runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Clausen (EL), 2007-03-13:
Jeg er meget enig med hr. Torben Hansen i, at der er mange ting, der er vigtige, og antallet af ord kan somme tider være et handicap.
Men jeg lagde bare mærke til, at hr. Torben Hansen i sin tale i dag mange gange gentog det med de 40-50 pct. Så kan jeg måske ikke helt forstå, hvordan det kan være, at det lige var det, der ikke blev plads til i vedtagelsen.
Men jeg er selvfølgelig tilfreds med, at hr. Torben Hansen siger, at det stadig væk er Socialdemokraternes politik, og at det stadig væk er de politiske synspunkter, som oppositionen står sammen om.
For det kan jo vise sig at få betydning i fremtiden.
Torben Hansen (S), 2007-03-13:
Jeg bliver nok nødt til at skuffe hr. Per Clausen.
Hr. Per Clausen ved jo også, at de fire partier i fællesskab rent faktisk tidligere i februar har lavet et fælles oplæg om, hvilken andel vi mener VE skal udgøre af det samlede forbrug.
Det ligger på 45-50 pct.
Nu ved hr. Per Clausen jo også, at en vedtagelse maksimum må være på 150 ord, og vi synes også, det har været vigtigt at få påpeget, at der rent faktisk også findes eksempelvis en generationsmålsætning i bæredygtighedsstrategien fra 2002.
Der findes nogle aftaler for 2004, der ikke bliver levet op til for nuværende, og aftaler, som regeringen har taget med i allokeringsplanen som opfyldte i forhold til det, man har indberettet til EU.
Derfor syntes vi, det var vigtigt at få det med, også fordi vi tidligere har givet udtryk for det samme, sammen med hr. Per Clausen for øvrigt.
Per Clausen (EL), 2007-03-13:
Jeg er meget glad for hr. Torben Hansens tale, også for, at han gentagne gange understregede, at man i 2025 ville kunne nå op på at have en andel af energien, som er vedvarende energi, på 40-50 pct., men jeg synes ikke, at jeg kunne genfinde den formulering i forslaget til vedtagelse.
Jeg vil derfor gerne spørge hr. Torben Hansen, om det er udtryk for, at Socialdemokraterne, Det Radikale Venstre og SF, når det kommer til stykket, har opgivet den intention i de kommende forhandlinger med regeringen.
Torben Hansen (S), 2007-03-13:
Jeg tror rolig, at jeg kan berolige hr. Dohrmann med, at det ikke er vind, der er skyld i de høje elpriser, der er herhjemme.
Det tror jeg.
Hvis nu hr. Dohrmann sætter sig ned og dechifrerer en elregning, kan han i hvert fald konstatere, at det ikke er vind, der er skyld i det.
I forhold til vedtagelsen har jeg ikke set regeringens vedtagelse på skrift, men Socialdemokratiet har sammen med SF og Det Radikale Venstre fremsat et forslag til vedtagelse, som vi rent faktisk synes er bedre end det, som hr. Dohrmann står bag.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-03-13:
Når jeg ser rundt, så har vi i hvert fald noget af verdens dyreste el, men på spørgsmålet om, hvad der er skyld i det, vil hr. Torben Hansen nok svare, at det skyldes andre ting.
Det er ikke kun, fordi man bare har satset på vindenergi og andre alternative energiformer.
Det har selvfølgelig kostet penge at løbe det i gang.
Det var én ting.
En anden ting er, at jeg godt kunne tænke mig at spørge Socialdemokratiet, om det kan udelukkes, at Socialdemokratiet vil støtte det forslag, som regeringen sammen med Dansk Folkeparti har lagt frem her i dag, når vi skal til at stemme senere i dag.
Men hvor er det, at hr. Torben Hansen ser forskellen imellem den vedtagelse, som Socialde mokratiet har lagt frem, og den vedtagelse, som regeringen og Dansk Folkeparti har lagt frem?
Torben Hansen (S), 2007-03-13:
Nu tror jeg, det er klart for hr. Jørn Dohrmann, at uanset om man taler om 45-50 pct. eller om 100 pct., så er vi temmelig langt ude rent tidsmæssigt.
De 45-50 pct., som vi har lagt for dagen, er jo i 2025.
Det er alt andet lige svært at begynde at sætte penge på, hvad det vil koste i 2025.
