Jesper Petersen (SF), 2010-05-20:
Først lidt bemærkninger om selve forslaget og så nogle kommentarer til de ting, der er kommet frem undervejs.
Når man står med ugens spotvare i Netto, kan den jo se både billig og spændende ud.
Man tjekker lige varedeklarationen, som oftest inden varen ryger i indkøbskurven, og holder øje med tilsætningsstoffer og andre ting, og folkestyret indebærer jo også at træffe nogle valg.
Man vil gerne kende lidt til de partier, man vælger, men ved valgurnen er der altså lige knap den samme oplysning og varedeklaration, som der er på varen i Netto, især når det gælder den ingrediens, der hedder pengestrømmene.
Der er alt for lidt åbenhed i dag.
Hvad er det for nogle interesser, der får indflydelse gennem netbanken, eller når man handler?
Det er der alt for lidt åbenhed om.
Vi har i Danmark en lang og stolt tradition for et relativt gennemskueligt og sobert folkestyre, men demokratiet er som bekendt ikke en gudgiven størrelse.
Der er sket en professionalisering af den politiske kommunikation, der foregår rådgivning i langt større målestok, og man køber sig til opmærksomhed.
Pengene er en vigtig, men underbelyst faktor i dansk politik, og der vil blive skabt et større og større demokratisk underskud, hvis partiernes varedeklaration ikke bliver gjort klarere.
Som det er i dag, skal navne på bidragsydere jo kun offentliggøres, hvis de giver mere end 20.000 kr., og det fulde beløb er der ikke noget krav om at oplyse, så man kan ikke se, hvor afhængigt et parti er af en bestemt interessegruppe.
Man kan støtte kandidater eller partiforeninger direkte og give indirekte støtte, og det bør der også være åbenhed om.
Man kan vælge selv at lægge frem, hvad det er, man får, men det vil Venstre og De Konservative jo ikke.
I skåltalerne kan man høre noget om demokrati og åbenhed, men når det kommer til stykket, vil man ikke tage konsekvensen og selv lægge frem, hvad det er for nogle bidrag, man får.
Jeg synes, at når man kigger i oversigten over partistøtte og hvilke donationer, der gives, er noget af det mest grelle bankernes metode.
Den handler jo om, at man vil undgå at give bankkunderne indblik i, hvad deres penge går til.
Som bankkunde kan man ikke vide, om den bank, man har, giver penge til et politisk parti – ja, vel at mærke et borgerligt politisk parti, for det er jo kun dem, der får støtte fra bankerne.
Men når man betaler renter i en eller anden bank, kan de via en særlig forening, bankerne har oprettet, ende med at havne på et borgerligt partis valgkampskonto, og det efterlader altså en blind vinkel i politik, der svigter de gode demokratiske idealer om troværdighed og gennemsigtighed.
Det er alt for nemt at omgå reglerne.
På trods af alt dette har regeringen gentagne gange afvist at forbedre gennemsigtigheden på det her område.
I 2004 afviste Lene Espersen at øge åbenheden, og senere har regeringen afvist det i flere omgange, senest i dag.
I Berlingske Tidende fra den 4. november 2007 bliver de nuværende regler kritiseret af en perlerække af danske professorer fra Copenhagen Business School, Københavns Universitet og Danmarks Journalisthøjskole, og senest har Europarådets organisation omkring korruption og åbenhed, GRECO, faktisk kritiseret Danmark for ikke at have tilstrækkelig åbenhed, og Europarådet vil vende tilbage i 2011 for at sikre, at vi gør tingene bedre til den tid.
Så kunne vi jo passende nedsætte den kommission, vi har foreslået, og få lavet bedre regler inden da.
I sidste valgkamp bakkede Dansk Folkeparti meget utvetydigt op om åbenhed om partistøtten og har gjort det siden.
Også igen i dag er der nogle anslag til det, og jeg synes, at man nu har chancen for at sætte handling bag løfterne og skabe større åbenhed om de økonomiske bidrag til partierne.
For at det ikke skal hedde sig, at vi vil haste en eller anden improviseret model hurtigt igennem, har SF lige præcis foreslået en kommission, der kan komme med forslag til, hvordan vi skal gøre det.
I Norge og USA er der langt større gennemsigtighed på området, end der er i Danmark.
Der er detaljerede oplysninger om partistøtten, og de er let tilgængelige på hjemmesider, der er skabt til formålet.
I Norge fremgår også alle indirekte bidrag, og det kan vi vel også gøre i Danmark.
Vi kunne som minimum få en kommission til at sige, hvordan det kunne lade sig gøre her.
