runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrethe Vestager (RV), 2011-03-18:
Tak, formand.
Jeg synes, det er vigtigt at afslutte debatten med det, debatten skulle handle om.
Specielt efter ministerens fordomme, forudsigelse og mytedannelse om oppositionens partier og Det Radikale Venstre i særdeleshed synes jeg det er vigtigt at holde fast i, at den her debat handler om børns vilkår.
Den handler endda om de mest udsatte børns vilkår i Danmark.
Debatten har vist en ting, som jeg også sagde indledningsvis, nemlig at VKO ikke holder på nogen.
Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti har gjort det fuldstændig klart, hvor stolt man er af den effektive tvangshjemsendelse.
Så der er ingen tvivl om, at de afviste asylansøgere, som opholder sig i Danmark, gør det, fordi de ikke kan tvangshjemsendes.
Det spørgsmål, som ministeren så har gjort sig en del til af, er: Hvad skal vi så gøre mod de forældre, som ikke udrejser?
VKO har selv givet svaret på, hvad der er tingenes tilstand i dag, for det, man gør mod dem, er, at man fastholder dem i en situation, der er akut skadelig for deres børn.
Det er det, man gør mod dem.
Hvis man er imod det – synes så ministeren – er man selvophøjet, selvgod, humanistisk indstillet.
Der er i hvert fald en ting, jeg vil give ministeren: Ja, man er humanistisk indstillet.
For børn er børn.
Lang tid før vi når de internationale konventioner, eller hvad vi ellers har forpligtet os til, så er børn børn, og vi har et ansvar for dem uanset deres forældres dispositioner.
Derfor har vi et ansvar for dem, og det ansvar er det størst tænkelige mindretal i det danske Folketing klar til at tage.
Den bog, som har været nævnt flere gange i dag, »Asylbørn i Danmark – en barndom i undtagelsestilstand«, er en klar dokumentation af, at familierne, at børnene får en bedre hverdag, får færre psykiske lidelser, mindre behov for at trække på sundhedsvæsenet, når de bor selv, når de under uddannelse.
Der er viden.
Det, vi savner, er handling.
For det er rigtigt, at ord kan skabe meget.
Og det ansvar løfter vi ikke med ord, det løfter vi med handling.
Den mulighed har flertallet i Folketinget forpasset i dag.
Det kan jeg kun beklage.
Søren Pind (V), 2011-03-18:
Jeg bruger ikke som andre udtrykkene lige meget eller selvtilfreds eller ligegyldigt løsagtigt.
For jeg har forstået, at dele af oppositionen mener, at man ligefrem skal gøre noget for at belønne, at man krænker dansk lovgivning.
Det har jeg forstået, men er der nogen, der ønsker at gøre noget ved forældrene, så hører jeg det gerne, fordi jeg sådan set mangler nogle gode bud.
Så hvis oppositionen har det, så hører jeg det gerne.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2011-03-18:
Problemet er jo bare, vil jeg sige til ministeren, at børnene ikke har indflydelse på, om deres forældre vurderes som samarbejdende af de danske myndigheder.
Jeg går ud fra, ministeren er enig med mig i, at ministeren har ansvaret for alle børn i Danmark, også børn i asylsøgende familier.
Det er jo ikke godt nok at sige, at for de børn, hvis forældre samarbejder, er der den her 18-måneders-regel.
Er der nogen som helst øvre grænse for dem for ministeren, eller er det lige meget med dem?
Søren Pind (V), 2011-03-18:
Det er jo sådan, at der heldigvis nu er lovgivning i modsætning til, hvad fru Johanne Schmidt-Nielsen sagde fra den her talerstol, og så kan man jo alt efter temperament kalde tingene ved det rette navn.
Efter 1½ år har forældre, som er afviste asylansøgere, men som af den ene eller anden årsag ikke kan rejse hjem, mulighed for at få midlertidig opholdstilladelse.
Det er den sikkerhedsventil, der sikrer, at for dem, der vil og kan, har vi en ordentlig situation her.