For det andet har vi i dag mellem 20.000 og 25.000 direkte ansatte inden for vindmølleindustrien, og det er sammen med den øvrige energieksport et af de største eksportområder, vi overhovedet har.
I stedet for måske hele tiden at tale om, at det koster penge – der kan jeg forstå, at Finansministeriet og Ingeniørforeningen er uenige, fordi de bruger helt forskellige diskonteringsrenter, henholdsvis 3 og 6 pct., hvilket vil sige, at man kan forrente alt ihjel, hvis det er det, man vil – så synes jeg, man skal se det, som om det her er en både miljømæssig og en beskæftigelsesmæssig gevinst, hvilket vi for øvrigt også er nødt til at få, hvis både hr. Dohrmann og jeg synes, at der skal være en fornuftig verden at efterlade til vores efterkommere.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-03-13:
Jeg vil egentlig bare spørge hr. Torben Hansen, om målet ikke er 100 pct. vedvarende energi.
Hvis man alligevel skal spille lidt stort ud, kan man lige så godt sige 100 pct. i stedet for kun 50 pct. Men det er jo ren overbudspolitik.
Jeg kunne godt tænke mig at stille hr. Torben Hansen et par spørgsmål, når man er ude med overbudspolitik
Hvor mange ekstra milliarder skal vi sætte af på området?
Så kan man jo sige om Ingeniørforeningen og Teknologirådet og alle de andre, at det jo godt kunne være, at de havde en særinteresse i at sige, at vi skal have flere vindmøller, vi skal have mere vedvarende energi.
For det er jo også deres arbejdsgivere, der bliver beskæftiget i den branche her.
Så det interessante spørgsmål er: Hvor meget har hr. Torben Hansen og hans parti afsat til at opfylde de her ønsker?
Torben Hansen (S), 2007-03-13:
Nu får jeg at vide af den konservative ordfører, at der er tale om et klart overbud.
Jeg må sige, at jeg så deler skæbne med Ingeniørforeningen i Danmark, og dem kan man ikke just anklage for ikke at kende noget til det her område.
Jeg deler også skæbne med Teknologirådet, hvor jeg tror at også hr. Wedell-Neergaard er med i styregruppen for dette projekt.
Så hvis det er hr. Wedell-Neergaards udlægning af, hvad et klart overbud er, så påtager jeg mig det gerne.
Jeg kan bare konstatere, at jeg så har et overbud sammen med resten af sagkundskaben inden for det her område.
Det, som det vel reelt drejer sig om, er: Hvordan får vi sikret den vedvarende energi, og hvordan kommer vi op på de 45-50 pct.?
Og det kan vi, det viser systemerne.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-13:
Det er klart overbud fra Socialdemokratiets side.
Vi er vant til på alle områder, at siger vi, at vi har et mål på 30 pct., så kan Socialdemokratiet naturligvis komme med et mål på 50 pct.
Men sagen er den, at hr. Torben Hansen jo heller ikke anviser virkemidlerne.
Det er sådan, at hr. Torben Hansen meget slet indpakket taler om et landsplandirektiv, hvor vi i forbindelse med placering af møllerne er gået frem med en frivillig ordning og er gået ud til kommunerne og har spurgt, om de ikke kunne placere de møller.
Men kan hr. Torben Hansen forklare mig, hvordan det kan være, at man fra Socialdemokratiets side tvangsmæssigt vil placere over 1.000 møller af 100 meters højde i landet, og hvordan det skal kunne opfattes som et positivt initiativ?
Torben Hansen (S), 2007-03-13:
Det er det, som regeringen har skrevet i sit energioplæg fra januar.
Indtil nu, når man så har forsøgt – det ved hr. Christian Wedell-Neergaard jo også – at gå lidt i dybden med det, få fundet ud af, hvilke beregninger der ligger bag, og hvorfor regeringen ikke kan gå højere, så er det eneste svar, man får for nuværende, at det må vi kigge på under forhandlingsrunden i maj måned.
Det er fine tal, men der bliver ikke anvist noget om, hvordan man skal opnå dem.
Bortset fra det, som vi jo også tidligere har påpeget sammen med resten af oppositionen, så mener vi faktisk, at de 30 pct. i 2025 er meget, meget uambitiøst.
Hvis man tager den fremskrivning, der har været indtil nu, kan man nærmest uden problemer nå derop.
