runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mai Henriksen (KF), 2012-01-27:
Det skal kunne betale sig at arbejde.
Men sådan er det desværre ikke, for gevinsten ved at tage arbejde og undlade at være på passiv forsørgelse er blevet forværret, siden den dag regeringen trådte til, og der er ikke noget, som tyder på, at det vil ændre sig foreløbig.
Alle hårdtarbejdende danskere, som hver dag knokler, må føle sig noget snydt.
Mange af de vælgere, der stemte på regeringen, som er hårdtarbejdende danskere, må også spørge sig selv, hvordan det er retfærdigt, at de hver dag står op og tager på arbejde, bidrager til samfundet, mens regeringen med deres afskaffelse af kontanthjælpsloftet og starthjælpen nu har gjort det mere fordelagtigt at undlade at bidrage.
Så hvad er regeringens svar til den kassedame, der arbejder 37 timer i ugen og betaler sin skat, eller den medarbejder på gartneri, der står op kl. 5.00 om morgenen, betaler skat og bidrager til vores fællesskab?
Hvordan kan man retfærdiggøre, at det bedre kan betale sig at lade kassedamen, rengøringsassistenten og gartnerimedarbejderen knokle og så selv være på passiv forsørgelse?
Kort før jul blev regeringens lovforslag om at afskaffe kontanthjælpsloft og starthjælp vedtaget.
Den afskaffelse betyder, at for at det kan betale sig at arbejde for et par på kontanthjælp, skal den ene have et job, der giver mere end 29.600 kr. pr. måned, og de job hænger altså ikke på træerne for tiden og slet ikke, hvis man ikke har uddannelse med i bagagen.
Så er det jo ganske, ganske grotesk.
Som konservativ mener jeg, at der skal være en klar økonomisk gevinst ved at gå på arbejde.
Der skal være en økonomisk gevinst for at bidrage til vores samfund, og den gevinst er væk nu.
Det faktum viste sig allerede i denne uge, hvor 3F og HORESTA påpegede, at fire ud af fem lavtlønsjob i hotel- og restaurationsbranchen er besat af udlændinge.
Danskerne vil tilsyneladende ikke tage de job, selv om der er omkring 35.000 jobklare kontanthjælpsmodtagere.
Faktisk har den her brancheforening forgæves søgt medarbejdere til mere end 8.000 faglærte og ufaglærte job.
Vi ved også, at Dansk Gartneri, brancheforeningen for gartnerifaget, har stået i samme situation og fortalt om, hvor svært det er at skaffe dansk arbejdskraft.
Hvad vil regeringen så gøre?
Vi har i dag fået nogle henholdende svar: kontanthjælpsreform, skattereform, men vi kan ikke få at vide, hvad de rent faktisk indeholder, eller hvornår de skal implementeres.
Det betyder jo, at spørgsmålet sådan set stadig væk står ubesvaret, fordi ingen måske endnu lader til at kende svaret.
Men tilbage står et velfærdssamfund, hvor det altså for nogle bedre kan betale sig at blive hjemme på sofaen frem for at komme i arbejde, og det er altså grotesk med den krise, landet og faktisk hele verden befinder sig i.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-01-27:
Nu skal jeg være helt ærlig: Jeg er ikke uddannelsesordfører, og jeg ved ikke alt om uddannelse.
Jeg kan udtale mig generelt om, at vi i Danmark bruger rigtig mange penge på uddannelse.
Jeg tror ikke, vi bruger alle pengene rigtigt.
Man kan konstatere, f.eks. at de københavnske folkeskoler ofte er elendige til at løfte det faglige niveau, og derfor er der en masse københavnske forældre, der vælger at sætte deres børn i privatskole.
Jeg kan konstatere, at der er en masse problemer i vores uddannelsessystem.
Jeg kan konstatere, at vi bruger en masse penge på det.
Argumentationen, som er blevet brugt af Socialdemokratiet, er jo, at uddannelse ligesom er løsningen på alt.
