runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bertel Haarder (V), 2011-04-01:
Regionerne har kun eksisteret i sølle 4 år.
De blev ikke oprettet af effektivitetsgrunde, og kommunerne har vi heller ikke af effektivitetsgrunde.
Vi har dem af demokratigrunde.
Det er, for at borgerne skal føle sig repræsenteret og have en kanal, hvorigennem de kan få indflydelse på den offentlige sektor.
Det var derfor, min tale lagde så meget vægt på, om Folketinget respekterer de demokratigrunde til, at vi har regionerne.
Julie Skovsby (S), 2011-04-01:
Tak for det.
Jeg har blot ét spørgsmål til ministeren: Har regeringen det overordnede ansvar for regionernes økonomi, ja eller nej?
Bertel Haarder (V), 2011-04-01:
Selvfølgelig har regeringen det overordnede ansvar for de økonomiske rammer, som regionerne fungerer under.
Jeg lagde også meget vægt på, at netop regionerne er det eneste område, der får lov at vokse med 2 realprocent om året ud over pris- og lønstigninger.
Staten har ansvaret for den landsdækkende koordinering, for de overordnede rammer og for de krav, som sundhedsvæsenet skal leve op til, ja.
Alle er velkomne til at analysere fordele og ulemper ved at nedlægge regionerne.
Vi har et sygehusinstitut, vi har uafhængige forskere på universiteterne.
Hvis regeringen nu starter et stort forskningsprojekt, vil alle jo opfatte det, som om regionerne lever på lånt tid.
Med hensyn til at mit svar gik tilbage til 2001, vil jeg bare sige, at jeg går ud fra, at de, der går ind for at nedlægge regionerne, også i sin tid gik ind for at nedlægge amterne, for ellers er der da ingen logik i det.
Regeringen er villig til at påtage sig ansvaret for præcis det, som regeringen ifølge lovgivningen har ansvaret for, og det vil sige en række anbefalinger og krav, som Sundhedsstyrelsen stiller ud fra lægefaglige vurderinger, f.eks. til sikkerhed, når det gælder visse undersøgelser.
Der har været debat om kvaliteten af mammografiscreeninger, og der skal sikkerheden være i orden.
Nu bliver der en mere regelmæssig inspektion fra Sundhedsstyrelsens side over for de private, og vi har indskærpet, at regionerne skal øge inspektionen over for de offentlige.
Sådan er der et delt ansvar for kvaliteten, og det delte ansvar vil jeg i enhver henseende leve op til.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-04-01:
Jeg skal oplyse fru Sophie Løhde om, at når Liberal Alliance har fremsat det andet beslutningsforslag om at gennemføre en undersøgelse af de økonomiske konsekvenser, skyldes det, at regeringen ikke ønsker at svare på det, når vi stiller ganske almindelige spørgsmål til ministrene gennem Folketinget.
Så det er sådan set derfor, at vi har et ønske om at se, om man så gennem et folketingsflertal kunne presse regeringen til at svare på de økonomiske konsekvenser.
Hvis man er så skråsikker, som både ministeren er, og som partifællen her, ordføreren, er, når hun fremfører, at det er så fantastisk med disse regioner, hvorfor er man så bange for at se resultatet af nogle økonomiske beregninger, der viser, hvilke konsekvenser der vil være for dansk økonomi, hvis man nedlægger regionerne?
Hvis man er så sikker på, at man har ret, så lav dog beregningerne, og lad os se, om man så også har ret, når man har fået set de tørre tal.
Sophie Løhde (V), 2011-04-01:
I Venstre er vi ikke bange for at se nogle resultater, men vi vil gerne i al stilfærdighed henvise til, at man også i Liberal Alliance studerer den betænkning, som Strukturkommissionen lavede, og som dannede baggrund for kommunalreformen.
Der er jo sådan set givet et meget godt og omfattende indblik i, hvad det er for nogle forskellige modeller, man kan operere i forhold til.
Og her står det sådan set meget klart sort på hvidt, hvad det også er, der vil være konsekvensen, hvis man følger Liberal Alliances forslag.
