runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Nanna Westerby (SF), 2010-04-22:
Jeg skal starte med at bekende kulør og sige, at SF ikke støtter det her forslag.
Det vil ramme netop de familier, hvor de unge i forvejen har det svært, og det er unge, der i stedet har brug for al den støtte, de kan få for at tage en uddannelse eller få et job.
Hvis vi ser lidt nærmere på den gruppe, som det her forslag rammer, ser vi, at i gruppen af unge, der hverken er i gang med uddannelse eller i job, er der en klar overrepræsentation af ufaglærte forældre og forældre med en dårlig tilknytning til arbejdsmarkedet.
33 pct. af mødrene til de unge uden uddannelse og job er ufaglærte imod 21 pct. i befolkningen generelt.
Vi ser, at andelen af førtidspensionister er dobbelt så stor hos de forældre, hvis unge hverken er i gang med en uddannelse eller er i job sammenlignet med forældregruppen generelt, og vi ser, at de familier, der rammes af den nye ungeydelse, ligger i de laveste indkomstgrupper.
De er klart overrepræsenteret i de fattigste 10 pct. af befolkningen.
Det her forslag vil altså have konsekvenser primært for de grupper i Danmark, der i forvejen har det svært, og dermed vil forslaget kun føre til mere fattigdom og mere marginalisering.
Endnu en gang svinger regeringen pisken og straffer dem, der i forvejen er mest socialt udsatte i vores samfund.
Det er ikke en strategi, der får flere i gang, tværtimod, kan man frygte.
For måske skal vi stille os selv spørgsmålet: Hvorfor er nogle af de 15-17-årige ikke i gang med en uddannelse? Kunne det skyldes, at de ikke har de faglige og sociale kompetencer, eller at de har personlige problemer?
Og hvis vi kan svare ja til de spørgsmål, hvordan vil det så hjælpe at skære i deres månedlige økonomi?
Hos de her unge og deres familier handler manglende uddannelse om skoletræthed hos den unge, om indlæringsvanskeligheder og om en kultur i familien, hvor det ikke er almindeligt at tage en uddannelse.
I stedet for at gøre deres situation endnu sværere skulle man hellere tage fat på at løse de problemer.
Helt skævt bliver forslaget, når vi ser på den store mangel på praktikpladser.
Der er næsten 8.000 unge, der lige nu ikke kan finde en praktikplads.
Mange af dem går og venter på, at der dukker en læreplads op, og venter på, at krisen vender.
Skal vi virkelig tage børnepengene fra dem?
Skal vi straffe dem, fordi samfundet ikke kan levere nok uddannelsespladser til, at de kan tage deres uddannelse?
Hvis vi tager børnepengene fra den gruppe, der mangler en praktikplads, så er det i hvert fald det samme som at sige, at de ikke skal kæmpe for at få en uddannelse, at vi hellere vil have, at de tager et midlertidigt arbejde, for så får deres forældre børnepenge. Der er mange elementer i det her forslag, der spænder ben for den indsats, vi ellers er i gang med for at få flere unge i uddannelse og arbejde, så som jeg startede med at sige, kan SF ikke støtte det her lovforslag.
Mike Legarth (KF), 2010-04-22:
Tak, hr. formand.
Det Konservative Folkeparti støtter forslaget.
Det gør vi, fordi det her er et udmærket værktøj til at opnå den målsætning, vi har sat os selv, at 95 pct. af en ungdomsårgang skal have en ungdomsuddannelse.
Der er nogle af de unge, der er lidt svære at sparke i gang, der ligger hjemme på værelset og ser tv, og hvor hverken de selv eller deres forældre tager et passende initiativ.
Her kan man altså fratage dem ungeydelsen.
Den hed før en børnefamilieydelse, og nu kommer den altså til at hedde en børneydelse.
Kommunalbestyrelsen kan beslutte sig for, at den tildeles direkte til den unge, hvis forældrene ikke er involveret, og man kan altså også helt lade være med at udbetale den, hvis forældrene ikke medvirker til, at den unge enten er i uddannelse eller har en uddannelsesplan eller er i en eller anden form for aktivering.
Så ændres betalingen fra en gang i kvartalet til en gang om måneden, og det gør, at vi totalt set bakker op om forslaget.
Marianne Jelved (RV), 2010-04-22:
Det er rigtigt.