Vi skal uddanne folk.
Hvis folk er arbejdsløse, skal vi uddanne dem til at få et job.
Det kan man bare ikke altid.
Hvis man havde kunnet det, havde vi jo ikke haft en situation, hvor 857.300 i den arbejdsdygtige alder står uden for arbejdsmarkedet.
Det havde vi jo ikke.
Uddannelse er ikke svaret på alt, det er kun en lille del.
Det, der er allerallervigtigst, er, at der er nogle rammevilkår i et land, der gør, at mennesker får noget ud af at arbejde, får noget ud af at investere, og at de kan spare op til fremtidens forbrug og investeringer.
Det er det, der skaber vækst: at virksomhederne vil være i det her land, og at de vil ansætte nogen.
Det er det, der skaber vækst.
Der klarer vi os ret dårligt i Danmark, desværre.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2012-01-27:
Jeg er fuldstændig klar over, at ordføreren ikke er uddannelsesordfører, men her snakker vi om uddannelse i forhold til arbejdsmarkedet, så der går jeg ud fra, at det jo burde være rimeligt, at man måske vidste en lille smule.
Det er fair nok.
Men når vi så nu ved, at langt, langt de fleste af de job, der forsvinder ud af Danmark i øjeblikket, faktisk er ufaglærte job, og vi også kan se – det siger i hvert fald dem, der ved noget om det her – at i fremtiden bliver der færre ufaglærte job, virker det så ikke fuldstændig tåbeligt, at man ikke vil uddanne dem, der er ufaglærte?
Er det ikke tåbeligt, at den tidligere regering ikke har villet gøre noget ved det forhold?
Joachim B. Olsen (LA), 2012-01-27:
Uddannelse er godt, men der skal være nogle job, folk kan uddannes til.
Det er det, der er hele essensen, og det er her, hvor vi er udfordret.
Vi er udfordret på, at vi har nogle rammevilkår, vi har en dårlig konkurrenceevne, så man kan uddanne sig til alt i al evighed, men vi skal gøre noget ved de rammevilkår, så det er attraktivt at investere i det her land, så arbejdspladserne ønsker at blive her, så Siemens ikke flytter sine arbejdspladser ud, så Vestas, som man ellers har puttet så mange skattepenge i, ikke flytter deres arbejdspladser ud.
Det er helt fuldstændig fundamentalt for, at der er nogle job at uddanne sig til.
Nu prøver ordføreren at tegne sådan et billede af, at jeg siger, at alle, der er på overførselsindkomst, er dovne.
Det har jeg aldrig nogen sinde sagt, og det vil også være noget sludder.
Selvfølgelig vil de fleste mennesker arbejde, men jeg står sådan set og læser nogle tal op, som jeg ikke selv har fundet på.
Når 46 pct. af de mest arbejdsduelige kontanthjælpsmodtagere i 2008 sagde, at de ikke stod til rådighed for arbejdsmarkedet, så viser det, at der er nogle incitamentsproblemer.
Når Agenda laver en rapport, hvor over halvdelen siger, at de skal have mere end 3.000 kr. ud af at tage et arbejde, så viser det, at der er nogle problemer.
Det gør det, og det er ikke nødvendigvis, fordi folk er dovne.
Det er, fordi mennesker – sådan er de fleste – responderer på incitamenter.
Hvis der er dårlige incitamenter til at tage et job eller gøre noget som helst, vil mange ikke gøre det.
Sådan er vi mennesker.
Vi reagerer på omgivelserne.
Derfor er det vigtigt, at vi herindefra i videst muligt omfang indretter samfundet, så det kan betale sig at tage et arbejde.
Vi kan bare konstatere, at sådan er det ikke altid.
Jan Johansen (S), 2012-01-27:
Jeg fik ikke svar på, om hr. Joachim B. Olsen ikke synes, at det, at der var under 1 pct. arbejdsløshed i nogle kommuner, viser, at de fleste mennesker vil arbejde.
