Morten Østergaard (RV), 2015-03-27:
Tak for det, og også tak til Enhedslisten og hr. Finn Sørensen for forespørgslen, som jo giver os en relevant mulighed for diskussion af vilkårene for de mange tusinde aktive medborgere, som hver dag yder en frivillig indsats, og som fortjener Folketingets fulde anerkendelse.
Aktive medborgere, som tager et ansvar og lægger kræfter i at gøre en forskel for andre, er en kæmpe styrke for vores samfund.
Det øger sammenhængskraften og gør fællesskabets opgaver lettere at løfte.
Det er moderne velfærd.
Moderne velfærd handler bl.a. om at understøtte udfoldelsen af det aktive medborgerskab og sikre samspil mellem aktive medborgere, civilsamfundets organisationer og den offentlige sektor.
Moderne velfærd skabes ikke kun ud fra den offentlige sektors logik, men i et stærkt fællesskab, og derfor deler jeg heller ikke den præmis, der ligger i forespørgslen, om, at frivillige fortrænger offentligt ansatte med deres bidrag til velfærdsløsningerne.
De frivillige supplerer.
At det forholder sig sådan, kan man se i en medlemsundersøgelse, som FOA har offentliggjort i marts.
Her svarer tre fjerdedele af medlemmerne fra kost-og servicesektoren og social- og sundhedssektoren, at de ville kunne løse arbejdspladsens kerneopgaver uden hjælp fra frivillige.
Så er der en brøkdel, en ud af ti, som ikke mener det, men ikke desto mindre mener langt størstedelen, tre fjerdedele, det.
Samme undersøgelse viser i øvrigt også, at samarbejdet mellem FOA's medlemmer og de frivillige fungerer godt, så derfor vil jeg stærkt advare imod, at vi taler noget op og gør det til et problem, for hver tredje dansker er engageret i frivilligt arbejde, de fleste inden for idræts-, kultur- og fritidsområdet, men mange også på det sociale område, på sundhedsområdet, på uddannelsesområdet og på integrationsområdet.
Det sidste oplevede jeg faktisk sidste år, da jeg besøgte Samsø Kommune.
Her har kommunen, ejerne af en nedlagt højskole, Røde Kors og aktive øboere etableret et asylcenter på rekordtid.
Det startede med et borgermøde, hvor der var stor folkelig opbakning til ideen, og allerede dagen efter trillede den første lastvogn med inventar til centeret ind, og knap en uge senere kom de første asylansøgere til øen.
Dengang jeg besøgte centeret, mødte jeg taknemlige flygtninge og engagerede Røde Kors-medarbejdere og en borgmester og en flok frivillige, som tog ansvar i en svær situation, og som havde hørt om problemerne og tænkte: Vi har plads, og vi har folk, der kan løfte opgaverne; vi kan hjælpe, så det gør vi.
Var det ikke for den frivillige indsats fra de mange samsinger, var det center ikke blevet til noget og havde ikke kunnet etableres så hurtigt.
Den frivillige indsats er først og fremmest meningsfyldt for den enkelte frivillige i asylcenteret, der står for undervisning, omsorg, udflugter og hytteture, men også for de flygtninge, der nyder godt af de frivilliges hjælp, samvær og engagement.
Det fremmer integrationen, og det fortjener stor anerkendelse.
Ud over at supplere velfærden er gode frivillige kræfter også med til at udvikle velfærden i Danmark.
Frivillige kan eksempelvis medvirke til at finde nye og innovative løsninger på fælles udfordringer, og de kan ofte nå ud til mennesker og steder, hvor den offentlige sektor har vanskeligt ved at nå ud.
Det kan bl.a. være på det sociale område, når unge frivillige er med til at bryde isolation eller utryghed hos psykisk sårbare unge, som det er tilfældet i organisationen headspace, et landsdækkende frivilligt tilbud med hjælp til unge.
Den frivillige indsats i Danmark er således både et vigtigt supplement til den offentlige sektor i kontakten med og mellem mennesker, men også en udviklende fakta i forhold til de velfærdsløsninger, vi kender.
Danmark ville være et fattigere sted uden de mange frivillige.
Derfor er det også helt naturligt, at kommuner og regioner aktivt understøtter og samarbejder med frivillige kræfter, både når det gælder enkeltpersoners indsats og enkeltpersoner i forening.
