runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
René Christensen (DF), 2010-11-23:
Man har lavet en lovgivning, som har været i brug siden den 1. juli 2005, og dem, der er blevet ansat efter det tidspunkt, har skullet aflevere en børneattest.
Så er der nogle personer, som arbejder på den samme arbejdsplads, og som er blevet ansat 1 måned før, men som reelt kunne være nogle, som har de her tendenser, og som har forbrudt sig mod børn før denne dato.
Er ministeren ikke enig i, at det er interessant at finde ud af, om der er flere derude?
Ministeren kommer jo selv med nogle tal her og siger, at der faktisk er nogle, rigtig mange, der har søgt et job, hvor man skal komme med en børneattest.
Og det har faktisk vist sig, at der er 52 af dem, der har prøvet at få sådan et job, der faktisk havde en plet på deres børneattest, altså som havde en tendens til at krænke børn og unge.
Det vil sige, at der er nogle af dem, som reelt søger de her job.
Så kunne man jo også forestille sig, at der var nogle, der i dag var i job, og som ikke havde afleveret den her attest.
Ministeren lægger op til, at vi skal diskutere det, og jeg vil bare spørge ministeren, om han ikke synes, det er meget relevant.
Per Stig Møller (KF), 2010-11-23:
Det synes jeg er meget vigtigt.
Først vil jeg godt kvittere for, at fru Lone Dybkjær heller ikke ønsker en kæmpe kommission.
Det er også derfor, jeg siger, at det kunne være et embedsmandsarbejde, som kunne sættes i gang for at afsøge de forskellige ting.
Så er det fuldstændig rigtig, at vi skal støtte op om de truede unge, de sårbare unge, og det er jo derfor, der er en lang række initiativer i gang rundtomkring, som jeg nævnte.
Jeg kan give flere eksempler under udvalgsarbejdet.
F.eks. har man jo også lavet filmen »Træneren«, som vises for unge, så de ved, hvornår de er i nærheden af noget, der kunne være krænkende, og hvad deres ret og deres muligheder er i den situation.
Det er en form for pædagogik.
Der er en masse initiativer over for de unge, og jeg synes også, at det her filminitiativ med »Træneren« er et godt initiativ.
Så jeg er helt enig med fru Lone Dybkjær – og det er jeg glad for.
Lone Dybkjær (RV), 2010-11-23:
Det sidste, ministeren siger, synes jeg er fint.
Jeg ved så ikke, hvordan det skal gøres.
Man skal passe på ikke at gøre det for bureaukratisk, det siger ministeren jo også selv – så hvordan han vil gribe det an, skal jeg ikke blande mig i.
Men altså, man kunne prøve på at trimme det lidt, så det kan gå lidt hurtigt.
Altså, nogle enkeltpersoner kan jo sådan set godt indhente oplysninger og viden fra de forskellige steder, så man måske lidt nemmere kommer igennem med det, end når vi har de her store udvalg fra alle mulige ministerier.
Så vil jeg egentlig også bede ministeren om en ting, og det er: Jeg tror, at man måske også de forskellige steder kunne være lidt mere opmærksom på, om der er nogle børn, der ligesom viser nogle tegn.
Det ser vi forskellige steder, og det kan være lidt svært at gribe fat om, men man kunne ligesom gøre det mere legitimt, at man på en eller anden måde undersøger, om der er noget galt.
Per Stig Møller (KF), 2010-11-23:
Det synes jeg er et meget, meget relevant spørgsmål.
Ja, vi bliver jo gamle alle sammen, som formanden siger.
Det næste skridt ville jeg egentlig have drøftet med udvalget undervejs, men vi kan godt gøre det nu.
Selvfølgelig skal vi videre, det skal ikke stoppes nu, for vi skal videre.
Det er jo påpeget, at der er ting, som ikke fungerer perfekt.
Det har hr. Mogens Jensen givet os et par eksempler på, og det er jeg enig i.
Så jeg ville egentlig foreslå, når vi nu skal foreslå noget her fra talerstolen, at man laver en tværministeriel arbejdsgruppe, som skal afsøge både det med persondata, det med Rigspolitiet og det med Arbejdsretten – det kræver jo så, at der er forskellige ministerier inde over, Justitsministeriet, Beskæftigelsesministeriet og Kulturministeriet – således at vi kan få afsøgt det, for ingen er jo interesseret i pludselig at få lavet sådan noget som stænklapsagen, om jeg så må sige.
Det kunne man jo så forestille sig kunne blive til et lovforslag i næste folketingssamling, altså 2011-12.
