Pernille Frahm (SF), 2009-04-02:
Tak til udenrigsministeren for besvarelsen.
Men det var jo en meget pudsig indledning.
Hvis man ikke vidste bedre, kunne man tro, at udenrigsministeren var sådan en lille smule småsur over, at SF vil stemme for det forslag til vedtagelse, der ligger i dag, og som vi jo begge to kender, og som vi kommer til at høre teksten på senere.
Det gør vi jo, fordi i modsætning til som udenrigsministeren fremlagde det, er der jo den her gang virkelig lagt op til, at man stiller nogle krav, nogle kontante krav om en undersøgelse af, hvad der er sket, og om der er foregået krigsforbrydelser, og krav om, at man fastfryser bosættelserne ikke kun på Vestbredden, men også i Østjerusalem.
Det synes vi fra SF's side er to ganske vigtige ting at komme med nu, for som situationen er nu, er man jo låst fast i en umulig situation på palæstinensisk side, hvor hele verdenssamfundet åbenbart kan blive enig om, at man ikke skal belønne Hamas for deres aktiviteter.
På den anden side er samme verdenssamfund ikke rigtig i stand til at stille samme konsekvente linje op over for Israel, nemlig at man har samme holdning, og at Israel ikke skal belønnes for sine overtrædelser af de aftaler, Israel selv har været med til at indgå, bl.a. omkring de ulovlige bosættelser, de ulovlige husnedrivninger og omkring overtrædelse af en række internationale konventioner.
Sådan som situationen er nu, lever befolkningen i Gaza i en fuldstændig utålelig situation, et lukket fængsel.
Der er mangel på alt, og størstedelen af det normale samfundsliv er gået i stå.
Man kan læse på Al-Haqs hjemmeside, som er en palæstinensisk menneskerettighedsorganisation, om, hvordan almindelige handlende må lukke deres butikker, bagere må lukke deres virksomheder og fyre deres ansatte, fordi israelerne blokerer for såvel mel som gas til deres ovne.
Man kan læse det samme på israelske menneskerettighedsgruppers hjemmesider, hvis man er bange for kun at læse den ene side af sagen.
Så vi stiller et krav til Hamas om, at de skal standse terrorhandlingerne, men det er også vigtigt at huske, at der er flere parter i den her konflikt, og at det burde være et krav, man stiller til alle sider i sagen.
Det skal naturligvis bringes til ophør, og de ansvarlige skal drages til ansvar.
Derfor er det også vigtigt, at det internationale samfund bidrager til forsoning og anerkendelse af de palæstinensiske autoriteter, herunder den lovligt valgte regering, og at man bakker op den dag, man kan finde frem til at lave en samlingsregering.
Ifølge en lang række observatører, såvel israelske som palæstinensiske og internationale, har Israel begået krigsforbrydelser, myrdet tilfældige civile, herunder børn, anvendt fosforbomber mod bygninger i befolkede områder, herunder UNRWA-skoler, hvor flygtninge har søgt ly, og mod mennesker på flugt, her ifølge CNN.
Derudover er Israel mistænkt for at anvende en helt ny type bombe, den såkaldte DIME-bombe, som er så ny, at den ikke er omfattet af nogen internationale konventioner, og Israel derfor kan sige, at der ikke er noget forbud mod at anvende den.
Men den minder jo påfaldende om andre typer af våben, som vi har lavet aftaler om og forbud mod, så efter min opfattelse handler Israel her i ond tro.
Det er en våbentype, som rammer ofrene med en sky af smeltet metal, som medfører langtidsfare for dødelige kræftsygdomme, fordi den ud over det smeltede metal omhylder ofrene med en støvsky, hvor støvet er så fint, at det ikke kan registreres i kroppen, ikke kan findes i kroppen bagefter, men alligevel giver en lang række kræftsygdomme.
Israel nægter nødhjælp, nægter nødhjælpsarbejdere adgang til Gaza, som det f.eks. blev dokumenteret i Radioavisen den 31.03., og som der også blev skrevet om i Berlingske Tidende i dag.
Derfor er det vigtigt at gentage, at det ikke kan overlades til Israel alene at afgøre, hvornår blokaden skal lempes og hvordan.
Med disse ord vil jeg slutte mit indlæg, fordi den røde lampe lyser.