Ole Stavad (S), 2007-01-25:
Jeg tror, at den analyse, der fik SF til at fremsætte det her beslutningsforslag, desværre er meget, meget rigtig, nemlig at en af de største udfordringer, vi står over for, er at skabe nogle attraktive, endnu mere attraktive, job i den offentlige sektor, ikke mindst inden for omsorgsområdet, hvis vi skal være i stand til bare at ansætte andre til at erstatte dem, der falder for aldersgrænsen.
Hvis aftrædelsen fortsætter, som den er i øjeblikket, er der, som også statsministeren oplyste tidligere på dagen, omkring 200.000, der forlader den offentlige sektor i løbet af de næste 10 år.
Og derfor er det den måske største – ja, jeg tror endda, at vi kan fjerne ordet måske – udfordring, vi står over for overhovedet, hvis de ambitioner, de fleste af os har om at sikre et ordentligt velfærdssamfund, skal kunne realiseres.
Men selv om analysen er rigtig, må jeg sige, at vi ikke er indstillede på at støtte den medicin, man doserer.
Vi tror, det er vigtigt, at det er arbejdsmarkedets parter, der aftaler løn- og overenskomstforhold.
Jeg er selvfølgelig opmærksom på, at man i måden, man har beskrevet det på, heller ikke umiddelbart har foregrebet det i det her forslag, men jeg tror alligevel, at det vil blive opfattet som en direkte indblanding i de forhold.
Derimod synes jeg, at det forslag til vedtagelse, som Enhedslisten, SF, Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet i enighed fremsatte tidligere på dagen, giver nogle af de konkrete anvisninger, som vi har brug for.
Derfor er det selvfølgelig ærgerligt, at flertallet – de to regeringspartier og Dansk Folkeparti – har afvist at deltage i vedtagelsen af det, når det kommer til afstemning her på tirsdag.
Derudover har vi jo også en tradition for, at når vi har stået over for sådan virkelig store udfordringer, har skiftende regeringer i tidligere perioder påtaget sig et overordnet ansvar for at gå ind og diskutere nogle rammer for løsninger.
Her kunne det være nyttigt, at regeringen overvejede at lave firepartsdrøftelser mellem arbejdsmarkedets parter, regeringen, kommuner og regioner, sådan at man får skabt en fælles forståelse for, hvordan de her ting kan håndteres.
Vi gjorde det tilbage i slutningen af 1980'erne, og det satte et helt nyt aftryk i forbindelse med pensionsopsparingen.
Det har vist sig, når der er reelle problemer og vi har fælles interesse i at finde løsninger, at det ofte har været et godt afsæt til, at arbejdsmarkedets parter får en forståelse, får redskaber, får rammer til at løse problemerne, og vi vil gerne opfordre til, at man overvejer den mulighed i de videre drøftelser.
Så med de her bemærkninger skal jeg afvise forslaget i dets konkrete form, men give en tilslutning til, at den her problemstilling har vi et fælles ansvar for at finde bedre svar på, end der har været lagt op til hidtil.
Jeg kan også meddele fra Det Radikale Venstre, at de er enige i hovedindholdet i de bemærkninger, jeg har gjort her, og det vil sige en afvisning, men også en tilslutning til – som det er fremgået tidligere på dagen af det fælles forslag til vedtagelse, som også Det Radikale Venstre var med i – at vi finder løsninger på den store udfordring, vi står over for; det er de også optaget af.