Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-02-04:
Jeg har noteret mig, at Venstre mener, at alt på trafikområdet hører til i trafikforliget, fordi vi har indgået et nyt trafikforlig, og så skulle vi helst sidde ovre i mørket i Transportministeriet og diskutere alting.
Jeg synes, at der er visse elementer, som stadig væk kan komme i Folketingssalen, og som vi stadig væk kan debattere.
Jeg mener, at det her med delebiler og reservation af dele af motorvejene bestemt er ting, vi sagtens kan diskutere i al åbenhed.
Så selvfølgelig står SF bag forliget.
Det er der da ingen tvivl om.
Det har vi sådan set sagt hele tiden.
Vi har ikke fået alt, hvad vil gerne ville have.
Jeg håber egentlig også, at hr. Kristian Pihl Lorentzen har det lidt på samme måde, altså at han heller ikke har fået alt, hvad han ville have.
Ellers er det i hvert fald et dårligt kompromis, vi har indgået.
Sådan er det.
Vi står selvfølgelig bag udbygning af de motorveje, som er blevet aftalt.
Men det er jo ikke det samme, som at vi mener, at det ikke kan gøres bedre eller gøres på en anden måde, eller at man måske kan finde på mere begavede løsninger.
Så til det her med, at regeringen sidder på hænderne: Jamen det gør de altså, når vi snakker delebiler.
Nu er det jo sådan, at Rejseplanen allerede er udviklet til at inkorporere kørsel i egen bil til og fra stationer.
Når jeg går ind på Rejseplanen, er det sådan set også for at tage kollektiv trafik, det er jeg enig med ordføreren i, men når man nu allerede har udviklet paletten i Rejseplanen, ville det så ikke være oplagt også at tage delebiler med ind?
Arbejderbevægelsens Erhvervsråd har beregnet, at trængslen hvert eneste år koster det danske samfund ca. 5,6 mia. kr.
Folk holder i køer ind til København – vi kender dem alle sammen, vi ser dem hver eneste morgen på P. Knudsens Gade, Tagensvej osv.
Det skulle ikke undre mig, om ministeren indimellem har prøvet at sidde i en sådan kø.
Det er et problem og et problem, vi er nødt til at tage alvorligt.
Vi er nødt til at have løst problemet med trængslen ind til København, og løsningen er ikke at bygge flere motorveje, løsningen er ikke at etablere flere spor på motorvejene eller at udvikle Los Angeles-tilstande med sådan flere niveauer af motorveje ind til byen, for bilerne havner jo stadig væk inde på Nørre Allé eller P. Knudsens Gade, og de veje kan vi ikke udvide.
Så vi er nødt til at tage den her udfordring alvorligt, selv om jeg kan mærke, at regeringen sidder lidt på hænderne i forhold til at løse det.
Den anden store udfordring er CO2-udslippet fra transporten.
I dag udgør CO2-udslippet 30 pct. af Danmarks samlede CO2-udslip.
I 1980 var det 20 pct. af Danmarks samlede CO2-udslip, der kom fra transporten.
Det vil sige, at det er stigende, og vi har ikke styr på det.
Alle andre sektorer i den ikkekvotebelagte sektor mener vi selv vi har sådan en lille smule styr på, men for transportsektorens vedkommende har vi ikke styr på det.
Det er også en udfordring, vi er nødt til at tage seriøst, hvis vi vil levere i forbindelse med målet i EU om at reducere Danmarks CO2-udslip med 20 pct. i 2020.
Derfor er vi nødt til at gribe til alle de virkemidler, der overhovedet er mulige.
Lad os nu prøve alting for at få CO2-udslippet ned, for vi har altså en forpligtigelse til at levere.
Derfor har vi fremsat det her forslag.
Det handler om, at kører man i en delebil, en hybridbil eller en elbil, får man lov til at køre i en særlig bane på motorvejen, og til, om nogen skulle foretrække, at det var ydersporet, indersporet eller midtersporet, vil jeg sige, at det er jeg sådan set græsk-katolsk overfor; pointen er, at man nok godt kan løse det efterfølgende, når man skal fremsætte et lovforslag, for det her er et beslutningsforslag.
Det, vi lægger op til, er altså at spærre et spor.
Jeg ved godt, at det i USA har betydet et øget salg af plastikdukker, fordi man gerne vil have en til at sidde ved siden af sig.
