Astrid Krag (S), 2013-12-19:
Mange tak for debatten her i dag.
Som altid når vi sundhedsfolk er samlet, bliver der lagt liv og sjæl i diskussionerne, og det er godt, for det er vigtige ting, vi har med at gøre.
Baggrunden for diskussionen er jo som bekendt, at regeringen sammen med Venstre og Det Konservative Folkeparti har indgået en finanslovsaftale.
Det er jeg rigtig glad for, lige som jeg var rigtig glad for at kigge op skærmen og se de mange grønne prikker, da vi stemte tidligere i dag.
Som alle – de fleste i hvert fald – ved, er de økonomiske rammer ikke sådan, at vi har fuldstændig uanede muligheder.
Vi bliver nødt til at bruge pengene der, hvor de giver mest og bedst sundhed for danskerne.
Det er ikke nogen nem opgave, og det afspejler debatten jo i dag.
Var det fuldstændig ukompliceret, havde vi ikke kunnet diskutere det så længe, selv om sundhedsordførere godt kan lide at holde lange indlæg, og det er der ikke noget galt med.
Selv om det er svært, tror jeg, det er vigtigt at holde fast i, at det både er nødvendigt og afgørende, at vi gør det.
Det gælder psykiatrien, hvor vi er blevet enige om at halvere anvendelsen af tvang frem mod 2020.
Det gælder behandling af bl.a. kræftramte børn, der i dag må flyves til Houston med alle de konsekvenser, det har for børnene og deres familier.
Det er alt sammen noget, der koster millioner.
Jeg ser meget frem til at skulle udmønte de enkelte dele af finanslovsaftalen, så forbedringerne kan komme patienterne til gavn, og jeg tror sådan set også, at der egentlig er en grundlæggende forståelse hos den danske befolkning af, at vi som led i at løfte de grupper og prioritere de offentlige ressourcer, hvor det giver mest mening og gør mest gavn, ophæver den offentlige rejsesygesikring.
Lad mig bare sige det helt klart herfra i dag: Vi ophæver kun den offentlige rejsesygesikring, fordi det er forsvarligt at gøre det.
Fremover bliver det sådan, at i stedet for det gule kort skal vi huske at pakke det blå EU-kort, men så er vi også dækket ind, hvad angår nødvendig medicinsk behandling, på samme måde, som borgerne i det land, hvor vi holder ferie.
Vi er dækket ind på samme måde, som borgerne i det land.
Det kan jo betyde, at man nogle steder skal betale noget af udgiften selv.
Hvis man vil være fuldstændig sikker på ikke at skulle det, kan man købe en privat rejseforsikring.
Det gør de fleste danskere jo i forvejen, når de rejser uden for EU og EØS; når de som fru Özlem Sara Cekic tager til Tyrkiet – jeg ved, det sker i ny og næ – når de tager på rejse til Thailand, USA eller hvor det nu kan være.
Jeg ønsker selvfølgelig, at vi får gennemført den her ophævelse så godt som overhovedet muligt.
Der er en masse praktiske forhold, der skal afklares.
Man kan jo allerede nu få et EU-sygesikringskort ved at bruge den digitale selvbetjeningsløsning på www.borger.dk.
Fru Liselott Blixt kunne ikke i går, det håber jeg var en meget kortvarig pause i it-systemet, og det skal vi selvfølgelig nok følge op på.
Og hvis man nu skulle sidde derude og tænke, at man ikke er stand til at betjene sig selv via internettet – jeg siger ikke, det var, fordi fru Liselott Blixt ikke var i stand til det – så kan man få hjælp i kommunens borgerservice eller på biblioteket.
Og så skal det være sådan – det vil jeg også gerne sige meget klart – at borgerne selvfølgelig skal have en rigtig god og rigtig grundig information om mulighederne for dækning og sygehjælp uden den offentlige rejsesygesikring.
Det skal de selvfølgelig have, inden ophævelsen træder i kraft.
Jeg ved, at jeg i den seneste uge har fået skældud i pressen for ikke at være begyndt at oplyse endnu, men af respekt for vores folkestyre, vores demokrati, ser jeg gerne, at lovforslaget lige bliver vedtaget, før vi begynder at oplyse danskerne om det.
Når vi laver det arbejde, vil vi selvfølgelig inddrage alle gode kræfter – det vil også sige rejsebranchen og forsikringsbranchen – for at sørge for, at danskerne bliver bekendt med de nye vilkår.
