Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-04-19:
I 2002 gennemførte et bredt flertal her i Folketinget en reducering af kontanthjælpen for visse grupper.
Under mantraet om, at det skal kunne betale sig at arbejde, legitimerede det flertal kontanthjælpsloftet og 500-kroners-nedsættelsen for ægtefæller på kontanthjælp efter 6 måneder, en nedsættelse, der i mellemtiden er vokset til 566 kr.
Nedskæringerne blev skrevet ind i § 25 i lov om aktiv socialpolitik – den lede paragraf var skabt.
Siden har Enhedslisten igen og igen argumenteret for at få fjernet kontanthjælpsloftet og for den sags skyld andre fattigdomsordninger som starthjælp og introduktionsydelse.
De har ikke skaffet flere i arbejde, de har skabt mere fattigdom og har reelt ført mange af dem, der blev ramt af de lave ydelser, længere væk fra i stedet for tættere på arbejdsmarkedet.
De Radikale og Socialdemokratiet var med til at indføre kontanthjælpsloftet, men de har besindet sig, de er blevet klogere.
Det er regeringen og dens faste støtteparti, Dansk Folkeparti, ikke.
På det seneste har de dog nødtvungent accepteret visse justeringer, efterhånden som det bliver mere og mere tydeligt, at kontanthjælpsloftet bredt rammer grupper af mennesker, som hverken kan eller skal arbejde.
I forbindelse med et samråd i Arbejdsmarkedsudvalget den 15. marts 2006 blev statsministeren konfronteret med, at også kvinder på barsel eller for den sags skyld mænd på barsel bliver ramt af kontanthjælpsloftet.
Han skyndte sig at reagere.
Beskæftigelsesministeren er i gang med at løse problemet, sagde han.
Så gik der 9 måneder – i øvrigt uden nogen sammenhæng med det forslag, vi behandler her i dag – og 9 måneder efter spurgte jeg igen beskæftigelsesministeren, om han var i gang med et forslag.
Han var stadig væk i gang med et forslag.
Det må øjensynligt have været et meget, meget svært forslag.
Da der i slutningen af januar stadig væk ikke var kommet noget forslag fra beskæftigelsesministeren, tænkte jeg: Nu må der ske noget.
Derfor udarbejdede vi i Enhedslisten et beslutningsforslag, som pålagde beskæftigelsesministeren at komme med et lovforslag.
Og så gik det stærkt; der gik 14 dage, og så kom lovforslaget fra beskæftigelsesministeren, det lovforslag, vi behandler her i dag.
Den historie bare for at understrege, at hver gang vi skal rykke bare det mindste ved beskæftigelsesministerens holdning til kontanthjælpsloftet, er det, hvor uretfærdigt det end er for en lang række mennesker, ikke noget, der går stærkt, og noget, der sker fuldstændig frivilligt.
Det skal jo selvfølgelig ikke afholde mig fra at sige, at når nu lovforslaget endelig er kommet, er det godt.
Det er et fremskridt i forhold til situationen i dag, og det vil være til glæde for en række af de mennesker, som ellers ville være blevet ramt af kontanthjælpsloftet.
Hvor mikroskopiske justeringerne end kan synes, vil Enhedslisten naturligvis stemme for dem.
Det samme gælder i øvrigt de to sidste elementer: forhøjelsen af det fradragsfrie beløb pr. arbejdstime for kontanthjælpsmodtagere, der er gift eller samboende med en starthjælpsmodtager, og den ændrede fordeling af ydelser til gifte, hvor den ene ægtefælle modtager kontanthjælp og den anden starthjælp.
Tidligere har det jo vist sig, at et flertal i Folketinget er parat til at droppe den nedsatte ydelse for visse grupper af psykisk syge unge, og i dag er turen så kommet til kontanthjælpsloftet for mennesker på barselorlov og mennesker, der er samboende med en SU-modtager.
Lidt har også ret, men når vi nu siger, at vi vil støtte det her forslag, skal der altså ikke herske tvivl om, at vores mål ikke blot er små lempelser af den lede paragraf gruppe for gruppe; kontanthjælpsloftet er en skamplet på det sociale system, og den skal væk, så snart vi kan komme af sted med det.
Det skal altid kunne betale sig at arbejde, og derfor holder regeringen fast i kontanthjælpsloftet.
Loftet er med til at sikre, at vi ikke fastholder de ledige på passiv forsørgelse, men at vi derimod med en aktiv indsats hjælper de ledige på vej til selvforsørgelse.
Men som i alle andre spørgsmål kan der indimellem være grund til at se på, om der er behov for justeringer.
Der er også god fornuft i at sikre, at reglerne om 500-kroners-nedsættelsen ikke modvirker, at kontanthjælpsmodtagere går i gang med en SUberettigende uddannelse, som kan styrke deres kompetencer på arbejdsmarkedet.
Ud over disse to justeringer af kontanthjælpsloftet og 500-kroners-nedsættelsen medfører forslaget, at hjælpen til kontanthjælpsmodtagere, der er gift med en starthjælpsmodtager, fordeles mellem ægtefællerne, så begge ægtefæller får udbetalt en ydelse.
Dermed styrker vi ligestillingen mellem ægtefællerne og integrationen på arbejdsmarkedet.
Endelig bliver der et større fradrag pr. udført arbejdstime til kontanthjælpsmodtagere, der er gift med eller bor sammen med en starthjælpsmodtager.
Disse par ligestilles dermed økonomisk med par, hvor begge er starthjælpsmodtagere, og får det samme incitament til at arbejde.
De spørgsmål, som lovforslaget måtte give anledning til, er jeg selvfølgelig meget indstillet på at drøfte under udvalgsbehandlingen, og jeg ser frem til et konstruktivt samarbejde om lovforslaget.