Orla Hav (S), 2010-04-27:
Madpakkeordning igen, igen.
Det er for alvor lykkedes regeringen og dens støttepartier i denne sag at gøre en god idé, ideen om et sundt frokostmåltid i daginstitutionerne, til en sand gyser administrativt og motivationsmæssigt for forældre, børn og personale.
Reglerne bliver mere og mere detaljerede uden dog at kunne dække den heldigvis brogede mangfoldighed, som danske børn tilbydes for at udvikle sig og blive passet.
Det forslag, vi i dag skal førstebehandle, er lapperier på den lovproces, der jo var en konsekvens af en sønderlemmende kritik, hvor det mest markante udsagn kom fra regeringspartiernes egne rækker.
Den skinbarlige socialisme var det værste udtryk, man kunne hitte på.
Hovedpunktet i den første lappeproces var at gøre forældrebestyrelserne ansvarlige for, om børn i en daginstitution skulle være omfattet af frokosttilbud i institutionen.
Grundlæggende er det jo en god idé at inddrage forældrene i daginstitutionernes liv, men når det forudsætter, at kommunen skal investere i rammer for frokosttilbud, der lever op til fødevaremyndighedernes krav, uden at have viden om, hvor lang forrentningstid en sådan investering vil have, bliver det en smule absurd.
Nu skal ordningen så lappes en gang til, da man jo dog har lyttet til ønsket om større fleksibilitet i ordningen.
Fleksibiliteten knytter sig til betalingsreglerne, hvor partierne bag ordningen har været fantastisk optaget af, at forældrene nu også kommer til at betale i al fald ikke mindre, end de hidtil har betalt.
Det sikres nu gennem lovgivningen.
Det er gået op for lovgiverne, at institutionerne ikke blot er institutioner.
Det kan være selvstændige enheder med egne ledelser, det kan være en afdeling med en fælles ledelses kompetenceområde, det kan være en skovbørnehave uden en stor investering i fast ejendom.
Ja, verden er heldigvis mangfoldig, og den er måske yderligere kompliceret i forhold til lovforslaget.
Hvordan skal man behandle den type institution, der består af tre stuer, når disse på skift en uge ad gangen udgør en skovbørnehavegruppe?
Jeg kan ikke i lovforslaget læse, hvordan en sådan institution skal behandles betalings-, forpligtelseseller fødevareregelsmæssigt.
Socialdemokraterne mener, at et sundt frokostmåltid i forbindelse med daginstitutionernes virke er en god idé.
Men vi er lodret imod den håbløse måde, VKO og Liberal Alliance vil detailregulere livet i børnehaverne på.
Dette land har behov for fokus fra regering og folketingsflertal på nogle mere nødvendige beslutninger på dette plan.
Beslutningerne om børnenes dagligdag i institutionen varetages langt bedre af kommunalbestyrelserne, der kender de lokale forhold.
De kender personalet, de kender institutionsverdenen, de kender børnenes behov for stimulering og udvikling, og de kender forældrene, der kender deres eget barn og er engageret i at give hende eller ham den bedste dagligdag.
Hvis man ville efterleve det, der er motivationen for L 212, nemlig at sikre fleksibilitet, så overlod man sagen til ovennævnte treenighed og sikrede fornuftig økonomi bag forslaget.
Konsekvensen af L 212 vil helt sikkert bidrage til senere at kunne skælde kommunerne ud for at være unødigt bureaukratiske eller ineffektive, og det blot fordi man skal give efter for lysten til at beskæftige sig med detaljer hos landets lovgivende flertal.
Det burde – ja, undskyld mig – give en flov smag i munden.
Socialdemokraterne kan ikke støtte L 212.