Derfor tillod jeg mig også i min ordførertale i al stilfærdighed at påpege, hvad det er for nogle erfaringer, man har, fra f.eks. Norge, hvor man har gennemført en sådan ændring.
Her kan jeg jo bare tilføje, at efter man gennemførte den her strukturrevision i Norge, opnåede man ikke alene markante budgetoverskridelser, den norske rigsrevision har også markant kritiseret den manglende økonomistyring efterfølgende og fremhævet, at den stærke centralisering og den deraf manglende kontakt med det lokale niveau har medført svigtende incitamenter til at overholde budgetterne.
Så jeg synes, at der er mange gode erfaringer, eller der er mange gode eksempler på erfaringer, må det hedde, for erfaringerne er ikke specielt gode, og dem må man jo hver især tage med i sine betragtninger.
Julie Skovsby (S), 2011-04-01:
Tak, jeg er glad for svaret, og jeg forventer også et ja som svar på mit næste spørgsmål, nemlig om det ikke også er rigtigt forstået, at det er sundhedsministeren, og herunder Sundhedsstyrelsen, der fastlægger, hvilket serviceniveau og hvilken kvalitet man som borger møder i sundhedsvæsenet.
Når der så er svaret ja på de to spørgsmål, er mit sidste spørgsmål til ministeren: Er regeringen og ministeren villige til at påtage sig det ansvar?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-04-01:
Det kom måske ikke som den store overraskelse, at indenrigs- og sundhedsministeren ville afvise B 66 om at nedlægge regionerne.
Det kom måske mest som en overraskelse for mig, at det nærmest fremgår af ministerens tale, at regionerne allerede eksisterede tilbage i 2001, fordi man taler om udviklingen fra 2001 til i dag, når man taler om, hvor fantastisk regionerne har gjort det.
Man skulle vel tage tallene fra 2006 måske og sammenligne med i dag, hvis man endelig skulle have et realistisk billede.
Og endelig forstår jeg det ikke.
Hvis man er så sikker på, at regionerne er en god idé, hvordan kan det så være, at man afviser B 81, som jo bare pålægger regeringen at gennemføre en undersøgelse af de økonomiske konsekvenser af at nedlægge regionerne?
Jeg går ud fra, at ministeren vel må have en tro på, at en sådan undersøgelse vil vise, hvor samfundsøkonomisk gavnligt det er at bevare regionerne, med den glæde, der er fra ministerens side ved at have disse regioner.
Så hvorfor dog ikke sige ja til det her tilbud om, at vi kan se, hvad økonomien egentlig er i det her?
Som jeg sagde i mit indlæg, er folketingsmedlemmer generelt i den privilegerede situation, at de oftere end så mange andre er kunder i taxaer, og der har jeg lagt mærke til, at der bl.a. skal være tydeligt førerbevis, så man kan se, hvem chaufføren er, og identifikation på den måde, og der er også andre måder, som bilen, altså selve vognen, er markeret som en hyrevogn på.
Så jeg mener, at det er at gå alt for langt, at vi herinde på Christiansborg skal sidde og bemyndige transportministeren til at bestemme, hvilken beklædning de, der så måtte køre den pågældende vogn, skal have på.
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2011-04-01:
Stor respekt for det liberale sindelag; det er jeg også selv i besiddelse af.
Jeg vil godt lige sikre mig, at hr. Ammitzbøll har forstået, at der jo ikke er tale om, at der skal fastsættes detaljerede uniformsbestemmelser, og at der nu skal være en ensartet taxauniform i Danmark ligesom hærens uniform.
Det er jo slet, slet ikke det, der er tale om her.
Der er tale om et princip om, at en autoriseret taxachauffør skal have en påklædning, der gør, at borgeren kan se, at der her er tale om en taxachauffør.
Så vil der formentlig være 300 forskellige versioner af den påklædning.
Men er hr. Ammitzbøll klar over, at der ikke er tale om en total ensretning, men bare et princip om, at man skal kunne kende en taxachauffør og finde ud af, hvem der er taxachauffør, og hvem der ikke er?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-04-01:
Nogle gange må man jo beundre den kreativitet og virkelyst, der er i dette hus.