Hvor lang tid er det rimeligt børn sidder i asylcentre?
Ja, hvis det er en rimelighedsbetragtning, man gør sig, vil jeg sige, at det eneste rimelige er så kort tid som overhovedet muligt, så børnene lider så lidt skade som muligt, hvis man forudsætter, at de lider skade.
Problemet er bare, som hr. Simon Emil Ammitzbøll så udmærket redegjorde for, at der desværre er modstående hensyn.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2011-03-18:
Hvor mange år mener ministeren det rimeligt at børn bor i et asylcenter?
Søren Pind (V), 2011-03-18:
Det glæder mig sådan set meget, at oppositionens største parti betegner regeringens støttepartier som de allierede.
Det sætter jeg selv stor pris på.
Det vil jeg gerne takke for, det er en udmærket betegnelse.
Det deltager jeg ikke i.
Jeg sætter ikke nogen dato på for det arbejde.
Med hensyn til de politiske forskelle imellem Dansk Folkeparti og Liberal Alliance, som jeg ikke tror man behøver at være dr.polit. eller dr.scient.pol. for at kunne studere, så tror jeg, jeg vil afholde mig fra i Folketingets sådan offentlige rum at diskutere det nærmere.
Maja Panduro (S), 2011-03-18:
Jeg glad er for, at ministeren ikke mener, at den her evalueringsproces bør være langvarig; det er jeg meget enig i.
Jeg synes jo, at det vigtigste er, at vi snart kommer i gang med at kunne gøre noget for de her børn, men hvis ministeren kunne komme bare en tak nærmere ind på, hvordan han definerer ordet langvarig, så ville jeg sætte rigtig stor pris på det.
Det andet spørgsmål er om noget, som vi jo har oplevet i dag, og som er ganske interessant at følge, synes jeg, for det betyder noget for, hvornår vi kan forvente, at der rent faktisk sker en forbedring for de her børn, og om vi kan forvente, der sker en forbedring, og det er om, hvad der foregår mellem ministerens allierede: Dansk Folkeparti og Liberal Alliance.
Dansk Folkeparti siger, at det er godt, som det er, med 3 år, det skal ikke være mindre, og Liberal Alliance siger 18 måneder.
Skal jeg så forstå ministerens svar på mit spørgsmål før sådan, at ministeren er enig med Dansk Folkeparti, altså at ministeren også mener, at der ikke skal være flere familier, som kan få lov til at bo uden for asylcentrene, heller ikke selv om en undersøgelse viser, at det faktisk er til gavn både for dem og samfundet?
Søren Pind (V), 2011-03-18:
I forhold til tidsrammen har jeg ikke nogen endegyldig dato, men det er klart, at det ikke er noget, som jeg finder bør være langvarigt.
I forhold til spørgsmålet om, hvorvidt forældrene, nogle af forældrene eller alle forældrene, skal have mulighed for at flytte ud, så mener jeg principielt, at de pågældende er afviste asylansøgere og derfor bør foretage den hjemrejse, som følger af dansk lovgivning.
Det er min umiddelbare tilgang til det spørgsmål.
Maja Panduro (S), 2011-03-18:
Jeg har egentlig nogle meget faktuelle spørgsmål til ministeren, og jeg skal beklage, hvis jeg ikke hørte ministeren sige noget om det i sin indledende tale.
Men med hensyn til den her revision, som man nu vil foretage – evalueringen af systemet, som det er nu, med, at man lader børnefamilierne flytte ud, og som jo virker, som om det giver nogle virkelig gode resultater – hvordan er tidsperspektiverne for den?
Hvornår forventer man at den skal ligge klar, så man kan gå til handling?
Dernæst: Har ministeren en holdning til, et ønske om, at flere af de her børnefamilier skal kunne flytte ud?
Er det noget, som ministeren selv går ind for?