Da den radikale ordfører, hr. Niels Helveg Petersen, ikke kan være til stede her, skal jeg formidle Det Radikale Venstres folketingsgruppes holdning til dette forslag.
Som den konservative ordfører lige har gjort rede for, vil man ændre børneydelsen til en ungeydelse, og man vil ændre den kvartalsvise udbetaling til en månedsvis udbetaling.
Det er utroligt, at Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti hele tiden tror, at de økonomiske markedskræfter kan bruges i alle livets forhold.
De unge, der til trods for alle gode kræfter ikke kan overvinde deres uddannelsestræthed og mangel på motivation, fordi de typisk har været skoledroppere gennem de sidste skoleår i folkeskolen, uden at kommunen eller andre instanser har kunnet tage sig sammen til at gøre noget ved det – dem har vi desværre en hel masse eksempler på, nogle gange såmænd helt fra 6. klasse og fremefter – er ikke mulige at motivere ved straf.
Det har aldrig virket, og det vil heller ikke virke her.
Skattestoppet defineres, som det passer flertallet bag skattestoppet.
Børnechecken har hele tiden været en del af skattesystemet, det er et personfradrag fra et medlem af husstanden omlagt til et tilskud.
Nu bliver ungeydelsen gjort til lommepenge, og hvis ikke man gør, som far siger, kommer far stat og tager lommepengene fra en.
Det er Jern-Henriks situation, det handler om med det her forslag, og Jern-Henrik har overhovedet ikke overskud eller ressourcer til at vurdere det negative i den her sag og rette op på det, fordi man tager lommepengene fra ham.
Der skal pædagogik til, ikke straf.
Vi har endnu ikke set, at straf har kunnet forhindre nogen som helst af den her slags ting, og det kan det heller ikke fremover.
Derfor er det et fattigt forslag og et elendigt forslag, og Det Radikale Venstre kunne ikke drømme om at stemme for det.
Vi stemmer imod.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-04-22:
Da Enhedslistens skatteordfører, hr. Frank Aaen, ikke kan være til stede, er jeg her i stedet for.
Det var et pudsigt indlæg, der var fra Venstres ordfører for lidt siden: Vi rører ikke ved ungeydelsen, blev der sagt.
Det er sådan set det, forslaget handler om!
Det var til generel oplysning.
At tro, at man kan løse sociale problemer ved at straffe unge og straffe deres forældre, giver simpelt hen ikke mening.
Jeg må sige, det er imponerende, med hvor stor præcision man i Dansk Folkeparti, Venstre og Konservative formår konsekvent at ramme de mest socialt udsatte, og det gør man altså også med det her forslag.
Hjælp dog familierne.
Altså, i langt de fleste af de her familier, hvor unge ikke kan gennemføre en ungdomsuddannelse, er det, fordi de har problemer.
Hvad skulle det dog hjælpe i forhold til at få unge igennem en uddannelse, at man tager checken fra dem?
Jeg synes, at det her i den grad lugter af sådan desperat, klassisk VKO-handling, nemlig at man har et problem, som man ikke aner hvad man skal gøre ved, og så tænker man: Lad os gøre et eller andet, der virker handlekraftigt.
Straf er det, man plejer at foreslå for hvad som helst, og så tænker man: Vi gør det samme her, så nu tager vi checken fra unge, der har problemer og derfor ikke er i stand til at gennemføre en uddannelse.
Man forsøger at vise handlekraft ved at komme med et uopfindsomt og elendigt forslag.
I bedste fald har det her forslag ikke nogen effekt, og man kan håbe, at kommunerne udviser civil ulydighed og lader være med at tage checken fra familierne.
Det håber jeg.
I værste fald kommer det her forslag til at gå ud over lige præcis de unge, som man påstår at man vil hjælpe.
Jeg synes, det er et uforskammet forslag, og Enhedslisten støtter det ikke.
Villum Christensen (LA), 2010-04-22:
Berlingske Research oplyser i dag via et af dagbladene, at vi har indført 1.340 nye regler i 2009, altså 3,7 regler eller sådan noget lignende pr. dag.
Det er små 500 flere end for 10 år siden.
Bare i den her folketingssamling har vi lovgivet om burkaer, lommeknive, duftpolitik på sygehuse, brug af solarier, brug af kinesiske fjer i dyner, og nu er vi kommet til farvning af hår.