Man skal ikke sørge for, at det skal være på en bestemt måde; man skal bare kunne se, at det er en taxachauffør.
Altså, kan pirattaxachauffører sp ikke nemt efterligne det, hvis det skal kunne være på 200 eller 300 forskellige måder alligevel?
Hold nu op!
Jeg ved ikke, hvad der er baggrunden for det her.
Er det i virkeligheden de tanker, Dansk Folkeparti havde for par måneder siden om, at taxachauffører ikke var pænt nok klædte, at de spiste for meget i bilerne, og hvad ved jeg, som er grunden til, at man har fået lusket det ind i forslaget, som ellers er ganske udmærket?
Jeg synes virkelig, det er et udtryk for det, som vi ser i samfundet generelt, nemlig at Folketinget beskæftiger sig med ting, som er fuldstændig ligegyldige, i stedet for at diskutere de ting, som kan løse landets økonomiske problemer.
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2011-04-01:
Jeg skal lige sikre mig, at jeg forstod det rigtigt.
Erkender Liberal Alliance ikke, at der er nogle problemer med, at der er nogen, der kører rundt som pirater og samler folk op?
Nogle gange bliver de rullet, nogle gange bliver der så stukket 200 kr. sort osv.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-04-01:
Aprilsnar, det var vel det, man tænkte, da man læste, at det her lovforslag skulle behandles netop i dag.
Og det er selvfølgelig det sidste element, jeg tænker på, når jeg siger aprilsnar.
Der er mange, der ikke har troet, at det var rigtigt, når de har læst om det i medierne i dag.
Man lad os starte med det seriøse først, nemlig tilladelserne til offentlig servicetrafik.
Der kan Liberal Alliance støtte op om den af regeringen fremlagte model.
Vi synes, at det er godt, at man gør noget for at få nogle bedre konkurrenceforhold, sådan at det også er muligt for taxivognmænd i de tyndt befolkede områder at få en økonomi under deres forretning.
Vi har dog også hørt nogle af de bekymringer, der har været fra andre partier, bl.a. S og SF og Dansk Folkeparti, her i debatten, og vi er selvfølgelig parate til, hvis det er det, der skal til for at få et flertal, også at bevæge os i de retninger, det nu måtte være nødvendigt.
I forhold til den anden del, der handler om påklædning for taxachauffører, kommer det næppe som nogen overraskelse for nogen, at Liberal Alliance under ingen omstændigheder kan være med til at vedtage et forslag, der indeholder krav om bestemt påklædning for taxachauffører.
Hvad bliver det næste?
er jeg lige ved at spørge.
Hvem skal man ellers kunne kende?
Ville det ikke være rart, at der var krav til advokaters påklædning, så man vidste, at det var en advokat, man mødte?
Ville det ikke være rart, at der var krav til – i større grad, end der er i dag – folketingsmedlemmers påklædning, så man vidste, at det var et folketingsmedlem, man mødte, eller hvad ved jeg?
Man kan jo blive ved.
Så kan man ikke lade være med at tænke på, at når man her i huset kan begynde at diskutere påklædning af taxachauffører, skyldes det måske, at netop folketingsmedlemmer har langt mere kontakt med taxachauffører end den brede del af befolkningen, og derfor er det måske et sted, hvor man er mere opmærksom på lige præcis den problematik.
Men for at sige det, som det er: Den seriøse del af forslaget om tilladelser til offentlig servicetrafik er vi positive over for, og vi vil meget gerne indgå i en dialog, hvis det skulle være nødvendigt.
Den mere aprilsnaragtige del af forslaget, der handler om krav til beklædning af førere af taxier, kan vi ikke støtte.
Så vi glæder os til udvalgsbehandlingen.
Benny Engelbrecht (S), 2011-04-01:
Tak hr. formand.
