Tom Behnke (KF), 2013-01-25:
For mig som konservativ må det være indlysende logisk, at det aldrig må kunne betale sig at overtræde lovgivningen.
Det må ikke være sådan, at man kan kalkulere med, at går den, så går den, og hvis det ikke går, er det også lige meget, for straffen, sanktionen, er den til at komme over, det er noget, man ligesom kan kalkulere med.
Den opgave, vi som Folketing har, og vel egentlig også den opgave, regeringen har, er til stadighed at se på dansk lovgivning, altså at holde øje med, hvad vi mener der skal være lovligt, og hvad vi mener der skal være ulovligt.
Her har vi et område, hvor den nuværende retspraksis, domstolspraksis, viser, at det kan betale sig at overtræde lovgivningen, og så bør man rette op på det; det bør være vores pligt som Folketing, og det burde også være regeringens pligt.
For det, der gør sig gældende, er, at der på den ene side er en så markant forskel på strafudmålingerne for egentlig økonomisk kriminalitet, som regeringen, i parentes bemærket, ønsker at skærpe – vi er enige et langt stykke ad vejen, vi glæder os til at se regeringens forslag – mens straffen, hvis man bortskaffer bevismaterialer som regnskabsmaterialer og bogføringsmaterialer, på den anden side er så meget lavere, at der ikke er noget at sige til, at det i dag mere er reglen end undtagelsen, at der i de sager, der havner hos politiet og anklagemyndigheden, mangler det her materiale.
Hvis man sidder i en virksomhed og har lavet økonomisk kriminalitet og tænker, at det her ikke er så godt, det er nok ved at blive opdaget, så må det ikke være sådan, at den første tanke, man tænker, er, at det nok er billigere i straf bare at skaffe alle beviserne af vejen; det er nok bedre.
Det holder jo ikke, at vi på den måde har et incitament i lovgivningen til at overtræde en anden bestemmelse, og at det rent faktisk kan betale sig at overtræde bestemmelsen om, at man skal opbevare og gemme sit bogføringsmateriale.
Jeg synes også, at det var lidt pudsigt at skulle høre, at der blev sagt, at hvis det virkelig var så stort et problem, hvorfor har den tidligere regering så ikke gjort noget ved det.
Det her var jo ikke normalt for bare få år tilbage, det var det ikke.
Det her er jo en tendens, der er kommet, og det, vi hører Statsadvokaten for Særlig Økonomisk Kriminalitet udtale, er, at det i dag er sådan, at materialet mangler i et betydeligt antal sager – altså, det er mere reglen end undtagelsen.
Vi ser også, at nogle, der tidligere beskæftigede sig med anden form for kriminalitet, har slået sig på økonomisk kriminalitet, kædesvig osv., og der er det jo i særdeleshed udbredt, at man sørger for at bortskaffe alt bogføringsmateriale, så man ikke kan komme efter de pågældende i forhold til den økonomiske kriminalitet, de har begået.
Man kan så nøjes med at straffe dem for at bortskaffe bogføringsmateriale, og det er en straf, som er væsentlig lavere end den, de ellers havde udsigt til.
Det er jo det, der er problematisk, og det er derfor, at vi fra Dansk Folkepartis side og fra Det Konservative Folkepartis side ønsker at få skærpet strafudmålingerne for dem, som bortskaffer det her materiale.
Og med regeringens bebudede stramninger i forhold til økonomisk kriminalitet vil gabet blive endnu større; det vil sige, at incitamentet til at bortskaffe bogføringsmateriale i fremtiden vil blive endnu større, medmindre regeringen forstår, at det her er noget, vi bliver nødt til at tage fat på.
Vi bliver nødt til at lade strafudmålingerne følge hinanden, så man ikke kan sidde og hoppe fra paragraf til paragraf i straffeloven for at se, hvor det nu lige er billigst, når man er blevet taget i at have lavet noget kriminelt.
Derfor er vi glade for, at vi sammen med Dansk Folkeparti har fremsat det her beslutningsforslag. Vi er også tilfredse med, vil jeg sige, at der kører nogle prøvesager, for det betyder jo, at systemet har konstateret, at der nok er et problem her.
Problemet er oven i købet så stort, at vi hører, at flere opgiver overhovedet at anmelde de her sager, fordi det ikke kan betale sig.
Politi og anklagemyndighed tager det ikke specielt alvorligt – næh, for
hvad er sanktionerne, og hvad er strafudmålingerne?
Kan det overhovedet betale sig?
Er der noget procesøkonomi i det her?
Men nu har man opdaget, at det her nok ikke bare er noget, der går væk af sig selv.
Det er en tendens, og vi bliver nødt til at have fokus på det.
Man bliver nødt til at køre nogle prøvesager.
Vi glæder os til at se udfaldet af dem.
Jeg kan så forstå, at det er regeringen ikke, og derfor er det lidt ærgerligt, at man sådan bare skubber det her til hjørne uden reelt at ville tage et hjørnespark, når man er klar til det.