Per Dalgaard (DF), 2009-11-20:
Selvfølgelig er jeg fuldstændig enig i, at hvis der laves fejl, skal de rettes.
Men det er jo ikke det, hr. Peter Skaarup har sagt i forbindelse med denne konkrete sag, det er mere en generel udtalelse om, at hvis vi laver fejl herinde, skal de rettes.
Det er der ikke noget problem i, selvfølgelig skal de da det.
Man kan da ikke fastholde en åbenlys fejl.
Men i forbindelse med det her føler vi ikke, at der er en fejl.
Jeg er glad for, at de her to beslutningsforslag behandles sammen, for i mit indlæg til B 9 har jeg skrevet, at argumenterne fra DF's side her er de samme som for B 7. De falder jo meget godt i tråd med hinanden sådan indholdsmæssigt.
I B 7 vil Enhedslisten have ophævet minimumsstraffen for at gå med kniv på offentlige steder.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at Dansk Folkeparti sådan generelt set gerne vil have minimumsstraffe, også i forbindelse med andre kraftige, voldsomme lovovertrædelser inden for straffeloven.
Det er godt, at vi har fået det på et par områder nu.
Årsagen til, at vi gerne vil have minimumsstraffe nogle steder, er jo vores holdning om, at for mange dømte får alt for lidt straf, når de begår kraftige, voldsomme lovovertrædelser.
i forbindelse med knivloven, hvor det jo altså handler om, at en kniv, som har en størrelse og karakter, som nemt kan føre til drab af den ene eller den anden art, vil Enhedslisten så have det ført tilbage til, at det skal være en bødestraf.
For at der ikke skal være nogen tvivl med hensyn til vores holdning til minimumsstraffe og det, at nogle har udtalt, at vi så fratager dommerne deres gode erhverv, vil jeg sige, at vi selvfølgelig anerkender magtens tredeling, ingen tvivl om det.
Vi er ikke interesseret i detaljeret at gå ned i hver eneste lov og fratage dommerne deres hverv, overhovedet ikke.
Derfor har vi haft et ønske om, også med hensyn til de sager, at indføre minimumsstraf.
Med hensyn til de sager, der har været omtalt i pressen i forbindelse med våbenlovens forbud mod at bære kniv på offentlige steder, og hvor folk har glemt, at de havde en kniv på sig eller i en taske, er det jo lidt besynderligt, kan man sige, at det er kommet så langt, og jeg forstår simpelt hen ikke, at formanden for Dommerforeningen kan udtale, at vi dér blander os og går dybt ind i dommernes arbejde og fratager dem en vurdering af, hvordan de skal dømme og finde ud af, om der i den pågældende sag er formildende omstændigheder.
Som justitsministeren omtalte, er der rent faktisk i lovteksten netop taget hensyn til, at hvis en person har en kniv på sig, når han kommer fra sin fisketur eller har været ude med spejderne eller i forbindelse med en anden anerkendelsesværdig aktivitet, så er det ikke et tilfælde, hvor den pågældende har haft onde hensigter med at have sin kniv.
Det skriver bl.a. Gorm Toftegaard Nielsen også; han kan heller ikke forstå, at der er det problem, at man ikke tager hensyn til, at der står, at man på grund af f.eks. et svinkeærinde eller en forglemmelse efterfølgende er kommet i en situation, hvor det ikke er lovligt at bære eller besidde den pågældende kniv.
Og så kommer han med eksempler med fisketure og spejderture, og jeg ved ikke hvad, og hvor den pågældende lige kører ind på et cafeteria for at få sig en kop kaffe og der bliver taget af politiet med en kniv i sin taske.
Han har ikke haft nogen – i gåseøjne – ond hensigt overhovedet.
Det har været et anerkendelsesværdigt formål, han har haft.
Med hensyn til B 9 kan vi sige, at det jo egentlig er den samme sag.
Det handler om den samme problematik, hvor man jo ikke, som det også har været fremført tidligere, kender sagens helt nøjagtige indhold, men hvor pressens information om de pågældende åbenlyst tåbelige sager, sådan som de er fremstillet i pressen, jo sikkert har en anden baggrund, som vi ikke ved noget om.
Vi er godt tilfredse med, at Højesteret nu skal kigge på sagen, så vi kan få udredt, om der virkelig er problemer med den pågældende lov.
Ifølge Gorm Toftegaard Nielsen er der jo altså ikke umiddelbart problemer, i og med at der i bemærkningerne til loven står en hel række undtagelser.
Det forholder vi os til, og derfor kan vi ikke tilslutte os nogen af de to beslutningsforslag.