Marianne Jelved (RV), 2010-05-20:
Det er et tilfælde af ufuldstændige svar på spørgsmål, der er stillet i udvalget til dette lovgivningskompleks, som hr. Naser Khader og hr. Karsten Lauritzen lige demonstrerede.
Jeg skal sige på Det Radikale Venstres vegne, at vi synes, der er mange gode intentioner og takter, forbedringer af integrationsmulighederne i L 187, og jeg nævner bare en, som vi er særlig glade for, nemlig at kommunerne nu bliver forpligtet til at tilbyde beskæftigelsesrettede aktiviteter til personer, der forsørges af deres ægtefælle.
Vi synes simpelt hen, det er virkelig småt, og at det er en diskrimination mellem udlændinge, der bor i Danmark på fuldt lovlig vis, og det er fuldstændig ulogisk.
Og jeg vil i øvrigt tilslutte mig det, som den socialdemokratiske ordfører sagde om de her forhold.
Så er der L 188, og der er rigtig mange ting at komme efter, men jeg skal nøjes med at gå ind på det, jeg kalder det holdningsmæssige.
Dette kommer også frem i den måde, man beskriver ændringerne i det at få permanent opholdstilladelse på, altså tidsubegrænset opholdstilladelse.
Der står i de nugældende regler en formulering, og jeg citerer fra svaret på spørgsmål nr. 36: »Det følger således af den gældende bestemmelse i udlændingelovens § 11, stk. 9, nr. 4, at meddelelse af tidsubegrænset opholdstilladelse – medmindre særlige grunde taler derimod – er betinget af, at udlændingen har haft ordinær fuldtidsbeskæftigelse i Danmark i mindst 2 år og 6 måneder.« Det, jeg hæfter mig ved her, er formuleringen »medmindre særlige grunde taler derimod«.
Der er altså mulighed for at gå ind og vurdere ansøgninger og ansøgere, som ikke opfylder alle betingelserne, som f.eks. at de har haft fuld beskæftigelse i 2 år og 6 måneder.
I det nye lovforslag og de nye bestemmelser – fordi vi jo vedtager det her; der er et flertal for det – står der, og jeg citerer igen fra svaret på spørgsmål nr. 36: »Med den foreslåede affattelse af udlændingelovens § 11, stk. 4, nr. 8, jf. lovforslagets § 1, nr. 7, foreslås det, at det gøres til en ufravigelig betingelse for opnåelse af tidsubegrænset opholdstilladelse, at udlændingen har haft ordinær fuldtidsbeskæftigelse her i landet i mindst 2 år og 6 måneder inden for de sidste 3 år«.
Det viser jo en meget markant ændring i tilgangen til hele dette store, komplekse spørgsmål, for komplekst er det, når vi taler om mange meget forskellige slags mennesker, som af forskellige grunde, personlige grunde, er i en situation, hvor de ønsker permanent ophold i Danmark.
Det betyder også, at vi får en formulering og en opfattelse af, hvad integration er for noget, og jeg henholder mig til svaret på spørgsmål nr. 42, hvor der står: »Lovforslaget er baseret på en grundlæggende holdning om, at udlændinge selv har et stort ansvar for deres egen og familiens integration i Danmark, og at de udlændinge, der gerne vil integreres i Danmark og viser vilje til at gøre en aktiv indsats og respekterer dansk kultur og demokratiske værdier, kan blive en del af det danske samfund og få tidsubegrænset opholdstilladelse.«
Lidt længere nede i svaret står der, og jeg citerer: »Det er således regeringens opfattelse, at tidsubegrænset opholdstilladelse skal være forbeholdt de udlændinge, der gør en aktiv indsats for egen integration, hvorved det bliver resultaterne af den enkeltes integrationsvilje, der tæller.« Det her er et rigtigt holdningsspørgsmål, for her siger man fuldstændig klart, at det er de resultater, som vi – Folketingets flertal – stiller op som de ufravigelige krav, der skal honoreres, og det vil sige, at man kun ser på dem, der har mulighederne for at honorere dem, og ikke på de mennesker, som ikke har mulighederne på grund af personlige forhold, f.eks. at de er analfabeter, at de har traumer, at de er førtidspensionister og dermed allerede er visiteret, om jeg så må sige, og ikke anses for ikke at kunne varetage et arbejde på normale vilkår.
De holdningsændringer kommer selvfølgelig til at præge det menneskesyn, som præger det danske samfund, og det vil sige, at der bliver mindre og mindre tolerance, mindre og mindre forståelse for nogle, der er anderledes end de allermest kvikke og dem, der har de bedste muligheder og de største ressourcer.
Og hvis det slår igennem i vores samfund som sådan, bliver det et rigtig udskilningspolariseret samfund: Der er dem, der kan, og der er dem, der ikke kan.
Og det her afhænger ikke en pind af vilje, det handler om, hvorvidt man har de evner og den kompetence, som er nødvendig for at kunne opfylde de krav, som er ufravigelige.
Sådan et menneskesyn kan diskuteres, det kan alle menneskesyn, men her slår det altså ud i et samfund, hvor vi lærer hinanden, at man ikke skal regne med dem, som ikke kan præstere at leve op til nogle ganske bestemte krav.
De har ikke en chance, selv om deres begrundelse for at søge permanent opholdstilladelse i Danmark er lige så velbegrundet som begrundelsen fra dem, der har mulighederne for at leve op til de her krav.
Det Radikale Venstre skal dybt beklage, at der vedtages lovgivning, der er præget af den type holdninger.
Det er ikke det samfund, som vi ønsker.