Finn Sørensen (EL), 2016-03-18:
Mange tak.
Først har jeg en generel bemærkning.
I 2005 stemte den franske og hollandske befolkning med stort flertal nej til EU's såkaldte forfatningstraktat.
Det førte til to ting.
For det første, at stort set ingen befolkninger i EU siden da har fået lov at stemme om noget som helst, der har med EU at gøre – med briterne og danskerne som eneste undtagelse, så vidt jeg kan huske.
Sporene skræmte tydeligvis.
For det andet intensiverede Europa-Kommissionen en række initiativer, som skulle få borgerne til at indse EU's lyksaligheder, nemlig »Europa for borgerne«, som det blev kaldt.
Og hvem kan nu være imod det?
Problemet er jo bare, at en række af initiativerne ved nærmere eftersyn måske nok er til gavn for borgerne som forbrugere, men endnu mere til gavn for de multinationale selskaber.
Så hvad den enkelte kunne vinde som forbruger, risikerer vedkommende at tabe som samfundsborger.
Når vi i dag diskuterer Europa-Kommissionens initiativer i forhold til brug af grænseoverskridende mobile online-indholdstjenester, så skal vi undgå den fælde.
Er det en god ting for forbrugerne, at de kan tage deres abonnement på en streamingtjeneste med til udlandet, når de f.eks. er på ferie eller på forretningsrejse, den såkaldte portabilitet?
Ja, selvfølgelig er det det.
Men er det også en god ting for borgerne – for samfundsborgerne – hvis denne mulighed kommer til at betyde, at grundlaget for at sikre et alsidigt udbud af film– og tv-produktioner i de forskellige lande bliver undermineret, og at film- og tv-produktion fremover vil blive domineret af de multinationale mediekoncerner med det snæversyn og den manglende alsidighed, som vil være en konsekvens af det?
Præcis derfor er det så vigtigt, at vi over for Kommissionens begejstring for det grænseløse indre marked holder fast i noget så kedeligt – og her kommer endnu et svært ord – som territorialisering, der betyder, at ophavsret er territorialt baseret og tildeles og håndhæves nationalt i det enkelte land.
Dansk film er et udmærket eksempel på, hvorfor det er så vigtigt.
I de seneste 5 år er to tredjedele af alle danske film ikke bare finansieret af midler fra Danmark, men også fra udlandet.
Denne udenlandske finansiering ville ikke være mulig, hvis ikke f.eks. investorer fra Tyskland eller andre EU-lande kunne få nogle rettigheder til visning af filmen i lige præcis deres land.
Hvis det grænseløse indre marked bare får lov at råde, vil en lang række danske film ikke kunne opnå udenlandsk medfinansiering og vil aldrig blive produceret.
Det samme gælder film fra en række andre lande.
Multinationale selskaber ville have sprøjtet film ud efter samme skabelon, mens det til gengæld ville have været tvivlsomt, om succesfilm og gode film, hvis man må have lov at have en subjektiv vurdering af det, som »Jagten«, »Kollektivet«, »Krigen«, »Sommeren '92« og »Under sandet« nogen sinde ville have set dagens lys.
På nuværende tidspunkt er det ikke klart, hvor EU-reglerne på dette område ender.
Så meget desto mere vigtigt er det, at vi kaster os aktivt ind i forsøget på at forhindre de grænseløse markedsfundamentalister i at få det sidste ord.
Det pålæg kan vi fra Enhedslistens side fuldt ud støtte, ligesom vi jo selvfølgelig bakker op om forslaget til vedtagelse.
Så er en forespørgselsdebat og et mandat i Europaudvalget jo ikke helt det samme.
Der kommer en situation, hvor der skal afgives et mandat, og det, der jo så er interessant, er, hvad der bliver sagt fra regeringens side som indstilling til mandatet.
Så jeg synes, at vi da forhåbentlig skal være enige om at gå det lille praktiske skridt videre, altså at ministeren er enig i, at regeringen vil lægge afgørende vægt på, at de ting, der står i udtalelsen, bliver opfyldt.
Tak for ordet.