Morten Østergaard (RV), 2011-05-06:
Forleden hørte jeg, at der var flere ministerier, der var ramt af et it-nedbrud, der gjorde, at de kun kunne sende mails ud, men ikke modtage e-mails.
Der er måske mange, der vil synes, at skulle man rammes af en virus, var det måske ikke den værste at blive ramt af, fordi det måske ville lette arbejdspresset en smule, men ikke desto mindre tror jeg, at det har sat mange grå hår i hovedet på de berørte medarbejdere.
På sin egen finurlige måde illustrerer det jo, hvor sårbare vi er selv for de mindste typer af nedbrud eller forhindringer i vores it-infrastruktur.
Det er jo i al sin alvor det, som lovforslaget her handler om.
Hvis man ønsker at skade vores samfund, også finansielt, er det at hæmme vores muligheder for at udveksle oplysninger via internettet en af de mest effektive måder at gøre det på, og derfor er vi selvfølgelig nødt til at værne og skærme os mest muligt mod den type af trusler.
Den sårbarhed imødegår vi så bl.a. ved at have den her varslingstjeneste, som analyserer potentielle sikkerhedshændelser på internettet, for at se, om der er grund til nærmere efterforskning af mulige trusler.
Men det er også lige så klart, at når man på den måde forsøger at forsvare vores informationsfrihed og mulighed for at kommunikere med hinanden og udveksle oplysninger, så er det jo også afgørende, at det ikke bliver et indgreb i den selv samme frihed, som man forsøger at forsvare.
Og det er jo det, som lovforslaget her forsøger at balancere.
Vi kan godt jo finde eksempler på noget, hvor vi synes, at man er gået for vidt.
Den berømte og lettere berygtede logningsbekendtgørelse er et eksempel på noget, hvor vi synes, at man i hvert fald har overimplementeret de EU-regler, der er på området.
Det er en lang historie, som jeg ikke skal trætte med igen.
Det er bare for at give eksempel på, at det jo ikke altid er sådan, at vi bare nikker til det, der kommer.
Men i det her tilfælde synes jeg faktisk, at vi har fundet en rimelig balance, fordi vi for det første lægger nogle rimelige frister for, hvor længe man kan bevare de oplysninger, man måtte komme i besiddelse af ved varslingstjenestens løsning af sine opgaver.
Som flere har været inde på, er det, medmindre der er tale om oplysninger, der indgår i en decideret sikkerhedshændelse, og for så vidt det angår det her indhold eller pakkedata, kun 14 dage, og de egentlige trafikdata i højest 1 år.
Er der tale om oplysninger, der rent faktisk er en del af en sikkerhedshændelse, kan det så være op til 3 år.
Men der er altså nogle faste grænser, som også er relativt lette at kontrollere om overholdes.
For det andet er der selvfølgelig nødt til at være et effektivt tilsyn, og det er jo det, der tilsikres med det nye uafhængige tilsyn, som akkompagneret af Datatilsynet skal sikre, at varslingstjenesten overholder de regler.
For det tredje skal der i sagens natur være en konsekvens for de medarbejdere, der bliver betroet mulighederne til at få adgang til de her oplysninger, når de skal løse opgaverne i varslingstjenesten, og der er det jo altså straffelovens § 152, der er i spil, og den giver jo risiko for, at man kan idømmes fængsel ved særligt skærpende omstændigheder på helt op til 2 år, altså ganske skrappe konsekvenser.
Det er det, der gør, at vi synes, at vi rammer en rimelig balance med det lovforslag, der ligger her.
Men vi har jo selvfølgelig også noteret os, at der i høringssvarene er nogle, der er betænkelige ved visse dele af det, og derfor vil jeg også gerne tilkendegive, at vi også er klar til at tilslutte os kravet om en evaluering efter en periode, sådan at vi klart kan signalere, at vi udover det løbende tilsyn også fra politisk hold vil vurdere, om udviklingen har gjort det nødvendigt at skærpe reglerne, og vi vil vurdere, om den måde, som varslingstjenesten og ligeledes tilsynet har håndteret deres opgaver på, har været tilfredsstillende.
Så det synes jeg vil være et klogt og godt signal at sende i forbindelse med behandlingen af lovforslaget, altså at vi vil evaluere det efter en tilstrækkelig årrække.
Men samlet set synes vi, at det er en rimelig afvejning, der er fundet, og vi kan støtte lovforslaget.