Men så vil jeg selvfølgelig også gerne spørge ordføreren angående den sidste gruppe mennesker, der er på kontanthjælp, som ikke var med ude, da det gik stærkest, hvor der var fuld beskæftigelse.
Er det ikke rigtigt, at det har glippet for den tidligere regering med hensyn til at sætte uddannelse i gang for de her mennesker?
Vil Liberal Alliance være med til at rette op på det, ligesom vi gerne vil, for at vi får uddannet de mennesker, så de står klar til de jobåbninger, der kommer?
Joachim B. Olsen (LA), 2012-01-27:
Under opturen, da det gik rigtig godt, udkom f.eks. de her gratisaviser.
De begyndte at komme, og de skulle deles ud osv.
Det kunne man ikke få folk til, fordi det gad folk ikke dengang.
Dengang måtte man også have østeuropæere op og tage de job.
Så det er ikke alle, der ønsker at tage et hvilket som helst stykke arbejde.
Var det i dag eller i går, at der var en artikel, jeg tror, at det var i Jyllands-Posten, der sagde noget om, at der er 8.000 stillinger i Danmark, som danskere ikke vil tage, som man kun kan få østeuropæere til at tage.
Så det er korrekt, at der er mennesker, som ikke vil tage alt arbejde.
Sådan er det.
Jan Johansen (S), 2012-01-27:
Nu har vi hørt hr. Joachim B. Olsen sige mange gange, at der er mange mennesker, der ikke vil arbejde.
De er syge, de har ondt i knæet, sagde ordføreren før, og de vil hellere ligge på sofaen.
Da der var fuld beskæftigelse, var der jo ude i de mange kommuner under 1 pct. arbejdsløshed.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2012-01-27:
Jeg vil egentlig godt starte med at kvittere for hr. Joachim B. Olsens anerkendelse af, at beskæftigelsesministeren har sat en reformrække i gang for at tage hånd om nogle af de her ting.
Det kan jo være interessant så også at se i forløbet, hvor langt Liberal Alliance vil være med til at ændre på de forhold, som der er.
Noget af det, som det måske kunne være sjovt at dyrke lidt, er det med uddannelse, som der blev talt om før.
En af forudsætningerne, som hr. Joachim B. Olsen også siger, for at man kan have en veluddannet arbejdskraft, er også, at den har noget uddannelse – ikke al mulig uddannelse, men sådan en uddannelse, der passer til de job, der nu skal være osv.
Vi har jo igennem de sidste 2 år oplevet, at netop det område, der hedder uddannelse til ledige, der skal videre til et nyt job, og til folk, der er i arbejde og skal efteruddannes, for at de kan passe det job, som de har, er der blevet skåret ned på af den tidligere borgerlige regering. Mener Liberal Alliance, at det er en god politik, den tidligere regering har ført på det her område?
Christian Juhl (EL), 2012-01-27:
Nu kan jeg jo ikke bestemme, hvad der provokerer fru Mai Henriksen.
Jeg vil sige, at der er en undersøgelse, som fru Mai Henriksen skulle tage at læse.
Den er fra Arbejdsmarkedsstyrelsen, den er baggrunden for den artikel, som fru Mai Henriksen har læst op af, og den fortæller, at arbejdsgiverne siger, at i 3 pct. af tilfældene lykkes det ikke at finde den rigtige arbejdskraft.
Arbejdsgiverne siger: Vi kan ikke lige oplyse om, hvordan vi søgte, om vi overhovedet var på jobcenteret, om vi overhovedet brugte penge på en annonce.
Derfor er det vigtigt at tjekke sine kilder og ikke kun læse en avisartikel.
Hvad angår de 96,8 pct., for hvem det kan betale sig at gå på arbejde, skulle vi ikke sige, at vi skulle lade være med at lave nogle regler, som går ud over de folk, der både kan og vil gå på arbejde, bare fordi det for 3,2 pct. måske ikke kan betale sig at gå på arbejde?
