runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2009-03-18:
Dansk økonomi er jo tydeligt påvirket af den globale finansielle krise og også af de svage internationale vækstforhold.
Der er stadig væk stor usikkerhed om, både hvor lang og hvor dyb den økonomiske krise bliver.
Og jeg vil også understrege, at hvis vi ikke havde gjort det, og hvis der ikke havde været tillid til finansmarkederne, ja, så ville vi jo have haft udsigt til meget mindre velstand i Danmark.
Derfor følger regeringen også situationen nøje, og jeg vil sige, at hvis der er brug for at tage yderligere initiativer, vil vi ikke tøve med at tage de nødvendige skridt.
Connie Hedegaard (KF), 2009-03-18:
Jeg er ikke sikker på, at jeg kan nå at gendrive det hele i den korte tid, der er til rådighed.
Jeg må bare sige, at jeg ikke har intentioner om, at hr. Per Clausen og jeg bliver enige om nationens finanspolitik; det tror jeg alligevel vil overstige de pædagogiske evner.
Jeg vil bare sige, at det jo ikke er rigtigt, det der med, at skattelettelserne er finansieret af provenuet fra CO2-kvoter.
Man kan jo med lige så god ret sige, at CO2-kvoterne er med til at finansiere udbygningen af vedvarende energi.
Man kan også konstatere, at med den skattereform, der er vedtaget, kommer der flere milliarder kroner ekstra ind i statskassen i form af grønne afgifter, som er med til at finansiere andre ting, som hr. Per Clausen normalt gerne vil være med til at man skal finansiere i det danske samfund.
Det kan være nogle helt andre ting; det kan f.eks. være til at sørge for udbredelse af biogas, eller hvad det nu kan være, for det er jo en kendsgerning, at alle Folketingets partier undtagen hr. Per Clausens er enige om, hvordan vi skal udbygge vedvarende energi i de kommende år, og det kommer til at koste adskilligt flere penge at nå de meget ambitiøse mål, vi har sat os, til havvindmølleparker, til landmøller, til udvidelse af biomasse, til biogas, biogasanlæg og mange andre ting.
Per Clausen (EL), 2009-03-18:
Jeg synes, det var spændende at høre klimaministerens indlæg om finansiering.
Jeg kan forstå, at når man bliver stillet over for spørgsmål om finansiering af de gode ting, man vil i fremtiden, skal man bare slå ud med armene og sige: Det skal komme fra den store kasse, for der findes ikke nogen opdeling i kassen, så vi ændrer bare formålet med pengene i den store kasse.
Det var det, klimaministeren sagde nu.
Det var hendes svar på, hvordan man på den ene side kan gennemføre skattelettelser finansieret ved hjælp af CO2-indtægter, samtidig med at man på den anden side kan bruge de samme indtægter til andre formål.
Klimaministeren bliver nødt til at erkende, at det jo ikke er oppositionen, der har opfundet, at CO2-indkomsterne skulle bruges til at finansiere skattelettelser; det er regeringen og Dansk Folkepartis egen formulering.
Hvordan kan klimaministeren leve med, at hun er med i en regering, der har en så opdelt og firkantet og forkert og dum beskrivelse af de økonomiske sammenhænge?
Det synes jeg er mærkeligt.
Så bare et enkelt spørgsmål i forlængelse af det: Er det ikke rigtigt forstået, at det, klimaministeren nu siger, er, at de indtægter, der kommer ved salg af CO2-kvoter, ud over at de altså skal finansiere skattelettelserne - der jo så må være ufinansierede, eftersom de ikke skal finansieres af det her - kommer til at gå til at finansiere den indsats, man i forvejen har planlagt at yde på klima- og energiområdet?
Det forklarer måske, hvorfor andre i regeringen kan bruge de penge til at lave skattelettelser for, for de skulle ikke gå til noget som helst ekstra, der ikke i forvejen var finansieret på klimaområdet.
Connie Hedegaard (KF), 2009-03-18:
Jeg er altså nødt til at sige det lidt hårdt, for jeg mener, at fru Margrethe Vestager vrøvler.
Fru Margrethe Vestager lader, som om hun tror, at vi taler om den ene kasse og den anden kasse og den tredje kasse og den fjerde kasse, og at sådan kan man diskutere politik.
Sagen er, at der er én meget, meget stor kasse med milliarder og milliarder af kroner, og selv fru Margrethe Vestager må jo acceptere, at ja, der er mange formål, som staten finansierer.