Det er bare lige for at slå det helt fast, hvis det ikke er blevet sagt tydeligt nok fra vores side, eller hvis det på nogen som helst måde skulle have været uklart: Vi kan i hvert fald ikke støtte forslaget, som det ligger.
Jeg vil godt lige spørge ind til afsnittet om kommunernes decentrale behovsvurdering.
Det er bare for at være helt sikker, for som jeg har forstået det, betyder det, at en vognmand, der ønsker en tilladelse til offentlig servicetrafik, skal indhente den tilladelse hos kommunalbestyrelsen i den kommune, hvor han har forretningsadressen.
Men det er jo altså til trods for, at kørslen for de regionale trafikselskaber køres på tværs af kommune- og regionsgrænser.
Det er altså det, vi finder uigennemtænkt.
Det er ikke, fordi vi ikke stoler på kommunerne, men fordi vi synes, det er uigennemtænkt, at en vognmand, der har en forretningsadresse i f.eks. Region Nordjylland, skal indhente en tilladelse i sin egen kommune, hvis han kører for et trafikselskab i Region Midtjylland.
Der er fru Anne Baastrups udmærkede eksempel på en vognmand fra Nordjylland, der var kørt til Slagelse.
Jeg har selv et eksempel på en vognmand fra Thisted, der var kørt til grænsen.
Så bliver tingene så grænseoverskridende for kommunerne, at det må blive meget vanskeligt for de enkelte kommuner at overskue den her kompleksitet.
Det går jeg også ud fra at ministeren godt kan forstå vores bekymringer for.
Hans Christian Schmidt (V), 2011-04-01:
Jeg er gerne med på at se på, om der er forbedringer.
Når vi meget diskuterer, at det er kommunerne, der skal have mulighed for at beslutte at give en EP-tilladelse, er det, fordi vi tror på, at de vil tage hensyn til, at deres landområder kan betjenes.
Men det specifikke spørgsmål, der går på, om vi kan gøre det bedre, som spørgeren nævner, ser jeg gerne på sammen med spørgeren.
René Christensen (DF), 2011-04-05:
Nu var ministeren også inde på et andet eksempel om et bankrøveri eller andet, hvor man kan være medskyldig, fordi man har deltaget i selve planlægningen eller også har deltaget i selve røveriet, ikke inde i banken, men andre steder.
Hvis der er vold – flere personer går løs på en person, hvorefter det ender med, at personen afgår ved døden – så må man sige, at alle personer jo har været involveret i den pågældende situation.
For man må desværre sige, at det eneste, de trods alt har tilbage, er sammenholdet om den kriminalitet, de har.
Det har jo fundet de huller, der er i lovgivningen.
Når det kommer alt for langt ud med den vold, man udøver, og det eventuelt ender med dødsfald, så skal man bare holde tæt, man skal ikke sige noget, for så ved man, at gruppen ender med at blive belønnet for det.
Så bliver man belønnet ved at blive idømt en straf, som er langt mildere end den, som man reelt skulle have haft.
Der må jeg sige, at der står nogle pårørende tilbage, og der er også et offer, som står der, og de kan slet ikke forstå, at man kan komme ud med nogle straffe, som er så – ja, undskyld, at jeg bruger udtrykket – latterlige i forhold til det, der er foregået, fordi retten har svært ved at finde ud af, hvem der eventuelt har ført den pågældende kniv.
Lars Barfoed (KF), 2011-04-05:
Det, der fremgår af beslutningsforslaget, er jo, at hvis der er tale om en straffelovsovertrædelse, hvor det ikke er muligt at udpege gerningsmanden, så dømmes alle for den konkrete forbrydelse, hvis alt taler for, at de sigtede ikke vil udtale sig.
Man kan jo heller ikke vide, om alle ved, hvem der har begået forbrydelsen.
Men man siger bare, at selve det, at en person har været til stede, betyder, at vedkommende kan dømmes.
Der står også i forslagets bemærkninger, at forslaget således indebærer, at alle, der anholdes i forbindelse med en kollektiv forbrydelse, skal kunne dømmes for den konkrete forbrydelse, hvis gerningsmanden ikke kan udpeges.
