Pernille Vigsø Bagge (SF), 2012-10-23:
Det er jo mærkeligt at begynde sin tale med at få lyst til at svare på den tidligere spørgers spørgsmål, men jeg vil gerne nævne, at Elsebeth Budolfsen, tidligere administrerende direktør i ALK-Abelló, Susanne Larsen fra SAS og Stine Bosse fra Tryg og såmænd også fra Det Kongelige Teater er nogle af de kvinder, der har efterspurgt, at vi gør noget, fordi de kan se, at der ikke sker noget ad frivillighedens vej.
De har selv på deres egen krop og med deres egen erhvervserfaring mærket, hvordan det her er et område, der stagnerer.
Det er et underligt, bagudskuende, reaktionært og stagneret samfund, som med vidt åbne øjne kun gør brug af halvdelen af sin talentmasse.
Sådan et samfund er det danske heldigvis ikke, og slet ikke efter i dag, hvor vi tager en god debat om regeringens to lovforslag, der tilsammen har til formål at skabe en langt større bevidsthed om, hvorvidt og hvordan danske virksomheder evner og magter at gøre brug af hele den talentmasse, som står på spring.
I årevis har det nemlig været sådan, at det ikke nødvendigvis primært har været kvalifikationer og kompetencer, der var afgørende for, om man fik en plads i en virksomhedsbestyrelse eller på en direktionsgang.
Der har også været forhold som netværk og personlige relationer og vane og tradition og køn, som har spillet ind.
Det har tydeligvis givet en skævhed ved udpegning af bestyrelsesmedlemmer og ved ansættelse på ledelsesposter, for der er en vis tradition for, at man ved udskiftning peger på folk, der ligner en selv, og ikke så meget på dem, der mest adskiller sig fra en selv.
Når det i så mange år har været en fordel at være en mand, har det haft den konsekvens, at de hundredvis af kvinder, der i de seneste 10 og 15 år er kommet ud af jura- og økonomistudierne, har haft lettere ved at indtræde i virksomhedsbestyrelser i vores nabolande end i de 1.100 virksomheder, som dagens lovforslag retter sig mod, og nu gøres der heldigvis noget ved sagen.
I SF har vi haft fokus på det her område i årevis, og allerede i 2004 fremsatte vi et beslutningsforslag om at forpligte virksomhederne på måltal for en mere ligelig kønsfordeling.
Vi har i SF også tidligere gjort os til talsmænd for kvoter.
Kvoter diskuterer man lige præcis i dag ved EU.
Man har allerede indført ordninger i Spanien, i Holland, i Norge, og sågar de konservative i Tyskland under Angela Merkel mener, at det er nødvendigt at kigge på kvoteordninger.
Det afgørende for mig eller for SF er overhovedet ikke kvoteordninger.
Det afgørende for os er resultater, der bevirker, at vi ikke sætter veluddannede og kreative mennesker på porten, fordi de ikke ligner den tidligere prototype på et bestyrelsesmedlem eller en administrerende direktør.
Det afgørende er, at ens køn hverken er en medfødt fordel eller en medfødt ulempe.
Og hvis det indtil i dag udelukkende havde været kvalifikationer og kompetencer, der lå til grund, når ledelser i virksomheder, private eller offentlige, skulle udpeges, så havde vi set en mere ligelig fordeling af mænd og kvinder.
Der er tale om forslag, som har fokus ikke bare på udpegningen, men så afgjort også på strategi for rekruttering og opdyrkning af nye talenter, og frem for alt er de her forslag både til stor, stor gavn for dansk erhvervsliv, de er til gavn for hele talentmassen, og derfor er de også til gavn for samfundsøkonomien.