Lone Dybkjær (RV), 2010-11-23:
Det er ikke for at irritere ministeren, at vi stiller nogle spørgsmål, og det er ikke for at lave udvalgsarbejde.
Det kan jo også være en afsøgning af, hvordan vi kan håndtere det her.
Det er det i hvert fald for mit vedkommende, for jeg mener, der er nogle huller, og det er jo også det udtryk, ministeren har brugt.
Så det, jeg vil spørge om, er: Hvordan vil ministeren gribe det an?
Vil han nedsætte en arbejdsgruppe i sit ministerium, eller hvad vil han gøre?
For der er jo den mulighed, at han selv, om jeg så må sige, griber bolden og så får det her kortlagt, frem for at vi lovgiver på basis af enkelttilfælde eller udvider ordningen på basis af visse enkelttilfælde.
Jeg tror, vi alle er enige om, at det er uacceptabelt, hvis der finder overgreb sted.
Det er der jo ikke nogen der er uenig i, men så er der altså den praktiske tilrettelæggelse, og det spørger jeg efter.
Det vil i hvert fald mit svar på de her spørgsmål afhænge af.
Kurt Scheelsbeck (KF), 2010-11-23:
Jeg holder denne tale på vegne af vores ordfører, hr. Rasmus Jarlov, der desværre ikke kan være til stede.
Pædofili er en forfærdelig forbrydelse, og vi skal naturligvis gøre alt, hvad vi kan gøre, for at sikre vore børn mod denne forbrydelse.
Når vi har at gøre med noget så afskyeligt som seksuelle overgreb mod børn, vil vi politikere jo også gerne fremstå handlekraftige, og vi skal også handle, men vi skal handle velovervejet, så vores løsninger kommer til at virke og ikke til at skabe problemer i stedet for.
Børneattesterne er fortrolige oplysninger fra strafferegisteret, der indeholder oplysninger om, hvorvidt personerne tidligere har krænket børn seksuelt.
Det er allerede i dag obligatorisk, at en arbejdsgiver indhenter børneattester, hvis en medarbejder har kontakt med børn.
Vi vil derfor også gerne diskutere, hvor snævert eller bredt definitionen på at arbejde med børn skal være.
Vi kan dog ikke støtte, at samtlige ansatte, f.eks. på en kulturinstitution, skal kontrolleres.
Der skal være en fornuftig grund til at indhente fortrolige oplysninger om medarbejderne, ellers er det blot unødigt bureaukrati og mistænkeliggørende over for medarbejderne.
En rengøringshjælp, som arbejder om natten og f.eks. aldrig ser et barn, er der ingen grund til at kontrollere.
Man kunne også komme med andre eksempler, hvor det ville være unødvendigt.
Ministeren har allerede tilkendegivet, at der vil blive arbejdet på at få belyst en række forhold omkring, hvor meget man kan udvide den personkreds, der skal indhentes børneattester på, herunder hvordan man som arbejdsgiver skal forholde sig, hvis en medarbejder har registrerede forhold på sin børneattest.
Derfor støtter vi, at ministeren får udredt forholdene, inden vi beslutter, hvad der videre skal ske.
Per Stig Møller (KF), 2010-11-23:
Jeg skal bare takke alle Folketingets partier for den opbakning, der har været til forslaget, som jo ganske rigtigt har til formål at være enkelt, transparent, og det er faktisk det, som hr. Troels Christensen nævnte, der er formålet med det, og som hr. Mogens Jensen nævnte: jo enklere, jo bedre.
Det, der sker, er, at lovforslaget tjener udelukkende til at samle disse regler, som man har rundtomkring, ét sted og på den måde gøre det enklere at danne sig et overblik over de gældende regler.
Det skulle så forenkle det og gøre det mere transparent i stedet for at have mange forskellige regler.
Og er der nogen, der spørger, om det giver mere bøvl og administration, så var formålet det modsatte, fordi det netop bliver meget enklere, og man derfor er mindre i tvivl om, hvad man må og ikke må.
Det er klart, at omkring budgetterne har Kulturministeriet, vil jeg sige til hr. Mogens Jensen, en forpligtelse til at føre tilsyn med den måde, tilskuddene fra Kulturministeriet anvendes på.
Anvendes de forkert, og vi ikke har ført tilsyn med det, så skal vi jo nok ikke se en kulturminister undgå at blive kaldt i samråd i Folketinget.