Det kan tage relativt kort tid, et halvt år, så kan vi, medmindre regeringen falder helt sammen, vel nå det inden næste valg og få skabt øget åbenhed om partistøtten, så vælgerne klart og tydeligt kan se, hvad det er for nogle store interessegrupper, der putter penge i partierne med både direkte og indirekte støtte.
Jeg har nogle kommentarer til nogle af de ting, der er kommet frem undervejs i diskussionen.
Først til ministeren, der siger, at det nærmest er umuligt for partiforeninger at skulle opgøre, hvad de får i støtte.
Her skal også lokale led faktisk offentliggøre, hvad de får i private valgkampbidrag, så det kan selvfølgelig også lade sig gøre i Danmark.
Ministerens argument om, at der allerede er åbenhed, når man kan se, hvem donorerne er, holder jo simpelt hen ikke.
Der er da tydelig forskel på, om der bliver givet 20.000 kr., eller der bliver givet 1 mio. eller 10 mio. kr. i bidrag til et parti.
Man er langt mere afhængig af en så stor donor, og så skal der da bare være åbenhed.
Læg det åbent frem, så vælgerne kan se, hvad det er for nogle bidrag, man får.
Til Venstre angående den indirekte støtte: Som jeg også kvitterede for i min replik, er jeg egentlig meget enig i det, og det står faktisk også i forslaget, så jeg går meget ud fra, at Venstre i udvalget vil gå ind i arbejdet med at lave den beretning, som jeg kan høre vi kan nærme os, og ikke vil lade en blokade for foreningsfriheden stå i vejen for det.
Det er i virkeligheden det, man gør, når man vil blande sig i, hvordan private foreninger skal opføre sig.
At der skal være åbenhed om støtten er jeg fuldstændig med på, også når det kommer til indirekte støtte.
Fagbevægelsens direkte støtte fremgår jo klart af regnskaberne allerede nu, også de præcise beløb, i modsætning til Venstre, der jo putter med det og ikke vil fortælle, hvad de egentlig får.
Men lad os da få den kommission eller som minimum en beretning, forhåbentlig også med Venstres opbakning.
Dansk Folkeparti melder altså, at man er villig til at lave en sådan beretning, og det er jeg meget glad for.
Jeg fornemmer, at vi kan komme nogle vegne med det her, og det manglede også bare, kan man sige, for Dansk Folkeparti har jo selv meldt meget klart ud, at de gerne vil have øget åbenhed, dog uden at gøre så meget ved det i mellemtiden, kan man sige, men nu får man så chancen.
Man har mest holdt sig til ordene, nu vil vi gerne se noget handling.
Fra den 28. januar 2005 har det jo vist sig, at folketingskandidat Kim Kristensen har haft mange kreative ideer til, hvordan man kan bøje reglerne for partistøtte, så partiet er altså fuldstændig klar over, at der er enorme huller i åbenheden i dag, og jeg håber, det er en sag som den, der har været med til at gøre, at man er klar over, at der selvfølgelig må ske noget.
Det blev også sagt, at Dansk Folkeparti i dag fortæller alt, og det er jo ikke rigtigt.
Der står i partiregnskaberne lige præcis som i alle de andre partiers, hvilke donorer man har, der har givet mere end 20.000 kr. Der er for i alt 836.000 kr. i regnskabet for 2007, og det er fra tre store donorer, nemlig Danmarks Rederiforening, A.P. Møller og Finanssektorens Forening, altså bankerne.
Vi viser alt, og jeg synes, at Dansk Folkepartis skulle gribe i egen barm og også gøre det.
Ligesom tilfældet er med Dansk Folkeparti kan jeg forstå på Det Radikale Venstre, at man er meget interesseret i at få øget åbenhed om partistøtten, og jeg vil gerne kvittere for den, synes jeg, ret klare opbakning til, at vi skal arbejde med at øge åbenheden, forhåbentlig med et flertal for forslaget om en kommission, eller alternativt ved at vi laver en beretning, der bør kunne samle flertal i udvalget med Dansk Folkepartis opbakning, sådan som jeg har hørt debatten her i dag.
Jeg vil sige, at alt i alt synes jeg, det har været ulejligheden værd for mig og medarbejderne i SF at begynde at kigge lidt på partistøttereglerne.
Vi kan se fra andre lande, at der faktisk er mulighed for, at vi kan gøre det her langt bedre.
Vi har nu fået taget endnu en diskussion om det, og jeg synes, vi har fået udstillet, at Venstre og De Konservative meget nødigt vil have, at der skal være øget åbenhed om partistøttereglerne.
Men med et alternativt flertal sammen med Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre – Venstre vil måske også være med til det – vil det være muligt at lave en sådan beretning.
Der var i hvert fald toner, der lød, som om man er villig til det, men lad det komme an på en prøve at få skabt noget større åbenhed om partistøtten.