Jeg tror, at de fleste mennesker tager sig til hovedet, hvis jeg må sige det sådan, når man på den måde remser op af det, der optager folk her i Folketinget, mens der skydes en hvid pil efter de nødvendige reformer, der skal sikre vores velfærd i fremtiden.
Det er en svær pædagogisk opgave, men sådan er det jo altså.
Det er måske unødvendigt at argumentere yderligere, men for at der ikke skal være tvivl, medvirker vi ikke til forbud af denne karakter, og det gør vi ikke, fordi hver gang man laver et forbud, er man også med til at reducere betydningen af det personlige ansvar, og til sidst glemmer man at bruge den sunde fornuft, fordi Moder Stat har lagt sine beskyttende vinger ud.
Vi synes selvfølgelig, at det er rigtig godt at oplyse om de her forhold, og her mener vi bestemt at vi skal lægge os i læ af EU-direktiver, som foreskriver forskellige former for oplysningspligt på disse områder.
Men lovgivning kan vi ikke gå ind for.
Forbud er bestemt ikke vejen for os.
Rasmus Jarlov (KF), 2010-04-22:
Igen et godt lovforslag fra regeringen for at sikre, at flere unge får en ungdomsuddannelse.
Der er faktisk nogle ret skelsættende elementer i lovforslaget her.
Det er også nyt, at vi giver kommunerne et langt større ansvar for at gøre de unge uddannelsesparate.
Vi forpligter dem i langt højere grad og giver dem ansvaret for, at de unge kommer i gang med en uddannelse og bliver rustede hertil.
Det er nogle gode, kærlige krav, som vil hjælpe de unge på rette vej ved at tvinge dem til at reflektere over, hvad de vil, og sikre, at det bliver vurderet, om de er klar til en uddannelse.
Hvis ikke de er det, bliver der sat initiativer i gang, som sikrer, at de når dertil, hvor vi vil have at alle unge når til, nemlig der, hvor de kan starte på en ungdomsuddannelse og gennemføre den.
I forhold til problemstillingen omkring vejledning vil jeg sige, at jeg synes, at det er lidt trist og lidt typisk for Socialistisk Folkeparti, at når man omprioriterer nogle penge, bliver der ikke fokuseret på, at der bliver tilført i alt 500 mio. kr. til området.
Der bliver fokuseret på lige præcis det lille hjørne, hvor man sparer 35 mio. kr
Jeg synes, at man skulle anerkende overordnet set, at det her er en kæmpe satsning på ungdomsuddannelser, og det vil forhåbentlig lykkes for os at nå de målsætninger, som alle Folketingets partier har tilsluttet sig, nemlig at vi skal have flere unge i uddannelse.
I forhold til den anden knast, som der synes at være her i forhold til vurderingen af uddannelsesparathed, om den skal være specifik, eller om den skal være en mere generel vurdering af, om man overhovedet er klar til at starte på en uddannelse, vil jeg sige, at vi deler ministerens opfattelse af, at det ser svært ud at finde en model, hvor man vurderer de unge specifikt i forhold til de uddannelser, som de påtænker at gennemføre.
For hvis man gør det, vil der være et smuthul, hvor de unge ved blot at sige, at de ikke ved, hvilken uddannelse de vil gå i gang med, vil blive vurderet til generelt at være klar, og derefter kan de jo senere hen skifte til et bestemt spor på en erhvervsuddannelse.
Det vil jo altså betyde, at det være direkte dumt af et ungt menneske at sige, at det vil uddanne sig til smed, i stedet for bare at sige, at det gerne vil have en erhvervsuddannelse, for så vil man kunne blive sorteret fra til smedeuddannelsen, og det vil man ikke blive, hvis man blot siger, at man bare ønsker en generel erhvervsuddannelse og så senere skifter til at smedeuddannelsen.
Så vi synes ikke rigtig, at vi har fået et bud på, hvordan det vil kunne lade sig gøre, uden at det skulle være meget bureaukratisk, og uden at der skulle være flere forskellige og gentagne vurderinger af de unge undervejs, og det synes vi ikke vil være hensigtsmæssigt.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-04-22:
Det er jo i den grad positivt, at man tager initiativer med det formål at få flere unge til at tage en uddannelse.
Det er særlig relevant i en situation, hvor så mange unge ikke gennemfører en ungdomsuddannelse, og hvor man må sige, at regeringen har svigtet en generation af unge utilgiveligt.
Jeg synes, at der er mange gode elementer i det her forslag.
