Jonas Dahl (SF), 2016-05-13:
Vi har Dansk Folkeparti og regeringen, som går sammen om, at der i hvert fald i 2017 skal anvendes penge på kernevelfærden, når man har omprioriteret.
Det vil sige, at når man har taget nogle penge, vil man gerne love, at dem får kommunerne nok igen.
Men hvad så med regeringens parlamentariske grundlag – Liberal Alliance og De Konservative?
For de har i hvert fald ikke tænkt sig at give penge til kernevelfærden.
Derfor må man sige, at det næsten er en absurd situation.
Vi sidder med en finansminister hernede i Folketingssalen, som reelt set ikke har flertal for den politik, han lægger frem, og reelt set ikke kan give et klart svar på, hvad det er for en aftale, man kommer til at indgå om halvanden måneds tid med kommunerne og Danske Regioner, men som heller ikke kan give et klart billede eller en pejling af, hvor man lander med finanslovsaftalen i efteråret.
For bliver det mon, som vi så sidste år, boligejerne, der skal have skattelettelser?
Eller bliver der rent faktisk råd til også at give nogle af pengene til velfærden?
Ja, man kan jo sige, at det er fint, at man gør sig nogle flotte tanker fra Dansk Folkepartis side, men når det kommer til stykket, lander det jo på, at man lægger stemmer til at bruge pengene på at sænke registreringsafgiften, så de dyreste biler bliver billigere, og så boligejerne får en skattelettelse.
Samtidig er der borgerlige partier, der sikkert også vil have lettet i topskatten.
Så til syvende og sidst bliver det børnene, de ældre, de svageste – dem, der egentlig har brug for velfærden – som kommer til at betale en stor del af den regning.
Derfor er det jo paradoksalt, at man igen har hørt hr. René Christensen og også fru Eva Kjer Hansen plædere for det her forslag med, at man nu i 2017 sandelig kan regne med, at omprioriteringsbidraget bliver brugt til velfærd, når sandheden er, at det sidste år blæste kraftigt i vinden, hvordan man endte med at bruge de penge.
Når man så dertil kan lægge regeringens politik på en lang række andre områder, er det klart, at det bliver en udhuling af den velfærd, som vi kender i dag, og det vil sige ringere vilkår for de svageste og mere gunstige vilkår for dem, der i forvejen har rigeligt.
Så må jeg sige, at jeg også er en lille smule forundret over, hvad det er, man rent faktisk vil med det kommunale selvstyre, fordi man jo de facto sætter selvstyret ud af kraft.
Jeg glæder mig sådan set også over, at vi har set en udvikling, og hvis jeg skal sætte en lille krølle på det, så glæder jeg mig over, at Socialdemokraterne har flyttet sig fra, hvor man var sidste sommer, da man stemte for et omprioriteringsbidrag i Finansudvalget, til, at man faktisk har fundet tilbage i rød blok, vil jeg tillade mig sige, hvor man nu bakker op.
Men når det så kommer til realiteterne, er man ikke villig til at bide til bolle.
Så jeg må sige, at alt i sol og måne tyder på, at det, vi står med i dag, og den mulighed, vi står med, når vi har en kommuneaftale her lige inden sommerferien, kommer til at blive en aftale, som rummer et omprioriteringsbidrag.
Det er en usikkerhed for kommunerne, som i august-september skal lave planlægning for det kommende år, at de rent faktisk ikke ved, hvor mange penge de kommer til at have til rådighed for det kommende år.
Det vil sige, at man allerede i september måned kommer til at melde massive besparelser ud i kommunerne.
Så må man sidde med krydsede fingre og håbe på, at Liberal Alliance måske ikke den her gang skal have topskattelettelser, måske ikke skal have sænkelser af registreringsafgiften, og at Det Konservative Folkeparti heller ikke skal have lettelser til boligejerne.
Men hvis de skal, bliver det igen på bekostning af velfærden.
Pengene kommer til at gå fra kommunerne.
Men det må man sige: Med den vedtagelse, man også lægger op til fra regeringens og Dansk Folkepartis side, står det i hvert fald lysende klart, at det godt kan være, man har nogle intentioner, men man har i hvert fald ikke dækning for sit parlamentariske flertal.
Og det er paradoksalt, at vi kommer til at stå med et forslag til vedtagelse på baggrund af den her debat, som faktisk ikke giver regeringen opbakning til den økonomiske politik, den agter at føre.