runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Laustsen (S), 2010-04-09:
Det beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti, som vi behandler her i dag, kan vi i Socialdemokratiet ikke give vores opbakning til.
Vi vil gerne være med til at diskutere under udvalgsarbejdet, om der findes andre metoder til at kunne få folk til at undgå at mishandle dyr.
Vi tager kraftigt afstand fra mishandling af dyr, mennesker, børn og de svage i samfundet.
Men der er jo ingen dokumentation for, at straf alene løser problemet, og derfor synes vi, det kunne være vældig interessant, hvis vi kunne finde på andre ting.
Og hvis dyrene i mellemtiden også bliver mishandlet, er det jo ikke godt.
Derfor vil vi hellere kigge lidt på, om der findes muligheder, og vi hører selvfølgelig gerne, hvis Dansk Folkeparti har nogle ønsker i den retning og nogle forslag til, hvordan vi kan komme den vej rundt.
For hvis det var sådan, at man indførte livsvarig straf for dyremishandling, og fru Harpsøe så kunne garantere, at der aldrig nogen sinde ville ske et eneste tilfælde af dyremishandling efterfølgende, så var det jo let bare at pege på det, men sådan er virkelighedens verden jo ikke skruet sammen.
Hvis man fra Dansk Folkepartis side har kendskab til nogle sager, hvor man ikke mener at der er proportionalitet i strafudmålingen, så vil vi selvfølgelig også gerne kigge på det, men vi føler ikke, at tingene er skruet sammen på den måde, som der er lagt op til. Vi anerkender selvfølgelig også, at man allerede har justeret straffene, og at vi har til gode at se på effekten af det, om det eventuelt virker.
og derfor vil vi selvfølgelig gerne være med til at kigge på, om der er andre muligheder.
Hr. Christian H. Hansen nævnte i et spørgsmål muligheden for at frakende folk retten til at holde dyr.
Det ville være en rigtig god idé, synes jeg, for der er mennesker, der ikke egner sig til at have med dyr at gøre, og der er ingen grund til at foretage mange eksperimenter, hvor man, hvis man har mishandlet en hund og så sidder i fængsel et stykke tid, eller hvad der nu sker, så bare anskaffer sig en ny hund.
Altså, hvis ikke man kan finde ud af det, er jeg faktisk tilbøjelig til at være meget mere konsekvent med at handle og sige, at der så ikke er nogen grund til at fortsætte det eksperiment.
Det synes jeg er et konstruktivt bud.
Så jeg skal bare sige, at vi fra Socialdemokratiets side ikke kan støtte forslaget, som det ligger.
Jeg skal også sige på vegne af SF og Det Radikale Venstre, at de heller ikke kan støtte forslaget, som det ligger her.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-04-09:
Hr. Bjarne Laustsen fremstår som en næsten samlet venstrefløj her i dag, kan jeg så høre på det hele.
Hr. Bjarne Laustsen siger, at frakendelse vil være en god idé, og det giver jeg hr. Bjarne Laustsen ret i.
Derfor glæder jeg mig også til, at vi senere her på måneden skal behandle et beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti, som netop omhandler automatisk frakendelse af retten til at have med dyr at gøre, især i forbindelse med grov dyremishandling.
Og jeg håber selvfølgelig på, at Socialdemokraterne kan bakke op om netop det forslag ud fra de her gode ord, som man er kommet med i dag.
Men i forhold til straffen for dyremishandling ligger den jo i dag på omkring 30 dages fængsel, og strafferammen ved førstegangstilfælde er op til 1 år.
Hvis hr. Bjarne Laustsen skulle prøve at gøre sig nogen forestillinger om det, hvor meget tror den socialdemokratiske ordfører så der egentlig skal til af dyremishandling for, at man får den helt store straf, altså 1 års fængsel?
Lars Barfoed (KF), 2010-04-09:
Hvis det er sådan, at vi bare kan regne med, at hvad de gør i Sverige er rigtigt, kan vi jo sådan set bare, hver gang de har vedtaget en lov i Sverige, vedtage en tilsvarende lov i Danmark, fordi det må være rigtigt, hvad svenskerne gør.
Den logik holder jo ingen steder.
Vi må foretage vores egne vurderinger.
Så kan vi drage nytte af erfaringer osv., som man har gjort i andre lande, og det gør vi også, og det skal vi også gøre, men jeg har givet udtryk for, at jeg har meget forståelse for begrundelsen bag det her forslag.
