Ole Birk Olesen (LA), 2014-12-17:
Så står vi her igen med et finanslovsforslag fra denne regering, som vil udvide det offentlige forbrug ganske kraftigt i stedet for at lette beskatningen på danskerne.
Regeringen synes altid, det er vigtigere, at regeringen selv kan bruge flere penge, end at danskerne, som har arbejdet for pengene, kan bruge flere af dem.
Man skulle ellers tro, at Danmark med en af verdens største offentlige sektorer havde en offentlig sektor, som var dyr nok i forvejen, og man skulle også tro, at det omvendt var tiltrængt at gøre noget ved, at Danmark har verdens højeste skattetryk.
OECD udsendte i sidste uge igen sin årlige opgørelse over skattetrykket i organisationens 34 medlemslande, og Danmark kom igen ud som landet med det ubetinget højeste skattetryk.
Danmark er landet, hvor man betaler en sammensat marginalskat på 66 pct. af sin indkomst.
Folk, der betaler topskat i Danmark, går fra mandag morgen til frokostpausen torsdag på arbejde for staten, og først efter frokostpausen torsdag og resten af ugen får de lov til at arbejde for sig selv og deres kære.
Danmark er også landet, hvor man skal betale skat allerede af den allerførste krone, man tjener.
I Danmark venter man ikke med at beskatte folk, indtil de har tjent penge nok til at klare sig selv på et rimeligt niveau, næh, her hos os beskattes de, længe inden de har tjent penge nok til bare at købe et rugbrød uden smør.
Det er også i Danmark, at bilerne pålægges op til 180 pct. registreringsafgift oven i momsen, som også er en af verdens højeste.
Derfor er den mest solgte bil i Danmark en Volkswagen Up, for mange danskere har kun råd til små mikrobiler med meget lidt plads og meget lidt sikkerhed.
Imens er den mest solgte bil i Sverige en Volvo V 70, for svenskerne har ingen registreringsafgift, så de har råd til at købe en god familiebil, selv om de også har et offentligt sygehusvæsen, gratis uddannelse og kontanthjælp til svenskere, som ikke har et arbejde.
Disse verdensrekordhøje skatter ønsker regeringen ikke at gøre noget ved, for regeringen bilder sig ind, at den altid ved bedst, hvad velfærd for danskerne er.
Tanken om, at danskerne kunne få mere velfærd, hvis de kunne få lov til at beholde flere af deres egne penge, så de selv kunne beslutte, hvad pengene kunne bruges til, ligger regeringen meget fjernt.
For nogle år siden gik statsministeren, som dengang endnu ikke var statsminister, til valg med sloganet: Velfærd eller skattelettelser.
Påstanden var altså, at et godt liv og velfærd kun er noget, man kan få af det offentlige, og at man slet ikke ville kunne få et godt liv, hvis man i stedet kunne slippe billigere i skat.
Men der er masser af velfærd forbundet med, at en familie kan skifte sin Volkswagen Up ud med en Volvo V 70, så mor og far og børnene bedre kan få barnevognen, rejsesengen og hunden med fra København og hjem til bedsteforældrene i Jylland i julen.
Der er også masser af velfærd i, at pensionistægteparret kan tage på vinterferie i Thailand oven i campingferien om sommeren i Danmark, og det er også velfærd, at der er råd til, at mor eller far kan arbejde på deltid, mens børnene er små, så de ikke behøver at være så mange timer i vuggestue og børnehave.
Derfor er modstillingen mellem velfærd og skattelettelser falsk.
Det giver velfærd, at man i højere grad selv kan bestemme over sit liv og bestemme over, hvad ens egne penge skal bruges på.
I sommer refererede Politiken en undersøgelse over lande i verden med mest velfærd for borgerne foretaget af det amerikanske Harvard University.
Verdens bedste velfærdssamfund er ifølge den undersøgelse New Zealand, og derefter kommer Schweiz, så kommer Island, så kommer Holland, Norge, Sverige, Canada og Finland.
På en niendeplads kommer Danmark.
En niendeplads er også en fin placering, som man ikke skal kimse ad, men det er bemærkelsesværdigt, at det ikke er sådan, at velfærden i Danmark er bedst, selv om vi uden sammenligning betaler de højeste skatter her hos os – i de tre bedst placerede lande, New Zealand, Schweiz og Island, har man endda skattetryk, som ligger mellem 13 og 21 procentpoint under det danske.
