Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-09-07:
Danmark står her og nu over for den helt centrale udfordring, at der skal genskabes balance i den offentlige økonomi.
Store offentlige overskud forud for den internationale finanskrise er således vendt til store underskud.
Det er konsekvensen af det kraftige økonomiske tilbageslag i kølvandet på krisen og regeringens resolutte og historisk store lempelse af finanspolitikken i år og sidste år for at understøtte væksten og beskæftigelsen.
Det er uomgængeligt, at vi skal tilpasse de offentlige indtægter og udgifter ligesom stort set alle andre vestlige lande.
Regningen i kølvandet på krisen skal samles op.
Vi skal styrke de offentlige finanser strukturelt med 24 mia. kr. over de næste 3 år.
Det er udfordringen nu og her for at kunne indfri EU-henstillingen til Danmark, efter at vi i juni kom ind i EU's procedure for uforholdsmæssigt store underskud.
Det er en helt konkret udfordring, som kan håndteres gennem tre virkemidler: færre udgifter, højere skatter eller reformer.
Debatten i dag viser, at regeringen og Dansk Folkeparti har taget hånd om udfordringen ved at bruge hele paletten af virkemidler.
Vi har med aftalen om genopretningen af dansk økonomi gennemført en klar og helt konkret plan for, hvordan vi skal skaffe de 24 mia. kr. frem mod 2013, så henstillingen indfries.
Heroverfor står Socialdemokraterne og Socialistisk Folkepartis »En Fair Løsning« og deres fælles finanslovforslag.
De planer indeholder ikke løsninger på de udfordringer, vi står over for i 2011, 2012 og 2013.
Ja, vi har endda nu fået bekræftet, at »En Fair Løsning« ikke hænger sammen.
Og det er jo en ren tilståelsessag, vi står med her.
Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti har sagt nej til besparelser, de har ingen konkrete reformforslag, ja, det eneste, de vil, er at øge skatterne voldsomt, men også mere, end bukserne kan holde til.
Samtidig oplever vi en opposition, som tydeligvis ikke står samlet om den økonomiske politik.
Tværtimod er det en opposition, som på afgørende punkter vil i hver sin retning.
Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti vil sætte skatten markant op.
Det vil Det Radikale Venstre ikke, de vil hellere i den retning, som regeringen og Dansk Folkeparti har udstukket med skattereformen, hvor skatten på arbejde sænkes, mens skatten på forurening og energiforbrug hæves.
Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti vil ikke fremlægge konkrete reformforslag.
Det vil Det Radikale Venstre gerne, de vil afvikle efterlønnen og afkorte dagpengeperioden.
Regeringen og Dansk Folkeparti har med genopretningsaftalen vist en klar vilje over for de finansielle markeder – altså dem, der skal låne os penge – til at føre en ansvarlig økonomisk politik.
Og det er en helt central forudsætning for, at vi kan fastholde historisk lave renter til gavn for boligejerne, til gavn for beskæftigelsen og til gavn for den offentlige økonomi.
Vi ved jo nu, at prisen for svigtende tillid til den økonomiske politik er både høj og meget kontant.
Det blev vi på ny mindet om i foråret, hvor en række lande blev ramt af finansiel uro og stigende renter på grund af usikkerhed om den politiske vilje til at sikre en sund økonomi.
Vi gennemfører tiltag for i alt 24 mia. kr. over de næste 3 år, så vi indfrier henstillingen om en direkte forbedring af de offentlige finanser i 2011, 2012 og 2013 på ½ pct. af BNP om året i gennemsnit.
Med genopretningsaftalen styrkes de offentlige finanser yderligere frem mod 2015, primært som følge af forkortelsen af dagpengeperioden, som alene styrker beskæftigelsen med 14.000 personer på længere sigt.
Samtidig skaber genopretningsaftalen plads til at prioritere offentlige udgifter for i alt 10 mia. kr. i 2011-2013.
Vi vil over de næste 3 år tilføre 5 mia. kr. ekstra til bl.a. flere behandlinger på sygehusene, og vi afsætter 5 mia. kr. ekstra, så flere unge kan få en uddannelse og til en styrket indsats over for bl.a. svage og udsatte grupper.
Merudgifterne modsvares af en tilsvarende budgetforbedring for i alt 10 mia. kr. i 2011-2013 på andre områder.
Kommunerne friholdes samlet set for besparelser på udgifterne til service, så den kommunale service kan fastholdes i de kommende år.