Staten finansierer alt mellem himmel og jord.
Det, der er det centrale i denne diskussion, er: Finansierer staten, hvad der svarer til mindst 50 pct. af de penge, der kommer ind for CO2-kvoter på energi- og klimaområdet?
Svaret er fuldstændigt utvetydigt og klokkeklart: Ja, det gør staten.
Derudover er der en klar tilkendegivelse fra den danske regering om, at vi også vil finde nye og ekstra midler, det, der skal til i en international aftale.
Der ved fru Margrethe Vestager bare, at vi har en diskussion om, om det så er EU, der skal øremærke de penge, eller om det er noget, vi gerne selv vil forpligte os til internationalt.
Danmark har klokkeklart sagt: Vi ved godt, at der skal en ny og additional funding på bordet, og det er faktisk det, vi knokler for at andre lande og andre regioner også kommer op med.
Per Clausen (EL), 2009-03-18:
Jeg bliver en lille smule forvirret, for det er ikke mig, der har sagt, at skattelettelserne bliver finansieret af CO2-indtægterne; det er regeringen og Dansk Folkeparti.
Og så kan det jo ikke nytte noget, at klimaministeren siger, at det ikke passer.
Det er da interessant set fra et politisk synspunkt, at klimaministeren mener, at finansministeren vrøvler.
Det er jo interessant, men det ændrer ikke noget ved, at vi alligevel må tro, at de inde i Finansministeriet har den opfattelse, at pengene bliver brugt til skattelettelser, og derfor vil klimaministeren få det lidt vanskeligt, når hun kommer og siger: I har helt misforstået det med de penge, det er fra den store kasse, de skal gå til noget andet.
Så pointen var vel her, at det også fremgik meget klart af det, klimaministeren sagde, at det ikke er meningen, at CO2-indtægterne skal gå til en ekstraindsats på klimaområdet ud over det, der i forvejen er planlagt.
Lad mig til sidst så også bare spørge i forhold til ulandene.
Jeg har forstået, at man i EU nu skærper kravene til ulandene og siger, at de, i modsætning til hvad man tidligere har krævet, skal levere rigtige CO2-reduktioner, samtidig med at man i EU bliver mere og mere uklar på, hvor mange penge man vil afsætte til ulandene, og hvordan man vil afsætte dem.
Jeg vil godt spørge klimaministeren, om hun ikke mener, at det er ved at være tiden, hvor vi fra Danmark skal komme med et bud på, hvor mange penge ulandene skal have, og hvordan de skal have dem, fordi det måske ellers af nogle af ulandene godt kunne blive opfattet, som om det er vigtigere for os at give skattelettelser til velhavende danskere end at hjælpe ulandene med at løse nogle klimaproblemer.
Margrethe Vestager (RV), 2009-03-18:
Jeg har både arbejdet i Finansministeriet som embedsmand og været fagminister, da jeg var undervisningsminister.
Og derfor har jeg oplevet, hvordan et finansministerium tænker, nemlig at penge i kassen er penge i kassen, og der skal mere end almindelig fagministerildhu og -entusiasme og -vedholdenhed til for at få dem ud igen.
Derfor er det helt ubegribeligt, at klima- og energiministeren har sagt, at der jo også er andre ting i verden end det klima, som påvirker ikke kun Danmarks situation, men hele klodens situation, og derfor åbenbart finder, at det faktisk er en supergod, top nice, og hvad de ellers siger, idé at bruge ikke mindre end 2,3 mia. kr. fra CO2-kvoter på skattelettelser i stedet for at insistere på, at de er til klimainvesteringer i Danmark eller til klimainvesteringer i udviklingslande, sådan at man fortsat kan bo nogle af de steder, hvor de er ekstremt truet i øjeblikket.
Connie Hedegaard (KF), 2009-03-18:
Man kan egentlig undre sig over, at fru Margrethe Vestager med sin baggrund bl.a. som ansat i Finansministeriet og med forstand på økonomi vil komme med den der meget kasseagtige fremstilling af tingene.
Hvad er det, der sker med det CO2-provenu?
Det, der blev kommunikeret på et tidspunkt i efteråret fra statsministeren, var, at i stedet for at industrien skulle gå og drømme om, at det provenu, der ville komme ind fra salg af CO2-kvoter, skulle tilbage til industrien, så fik industrien et meget klart signal: Nej, nej, venner, I ser ikke de penge, for dem bruger vi sådan set, når vi skal sidde og forhandle skat.
