runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrethe Vestager (RV), 2009-10-08:
Det, jeg synes er ærgerligt, er, at statsministeren i sin tale fuldstændig konsekvent undlader at nævne nogle af de ting, der er mest karakteristiske for samfundet i det her år, helt konsekvent undlader at gå ind i en egentlig grundlæggende diskussion af, hvad det er, der skal til, for at vi kommer ud på den anden side af den her krise, rustet til også at møde den næste krise, nemlig den velfærdskrise, der står foran os, hvis ikke der er tilstrækkelig mange medarbejdere til at sørge for god undervisning i skolerne eller ordentlig pleje i plejeboligerne eller for den sags skyld ordentlig behandling på de hospitaler, som statsministeren sætter højt.
Jeg synes, det er en underlig mangel på vilje til faktisk at sætte dagsordenen her, hele tiden at forsøge at aflede opmærksomheden fra det, der kan koste mennesker deres job og virksomheder deres eksistens og netop gøre det, som statsministeren før slog syv kors for sig med hensyn til, nemlig at placere regningen hos de kommende generationer, de generationer, som netop begynder at demonstrere rundtomkring, fordi de gerne vil have en uddannelse, der sætter dem i stand til at klare sig.
Det er da tankevækkende, at Danmarks liberale parti tager så let på en historisk dårlig økonomisk situation.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Altså, jeg noterede mig jo, at den tale, jeg holdt i tirsdags, allerede af fru Margrethe Vestager var skrevet om i datid, og at det derfor åbenbart står som et meget, meget historisk dokument i fru Margrethe Vestagers erindring.
Men det var faktisk det, jeg gjorde i tirsdags: Jeg sagde sådan set meget, meget ærligt til den danske befolkning, at den verden, vi vågner op til efter krisen, er en anden verden end den, vi gik ind i krisen med.
Det er en verden, der udfordrer os betydelig mere end den udfordring, vi troede vi stod med for relativt kort tid siden.
Og det skal vi da samle op.
Og derfor ville jeg da også have ønsket, at det havde fyldt debatten her i dag, men det har jo ikke fyldt debatten her i dag – desværre.
Jeg pegede på fire spor mod fremtiden i forhold til at få væksten igen, og det er spor, som regeringen agter konsekvent at gå nedad, samtidig med at vi i øvrigt holder en dør åben for yderligere spor.
Det er jo sådan set derfor, regeringen har nedsat et vækstforum for midt i krisen at finde rum, energi og overskud til at få det perspektiv frem på dansk økonomi, på det danske samfunds udfordringer, som jeg egentlig grundlæggende tror vi ser ens på.
Det er vel også det, der forklarer den her irritation, for sandheden er, at på f.eks. skattepolitikområdet er fru Margrethe Vestager og jeg jo grundlæggende markant meget mere enige, end fru Margrethe Vestager er i det udspil, som S og SF har lagt frem, og som trækker Danmark i den skæve retning i forhold til at kunne begå sig i en global konkurrenceøkonomi.
Frank Aaen (EL), 2009-10-08:
Når man nu ser en krise udfolde sig, som det sker i øjeblikket, så kunne man jo godt forestille sig, at man i den periode, der gik op til krisen, måske kunne se nogle fejl, man selv havde gjort, og som var skyld i, at krisen fik den karakter, som den har fået.
Jeg har gentagne gange spurgt medlemmer af regeringen og af regeringspartierne, om de kunne få øje på nogen fejl, som regeringen har gjort, og som de i dag fortryder i forhold til krisens udvikling.
Nu ved jeg, at statsministeren har været her hele dagen og har hørt mig stille spørgsmålet før og måske også har haft tid til at tænke over det.
Har regeringen gjort nogen fejl i udviklingen op til krisen, og i givet fald, hvilke fejl drejer sig om?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Den krise, der har ramt os, er en krise, der startede i den finansielle sektor, og krisen har jo afsløret internationalt, og det gælder så også i Danmark, at der har været en – hvilket ord skal man sætte på?
– løssluppenhed i visse dele af den finansielle sektor, som nu giver anledning til selvransagelse, og som giver anledning til, at vi jo både i Danmark og også i det internationale samarbejde skærper de regelsæt, der regulerer vores finansielle sektor.
Derfor må man jo også ærligt sige, at når vi nu gør det for at sikre, at en krise ikke skal genopstå, så havde det selvfølgelig været super, super godt, hvis de regelsæt, vi nu kæmper for at få igennem – herunder også, at de bliver ensartede i Europa og USA – var besluttet historisk, for så ville vi muligvis kunne have fået nogle fingerpeg om krisen, før den eksploderede.
Det er så ikke en særlig dansk fejl, kan man sige, det er en international fejl, men dermed er det jo også en dansk fejl.