Altså, alle, der anholdes i forbindelse med den kollektive forbrydelse, skal kunne dømmes.
Hvis man ikke kan udpege en gerningsmand, så dømmer man bare dem alle sammen.
Der er naturligvis sager, hvor det dybest set ville være rimeligt nok, fordi de alle på en eller en måde er medskyldige.
Der er da sikkert eksempler på, at nogle går fri, som vi godt kunne være enige om ikke burde være gået fri.
Men det afgørende må altså være, at hensynet til, at vi ikke dømmer nogen uskyldige, taler stærkere end hensynet til, at vi skal sørge for, at alle, som på nogen måde kunne være skyldige, bliver dømt.
Kim Andersen (V), 2011-04-05:
Vi har heldigvis et retssamfund her i Danmark, og i et retssamfund er der nogle principper, som er meget, meget vigtige.
Et af de principper er, at det er anklagemyndigheden, der har til opgave at bevise en mistænkt og tiltalts skyld.
Det er ikke den tiltalte, der har til opgave at bevise sin uskyld.
Det er et meget vigtigt princip.
Justitsministeren har givet en grundig redegørelse og begrundelse, og det fremgår jo også, at der faktisk i reglerne, som de er i dag, er mulighed for, at samtlige tilstedeværende i en gruppe kan straffes for en strafbar handling, hvis det er sådan, at denne handling begås i forbindelse med en aftale – en skrevet aftale, en udtalt aftale, en stiltiende aftale.
Også selv om det ikke kan bevises, hvem der konkret i denne gruppe begik selve handlingen, er der altså mulighed for det, hvis man kan dokumentere, at der er en overenskomst, en form for aftale, iblandt gruppens medlemmer.
Så der er altså i nogen grad mulighed for at straffe, sådan som DF i beslutningsforslaget ønsker.
Men man må sige, at beslutningsforslaget går videre, og det går så langt, at vi ikke kan være med, fordi vi jo altså klart ønsker at overholde alle retssamfundets principper, og fordi vi ikke ønsker at bringe os i den situation, at man kan blive dømt for ganske alvorlige forbrydelser, simpelt hen fordi man har været på det forkerte sted på det forkerte tidspunkt, og fordi bevisbyrden er byttet rundt i forhold til det, der er retstilstanden i dag.
Derfor afviser vi forslaget.
René Christensen (DF), 2011-04-05:
Tak, og også tak til ordføreren.
Det er sådan, at jeg opfatter Venstre som et retskaffent parti, og jeg er fuldstændig enig i, hvad der bliver sagt om, at vi skal værne om det samfund, vi har, også om, at man er uskyldig, til det modsatte er bevist.
Jeg lagde også mærke til, at ministeren sluttede af med at sige, at der kunne være sager, hvor det var relevant.
Jeg kan forstå på ordføreren fra Venstre, at det her forslag går for vidt.
Sådan er det nogle gange.
Når man fremsætter et beslutningsforslag, kan man ikke altid få det hele med, men nogle gange kan man jo få noget med.
Jeg vil bare spørge ordføreren, om ordføreren er enig i, at man i forbindelse med behandlingen af beslutningsforslaget her måske kunne kigge på det med hensyn til drabssager, altså sager, hvor det er oplagt – der var også det eksempel, justitsministeren kom med om en sag, hvor der er tale om meget, meget grov vold, og hvor det ender med, at en person eventuelt afgår ved døden – grelle sager, hvor det er tydeligt, at lovbryderne har lavet en aftale om, at de ikke vil udtale sig om, hvem der eventuelt førte kniven eller et andet mordvåben.
Man kunne pille det ud og sige, at i drabssager kunne man i hvert fald overveje, om vi skulle bruge de her tiltag og lave en fælles straf.
Kim Andersen (V), 2011-04-05:
Jeg kender ikke til sager, hvor det kunne være relevant at ændre på de nuværende principper.
Hvis ministeren har konkret kendskab til sådanne sager, går jeg ud fra, at ministeren af egen drift igangsætter et forarbejde med henblik på eventuelt at overveje en revision af gældende retstilstand.