Jeg må derfor klart afvise oppositionens påstande om, at regeringen og Dansk Folkeparti skærer ned og forringer den borgernære service.
Faktum er, at der siden 2001 år for år er sket et markant løft af ressourcerne til den borgernære service.
Den samlede offentlige sektor udgør således i dag samlet en større andel af samfundsøkonomien end nogen sinde før.
Med finanslovforslaget for 2011 lægger vi op til at bruge knap 74 mia. kr. mere på offentlig service i 2011 end i 2001.
Vi har i dag også hørt oppositionen kritisere regeringen for at spare på forskning og uddannelse.
Den kritik må jeg klart afvise.
Bevillingerne til forskning er i de kommende år højere end i 2010, selv når vi tager hensyn til den tilpasning af forskningsbevillingerne til 1 pct. af BNP, der er aftalt i genopretningsaftalen.
Faktisk ligger de offentlige forskningsbevillinger over det aftalte mål på 1 pct. af BNP i 2010, 2011 og 2012, og fra 2013 fastholdes målet.
Besparelserne på uddannelsesområdet vedrører ikke kerneaktiviteterne på ungdomsuddannelserne og de videregående uddannelser, som er helt centrale for regeringens uddannelsespolitiske målsætninger.
Tværtimod sikrer vi med omprioriteringerne i genopretningsaftalen plads til at øge aktiviteten på ungdomsuddannelser og de videregående uddannelser, så flere unge kan få en kompetencegivende uddannelse.
Over for den helt konkrete og klare plan for genopretningen af den offentlige økonomi, som regeringen og Dansk Folkeparti har gennemført, står Socialdemokraterne og Socialistisk Folkepartis udspil »En Fair Løsning« og deres fælles finanslovforslag.
Der er to konkrete elementer i Socialdemokraterne og Socialistisk Folkepartis økonomiske plan.
Det første element er, at Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti ikke vil spare; tværtimod skal de offentlige udgifter øges.
Ærlig talt er jeg noget overrasket over den udgiftsvækst, som Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti lægger op til.
Udgiftsvæksten er – for at sætte det i perspektiv – højere end den, der blev planlagt efter under Nyrup i 1990'erne, højere end den udgiftsvækst, som Nyrupregeringen planlagde frem mod 2010, og udgiftsvæksten er højere end i 2015-planen, som den så ud, før Danmark blev ramt af krisen.
Det er simpelt hen ikke ansvarligt, at Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti som svar på krisen vil sætte udgiftsvæksten markant i vejret.
Jeg har samtidig noteret mig, at der ved flere af forslagene i det fælles finanslovudspil ikke er sammenhæng mellem det, Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti siger at de vil, og de penge, der er afsat.
Der er f.eks. ikke afsat en eneste krone i 2011 til forslaget om hjemmeservice til alle.
På uddannelsesområdet har Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti en lang række forslag, som slet ikke kan gennemføres for de penge, der er afsat i 2011.
Det gælder to lærere i dansk og matematik på de mindste klassetrin, højst 24 elever i hver klasse, lektiehjælp til alle både i folkeskolen og på ungdomsuddannelserne, mindre hold på ungdomsuddannelserne, en mere fleksibel ungdomsuddannelse for unge med manglende faglige, sociale og personlige færdigheder, mere holdundervisning og færre studerende pr. hold på de videregående uddannelser, mere uddannelse af ledige og flere uddannelsespladser.
Der er i Socialdemokraterne og Socialistisk Folkepartis finanslovforslag ikke grænser for, hvilke offentlige udgifter de vil sætte op.
De vil tilføre flere penge til folkeskolen, til sygehusene, kommunal service, modtagere af kontanthjælp og sygedagpenge osv. osv.
Det er meget påfaldende, at Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti slet ikke anerkender behovet for at holde igen på udgifterne.
Det er, som om den ændrede dagsorden og de nye betingelser efter krisen ikke for alvor er gået op for Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti.
De bevæger sig i en fuldstændig anden retning end det, som foregår i alle andre EU-lande, og går stik imod vismændenes anbefalinger om reel nulvækst i de næste mange år.
Det andet element i Socialdemokraterne og Socialistisk Folkepartis økonomiske plan er at hæve skatterne med mere end 30 mia. kr. over de næste 3 år.
Senest er der lagt 7 mia. kr. oven i de skattestramninger, som indgik i »En Fair Løsning«, og de 7 mia. kr. henter de ved at acceptere den fastfrysning af beløbsgrænserne, som de stemte imod i juni.