Vi har sådan set lagt frem, at vi synes, man skal op på 45-50 pct., og det har, hvilket andre også har sagt fra talerstolen i dag, både Ingeniørforeningen og Teknologirådet sagt det danske system kan klare.
Det vil være rimeligt, at man har en ambition om 45-50 pct.
Indtil nu har jeg kun hørt nogle skåltaler, men som jeg også tidligere har sagt, var der ikke meget i glassene.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-13:
Så fik hr. Torben Hansen afleveret endnu en miljømæssig svada mod regeringen, og jeg tager naturligvis afstand fra hr. Torben Hansens udlægning af regeringens politik.
Det er jo således, at ser man på hr. Torben Hansens vedtagelse og på den vedtagelse, som regeringen har fremsat, er de jo ens på en række punkter, og det kan vi lige starte med her i det første spørgsmål.
Regeringen arbejder på øget energibesparelsesindsats til 1,25 pct. årligt og en fordobling af forsknings- og udviklingsmidlerne.
Er det ikke konkret handling?
Eyvind Vesselbo (V), 2007-03-13:
Det, som regeringen har gjort, er jo at være aktiv med hensyn til at få EU til at reducere CO2-udslippet, få en aftale om reduktionen af CO2-udslippet.
Det, der er centralt i det her, er jo, at Danmark er en del af den byrdefordelingsordning, som skal foretages af EU, og derfor er vi jo afhængige af, hvad der sker i EU.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-03-13:
Nu snakker vi altså ikke om, når både hr. Vesselbo og jeg er afdøde, men om 2025.
Hvad er regeringens målsætning for nedbringelse af CO2-udslippet i 2025?
Det er jo ikke noget kompliceret spørgsmål, jeg stiller.
Kan jeg ikke bare få et meget enkelt svar, f.eks. et tal?
Eyvind Vesselbo (V), 2007-03-13:
Det, der er regeringens udgangspunkt, er jo det, der står ganske klart i energiplanen, nemlig at vi skal gøres fri af fossile brændsler på længere sigt.
Det er det langsigtede mål.
Så det står ganske klart, hvad målet er.
Morten Østergaard (RV), 2007-03-13:
Jamen det er jo noget forfærdeligt sludder fra integrationsministeren.
Vi har jo fremsat et forslag, som er blevet behandlet her i Folketinget, og i det forslag findes bl.a. ordet opholdstilladelse, så vi er på ingen måde håndsky.
Det, der er problemet, er, at regeringens politik på området meget kort kan sammenfattes således, at regeringen forsøger at lokke dem, der har fået asyl, tilbage til Irak.
Nu kan vi konstatere, at mange af dem vender tilbage til Danmark igen, fordi forholdene i Irak simpelt hen ikke er gode nok, og jeg synes, man burde sikre, at alle i hvert fald bliver oplyst om, at situationen forholder sig sådan, at mange af dem, der vender tilbage, kommer til noget, som er meget væsensforskelligt fra det, de fik at vide, inden de tog af sted.
De skal behandles så dårligt som muligt, så de alligevel får lyst til at vende hjem til det, de kan konstatere at folk i millionvis flygter fra på grund af bomber i hverdagen.
Det sidste, regeringen har gjort, er at forsøge at presse de ansvarlige myndigheder i Irak til at acceptere tvangshjemsendelsesaftaler.
Man kan jo kun gisne om, hvad der indgår i de forhandlinger, men man må sådan set opsummere det sådan: Nogle skal lokkes hjem, andre skal ryges ud, og atter andre skal myndighederne i Irak presses til at tage imod.
Det er bestemt ikke en værdig måde at føre politik på.
Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-13:
Realiteten i de forslag, som oppositionen kommer med, er, at der skal gives opholdstilladelse, og at alt andet skal sættes ud af kraft, og jeg synes, man skal sige det.
Regeringen mener, at den rigtige måde at håndtere spørgsmålet på er at fastholde, at vi har et uafhængigt system, der vurderer, om der er grundlag for asyl.
Det virker, der er mulighed for at få genoptaget sin sag, hvis der er grundlag for det, og der bliver foretaget individuelle vurderinger.
Men det er ikke holdbart, hvis det – som oppositionen ønsker – skal kunne udløse en opholdstilladelse, hvis man tilstrækkelig længe ignorerer et afslag, mens de, der respekterer det med det samme, ikke får det, de kom efter.
