Per Clausen (EL), 2007-01-23:
Et eller andet sted kan man jo sige, at i hvert fald den debat, vi har haft under det sidste punkt i dag, understreger, at det på nogle måder måske også er at foretrække at være et menneske frem for et svin, når der skal lovgives.
For når man snakker om mennesker og menneskers vilkår, findes der en eller anden form for politisk fælles forståelse af, at man godt kan gennemføre forbedringer på enkeltområder, uden at man behøver at analysere det hele.
Der synes jeg måske, at det der ønske om helhed og sammenhæng og videnskabelighed i politikken, som jo lyder meget godt, indimellem måske på enkeltområder kan blokere for, at tingene går hurtigt.
Det er f.eks. lidt mit indtryk, at når ministeren konstaterer, at hun ikke er i stand til at leve op til flertallets ønske i Fødevareudvalget om, at der skal foreligge et forslag til oktober måned om det med rodematerialet osv., så er en af grundene, at man har nedsat en gruppe, der skal arbejde med betydelig flere ting.
Ministeren skriver sådan set også selv, at da arbejdsområdet er bredere, end det er forudsat i Fødevareudvalgets henvendelse, kan man ikke nå at gøre det på et sagligt forsvarligt grundlag til oktober.
Man kan vel sige, at det – synes jeg i hvert fald – er en lille smule usædvanligt, at ministeren, når det handler om et meget konkret ønske fra et flertal i Folketinget om, hvornår man vil have et lovforslag, siger, at det ikke kan lade sig gøre, fordi hun også skal have undersøgt noget andet.
Det er jo det ene, den her diskussion startede med, og det andet var så, at det der med nedsættelsen af udvalget skulle vi heller ikke blande os i, kunne vi forstå.
Jeg synes jo i grunden, at den sådan meget klare afvisning fra ministerens side af en indstilling, en beretning fra et flertal i Fødevareudvalget, måske burde give anledning til, at også Dansk Folkeparti overvejede sin stilling til de konkrete forslag, der ligger her.
Sagen er jo, at når vi, et flertal i Fødevareudvalget, kom med den her beretning, var det bl.a., fordi vi faktisk undlod at bruge et flertal til at gennemføre nogle ændringsforslag, som vi måske godt kunne gennemføre.
Og der må man jo så stille sig det spørgsmål, om den reaktion, der er kommet her fra ministeren, er tilfredsstillende i forhold til ikke at prøve at bruge det flertal, der kunne eksistere, på at gennemføre nogle forbedringer på det her område.
Jeg er jo ikke den fra oppositionens side, der plejer at gøre mest ud af at kræve, at ting skal ske i morgen, for som det også fremgik af en tidligere debat, handler jeg selv tit lidt langsomt.
Men på den anden side må man sige, at når man som alternativ til at få et forslag til oktober i dette år får at vide, at der vil komme et samlet forslag engang, er det måske ikke noget helt godt og fint svar.
Når der er grund til at gøre noget på det her område, er det jo, fordi vi i hvert fald har dokumentation for, at der findes velfærdsproblemer hos de danske søer.
Det behøver vi sådan set ikke at være i tvivl om.
Der foreligger rapporter, som tydeligt dokumenterer det, og vi har fået den sidste nye sag om skuldersårene.
Der er altså efter vores opfattelse behov for en hurtig indsats, der kan gøre op med de mange velfærdsmæssige problemer, der findes for søerne.
Vi må så i første omgang konstatere, at der ikke er noget flertal i Folketinget for umiddelbart at gennemføre det her forslag.
Men jeg er sikker på, at vi konkret vil følge op på de enkelte områder, og når vi får et indblik i, hvor lang tid det vil tage at lave den samlede afdækning af hele det her område, vil vi i hvert fald fra Enhedslistens side forbeholde os ret til sammen med resten af oppositionen at komme med konkrete forslag på de områder, vi mener er afdækket i et sådant omfang, at man godt kan vedtage lovgivning på nuværende tidspunkt.
Det skal være mine ord.
Vi støtter selvfølgelig de to beslutningsforslag, der ligger.
Vi har selv været med til at fremsætte dem, og vi synes sådan set ikke, at der i dag er kommet nye argumenter imod dem frem, der gjorde, at vi ikke kunne opretholde den samme stilling, som vi havde, sidst vi behandlede dem.