De vil måske gerne alligevel, det ved vi ingenting om, men det kan ikke økonomisk betale sig for dem at gå på arbejde.
Skulle vi ikke lade være med at lave regler og bureaukrati, der er så omfattende, bare for ikke at genere fru Mai Henriksen og gøre hende harm?
Mai Henriksen (KF), 2012-01-27:
Jeg tror såmænd ikke, at det kun er mig, der bliver generet og bliver harm, når gevinsten ved at tage et arbejde forsvinder.
Skal vi lade være med at lave bureaukrati?
Ja, selvfølgelig skal vi lade være med at lave bureaukrati.
Vi har jo lige haft første behandling af et lovforslag, som netop skulle forenkle den administrative praksis i jobcentrene og hele beskæftigelsesindsatsen.
Men når det handler om at stå til rådighed for arbejdsmarkedet, må jeg bare konstatere, når jeg ser de tal, der kommer frem, at der er for mange, som er arbejdsmarkedsparate, og som er kontanthjælpsmodtagere, og som så alligevel ikke står til rådighed for arbejdsmarkedet.
Det er jo derfor, jeg tænker, at det kan være, at hr. Christian Juhl i virkeligheden skal tage den her diskussion med beskæftigelsesministeren, for jeg kan forstå, at beskæftigelsesministeren også er optaget af at sikre, at de ledige står til rådighed for arbejdsmarkedet.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2012-01-27:
Jeg synes da sådan set, at debatten er seriøs nok.
Der er mange forskellige bud i debatten, men det er jo seriøst nok at komme med dem.
Hvis man skal leve et fornuftigt liv i Danmark, er det på kontanthjælpsniveau, og så skal vi ikke diskutere, om det er 500 kr. under eller 1.000 kr. under eller 2.000 kr. under.
Det er kontanthjælpsniveau.
Den diskussion har vi haft hos os, og det behøver vi ikke diskutere mere.
Det er der, vi vil lægge niveauet.
Det vigtige her, og det håber jeg også at spørgeren er enig i, er sådan set, at vi får skabt en situation, hvor der er nogle flere job, hvor der er bedre mulighed for at komme i gang med en uddannelse, sådan at der er færre mennesker, der bliver hensat til at skulle leve for de ydelser.
Det må da være det afgørende, og det håber jeg også at spørgeren er enig med mig i.
Mette Frederiksen (S), 2012-01-27:
Jeg er enig med spørgeren i, at også her er nuancerne vigtige at få med.
Christian Juhl (EL), 2012-01-27:
Jeg tænkte, at nu, hvor der ikke var flere borgerlige til stede – det var ellers dem, der havde stillet spørgsmålene – vil jeg da gerne hjælpe dem lidt med at stille det sidste spørgsmål.
Jeg vil godt lige i forbindelse med hotel- og restaurationsbranchen sige, at den rapport skal læses.
Når der står, at arbejdsgivere i 3‰ af de tilfælde, hvor de har søgt arbejdskraft, ikke har kunnet finde den arbejdskraft, de ville have, er det vel ikke et problem, vi skal stå og råbe efter hinanden her i salen for.
Når man så samtidig siger, at branchen ikke skal hænges ud, er jeg enig.
Derfor er branchen sammen med fagforeningen ofte i kampagne for at skaffe sig et bedre ry, for at sige, der skal være ordnede forhold, for at sige, der skal ryddes op.
Det er jo ikke det samme som at sige, at en hel branche er rådden.
Det handler om, at den branche har nogle problemer.
Den er hamrende populær blandt unge mennesker, ja, mange unge mennesker arbejder endda gratis i den.
Hotelog restaurationsbranchen og landbrugsbranchen er de to brancher, som er dårligst dækket af overenskomster, og det siger lidt om det.
Jeg vil bare sige det for at nuancere billedet, for det nytter altså ikke noget at være helt derude i den her debat.
Tak for ordet.
