Eva Kjer Hansen (V), 2007-05-24:
I diskussionen om, hvem der har tillid til kommunalpolitikerne, må man vel sige, at Socialdemokraterne med deres forslag om, at der skal etableres uvildig rådgivning, hvor borgere kan få hjælp uden om kommunen, i den grad understreger, at de ikke har særlig megen tillid til det, der foregår i kommunen.
Det er Socialdemokraterne, der foreslår at pålægge kommunerne at lave endnu et rådgivningsorgan, der så skal være uvildigt, fordi man ikke stoler på den rådgivning, som kommunen i forvejen har pligt til at give.
Den argumentation, fru Lise von Seelen kommer med, er jo fuldstændig bagvendt.
Så må jeg om lokalpolitikernes deltagelse i tilsynsbesøg sige, at jeg undrer mig over, at Socialdemokraterne ikke er interesserede i, at de tilsynsbesøg, der foregår, er fagligt forsvarlige, og at vi kan stole på, at når der bliver udført et tilsyn, bliver det også gjort ordentligt.
Det er jo derfor, at lokalpolitikerne skal ud af det, hvis det, som det klart fremgår af rapporten, resulterer i, at det anmeldte tilsynsbesøg faktisk ikke giver noget udbytte, fordi det ender med bare at blive en snak.
Og der skal flere kvinder ind på direktionsgangene og i bestyrelserne i de private virksomheder.
Derfor er kvinder og ledelse netop et af mine særlige indsatsområder, og som forslagsstilleren henviser til, har jeg bl.a. fået foretaget en undersøgelse om kvindernes betydning for virksomhedernes bundlinje og afdækket området statistisk, for statistik og viden er afgørende for at kunne arbejde sagligt med området og sætte nogle mål.
Min strategi for at få flere kvinder i ledelse er, at virksomhederne selv skal motiveres til at sikre sig de kvindelige talenter på chefstolen.
Det kræver samarbejde, og det skabes bl.a. gennem det charter, som er ved at blive udarbejdet og kan lanceres til efteråret.
Vi er netop nu ved at nedsætte en styregruppe, der skal være med til at formulere indholdet i charteret, og formålet her er, at virksomhederne selv forpligter sig til at arbejde med mål og målsætninger.
De har forstået, at det betaler sig økonomisk at have kvinder med i ledelsen, og de ved også godt, at det står meget højt på regeringens dagsorden, at der skal flere kvinder i ledelse – og helst uden brug af lovgivning eller tvang.
Jeg er fuldstændig enig med SF i, at det er svært at fastsætte mål på området.
Men til forskel fra SF tager jeg det så alvorligt, at det er svært at fastsætte mål på området.
Forslaget går på, at der skal fastsættes regler, der pålægger danske børsnoterede virksomheder at få flere kvinder i ledelserne inden for de næste 5 år.
Hvorfor det?
Hvis man vil lave et indgreb, så kan man da lige så godt give den fuld skrue og pålægge alle danske virksomheder at have 25 pct. kvinder i ledelserne.
Hvorfor 25 pct., hvorfor så ikke 35 eller 50 pct.?
Der er jo ikke noget belæg for lige netop at vælge 25 pct.
Tallet er, som der står i bemærkningerne til forslaget, valgt i erkendelse af de svære vilkår for fastsættelse af forpligtende mål på ligestillingsområdet.
I arbejdsgiverforeninger og økonomiske interesseorganisationer udgør kvinder allerede i dag samlet set over 25 pct. af lederne, men det tal kan godt dække over, at de alle sammen sidder på mellemlederniveau.
I Danmark udgør kvinderne 23 pct. af bestyrelsesmedlemmerne i alle danske bestyrelser.
Det er kun sølle 2 pct. fra den grænse, SF vil fastsætte for de børsnoterede virksomheder.
Tallet dækker dog over meget store forskelle for størrelsen af virksomheder og for brancher.
