runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Bødskov (S), 2010-02-10:
Det er jo så bare underligt, for der står nul på bundlinjen i regionerne for resten af året, og regionernes formand siger, at den nulvækst, der så kommer nu – altså det, at der ikke er flere penge – er ensbetydende med besparelser.
Hvorfor er det det?
Fordi behandlingerne bliver dyrere, og fordi medicinpriserne, altså udgifterne til medicin, stiger med 10-15 pct. om året.
Vi kan så høre finansministeren stå og tale ud fra et helt andet verdensbillede end det, de oplever ude på sygehusene, nemlig det, som regionernes formand rigtignok siger, at nulvækst i resten af året vil være lig med besparelser.
Det er her, at vi stiller spørgsmålet: Mener finansministeren, at det faktum, at regionerne ikke har flere penge i kassen til resten af året, er fuldstændig uden konsekvenser for medarbejderne på hospitalerne og for behandlingen af vores syge på hospitalerne?
Det er jo klart, at man kan indtage det standpunkt.
Hvis man læser den og læser, hvad man er blevet lovet, er det klart, at man som ansat på sygehusene kan blive en smule skuffet.
Vi har andre Venstrepapirer, hvor der loves investeringer på 80-90 mia. kr. i sundhedsvæsenet
, sågar bedre parkeringspladser er der blevet lovet.
Regeringen har strøet løfter ud over det danske sundhedsvæsen, og nu har vi så et sygehusvæsen, der er i en situation, hvor der ikke er flere penge i kassen til resten af 2010.
Og så påstår regeringen, at det er fuldstændig uden konsekvenser for de ansatte og for patienterne, uagtet at de ansatte i stort omfang i øjeblikket bliver fyret, og uagtet at regionernes formand siger, at der vil blive længere mellem personalet på sygehusene, og at kvaliteten af behandlingerne vil falde.
Inger Støjberg (V), 2010-02-10:
Nu er det jo ikke mig, der konstaterer, at der ikke er et problem; det er tilsyneladende hr. Leif Lahn Jensen.
Men jeg vil blot sige og helt klart tilkendegive, at jeg vil gøre alt, hvad jeg overhovedet kan, for at tingene kommer til at fungere, og jeg vil også gerne sige helt klart, at der findes eksempler på, at det bare ikke er i orden.
Der findes eksempler på mennesker, som jeg ikke synes har fået en særlig hensigtsmæssig aktivering, og det er jo også det, vi ved flere lejligheder har haft mulighed for at diskutere.
Derfor skal vi også hele tiden være opmærksomme på, om vi kan ændre noget, så vi gør tingene bedre, og så skal vi selvfølgelig gøre det.
For mig at se handler det altså ikke om, hvorvidt det er private eller det offentlige, der udfører en opgave.
For mig er det vigtigste altså, at kvaliteten er i orden, og sådan må det også blive ved med at være.
Torben Hansen (S), 2010-02-10:
Tak, hr. formand.
Det her kan jo fra ministerens side lynhurtigt udvikle sig til ordsuppe, og jeg vil egentlig bare stille et konkret spørgsmål, som ministeren kan svare ja eller nej på
: Synes ministeren, det er tilfredsstillende, at ud af de, der bliver aktiverede, er uddannelsesaktiveringen de seneste år faldet fra en andel på godt og vel 50 pct. til en tredjedel?
Synes ministeren, det er en tilfredsstillende udvikling for de aktiverede og for dem, der er på revalidering?
Inger Støjberg (V), 2010-02-10:
Nu lever vi jo desværre ikke i en verden, der er så fuldstændig forsimplet, som hr. Torben Hansen forsøger at stille det op.
Jeg kan sige, at jeg synes, det er tilfredsstillende, hvis de ledige har fået de rette tilbud og dermed også fået den rette og den bedste behandling i systemet.
For mig er det nemlig afgørende, at man som ledig oplever en god kvalitet, og at man som ledig dermed også kommer hurtigst muligt tilbage i job.
Morten Bødskov (S), 2010-02-10:
Tak for det.
Spørgsmålet lyder i al sin enkelhed: Mener ministeren, at der er behov for at revurdere økonomiaftalen med regionerne, når regionerne allerede en måned ind i aftaleåret - og det er altså i år, 2010 – melder om nulvækst for resten af 2010?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-02-10:
Regeringen har hvert år tilført sygehusområdet nye betydelige realløft.
