Birgitte Josefsen (V), 2010-03-02:
Fedme er et ord, som klinger negativt i alles ører og helt klart også hos dem, der gennem et langt liv har kæmpet med en for høj kropsvægt.
Ekstrem overvægt er et stort problem, som ingen bør ignorere.
Mange svært overvægtige føler sig isoleret, kan ikke deltage i de aktiviteter, som deres familie og venner er en del af.
Jeg har eksempelvis fra to af mine venner ofte hørt de mange undskyldninger, når vi andre har foreslået en tur i svømmehallen eller en rask spadseretur i skoven, når vi har været sammen.
Det er ganske enkelt ikke nogen ønskeposition at være svært overvægtig.
De overvægtige har for de flestes vedkommende gennem det meste af deres voksenliv prøvet et utal af slankekure, kostomlægninger, livsstilsændringer, ja, har gjort alt for at prøve at ændre på deres egen situation.
Problemet for de fleste er ikke at tabe sig; det er der mange, der gør mange gange igennem deres livsforløb.
Problemet er, at de pågældende ikke kan holde den reducerede vægt.
Derfor kan fedmeoperation være den bedste løsning for mange, når det bliver så ekstrem en overvægt, at rigtig mange får følgesygdomme i forbindelse med overvægten – diabetes, forhøjet blodtryk, ledskader og et liv, der medfører isolation og angst i en sådan grad, at det bliver en fast ledsager i hverdagen.
Vi skal for såvel de her patienter som andre diagnoser sikre os, at der er et varieret udbud af behandlingsmuligheder – altså også for de overvægtige.
Jeg har via min kontakt til en række kommuner gennem de sidste 2 år, hvor de har haft opgaven med forebyggelsesindsatsen, men også via løbende kontakt med medicinske overlæger vendt den udvikling, der er i samfundet, hvor flere og flere får problemer med vægten.
De medicinske overlæger, jeg har været i kontakt med, siger, at alt skal være prøvet, men for nogle er den sidste mulighed en operation, og det, der kan være med til at redde liv.
Derfor skal vi sikre, at der både er tilbud om medicinsk behandling og mulighed for at få hjælp til kostomlægning og livsstilsændringer, men også tilbud om operation, når det er den eneste vej ud af ekstrem overvægt. Vi skal selvfølgelig også sikre os, at den læge, der har med patienten at gøre, har et langt forløb med den patient, der siger ja til en operation, så man får vurderet meget grundigt, om den pågældende nu kan følge det lange forløb, der er forbundet med at få gennemført en operation.
For det er jo ikke bare en operation.
Inden operationen skal den overvægtige eksempelvis reducere vægten med 10 pct.; man skal sige ja til at følge et meget, meget tæt forløb også efter operationen, og man skal være villig til at følge et forløb, som er meget stramt, resten af sit liv.
Så overvægt kan være meget, meget vanskelig at leve med, men det kan være lige så vanskeligt at leve efter en operation.
Derfor er vi optaget af, at der er de bedste tilbud også til den her gruppe af borgere.
Når det er sagt, vil jeg sige, at vi ikke kan støtte op om det beslutningsforslag, der ligger her i dag.
For det, der bliver påpeget i beslutningsforslaget, er faktisk forløb, som allerede er i gang, og som foregår ude i den praktiske dagligdag.
Dernæst mener vi, at det ikke er os som politikere, der skal stille behandlingsforløbet op for de overvægtige; det skal den læge, som man er i kontakt med.
Det er den læge, der har det lange forløb med den pågældende, som har problemet, der opstiller forløbet sammen med den pågældende.
Men det er de fagfolk, der sidder i sundhedssektoren, der skal sætte det rigtige forløb op for den borger, som har brug for et forløb, uanset om det er operation eller medicinsk behandling eller livsstilsomlægning.