Søren Espersen (DF), 2015-03-10:
Den er meget spændende, og den er også hamrende svær at finde ud af.
Jeg tror, at tanken om, at man kan lave sådan et regelsæt, er næsten umulig, for som også hr. Uffe Elbæk selv sagde, må man tage det stykke for stykke og arrangement for arrangement og så i øvrigt selvfølgelig komme med de politiske indvendinger, man nu engang har mod det.
Så det er altså et dilemma, og det er, uanset hvad for en regering der sidder.
Hr. Uffe Elbæk skildrede jo så glimrende, hvordan han selv oplevede det som kulturminister.
Jeg kan godt huske det og turen derover.
Det her med, at han så ikke kom med på flyet, har jeg godt nok aldrig hørt før, men det gør det da ekstra underligt.
Men vi er alle sammen enige om sportens fortræffeligheder, og hvad det er, der er så godt ved sport.
Noget af det væsentligste er jo, at alle møder alle med den baggrund, som alle nu har.
Man skal dyste med alle og helst også alle steder og mødes med alle.
Det synes jeg er selve sportens idé.
Jeg bliver så opløftet, når jeg har været i Mellemøsten og set israelske og palæstinensiske drenge og ungdomsspillere spille mod hinanden og med hinanden i grupper.
Jeg har selv oplevet det også i Kosovo, hvordan fodbold kunne blive brugt på nogle fantastiske måder.
Man spillede bare fodbold, og det var det, jeg synes var så fortræffeligt.
Derfor mener jeg, det er væsentligt at sige, at sporten aldrig må bremses på den her måde.
Kulturministeren nævnte det, der hedder idrættens integritet.
Kan vi så ikke lide det som politikere, skal vi sige det.
Men det grundlæggende er, at det er idrætten og idrættens integritet, at man selv foranstalter sine ting. Det store shows har jo være nævnt.
Det er det, som er det helt afgørende.
Med De Olympiske Lege og VM i fodbold, som jeg tror er de to største internationale begivenheder, kan man undre sig over Qatar, og man kan også kritisere det for, at det er et underligt land at anbringe det i.
Det er ligefrem sundhedsfarligt at spille der, fordi det er så utrolig varmt, at man er nødt til at flytte det hele til omkring nytårstid.
Alene det giver jo anledning til undren.
Man kan også ærgre sig over de gange, der har været boykot.
Jeg husker endnu OL i Moskva i 1980, hvor amerikanerne blev væk.
Danskerne kom til det her sted.
Det var, mens der var krig mellem Sovjetunionen og Afghanistan.
Amerikanerne blev væk, og jeg synes, det var så synd for de amerikanske sportsfolk, som havde brugt ikke alene 4 år, men måske 12 år eller 15 år af deres liv til at forberede sig til det her stævne og var blevet udtaget og kunne komme med.
Jeg fik lige så meget ondt af russerne, som fik nogle guldmedaljer der, som de nok ikke havde fortjent.
Det vidste de godt.
Så det var ikke til nogens gavn og glæde, og jeg var meget glad for, at Danmark dengang ikke fulgte med på vognen og var med i boykotten.
OL er jo et evigt dilemma, fordi man engang i tidernes morgen har besluttet sig til, at OL altid skal åbnes af statsoverhovedet.
Det var træls med Hitler, som det er blevet nævnt.
Det var mere hyggeligt med kong Harald i Norge, den gang det var i Lillehammer.
Som sagt skal man efter min opfattelse lade sportsfolkene være i fred.
Lad dem aldrig nogen sinde blive gidsler, i forhold til hvad vi ellers går og mener politisk.
Lad dem om det, men vi skal ikke skal pålægge dem noget i den her forstand.
Kronprinsen er et andet emne, der selvfølgelig er interessant, netop fordi han har ladet sig vælge til Den Internationale Olympiske Komité.
Jeg mener, han skal være der.
Jeg mener også, ministrene skal være der, gerne kulturministeren, og som i tilfældet med den nuværende kulturminister er man der.
Modsat nogle af dem, der har været på talerstolen i dag, mener jeg, at vi ikke skal bruge den lejlighed til at tale om det, der hedder good governance.
Man forestiller sig, at man kan sidde der på lægterne og ligesom få en god snak om det, mens der bliver spillet, men det er jo illusorisk.
Man skal hellere holde skæg for sig og snot for sig og sige, at kulturministeren deltager, selvfølgelig gør hun eller han det, for at støtte de danske farver, ligesom kronprinsen gør det, og det er så det.
Så jeg synes, det officielle Danmark skal være med og gøre det, som man skal.
Hovedopgaven er at støtte de danske sportsudøvere.