René Christensen (DF), 2011-04-05:
Jeg skal høre, om Venstres ordfører ikke er enig i, at det er problematisk, at der er nogle kriminelle elementer, der selvfølgelig kender lovgivningen næsten lige så godt, som dommerne gør – de bliver selvfølgelig også vejledt godt af deres forsvarer – og som vælger den løsning at sige: Vi var ude i et ærinde, hvor vi udøvede grov vold, og den grove vold endte med, at offeret døde, og derfor holder vi tæt; vi siger ikke, hvem der udførte dødsstødet, eller hvem der førte mordvåbnet, og så ved vi, at vi bliver dømt efter en mildere paragraf.
Mener ordføreren ikke, det er problematisk, at man på den måde kan udnytte lovgivningen, en udmærket og god lovgivning, det er jeg fuldstændig enig med ordføreren i, men er det ikke problematisk, at vi ser, at man i nogle sager udnytter lovgivningen på den måde og får en langt, langt mildere straf, end man ellers burde have haft?
Kim Andersen (V), 2011-04-05:
Jo, jeg synes bestemt, det er problematisk og forargeligt.
Jeg synes i det hele taget, det er problematisk og forargeligt at begå kriminalitet og begå lovbrud, og til det forargelige og principielt helt forkerte hører også, hvis man kunne komme i den situation, at man blev uskyldigt dømt, fordi man var på det forkerte sted på det forkerte tidspunkt.
Lars Barfoed (KF), 2011-04-05:
Jeg synes ikke, det er i orden, at der er nogle, som aftaler, at de ikke vil sige, hvem der førte kniven.
Men her er vi altså i en situation, hvor det må være sådan, at det er anklagemyndigheden, der skal bevise, hvem der er skyldig.
Så kan vi jo ikke bevise eller for så vidt vide, om alle vidste, hvem det var, som stak med den pågældende kniv.
Det kan ske under mange forskellige omstændigheder, og derfor kan vi jo ikke sige, at selve det faktum, at man var til stede sammen med andre på et tidspunkt, hvor sådan en kniv blev ført, fører til, at man kan dømmes for at have stukket den pågældende med en kniv.
Vi skal jo kunne bevise, at den pågældende eller de pågældende var skyldige.
Manu Sareen (RV), 2011-04-05:
Jamen det er meget simpelt, hvad der skal til.
Det, der skal til, er, som resten af Folketinget rent faktisk også mener, at der skal være grundlag for Rigsadvokaten til at føre en sag.
Når der er det, bakker vi fuldstændig op om det, så det er fuldstændig klokkeklart fra vores side.
René Christensen (DF), 2011-04-05:
Vi kan tage udgangspunkt i ministerens egen sag om en kamp, hvor man måske slår og sparker og der efterfølgende er en, der tager en kniv frem og slår pågældende ihjel.
Den sag er jo meget nærliggende at tage op, for det er en sag, vi næsten har set, altså Amager Bio-sagen, hvor en 16-årig dreng desværre blev stukket med kniv.
Mener ministeren det virkelig?
Der er fire mænd, der går på et offer med slag og spark, hvilket kan være forfærdeligt nok – det er en ganske forfærdelig sag og en forfærdelig form for vold at udøve – og så er der en af de fire, der tager en kniv frem, stikker offeret med kniven, og så kommer man for retten.
Så har man fået lavet en aftale om, at ingen vil sige, hvem det er, der har brugt kniven.
Alle fire ved jo, hvem der har brugt kniven, det er der ingen tvivl om.
Det ved de jo.
Dem, der ikke har brugt den, ved i hvert fald, at de ikke har brugt den.
Og så står vi i en situation, hvor ingen vil sige det.
Så bliver man belønnet ved, at man kun bliver dømt for vold og ikke for knivstikkeri og eventuelt mord.
Synes ministeren virkelig, at det er i orden, at man kan blive belønnet for at have et fællesskab, hvor man står sammen om ikke at sige, hvem der førte kniven?