Derfor ser jeg heller ikke noget behov for at begrænse kommuner og regioner i deres brug af frivillige, så længe det sker i fuld respekt for, at den frivillige indsats netop er frivillig og ikke erstatter den offentlige sektors opgaveansvar.
Frivillighed og inddragelse af borgernes ressourcer går som en rød tråd gennem flere af regeringens reformer og initiativer – i integrationsudspillet »Alle skal bidrage« med styrket medborgerskab og inddragelse af frivillige kræfter til at løfte den vigtige integrationsopgave; i sundhedsreformen med øget inddragelse af patienter og pårørende; på psykiatriområdet, hvor tidligere psykiatribrugere fremover skal indgå som en ressource i de konkrete behandlingstilbud, i første omgang på forsøgsbasis; i arbejdet med regeringens sociale 2020-mål, hvor frivillige organisationer har bidraget med viden om virkningsfulde indsatser; og i kontanthjælpsreformen, hvor der er afsat midler til forsøg med frivillige mentorer som en del af helhedsindsatsen.
Et væsentligt ophæng for inddragelse af frivillige er charteret for samspil mellem den frivillige verden og det offentlige.
Regeringen tog i 2013 initiativ til at samle en kreds af fagforeninger, forbund, organisationer og råd og kommuner og regioner for at forny det charter for samspil mellem den frivillige verden og det offentlige.
Det blev offentliggjort i juli 2013 og skal bidrage til at videreudvikle den frivillige verden i samspil med det offentlige.
Charteret understreger, at videreudviklingen og moderniseringen af velfærdssamfundet er en fælles opgave med civilsamfundet som en helt naturlig del.
Det går igen i partssamarbejdet om modernisering med princippet om, at offentlig service skal inddrage borgernes ressourcer.
Her er det vigtigt at de frivillige oplever, at et samarbejde med det offentlige er værd at investere i og lægge kræfter i.
Fra regeringens side arbejder vi løbende med at afklare og fjerne barrierer for udbredelse af den frivillige indsats.
For det skal være let at være frivillig, både når det foregår i forening og i samarbejde med det offentlige.
Sidste år i oktober fremlagde regeringen et katalog med ti konkrete initiativer, der fjerner regler og barrierer, som står i vejen for den frivillige indsats, og otte af de ti initiativer er allerede gennemført.
Vi har bl.a. annulleret det obligatoriske krav om hygiejnekursus, så frivillige på eksempelvis et værested nu kan hjælpe med at lave mad til de hjemløse.
Vi har fjernet krav om arbejdspladsvurdering for frivillige, hvilket især i mindre foreninger blev oplevet som bureaukratisk.
Vi har gjort det lettere at indhente de obligatoriske børneattester ved hjælp af en digital løsning.
Vi har hævet timetallet, som dagpengemodtagere kan arbejde frivilligt uden at blive modregnet fra 4 til 15 timer.
Dagpengemodtagere får dermed i endnu højere grad mulighed for at yde en frivillig indsats og være en del af det fællesskab, der kan være blandt frivillige i en fodboldklub eller på et værested.
Vi har ikke ændret på rådighedsforpligtelsen, så jeg synes, der er den rette balance mellem beskæftigelseshensyn og sociale hensyn, for jeg synes, det er vigtigt, at vi ikke ekskluderer borgerne fra det frivillige fællesskab.
I forbindelse med behandlingen af lovforslaget om ændring af lov om arbejdsløshedsforsikring drøftede partierne som bekendt også, i hvilket omfang frivillige er omfattet af en ansvars- og ulykkesforsikring, hvis uheldet skulle være ude for den frivillige.
Det forhold ses der nu nærmere på, da Økonomi- og Indenrigsministeriet har besluttet at undersøge, om kommunen må forsikre frivillige, og det sker, efter at statsforvaltningen har afgjort, at det ikke er lovligt.
Det er vigtigt, at vi får set nærmere på spørgsmålet om kommuners forsikring af frivillige, og det demonstrerer regeringens stærke fokus på at sikre gode rammer for det frivillige arbejde i Danmark.
Derfor vil jeg indstille, at Folketinget udtrykker sin fulde opbakning til samarbejdet mellem det frivillige og det offentlige, at der fortsat arbejdes med løbende at afklare og fjerne barrierer for udbredelse af den frivillige indsats, og at vi styrker inddragelsen af civilsamfundet, hvilket bidrager til, at opgaverne løses i et fællesskab med borgerne med bedre resultater til følge, frem for at vi søger at opstille nye begrænsninger for den frivillige indsats.