Så tilsynet og kontrollen med budgetterne, sagt til hr. Mogens Jensen,
tror jeg faktisk er nødvendigt, for i det øjeblik det svigter, vil hr. Mogens Jensen jo være en af de første, der kalder kulturministeren over i samråd.
Så er der også bagateller , og det her drejer sig jo altså om minimumsregler, som hr. Johs. Poulsen var inde på.
Det, man stiller, er en række minimumskrav til, hvilke bestemmelser der skal indgå i vedtægterne, hvorved man altså ikke begynder at styre for foreningerne.
Det er minimumskrav, man stiller.
Der har vi så på Kulturministeriets område beskrevet reglerne om økonomiske og administrative forhold flere forskellige steder hidtil.
Det, vi nu gør, er altså at samle reglerne og gøre dem ens for alle, der modtager driftstilskud.
Og så, også som en imødekommelse af hr. Mogens Jensen, lægger forslaget jo bl.a. op til, at der skal ske en graduering af kravene i forhold til en vurdering af væsentlighed og risiko for netop at undgå bagatelbureaukrati.
Det kommer til at betyde, at der til hver modtager af små tilskud stilles mere lempelige krav end til de øvrige tilskudsmodtagere.
Johs. Poulsen (RV), 2010-11-23:
Radikale Venstre kan i lighed med de øvrige partier støtte lovforslaget.
Sagt med et smil på læben, må jeg også sige, at vi må sikre, at det så sker; der er jo gennem historien set eksempler på, at selv om man har villet forenkle noget, har man kompliceret sagerne yderligere.
Men det er min vurdering, at det, der lægges op til her, rent faktisk også vil leve op til det formål, som er blevet udtrykt, og vi har selvfølgelig også under udvalgsarbejdet lejlighed til at bore dybere ned i det.
Men der er et godt udgangspunkt her.
Der er kun enkelte elementer, som vi skal have kigget en lille smule nærmere på, også i udvalgsarbejdet.
Der er jo en række bemærkninger fra foreninger, som har sagt, at det er vigtigt, at foreningernes autonomi ikke bliver indskrænket, altså deres selvstændighed.
Men også det er der jo, så vidt jeg kan bedømme, taget højde for i forbindelse med ministeriets behandling af høringssvarene, og det er, som det også blev sagt af fru Pernille Frahm, absolut positivt. Så det er vores bedømmelse, at der fra ministerens side er en god tilgang til hele det her felt, og vi kan som sagt støtte lovforslaget.
Kurt Scheelsbeck (KF), 2010-11-23:
Som det allerede er blevet oplyst, kan hr. Rasmus Jarlov ikke være til stede, så jeg har lovet at afgive denne begrundelse for, hvorfor Det Konservative Folkeparti støtter lovforslaget:
Der er grundlæggende tale om en regelforenkling, og med lovforslaget ensretter vi en masse forskellige regler for, hvordan institutionerne, som ligger under Kulturministeriets vinger, skal styres.
Der lægges ikke op til, at praksis som sådan skal ændres, men blot til, at rammerne for, hvordan organisationerne bliver styret, skal ensartes.
Kulturministeren får ret til at fastsætte regler og procedurer for, hvordan der skal budgetteres og føres tilsyn.
Det er vores opfattelse, at denne regelforenkling, hvormed reglerne for at styre kulturinstitutionerne samles i nogle få love, vil give en øget gennemsigtighed, overblik over reglerne og noget mindre bureaukrati.
Derfor støtter vi forslaget.
Pernille Frahm (SF), 2010-11-23:
Ja, når jeg nu står og siger, at ministeren er i stand til at lytte, synes jeg næsten at ministeren også skal høre det, for det er jo en slags ros.
Altså, ministeren har faktisk lyttet til de indvendinger, der har været til det første udkast, der har været sendt rundt til høring, og det ser ud til, at de indvendinger, der er kommet, både fra DGI, Danmarks Idræts-Forbund og Dansk Firmaidrætsforbund og fra Kommunernes Landsforening, alle sammen er blevet taget med i det udkast, som vi behandler her i dag, og det synes jeg at ministeren skal have ros for.
Vi vil selvfølgelig bare lige sådan for en sikkerheds skyld tjekke op på, om det nu også alt sammen er til deres tilfredshed, men dem, som jeg har talt med, har i hvert fald været tilfredse med det, så hermed foreløbig et positivt tilsagn fra SF.
Jeg vil på SF's vegne sige, at vi også støtter forslaget, fordi det jo er en nødvendig efterrationalisering – eller hvad man skal sige – på kommunalreformen og på, at man har overflyttet en del kulturinstitutioner og nogle kulturmidler og sådan noget.
