Astrid Krag (SF), 2011-06-14:
Tak for ordet.
Det lovforslag, vi behandler her i eftermiddag og aften, er en del af Dansk Folkepartis betaling for at forringe forholdene for de tusindvis af kommende efterlønnere og folkepensionister i Danmark, der bliver ramt af den aftale, man har indgået.
Det er jo mennesker, som ellers havde set frem til at kunne nyde et otium, inden de var helt slidt ned.
Det er ikke mig, der finder på, at der er en sammenhæng.
Det har Dansk Folkepartis formand, fru Pia Kjærsgaard, selv sagt til adskillige medier, bl.a. til Politiken den 5. maj.
Jeg synes, at det er en usympatisk måde at lave politik på, men o.k., det er så den måde, som Dansk Folkeparti har valgt at gøre tingene på – et historisk løftebrud omkring efterlønnen til gengæld for lidt indflydelse på andre områder.
Men jeg tror, at de fleste, der havde set frem til efterlønnen, har svært ved at se sammenhængen mellem udvisningsdomme og de andre ting, vi skal diskutere her i eftermiddag, og så afskaffelse af efterlønnen, som vi kender.
Det er jo ingen hemmelighed for den, der følger debatten, at Dansk Folkeparti allerhelst ville have flere udvisninger, måske endda uden rettergang, og de har talt vidt og bredt om øget adgang til udvisningsdomme i forbindelse med de her forhandlinger om forringelser af efterlønnen.
Men lovforslaget er jo landet et andet sted end dér, man umiddelbart skulle tro, hvis man alene havde fulgt den offentlige debat i dagene omkring vedtagelsen af regeringens 2020-plan og de medfølgende aftaler.
Det viser jo, at man trods alt også fra regeringens side ikke kan se stort på, om man vedtager lovgivning, der vil kunne få Danmark dømt ved internationale domstole.
Så ser man bort fra al polemikken og de store armbevægelser i pressen, og det er jo vores opgave her i Folketingssalen ikke at lade os distrahere, men faktisk forholde os til den konkrete lovgivning, vi vedtager, står vi tilbage med et lovforslag, der indeholder tre forhold.
Man slår fast, at en udvisningsdom alene kan stoppes, hvis den med sikkerhed er i strid med Danmarks internationale forpligtelser.
Man siger, at betinget udvisning skal gives, hvor udvisning ikke kan finde sted, og bandekriminalitet bliver en skærpende omstændighed.
Der skal ikke være tvivl om, at vi i SF vender os skarpt imod hård organiseret kriminalitet.
Der udkæmpes i disse år en benhård kamp mellem forskellige grupperinger og organiserede kriminelle om bl.a. narkotikamarkedet, og i den kamp er helt almindelige borgere alt for mange gange endt i skudlinjen, og vi har måttet se kvarterer lægge gader til opgøret, der ikke burde finde sted, og da slet ikke hvor mennesker bor og har deres familieliv og hverdag.
I forhold til lovforslagets element om betinget udvisning synes jeg egentlig, at det er meget logisk, at hvis internationale forhold alene forhindrer en kriminel i at blive udvist, må der gives en betinget udvisning.
Som jeg har kunnet læse mig til i aviserne, stemmer den præcisering også ret godt overens med domstolenes praksis i forhold til betinget udvisning.
Det helt afgørende er, at vi ikke ender i en situation, hvor ny kriminalitet, begået af en person med en betinget udvisning, vil kunne give udvisning, uanset kriminalitetsformen.
Vi må være helt sikre på, at lovteksten indeholder den beskrivelse, ministeren giver i noterne til lovforslaget, nemlig, at det forudsætter, at også den ny kriminalitet skal være af en sådan art, at det giver anledning til udvisning, da der ellers ville være tale om en stærkt proportionalitetsforvrængende ændring af lovgivningen.
Det kommer vi til at spørge ind til, og det har vi allerede gjort i udvalgsarbejdet, ligesom Institut for Menneskerettigheder rejser det relevante spørgsmål om, hvorvidt den her del af lovforslaget potentielt er en udvanding af brugen af betinget udvisning og vil gå ud over de forebyggende elementer, der kan være på grund af betinget udvisning.
Endelig er der den del af lovforslaget, der omhandler udlændingelovens § 26.
Som jeg læser både lovbemærkningerne og høringsnotatet fra ministeren, slås det i forlængelse af de her ændringer fast, at ikke bare overholdelsen af de internationale forpligtelser er uændret, men også domstolenes pligt til at foretage konkrete vurderinger, hvor der kan være usikkerhed om rækkevidden af de internationale forpligtelser.
Det er jeg glad for bliver slået så tydeligt fast i lovbemærkninger og høringsnotat, men man må med høringssvarene i hånd sige, at der er usikkerhed omkring, hvordan denne del af lovforslaget skal fortolkes.
SF har allerede stillet en række spørgsmål og bedt om uddybninger i forhold til de forpligtelser, Danmark også fortsat vil have i relation til forhold, der kan gøre udvisning umulig, og vi har spurgt ind til, hvad man vil gøre i de tilfælde, hvor der ikke kan siges at være en praksis, der giver grundlag for sikre konklusioner.
Høringssvarene kan tyde på, at den her del af lovforslaget ikke er lovteknisk hensigtsmæssigt udformet, ja, faktisk er Institut for Menneskerettigheder jo gået så vidt, at de har udarbejdet en alternativ formulering af udlændingelovens § 26 med de politiske ønsker, der ligger i lovforslaget her, og vi vil meget gerne høre ministerens holdning til, om denne nye formulering kunne være en ønskelig klargørelse rent lovteknisk.
Tilsvarende efterlyses en oversigt over Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols praksis vedrørende udvisning på grund af kriminalitet og udarbejdelsen af andet relevant materiale til belysning af Danmarks internationale forpligtelser, så anklagemyndigheden kan opretholde en ensartet praksis.
Det er konkrete forslag, vi stiller os bag.
Institut for Menneskerettigheder efterlyser desuden eksempler på, hvor man mener domstolen er gået for vidt i fortolkningen og anvendelsen af Danmarks internationale forpligtelser, og det samme har vi spurgt ind til i spørgsmål i udvalgsarbejdet.
Som også den socialdemokratiske ordfører sagde i sin tale, er det også afgørende for os at få et svar på, hvordan det her lovforslag stiller sig i forhold til det lovforslag, som Højesteret tidligere i slutningen af 1990'erne har kendt ulovligt.
Det afgørende for os er, at Danmark med lovforslaget lever op til menneskerettighederne.
Samtidig er det klart, at får man en udvisningsdom, må man udvises, medmindre det ikke er muligt.
Vi har tidligere efterlyst en skærpelse i forhold til bandekriminalitet og hilser den del velkommen, og vi vil ellers i udvalgsarbejdet forfølge de tvivlsspørgsmål, der er om de andre dele, og stiller os, hvis vi får tilfredsstillende svar, samlet set positivt.