offentlige forbrug til danmarksrekordniveau.
Denne udvikling skal ifølge regeringens plan »Danmark i arbejde – udfordringer for dansk økonomi mod 2020« fortsætte i årene fremover, idet regeringen ønsker at øge det offentlige forbrug yderligere med mere end 0,8 pct. om året. Folketinget opfordrer regeringen til at udvise mere ansvarlighed og solidaritet med borgere og virksomheder, som gør hver deres for at omkostningsreducere og skabe forudsætningerne for ny økonomisk fremgang.
Regeringen bør stræbe efter et lavere offentligt forbrug ved at effektivisere i den offentlige sektor og skære overforbrug væk, så der kan tilvejebringes et økonomisk råderum for lavere skat på borgere og virksomheder.«
Det lyder som et rigtigt tal.
Jeg har ikke taget tallet med herop, men jeg kender jo hr. Joachim B. Olsen som en person, der altid har styr på detaljerne, så derfor tror jeg gerne hr. Joachim B. Olsen, når han siger, at det svarer til 47.000 personer i den offentlige sektor.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-05-25:
Jeg vil bare spørge, om ordføreren kan bekræfte, at hvis man f.eks. gjorde det, at offentligt ansatte selv betalte for deres frokostpause, ligesom det gøres i den private sektor, ville det tiltag alene gøre, at der blev frigivet arbejdskraft svarende til 47.000 ansatte.
Man skulle altså i den offentlige sektor selv betale for sin frokost, ligesom det gøres i det private erhvervsliv, så arbejdstiden i øvrigt også kom op på det niveau, eller bare nærmede sig det niveau, som er i den private sektor.
Ole Birk Olesen (LA), 2012-05-25:
Også Dansk Folkeparti har jo været med i et regerende flertal, om end ikke med ministerposter, og det førte bl.a. til, at der blev vedtaget finanslove, som Dansk Folkeparti deltog i, og at man stod bag de kommuneforhandlinger, som den daværende regering førte.
Det var nogle kommuneforhandlinger, som i 2011 resulterede i, at kommunerne reducerede antallet af medarbejdere med 11.000 – 11.000 – på bare et år.
Det er faktisk noget, der er mindre drastisk end det, som Dansk Folkeparti har lagt stemmer til.
Dansk Folkeparti har heller ikke angivet, hvor det er de 11.000 færre mennesker i den offentlige sektor i kommunerne præcis skal være placeret.
Man har ikke i detaljer sagt, om det er pædagogmedhjælpere, om det er bureaukrater, eller om det er folk i vejog parkafdelingen.
Mikkel Dencker (DF), 2012-05-25:
Jamen det var jo et ikkesvar.
Det, jeg spurgte til, var, hvor det var
Liberal Alliance ville skære ned i velfærdsydelserne, og jeg synes godt nok, man slipper nemt om ved det, når man bare siger, at det er 40.000, der skal skæres væk, og at det så er kommunerne, der må finde ud af, hvordan det her stykke skal skæres.
Det synes jeg er for nemt.
Hvor mange kommunalbestyrelsesmedlemmer er det, Liberal Alliance har rundomkring i landet?
Der overlader man det så bare til nogle andre politikere at føre det ud i livet, som Liberal Alliance vil gennemføre.
Det synes jeg er for nemt.
Altså, er det antallet af sygeplejersker, der skal skæres ned på?
Det må man da have en holdning til.
Hr. Ole Birk Olesen er da politiker, og han har vel nogle holdninger til, om det er i forhold til sygeplejerskerne, eller om det er i forhold til pædagogerne, der skal skæres ned.
Hvad er det for nogle offentligt ansatte, som ikke mere skal være der, og som efter Liberal Alliances mening åbenbart er overflødige?
Ole Birk Olesen (LA), 2012-05-25:
Det er fuldstændig rigtigt, at Liberal Alliance bl.a. foreslår, at der skal være 40.000 færre ansatte i den offentlige sektor.
Reduktionen på de 40.000 skal ske ved naturlig afgang, altså ved at man, når der er 1.000, der går på pension, så nøjes med at ansætte 930 til at afløse dem.
Vi kan ikke her fra Christiansborg sige akkurat, hvor det skal ske.
De fleste offentligt ansatte er jo ansat ude i kommunerne, og det er ikke vores opgave her på Christiansborg i detaljer at redegøre for, hvor det er, folk skal være ansat ude i kommunerne.
Den slags foregår ved nogle forhandlinger i Finansministeriet mellem kommunerne og regeringen.
Der sætter man en økonomisk ramme op for det, og så er det op til kommunerne at finde ud af, hvordan de bedst inden for denne ramme kan håndtere de udfordringer, der er.
Dengang i 2001, da den såkaldte VKO-regering overtog, var der faktisk 40.000 færre offentligt ansatte end nu, og der var jo ikke tale om, at det velfærdsmæssigt set var et uland, da Nyrup var statsminister i Danmark.