Frank Aaen (EL), 2009-10-08:
Står statsministeren her siger, at intet af det, regeringen har gjort nationalt, har haft nogen negativ virkning i forhold til den krise, der udviklede sig?
Ingenting!
Hvis der er sket lidt, er det sket i samarbejde med USA og andre lande, men den danske regering har ikke noget selvstændigt ansvar for den politik, den her regering har ført.
Er det det, vi får at vide?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Regeringen har det fulde ansvar for den økonomiske politik, der er blevet ført i Danmark, og der hæfter jeg mig altså først og fremmest ved, at effekten af det har været, at Danmark har mødt krisen i en langt mere robust form end rigtig mange andre lande.
Vi har forvandlet nettogæld til nettotilgodehavende, vi har bragt arbejdsløsheden ned i et niveau, som ikke er set magen til i EU, og som jo også derfor gør, at selv om vi altså aktuelt ser en stigning i ledighedstallene, er den danske ledighed stadig væk på et niveau, som man i andre europæiske parlamenter ville være glade for.
Det er ikke godt nok for os, vi har en større ambition, men jeg peger altså bare på nogle forhold i regeringens politik, der har gjort, at vi har gode forudsætninger for at komme igennem krisen.
Morten Bødskov (S), 2009-10-08:
Vi møder alle sammen bl.a. rigtig mange frustrerede forældre, som i de her måneder jo lytter til de kvaler, man har i kommunalbestyrelserne, med at få budgetterne på plads – frustrationer, som jo også kommer, fordi de har svært ved at genkende den virkelighed, som regeringen tegner i forhold til den virkelighed, de møder i daginstitutionerne, når de afleverer deres børn, eller på plejehjemmet, når de besøger deres forældre, eller ser nedslidte offentlige bygninger.
De hører en statsminister, som her i dag står og taler om, at vi har en regering, der fører verdens mest – og jeg citerer – effektive økonomiske politik, tror jeg statsministeren fik sagt tidligere.
Han taler til Socialdemokraternes formand om, at man ikke i deres generation har set et så stort løft i de offentlige investeringer.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Men altså, jeg maner jo ikke et billede frem af en offentlig sektor, som overhovedet ikke er udfordret, det gør jeg virkelig ikke.
Men det modsatte er jo heller ikke rimeligt.
Den danske offentlige sektor måler sig faktisk i en hvilken som helst international konkurrence.
Vi giver nu et løft til de offentlige investeringer, som er markant – 30 pct. over 2 år.
Der er sådan set ikke noget loft over de kommunale investeringer.
Vi investerer nu markant i sygehusene, den største nyinvestering i dansk sygehusvæsen, ja, måske nogen sinde, men det er jo ikke udtryk for, at jeg står og tegner et glansbillede af, hvordan den offentlige sektor ser ud.
Pia Kjærsgaard (DF), 2009-10-08:
Man får jo næsten lyst til bare at sætte sig ned igen, når der er andre, der klarer sagerne for en.
Men det gør jeg nu ikke.
Jeg kan bare ikke nære mig for at spørge statsministeren, om det dog ikke er en pudsig ting, der er ved at ske i dansk politik, for jeg har siddet i dag og egentlig haft en fornemmelse af – og jeg må altså kvittere for den åbningstale, som statsministeren holdt – at der sådan var positive toner og optimisme, og det er jo noget af det, vi har eftersøgt.
Det er jo også mange gange det, der bærer tingene sådan lidt fremad.
Jeg synes, det begynder at gå sådan, at solen skinner, og der er lys for enden af tunnellen osv., og jeg synes egentlig også, at debatten i dag har været god, fordi den så fint har skitseret, hvilken vej regeringen og Dansk Folkeparti vil, og hvilken vej dem til den anden side vil, og den er meget forvirrende.
Det var i hvert fald det indtryk, jeg stod med, lige indtil fru Helle Thorning-Schmidt rejste sig op, og så kom jeg egentlig til at tænke på, at det faktisk var det samme, der skete, da vi havde folketingsvalget i 2007.
Det tabte fru Helle Thorning-Schmidt og Socialdemokratiet med et brag.
Det samme gjorde sig gældende ved europaparlamentsvalget.
Det var også et elendigt valg for Socialdemokratiet, og der strålede fru Helle Thorning-Schmidt som en lille sol.
Det er faktisk bare det, jeg ikke rigtig forstår.
Jeg kom til at tænke på den der gamle med Grethe Thordal, hvor man sådan hele tiden skal sige til statsministeren, som jeg egentlig også fornemmer har strålet som en lille sol i dag: Du er ked af det, jo, du er, du er ked af det!
Altså, det var lidt det, jeg fornemmede.
