Jan E. Jørgensen (V), 2016-01-19:
Tak for det.
Ligesom den foregående ordfører fra Socialdemokraterne er vi i Venstre også enige i, at Dansk Folkeparti har et vigtigt fokus, nemlig hvordan vi sikrer, at kommunerne træffer korrekte afgørelser, hvordan vi sikrer, at ældre og udsatte borgere får den støtte og den hjælp, som de har behov for, og som de har krav på.
Så det er et sympatisk forslag – i hvert fald intentionen bag forslaget.
Men selve modellen, altså en økonomisk kompensationsordning, mener vi ikke er vejen frem.
Forslaget strider også mod det udgangspunkt, vi altså har, og det er, at vi har tillid til, at kommunerne i hvert fald forsøger at træffe rigtige afgørelser over for borgerne, når en borger står med et problem, som skal løses.
Og det er da også sådan i virkelighedens verden, heldigvis da, at langt størsteparten af de afgørelser, kommunerne træffer, altså er korrekte, for det kan man se ud fra Ankestyrelsens statistik osv.
Men vi erkender naturligvis, at det da er utilfredsstillende, når der træffes en forkert afgørelse, for det går ud over en borger i den anden ende, og derfor er vi også enige i målsætningen om, at rigtige afgørelser skal træffes allerede i førsteinstansen, altså hos kommunen, og at borgerne skal have en god og effektiv service.
Så intentionerne bag beslutningsforslaget er vi enige i, men vi vurderer, at det ikke er den bedste vej til at nå målet, som vi er enige om, altså rigtige, korrekte afgørelser.
Så er der jo også den store torn i forslaget, at en kompensationsordning vil være ganske administrationskrævende.
Ankestyrelsen, som det jo lykkedes at få sagsbehandlingstiderne bragt ned, vil blive bebyrdet med nogle forholdsvis tunge spørgsmål og nogle helt nye spørgsmål, som Ankestyrelsen ikke er gearet til at tage stilling til.
Det er sådan, at de nævn, vi har, typisk ikke tager stilling til økonomisk kompensation, for det har vi domstolene til.
Jeg synes også, det er ret uklart, hvad den økonomiske kompensation i givet fald skal være.
Taler vi om en eller anden torterstatning, eller taler vi om, at kommunen skal betale det til borgeren, som kommunen har sparet?
Det vil jo så i givet fald betyde, at borgeren får en økonomisk berigelse, som altså ikke kompenserer for den tid, man har været uden den hjælp, man har haft krav på, men som giver borgeren en eller anden økonomisk berigelse, og det vil være ganske nyt.
Det vil være ganske nyt i dansk ret, at vi på den måde går ind og indfører det, som man i amerikansk ret kalder punitive damages, altså det, at en borger får tilkendt en økonomisk kompensation, uden at borgeren har lidt et økonomisk tab.
Så er vi altså heller ikke enige i den grundlæggende mistillid til kommunerne, som der jo er i beslutningsforslaget, nemlig at kommunerne sådan bevidst skulle vælge at træffe afgørelser i strid med lovgivningen for at spare penge.
Vi er enige i, at der bliver truffet forkerte afgørelser, og det er i øvrigt også min erfaring som advokat for ganske mange kommuner, at når der blev truffet forkerte afgørelser i kommunerne, skyldtes det ikke ond vilje, så skyldtes det en kompleks lovgivning, som var vanskelig at navigere i.
Det var meget mere interessant, om vi fik gjort noget ved det problem.
Så er der også noget andet, der står mig lidt uklart.
Dansk Folkeparti fremsætter to beslutningsforslag her i dag: Det ene er opsættende virkning, og det andet er økonomisk kompensation.
Skal man have begge dele?
Skal man både sikre opsættende virkning, altså at en afgørelse først effektueres, når sagsbehandlingen i Ankestyrelsen er overstået, og derudover også en økonomisk erstatning?
Og hvad skal den økonomiske erstatning i givet fald være?
Borgeren har jo fået den hjælp, vedkommende var berettiget til, og der er ikke sket nogen skade, andet end at borgeren selvfølgelig har skullet skrive en klage, men ellers har borgeren jo ikke lidt noget økonomisk tab.
Det fremstår ikke helt klart, hvad det egentlig er, forslagsstillerne mener her.
Så det er ikke sådan, at vi ikke kan se problemet, vi mener bare, at den løsning, som Dansk Folkeparti peger på, er den forkerte.
Det, regeringen i stedet har valgt at gøre, er, at man har igangsat et arbejde med en reform af serviceloven på hele voksenområdet, som jo forhåbentlig skulle munde ud i en forenkling og en afbureaukratisering på hele området, sådan at vi ad den vej får sikret, at der træffes flere korrekte afgørelser allerede i førsteinstansen.
Det vil være til gavn for kommunerne, men det vil først og fremmest være til gavn for borgerne.