Og så kan man også her sige: Er det så godt nok?
Kvinder udgør 34 pct. af lederne i engros- og detailhandelsvirksomheder.
Skal branchen så læne sig tilbage?
Næh, det fortæller bare, at inden for nogle brancher er 25 pct. kvinder faktisk et uambitiøst mål.
F.eks. er 25 pct. kvinder i bestyrelserne og ledelserne i energi- og byggesektoren efter min bedste overbevisning urealistisk.
Kvinder udgør i dag 2 pct. af ledelserne i bygge- og anlægsvirksomheder, men de udgør også kun 2 pct. af murernes og 15 pct. af bygningskonstruktørernes ledelser.
Her vil et mål på 25 pct. kvinder på 5 år være nærmest umuligt at nå, for det hænger jo sammen med, hvilke uddannelser kvinder og mænd tager, og der er alt andet lige større chance for, at man bliver leder inden for byggebranchen, hvis man er bygningskonstruktør, end hvis man er cand.mag.
Det handler jo ikke om at undskylde virksomheder med få kvinder i ledelsen.
2 pct. kvindelige ledere i byggebranchen er selvfølgelig ikke godt nok.
De skal stadig stræbe efter at få balance mellem andelen af kvinder og mænd i ledelsen.
Men i modsætning til SF vil jeg hellere have, at virksomhederne selv fastsætter realistiske, men nok så ambitiøse mål for andelen af kvinder i ledelser og bestyrelser, end at det er Folketinget, der skal diktere 25 pct. som værende nok kvinder i ledelsen.
Målene skal fastsættes ud fra den virkelighed, virksomhederne befinder sig i.
Hvis man har alle kvinderne siddende i montagen, mens mændene er ledere, ja, så kan der godt være meget langt til at have 25 pct. kvinder i ledelsen om 5 år, mens det er et realistisk mål for virksomheder, hvor kvinder udgør halvdelen af ledertalenterne.
Den anden del af forslaget går på, at det skulle være pengene, der afholder virksomhederne fra at få flere kvinder i ledelse.
Det tror jeg ikke på.
Det er ikke et barmhjertighedsprojekt for kvinder, men god, solid business at sikre sig de dygtige, talentfulde kvinder til lederjobbene.
Der er allerede god mulighed for at søge både nationale og internationale midler til projekter om kvinder og ledelse, hvis man vil sætte ekstra turbo på.
Ligestillingsafdelingen har f.eks. selv deltaget i et EU-finansieret projekt sammen med Nykredit, Finansforbundet, SAS og Dansk Industri.
Der er gode muligheder for støtte til dem, der ønsker at søge.
Og derfor ser jeg ingen grund til at skabe en ny pulje, der kun vil gøre den forskel, at der bliver noget ekstra administration.
Men hvis forslaget dækker over manglende kendskab til de eksisterende puljer, ja, så er det måske værd at sætte ind dér.
Derfor vil jeg undersøge muligheden for at lave en oversigt på Ligestillingsafdelingens hjemmeside over de puljer, der vil være relevante i den her sammenhæng.
Jeg vil slutte med at sige, at lige så enig jeg er med forslagsstillerne i, at der mangler kvinder i toppen af dansk erhvervsliv, lige så uenig er jeg i metoden, som er foreslået her.
Flere kvinder i ledelsen i private virksomheder kræver mere og andet end kvoter.
Det kræver, at vi får nedbrudt det kønsopdelte uddannelsesvalg og det kønsopdelte arbejdsmarked, og det kræver, at den enkelte virksomhed sætter mål efter den situation, de befinder sig i, med hensyn til talentmasse, kønsfordeling blandt de ansatte og den nuværende andel af kvinder i ledelsen.
Derfor er charteret med sine differentierede måltal et middel til fremgang.
Det mener jeg ikke at en fast fjerdedelskvote er.
Så af de årsager kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.