Så jeg synes egentlig, at tingene er vendt sådan lidt på hovedet, og det vil jeg egentlig bare lige høre en bekræftelse på.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Jo, men det er også sådan et lidt sjovt spørgsmål, fru Helle Thorning-Schmidt bringer op.
For man skulle da synes, at det var mere relevant for Dansk Folkeparti at stille det, hvis det endelig var.
Det er om 2 år, og derfor kan jeg vel sådan set bare anbefale alle, og specielt når vi står midt i en krise, at vi måske fokuserer på nogle af de ting, der interesserer danskerne, altså deres job, deres beskæftigelsessituation, deres sygehusvæsen, ungdomskriminaliteten, frem for bare at line op til en eller anden valgkamp.
Men når den kommer, vil det være sådan, at regeringen går til valg på at fortsætte.
Morten Østergaard (RV), 2009-10-08:
Vi har i Folketinget haft en debat om ratificeringen af FN's handicapkonvention, som der er bred enighed om at ratificere, men der er også en tillægsprotokol, som jo går på, at den enkelte handicappede skal kunne klage, hvis ikke de forhold, der er i konventionen, er overholdt, og den har regeringen og Dansk Folkeparti noget besynderligt besluttet ikke skal ratificeres.
Onde tunger kunne jo sige, at det er, fordi man måske synes, at der kan være problemer med at overholde den konvention, man har ratificeret.
Det håber jeg selvfølgelig ikke er tilfældet, men man kan jo ikke undgå at sidde tilbage med den mistanke, når regeringen ikke vil ratificere tillægsprotokollen.
Jeg har så forstået, at man jo sådan set i det færøske Lagting har besluttet, at man egentlig gerne fra Færøernes side vil ratificere tillægsprotokollen, således at handicappede på Færøerne i det mindste kunne få anledning til at klage over en eventuel manglende overholdelse af den her konvention.
Høgni Hoydal (T), 2009-10-08:
Det er helt rigtigt, som hr. Morten Østergaard siger, at i Færøerne har man selvfølgelig besluttet både at ratificere selve handicapkonventionen og også tillægsprotokollen, der altså giver klageadgang for den enkelte borger.
Men Danmark har ikke gjort det, og der har vi så igen problemet.
Danmark står for vores udenrigspolitik, og derfor kan man ikke ratificere denne tillægsprotokol for Færøerne.
Jeg vil ikke sige, at forholdene for handicappede i Færøerne på nogen måde er bedre end i Danmark, måske snarere tværtimod.
Men vi vil gerne lægge det pres på os, også for at skubbe på for at få lavet de nødvendige reformer på handicapområdet, og det ville være utrolig smart, hvis man kunne få en løsning på det.
Det burde kunne lade sig gøre for os at tiltræde de internationale konventioner, som vi ønsker, uden at vi var forhindret, kan man sige, af andre beslutninger, som træffes her i Tinget.
Høgni Hoydal (T), 2009-10-08:
Nu er det jo blevet en tradition, at vi – de to færøske folketingsmedlemmer – har en lille debat.
Det er mest for at få afklaret spørgsmålet om, hvor mange penge det egentlig er, hr. Edmund Joensen skal have i forhøjet bloktilskud, og hvilken gavn det vil gøre for en bæredygtig færøsk økonomi at forhøje bloktilskuddet.
Hvor mange penge taler vi om, og hvordan vil det styrke en selvbærende færøsk økonomi – en økonomi, der hviler på sunde principper, kan man sige?
Edmund Joensen (SP), 2009-10-08:
Hr. Høgni Hoydal kommer ind på spørgsmålet om bloktilskud, og det er klart, at hr. Høgni Hoydals parti opfatter bloktilskuddet som skadeligt for det færøske samfund og den færøske økonomi – og som skadeligt på den måde, at det binder samfundene for meget sammen.
Det forstår jeg godt.
Men det korte svar er, at om de indtægter, der skal sikre velfærdssamfundet, kommer fra fiskeri, fra it-eksport eller fra statskassen, er sådan set underordnet.
Jeg forstår godt, at hr. Høgni Hoydal, som vil ud af rigsfællesskabet, ikke kan lide de her ting.
Høgni Hoydal (T), 2009-10-08:
Tak for svaret fra hr. Edmund Joensen.
Ja, vi er grundlæggende uenige.
Jeg har lidt svært ved at forstå, at en mand, der kalder sig liberal politiker, siger, at det er fuldstændig underordnet, om vores økonomi skabes på grundlag af en sund produktion eller på grundlag af vores hoveder og hænder, kan man sige, eller om den kommer fra statskassen.
Vil det sige, at hr. Edmund Joensen siger, at vi har en sund økonomi i Færøerne
, hvis vi skal lade, lad os sige 90 pct. af vores indtægter komme fra den danske statskasse?