Den økonomiaftale, vi har indgået med Danske Regioner for 2010, er ingen undtagelse.
Her er der alene til flere behandlinger tilført over 800 mio. kr. ekstra, og herudover er der afsat 300 mio. kr. ekstra til sygehusmedicin.
Det giver et samlet budget for regionerne i 2010 til sundhed på 94 mia. kr. Ser man på sygehusene, er der tilført, som jeg sagde sidste gang, seksten tusind millioner kroner ekstra siden 2001, og alene frem til 2008 er antallet af opererede steget med næsten 25 pct. til knap 600.000 årligt.
Jeg nævner de her tal for at sikre mig, at spørgeren er opmærksom på størrelsesordenen af de tal, vi taler om, og for at vise, at der også for 2010 er afsat økonomi til flere behandlinger og ny medicin.
Jeg er så samtidig opmærksom på, at der cirkulerer mange tal rundt for øjeblikket, men jeg må konstatere, at det eneste, der står klart lige nu, er, at nogle sygehuse har kørt med for optimistiske budgetter.
De har haft for optimistiske kapacitetsforudsætninger i 2009, og det vil på almindeligt dansk sige, at man har ansat flere, end den faktiske aktivitet kunne begrunde, og flere, end der rent faktisk var budget til.
Hvis vi så konkret ser på problemerne i Region Hovedstaden, har man her tilsyneladende også lokalt løftet budgetterne uden at aftale det med dem, der sidder på pengekassen.
Og så er det jo klart, at det skal gå galt.
Det har regionens økonomistyring åbenbart ikke kunnet forhindre.
Det har givet betydelige budgetoverskridelser, og det er et problem, i særdeleshed for de ansatte, som jo bliver udsat for den dårlige økonomistyring, der betyder, at regionen nu som følge af sin dårlige økonomistyring er nødt til at fyre folk.
Når en budgetoverskridelse, der skyldes ubalancer og overkapacitet, skal rettes op, så betyder det jo, at der igen kommer balance i økonomien.
Dermed vil regionerne jo samlet set overholde den aftale, vi indgik i sommer.
Jeg vil godt tilføje, at det, at aftalerne overholdes, er utrolig vigtigt, for de økonomiaftaler, der indgås mellem regionerne og regeringen, er jo en del af den samlede prioritering af de offentlige midler, som vi årligt skal lave her i Folketinget.
De aftaler indgås for at sikre en overordnet styring af økonomien i det danske samfund.
Det er jo en krumtap i den model, som vi har for fordelingen af centrale og decentrale opgaver i Danmark, og derfor er det selvfølgelig alfa og omega, at man kan overholde de aftaler, og at man kan styre økonomien.
Det, som personalet i f.eks. hovedstadsområdet oplever, er dybt beklageligt.
Det er dybt beklageligt, at man bare ansætter personale og forventer, at der kommer en bestemt produktion.
Den kommer så ikke, og så må man fyre folk.
Rasmus Prehn (S), 2010-02-10:
At beskylde os for at tro, at pengene bare kommer ned som manna fra himlen, er jo helt forrykt.
Vi havde jo et meget klart standpunkt ved sidste folketingsvalg, hvor vi sagde: Der er ikke råd til både skattelettelser og velfærd.
Det var regeringen, der sagde, der var råd til begge dele.
Næ, vi var fra socialdemokratisk side godt klar over, at der skulle prioriteres.
Vi var godt klar over, at der ikke var råd til begge dele.
Det er konsekvensen.
Så der er konsekvenser for os alle sammen, og det er regeringens politik: mere til de rigeste og ringere velfærd.
Så det, man lovede ved sidste folketingsvalg, var bare et stort bluffnummer.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-02-10:
Jeg må sige til hr. Rasmus Prehn, at den skattelettelse, der er gennemført, er fuldt finansieret.
Der bliver krone for krone betalt det samme, som der bliver givet i skattelettelser på arbejde.
Det bliver opkrævet på miljøområdet, på energiområdet, så det er fuldt finansieret.
I modsætning til, hvad de løgnehistorier, Socialdemokraterne går og udspreder, siger, så styrker det her holdbarheden af den danske økonomi, fordi vi får et større arbejdsudbud.