Jeg mener dog, at det er noget, som vi må overveje ganske nøje, eksempelvis er der jo også den kompleksitet, at i både Sverige og Norge er der undtagelser, og der må vi jo også nøje overveje, hvis vi skal indføre sådanne regler, og det udelukker jeg da bestemt ikke at vi skal, hvad det er for nogle undtagelser, der så skal være, bl.a. af hensyn til den kunstneriske frihed.
Så det er altså vigtigt, at vi får en grundig vurdering af det her i Danmark, både ekspertudtalelser og også en politisk vurdering i lyset af de andre aspekter, og så træffer en selvstændig dansk beslutning og ikke blot kopierer et svensk forslag, fordi de nok har fundet ud af det hele ovre i Sverige.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-04-09:
Nu er det godt nok først på torsdag, tror jeg, vi skal behandle det lovforslag, som jeg tror hr. Christian H. Hansen henviser til, vedrørende forbud mod 13 hunderacer – de to af dem er så allerede forbudt, så der er kun tale om 11.
Men jeg er komplet uforstående over for, hvad det er, hr. Christian H. Hansen mener med at slå hunde ihjel.
Det er korrekt, at man vil forbyde 13 hunderacer, men der er altså tale om en udfasningsperiode.
Så man går ikke ind og beder folk om at aflive deres hund, fordi hunderacen nu bliver forbudt.
Tværtimod er der tale om en udfasning, og det betyder altså, at hundeejerne får lov til at beholde deres hunde.
Når det så er sagt, skal vi jo også sikre, at der ikke sker overfald, begået af sådan nogle aggressive kamphunde, på mennesker.
Det må vi have stoppet.
Christian H. Hansen (UFG), 2010-04-09:
Tak for svaret.
Det præciserer jo bare, at man allerede kan gøre det i dag.
Og når vi nu alligevel snakker dyrevelfærd her i dag, vil jeg sige, at jeg ved, at vi på et senere tidspunkt – jeg ved ikke hvilken dag, men på et tidspunkt – her i Folketingssalen skal tage stilling til, om 13 hunderacer skal forbydes, og dermed kan man sige, at vi jo vil komme ud i nogle situationer, hvor en masse hunderacer skal slås ihjel.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-04-09:
Derfor foreslår vi også i Dansk Folkeparti, at hvis man begår dyremishandling eller vanrøgter sine dyr på det groveste, skal man, første gang man har gjort det, samtidig miste retten til at have med dyr at gøre igen, for vi mener, at man så en gang for alle har bevist, at man ikke egner sig til at have med dyr at gøre.
Christian H. Hansen (UFG), 2010-04-09:
Det er et ganske kort spørgsmål, og det er om det her med frakendelse af retten til at have med dyr at gøre.
Er det korrekt, at det er sådan ifølge dyreværnsloven, at man allerede kan gøre det i dag?
Tage Leegaard (KF), 2010-04-09:
Jeg vil på ingen måde retfærdiggøre, at nogen mishandler dyr.
Men så synes jeg også, at man skal gå ind og se på det enkelte tilfælde.
Jeg synes, at man skal være forsigtig med at være alt for generaliserende i den slags vurderinger, men jeg vil på ingen måde forsvare mishandling af dyr.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-04-09:
Det tager jeg da i hvert fald som en positiv tilkendegivelse af, at man er parat til at se på det, når man får noget statistisk materiale, der viser, om de såkaldte strafskærpelser, der er foretaget, egentlig virker.
Jeg har et andet indtryk af det.
Men når det så er sagt, vil jeg gerne vide, hvad hr. Tage Leegaard mener om frakendelse af retten til at have med dyr at gøre.
Når man har begået dyremishandling, når man f.eks. har slået sin hund ihjel med et bræt, når man har banket den sønder og sammen og den piber og lider grusomt, mener hr. Tage Leegaard så ikke, at man en gang for alle har bevist, at man ikke er egnet til at have med dyr at gøre og dermed for bestandig bør miste retten til overhovedet at have med dyr at gøre igen?
Tage Leegaard (KF), 2010-04-09:
Nu synes jeg, at vi skal se, om de stramninger af loven, som kom i 2007, har virket.
Jeg synes, vi skal se, hvordan Straffelovrådet ser på sagen, og så må vi igen tage op, om der skal foretages yderligere stramninger.
Jeg synes ikke, at vi skal gøre noget, så længe vi ikke ved, om det, der kom i 2007, har virket.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-04-09:
Hvad synes hr. Tage Leegaard om, at det i dag straffes hårdere at begå hærværk end at begå dyremishandling?