Per Stig Møller (KF), 2010-11-23:
Og der ville jeg bare give nogle oplysninger, også fordi det jo er rart for offentligheden at vide, at de findes.
Der findes faktisk en række behandlingstilbud, f.eks. AlbaHus, som yder rådgivning og behandling til voksne, som har været udsat for overgreb i barndommen, eller som har krænket andre.
Derudover har Region Hovedstadens psykiatri, JanusCentret og Red Barnet oprettet hjemmesiden www.brydcirklen.dk.
Hjemmesiden henviser bl.a. til Sexologisk Klinik, som siden 2004 har tilbudt rådgivning og behandling til voksne med seksuelle tanker om børn.
Jeg siger ikke det her for at genoptage debatten, men for at give denne praktiske oplysning, for jeg synes, det var et meget vigtigt spørgsmål, der blev rejst.
Det her er jo den forebyggelse, og folk, der søger forebyggelse, skal jo have hjælp.
Lone Dybkjær (RV), 2010-11-23:
Jeg vil godt takke for ministerens tale.
Jeg vil så ligesom ministeren også sige, at heldigvis har de 250.000 børneattester, vi har fået ind, vist, at det ikke er en stor gruppe, vi taler om.
Det synes jeg er betryggende.
Men jeg hører da også til dem, der mener, at en er en for mange, og derfor skal vi da sætte ind på at finde de huller, der er, og så samtidig glæde os over, at det trods alt ikke er et større tal, vi har fundet frem til.
Det synes jeg også skal være vores baggrundsviden.
Jeg synes, det er problematisk, hvis vi sådan mere generelt er mistroiske over for en gruppe, der tager sig af vores børn.
Det kan ikke fremme noget som helst fornuftigt.
Det er jeg meget enig med ministeren i.
Så synes jeg også, det er vigtigt, hvis man overhovedet kan få det til at hænge sammen, at få den nye gruppe med, som vi har hørt om for nylig, denne lidt anderledes zone, kan man rolig sige, nemlig de her forhold mellem trænere og dem, der trænes, og de er unægtelig trods alt en anden type end dem, vi har snakket om i forbindelse med de her to beslutningsforslag.
Der tror jeg bare, vi er i den situation, at vi ikke ved ret meget om det.
Sådan som jeg har fået oplyst, er der lande, der faktisk har arbejdet med de her problemer omkring træner/traineesforholdet – eller hvad vi skal kalde det; jeg ved ikke, hvad de hedder.
Det hedder vel ikke elever, vel?
De trænede, ja, o.k.
Ministeren kan måske komme med nogle forslag til, hvordan vi kan gribe det an, så vi får nogle af de her erfaringer fra udlandet.
Vi er altså ikke ret langt fremme på det her område.
Det synes jeg også pædofilisagen afslørede.
Vi har måske ikke haft fokus nok på de her relationer mellem voksne og børn.
Man kan næsten sige, det måske er lidt det samme, som at vi heller ikke har været sådan vildt fremme i skoene, når det drejer sig om afklaringer af incestforhold – det tror jeg faktisk godt man kan sige – og derfor er der virkelig rum for forbedring.
Så det, jeg vil opfordre til, er, at vi får at vide, hvad det er ministeren kunne forestille sig man kunne nå frem til, og også at vi prøver at få nogle erfaringer fra udlandet på det her område.
Det gælder nok i hvert fald specielt det der forhold mellem trænere og dem, de træner.
Der tror jeg altså at der virkelig er noget at hente.
Det er jo sådan, at der faktisk ikke er nogen forskning her i landet på det her område.
Jeg siger heller ikke, at vi skal lave store forskningsprogrammer, men det kan godt være, at vi skal kigge lidt på det og se, om der ikke er basis for, at vi gør noget mere, end vi gør i dag.
Kamal Qureshi (SF), 2010-11-23:
Jeg vil godt lige citere en artikel fra 24timer her den 11. november.
Det er nogle citater fra en sprogforsker, Victor Klemperer, som i 1947 har skrevet en bog om sprogets betydning, og jeg citerer: Ord kan virke som bittesmå doser arsenik.
De sluges ubemærket, de synes ikke at have nogen virkning, men efter nogen tid viser giftens virkning sig alligevel.
Citat slut.
Disse ord er jo skrevet for netop at sige, at hvis man igennem længere tid dæmoniserer en bestemt gruppe med ord, kan det føre til handlinger mod denne bestemte gruppe.