Det står jo i grel modsætning til det skatteforslag, som Socialdemokraterne har, hvor 2,3 millioner mennesker kommer til at betale mere i skat, fordi man vil opkræve 18 mia. kr. hos ganske almindelige LO-familier, som kommer til at betale mere.
Det er oven i købet sådan, at 4.000 medlemmer af LO-a-kasser bliver topskatteydere efter Socialdemokraternes forslag.
Så vi er i to forskellige verdener.
Gå hjem og læs papirerne! vil jeg sige til hr. Rasmus Prehn.
Rasmus Prehn (S), 2010-02-10:
Hvilke kommunale serviceområder mener ministeren at kommunerne skal spare på for at få økonomien til at hænge sammen, når den i de kommende år står på nulvækst og 10.000 færre medarbejdere?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-02-10:
Regeringen har siden 2001 systematisk prioriteret forbedring af servicen i kommuner og regioner meget højt.
Når 2010 er gået, så forventer vi en stigning i det samlede offentlige forbrug på 67 mia. kr. – og nu vil jeg så sige det på den måde, at jeg siger 67.000 millioner kroner – siden 2001, og det er vel at mærke efter korrektion for den almindelige lønog prisudvikling.
Langt den største del af væksten er prioriteret til den borgernære service i kommuner og regioner, herunder socialområdet og sundhedsområdet.
Kommunernes budgetter for 2010 ligger på et historisk højt niveau, og inden for de vide rammer har kommunerne betydelig mulighed for at udvikle den kommunale service med en bedre ressourceudnyttelse, og det er efter min mening vejen frem.
Staten og kommunerne har forpligtet sig til at levere halvdelen hver, og det er sammenholdt med, at der jo er betydelige forskelle mellem de måder, kommunerne indretter deres økonomi på.
Hvis vi nu f.eks. tager antallet af administrativt ansatte, så ligger nogle kommuner under 10 årsværk pr. 1.000 indbyggere, men hvis vi f.eks. tager Aalborg Kommune, ja, så bruger man der 13,6 årsværk pr. 1.000 indbyggere.
I andre kommuner er det så endnu højere, faktisk helt oppe på 17-18 årsværk, så der er virkelig plads til at frigøre nogle ressourcer fra det administrative også i Aalborg Kommune.
Rasmus Prehn (S), 2010-02-10:
Her under det sidste spørgsmål blev jeg opfordret til at læse på papirerne.
Det kan jeg så forstå at finansministeren har gjort.
Finansministeren har mere end det; finansministeren har også været hjemme og læse så grundigt på papirerne, at han også har haft tid til at kigge på det lille tryllesæt, for nu er det noget om at italesætte tallene, så de lyder endnu større.
I stedet for at tale om milliarder, taler man om millioner, og så lyder det endnu højere.
Men det, som ministeren har brugt forbløffende lidt tid på, er at være ude i virkeligheden, det er at være ude at tale med almindelige mennesker om, hvad det er, de oplever.
Det er ikke ret meget mere end et par uger siden, at jeg havde et spørgsmål oppe om normeringen i landets børnehaver.
Det er sådan, at rigtig mange almindelige danskere, der får passet deres børn i en børnehave eller en vuggestue, oplever den virkelighed, at de nu skal til at betale mere i daginstitutionstakster, og ikke desto mindre er normeringen altså faldet; der er færre voksne pr. barn.
Når nu der bliver nulvækst, bliver der endnu færre voksne pr. barn, og der skal betales endnu mere.
Det er den virkelig, man oplever, det er altså serviceforringelser, så man kan se, at der er blevet ringere velfærd, end der har været her.
Der kan finansministeren altså stå og udtale tallene nok så trylleagtigt, Mr. Magic-agtigt, og få det til at lyde enormt stort, men det ændrer bare ikke ved, at den virkelighed, folk oplever, er, at der bliver mindre velfærd.
Derfor er ministeren også nødt til at forholde sig til, at når man nu sætter kommunerne i den her skruestik rent økonomisk, hvor giver det så mening at spare henne?
Hvor er det, ministeren foreslår, der skal spares henne?
Skal vi spare på udgifterne til de ældre?
Skal vi spare på udgifterne til skolebørnene?
Eller skal vi spare på udgifterne til børnehaverne?
Byrådsmedlemmerne er altså rådvilde derude.