Men selv med de voldsomme skattestigninger er det ikke nok til at indfri henstillingerne fra EU.
Det er Finansministeriets vurdering efter en første gennemgang af Socialdemokraterne og Socialistisk Folkepartis finanslovforslag, at der mangler omkring 10 mia. kr. for at indfri de mange løfter og derudover styrke de offentlige finanser gennem nye tiltag for 24 mia. kr., som EU-henstillingerne kræver.
Mankoen skyldes, at skattestigningerne ganske enkelt ikke kan indbringe det beløb, som Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti hævder.
De konkrete skattestramninger er tilmed et markant brud med de seneste årtiers bestræbelser på at sikre et konkurrencedygtigt skattesystem.
Det gælder forslagene om højere afgift på grænsefølsomme varer, højere skatter på erhvervslivet, genindførelse af aktieomsætningsafgiften og højere skat på den sidst tjente krone.
Den slags tiltag rammer mobile økonomiske aktiviteter, uanset om der er tale om omsætning, virksomheder eller personer.
Socialdemokraterne og Socialistisk Folkepartis økonomiske planer indeholder altså ikke en løsning på den udfordring, Danmark står med i 2011, 2012 og 2013.
Men planerne indeholder jo heller ingen svar på den langsigtede udfordring med at skabe holdbare offentlige finanser.
Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti hævder godt nok i »En Fair Løsning«, at de vil gennemføre reformer, som på sigt kan tilvejebringe et provenu på mere end 20 mia. kr.
Men det er jo ren luft.
Der er ingen konkrete tiltag i planen, der kan skaffe de penge hjem.
I stedet antager Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti, at pengene kommer i kassen, men det er jo en fuldstændig uansvarlig måde at føre økonomisk politik på.
Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti antager en større beskæftigelsesvirkning af øget uddannelse på lang sigt.
Ifølge planen skulle det tilvejebringe 5 mia. kr. på lang sigt.
Men det er jo for det første ikke et tiltag, og for det andet er det penge, som i givet fald først kommer om mange år, og for det tredje hviler skønnet på nogle antagelser om virkningen af uddannelse, som er alt for optimistiske.
Så antager Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti, at de kan hente 15 mia. kr. på lang sigt gennem en aftale med arbejdsmarkedets parter, men det er mere end uklart, hvad en sådan aftale skal indeholde.
Så vidt jeg kan forstå, vil de ikke øge den aftalte arbejdstid, de vil rulle regeringens dagpengereform tilbage, og i den senere tid har vi så hørt, at de måske vil få folk på deltid til at gå på fuld tid, og at sygefraværet skal bringes ned.
Men det er jo helt urealistisk at tro, at man kan hente 15 mia. kr. ad den vej, hverken på kortere eller længere sigt.
Regeringen har siden 2001 bevist, at vi kan føre en ansvarlig økonomisk politik.
Vi har gennem nænsomme reformer været med til at forbedre den offentlige økonomi, vi har afdraget på gælden, så den offentlige nettogæld var bragt ud af verden, da krisen ramte.
Derfor har vi kunnet gennemføre de massive lempelser af den økonomiske politik i år og sidste år for at understøtte dansk økonomi, og derfor har vores udgangspunkt for genopretningen af den offentlige økonomi været væsentlig bedre end for de fleste andre lande i EU.
Med forslaget til finanslov har vi vist, hvordan regningen efter krisen skal betales.
Vi begynder tilbagebetalingerne næste år.
Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti har vist, at de vil en uansvarlig politik.
De vil udskyde regningen til senere, så den offentlige gæld vokser, og rentebetalingerne øges.
Det virker som en gøgeunge, der gradvis fortrænger andre udgifter på f.eks. velfærdsområderne, og det vil øge risikoen for pres på renterne til skade for boligejerne, beskæftigelsen og den offentlige økonomi.
Regeringen vil ikke spille hasard med den offentlige økonomi.
Kun ved at føre en ansvarlig økonomisk politik, hvor vi håndterer udfordringerne gennem konkrete tiltag frem for hensigtserklæringer og fugle på taget, kan vi sikre et solidt fundament for vores fælles velfærd.
Derfor kalder vi også vores finanslovforslag »Ansvarlighed og varig velfærd«.
Med det udgangspunkt ser jeg frem til forhandlingerne om finansloven i de kommende måneder, og jeg vil gerne indbyde alle partier til at deltage konstruktivt i forhandlingerne.