Maja Panduro (S), 2010-04-08:
At bekæmpe ungdomskriminalitet er noget af det allervigtigste og mest betydende, vi kan gøre for samfundet og for det barn eller den unge, som har brug for, at vi skrider ind og hjælper vedkommende på ret køl.
Fælles for de børn og unge, som det her forslag handler om, er, at det er nogle af de mest udsatte mennesker i vores samfund – nogle af dem, som vi som fællesskab har det største ansvar over for, men også nogle af dem, for hvem vi kan gøre den største forskel.
For den gode nyhed er, at det er muligt at gøre en kæmpe forskel i de her børns og unge menneskers liv, hvis vi formår at komme ind på den rigtige måde og få vendt udviklingen i deres liv.
Det er den opgave, som vi stillede os selv med satspuljeaftalen, og vi føler os overbevist om, at vi kommer godt på vej med mange af de initiativer, som vi fik med.
Desværre finder vi så også, at nogle af de initiativer, som regeringen laver uden om os, går den stik modsatte vej, men det vender vi tilbage til under behandlingen af den næste sag, L 167, som jeg ikke vil undlade at nævne at vi er ret ærgerlige over at ministeren har koblet til den her sag.
Men i forhold til det her forslag er vi især stolte af de vigtige nye udslusningstilbud, som vi har med, og som sikrer, at vi tilbyder den unge en anden vej end at falde tilbage i kriminalitet, sådan som det desværre ofte er tilfældet i dag.
Og vi er stolte af, at vi nu er enige om at screene børn og unge på de sikrede afdelinger for psykiatriske problemer, fordi vi ved, at de er voldsomt overrepræsenteret i psykiatriregisteret.
F.eks. viste en undersøgelse fra 2003, at 69 ud af 100 varetægtsfængslede unge havde en psykiatrisk lidelse, og det er vi nødt til at have fat i, for at vi kan vælge den rigtige indsats for dem.
Et tæt samarbejde mellem de instanser, der arbejder med bekæmpelse af ungdomskriminalitet, er også helt essentielt for vores chancer for succes her.
Derfor er vi også glade for de elementer i forslaget, som sikrer inddragelse af Kriminalforsorgen i SSP-samarbejdet og øget rådgivning af og vejledning til kommunerne, og vi er glade for, at kommunerne nu skal udarbejde planer for en sammenhængende indsats over for ungdomskriminalitet, og også for, at vi de næste 3 år sørger for at kvalitetssikre indsatsen.
Mulighederne for tilbageholdelse i op til 14 dage i starten af anbringelsen og de øgede beføjelser, som gives til anbringelsesstederne, finder vi ikke uproblematiske, men vi mener også, at det kan være nødvendige redskaber for at sikre sammenhængen i forløbet for de her børn og unge.
Sammenhængen er for os også hovedargumentet for indførelsen af de nye delvis lukkede døgninstitutioner.
De skal dels have mulighed for at fastholde de unge på institutionerne gennem aflåsning, dels skal de have øgede muligheder for magtanvendelse i sammenligning med de åbne institutioner.
Der er sådan set tale om ret alvorlige indgreb, men i erkendelse af, hvor vigtigt det er at kunne fastholde de unge netop i længerevarende behandlingsforløb, kan vi også tilslutte os etableringen af sådan nogle institutioner.
Jeg er imidlertid også nødt til at udtrykke Socialdemokraternes bekymring og overraskelse over, at der i forslaget hverken er fastsat nogen øvre grænse for opholdets længde eller for den periode, den unge kan være tilbageholdt i.
Ligesom det gælder i flere af høringssvarene, kan vi naturligvis ikke forlige os med, at der overhovedet skulle kunne være en mulighed for, at man kan spærre 12-årige inde uden tidsbegrænsning.
Af bemærkningerne til forslaget fremgår det, at der i en bekendtgørelse vil blive fastsat regler om, hvor længe børn og unge kan tilbageholdes på en delvis lukket døgninstitution.
Det glæder os, for efter vores opfattelse må der naturligvis være en politisk fastlagt øvre grænse.
Vi mener sådan set også, at det burde være indeholdt i selve lovteksten, og vi finder det under alle omstændigheder naturligt, at vi som forligsparter er med til det.
Derfor har vi – De Radikale, SF og Socialdemokraterne – også skrevet og bedt ministeren om en drøftelse om beføjelserne i magtanvendelsesbekendtgørelsen, herunder særligt en øvre tidsgrænse for tilbageholdelsen.
I positiv forventning om, at ministeren vil imødekomme dette, kan vi støtte forslaget.