Vi kunne jo bl.a. i dagspressen for nogle måneder siden se, at det gjorde ministerens forgænger sådan set, for så snart Dansk Folkeparti åbnede op, var hun meget, meget interesseret i at snakke om det her.
Men hvordan forholder den nye minister sig til det?
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2011-03-18:
Vi bliver jo ikke enige.
Vi kommer det ikke nærmere.
Så fru Özlem Sara Cekic har ikke muligheden for at blive ved med at stille spørgsmålet og vinkle det anderledes.
For det er så fjernt for Venstre, at vi overhovedet skulle oprette disse socialetiske sikkerhedsnet eller komiteer for at gå ind og hjælpe, for det er ikke en hjælp for mig at se.
Jeg havde egentlig lyst til at spørge modsat, om så også SF har fundet ud af, hvor de vil organisere pengeflowet fra.
For mig bekendt har de jo heller ikke økonomi til overhovedet at komme med lovning om, at man vil oprette alle disse komiteer med massevis af mennesker, der skal have løn for deres arbejde.
Özlem Sara Cekic (SF), 2011-03-18:
Det er lidt rystende at høre, at ordføreren begynder at blande Hizb ut-Tahrir-diskussionen ind i en debat, hvor vi snakker om sociale komiteer.
Det håber jeg bare har været en fejl, for jeg har enormt svært ved at følge den røde tråd, altså hvor koblingen var mellem tingene.
Så nu prøver jeg at holde mig til sagen.
Jeg tror, at ordføreren har ret i, at det jo ikke er sådan i Danmark, at folk vågner, og så spørger de sig selv, hvem de skal gøre noget ondt i dag.
Sådan tror jeg ikke det fungerer.
Men jeg tror, at der er mange mennesker, der gerne vil afprøve nogle nye metoder.
Det er der jo forskellige tilgange til.
Det tror jeg også ordføreren ved som tidligere kommunalpolitiker.
Der er forskellige tilgange til, hvordan man kan gøre det.
Man skal spørge: Hvad er etisk tilladeligt?
Det er derfor, jeg har enormt svært ved at følge med i, om ordføreren faktisk forstår det, der bliver spurgt om.
Det skal komme langt, langt tidligere.
Der er nogle, der kan synes, at det er rigtig godt, at stofmisbrugerne skal være i et lukket mørkt rum i 48 timer, for så bliver de raske.
Så er der andre, der siger, at det skal være videnskabeligt bevist.
Det er derfor, jeg spørger, om ordføreren kan følge mig i, at det er meget, meget tidligere, man skal gå ind og sætte ind.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2011-03-18:
Jamen vi kommer det ikke meget nærmere, for Venstre slutter ikke op bag beslutningsforslaget, og vi har ikke i Danmark foreningsforhindring.
Man må samle sig i de foreninger, man ønsker.
Vi kan jo heller ikke forbyde Hizb ut-Tahrir.
At Scientology er i Danmark og arbejder, kan vi ikke forhindre.
Men lokalt må man jo beslutte, om man ønsker at anvende det tilbud, som de giver.
Det er lokalt, man finder de løsninger.
Jeg ville personligt ikke anvende det, men jeg sidder ikke i en kommunalbestyrelse.
Özlem Sara Cekic (SF), 2011-03-18:
Jeg bliver simpelt hen i tvivl om, om ordføreren forstår, hvad fru Line Barfod spørger om.
Derfor tror jeg lige, at jeg gentager: Tilsyn kommer jo, når vi har givet lov til, at man f.eks. kan yde omsorg eller behandle stofmisbrugere på en måde.
Og så gives der lov til, at man kan have den her institution, og så kommer der et tilsyn og tjekker, om det er o.k.
Det, fru Line Barfod spørger om, ligger før, man når dertil, hvor nogen spørger, om det er o.k., at f.eks. Scientology skal have lov til at behandle stofmisbrugere – altså, det er langt tidligere.
