Rune Lund (EL), 2007-01-24:
Til det sidste vil jeg bare sige, at det faktisk er indeholdt i det forslag til vedtagelse, som jeg har fremsat her, og som jeg synes Folketinget burde vedtage.
Der står netop: Hvis det ikke er muligt at lave en gratis omgang, altså opgive kravet om gensidighed, så må regeringen arbejde for, at de nuværende WTO-regler ændres, eller at Kommissionen tilbyder alternativer til de økonomiske partnerskabsaftaler, som ikke stiller krav om gensidighed.
Vi har GSP-aftalerne, GSP+-aftalerne.
Jeg synes, at man skulle lave en GSP++-aftale, som gav endnu bedre vilkår.
Det er faktisk nogle aftaler, hvor man giver en række lande, ikke bare AVS-landene, mulighed for at eksportere til vores markeder uden at stille krav igen, og de aftaler er faktisk i fin overensstemmelse med reglerne inden for WTO-systemet.
Så det kan sagtens lade sig gøre at droppe kravene om gensidighed og droppe kravene om symmetri, hvis bare der er den politiske vilje til det.
Jeg synes, at det har været en interessant debat i dag, og jeg må også sige, at i de 2 år, jeg har siddet i Folketinget – jeg kom i Folketinget i februar 2005 – har tingene udviklet sig meget i de her debatter.
Det er helt tydeligt, at det faktisk er lykkedes at skubbe regeringen i en fornuftig retning i forhold til at kræve nogle ting om at gå ned i EU med nogle forhandlingskrav, som regeringen ikke var villig til at gå ned i EU med for 2 år siden.
Det kan være, at jeg er indbildsk, og det kan være, at Enhedslisten er selvoptaget og indbildsk, men jeg må sige, at jeg har kunnet konstatere, at for hver gang Enhedslisten har taget initiativ til de her handelsforespørgselsdebatter, er der blevet vedtaget ting, som trods alt hver gang har været et skridt i den rigtige retning; der er blevet vedtaget fornuftige ting.
Jeg vil sige, at i det forslag til vedtagelse, som alle partier på nær Enhedslisten har fremsat i dag, er der f.eks. to pinde, som har været enhedslistemærkesager de sidste 2 år.
Man må da rose, når man ser, at man har indflydelse.
Når tingene bliver indarbejdet, må man da give ros for det.
Det er f.eks. pinden om, at EU kun stiller krav for serviceydelser, intellektuelle ejendomsrettigheder og konkurrence, investeringer og offentlige indkøb, hvis det er i udviklingslandenes interesser, og hvis de ønsker det.
Det er en klokkeklar Enhedslistepind, som hermed er blevet indarbejdet.
Vi har lagt et pres, som åbenbart har givet bonus.
Det er simpelt hen, at man skal give dem antidumpingsmuligheder og -værktøjer.
Det har været en sag, som vi har slået meget på, og vi er faktisk glade for, at det er i forslaget til vedtagelse.
Det var rosen, og ros er på sin plads, når det går i den rigtige retning.
Men det, som stadig væk er problemet med det her forslag til vedtagelse, er, at hvis de gode ting, som faktisk er sket, hvis de fremskridt ikke slår igennem i EU's forhandlingslinje, hvad skal Danmark så gøre?
Hvad skal den danske regering så gøre?
Skal den danske regering så sige til Europa-Kommissionen: Nej, vi kan ikke forhandle på det her grundlag, vi stemmer nej.
Eller skal den danske regering i sidste ende sige: O.k., vi fik ikke vores vilje igennem, I kan bare fortsætte sådan, som I har gjort hidtil, eller sådan cirka som I har gjort hidtil, hvilket er til skade for ulandenes interesser, hvilket vil udkonkurrere ulandenes industri, og hvilket går i stik modsat retning af, hvad ulandene selv har udtrykt de ønsker sig.
Jeg må bare sige, at det er min klare opfattelse, at den danske regering så skal stemme nej.
Så skal vi sige til Europa-Kommissionen: Det finder vi os ikke i, vi finder os simpelt hen ikke i, at I kræver markedsadgang til ulandenes markeder, at I kræver markedsadgang til de her fattigere landes markeder på de her vilkår og betingelser, for det skader deres udviklingsinteresser.
Der har det her forslag til vedtagelse, som alle andre partier end Enhedslisten står bag, jo den holdning, at hvis ikke man kan overtale EuropaKommissionen til det, så skal man bare godkende forhandlingerne, fordi det forslag til vedtagelse, som alle andre partier end Enhedslisten står bag, jo netop bygger på princippet om gensidighed, om symmetri.