Der er ikke noget modsætningsforhold mellem velfærd og skattelettelser.
Ligesom i de øvrige år med denne regering kan vi nu også konstatere, at regeringen har overvurderet, hvor meget den offentlige sektor ville koste i indeværende år.
Især kommunerne har formået at levere deres serviceproduktion billigere her i 2014, end regeringen forventede, da den præsenterede sit finanslovsforslag for 2015, og det er jo en glædelig nyhed.
Det er jo ligesom, når man går i supermarkedet for at gøre sine indkøb, og der så der er tilbud på en række varer, så regningen bliver mindre, end man havde forventet.
Men sådan ser regeringen ikke på det.
Den synes, at det er et stort problem, at det ikke blev så dyrt at drive den offentlige sektor, som man havde planlagt.
Mange gange har denne regering sagt til kommunerne, at de altså skal være bedre til at bruge alle de penge, som er afsat, og når vi nu behandler forslaget til finanslov for det nye år, betyder det i hvert fald ikke noget for regeringen, at det i indeværende år viste sig at være billigere at drive den offentlige sektor end planlagt.
Det ignorerer regeringen bare; så skal det offentlige forbrug bare vokse endnu mere end i 2015, så vi får indhentet det manglende forbrug i 2014.
Det er derfor, at regeringens finanslov nu opererer med en vækst i det offentlige forbrug på 1,5 pct. og ikke de 0,8 pct., som var den budgetterede forbrugsvækst for 2015, da finanslovsforslaget blev fremsat i august.
så bliver forskellen på forbruget i 2014 og 2015 jo også større end planlagt.
Sådan driver man ikke rationelt nogen anden organisation eller virksomhed.
Men sådan drives de offentlige udgifter altså frem mod stadig nye højder, uden hensyntagen til at det tidligere ikke er lykkedes at bruge så mange penge, som man havde planlagt.
Regeringen gør det ovenikøbet, selv om den ikke har råd til det.
I august stod det klart, at regeringens finanslovsforslag havde et budgetteret underskud på 60 mia. kr.
Siden har det vist sig, at regeringen har været for optimistisk i sine forventninger.
Underskuddet vil i 2015 blive meget større, og det vil også overskride EU's grænse på 3,0 pct. af BNP.
Derfor har regeringen besluttet, at den midlertidigt vil give danskerne en skatterabat, hvis de hæver eller konverterer nogle af deres pensionsopsparinger.
Når rabatten er midlertidig, så er forventningen, at danskerne i stor stil vil gøre brug af den, og så kommer alle pensionsmilliarderne til beskatning i 2015, og så forsvinder underskuddet.
Til gengæld forsvinder så også muligheden for at beskatte disse pensionsmilliarder, når deres ejere faktisk bliver gamle og går på pension, og så mangler pengene i de offentlige kasser, når der er mest brug for dem, til at betale for sundhedsbehandling og pleje til de flere ældre.
Liberal Alliance under gerne danskerne en rabat på skattebetalingen på deres pensionsopsparinger, men vi under ikke regeringen at kunne sminke sit alt for store offentlige underskud med penge, som først skulle være beskattet ude i fremtiden.
Vi har stillet ændringsforslag til finanslovsforslaget, som vil gøre det offentlige underskud 10 mia. kr. mindre, og vi kan også finde på flere ændringsforslag, som kan mindske det offentlige underskud endnu mere, men regeringen vil ikke sætte tæring efter næring, den vil hellere bare beskatte pensionsmilliarder før tid.
Måske skyldes det, at regeringen ikke forventer at sidde så lang tid endnu; den tænker måske, at det er ligegyldigt, hvad der sker med dansk økonomi efter næste valg, fordi den ikke tror på, at den vil blive genvalgt.
Man kan kun håbe, at den analyse er korrekt, men der forestår et oprydningsarbejde for det nye flertal, der eventuelt måtte være i Folketinget efter næste valg.
Det oprydningsarbejde deltager Liberal Alliance gerne i.
Men regeringens forslag til finanslov for 2015 vil Liberal Alliance stemme imod.