Tage Leegaard (KF), 2010-04-09:
Der er ikke nogen i det her land, der kan have sympati for personer, som mishandler deres egne eller andres dyr.
Men der finder til stadighed overtrædelser af dyreværnsloven sted, så mennesker påfører dyr helt urimelige lidelser enten ved vanrøgt eller ved at påføre dyret smerte af den ene eller den anden art.
Folketinget har såvel i 2003 som i 2007 gennemført skærpelser af dyreværnsloven, og allerede i dag giver loven mulighed for at idømme frihedsstraf i sager om dyremishandling og i sager om uforsvarlig håndtering af dyr.
Ifølge beslutningsforslaget skal strafferammen efter dyreværnslovens § 28, stk. 1, hæves fra 1 til 2 års fængsel, og der skal i gentagelsestilfælde kunne idømmes op til 3 års fængsel.
Endvidere opfordres der til, at der ved overtrædelse af § 28, stk. 2, der omhandler en bred vifte af dyreværnslovens bestemmelser, gives mulighed for at hæve strafferammen fra 4 til 6 måneders fængsel.
Jeg synes, at det er værd at notere sig, at den seneste ændring af loven fandt sted så sent som i 2007, og at det på den baggrund kan være lige tidligt nok at vurdere, om stramningerne har virket.
Endvidere er jeg vidende om, at regeringen har bedt Straffelovrådet om en vurdering af det rimelige i fastsættelsen af minimumsstraffe for bestemte lovovertrædelser.
Indtil Straffelovrådet har foretaget denne vurdering, ser jeg ingen grund til at foretage yderligere stramninger.
På den baggrund kan Det Konservative Folkeparti ikke støtte beslutningsforslaget.
Bjarne Laustsen (S), 2010-04-09:
Jeg vil sige, at jeg er glad for, at Dansk Folkepartis ordfører ikke er dommer, for så ville der sandsynligvis ikke være andre folk tilbage, der gik frit rundt, end folk fra Dansk Folkeparti; resten ville være buret inde.
Det er ikke et system i et samfund, i en retsstat, som jeg bryder mig særlig meget om.
Jeg har vældig, vældig stor respekt for Dyrenes Beskyttelse og alle andre organisationer, der er med til at varetage dyrenes interesser, og det gælder også mit eget parti, der på en lang række felter er med til at varetage dyrenes interesser, både kæledyrenes og produktionsdyrenes, og det synes jeg vi i fin forening, sammen, skal finde ud af.
Det er klart, at der også kommer indspil – det er jo derfor, vi har de foreninger – med hensyn til, hvordan vi kan straffe, hvis der bliver begået mishandling, og hvordan det kan blive bedre.
For vi kan jo have alle de strafferammer, vi vil – det har hr. Christian H. Hansen fuldstændig ret i – men vi skal have et system, der kan afsløre dem, der laver ulovlighederne.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-04-09:
Jeg er også glad for, at den socialdemokratiske ordfører ikke er dommer, for så ville jeg frygte, at der stadig væk ville være små og latterligt milde domme til folk, som mishandler deres dyr.
Men hvad den her sag angår, hører vi herinde i Folketinget jo ofte på dyreværnsforeningerne, og hvad det er, de har at sige, og den største af dem, nemlig Dyrenes Beskyttelse, har i dag udsendt en pressemeddelelse, hvori de opfordrer Folketingets politikere til at gå sammen og støtte det her beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti, så vi kan få nogle skærpede straffe for dyremishandling, fordi de netop i dag er alt for milde.
Gør det ikke et indtryk på den socialdemokratiske ordfører, at en stor dyreværnsorganisation som Dyrenes Beskyttelse opfordrer politikerne til at gøre noget mere for dyrene på det her område?
Bjarne Laustsen (S), 2010-04-09:
Jeg synes generelt, der er et problem, når man lytter til Dansk Folkepartis ordfører og den retorik, der er der; altså, så er der kun straf, straf og atter straf.
Dernæst vil jeg sige, at jeg har respekt for den tredeling af magten, vi har, nemlig den lovgivende, den udøvende og den dømmende magt, og det, som ordføreren står her og gør, er at lave en total sammenblanding af de begreber.
Jeg skal jo ikke være dommer i en sag, og der kan være forhold, som vi ikke er bekendt med – det er jo netop derfor, vi har domstolene – jeg kan jo bare se ud af tallene, at man ikke engang bruger den strafferamme, vi har, og så ville det jo være noget underligt noget bare automatisk at hæve den.