Jeg synes, det er rigtig godt, at det bliver en forpligtelse for kommunerne at komme med tilbud til de unge, der ikke har en uddannelse.
Men der er også nogle store og efter min mening meget alvorlige problemer med det her forslag, som gør, at Enhedslisten ikke kan støtte det.
Der er blevet brugt ordet skønhedspletter i debatten.
Det synes jeg er en mild betegnelse.
Det er først og fremmest dybt problematisk, at man mener, at man kan tvinge unge i uddannelse eller job ved at fratage dem deres ungeydelse.
Jeg er helt med på, at vi lige om lidt behandler selve sanktionen under behandlingen af forslaget fra skatteministeren, men det hænger jo sammen.
I Enhedslisten har vi ikke det udgangspunkt, at unge, der falder ud af uddannelsessystemet eller ikke kan finde ud af at komme i gang, gør det, fordi de er dovne, eller fordi de ikke ønsker at klare sig godt i livet.
Og vi frygter, at sanktionen vil forværre situationen for nogle unge, der i forvejen har det svært, og at det vil virke stik imod hensigten, at man forringer forholdene for en i forvejen udsat gruppe.
Men den her diskussion kommer vi jo til at fortsætte om et øjeblik.
Derudover mener vi i Enhedslisten, at det er dybt problematisk at fjerne gennemførelsesvejledningen, og vi forstår slet ikke, at man vil spare de 35 mio. kr.
Vi havde en stor konference her på Christiansborg, hvor der deltog rigtig mange vejledere.
Det var fru Christine Antorini, der måtte stå for skud.
Det kunne måske have været rimeligt nok, hvis der havde været nogle fra regeringspartierne, der ville have taget diskussionen med vejlederne om den her situation.
Man er enormt glad for det her overlap.
Den studienære vejledning har stor betydning i forhold til at hjælpe de unge igennem, og vi kan kun beklage, at det ikke længere vil være noget krav, at uddannelsesinstitutionerne skal udbyde vejledning, ligesom vi beklager, at der ikke længere er krav til vejledernes kompetence og uddannelse.
Vi deler fuldstændig GL, Vejlederforeningen og DGS’s, altså Danske Gymnasieelevers Sammenslutning, bekymring for, at vi risikerer, at vejledningsindsatsen rykker helt væk fra uddannelsesinstitutionerne.
Som sagt synes vi, at det er meget alvorligt, at man åbner op for angreb på den professionelle vejledning, så Enhedslisten kan ikke støtte forslaget.
Christine Antorini (S), 2010-04-22:
Det er i hvert fald tankevækkende, at de parter, der rent faktisk skal udmønte den her lovgivning, er rørende enige om, at det vil styrke den mulighed, der var for, at lige præcis den her lidt smalle målgruppe af unge, som ikke kan gå den lige vej, vil få en bedre vejledning.
Men vi følger op under udvalgsarbejdet, sådan at der bliver mulighed for at få en ordentlig drøftelse af de elementer, der er i det.
Der er en anden ting, jeg godt kunne tænke mig at spørge ministeren om.
Det drejer sig om den kritik, der har været rejst om, at vejledningskravet – det, at man skal være uddannet til at kunne vejlede – forsvinder; det er der nogle, der har opfattet som om forsvinder.
Ministeren svarede lidt på det før over for fru Nanna Westerby, der også spurgte ind til det.
Det er sådan, at der står i bemærkningerne til lovforslaget, at det ikke er hensigten med forslaget at fremme brugen af uuddannet personale, men tværtimod at åbne for andre faggrupper.
Tina Nedergaard (V), 2010-04-22:
For så vidt vi taler om fastholdelsesvejledning, er det da helt åbenlyst for mig, at der er problemstillinger blandt mange af vores unge, som overhovedet ikke drejer sig om, at de er i tvivl om, hvilket uddannelsesvalg de skal træffe.
Mange af deres problemstillinger består da ikke i, at de ikke er klar over, at de faglige krav er der, og de består ikke engang i, at de ikke kan honorere de faglige krav.
Jeg tror egentlig, at en af de allerstørste udfordringer – og det mener jeg også vi har en vis dokumentation for – for de unge mennesker i dag for at klare en ungdomsuddannelse, er noget andet.
Det er nemlig manglende uddannelsesparathed, fordi der er noget modenhed, der mangler, der er noget selvværd, der mangler, der er muligvis misbrugsproblemer, og der kan være problemer med, at man har det, der med et populært udtryk hedder ondt i livet.