Mette Frederiksen (S), 2012-01-27:
Jeg synes, det er helt afgørende, at vi diskuterer det med rådigheden som en del af en kontanthjælpsreform.
Hvad kommer den så til at indeholde?
Ja, altså, jeg er jo af den klare overbevisning, at de unge, der er arbejdsmarkedsparate, skal mødes af et meget kontant krav om ret og pligt til uddannelse.
Hvis man som ung kontanthjælpsmodtager ikke ønsker at indgå i det, mener jeg i princippet ikke, at man skal have kontanthjælp fremefter; det må være den naturlige konsekvens af det.
Hvad angår rådighedsspørgsmålet, synes jeg, at vi, når vi taler om de arbejdsmarkedsparate kontanthjælpsmodtagere, som en del af forhandlingerne skal diskutere, hvordan vi kan være sikre på, at man reelt står til rådighed, og jeg tror, det er meget, meget vigtigt at understrege, at jeg her taler om de arbejdsmarkedsparate kontanthjælpsmodtagere; for det er klart, at man, hvis man er kontanthjælpsmodtager og har en psykisk lidelse kombineret med sociale problemer, måske et misbrugsproblem, så skal mødes af andre krav end den unge, der er i fuld vigør, som er ressourcestærk, og som ikke har sådanne problemer, der støder til ud over ledigheden.
Der har mantraet jo i mange år været, at det var gennem samtaler, man skulle vurdere det.
Jeg er selv inspireret af noget af det virksomhedsarbejde, der foregår i bl.a. ISS, og hvor man arbejdsprøver folk direkte ude på en arbejdsplads.
Så kan jeg afslutningsvis sige, at Venstre selvfølgelig vil blive indkaldt til forhandlingerne.
Ulla Tørnæs (V), 2012-01-27:
Jamen jeg opfattede det sådan, at ministeren kunne garantere, at det i hvert fald var noget, der var regeringens målsætning, men så vidt, så godt.
Selvfølgelig kan man ikke garantere for noget, som ikke er vedtaget, og som end ikke er kendt for os, der muligvis bliver inviteret til forhandlingerne, men lad det nu være.
Så vil jeg gerne vende tilbage til det, som fru Mai Henriksen spurgte ind til, nemlig begrebet rådighed.
Jeg har tidligere i debatten i dag efterlyst en definition af det hos SF's ordfører uden dog at blive særlig meget klogere på det, men nu spørger jeg så ministeren, der jo sidder og er ved at forberede sin kontanthjælpsreform, og som i offentligheden har været meget fremme i forhold til det med rådigheden, og at vi var nødt til at se på rådighedsbegrebet.
Hvad er det så, ministeren lægger op til der skal ændres i forhold til det med rådigheden?
For jeg er sådan set enig med ministeren i, at nøglen til det at sikre, at folk rent faktisk kommer i beskæftigelse, for en stor dels vedkommende er i rådighedsbegrebet, og hvordan effektuerer vi rådighedsbegrebet?
Hvad er det for en konsekvens, ministeren vil spænde op imod en ny definition af rådigheden?
Det kunne jeg godt tænke mig at ministeren her ville løfte sløret for.
For jeg går ud fra, at det er noget af det, som står højest oppe på ministerens dagsorden i forbindelse med forberedelserne af den kontanthjælpsreform, som ministeren lægger op til skal vedtages snarest.
Mette Frederiksen (S), 2012-01-27:
Jeg kan jo af gode grunde ikke garantere for et resultat af nogle politiske forhandlinger, der ikke er igangsat.
Målet med reformerne er, hvad angår kontanthjælpsreformen, ydermere, at der er flere unge, der skal i uddannelse, at der er færre, der skal være på en passiv overførselsindkomst, at der er flere, der skal i beskæftigelse, og at vi skal blive bedre til at yde en omsorgsfuld indsats over for de mest sårbare kontanthjælpsmodtagere.
Men at garantere for et politisk resultat af en politisk forhandling, der ikke er påbegyndt, er noget, jeg af gode grunde ikke kan gøre.