Og det er jo typisk mindretal, det går ud over.
Vi ser det jo andre steder i verden, hvor det netop er mindretal, det går ud over.
Vi har set det i Jugoslavien, vi ser det også i Iran, og vi ser det i andre lande.
Så ord har en betydning, og det er sådan set det, der er mit indlæg omkring det her, nemlig at ord har en betydning i forhold til at udsætte grupper for overgreb.
Kim Andersen (V), 2010-11-23:
Jeg synes jo, at ytringsfriheden trives i bedste velgående her i Danmark, og det er jeg glad for.
Vi er i Venstre store, store tilhængere af den personlige frihed og af ytringsfriheden.
Vi understreger jo også, at det netop er en frihed og ikke en pligt, og at den enkelte i enhver situation skal overveje, hvordan man bruger sin frihed og sin rettighed.
Det er jeg også overbevist om at de fleste gør hver eneste dag.
Kamal Qureshi (SF), 2010-11-23:
Jeg kunne godt tænke mig at få Venstres ordførers melding om det, at man med injurielovgivningen har en beskyttelse af enkeltindividet.
Er Venstres ordfører ikke enig med mig i, at det jo ikke er en lovgivning, som så forfærdelig mange mennesker kan gøre brug af, for det kræver jo noget at trække en person i retten med injurielovgivningen i hånden?
Det er jo reelt set det, vi er forpligtet til, og som gør, at vi har § 266 b – også med de historiske briller in mente – så det her ikke bliver en paragrafdiskussion, men også en praktisk diskussion, nemlig at der er en grund til, at den er der.
Kim Andersen (V), 2010-11-23:
Jeg synes, det er en vild, vild overdrivelse og fuldstændig usagligt af hr. Søren Krarup at sige, at § 266 b i straffeloven, racismeparagraffen, betyder døden for ytringsfriheden her i Danmark.
Jeg synes, det er aldeles usagligt.
Jeg synes, alt beviser det modsatte, og jeg synes ikke, jeg er blevet modsagt i min argumentation om, at § 266 b skal ses i en snæver sammenhæng med de øvrige grundlovssikrede frihedsrettigheder, vi har her i landet, for netop at bevare en vis balance.
Må jeg så i øvrigt her til sidst også slå fast, at det jo ikke er sådan, at der, selv om der er rejst sager, er stribevis af domsafgørelser, der kan godtgøre, at § 266 b ved dom har ført til, at man har søgt at knægte ytringsfriheden.
Søren Krarup (DF), 2010-11-23:
Jamen hvorfor kun være principielt enig?
Hvorfor ikke fastholde den sondring, at en principiel diskussion foregår i det offentlige rum og ikke i retssalen?
Hvorfor dog så ikke sørge for, at retssalen, hele trangen til at kriminalisere sin modpart, bliver taget ud?
Jeg synes altså ikke, at der er noget som helst reelt forsvar for § 266 b.
Det er simpelt hen ytringsfrihedens død, der ligger i det.
Og jeg vil da også sige, at det da kun er et forsøg på at skræmme.
Jeg ved ikke, om Jesper Langballe og Lars Hedegaard lader sig skræmme – det håber jeg ikke – men de skal knageme da være temmelig robuste for at stå model til, at de skal slæbes i retten og udråbes som en slags forbrydere, fordi de har sagt noget, der er uimodsigeligt sandt.
Det burde ikke forekomme i et retssamfund.
§ 266 b er en skam og en skændsel for Danmark som retssamfund.
Kim Andersen (V), 2010-11-23:
Jeg tror, at de personer, vi her taler om, på ingen måde lader sig skræmme – uanset af hvad.
Personligt hilser jeg det velkommen, at det er sådan.
Men jeg synes ikke, at vi skal diskutere konkrete sager.
Jeg har tillid til vores domstolssystem.
Vi har nogle verserende sager, som ikke er afgjort.
Det bliver de i de relevante fora, når tiden er til det.
Jeg er grundlæggende tilhænger af maksimal ytringsfrihed.
Den politiske diskussion skal foregå i det åbne rum – også den diskussion, der kritiserer trosretninger – og det skal afgøres netop i diskussionen og ikke i retssale.
Det er jeg principielt enig i.
Søren Krarup (DF), 2010-11-23:
Jeg hørte med forbavselse hr. Kim Andersen sige, at man ikke ville være kritisk indstillet over for § 266 b og dens fortsatte liv.