Så derfor behøver jeg ikke at begive mig ud i, hvor meget dyremishandling der skal til for at udløse en højere straf; det har vi domstolene til.
Men som sagt: Vi vil under udvalgsarbejdet meget, meget gerne kigge på det, hvis det er sådan, at man har eksempler på, hvor man synes en straf er for mild i forhold til den handling, der er begået.
Det vil vi meget gerne se på under udvalgsarbejdet.
Lars Barfoed (KF), 2010-04-09:
Jeg synes, at jeg ganske omhyggeligt har redegjort for, at der rent faktisk er sket skærpelser af straffen for dyremishandling i denne regerings tid, og derfor er det noget, som vi tager ganske alvorligt.
Det er jo så op til domstolene at bevæge sig inden for de strafferammer, vi har, men jeg synes, at vi har fastlagt nogle strafferammer, som er fornuftige.
De er blevet skærpet, og vi skal selvfølgelig hele tiden følge udviklingen, men ud fra en samlet betragtning, er det altså regeringens opfattelse, at det strafniveau, vi har i dag, sådan set er meget rimeligt, ellers havde vi jo hævet strafferammerne endnu mere, end vi har gjort indtil nu.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-04-09:
På dyrenes vegne er jeg oprigtig ked af de toner, som vi hører her fra justitsministeren.
I Dansk Folkeparti havde vi håbet, at man her i Danmark og også her i Folketinget tog dyrene lidt mere alvorligt.
Det skuffer os meget, at man i dag har en strafferamme for dyremishandling, som slet ikke bliver udnyttet.
Justitsministeren er selv inde på, at det i praksis udmønter sig i ca. 30 dages fængsel for dyremishandling, men i de fleste tilfælde handler det jo altså om betingede fængselsdomme.
Hvis vi så f.eks. ser på sådan noget som hærværk, almindeligt hærværk eller mildt hærværk, eller hvad man kan sige, har vi en strafferamme, der gælder op til hele 1½ års fængsel, mens vi for dyremishandling – dem regner vi åbenbart for mindre – i førstegangstilfælde har en strafferamme på op til 1 års fængsel.
Er der ikke nogle ting her i forhold til prioriteringen mellem materielle ting og dyr, som virker totalt modsætningsfyldt?
Kim Andersen (V), 2010-04-09:
Men jeg hører ikke til dem, der tror, at det er klogt bare at gå og understrege tingene og så tro, at så løser problemerne sig.
Altså, det, der én gang er forbudt, bliver jo hverken mere eller mindre forbudt af at blive kaldt forbudt én gang til.
Så jeg ved ikke helt, hvor spørgeren vil hen med det, hvis jeg skal være helt ærlig.
Så vil jeg sige, at vi skal holde fokus på det her område; det gør politiet også, det gør Rigspolitiet.
Og vi er i den grad indstillet på at forfølge den her sag, for vi synes, det er lige så alvorligt og lige så grimt, som spørgeren synes.
Lone Dybkjær (RV), 2010-04-09:
Men så har jeg bare det ene spørgsmål: Er det så ikke klogt, at man ligesom med tvangsægteskaber laver en præcisering i loven om, at det er forbudt?
Andre ting er også forbudt, og straffen øges, men skidt med det.
Det er bare den ene vinkel, jeg taler om, for det tror jeg måske ville få nogle mænd til at tænke sig om.
Kim Andersen (V), 2010-04-09:
Sådan som jeg er orienteret om problemstillingen i al dens kompleksitet, er jeg af den opfattelse, at det, fru Lone Dybkjær her redegør for, er rigtigt.
Lone Dybkjær (RV), 2010-04-09:
Jeg synes, det er fint, at vi skal evaluere handlingsplanen mod menneskehandel, selvfølgelig skal vi det, men jeg må også kort sige, at der vel ikke blev handlet kvinder til prostitution, hvis ikke der var kunder.
Altså, så enkel er problemstillingen vel også.
Så siger ordføreren, at retssikkerheden skal have sit.
Jamen det sørger dommerne forhåbentlig for; det er jo det, vi har dem til.
Det, vi skal som lovgivere, er vel, at vi skal markere, hvornår noget er lovligt, og hvornår noget er ulovligt.
Og i dag er det faktisk allerede ulovligt, men jeg mener ikke, at mændene – for det er jo det, der er tale om – ved det, for det er nogle indviklede paragraffer.