Ulla Tørnæs (V), 2012-01-27:
Jeg er meget enig med ministeren i, at det, vi har drøftet her i dag, er et område, der er meget komplekst.
Jeg er også glad for at kunne konstatere, at vi sådan set er enige om målsætningen om, at det skal kunne betale sig at arbejde i det danske samfund.
Men vi er så åbenbart uenige om, hvordan vi når denne målsætning, og det er jo det, som vi gerne har villet drøfte i dag.
Det er i mine øjne alt sammen noget, en politik, der faktisk trækker i den forkerte retning, og som gør, at vi kommer længere væk fra vores fælles målsætning om, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren, om ministeren, når regeringen nu har fået gennemført henholdsvis sin skattereform og sin kontanthjælpsreform, kan garantere, at det, når de to reformer er gennemført, så vil kunne betale sig at arbejde for flere, end det gør i dag.
Mette Frederiksen (S), 2012-01-27:
Jeg tror, at man skal være varsom med begreber som fribilletter, også i den her sammenhæng.
Må jeg ikke minde ordføreren om, at i samtlige af de 10 år, hvor vi havde en VK-regering i Danmark, var der en gruppe i kontanthjælpssystemet, for hvem det ikke umiddelbart kunne betale sig at arbejde.
Det er ikke nogen ny problemstilling.
Jeg tror, at det vil gavne debatten, hvis alle erkender, hvor komplekst det her er, hvad angår en lille gruppe af kontanthjælpsmodtagere.
For hovedparten kan det betale sig at arbejde.
Sådan skal det blive ved med at være.
Vi skal nu, i de reformer, der er anmeldt fra regeringens side, forsøge at adressere det sådan, at det for endnu flere skal kunne betale sig at arbejde.
Hvad skal vi lave i den mellemliggende periode?
Der skal vi forhåbentlig forhandle gode reformer bl.a. sammen med Det Konservative Folkeparti.
Vi kommer med forslag til, hvordan de kan se ud, og så vil der pågå en reel politisk forhandling – jeg håber jo på, at det er noget, vi kan samarbejde om – og så skal vi have reformerne implementeret og forankret og derefter indfaset.
Mai Henriksen (KF), 2012-01-27:
Vi er jo så også blevet lidt klogere på, hvornår de her reformer kommer til at blive implementeret.
Vi kan i hvert fald gå ud fra, at der kommer til at gå en rum tid.
Med den viden, vi har, vil jeg stille et spørgsmål, som ministeren har fået fra mig før, og det er: Frem til reformerne er implementeret – og lad os bare nøjes med kun at tale om skat og kontanthjælp, for så gør vi det lidt nemmere – kommer der så hermed til at være et gap i forhold til det, at det skal kunne betale sig at arbejde, ved at regeringen jo har fjernet det, som tidligere blev kaldt fattigdomsydelser, indtil hele den her Carinasag opstod.
Hvad kommer der til at ske i det gap, altså i det tidsrum mellem reformernes implementering og nu, hvor de her ydelser er fjernet?
Hvad vil regeringen gøre for, at det i den mellemliggende periode rent faktisk kan betale sig at arbejde?
For jeg forestiller mig ikke, at regeringen har tænkt sig ikke at gøre noget i den mellemliggende periode, sådan at man giver et par års fribillet.
Jan Johansen (S), 2012-01-27:
Fru Mai Henriksen nævnte i sin ordførertale, at der var virksomheder, der ikke kunne få arbejdskraft.
Nu har vi været inde på restaurationsbranchen, og så vil jeg gerne nævne gartnerierne, som fru Mai Henriksen selv var inde på, og sige, at jeg ikke kender til, at man har manglet arbejdskraft, efterspurgt arbejdskraft i gartneribranchen.