De synes, det er rigtig, rigtig kedeligt og træls at være valgt til et byråd og skulle administrere den ene besparelse efter den anden, fordi der sidder en regering, som har lovet masser af velfærd, og så er virkeligheden nulvækst.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-02-10:
Jeg skal ikke stikke nogen blår i øjnene.
Der er kommet en økonomisk krise; den er skyllet ind over landet.
Den får helt givet nogle konsekvenser for økonomien i det danske samfund.
Dagligt rammes masser af mennesker af ledighed.
Vi fører en ekspansiv finanspolitik for at afbøde virkningerne af det.
Virkningen af den ekspansive finanspolitik plus den lave rente, vi har i øjeblikket, sikrer, at 80.000 mennesker færre, end der ellers ville blive, bliver arbejdsløse.
Det ser da broget ud i Danmark.
Men jeg føler ingen trang til at sige, at den økonomiske situation, vi er i, ikke får konsekvenser for os alle sammen.
Det gør den da.
På en eller anden måde bliver vi da ramt.
Der vil være virksomheder, som fortsat bliver ramt af, at man ikke efterspørger deres varer, og så er der familier, der rammes af arbejdsløshed.
Derfor må vi da have en realistisk tilgang til de ting, vi skal foretage os.
Jeg føler det ærlig talt en lille smule komisk at stå og diskutere de her ting med to repræsentanter, som bare mener, at pengene kommer ned fra himlen.
Det er en fuldstændig uansvarlig tilgang til den økonomiske politik.
Rasmus Prehn (S), 2010-02-10:
Vi kan være uenige om rigtig mange ting, men forelsket i Aalborg er vi i hvert fald begge to.
Det er jo en fantastisk kommune.
En rigtig god politik, ingen tvivl om det.
Men sagen er bare den, at selv de kommuner, der er nok så gode til at nedbringe sygefraværet og nok så gode til alle de andre ting, man kan gøre for at lære af hinanden, altså også nu skal i gang med at genåbne budgetterne, fordi det allerede på nuværende tidspunkt strammer til.
Allerede her i februar måned – og det er altså historisk, at man skal til at genåbne budgetterne så tidligt – er man nødt til at skulle ind at spare, og hvis der så tilmed bliver udsigt til nulvækst, skal man altså skære over det hele.
Der synes jeg altså godt, at man som finansminister i det danske samfund kunne give den serviceoplysning til kommunerne: Her har vi altså forslag til, hvor I skal spare.
Vi tager ansvaret, for det er os, der har gennemført den her politik.
Nu har vi brugt alle de penge, der var, på skattelettelser; nu tager vi ansvaret for at anvise, hvor det er, der skal ske besparelser.
For det er jo det, der er virkeligheden: Danskerne skal have færre timer i folkeskolen, de skal have dårligere normeringer i børnehaverne, de skal have ringere service på ældrecentrene.
Det er jo det, der er virkeligheden på grund af regeringens politik, og det var det, ministeren skulle forholde sig til frem for at tale om sygefravær og om at være forelsket i Aalborg – hvilket vi selvfølgelig sagtens kan være enige om at man godt kan være.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-02-10:
Det glæder mig da i hvert fald, at hr. Rasmus Prehn siger, at der er et forbedringspotentiale i Aalborg Kommune.
Det håber jeg da så at hr. Rasmus Prehn bærer med hjem og siger, at man altså kan lære noget af nogle andre kommuner.
Vi har en økonomisk krise her i landet, og jeg har set det som min forpligtelse allerede i årets første uge ved et træf med alle landets borgmestre, kommunalfolk og kommunaldirektører at sige: Indstil jer nu på, at der bliver – i bedste fald – nulvækst i 2011.
Vi vil i år komme ind i EU's procedure for det, der hedder uforholdsmæssigt store underskud.
Altså, i vækst- og stabilitetspagten er der et krav om, at underskuddene ikke må blive større end 3 pct. af BNP.
Vi kommer i år op på 5,5 pct. af BNP, og det er jo åbenbart for alle, at vi så skal stilles over for nogle udfordringer med hensyn til økonomien, og det arbejder vi så med.
Og for at sikre, at kommunerne også kan komme ind i den tankegang, sagde jeg allerede i den første uge af året: Husk nu på, at den økonomiske virkelighed er anderledes; se på jeres budgetter, se på, hvad I kan gøre.