Men som fru Margrethe Vestager udmærket ved, går det hele samlet ind i statskassen, og det, der ligger fuldstændig fast, er, at mere end halvdelen af det provenu - og det er halvdelen, man er forpligtet på i EU - går til klima- og energirelaterede formål i Danmark.
Det kan dokumenteres sort på hvidt.
Den anden diskussion drejede sig om at gøre det begribeligt for industrien.
Margrethe Vestager (RV), 2009-03-18:
Det vil sige, at klima- og energiministeren fuldstændig kan stå inde for beslutningen om at bruge midler, der kommer ind fra salg af CO2-kvoter, til at give danskerne skattelettelser for.
Det drejer sig om et provenu, som må siges at være særdeles usikkert, et provenu, som kommer ind, og som kunne være brugt direkte til at gøre de ting, som jeg egentlig tror klima- og energiministeren gerne vil, men som jo kræver, at hele regeringen og flertallet synes, det er en god idé.
Fru Anne Grete Holmsgaard har lige haft diskussionen om, hvad der blev af det egentlige fokus i forbindelse med renoveringspuljen, nemlig hvor energifokus blev af, hvor klimafokus blev af.
Jeg ved ikke rigtig, hvad det betyder, men med hensyn til det her med, at der jo er andre ting i verden, vil jeg spørge: Er det så også det, der gør, at klima- og energiministeren synes, det er en god idé at bruge kvoteprovenu til skattelettelser i Danmark?
Connie Hedegaard (KF), 2009-03-18:
Når danskerne er i hænderne på flertallet, er det jo sådan set, fordi flertallet af danskerne har valgt flertallet.
Men det ser selvfølgelig ikke så godt ud set fra en radikal position, det kan jeg sagtens forstå.
Om det med CO2-kvoter vil jeg sige, at det jo er sådan, at den beslutning, der er truffet i EU, går ud på, at EU's medlemslande skal forpligte sig på, at mindst halvdelen af det provenu, salget af kvoter giver, skal gå til energi- og klimarettede formål i de enkelte medlemslande.
Der har Danmark for længst sagt: Det gør vi.
Og Danmark gør faktisk mere end det, vi giver mere end halvdelen af det provenu, der kommer ind, til klima- og energirettede formål.
Derudover er der så en diskussion om den internationale finansiering, nemlig finansieringen af en international aftale, og der har den danske regering fuldstændig utvetydigt og klart sagt, at der skal ny og ekstra finansiering på bordet for at få en international aftale på plads.
Jeg har selv sammen med min hollandske kollega sørget for, at det stadig væk står i EU-papirerne, og jeg håber også, at det overlever de kommende dages møder i Det Europæiske Råd i forbindelse med topmødeerklæringen.
Det er Danmarks position, det er det, Danmark arbejder for nationalt, europæisk og i andre internationale sammenhænge.
Margrethe Vestager (RV), 2009-03-18:
Om ikke andet er jeg i hvert fald enig med fru Connie Hedegaard i hendes seneste bemærkning, nemlig at danskerne nok ikke er så tossede.
Desværre er de jo i hænderne på de politikere, der har flertallet, og det vil sige, at uanset hvordan den enkelte vil disponere, er der sådan set en række af de beslutninger, som tages her, som kommer til at betyde rigtig meget.
Vi taler om klimaændringer, som er ekstremt dramatiske.
For de kvinder, der bl.a. har hovedansvaret for familiens forsørgelse i en række udviklingslande, gælder det, at deres vilkår ændres dramatisk.
De har dramatisk brug for bidrag til at kunne fortsætte med at bo, hvor de bor, og det tror jeg sådan set vil være det bedste for os alle sammen.
De midler synes regeringen det er hensigtsmæssigt at bruge til at give skattelettelser her i Danmark for.
Det drejer sig faktisk om 2,3 mia. kr.
Jeg forstår ikke helt, hvordan fru Connie Hedegaard kan bidrage til den aftale.
Connie Hedegaard (KF), 2009-03-18:
Jeg ved ikke, om det vil kunne lykkes i denne spørgetime, men jeg vil tro, at hvis hr. Per Clausen og jeg ellers havde tid nok, måtte hr. Per Clausen altså kunne bringes til at indrømme, at intet som helst i sol og måne tyder på, at regeringen i de kommende år bruger færre penge på klima- og energiområdet.
