Charlotte Dyremose (KF), 2008-11-18:
Man kunne jo næsten fristes til at sige tak for anledningen til at remse de utrolig mange initiativer op, som vi Konservative sammen med vores regeringspartnere og også forskellige forligspartnere her i Folketinget har lavet over de sidste mange år.
Der er flere ordførere, der sådan har talt for en samlet kommission eller plan eller et eller andet, og det skulle der så ikke være i den politik, som regeringen fører.
Men sagen er jo den, at den samlede plan for bl.a. at styrke målet om, at flere kommer igennem en ungdomsuddannelse, og sådan set også det videre mål med, at flere får en videregående uddannelse, handler om at styrke uddannelsessystemet hele vejen.
Det handler om at starte helt dernede, hvor man sikrer, at det enkelte barn er sprogligt klar til at starte i børnehaveklassen og altså dermed ikke på grund af nogle sproglige barrierer falder enten fagligt eller socialt bagud.
Så håber jeg ikke, at jeg hørte den radikale ordfører korrekt, da hun sagde, at det ikke har så meget at gøre med folkeskolen, for det har da i den grad meget at gøre med folkeskolen.
Derfor er en vigtig del af at opfylde den her målsætning om, at 95 pct. af en ungdomsårgang på sigt skal have en ungdomsuddannelse, da netop at styrke folkeskolen.
Det har vi gjort med bindende slut- og trinmål, vi har lavet nationale test og elevplaner, og vi har sikret flere timer i fag som fysik, kemi, biologi, dansk og matematik.
Så er der, som det også er nævnt tidligere, den nye læreruddannelse med færre linjefag og en aldersopdeling i de centrale fag dansk og matematik.
Det er noget, som vi selvfølgelig løbende må følge op på og sikre hele tiden har de bedste forudsætninger.
Der er den obligatoriske børnehaveklasse, og man kan sige, at det er at starte et sted, hvor det varer lidt længe, inden de når til en ungdomsuddannelse, men det er jo et spørgsmål om at sikre, at alle børn har de samme gode forudsætninger for at klare sig i skolen og dermed også på ungdomsuddannelsen.
Men der, hvor den store udfordring jo også ligger, er netop i at sikre, at de børn, der ikke hjemmefra har alle de her gode forudsætninger, rent faktisk får noget hjælp i skolen.
Det er så bl.a. dér, den obligatoriske børnehaveklasse og elevplanen kommer ind i billedet.
Så er der uddannelsesplanerne; der er den særlige vejledningsindsats, som skal starte allerede i 6. klasse.
Og så er der 10. klasse, som jeg har nævnt ved flere lejligheder, og som jo nu er blevet styrket og målrettet mere mod dem, som har et særligt behov for at blive fagligt eller socialt udviklet, inden de kommer videre i en ungdomsuddannelse.
Det synes vi godt man må turde sige i et velfærdssamfund.
Så er der jo selvfølgelig de mange indsatser på bl.a. erhvervsuddannelserne, som også flere har remset op.
Jeg skal ikke blive ved med det, men nævne, at der derudover selvfølgelig også er gymnasiereformen, som vi forventer at skulle se på igen her hen over de kommende måneder og se på, om vi kan gøre noget for at forbedre den.
Så er der jo hele evalueringsspørgsmålet, hvis jeg lige må tage det med her til sidst, for skal vi bare hele tiden sådan lave lappeløsninger?
Der må vi fra konservativ side sige, at et af de områder, hvor der har været en del ændringer, jo bl.a. er på gymnasieområdet, og vi synes, det er vigtigt, at vi nu ligesom en gang for alle siger, at nu har vi fået det første fulde forløb igennem, og nu tager vi en grundig overvejelse af, hvad det er, der skal ændres, og så gør vi det i ét hug.
Så vil jeg til sidst sige til Socialdemokraterne, at det jo er udmærket med forslag om bl.a. lektiehjælp og undervisningsassistenter, men det er bare ærgerligt, at der skulle en borgerlig regering til for at begynde at sætte initiativer i gang på det område.
Men det kan vi jo så i fællesskab glæde os over, selv om det da er lidt ærgerligt, at det så ikke blev sat i gang for 10 år siden, for så kunne det jo også have gavnet dem, der skal starte en ungdomsuddannelse i dag.