Jeppe Kofod (S), 2008-02-29:
OSCE er som bekendt den eneste paneuropæiske organisation med 56 lande og et geografisk område fra Vancouver til Vladivostok.
NATO og EU er som bekendt eksklusive organisationer, mens OSCE i hele sin natur er inklusiv og derfor også har problemlande som medlemmer, eksempelvis Hviderusland, Europas eneste diktatur.
Netop dette forhold er både OSCE's svaghed og styrke.
Svaghed, fordi lande, på trods af at de har forpligtet sig til OSCE-standarder som eksempelvis demokrati og menneskerettigheder, bryder selv samme principper, og styrke, fordi man trods alt kan forholde landene problemerne, og her vil jeg gerne fremhæve betydningen af de 19 feltmissioner, valgobservationerne, den parlamentariske forsamling, ODIHR's arbejde.
En styrke er også, at OSCE kan arbejde holistisk på basis af de tre dimensioner: Den menneskelige, den militær-politiske og den økonomisk-miljømæssige dimension.
Men hvor er det så, at OSCE gør en forskel? kunne man spørge sig selv.
For det første er OSCE et instrument til at imødegå de nye og brede sikkerhedstrusler, vi står over for, eksempelvis fra terrorisme, organiseret kriminalitet, uløste konflikter eller manglende kontrol med våben.
For det andet er OSCE med sine 19 feltmissioner helt afgørende for at løse og forebygge konflikter, fremme menneskerettigheder, retssamfund og demokrati og beskytte mindretal.
For os er det afgørende, også prioriteringsmæssigt, at fastholde feltmissionerne med 72 pct. af budgettet og 85 pct. af OSCE's medarbejdere engageret i disse.
Vi må derfor gøre alt for, at OSCE's mission i Kosovo kan fortsætte på trods af serbisk obstruktion.
For det tredje vil jeg gerne fremhæve betydningen af valgobservationerne, hvor både ODIHR og ikke mindst den parlamentariske forsamling spiller en afgørende rolle.
Jeg har selv deltaget i valgobservationer i eksempelvis Hviderusland og Serbien og oplevet, hvor vigtigt OSCE's tilstedeværelse er for de demokratiske og proeuropæiske kræfter.
Det er fuldstændig uacceptabelt, at OSCE ikke kan observere det kommende præsidentvalg i Rusland, og at vi ser Rusland konstant spænde ben for den menneskelige dimension i OSCE.
Imidlertid kunne vi måske tage lidt af luften ud af kritikken ved selv at invitere OSCE til at observere valg vest for Wien, herunder i Danmark.
Jeg vil gerne opfordre udenrigsministeren til at se lidt på det her problem, fordi jeg tror, det er en måde, hvorpå man kan tage lidt højde for Ruslands kritik.
Der var faktisk en valgobservation, i hvert fald fra parlamentarikerside, ved præsidentvalget i USA i 2004.
For det fjerde vil jeg gerne understrege, hvor vigtig OSCE er for vores nye EU-naboer.
Engagementet i Kaukasus og Centralasien er med til at forbedre vores sikkerhed ud over at medvirke til en positiv udvikling for landene.
Menneske- og narkotikasmugling samt våben kommer fra disse regioner og truer vores sikkerhed i Danmark.
Det er Europas nye naboer, der er klemt mellem EU og et mere aggressivt Rusland, naboer, som vi ikke må glemme.
Fremme af demokrati, menneskerettigheder og retstatsprincipper er i disse områder en kæmpe udfordring.
Endelig vil jeg også fremhæve partnerlandene til OSCE, herunder ikke mindst Afghanistan.
Her kan OSCE modsat eksempelvis Europarådet gøre en stor forskel.
Samarbejdet om at sikre den afghanske grænse til OSCE's centralasiatiske lande i nord er et glimrende eksempel på dette.
Imidlertid bør der gøres mere, og Danmark kunne passende være i front, eksempelvis for at sikre et mere omfattende samarbejde med Afghanistan.
Afslutningsvis er jeg glad for at konstatere regeringens opbakning til OSCE's parlamentariske forsamling, som har mange vigtige funktioner, også ud over valgobservationerne.
Min oplevelse gennem snart 10 års medlemskab af forsamlingen er, at debatterne og resolutionerne er vigtige for at fremme OSCE-standarder, f.eks. inden for demokrati og menneskerettigheder.
På mange måder kan man vel sige, at OSCE er et redskab for blød magt, en måde, hvorpå man på bedste konstruktivistiske vis kan fremme sikkerhed og de demokratiske samfundsidealer.