Det forholder sig omvendt: Udgiften til klimaog energiområdet til forskellige foranstaltninger - til forskning og udvikling, til betaling af tariffer for vedvarende energi og mange, mange andre ting - er en udgift, der vil være stigende i de kommende år.
Sådan er det, det er et faktum, det kan hr. Per Clausen altså ikke tale væk.
Med hensyn til det med ulandene ved hr. Per Clausen, at jeg er enig i, at det ikke er godt, hvis EU er uklar.
Jeg synes, det er overordentlig vigtigt, at stats- og regeringscheferne kommer med klare tilkendegivelser, også om det, vi taler om her, nemlig finansiering.
Der skal ekstra midler på bordet, det er en forudsætning for, at ulandene også kan se en interesse i det.
Og jeg synes, ligesom hr. Per Clausen, går jeg ud fra, at det er stærkt uheldigt, at der er EU-lande, der begynder at bakke ud af noget, vi ellers har været enige om.
Det bruger vi faktisk mange kræfter på at få lavet om, så de er med til at rykke dagsordenen fremad og ikke bagud.
Så det tror jeg at vi skal passe på med at tolke for meget på.
Men jeg er enig i, at den finansielle arkitektur, der ender med at skulle være der, også skal have legitimitet i udviklingslandene.
Jeg tror, at hvis fru Pia Olsen Dyhr sådan taler med udviklingsministre eller finansministre, eller hvad det nu kan være, i nogle af udviklingslandene, vil hun høre, at de sådan set er meget glade for de penge, der kommer fra CIF'en.
Det, der er det springende punkt, er: Kommer der også andre penge, der reelt er øremærket til en indsats for klima?
Jeg tror, at fru Pia Olsen Dyhr er klar over, at Danmark spiller en meget aktiv rolle for at sikre, at det kan ske - både konkret i forhold til tilpasningsinitiativer osv. og i forhold til skovprojekter, da det også er ret vigtigt, at der kommer noget finansiering ind for at stoppe afskovningen.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2009-03-18:
En af de ting, som man i hvert fald er bekymret over i udviklingslandene, er spørgsmålet om Verdensbanken.
Man har generelt ikke tillid til, at Verdensbanken kan fordele midler til klimatilpasning i udviklingslandene, fordi den finansielle arkitektur i Verdensbanken jo hovedsagelig består af de rige landes økonomier.
Der er i hvert fald en god og grundig skepsis i udviklingslandene, og jeg har noteret mig, at præsident Obama nu også har været ude at sige, at Verdensbanken ikke er noget interessant forum for USA at putte penge i, fordi Verdensbankens energistrategier har fokuseret på kulkraft.
Får den melding den danske regering til at overveje, hvilken strategi man skal have i forhold til CIF'en, altså om man ikke bare bør bruge sine kræfter på FN-sporet og sige, at CIF'en er interessant og også skal have lov til at være der - vi har ikke tænkt os modarbejde den - men at det, der bliver væsentligt, egentlig er FN-sporet, og at det er her, Danmark hovedsagelig vil lægge sine midler?
Connie Hedegaard (KF), 2009-03-18:
Nej, vil jeg sige til det sidste, for der er ikke kun en model.
Brasilien har deres Amazonasfond, og man kan lægge dem i CIF'en.
Det, der er vigtigt, er, at man også sørger for at komme op med nogle reelle penge, nogle reelle beløb, som vil virke forhandlingsunderstøttende.
Det vil sige, at det skal være noget, så ulandene kan sige: Det var nogle penge, som vi godt kan se I ikke ellers havde tænkt jer at give os.
Det er det, der vil være vigtigt for også det psykologiske forhandlingsklima, for at de altså kan se, at når vi beder dem om at gøre noget ekstra, må vi til gengæld også komme med lidt ekstra penge.
Ellers vil de sige: Det kan ikke være os, der skal bidrage på nuværende tidspunkt, for det er ikke først og fremmest os, der har skabt problemet; det er den rige del af verden.
Så ja, svaret er, at Danmark arbejder for alle de der ting, inklusive i øvrigt også det, der blev påpeget før, om tilpasningsfonden.