Men det ændrer selvfølgelig ikke ved, at vi alle sammen er bekymrede over den situation, irakerne er i, og derfor må vi sørge for, at de har nogle ordentlige vilkår, så længe de er her.
Men der har altså været en meget grundig behandling af deres sager, og i sidste ende har en uafhængig, domstolslignende instans, nemlig Flygtningenævnet, vurderet, om der er grundlag for at få asyl i Danmark eller ej.
Morten Østergaard (RV), 2007-03-13:
Jamen integrationsministeren ved jo udmærket, hvad Det Radikale Venstre og andre partier ønsker at gøre ved den problemstilling, for forrige fredag diskuterede vi her i Folketingssalen vores forslag om højst 18 måneder i et dansk asylcenter, hvis man ikke kan tvangshjemsendes på grund af situationen i hjemlandet, og højst 6 måneder, hvis det er børnefamilier, der er tale om.
Så det ved integrationsministeren godt.
Det, jeg må spørge om, er, om det ikke gør indtryk på den konservative udlændingeordfører, at en lang række personer og mails påpeger, at situationen altså ikke er værdig for det danske samfund.
Millioner af mennesker er på flugt i Irak, og en stor del af dem, der har fået asyl, men vendte tilbage, fordi de gerne ville bidrage til genopbygningen eller bare gerne ville hjem, er kommet til Danmark igen og har sagt: Forholdene er simpelt hen ikke til det, vi er truet på vores sikkerhed.
Alligevel siger ministeren, at de, der sidder oppe i Sandholm på fjerde, femte, sjette eller syvende år, må spille hasard med deres tilværelse og tage chancen, selv om de ikke har nogen nødbremse.
Jeg synes, det er at se stort på de menneskers liv.
Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-13:
Jeg synes, det vil være interessant, hvad bl.a. det radikale svar vil være.
Jeg mener ikke, at løsningen er at give opholdstilladelse i Danmark en bloc til en gruppe mennesker, fordi de ikke har respekteret det afslag, de har fået på asyl, og jeg kunne have lyst til at spørge hr. Morten Østergaard: Hvad skal jeg svare dem, der faktisk har respekteret afgørelsen og er rejst hjem, og hvad skal jeg sige til dem, der kommer i morgen?
Jeg synes, vi skal respektere det asylsystem, vi har, hvor Flygtningenævnet som sidste instans træffer afgørelserne.
Det er faktisk sådan, at kun 2 af de 16 anmodninger om genoptagelse af asylsager, som Flygtningenævnet har behandlet indtil nu, har resulteret i, at der er givet asyl på baggrund af, jeg ved ikke hvad, så vores system virker.
Der bliver kigget meget seriøst og individuelt på hver enkelt sag, og det synes jeg vi skal fastholde, for det system virker faktisk.
Morten Østergaard (RV), 2007-03-13:
Jeg tror, det er stadig sværere at forstå for den almindelige dansker, at når millioner af mennesker er på flugt i Irak, og når millioner af internt fordrevne er flygtet ud af Irak, diskuterer vi, hvor længe vi skal holde 600 mennesker i Danmark tilbage i vores asylcentre år ud og år ind.
Koblingen bliver helt relevant, når man tager de seneste oplysninger.
Jeg har forstået, at det er første gang, man har lavet en rapport af denne karakter, og man har konstateret, at en stor del af dem, der er vendt frivilligt tilbage til Irak, selv om de kunne være blevet i Danmark, fordi de har fået asyl, er vendt tilbage til Danmark igen, fordi forholdene ikke var sådan, at de mente, det var sikkerhedsmæssigt forsvarligt at blive dernede.
Spørgsmålet er: Hvad tænker man i Sandholmlejren eller i Avnstruplejren, når man hører, at de, der havde mulighed for at vende frivilligt tilbage, alligevel valgte at tage tilbage til Danmark efter at have været dernede?
Hvad nu, hvis man kommer i en situation, hvor man ikke kan vende tilbage, hvis man har taget chancen?
Spørgsmålet til ministeren er: Er det ikke på tide, at vi tager situationen i Irak alvorligt og siger, at de 600 mennesker ikke kan sidde de næste 5, 6, 7 år i et dansk asylcenter?
Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-13:
Hr. Morten Østergaard vil meget gerne lave en kobling til repatrieringsindsatsen.