Det er sådan set det, der er det grundlæggende problem.
Så Enhedslisten kan ikke støtte forslaget til vedtagelse, for vi vil have en gratis omgang.
Vi skal give ulandene uden at kræve noget igen.
Men som sagt er der fremskridt, og det er trods alt positivt at se, at mange af de debatter, som Enhedslisten har taget initiativ til hernede, også kan rykke en smule.
Men det er altså et problem, at man bruger princippet om gensidighed og symmetri.
Det er en kræmmermentalitet, det er en noget for noget-mentalitet, som man ikke bør stille over for så fattige lande, som vi ser dem blandt AVS-landene.
Det er rigtigt, at der er et forhandlingsforløb, og det, vi diskuterer i dag, er lige præcis: Hvilken forhandlingsstrategi skal EU have?
Den forhandlingsstrategi, som EU kører i øjeblikket, er: Vi skal have adgang til ulandenes marked på rigtig, rigtig mange områder, for det er noget for noget, og vi vil have noget for, at ulandene kan få lov til at eksportere til os.
Jeg bryder mig ikke om den handelsstrategi.
Jeg vil have en gratis omgang til ulandene.
Det er derfor, det er utrolig vigtigt, og jeg synes, det er en meget forkert strategi, at man fra EU's side går ud og siger, at vi vil have adgang til endnu flere markeder, end man gjorde, da der blev forhandlet i WTO, hvilket betød, at ulandene sagde nej.
Så hvordan stemmer det med, at udviklingslandenes interesser, f.eks. Den Afrikanske Unions interesser, bliver tilgodeset i forhandlingerne?
Det har jeg altså meget svært ved at se.
er der jo ikke noget overraskende i hr. Rune Lunds synspunkt, som her endnu en gang kom til udtryk.
For det har vi jo også hørt, når vi har haft de generelle debatter om WTO og Doharunden.
Hr. Rune Lund, synes jeg, mangler at give svaret på, hvordan han ønsker, at et internationalt, globalt handelsregime egentlig skal se ud.
Jeg kan blot referere til, hvad jeg allerede har nævnt om kravet om, at der på sigt skal være gensidighed i EPA-aftalerne, da EPA-aftalerne naturligvis skal være WTO-medholdelige.
Det giver jo ikke nogen mening at lave aftaler, som efterfølgende vil blive underkendt af WTO, for så kommer vi ingen vegne.
Vi er rent faktisk i den situation, at vi i dag har en undtagelse fra WTO, og det er jo den undtagelse, vi gerne skulle bort fra.
Vi skulle gerne have en egentlig aftale, i og med at undtagelsen udløber ved årsskiftet.
Ministeren sagde mange gode ting.
Jeg er faktisk enig i store dele af det, der blev sagt.
Men hvad angår det, at de økonomiske partnerskabsaftaler skal tilgodese AVS-landenes udviklingshensyn, synes jeg, at det er mærkeligt, at vi har haft en forhandlingsrunde, en udviklingsrunde, i WTO, som er brudt sammen, hvor en central del af årsagen til, at tingene brød sammen, er, at ilandene stillede en masse ublu krav til ulandene om markedsåbningerne, som de ikke ville finde sig i.
Så bryder runden sammen.
Samtidig har vi de her EPA-forhandlinger, hvor EU ikke bare stiller de ublu krav, som de stillede i verdenshandelsorganisationen WTO, hvilket var med til at få runden til at bryde sammen, men går endnu videre f.eks. på området for investeringer.
Det vil jo forhindre, at ulandene kan kræve, at penge, der tjenes i landet, også geninvesteres.
Det sker, mens vi ved, at f.eks. Den Afrikanske Union og de fattige AVS-lande, der er repræsenteret der, siger: Det vil vi ikke have, det skrider imod vores udviklingsinteresser.
Hvordan kan det her være i udviklingslandenes interesser?
Når så hr. Rund Lund igen gentager, at EU nu lægger op til at presse noget ned over hovedet på AVS-landene, så er det ikke det, der er tilfældet.
Der skal to parter til at indgå en EPA-aftale.
I øjeblikket er der et forhandlingsoplæg, og det er fuldstændig umuligt for mig her i Folketinget i dag overhovedet at forudse, hvordan en endelig aftale for de forskellige regioner vil se ud, for det ved vi ikke.
Det er en proces, der er i gang, og ingen af os kender svaret på, hvordan den lander.
Men når hr. Rune Lund beskriver det, som om det er noget, EU med vold og magt vil tvinge ned i halsen på AVS-landene, er det altså en ukorrekt beskrivelse af, hvad der egentlig foregår.