Den har været for længe om at komme i gang, men jeg tror, at fru Pia Olsen Dyhr ved, at det bl.a. var Danmark, der i EU-sammenhæng i Potzdam pressede på for, at vi nu endelig kan få den i gang.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2009-03-18:
Jeg er meget enig med klimaministeren i, at det ikke kun handler om løfter.
Det handler også om at finde alternative finansieringsmekanismer, og det kan være en af løsningsmodellerne i forbindelse med mødet i København.
Der er jo så også det andet element.
De rige lande er nødt til at forpligtige sig på nogle løfter og i hvert fald levere på de løfter, de har givet indtil videre.
De sidste 7 år har de rige lande i verden lovet 18 mia. dollar til klimatilpasninger i udviklingslandene.
Af dem er der leveret 0,7 mia. dollar; en nylig opgørelse i The Guardian viser, at vi på den måde er bagefter.
Det er nødvendigt - i virkeligheden før topmødet i København - at sørge for, at der bliver åbnet op for nogle af de her kasser med penge.
Der forventer jeg faktisk, at ministeren gør en indsats på internationalt plan for at få de internationale aktører til at levere på det her.
En ting, jeg godt vil have ministerens svar på, vedrører jo, at der også er forskellige finansieringsmekanismer i spil.
Der snakkes både om Verdensbanken, og der snakkes om FN-sporet, altså om CIF eller UNFCCC.
Jeg vil gerne spørge: Har den danske regering lagt sig fast på, hvad for en af modellerne man forfølger?
Connie Hedegaard (KF), 2009-03-18:
Det helt korte svar er ja.
Da jeg f.eks. i forrige uge var i USA, viste det sig jo, at der er nogle, der tror, at det kun drejer sig om, hvor meget USA kan reducere deres udledninger.
Jeg gjorde meget ud af hele tiden at nævne: Husk nu, at der altså også skal penge på bordet.
Der skal laves en international finansiel arkitektur, som det hedder i den sprogbrug, der sikrer, at der bliver midler til, at udviklingslandene kan tilpasse sig de klimaforandringer, de allerede oplever, og at de også kan prøve at gå ind og få nogle grønne udviklingsstrategier, altså at de kan lave nogle low carbon-udviklingsstrategier.
Det er også det, vi forsøger i EU; jeg har nu flere gange nævnt det forestående topmøde.
Det ligger enormt svært med det, men det vil Danmark da stadig væk gøre alt, hvad vi kan, for at holde pres på.
EU må også levere på det.
Det må andre rige lande også - det må Japan også, det må Australien også, det må Canada også osv.
Vi er jo f.eks. også kommet med et forslag om en afgift på bunker fuel til fly og til skibe.
Det vil faktisk have den fordel, at der hvert år vil komme adskillige milliarder ind i kassen, uden at man skal ud og love ulandene en eller anden bestemt procentdel af ens bruttonationalprodukt, for det har ulandene af gode grunde ikke ret stor tillid til.
For de har alt for tit oplevet, at man lovede dem noget ved de fine konferencer, men at de aldrig så pengene, i hvert fald ikke fra de fleste rige lande.
Der er jo kun lige en håndfuld eller to af landene, der nogen sinde har levet op til 0,7 pct. i ulandsbistand.
Derfor skal vi finde alternative finansieringsformer.
Der er bl.a. lige nu 14 forskellige finansieringsforslag på bordet i de internationale forhandlinger, og vi arbejder også sammen med nogle af de mere private organisationer, der sidder og prøver at regne og regere på alternative finansieringsmekanismer.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2009-03-18:
Jeg tror, at klimaministeren og jeg har et oprigtigt ønske om, at topmødet i København til efteråret bliver en succes; med det mener jeg ønsket om en ambitiøs aftale, som forpligter alle verdens lande til at gøre noget for at reducere CO2-udslippet.
Men forudsætningen for at få en succesfuld aftale i København er, at rige lande som vores udviser troværdighed, altså at udviklingslandene faktisk kan regne med, at vi ikke endnu en gang lover ting, som vi ikke holder, som vi har gjort, ja, nærmest siden topmødet i Rio, hvor vi sagde, at vi faktisk ville lægge 0,7 pct. af vores BNP i udviklingsbistand, men at løfter nu bliver fulgt op af handling.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om regeringen har tænkt sig at gøre noget aktivt for at sikre, at løfter ikke endnu en gang bare bliver til flere løfter og endnu flere løfter, men at man reelt vil løfte udviklingslandenes tillid til os, til de rige, ved at sørge for, at løfterne bliver overvåget, og at det bliver sikret, at de bliver holdt.