Så jeg vil bare gerne høre, om ordføreren kan bekræfte, at det er det, der er forskellen mellem efter og før, dvs. at det er langt før, tilsynet kommer, at man beslutter, om f.eks. Scientology skal gå ind og lave forsøg.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2011-03-18:
Jeg accepterer simpelt hen ikke præmissen, der ligger i de ord, nemlig at der er forsøg med mennesker på det her område.
Der er ikke nogen i Danmark, der vågner op om morgenen og tænker: Hvem kan jeg lave forsøg med i dag?
Hvem kan jeg gøre mest ondt i dag?
Hvem kan jeg lave en aktivering for, som vil være virkelig skadelig for dem, for det ville være min allerbedste dag?
Det er jo grotesk, at man synes, det skal være det fundament, vi bygger lovgivning på.
Det er omsorgen, og det er gudskelov det modsatte, der eksisterer i Danmark.
Der er tilsyn, der er de funktioner, der skal til, og det er omsorgen i det sociale sikkerhedsnet, som er den sociale tryghed i Danmark.
Vi ønsker på ingen måde mere centralisering.
Vi ønsker tværtimod afbureaukratisering, og vi ønsker, at beslutningerne ligger så tæt på borgerne som overhovedet muligt.
Derfor har vi jo i dette Folketing vedtaget, at der skal være et lokalt tilsyn, og at de lokale tilsyn er dem, der har opfølgningen på, hvordan tingene fungerer, hvordan det går, og hvordan udviklingen er.
Det er også de tilsyn, der har mulighed for at lukke de tilbud, som ikke gør noget godt og ikke har en god betydning.
Så det er derude, det skal foregå, det skal ikke komme herfra.
Line Barfod (EL), 2011-03-18:
Jeg forstod simpelt hen ikke det, Venstres ordfører indledte med, nemlig det her med det problematiske i forsøg med mennesker.
Altså, det er jo det, der foregår.
Hvis man i en kommune godkender et eller andet behandlingstilbud, som ikke har været afprøvet, og hvor man ikke har dokumentation for de metoder, der anvendes, så er det jo et forsøg.
Når man i en kommune godkender Scientology til at lave behandlingstilbud, er det efter min opfattelse et forsøg.
Jeg har aldrig nogen sinde set dokumentation for, at Scientologys behandlingsmetoder skulle virke, og her hjælper Rådet for Socialt Udsatte jo altså ikke.
De kan ikke gå ind og sige til en kommune: Vi underkender den godkendelse, I har givet.
Så hvad er Venstres forslag til, hvordan vi undgår, at mennesker bliver udsat for forsøg med metoder, som man ikke ved hvordan virker?
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2011-03-18:
Vi står med et beslutningsforslag, hvor det foreslås, at vi laver socialetiske komiteer til godkendelse af forsøg med mennesker på det sociale område.
Men jeg vil så vende det om og sige det på en anden måde: I Danmark har vi jo takket være et godt socialt sikkerhedsnet en stor social tryghed, men der er jo desværre stadig mennesker og familier, der hver dag slås med nogle vanskelige vilkår, og vi skal naturligvis arbejde for at hjælpe de socialt udsatte og sikre, at alle har muligheder for at få et tilbud, der kan hjælpe den enkelte godt videre i livet.
For at gå lidt tilbage i tiden vil jeg gøre opmærksom på, at regeringen jo altså tilbage i 2002 nedsatte Rådet for Socialt Udsatte – sådan set på baggrund af den samme bekymring.
Det er et råd, som er talerør for de hjemløse, for stof- og alkoholmisbrugere, for de prostituerede, for sindslidende og andre socialt udsatte.
Dette råds opgave er at følge den sociale indsats over for de svageste grupper i samfundet og stille forslag til en forbedret indsats over for de svageste, sådan at vi i det civile samfund kan inddrage dem stærkere i det sociale arbejde.
Rådet skal også årligt udarbejde en rapport, så vi har mulighed for at følge dets arbejde.
Det er jo faktisk et tilsyn, en kontrol, en opfølgning, en omsorg for dem, der har udfordringer i livet.