Jeg er helt med på den historie, der var i Information i går, men det er vigtigt at understrege, at repatrieringsindsatsen er et tilbud til dem, der har fået asyl.
Den er et frivilligt tilbud, som man kan vælge at tage imod.
I øvrigt er det jo ikke rigtigt, at det ikke er muligt at vende hjem til Irak.
Så sent som i løbet af 2006 er irakere vendt frivilligt hjem til Irak.
Morten Østergaard (RV), 2007-03-13:
Selv om ministeren ikke vil redegøre for forhandlingerne, er det jo åbenbart for enhver, at tvangshjemsendelse ikke er nært forestående, fordi det afvises af de kompetente irakiske myndigheder.
Derfor står dette spørgsmål tilbage: Hvad gør man så med de mennesker, som sidder i de danske asylcentre på fjerde, femte, sjette år, som ikke kan tvangshjemsendes, og som ikke vil rejse hjem?
Skulle nogle af dem have overvejet at gøre det, har de jo måttet konstatere, at nogle af dem, der har fået asyl og har forsøgt at vende frivilligt hjem, har altså trukket i den nødbremse, som er en del af repatrieringsordningen, og er vendt tilbage.
En væsentlig del af dem, nemlig 50 pct., har valgt at sige: Nej, forholdene i Irak er altså ikke til det.
Derfor er spørgsmålet til ministeren: Er det ikke på tide at revidere udtalelserne om, at alle naturligvis bare kan vende hjem?
Vi ved, at UNHCR ikke anbefaler det, vi ved, at mange af dem, der har forsøgt, er vendt tilbage til Danmark, og vi ved, at vi ikke kan få en aftale om tvangshjemsendelse med de kompetente myndigheder.
Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-13:
Med hensyn til Kosovo var det UNHCR, der ændrede sit position paper, og derfor ændrede UNMIK, som også hører under FN, der har ansvaret i Kosovo, også sine retningslinjer.
Der er ikke sendt nogen tvangsmæssigt tilbage til Kosovo, uden at det har været efter aftale med UNMIK.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Steen Gade (SF), 2007-03-13:
Er ministeren ikke bange for, at når hun kører den linje, hvor alle kræfter åbenbart sættes ind på at prøve at presse og lokke de irakiske myndigheder til at sige ja, kan hun risikere at komme i akkurat den samme situation, som hun kom i med flygtningene fra Kosovo, som man til sidst sagde ja til?
Det viste sig jo at være forkert, og som ministeren selv har sagt, kunne hun godt se, at der var nogle ting, der ikke var gået helt efter bogen.
Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-13:
Jeg vil ikke stå her og begynde at drøfte igangværende forhandlinger, så det har jeg ikke yderligere kommentarer til.
Så vil jeg sige, at vi jo gør, hvad vi kan, for at støtte en tilbagevenden og også sikre, at flygtningene har nogle fornuftige vilkår, så længe de er her.
Men der er altså nogle myndigheder, der afgør, hvem der kan få opholdstilladelse og asyl i Danmark, og hvem der ikke kan.
Steen Gade (SF), 2007-03-13:
Jeg kan forstå, at ministeren i hvert fald ikke afkræfter, at udenrigsministeren i Nordirak ikke mener, at man skal modtage tvangshjemsendte.
Hvis vi har det på det rene, altså at myndighederne i Nordirak ikke er interesserede i det, er mit opfølgningsspørgsmål til ministeren: Hvorfor bruger regeringen så sine kræfter på det i stedet for på de ca. 600 irakiske flygtninge, vi har her i landet?
Hvorfor bruger man ikke kræfterne på at få dem integreret og give dem en chance for at klare sig, så de ikke bliver mere og mere nedbrudt i de danske lejre?
Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-13:
Det sidste kan jeg selvfølgelig afvise, men vi er altså i gang med drøftelser med Nordirak.
Jeg kan godt forstå irakerne, for det er jo regeringens ønske, at der helst skal være tale om frivillige hjemrejser, og jeg ved, at irakerne også helst ser, at det bliver frivillig tilbagevenden.
Men det behøver vi egentlig ikke forhandle så meget om, for i dag er det jo muligt at vende frivilligt hjem til Irak.