Jeg har hørt historien før, men da jeg har siddet på Fyn og været dybt begravet i de her problemstillinger og ikke kan nikke genkendende til dem, kunne jeg selvfølgelig godt tænke mig at høre, om ordføreren kan tage den historie, jeg kommer med, om, at jeg ikke kender til det, for gode varer.
For jeg har lidt på fornemmelsen, at det er en skrøne, og at det er noget, som nogle bruger som en fordel til at få en anden billig arbejdskraft.
Men jeg har det også sådan, at hvis det er et problem, synes jeg, man skal forelægge det, og så må vi se at få det løst – vi er så tæt på det begge to, vi kommer fra Fyn, og vi kender branchen.
Mai Henriksen (KF), 2012-01-27:
Ja, det gør vi netop, og det er jo også derfor, jeg synes, det er lidt flovt, at Socialdemokraterne ikke taler mere med hinanden, for hvis de nu havde gjort det, ville hr. Jan Johansen også vide, at rådmanden for social- og arbejdsmarkedsudvalget i Odense netop har taget kontakt til de fynske gartnere for at være mere opmærksom på, hvordan man kan understøtte deres behov.
For det var jo netop fynske gartnere, som kom på banen og sagde: Vi efterspørger dansk arbejdskraft, vi kan ikke få dansk arbejdskraft.
Men jeg vil ikke stå og hænge hr. Jan Johansen mere ud, men bare sige, at hvis hr. Jan Johansen taler med rådmanden for social- og arbejdsmarkedsudvalget i Odense, som jo er socialdemokrat, kan han få bekræftet, at der bliver efterspurgt og nu også leveret arbejdskraft.
Jan Johansen (S), 2012-01-27:
Nu ved jeg ikke, hvad rådmanden i Odense har sagt om de ting, som jeg snakkede med gartnerne om.
Jeg snakker om 3F og har selv været med til at skaffe arbejdskraft, så det er det, jeg taler om, og det, jeg siger, er sandt.
Så vil jeg gerne spørge fru Mai Henriksen, hvordan Konservative vil være med til at skaffe flere job.
Fyn er jo faktisk et uland i øjeblikket – det blev nævnt i radioen i går – det er der, hvor der er flest arbejdsløse, og det er der, hvor vi mister flest job og har mistet flest job.
Hvad vil Konservative gøre ved det her for at skabe flere job?
For det kan jo ikke hjælpe noget, at vi bare gør det, at vi tror på, at fordi vi tager noget hjælp fra nogle mennesker, så kommer der flere job ud af det.
Hvordan vil Konservative være med til at sparke gang i væksten og ikke bare sidde og være sure ovre i et hjørne og blive ved med at skælde ud over 4 pct., som man gerne vil tage nogle penge fra?
Mai Henriksen (KF), 2012-01-27:
Vi har hørt, at der er konkrete planer, at der er noget på tegnebrættet, og jeg tænkte bare, om ikke ministeren måske lige, også for det gode og brede samarbejdes skyld, kunne sige, hvad det helt nøjagtigt er, vi kommer til at kunne forvente at se i en sådan reform.
Mette Frederiksen (S), 2012-01-27:
Altså, noget af det, jeg ad flere omgange har diskuteret med ordføreren, er jo den søjle i en kommende kontanthjælpsreform, jeg selv synes er den allervigtigste, nemlig det, der angår de unge på kontanthjælp.
Her har vi fra regeringens side et meget, meget klart ønske om, at de unge, som ikke har andre problemer end ledighed, og som altså er det, vi kalder arbejdsmarkedsparate, i fremtiden skal underlægges både ret og pligt til uddannelse.
Det skal de først og fremmest af hensyn til dem selv.
Jeg tror, at det er den sikreste, klogeste og bedste vej ud af at være kontanthjælpsmodtager, at man får en uddannelse, når man er ung.
Så vi kommer bl.a. til at diskutere rådighed, og vi kommer til at skulle diskutere en mere omsorgsfuld indsats over for de mest sårbare kontanthjælpsmodtagere og ret og pligt til uddannelse for de unge.