Rune Lund (EL), 2007-06-01:
Jeg synes, det er lidt mærkeligt, at jeg ikke kan få svar fra udenrigsministeren på mit spørgsmål.
Nu stiller jeg det så for tredje gang.
Det, som jeg gerne vil have udenrigsministerens overordnede vurdering af, er, om situationen i Afghanistan, sådan som den er forløbet fra 2005 til 2006 og fra 2006 til 2007, er en udvikling, som grundlæggende set kan siges at gå i den rigtige retning, eller som går i den forkerte retning.
Når jeg ser på de tal, vi får og har fået her i Folketinget, og som er svar på spørgsmål, som blev stillet i forbindelse med Enhedslistens forslag B 61 om at trække styrkerne hjem fra Afghanistan, kan jeg se en lang række indikatorer på, at utilfredsheden for det første er stor i forhold til Afghanistan.
89 pct. af befolkningen siger, at de er negative, og i alt 76 pct. siger, at de er meget negativt indstillet over for Taleban.
Det kan vi alle sammen forstå her i Folketinget.
Men der er også andre tal, f.eks. på spørgsmålet: Hvornår mener du de amerikanske styrker skal forlade Afghanistan?
Der bliver der i 2005 af 65 pct. svaret, at det skal ske, når sikkerheden er genoprettet,
mens det tilsvarende tal fra 2006 kun er 55 pct.
Vi kan tage et af de andre spørgsmål, som blev besvaret, nemlig: Er din mening om USA henholdsvis meget positiv, lidt positiv, lidt negativ eller meget negativ?
Der kan man se, at den samlede negative indstilling i 2005 var 14 pct., mens den i 2006 er 25 pct.
Det er da nogle tal, som viser en klar tendens, og det synes jeg egentlig godt at udenrigsministeren kunne forholde sig til.
Jeg må bare minde om, at under den brutale besættelse, som Sovjetunionen stod bag i Afghanistan, var det jo også sådan, at der blev indført skolegang for piger.
Da var det også sådan, at der blevet lavet sociale tiltag.
Da var det også sådan, at der blev lavet en jordreform, som kom fattige mennesker til gode.
Og dengang var det sådan, at der var 200.000 tropper i Afghanistan.
I dag er der lidt over 50.000.
Jeg siger bare, at fordi man laver nogle tiltag, som isoleret set helt sikkert er gode, fornuftige, rimelige og rigtige, skal man ikke tro, at man kan vinde en krig over typer som Taleban, hvis man grundlæggende fører en krig, som bygger på nogle helt forkerte forudsætninger, nemlig at den afgørende forudsætning skal være, at der skal være tale om en militær sejr.
I forlængelse af de ting, som hr. Holger K. Nielsen sagde om, hvem der er de gode, og hvem der er de onde, synes jeg egentlig, Anders Jerichow beskriver det meget malende i Politiken den 11. maj 2007, hvor han siger: »NATO gør klogt i at huske grønspættebogen for indblanding i afghanske affærer.
Nummer 1: Afghanere står i kø for at genopbygge og dyrke deres land, hvis de kan få sikkerhed.
Men, nummer 3: De vil ikke underkaste sig udenlandske soldater.
Og nummer 4:« – og det er det vigtige i den her sammenhæng –
»Drop enhver forestilling om, at »de gode« befinder sig på den ene side og »de onde« på den anden.
Taleban har aldrig kun været ond.
»NATO’s styrker kæmper både sammen med og imod krigsforbrydere.«
I forlængelse af at situationen er blevet forværret i Afghanistan, synes jeg da også, udenrigsministeren skal forholde sig til Udenrigsministeriets egen pjece, som hedder: »Styrkelse af engagementet i Afghanistan – fokus på Helmand«, hvor der på side 6 bl.a. står, at der er en markant stigning i antallet af angreb – en markant stigning i antallet af angreb – fra fundamentalistiske kræfter med Talebantilhørsforhold, specielt i den sydlige og østlige del af Afghanistan.
Og på side 11 i den redegørelse står der meget rigtigt, at på grund af de manglende gode livsvilkår for befolkningen er der ikke noget alternativ for ubeskæftigede unge mænd, der til gengæld kan lade sig hyre af Taleban som lejesoldater i en kamp, der ikke er deres.
Det er nogle af flere tegn på, at vi har at gøre med en indsats i en krig, som ikke går i den rigtige retning, men tværtimod om nogle år, hvis det fortsætter sådan her, ender med at blive til kaos og et land i opløsning, ligesom vi ser i Irak i dag.