Vi har på Beskæftigelsesministeriets område også en bred forligskreds, som arbejder med at lave en forbedret indsats over for dem, som er jobsøgende.
Så Venstre mener altså, at med disse konkrete forslag, som fungerer i dag, som er eksisterende, og som bliver fulgt godt op, har vi ikke behov for noget andet.
Vi mener, at de laver nogle gode og bedre fundamenter for de socialt udsatte danskere, og at det ikke kan betegnes som værende forsøg med mennesker.
Så i hvert fald af den grund kan Venstre ikke tilslutte sig beslutningsforslaget.
Benedikte Kiær (KF), 2011-03-18:
Nu ved jeg godt, hvad det er, fru Tina Petersen henviser til; det er de drøftelser, der kører blandt satspuljepartierne i øjeblikket i forhold til hjemmetræning.
Der vil jeg blot lige pointere over for fru Tina Petersen, at det drejer sig om to konkrete metoder, som Sundhedsstyrelsen har været inde at pege på, nemlig trykkammerbehandling og respirationsbehandling, hvor de mener, at det er en højt specialiseret behandling, som skal ske inden for sundhedsvæsenet.
Det er noget, vi som politikere på det sociale område selvfølgelig skal lytte til og også forholde os til i den videre færd i forhold til § 32 i serviceloven.
Men det har jo intet at gøre med, hvorvidt vi skal arbejde med dokumentation, evidens og effektmåling på det sociale område.
Men at sige, at det, at vi lytter til Sundhedsstyrelsen med hensyn til trykkammer- og respirationsbehandling i hjemmet, skulle betyde, at jeg er imod dokumentation, er en fejlslutning af stor kaliber.
Line Barfod (EL), 2011-03-18:
Men et tilsyn er jo først efterfølgende, og så er der nogle mennesker, der har været udsat for skadevirkninger.
Når man går ind og påvirker menneskers hoveder, kan det altså give langt større skader end en række af de piller, som vi siger skal afprøves grundigt først under kontrollerede former.
Mennesker kan få livsvarige traumer og komme ud i selvmordstanker og alt muligt andet, hvis man bare giver sig til at pille rundt i deres hjerne, altså sådan rent psykologisk og alt muligt andet, uden at have uddannelsen til det, og uden at de metoder, som man anvender, faktisk er nogle metoder, der virker.
Det kan risikere at have enorme negative effekter.
Hvorfor mener Venstre, at vi skal udsætte mennesker for det?
Hvorfor er det, Venstre mener, at det først skal være gået galt for en række mennesker, før et tilsyn kan gribe ind, frem for at sige, at der altså skal være en kvalitetskontrol, før vi siger ja til forsøg med mennesker?
Tina Petersen (DF), 2011-03-18:
Jeg synes jo, at debatten tog en lidt pudsig drejning her, så nu kunne jeg godt tænke mig at stille et spørgsmål til Venstres ordfører, som var inde på det her med, at vi selvfølgelig ikke skal blande trosretninger ind i det; om folk er med i Scientology eller Jehovas Vidner eller andre trosretninger har intet med det her at gøre. Frivilligheden må være det gældende, og det vil jeg bare lige høre Venstre sige.
Vi må aldrig få tanker, som det her forslag snerper hen imod, om, at der er andre, der bestemmer, hvilke retningslinjer der skal være for nogen, eller hvad de må tro på, her i vores lille, kære Danmark.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2011-03-18:
Det er lige præcis det, der er kernen i det, så hvis man centraliserer, vil man komme til at fjerne nogle ting fra det frie valg, og det frie valg er jo, at man er der, hvor man gerne vil være, og at der er tilbud om frit valg på alle hylder, faktisk har vi rigtig mange tilbud i Danmark, og det er jo faktisk rigtig, rigtig godt.
Men det betyder også, at man har det frie valg der, hvor man har det godt.