Der er ingen mening i at lave hovsaløsninger, når vi kommer frem til november måned.
Morten Bødskov (S), 2010-02-10:
Det er jo rigtigt nok, at dansk økonomi er i en helt anden situation, men så vil det jo også klæde den ansvarlige minister både for situationen og for miseren at forklare danskerne, hvor det så er, at de huller, man mener, der skal være i kommunernes budget, skal lukkes.
Altså, hvad er det, der skal spares på?
Forklar pensionisten, som helt åbenlyst måske sidder og kigger på det her, hvad det betyder, at der skal være i bedste fald nulvækst i kommunerne.
Hvad kan det få af konsekvenser for hjemmeplejen, for medarbejderne i hjemmeplejen, for den tid, pensionisten får?
Kan vi ikke få det at vide?
Det er jo helt åbenlyst, at man har løjet – vi kan lige så godt tale lige ud af posen, det ynder finansministeren jo – man fortalte jo ikke sandheden før valget i 2007, da man sagde, at der var råd til en kæmpestor kvalitetsreform og kæmpe skattelettelser til de rigeste i vores samfund.
Så må man da benytte lejligheden til nu, når man så har listet sig ud på rampen for kommunerne og sagt, at i bedste fald er det nulvækst, at forklare, hvad konsekvensen for børn i daginstitutioner, pensionisterne på plejehjemmet eller for eleverne i skolen er.
Det må man da sige som ansvarlig minister.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-02-10:
Nu leverer hr. Morten Bødskov jo lige præcis det, som repræsenterer den manglende forståelse af den økonomiske virkelighed, nemlig at hr. Morten Bødskov står og citerer noget fra 2007.
Den økonomiske krise kom til landet i efteråret 2008.
Jeg indrømmer jo, at hr. Villy Søvndal var den første, der indså krisen.
Det var nemlig den dag, at den her regering tiltrådte, og der forudså han, at alting ville gå ad h til i denne verden, og hatten af for det.
Men for alle andre mennesker kom den økonomiske krise i 2008 som et chok, og den hastighed, den bredte sig med, har chokeret økonomer og alle, der har fulgt med i det.
Det er muligt, at det så ikke har chokeret Socialdemokraterne, men man taler, som om man ikke har opdaget, at den her krise er kommet.
Det tager jeg bestik af.
Der skal ske justeringer af økonomien i staten, i kommunerne, i regionerne, og det er jo det, vi skal diskutere i den kommende tid.
Det er jo det, vi skal fastlægge, når vi kommer til kommuneforhandlingerne i juni måned i år.
Der fastlægger vi kommunernes økonomi for 2011, og vi skal selv fremlægge og forhandle finanslovforslag i efteråret.
Men vi giver et ordentligt varsel.
Vi siger, at man skal være opmærksom på, at der er en økonomisk krise, og debatten her bekræfter mig jo sådan set i, at man ikke kan gentage det tit nok, fordi de to herrer i deres måde at agere på jo ikke erkender, at der er en økonomisk krise.
Morten Bødskov (S), 2010-02-10:
Jeg tror altså, det ville være en tilsnigelse at påstå, at Socialdemokraterne ikke har været opmærksomme på, at der var en økonomisk krise.
Vi var de første, der stod oppe på den talerstol og talte om, at nu skulle man passe på, nu var der behov for at holde øje med dansk økonomi og sætte gang i dansk økonomi, således at det i sig selv med denne vækstopbremsning, der var, ikke bidrog mere til krisen.
Det er klart, at der er en alvorlig finansiel krise, fordi regeringen til dels har ladet bankerne løbe derudad, og boblerne er sprunget, og lige pludselig falder meget af det sammen.
Så er der kommet en hel del til udefra, det indrømmer vi.
Men finansministeren er rigtignok måske blevet finansminister efter folketingsvalget i 2007, men før folketingsvalget i 2007 sad Anders Fogh Rasmussen i spidsen for det her land.
Med de her løfter gik han ud lige inden folketingsvalget og sagde, at der var råd til både mere og bedre velfærd.
Man lavede den her fine publikation – jeg tør snart ikke gætte på, hvad den har kostet, det kunne være, at det kunne være et element for spareplaner i regeringen.