Det er faktisk ganske udbredt, og det kræver ikke mange besøg på Nørre Skole eller andre steder med ungdomsuddannelser, for at man kan notere sig, at det er tilfældet.
Noget andet er, at det at stille krav til, at der er kvalitet i de udannelser, man benytter sig af, jo ikke er at centralisere, det er at stille krav.
Nej, at centralisere er bl.a. at sige, at nu stiller vi ikke krav til, nøjagtig hvilke faggrupper der skal varetage hvilke opgaver.
Og det har vi masser af eksempler på, at SF heller ikke vil være med til at bløde op på.
Nanna Westerby (SF), 2010-04-22:
Nu skyder regeringen da godt nok med skarpt mod sig selv, for det var jo det, regeringen gjorde, da den i 2008, for 2 år siden, stillede forslag om, at man ville stille krav til, hvilke faggrupper der skulle foretage vejledningen.
Så jeg forstår det ikke rigtigt; den kritik må i hvert fald være rettet mod regeringen selv.
Det er også det, som ministeren kommer ind på her.
Jeg vil bare gerne høre: Kan ministeren ikke se, at det kan være et problem, hvis man på en skole har adgang til psykologhjælp, men ikke længere har adgang til vejledning?
Havde det ikke været bedre at sige: O.k., det kan være en rigtig god idé, at man skal have adgang til psykologhjælp på skoler, og der skal også være adgang til vejledning?
Kan det ikke være et problem, hvis vi erstatter det ene med det andet og den unge skal finde ud af at finde hele vejen ned i et UU-Center for at finde vejledning, fordi man ikke længere kan få det på skolen?
Tina Nedergaard (V), 2010-04-22:
Jeg deler simpelt hen ikke SF's mistillid til det, der sker ude i den omverden, som skal tage sig af, at de unge kommer igennem ungdomsuddannelserne.
Fru Nanna Westerby fokuserer på, at der er 35 mio. kr., der er flyttet fra et område, fordi vi kan konstatere, at der er et betydeligt overlap.
Så omprioriterer vi, men vi tilfører samlet over perioden 500 mio. kr. til ekstra vejledning til at styrke den unges forløb igennem ungdomsuddannelsen.
Det er jo helt fantastisk, at SF kan påstå, at det er et dårligt lovforslag, når situationen er den, at man for første gang, og det er historisk, forpligter også dem, der sender de unge videre, til at tage opgaven på sig for at sikre, at det sker, og man skaber et helt fantastisk samarbejde imellem de modtagende institutioner og den grundskole, som har sendt de unge af sted.
Det her forslag ligger jo som det tredje i striben af de tre, som globaliseringskredsen og SF med deres 10.-klasses-forslag har været med til at gennemføre.
Christine Antorini (S), 2010-04-22:
Det er jo lidt ærgerligt, at ministerens gode humør er blevet ødelagt, for jeg blev da helt opmuntret over, at der dels har været en bred forligskreds, dels at SF, der ikke er en del af forligskredsen, også bakkede op, og dels at selv Enhedslisten havde en række rosende bemærkninger til det.
Så jeg ville da være ovenud begejstret, hvis jeg var minister.
Men nu er det sådan, at vi bruger behandlingen af et lovforslag her i salen og udvalgsarbejdet til at kvalificere de steder, hvor der måske er noget, der hænger.
Nu er det sådan, at ministeren ikke var til stede under forhandlingerne, for da var det den daværende undervisningsminister, hr. Bertel Haarder, der varetog forhandlingsforløbet.
Det var sådan, at Socialdemokraterne var en del af forhandlingerne, og De Radikale var en del af forhandlingerne.
Og de, der var til stede, vil vide, at det var nogle forhandlinger om et kæmpestort lovkompleks, der skete under et ekstremt tidspres, og vi gav faktisk hinanden hånden på, at vi ville sikre så meget ordentlighed i lovarbejdet og også i udvalgsarbejdet som muligt.
Jeg vil godt sige, at jeg selvfølgelig ikke har sagt fra talerstolen, at ministeren overhovedet ikke har hørt på vores indvendinger.
Så vil jeg blot spørge om en enkelt ting her – og vi tager det op under udvalgsarbejdet: Hvorfor mener ministeren, at det er et problem, at vurderingen af uddannelsesparathed skal ske i samarbejde med ungdomsuddannelsesinstitutionerne?