Som flere har været inde på, har vi for at imødekomme høringsparternes bemærkninger om ikrafttrædelse lavet en ændring i overgangsordningen, så den også vil dække rejser i august, hvis de er påbegyndt senest den 31. juli.
Rejserne vil være dækket, og der kan tages kontakt til SOS International.
Det vil selvfølgelig betyde, at de danskere, der tager på sommerferie, ikke nu til sommer vil skulle forholde sig til de nye regler, med mindre de altså rejser af sted på sommerferie efter den 1. august.
Til slut bare en stille appel: Det er ved at være noget tid siden, vi havde brandtalen fra Dansk Folkepartis ordfører, hvor der blev rejst en hel masse spørgsmål.
Dem ser jeg selvfølgelig frem til at besvare i udvalgsbehandlingen, men jeg bliver også nødt til allerede nu at sige, at en del af dem virker noget grebet ud af den blå luft.
Før det første kan man sige, at hvis Dansk Folkepartis ordfører kan få mails om det fra borgere, er det nogle problemer, der allerede gør sig gældende i dag.
Det har jo ikke noget med de nye regler at gøre, at der er en borger, der skriver til Dansk Folkepartis ordfører om et problem, vedkommende har i Spanien i dag.
Der bliver malet et skræmmebillede af, hvordan fremtiden vil blive, der ikke har noget afsæt i virkeligheden.
For det andet vil jeg sige, at hvad angår den her snak om, hvem der ikke har råd til at tegne en rejseforsikring, så tror jeg, at hvis man kigger på andre lande, vil man se, at det i mange tilfælde bliver en helt integreret del af de forsikringer, folk normalt tegner i forbindelse med køb af rejsen eller har i de forsikringer, de selv har privat.
Det vil jeg da forvente vi også kommer til at se på det danske marked.
Vi kan prioritere de mennesker, der i dag bliver udsat for tvang i vores psykiatri – nogle af de allermest sårbare mennesker, der både er syge og er i en så voldsom situation, at det kan være nødvendigt at anvende tvang.
Vi kan prioritere behandling af kræftpatienter, der har behov for ekstra skånsom behandling – det vil ofte sige børn, som i dag flyves om på den anden side af Jorden – så de kan blive behandlet her i landet.
Ja, det er en omprioritering.
Det siger jeg med åben pande, det tror jeg faktisk var det allerførste, jeg sagde i min tale: Det er en omprioritering.
Sådan er rammerne, sådan er vilkårene, med mindre man vil rejse rundt som en anden julemand med en meget lang ønskeseddel, som man ikke vil svare på hvordan skal blive til virkelighed.
Jeg mener ikke, det er urimeligt at sige, at hvis man har råd til at tage på skiferie i Frankrig, hvor der vist er nogle alper – jeg har aldrig stået på ski selv – eller hvis man råd til at tage på badeferie i Italien, så har man nok også råd til de par hundrede kroner oven i rejseudgiften, som det koster at forsikre sig, hvis ikke man vil risikere at skulle svare den brugerbetaling, som gælder for borgerne i det land, hvis man bliver syg.
Man vil kunne orientere sig på Patientombuddets hjemmeside, inden man rejser.
Det vil man i øvrigt også kunne, hvis man er kroniker og vil forberede sig og planlægge sin rejse i forhold til steder, hvor de har særlig gode kompetencer på det ene eller det andet område.
Det skal selvfølgelig være i orden.
Men jeg har en stille appel om, at vi ikke er med til at gøre det her til et større problem, end det er.
Jeg besvarer gerne alle spørgsmål, og jeg besvarer også gerne spørgsmål, der er grebet ud af den blå luft og bygger på bekymringer, der virker overdrevne.
Men jeg synes faktisk, at vi alle sammen bærer lidt af ansvaret for ikke at få gjort det her værre, end det er, og ikke skræmme danskerne.
Selvfølgelig skal der komme en virkelig omfattende, grundig information til danskerne, og der skal selvfølgelig også løbende være et setup, der gør, at man kan orientere sig om de her vilkår, inden man rejser ud.
Så med det sagt ser jeg frem til den videre debat.
Jeg er parat til at svare på alle de spørgsmål, Sundhedsudvalget måtte have til lovforslaget, og jeg ser frem til, at vi får en rigtig god udvalgsbehandling af det her.