Jeg mener ikke, at det er det, der skal ske med det her forslag.
Er der en, jeg lige kan køre sammen med og derved spare både samfundet for CO2-udslip og måske også lidt på mine egne udgifter til brændstof?
Vi ved godt, at danskerne ikke er sådan, at de automatisk tænker: Ork, det gør jeg da lige.
Vi skal fristes, vi skal have den der følelse af, at det godt kan betale sig at dele sin bil med andre.
Det her med motorvejene er det ene element i vores forslag.
Jeg fik en facebook-besked tidligere i dag, som sagde: Uddeler I så også gratis deodoranter, så folk får lyst til at sidde i samme bil?
Jamen jeg er sådan set nærmest villig til at kigge på alle mulige elementer, hvis vi kan få flere mennesker til at køre sammen, for det er tankevækkende, at 80 pct. af de mennesker, der befinder sig ude på gader og stræder, kører alene i deres biler.
Det kan godt være, man har behov for det.
Og kunne vi nu friste selv hr. Kim Christiansen med, at han kunne køre alene i sporet ved at dele bilen med sin kone, kunne det jo være, at han fik lyst til at dele bilen.
Jeg kan godt mærke, at alle egentlig er positive, og at alle egentlig synes, at det her er et sympatisk forslag.
Det er sådan lidt morsomt, det kan man da godt være med på, men jeg mener virkelig helt alvorligt, at hvis vi skal have løst nogen af de problemer, skal vi gribe alle de virkemidler, der er.
Det her virker i USA, frihedens eget land, eller hvad man nu skal kalde det.
Det virker i Californien.
Det er ikke, fordi jeg er overrasket over, at Californien er offensiv på det her område; det er de med hensyn til mange elementer.
Hvis man som bilsælger skal sælge en bil i Californien, skal 10 pct. af de biler, man sælger, være elbiler, for at man kan få lov til at beholde sin licens.
Man kan sige, at det er en lille smule mere drastisk end det, vi foreslår.
Man er altså gået ret vidtgående til værks i USA, fordi man er nødt til at løse de her trængselsproblemer.
Det vil vi også gerne være med til.
Venstre siger så i deres indlæg, at vi ikke skal bestemme; det er ikke statens pligt at bestemme de her ting, og vi skal ikke blande os i alt, hvad folk går og laver.
Jamen jeg vil da bare sige burkalov, knivlov og madpakkeordning for at nævne nogle eksempler på, hvor staten – regeringen – blander sig i noget i helt almindelige menneskers liv, og hvor jeg måske mener, at vi godt kunne begrænse det lidt.
Så det er jo ikke, fordi regeringen holder sig tilbage med detaljelovgivning.
Det Radikale Venstre er positive og synes også, at det her er et CO2-venligt forslag, grønt osv., og er åbne over for at diskutere indholdet.
Det samme hører jeg egentlig også fra Socialdemokraterne, om end det ikke lige skal være det her forslag.
Så lad os arbejde videre med det; lad os finde en løsning, så vi i fællesskab kan fremme brugen af delebiler i Danmark.
Der er ingen tvivl om, at man i hvert fald med intelligente trafiksystemer kan gøre en hel del.
Jeg har også noteret mig, at alle partier i forligskredsen er åbne over for at diskutere, hvordan vi kan udvikle det.
Jeg mener, det er helt oplagt, at vi begynder at diskutere, om man kan spille ind med andre instrumenter.
Det kunne jo også være, at vi skulle indføre en rabatordning på Storebæltsbroen, alt efter om man sidder en eller to i bilen, for bare at nævne yderligere et element.
I hr. Kim Christiansens ordførertale spørger Dansk Folkeparti, hvad man så skal gøre med elbilerne, når man går fra tre til to spor på motorvejen.
Jamen så indgår de sammen med alle andre biler i de to spor, for det er kun, når der er tre spor eller flere, at man reserverer en vejbane.
Så tror jeg, at jeg har svaret på alle de spørgsmål, der er stillet undervejs – det håber jeg.
Jeg er ked af, at vi ikke kan gennemføre det her beslutningsforslag.
Det kan jeg jo høre at stemningen ikke er til.
Jeg vil gerne sige tak til Enhedslisten for at støtte vores forslag, men jeg havde gerne set, at andre partier havde haft interesse i at støtte det.