Det ville jeg så mere eller mindre lade køre, men så hørte jeg hr. Kim Andersen spørge: Har man tilfælde, hvor der er nogen, der er blevet generet af det?
Og hvorfor bliver de slæbt i retten?
Naturligvis kun, fordi de skal skræmmes fra at fortsætte med at sige noget, som ikke svarer til det, den herskende klasse vil høre.
Jeg må tilstå, at jeg ikke kan forstå den bagatellisering af et perspektiv, som jo virkelig er skræmmende, for det er da selvfølgelig et forsøg på at skræmme folk, når hæderlige debatterende personer skal slæbes i retten, fordi de har sagt noget, som er ubestrideligt sandt.
Kim Andersen (V), 2010-11-23:
Det ligger i vores lands historie, det ligger i vores kultur og i vores menneskesyn, at vi skal have ytringsfrihed, og at det er noget meget, meget værdifuldt for os som individer i dette land.
Jeg er hundrede procent enig i, at politiske diskussioner skal afgøres netop i diskussionen og i sidste instans ved en politisk afgørelse i det forum, hvor diskussionen foregår, f.eks. her.
Vi skal ikke afgøre politiske diskussioner i retssale.
Men der kan så være andre ting, der indgår specifikt i en konkret sag, hvor tingene skal vejes op mod hinanden, og som gør, at tingene kan stille sig anderledes.
I hr. Jesper Langballes sag er det jo for tidligt at drage nogen konklusioner.
Jeg sagde allerede i mit indlæg, at jeg synes, det kunne være interessant, om vi på et tidspunkt kunne få en mere specifik udredning om det her spørgsmål, som vi kunne føre diskussionen videre på baggrund af, og det mener jeg fortsat.
Hvorvidt det vil kunne føre til, at racismespørgsmålet vil kunne gradbøjes eller redefineres, vil det jo af gode grunde være for tidligt at udtale sig om nu.
Jesper Langballe (DF), 2010-11-23:
Det er en uting.
Retssalene er til for at straffe kriminelle handlinger, ikke for at regulere holdninger.
Men jeg vil så udbygge mit spørgsmål eller gentage det: Kunne hr. Kim Andersen forestille sig, at man eventuelt kunne redigere i, modernisere den såkaldte racismeparagraf, sådan at den blev mindre egnet til at føre chikanesager med – dem har der jo, som hr. Kim Andersen ved, været en bunke af – f.eks. ved at man indførte muligheden for at føre sandhedsbevis i en sag efter § 266 b, altså den mulighed, som man i dag har i injuriesager?
Kim Andersen (V), 2010-11-23:
Spørgeren har fuldstændig ret i, at jeg og mit parti er fuldt ud tilhængere af EU og mener, at vi skal være glade for, at vi er i EU, for det giver os rigtig mange muligheder og fordele.
Så vil jeg – uden at gå ind i en konkret sag – sige, at spørgerens sag, som han henviser til, jo er, som sagen står i dag, et udmærket udtryk for, at § 266 b ikke er begrænsende.
Jeg forstår det sådan, at hr. Jesper Langballe rent faktisk fik sagt det, han havde på hjerte i en bestemt sammenhæng.
Jeg forstår også, at hr. Jesper Langballe – i hvert fald så vidt jeg lige har overblik over det – ikke p.t. er dømt i sagen, og derfor kan man jo ikke hævde, at § 266 b i den konkrete sag, som hr. Jesper Langballe henviser til, har været begrænsende.
Jesper Langballe (DF), 2010-11-23:
Jeg synes, det er utroligt, at man skal sidde og høre på det spørgsmål – hvornår har debatten været hæmmet af § 266 b? – når man nu selv sidder og venter på at blive slæbt i retten for overtrædelse af racismeparagraffen på grund af en omtale af de forfærdelige æresdrab, der sker i muslimske miljøer.
Spørgsmålet om afskaffelse af racismeparagraffen er jo nok et spørgsmål, der mest har teoretisk interesse, for efter at racismeparagraffen er blevet til – længe efter – har EU lavet en rammeaftale, der binder medlemslandene.
Så det er ikke særlig sandsynligt, at vi kan komme ud af den, så længe vi er et lydigt medlem af EU, og det er mit indtryk, at det mener hr. Kim Andersen at vi skal blive ved med at være.
Men jeg vil gerne spørge hr. Kim Andersen, om ikke han kunne være åben for, at man eventuelt kunne ændre racismeparagraffen, sådan at den blev mindre vilkårlig, mindre egnet til bare at chikanere politiske modstandere med.