Michael Aastrup Jensen (V), 2011-05-17:
Tak, hr. formand.
Jeg kan godt lide at skabe lidt spænding – nogle gange lidt for meget spænding.
Når vi her i dag står og atter skal tale om Europarådets arbejde, er det jo som altid med stor stolthed, for Europarådet har en afgørende funktion i håndteringen af vores globale samfunds forskellige udfordringer, ikke mindst i kampen for demokrati og ytringsfrihed.
Det er derfor en stor ære at kunne tale om Danmarks bidrag til og deltagelse i denne mere end 60 år gamle internationale organisation.
Det har i Europarådet ligesom i dansk politik været et år i reformernes og naboskabspolitikkens tegn.
Især urolighederne i Nordafrika har fyldt den udenrigspolitiske arena, og det med rette.
Der sker i øjeblikket store ændringer i landene, som p.t. kæmper for deres demokratiske rettigheder og ikke mindst for deres frie vilje og ytringsfrihed, men der bliver desværre slået hårdt ned fra ledernes side.
Jeg er netop hjemvendt fra Libyen, hvor jeg med egne øjne fik lov til at se oprørernes kamp.
Jeg fik set den krigszone og de stærke kræfter, som oprørerne er oppe imod.
Omvæltningerne i Nordafrika har derfor medført overvejelser i Ministerkomiteen om Europarådets rolle i den internationale udvikling, vi ser.
Man har i den forbindelse gennemført en drøftelse om en naboskabspolitik, som indeholder bud om teknisk bistand på relevante områder, og gennemførelsen af de første tiltag er allerede undervejs.
2011 har således hidtil indeholdt store udfordringer og megen stillingtagen, men vi må heller ikke glemme de udfordringer, vi igennem lang tid har kæmpet med.
Der er nemlig udfordringer inden for Europa, som i mine øjne til stadighed vækker stor opmærksomhed.
Jeg vil i den forbindelse gerne starte med at henlede opmærksomheden på Europarådets kerneværdier: menneskerettigheder, demokrati og retsstat.
Disse tre elementer er heldigvis i vores eget lille danske samfund fundamentale.
Det er rettigheder, som jeg personligt agiterer for – det tror jeg at alle herinde gør – men som både Venstre og Folketingets andre partier også bør kæmpe for til daglig.
For på denne måde lever vi jo i Danmark i et fantastisk velfungerende demokrati med frie rammer, lige præcis som det bør være.
Jeg tror, vi alle kan blive enige om, at det bør være ethvert samfunds grundsten uanset dets politiske overbevisning, for menneskerettigheder handler jo i sidste ende ikke så meget om politisk overbevisning, men, som ordlyden beskriver det så præcist, om fundamentale rettigheder for det enkelte menneske, frihed til at udtrykke sig, frihed til at skabe sig en fremtid og frihed til at mene og synes, hvad man vil.
Det forholder sig imidlertid sådan, at der blandt de 47 forskelligartede medlemslande til stadighed forefindes eksempler på lande, der ikke bygger på disse allermest basale menneskerettigheder, men som tyranniserer deres borgere og begrænser den enkeltes mulighed for at leve frit.
Vi må derfor huske på, hvor vigtigt det er, at vi stadig kæmper deres sag, og derfor har vi stadig en række lande, der overvåges af Europarådets Parlamentariske Forsamling for at sikre, at de fortsat lever op til deres forpligtelser, også i fremtiden, i forhold til de forskellige konventioner.
Hertil har vi domstolen, som jo behandler klager over medlemslandenes overtrædelser af den europæiske menneskerettighedskonvention.
Der er desværre eksempler på lande, der fortsat dikterer en anden dagsorden på bekostning af deres indbyggeres velbefindende.
Rusland, som for nylig blev repræsenteret i Danmark ved et besøg af premierminister Vladimir Putin, får indtil dags dato lov til at true de resterende 46 lande i det her spørgsmål.
Det er imod alt det, vi arbejder for, og det er derfor helt klart min holdning, at vi bør tage en åben og direkte diskussion med Rusland om det her emne.
Der er desværre også andre områder, hvor det russiske demokrati halter bagefter, og her er det jo vigtigt, at vi fra Europarådets side holder Rusland op på de løfter, som de har givet os, i forhold til at leve op til Europarådets kerneværdier.
Georgien har en befolkning på lige under den danske befolknings størrelse, så vi kan jo sagtens sætte os ind i den vanskelige situation, som Rusland stadig væk holder Georgien i.
Det er klart, at konflikten mellem Rusland og Georgien har sine implikationer på den måde, at det har været en langvarig konflikt, som derfor rummer en masse uafklarede områder.
Men det, vi ved, er, at Rusland hverken vil debattere eller på nogen måde tage del i skylden for den igangværende konflikt.
Heroverfor har vi Georgien, som heller ikke befinder sig i en position, hvor de kan pudse glorien helt.
Men de viser dog til forskel fra Rusland intentioner og samarbejdsvilje i forhold til at ville forbedre sig.
Det er min klare opfattelse fra mine mange besøg i landet, at her adskiller de to lande sig derfor ved deres deltagelse og engagement i Europarådet.
Til sammenligning leder Rusland nogle gange nærmest tankerne hen på, at det måske mere er en slags skalkeskjul, at de deltager i Europarådet, når de har så mange minuspoint med hensyn til deres demokrati derhjemme.
Jeg har tidligere forsøgt at præsentere en resolution på vegne af et antal medlemmer i Europarådets Parlamentariske Forsamling, der skulle suspendere Ruslands stemmeret i Den Parlamentariske Forsamling.
Formålet var at sende et klart signal til den russiske delegation og til den russiske regering om at forstå alvoren i vores anmærkninger over for Ruslands adfærd.
Den fik som bekendt ikke nok opbakning i Den Parlamentariske Forsamling til at kunne fortsætte, men jeg vil fortsat kæmpe for at fastholde fokus på Ruslands situation og ikke mindst problemer i forhold til Europarådets værdier.
For man kan jo rejse spørgsmålet, hvorfor Rusland falder inden for rækken af lande, der opfylder konventionen, når et land som Hviderusland ikke gør.
Hvor stor er forskellen egentlig på de to landes værdier og styringsformer, når det kommer til den rent praktiske udførelse?
Det er derfor min klare opfattelse, at vi må huske på konventioner, også selv om det er den store dreng i klassen, som vi er oppe imod.
Jeg ved godt, vi ikke får megen bevågenhed på pressens forsider eller lignende steder, men det er et vigtigt arbejde.
Jeg vil derudover også opfordre til fortsat opmærksomhed på de lande, som p.t. ikke agerer efter de fuldstændig basale og forventelige rettigheder for menneskeheden, nemlig demokrati, retsstat og ytringsfrihed.
Der er således stadig mange områder at tage fat på, at kæmpe for og ikke mindst sætte spørgsmålstegn ved.
Dette er en af Europarådets og domstolens fornemste opgaver og til stadighed en opgave, som jeg mener at vi bør kæmpe for at vi fastholder opmærksomheden på.
Så vil jeg gerne på vegne af Det Konservative Folkeparti sige, at de desværre ikke kunne være her i dag, men at de klart støtter udenrigsministerens skriftlige redegørelse.