Det kan jo ikke hjælpe noget, at vi siger, at der er ting, der ikke må eksistere, fordi jeg personligt synes, det er bedre end noget andet.
Sådan er vi ikke i Danmark, og det er det, vi kæmper allerhårdest for at bevare.
Tilbuddene skal være så mangfoldige som overhovedet muligt.
Nadeem Farooq (RV), 2011-03-18:
I Radikale Venstre vil vi gerne kvittere for, at Enhedslisten her rejser en interessant og aktuel diskussion om kvaliteten af projekter og behandlingstilbud på det sociale område, herunder aktiveringsområdet.
På beskæftigelsesområdet har vi især igennem sommeren 2010 set eksempler på ledige, som har været psykisk mærkede efter nogle noget kreative aktiveringsprojekter.
Men det er vigtigt, at vi ikke retter bager for smed her.
I stedet for at indsætte en komité af eksperter, som skal ind og intervenere i det lokale folkestyre, vil jeg hellere arbejde på at bekæmpe regeltsunamien på f.eks. beskæftigelsesområdet.
Skruer vi ned for proceskrav og det væld af komplekse mellemregninger i relation til jobindsatsen og i stedet for sætter medarbejdernes faglighed i centrum, så bliver det også nemmere for kommunerne at gennemføre en arbejdsmarkedsindsats, der virker.
Og vi reducerer dermed risikoen for at sende borgere i forskellige tvivlsomme projekter.
I Radikale Venstre ønsker vi at gennemføre en tillidsreform – det tror jeg de fleste godt ved at vi ønsker – og med sådan en reform ønsker vi at gøre det nemmere for kommunalbestyrelserne og de lokale aktører at finde fælles løsninger med afsæt i faglighed og god borgerservice.
Så trods de rigtig gode intentioner i forslaget ville et ja til disse komiteer være et skridt i den forkerte retning.
For at summere vil jeg sige: Her på området er vi enige i målet, men ikke i midlet til at nå målet, og derfor stemmer Radikale Venstre imod forslaget.
Özlem Sara Cekic (SF), 2011-03-18:
Jeg vil starte med at rose Enhedslisten for at prøve at tænke lidt fremad og prøve at sikre, hvordan man kan kvalitetssikre de forsøg, vi sætter i gang rundtomkring, bedst muligt.
I bund og grund handler det her om, at etikken og kontrollen med de sociale forsøg skal sidestilles med de sundhedsfaglige.
Vi mener, at det er uansvarligt, at der er mennesker inden for det sociale område, der ikke er i stand til selv at forudse omkostningerne ved de forsøg, de deltager i.
SF vil selvfølgelig støtte op om et forslag, der kan øge retssikkerheden for de involverede mennesker i sociale forsøg.
Det er lige præcis socialt udsatte, der ofte vil kunne blive forsøgspersoner i disse ordninger, og de kan selv have svært ved at gennemskue, hvad de går ind til og vil derfor i højere grad kunne blive truet på deres retssikkerhed.
Selve forslaget vil også betyde en kvalitetssikring i forbindelse med forsøg med mennesker på det sociale område.
I forvejen er der på det sociale område ikke grænser for, hvilke uafprøvede metoder mennesker kan blive udsat for i forbindelse med behandlingstilbud, og vi støtter selvfølgelig op om en kvalitetssikring på det sociale område.
Det vil betyde større kontrol med udbyttet af forsøgsordninger, så det dermed bliver de rette forsøg, der bliver permanente, og samtidig at der ikke i høj grad bliver oprettet nye forsøg blot for at oprette nye forsøg, som i bund og grund ikke har nogen virkning.
Alle de her ting vil også være med til, at vi bruger de metoder, der er bedst mulige, men også de afprøvede videnskabelige metoder.
Vi vil rigtig gerne være med til at arbejde videre med forslaget i forhold til, hvor det er, de her komiteer skal ligge.
Skal de ligge i kommunerne, eller skal de ligge i regionerne, som forslagsstillerne lægger op til?