Line Barfod (EL), 2008-05-28:
Jeg vil gerne takke for debatten, eller hvad vi nu skal kalde de meningsudvekslinger, der har været.
Jeg tror, det er rigtig vigtigt, som mange har været inde på, at det er nødvendigt, at vi meget ofte har denne debat i Folketinget.
Det er nødvendigt, at vi fastholder politisk fokus, for hvis ikke vi gør det, så bliver det her emne meget hurtigt nedprioriteret til fordel for andre ting.
Derfor synes jeg, det er væsentligt, som andre også har været inde på i debatten, også at bemærke, at der er nogle medier, der har prøvet at rejse det her spørgsmål, senest var der kampagnen i B.T. og DR's dokumentarudsendelse, men Information og andre har også tidligere har haft indlæg, og Fagbladet, altså 3F's blad, har tidligere lavet en kæmpe kampagne og en stor underskriftsindsamling osv.
Der er en række kvindeorganisationer, der også gør en stor indsats, bl.a. laver Soroptimisterne og Aktive Kvinder meget på det her område.
Nogle undrede sig over, hvorfor jeg startede forespørgselsdebatten med at sammenligne med sagerne fra Østrig, men jeg synes, det er bemærkelsesværdigt, hvor lidt menneskehandel fylder i det samlede mediebillede og det samlede politiske billede på trods af de her kampagner, der har været, i forhold til f.eks. sagerne fra Østrig sammenholdt med, hvis det havde været heste, der var udsat for det samme.
Vi taler her om, at der ifølge regeringens egne tal er omkring 250 handlede kvinder i Danmark, dvs. at der er mindst 250 voldtægter om dagen.
Hvis der kom en historie i medierne om, at 250 heste blev voldtaget hver dag i Danmark, så er jeg sikker på, at vores mailbokse ville blive fyldt med henvendelser fra borgerne.
Der ville være masser af presse osv., der ville afkræve os svar på, hvad vi ville gøre.
Nu er det altså ikke heste, der bliver voldtaget her, det er kvinder, og jeg synes, det er rigtig, rigtig vigtigt, at vi gør en indsats for at stoppe det.
Det er på mange områder.
Det er justitsministeren, som skal ind, det er velfærds- og ligestillingsministeren osv., men det er altså også integrationsministeren, og det er derfor, jeg har rejst denne forespørgsel til integrationsministeren, for det handler også om at gøre noget for ofrene, først og fremmest for at hjælpe ofrene, fordi det er forfærdeligt, hvad de har været igennem, men også fordi erfaringerne fra hele verden meget tydeligt er, at skal vi gøre en indsats mod menneskehandel, skal vi prøve at få det bragt ned, så er det allervigtigste, vi skal gøre, at hjælpe ofrene, først og fremmest for at give dem en mulighed for at få et andet liv og ikke blive handlet igen, men også for at få dem til at stå frem og fortælle deres historie, forhåbentlig også i retten, men også i medierne, og for også at prøve at kunne bruge de historier til at forhindre, at andre lader sig lokke.
Hvis ikke vi gør noget for at identificere, hvem der er ofre, så er det klart, at så finder vi heller ikke nogen.
Hvis ikke vi gør noget for at give dem ordentlig mulighed for at få hjælp, så er det klart, at der heller ikke nogen, der efterspørger hjælpen.
Derfor er vi så optaget af at få muligheden for et ophold, der ikke er bundet op på, at man samarbejder om hjemsendelse, og jeg håber meget, at den debat, som jeg kan forstå at regeringspartierne og Dansk Folkeparti ønsker vi skal have igen om ½ år, så fører til, at man har fået undersøgt området nærmere, og at vi derfor på det tidspunkt kan få det længere ophold.
Jeg vil så også gerne sige, at jeg synes, det er bemærkelsesværdigt, at den amerikanske regering har været ude og kritisere Danmark i den her sag.
Det er ikke så tit, at USA's regering finder anledning til at kritisere Danmark, men lige præcis på det her punkt mener det amerikanske udenrigsministerium altså, at det er et stort problem, at den danske regering ikke giver ofre for menneskehandel mulighed for opholds- og arbejdstilladelse.
Det synes jeg vi burde tage til efterretning.
Der var en kvinde fra en delstat i Indien, der fortalte om, at når de identificerer et offer for menneskehandel, så giver de hende selvfølgelig et beskyttelsestilbud, de giver hende adgang til sociale ydelser, sundhedsydelser, stemmeret osv., for at hun kan blive en del af samfundet.
De giver hende 10.000 rupees, så hun har noget at leve af, og når hun er klar til at flytte fra beskyttelsestilbuddet, så får hun en bolig.
Vi plejer at betragte os som noget mere velstående end Indien.
Vi burde have mulighed for at hjælpe de her kvinder.
Jeg tror, at rigtig mange af dem på sigt ville ønske at komme tilbage til deres eget land, deres egen familie osv., medmindre selvfølgelig det er deres familie, der har solgt dem, men det kræver, at vi giver dem mulighederne for at komme sig, muligheden for at få en uddannelse og et arbejde og muligheden for at skabe sig et andet liv, og det håber jeg at vi kan få flertal for til efteråret.