Steen Gade (SF), 2007-03-13:
Han er i hvert fald citeret for i avisen, at Iraks holdning er, at man vil samarbejde om enhver frivillig – jeg gentager: frivillig – tilbagesendelse.
Det er jo en ren afvisning af den danske position, og det tyder på, at det, regeringen har gang i, er et enormt afpresningsforsøg over for de irakiske myndigheder.
Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-13:
Når det gælder den samlede regering, er der skam mange prioriteringer, og det tror jeg egentlig også hr. Steen Gade udmærket ved.
Bl.a. har regeringen jo besluttet at afsætte 100 mio. kr. til at hjælpe i nærområdet og også hjælpe de internt fordrevne i Irak.
Når det gælder mig som integrationsminister, har jeg selvfølgelig et ansvar for at lave nogle fornuftige tilbagevendingsaftaler for de mennesker, som har fået afslag på ophold her i landet, men det er jo ikke ensbetydende med, at Danmark og regeringen ikke i øvrigt har fuld fokus på situationen i Irak.
Steen Gade (SF), 2007-03-13:
Jeg vil gerne bede integrationsministeren uddybe de udtalelser, hun har givet til Information i dag, om, at Danmark fortsat forhandler med de irakiske myndigheder om at få en aftale om tvangshjemsendelse.
Så vil jeg spørge integrationsministeren, om det virkelig er regeringens prioritering, at i en situation, hvor 2 millioner mennesker er flygtet ud af Irak og 1 million er flygtet internt i Irak, er det vigtigste, man kan foretage sig lige nu, at forhandle om en tvangshjemsendelse.
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-13:
Betyder det sidste, at den konservative ordfører vil udstede en garanti for, at der ikke bliver solgt vandforsyninger fremover under den nye ord ning, for jeg forstod nærmest sætningen sådan, at det var det, man var i gang med.
Og er det ikke sådan, at hvis man ville forhindre salget, så kunne man bare have gjort det forbudt, frem for at statskassen skulle drage økonomisk gavn af det?
Hvorfor har man egentlig ikke bare gjort det forbudt?
Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-13:
Jeg må bare sige, at hr. Morten Østergaards beskrivelse intet har med virkeligheden at gøre.
Jeg synes, det er ret fornemt, at vi her i Danmark har et generelt tilbud om en repatrieringsordning til folk, der er kommet hertil som flygtninge og har fået asyl.
Hvis de skulle ønske at vende hjem, vil vi gerne støtte dem økonomisk, så det er et rigtig flot tilbud, som i øvrigt ikke bare gives til irakere.
Det er en repatrieringsordning, som jeg synes vi kan være meget stolte af.
Med hensyn til behandlingen i øvrigt mener jeg, at den også er i orden.
Når det drejer sig om at tage sine egne borgere tilbage er vi helt opmærksomme på, at Irak er i en særlig situation, og det forholder vi os også til.
Men det grundlæggende princip om, at man skal tage imod sine egne borgere, kan jeg da ikke forestille mig at hr. Morten Østergaard kan være uenig i.
Det er også det princip, der gælder som udgangspunkt i internationale konventioner.
Man må selvfølgelig acceptere at tage imod sine egne borgere, hvis de ikke har lovligt ophold andre steder.
Vi sørger bare for, at vi kun sender dem hjem, hvis vi har en aftale med det pågældende lands myndigheder, og der er ikke nogen, der bliver tvangshjemsendt til Irak, før vi har en fornuftig aftale på plads.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 92
Torben Hansen (S), 2007-03-13:
Som også hr. Eyvind Vesselbo ved, findes der mange forskellige virkemidler, ja, der findes en bred palet.
Det så vi også op gennem 1990’erne, hvor man trods alt kom et pænt stykke vej med vindenergi.
Der er mange ting, der er noget om den geografiske placering, der vil være noget angående priserne, og der vil også være helt kontante krav.
Der findes altså et bjerg af forskellige virkemidler.
Men jeg vil også endnu en gang påpege over for hr. Eyvind Vesselbo, at når jeg siger 45-50 pct., som jeg siger sammen med den øvrige opposition, skyldes det, at Socialdemokratiet har skrevet det tidligere, og det står vi ved.
Jeg er godt klar over, at hr. Vesselbo kommer fra et sted, hvor det er normalt, at selv om man siger noget fra talerstolen, forpligter det ikke.
Men det gør det der, hvor jeg kommer fra; der forpligter det.