Johan Lund Olsen (IA), 2015-02-05:
Tak, formand.
I forbindelse med åbningsdebatten i oktober sidste år sagde jeg bl.a., at Grønlands økonomi er hårdt presset, og at det grønlandske samfund kommer til at mangle midler til opretholdelse af det velfærdssystem, som vi kender i dag.
Jeg sagde også, at reformer af det grønlandske samfund er nødvendige, og at nye indtægter er hårdt tiltrængte.
Situationens alvor er i dag uændret, og udsigterne er desværre ikke gode.
Det er forespørgerne selv inde på, og det er vi i Inuit Ataqatigiit enige i.
Stik imod alle forudsigelser står den grønlandske landskasse nemlig også over for et kanon underskud for 2014.
Den grønlandske finanslov for 2014 budgetterede oprindelig med et drifts- og anlægsoverskud på 20,8 mio. kr., men ved udgangen af året er overskuddet ændret til et underskud på 275 mio. kr., altså en forskel på næsten 300 mio. kr. – et hul.
Man behøver ikke at være økonomiprofessor for at vide, at det skyldes et svingende og vigende fiskeri, aftagende råstofaktiviteter, fald i turismen og en dalende bygge- og anlægsaktivitet.
Der er altså tale om dystre økonomiske udsigter og mørke skyer over den grønlandske økonomi, som oven i købet vil blive kraftigt forværret, fordi Grønland fra og med oktober i år ikke længere som hidtil vil kunne profitere af den amerikanske militære tilstedeværelse på Thulebasen – hvis den nu indgåede aftale med et amerikansk skuffeselskab ikke annulleres.
Det er realiteterne og virkeligheden i dagens Grønland.
Det ligger selvfølgelig fast, at Grønlands Selvstyre har ansvaret for den økonomiske politik og de prioriteringer, der skal træffes af Inatsisartut, Grønlands eget parlament, inden for rammerne af og med respekt for selvstyreloven.
Inuit Ataqatigiit agter i dag at stemme for forslaget til vedtagelse fremsat af Inuit Ataqatigiit, SF, Enhedslisten og hr. Uffe Elbæk.
Det gør vi, selv om vi mener, at det principielt er upassende, at et lands parlament, i dette tilfælde det danske Folketing, afholder en debat om et andet lands økonomi.
Det er vist det, man kalder for indblanding i et andet lands indre anliggender.
Men i Inuit Ataqatigiit vil vi gerne både have et ligeværdigt samarbejde og have en god og konstruktiv dialog, og i den ånd deltager jeg i debatten i dag.
Grønlands økonomi er altså hårdt presset, og Inuit Ataqatigiit er derfor også optaget af at igangsætte en række reformer, bl.a. inden for fiskeriområdet, som skal være med til at sikre os indtægter herfra i mange år fremover – ligesom i vores egen regeringsperiode.
Reformerne er tvingende nødvendige i Grønland for at kunne bane vejen for en stabil og positiv erhvervsmæssig og økonomisk udvikling, som igen kan fremme investeringslysten i alle sektorer i det grønlandske samfund.
Da Inuit Ataqatigiit var et regeringsbærende parti i Grønland, førte vi en stabil og solidarisk finanspolitik med balance mellem udgifter og indtægter i vores fælles budget, ligesom vi påbegyndte det store reformarbejde, der gerne skulle sikre velfærden i fremtiden.
En stærk økonomi er nemlig helt central for opretholdelsen af et solidarisk velfærdssystem i fremtiden.
Vi ønsker at sikre, at der også i fremtiden er råd til uddannelse til alle, et stærkt og moderne sygehusvæsen og et socialt sikkerhedsnet for dem, der er i en situation, hvor de har brug for hjælp.
Inuit Ataqatigiit ønsker et samfund med en langt højere grad af selvforsyning og innovation.
Det bør der arbejdes meget mere målrettet med, og det bør ske i samarbejde med fiskere, fangere, landmænd og andre innovative producenter.
Vi har altid og hele tiden slået på tromme for et stærkt og bæredygtigt samfund i udvikling.
Vi har et fælles ansvar for, at det Grønland, vi overlader til vores børn og børnebørn, er et sundt, solidt, retfærdigt, solidarisk og åbent samfund – et samfund med et stærkt og åbent demokratisk system med plads til alle, som vil bidrage og være med.
Det er ikke til diskussion, at Grønland har brug for nye indtægter, et flerstrenget erhvervsliv og en række reformer på erhvervsområdet og på bolig- og socialområdet – eller med andre ord: økonomisk vækst.
Vi må erkende, at vores økonomi er presset.
Hvis vi ønsker at bevare vores velfærdsniveau, som det er i dag, helt uden forbedringer, skal vi finde ca. 1 mia. kr. i gennemsnit om året frem mod 2040.
Det er en stor udfordring, og det kræver handlekraft.
Inuit Ataqatigiit har altid sigte på en solidarisk finanspolitik, hvilket er årsagen til, at vi har ønsket at indføre progressiv beskatning.
Vi står alene med det ønske, men det er alligevel muligt at skabe et mere solidarisk og rimeligt skattesystem end det, vi har i dag.
Det skal bl.a. ske, ved at der skabes bedre rammer for økonomisk vækst.
Det økonomiske reformarbejde skal særlig rette sig mod socialområdet, boligområdet og erhvervs- og skatteområdet, hvis det står til os.
Vi er nødt til at sikre, at rammerne for vækst bliver bedre.
Generelt kan der være behov for at sænke produktionsomkostningerne der, hvor det er muligt.
Vi må heller ikke glemme at drøfte formålet med og rollerne for de offentligt ejede selskaber.
De udgør en stor andel af vores arbejdspladser i Grønland og sikrer forsyninger til alle dele af landet.
Men vi må også evne at tænke nyt.
Inuit Ataqatigiit vil derfor fortsætte vores arbejde med at udarbejde ejerskabsstrategier for de offentligt ejede selskaber i Grønland.
Lad mig slutte af med at sige: Der er masser af muligheder i Grønland.
Hvis Danmark og Grønland i fællesskab kan gribe det rigtigt an, kan det blive en win-win-situation for alle parter.
Derfor er jeg også glad for, at der nu sker noget konkret med det dansk-grønlandske erhvervssamarbejde.
Vi modtog i går den danske regerings og naalakkersuisuts rapport om fremme af kommercielt erhvervssamarbejde mellem Grønland og Danmark.
Hos Inuit Ataqatigiit er vi særlig glade for det nye store fokus på samarbejdet om turismen og råstofsektoren.
Jeg ser frem til at nærlæse de konkrete anbefalinger fra den rapport.
Der er selvsagt brug for investeringer for at skabe vækst i Grønland igen, men investeringerne kan ikke kun ske med penge fra den grønlandske landskasse.
De skal også ske gennem et samarbejde på tværs af landegrænser og gennem fælles investeringer i vækst.
En vækstfond for hele rigsfællesskabet vil derfor også være en god start og et oplagt emne at samarbejde om vore to lande imellem og være til gavn for den grønlandske økonomi.
Jeg vil derfor til slut spørge statsministeren: Hvad er status på dette område, altså det med vækstfonden?