Pernille Skipper (EL), 2016-04-29:
Jeg må sige, at jeg tror, det for udenforstående er en diskussion, der er en lille smule mærkelig at have, for der tegner sig jo her i Folketingssalen et klart flertal for at lave om i den gældende offentlighedslov og få fjernet nogle af de bestemmelser, som var de allermest kritiserede, tilbage da den nye offentlighedslov blev vedtaget.
Vi spurgte eksperter og ministeriet, hvordan tidligere aktindsigter ville se ud, hvis den nuværende lov gjaldt, og svarene var, at det ville føre til en markant indskrænkning af åbenheden.
Jeg vil sige, der er lidt forskel på, hvad de forskellige partier fra den såkaldte åbenhedstrojka, som nogle i hvert fald har kaldt dem, mener der skal laves om.
SF og Konservative er lidt mere klare i spyttet, i forhold til at der også er lovgivning, der skal laves om.
Men jeg tror ikke, det ændrer på, at vi nok kunne have fået et flertal, hvis det ikke var, fordi der var en masse partier, der er bundet af et forlig.
Vi er blandt forslagsstillerne, og det er jo både SF, Dansk Folkeparti og Alternativet, meget bevidste om, at der er tale om et forlig, og sådan nogle forlig bryder man ikke på Christiansborg.
Det er sådan noget, man kan opsige inden et valg, og så kan vælgerne på valgdagen tage opsigelsen med i deres overvejelser om, hvor krydset skal sættes, og så er man så frit stillet efter valget til at indgå nye forlig.
Ikke desto mindre er det spillereglerne, og det er, som flere har påpeget, rigtig godt, at de bliver overholdt.
Det, der dog adskiller det her lovforslag fra tidligere forsøg, som vi nu efterhånden har haft nogle stykker af, for at få ændret offentlighedsloven tilbage til noget mere åbenhed, er ikrafttrædelsestidspunktet.
Det står nemlig meget klart i det her lovforslags § 2, at loven træder i kraft 3 måneder efter førstkommende valg til Folketinget.
Det er sådan en lidt usædvanlig måde at formulere lovforslag og ikrafttrædelsesbestemmelser på, men vi har selvfølgelig bevidst formuleret det sådan, så vi kunne tage hensyn til netop de tre partier, som i den her valgperiode er bundet af et forlig indgået i 2012.
Summa summarum, den såkaldte åbenhedstrojka kunne sagtens stemme for det her lovforslag uden at bryde forliget.
Det burde man nok også gøre – altså, man kan gøre det, og man burde også gøre det, for hvis man virkelig mener det, som er blevet sagt i flere omgange, og som man i flere omgange har turneret rundt med i alle medier, hvor man har sagt, at man ville loven om, så burde man stemme for det her.
Det ændrer ikke på, at man kan lave alle mulige andre aftaler, og så kan man lave det om igen, men hvis man virkelig mener det, burde man ikke gå rundt og vente i et år på at få klarlagt, hvordan processen skal være, og så blive ved med at skyde løsninger hen med undskyldninger om forlig.
Her er faktisk et forslag, man kan stemme for.
Jeg vil gerne påpege, at der også har været diskussioner om selve lovens substans, altså om det her er noget, man burde have indset allerede ved vedtagelsen, eller om det nærmest er en overraskelse, at loven har haft en anden effekt.
Jeg må sige, at jeg faktisk tror, at alle ordførere i deres ordførertale har nævnt, hvor voldsomt stor en debat der var både her i Folketingssalen og i medierne og alle mulige andre steder, inden man vedtog offentlighedsloven.
Jeg tror, vi mindst havde fire samråd om det lovforslag alene.
Vi havde to forespørgselsdebatter, og så havde vi debatter ved alle forhandlinger i salen, og jeg tror, der blev stillet over 200 spørgsmål til den lov, og nogle af svarene var meget tydelige og entydige, nemlig at nej, der ville ikke være adgang til aktindsigt i forhold til nogle oplysninger, som ellers havde ført til afsløring af store skandalesager tidligere.
Jeg må bare sige, at det altså er meget svært at hoppe på den, hvis man forsøger nu at sige: Nej, gud, hvor var det også forfærdeligt, den bliver da godt nok fortolket lige lidt stramt, hvad?
Øv, det kunne vi ikke have set.
Til gengæld har jeg stor respekt for, at man skifter holdning, og det er rigtig, rigtig fint.
Der er også, må man sige, en hel del, der tyder på – kunne vi læse i dagbladet Information, som har gennemgået nogle af konsekvenserne af den nye offentlighedslov – at nogle af de mange undskyldninger, som blev brugt dengang, og som ministeren også brugte i dag, heller ikke holder i virkeligheden.
Det kunne være: Det kan godt være, vi lukker ned her, men til gengæld åbner vi op nogle andre steder.
Adgangen til meroffentlighed bliver sådan set kun brugt i cirka hver femte sag.
Faktisk tager det længere tid, efter den nye offentlighedslov er kommet ind, at få sin adgang til aktindsigt.
Bare for at nævne et andet tal, så havde Folketingets Ombudsmand, kun 11 måneder efter loven trådte i kraft, behandlet 60 klager over anvendelsen af offentlighedsloven og havde givet kritik i halvdelen.
Så der er ikke nogen tvivl, jeg synes ikke, der bør have været tvivl, og der er heller ikke nogen tvivl om, at der er sket en markant indskrænkning i adgangen til offentlighed, og det handler altså hverken om, at nogen skal sidde og tweete live fra forhandlinger, eller at man skal følge med i alt, hvad der foregår, men det handler om, at der er blevet lukket ned for nogle rum, som man måske, hvis man er minister, synes er belejligt der er lukket ned for, men som offentligheden må være stærkt betænkelig ved, fordi netop den adgang til aktindsigt tidligere har afsløret både magtmisbrug, embedsmisbrug, fusk og fejl.
Det er noget, som både har vist, hvordan magtens centrum, for at sige det, som det er, har misbrugt deres beføjelser, men også noget, som har skadet borgere, eller som har skadet Folketingets muligheder for at vedtage lovgivning med åbne øjne og vidende om, hvad baggrunden er.
Summa summarum, vi er i hvert fald en samling af partier herinde, som har kæmpet rigtig længe for at få lavet den her offentlighedslov om.
Jeg tror, vi er enige om at fortsætte, og forhåbentlig har vi snart et flertal for at gøre noget reelt i stedet for kun at tale om det.