Hvis de vidste det, ville de heller ikke i dag turde tage risikoen og gøre politiet opmærksom på, at der her formentlig er tale om en handlet kvinde, og oven i købet sige, at de har haft sex med vedkommende mod betaling, for så var det strafbart i dag.
Det kan man godt forstå, men det gør det jo ikke ustrafbart at have haft sex med den handlede kvinde, hvis man havde mistanke om, at det var en handlet kvinde.
Jeg synes, det er fint, at Straffelovrådet kigger på det, så jeg forlanger ikke en endelig konklusion, men jeg prøver bare på at argumentere.
Kim Andersen (V), 2010-04-09:
Jeg går bestemt ud fra, at netop problemstillingen med at løfte bevisbyrden er et element, som vil fremgå af Straffelovrådets arbejde med det her spørgsmål, at det vil blive belyst af Straffelovrådet, og at vi ad den vej vil blive klogere på netop det spørgsmål.
Samtidig går jeg ud fra, at vi, når vi evaluerer regeringens handlingsplan, når dette år er omme, en handlingsplan, der så har løbet i 3 år, vil blive meget klogere på hele den her problemstilling, og hvad der fremadrettet vil skulle tages af eventuelt nye og supplerende initiativer.
Line Barfod (EL), 2010-04-09:
Jeg er fuldstændig enig i, at det er en god idé at lade eksperterne i Straffelovrådet se på, hvordan vi bedst kan skrue en bestemmelse sammen, som gør det meget, meget tydeligt, at det er strafbart at købe sex af et offer for menneskehandel.
Det, der undrede mig i ordførertalen fra Venstres ordfører, var, at der ligesom blev lagt så meget vægt på, at det er svært at løfte bevisbyrden.
Det er selvfølgelig noget, vi skal have med i vores overvejelser, men det gør vel, at vi bliver nødt til at se på, hvad det så er, der skal til for at løfte den bevisbyrde.
Hvilke muligheder er der for politiet for at prøve at løfte den bevisbyrde?
Så vidt jeg har forstået, har man endnu ikke forsøgt i en eneste sag, og derfor vil jeg gerne høre, om Venstre er enig i, at det bør man forsøge, at det også er en opgave for politiet at gå efter de mænd, som køber sex hos et offer for menneskehandel, og som bliver klar over, at her er der et offer for menneskehandel, og dermed faktisk begår en voldtægt.
Kim Andersen (V), 2010-04-09:
Nej, det er rigtigt, at vi bestemt ikke har nogen intentioner om at indsnævre den almindelige voldtægtsbestemmelse.
Spørgeren ved jo lige så godt som jeg, at netop denne regering har tilført flere ressourcer til politi og anklagemyndighed end nogen tidligere regering, bl.a. til at varetage opgaven omkring handlede kvinder.
Men det er urigtigt og ikke helt retfærdigt, når spørgeren så siger, at vi ikke vil gøre noget ved det.
Tværtimod anerkender jeg jo problemet, og også at det er et stigende problem efter alt at dømme.
Jeg tilkendegiver jo også klart og tydeligt, at vi er meget opmærksomme på, at ministeren har tilkendegivet, at Straffelovrådet skal have udvidet sit kommissorium også med forhold omkring kønssædeligheden, og jeg tror, at spørgeren vil være enig med mig i, at det her er problem, som er så komplekst, og hvor retssikkerheden også skal have sit, at vi er nødt til at have et ordentligt forarbejde at regelsætte på baggrund af.
Line Barfod (EL), 2010-04-09:
Så vidt jeg forstår Venstres ordfører, er det store problem i forhold til at gå efter kunderne til ofrene for menneskehandel, at det er svært at løfte bevisbyrden.
Jeg er enig i, at det er svært at løfte bevisbyrden.
Det kræver et stort arbejde hos politiet, det kræver formentlig også noget mere uddannelse både hos politi, anklagemyndighed, dommere og bistandsadvokater, men det betyder vel ikke, at vi ikke skal forsøge.
Hvis man skulle følge Venstres ordførers argumentation, kunne man også sige, at så skulle vi opgive en stor del af de almindelige voldtægtssager.
Der er rigtig mange voldtægtssager, hvor bevisbyrden er utrolig svær at løfte, men mig bekendt har Venstre intet ønske om, at det skulle føre til, at vi indskrænker voldtægtsbestemmelsen.