At det skal ske i et samarbejde med dem, har ministeren sagt nej til.
Hvorfor?
Tina Nedergaard (V), 2010-04-22:
Det ved fru Christine Antorini ikke noget om.
Hun ved jo ikke, om jeg har sagt nej til, at det skal ske i et samarbejde.
Det giver da sig selv.
Det, jeg har sagt klart nej til, er, at der skal indgå en uddannelsesparathedsvurdering i forhold til en konkret erhvervsuddannelse, fordi det, der vil ske, vil jeg sige til fru Christine Antorini, er, at man vil få lavet et helt uheldigt hierarki imellem de enkelte erhvervsuddannelser.
Det vil helt naturligt opstå, fordi man vil kunne stille helt anderledes høje krav til, hvor parate folk skal være i forbindelse med de populære fag end for de fag, hvor der mangler rekrutteringsgrundlag.
Det er åbenbart ikke et problem lige nu, kan det se ud til, for vi har for få praktikpladser, men der er ikke ret lang tid til, at vi står og mangler de unge ude på arbejdsmarkedet.
Vi skal have dem i gang, vi skal have dem igennem, vi skal give dem en mulighed for at komme ind på erhvervsuddannelserne.
Det gør man ikke ved at diskvalificere den unge i forbindelse med den pågældende erhvervsuddannelse, inden vedkommende overhovedet er startet på den.
Og det er det, der sker efter 2 uger med mulighed for 40 ugers påbygning.
Nanna Westerby (SF), 2010-04-22:
Tak for det.
Så fik ministeren da i hvert fald skabt nogle myter.
Det første, jeg vil høre ministeren om, er, hvorfor ministeren siger, at SF aldrig nogen sinde vil være med til at sætte skolerne fri.
Dengang regeringen selv stemte for skrappere krav til uddannelse af vejledere i 2008, dengang regeringen selv skrev skrappere indsats i forhold til professionalisering af vejledningen ind i globaliseringsstrategien i 2006, var regeringen da imod at sætte skolerne fri?
Det andet er, at jeg faktisk leder lidt efter et ordentligt argument for at droppe den her gennemførelsesvejledning, for jeg har faktisk lidt svært ved at se, hvorfor det er, man skal lave det her fokusskifte, som man jo gør med det her lovforslag, fra, at vi har sagt: Det skal være nogle, der er uddannet til det, der skal varetage indsatsen med hensyn til vejledning, og til, at man nu siger, at man ikke behøver at have en vejlederuddannelse.
Så jeg vil gerne høre: Mener ministeren ikke, at det er vigtigt med en skolenær, professionel vejledning?
Mener ministeren, at en psykolog lige så godt kan varetage en vejledningsopgave som en uddannet vejleder?
Per Clausen (EL), 2010-04-22:
Nu er det sådan, hvis jeg har forstået det rigtigt, at både PPD og PTD faktisk har været forbudt i en række EU-lande, inden kosmetikdirektivet kom, og så vidt jeg ved, farvede mennesker i de lande også deres hår i den periode.
Det kan godt være, at der er nogle elementer i hårfarve, som de her to produkter sikrer, som ikke kan sikres på anden måde, men ligefrem at gøre det til spørgsmål om at skulle fravælge muligheden for at farve hår, tror jeg nu ikke er rigtigt.
Når jeg er ret sikker på, at det ikke er rigtigt, er det, fordi f.eks. Dansk Frisør og Kosmetiker Forbund, som jo arbejder professionelt med det her, og som af samme grund er meget bekymret for de her farlige stoffer, fordi de jo er særlig farlige for mennesker, der omgås dem hver dag i store mængder, faktisk har lavet lister over alternative produkter. Jeg vil godt stille det spørgsmål til ministeren: Hvis det er sådan, at der faktisk kan anvises alternative produkter, ændrer det så ved miljøministerens holdning i den her sag?
Karen Ellemann (V), 2010-04-22:
Det mener jeg sådan set at jeg redegjorde meget klart for i min tale.
Diskussionen drejer sig jo om de permanente farver, altså dem, der forbliver i håret, og ikke bare skyllefarver, og det er der, man endnu ikke har fundet alternativer.
Det er korrekt, at der findes andre hårfarveprodukter, men jeg er i hvert fald ikke vidende om, at der skulle findes et sikkert alternativ til permanente farver.