Man lovede guld og grønne skove, mere og bedre velfærd, og samtidig gav man kæmpestore skattelettelser.
Det er det, der har skabt en meget, meget stor del af det hul i kassen, som finansministeren nu sidder med.
Det er bare der, vi spørger: Når man nu har lovet alle de her ting – man har lovet, at der var råd til store skattelettelser, man har lovet, at der var råd til mere velfærd – kan man så ikke forklare folkepensionisten, børnene i daginstitutionen eller eleverne i folkeskolen, hvad det er, de skal undvære?
Man har jo ikke fortalt sandheden, der var jo ikke penge til det hele.
Det må man da kunne få at vide af landets finansminister.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-02-10:
Hvis de socialdemokratiske kommunalbestyrelsesmedlemmer hører den linje, som hr. Rasmus Prehn står og taler om her, er det jo klart, at de skal få en fejlopfattelse af, hvordan virkeligheden er.
Lad os nu bare se på f.eks. Aalborg Kommune, som jeg har forelsket mig i her, og på antallet af sygedage i kommunen.
I nogle kommuner, de bedste kommuner, ligger antallet på 10 sygedage om året pr. medarbejder, i Aalborg Kommune er der 13 sygedage pr. medarbejder, og der er sågar nogle kommuner, der ligger oppe på 16-17 sygedage pr. medarbejder.
Det er jo givet, at hvis man går ind og gør en indsats på det her område, kan man frigøre nogle ressourcer, som man kan bruge til noget andet.
Jeg talte før om det administrative personale, og der er jo masser af ting, man kan gribe fat i.
Men det, der sådan set piner mig en lille smule, er, at hr. Rasmus Prehn ligesom i de spørgsmål, han stiller mig, helt forbigår, at landet har en økonomisk krise.
Eigil Andersen (SF), 2010-02-10:
Der bliver her malet et skønmaleri af, hvad der foregår af uddannelsesaktivering.
Jeg ved ikke, om ministeren er opmærksom på, at noget af det, der henregnes til uddannelsesaktivering, er de her jobsøgningskurser, som de arbejdsløse nærmest skovles på, selv om mange af dem ikke har brug for det.
Her lærer man at kaste med æg ned ad en trappe; man lærer at finde sin indre fugl, så man kan finde ud af, at man er 68 pct. due og 32 pct. ugle; man lærer at drikke en masse kaffe; man lærer at lægge syvkabale på computer.
Det er jo i hvert fald ikke en ordentlig uddannelsesaktivering.
Apropos det foregående spørgsmål vil jeg gerne spørge ministeren, om ministeren er opmærksom på, at der er en stor del af jobsøgningskurserne, der skal ryddes ganske gevaldigt op i, hvis vi skal behandle de arbejdsløse i Danmark ordentligt.
Morten Bødskov (S), 2010-02-10:
Det kunne jo også hænge sådan sammen, at de problemer, som der er i regionernes økonomi, skyldes, at den aftale, som regeringen rent faktisk har lavet med regionerne, var fyldt med huller, inden man overhovedet kom i gang.
Det er ikke kun regionerne skyld, selv om det sådan er set med finansministerens øjne.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-02-10:
Jeg er så nødt til at gentage, at regionernes økonomi er baseret på en aftale med regeringen, hvor vi jo har været alle emner igennem.
Der er noget, der taler for stigende udgifter, der er noget, der taler for færre udgifter, hvis man kan tilrettelægge arbejdet smartere, hvis man kan rationalisere og effektivisere.
Det er jo en samlet afvejning, vi har, ved de årlige økonomiforhandlinger med regionerne.
Den økonomi, som regionerne har i 2010, er baseret på en aftale, som regionerne erklærede sig tilfredse med.
Derfor er det jo ikke et spørgsmål om, at nogen snyder nogen i det her spil.
Det er baseret på seriøse, ordentlige overvejelser om økonomien, hvilke udfordringer vi står over for, hvilke effektiviseringspotentialer vi har, hvad samfundsøkonomien siger, hvad vi har af penge i det danske samfund, og det har resulteret i den aftale, vi har truffet.
At det så ødelægges af økonomistyringsproblemer, er da ærgerligt, men regionerne bekræfter nu, at de vedkender sig aftalen, og at de går ind og retter økonomien op.
Det er jo det, der er det gode i situationen.