Connie Hedegaard (KF), 2009-03-18:
Altså, det er da materien, der er vigtig.
Det andet opfatter jeg ærlig talt som noget politisk drilleri, for der er en hel masse, der lader som om, at tingene indgår i en enkelt kasse, og så tror man, at man kan bilde befolkningen ind, at tingene forholder sig så simpelt.
Sådan er det ikke.
Der vil blive brugt flere penge på det her område.
Bare det at finansiere de tiltag, der er i energiaftalen, som alle Folketingets partier minus Enhedslisten er enige om, vil koste penge i de kommende år.
Sådan noget som transportaftalen, hvor to ud af tre investeringskroner faktisk går til den kollektive trafik, er et paradigmeskifte i dansk transport- og trafikpolitik.
Jeg kunne nævne mange, mange flere ting.
Sådan noget som omlægningen af afgifterne, i retning af at køretøjer, der kører langt på literen, skal være billigere, afgiftsfritagelse for elbiler, nye demonstrationsprogrammer osv. osv. for nye energi- og miljøvenlige teknologier, herunder nogle i landbruget og i andre sektorer.
Område for område er der fokus på det, der følger penge med, der kommer en forstærket indsats.
Det kan hr. Per Clausen altså ikke tale væk.
Per Clausen (EL), 2009-03-18:
Det er jeg selvfølgelig glad for at høre, og jeg forventer også, at statsministeren vil bekræfte senere i dag, at det forholder sig sådan, og at det er en vigtig prioritet fra regeringens side.
Men jeg vil så godt spørge klimaministeren: Når det nu forholder sig sådan, at skattelettelserne slet ikke er finansieret af CO2-afgifterne, men er finansieret af den store kasse, synes klimaministeren så ikke, at det ville have været pædagogisk mere fornuftigt, hvis det også havde været finansministerens udlægning, i stedet for at finansministeren udlægger det, som om vi nu får nogle CO2-indtægter, som vi ikke bruger til skattelettelser, samtidig med at klimaministeren siger, at disse CO2-indtægter skal bruges til at finansiere en klimaindsats, en energiindsats, som vi i forvejen har planlagt at gennemføre?
Det andet spørgsmål er: Skal jeg forstå det sådan, at det, klimaministeren nu siger, er, at de planer, der ligger, er tilstrækkelige, at der ikke er brug for at bruge f.eks. CO2-indtægter til at øge indsatsen, også i lyset af de meget klare, forstærkede advarsler, der er kommet fra videnskaben?
Connie Hedegaard (KF), 2009-03-18:
Det er da et fuldstændig vildt postulat, fru Anne Grete Holmsgaard kommer med, om, at der ikke er energieffekt i det her.
Det aner fru Anne Grete Holmsgaard da ikke noget som helst om.
Som sagt skal folk da være ret tåbelige, hvis de ikke går i gang med at prøve at få identificeret, om de skal have skiftet vinduer, indlagt fjernvarme, installeret en varmepumpe eller have udskiftet den utætte terrassedør, hvor der kommer meget kold luft ind, osv. – hvis de ikke går i gang med at finde ud af: Hvad er det, vi vil?
Folk vil da bruge deres almindelige sunde fornuft og sige: Jeg skulle måske vælge det, hvor jeg også får tilskud til materialerne med.
Det tror jeg at vi vil se, når vi til sidst skal se på, hvordan det fordelte sig.
Hvor mange penge gik til materialer, og hvor mange penge gik til arbejdsløn?
Jeg tror, at fru Anne Grete Holmsgaard til den tid må medgive mig, at danskerne faktisk ikke er så tossede, og at de vælger ganske fornuftigt, og at den her ordning også gjorde det muligt for dem at foretage et fornuftigt valg.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2009-03-18:
Det ville jo også være fuldstændig til grin, hvis man kunne det.
Ministeren taler om en hel masse andre tiltag, som der ikke er afsat nogen penge til.
Nu taler vi altså om noget, som der er afsat 1,5 mia. kr. til.
Hvis nu ministeren selv skulle have lavet det her, ville ministeren så have valgt at give tilskud, offentlige kroner, til noget, som ikke har nogen positiv energieffekt?
Ville ministeren virkelig det, og synes ministeren, at det er grøn omstilling at gøre det her?