Derfor er den store udfordring vel, hvordan vi får sikret, at politiet bruger de ressourcer, der skal til for at prøve at efterforske de her sager og prøve at rejse dem.
Kim Andersen (V), 2010-04-09:
Det er et alvorligt emne, vi har til debat her sent fredag eftermiddag.
Menneskehandel er en ganske alvorlig forbrydelse, som desværre efter alt at dømme er i tiltagende, og det er en af de kriminalitetsformer, som jo ikke kender til landegrænser, og hvor det er godt at kunne foretage en samlet international indsats for at modvirke denne ulovlige og ulykkelige trafik.
Hvordan skal vi kunne løfte bevisbyrden?
Hvordan skal vi kunne godtgøre, at en sexkøber ved, at der er tale om en handlet kvinde?
Det har vi ikke rigtig fået noget svar på, og det får vi heller ikke i De Radikales forslag.
Så vi tror, at det er vigtigt, at vi til stadighed har fokus og også øget fokus på det her problem med handlede kvinder.
Og vi er glade for, at regeringen har en handlingsplan, som nu har løbet i en 3 år, og som skal fortsætte resten af det her år og så evalueres.
Det vil vi være meget åbne over for.
Så tror vi i øvrigt, at vi skal få det her problemkompleks vurderet nøjere, sådan som justitsministeren også lagde op til, og i forbindelse med at Straffelovrådet jo allerede arbejder med kapitel 24 om forbrydelser mod kønssædeligheden få den her problemstilling med ind i Straffelovrådets arbejde.
Vi kan ikke tilslutte os forslaget.
Vi anerkender, at der er et stort problem med betydelige menneskelige og sociale omkostninger til følge, men der er jo også en bevisbyrde, der skal løftes, der er en retssikkerhed, der skal varetages, og så er der endelig en massiv indsats fra regeringens side med den før omtalte handlingsplan, som vi skal have evalueret, ligesom vi jo løbende skal følge det fokus, som politiet, i særlig grad Rigspolitiet, har på området.
Lars Barfoed (KF), 2010-04-09:
Det er vi sådan set enige om, hvis det er sådan, at en kvinde er tvunget til at have sex mod betaling med en kunde – enten af den pågældende kunde selv eller f.eks. af en bordelejer.
Det var også derfor, jeg redegjorde for, at selv om det ikke i sig selv er kriminaliseret at have sex mod betaling med en kvinde, som er offer for menneskehandel – hvis det var det, var der jo ingen grund til at fremsætte det her beslutningsforslag – så er det alligevel muligt at straffe for det.
Det er muligt, i det omfang man kan bevise, at man enten kan anvende voldtægtsbestemmelsen eller bestemmelsen i § 217 om samleje opnået ved anden ulovlig tvang, som jo godt kan være tvang, i den forstand at en anden tvinger kvinden til at have sex med den pågældende kunde.
Kan man løfte den bevisbyrde og i de tilfælde, ja, så er det kriminelt, det er vi enige om.
Lone Dybkjær (RV), 2010-04-09:
Lad os lade være med at tale om, om man lige præcis gennemfører et lovforslag her og nu.
Det, jeg ikke forstår, er, at ministeren redegør for, at der har været så og så mange anmeldelser, hvor kunder har fået mistanke om, at der var tale om handlede kvinder.
Fint nok.
Det, der er kernen, er, at det er strafbart i dag, hvis det er en handlet kvinde, for en handlet kvinde er jo ikke prostitueret med sin gode vilje; det er noget, den handlede kvinde er tvunget til.
Det er bare det, jeg ikke fatter.
Jeg synes, det skal præciseres i lovgivningen, for jeg tror, der er ganske mange mænd, der ikke ved, at de har udført en strafbar handling – også selv om de anmelder det til politiet.
Der griber politiet så ikke ind over for de mænd, men siger: De vidste det sikkert ikke, de anmelder det, og det er vi glade for de gør, for så kan vi komme videre med vores bagmænd.
Det plejer sådan set at være argumentationen, at det allerede er strafbart.
Derfor må man sige, at når politiet får en sådan anmeldelse, ser de bort fra, at det faktisk er en kunde, der har begået noget strafbart, for de vil hellere have anmeldelsen.
Det er jo en vurdering.
Men ministeren må da medgive mig, at det er strafbart i dag, hvis det er en handlet kvinde, for så er der tale om voldtægt.
Det er ikke noget, kvinden frivilligt gør; det er noget, hun er tvunget til.