Edmund Joensen (SP), 2009-10-08:
Jeg havde netop med i min tale den manglende mulighed, som færingerne har for at få adgang til det europæiske marked for netop at skabe nye indtægter til det færøske samfund.
Og jeg pointerede også, at der ikke er tilslutning fra f.eks. hr. Høgni Hoydals parti til at tilslutte sig.
Det er en mulighed, som kunne skaffe Færøerne større indtægter og en mere selvbærende økonomi.
Mit parti – det skal jeg stå inde for – har ikke noget imod, at Færøerne har en mere selvbærende økonomi, men det må gøres på en måde, så samfundet ikke tager skade.
Det vil sige, at man ser det som et langsigtet projekt, som selvfølgelig skal føre større bæredygtighed med sig, men indtil det er tilfældet, er det nødvendigt med alle de indtægter til det færøske samfund, som Færøerne kan få fat i.
Det siger sig selv, at med et underskud, der nærmer sig 800 mio. kr., vil det betyde meget, hvis vi kan få de omkring 600 mio. kr. mere i landskassen, som hr. Høgni Hoydal har skåret bort.
Jonas Dahl (SF), 2009-10-08:
Jeg vil sige tak til hr. Helge Adam Møller for hans indlæg, og jeg vil også bare gerne høre, om hr. Helge Adam Møller vil give SF opbakning til, at vi beder Det Etiske Råd om at genoptage arbejdet.
Der er tidligere kommet en rapport fra Det Etiske Råd om netop aktiv dødshjælp.
Kan vi få opbakning til, at vi nu beder Det Etiske Råd om at få lavet en ny undersøgelse om aktiv dødshjælp, så vi får noget fra Det Etiske Råd til netop at få taget en bred folkelig, men også politisk debat om det videre frem?
Jeg er meget enig med hr. Helge Adam Møller i, at vi har behov for at få taget en debat, og det kunne netop være en høring.
Så jeg vil bare sige, at der er opbakning herfra til i hvert fald den del af det.
Helge Adam Møller (KF), 2009-10-08:
Min personlige holdning er, at det er godt med debatten i både Det Etiske Råd og alle andre steder.
Så derfor vil jeg godt opfordre til, at debatten kører, for det er en fantastisk svær debat, men jeg synes også, at det er en vigtig debat.
Så en debat i både Det Etiske Råd og andre steder har min fulde personlige opbakning.
Og jeg gør opmærksom på, at jeg her taler som privatperson og ikke på vegne af noget parti.
Kristen Touborg (SF), 2009-10-08:
I Holstebro var vi i lørdags ca. 1.500 mennesker forsamlet med henblik på at råbe regeringen og Folketinget op med budskabet om, at også vestjyderne har behov for et højt specialiseret sygehus.
Budskabet er ikke nået inden for Statsministeriets tykke mure.
Vestjyderne har ikke tradition for at demonstrere, men når vi gør det, er det tegn på, at vi virkelig føler os trådt på.
Vestjyderne har også tidligere i år forsøgt at råbe regering og folkevalgte op, således også på et møde med sundhedsministeren i Mejdal ved Holstebro først i marts, hvor ca. 1.000 mennesker var forsamlet.
Her udtalte sundhedsministeren bl.a.: »Det er fjollet at placere et nyt sygehus fem kilometer fra et udmærket i Herning. Løbet er kørt for Gødstrup.«
Videre sagde ministeren: »Gødstrup har ikke fået penge fra kvalitetspuljen, fordi ekspertudvalget ikke har kunnet se fornuften i det, og det er jeg enig i.«
Hvad er det, der har ændret sig så meget de seneste 7 måneder?
Det synes jeg regeringen skylder os en forklaring på.
Hvorfor er det mindre fjollet nu?
Den model for sygehusplacering, regeringen foreslår, betyder, at der ikke bliver et akuthospital i Vestjylland overhovedet.
Det er ikke nok, at hospitalet ligger 5 km vest for Herning, som statsministeren sagde i tirsdags.
Det er altså heller ikke Vestjylland.
På et folkemøde i Lemvig den 17. juni i år, hvor der deltog 1.400 borgere, sagde sundhedsministeren: »I demokratiet er der noget, der hedder beskyttelse af mindretallet.
Jeg forstår, at I føler jer overset, og jeg har et ansvar for, at ingen skal trynes.
Vi må gøre noget for ikke at få et skævt Danmark.
Nu må vi gå i tænkeboks og finde en løsning.«
Mener statsministeren og regeringen, at man lever op til det ansvar?
Det ser ud, som om vi vestjyder er de få, der kan trynes i den demokratimodel, som regeringen lever efter.
Hvilken løsning fandt regeringen så i den tænkeboks?
Tja, næsten 100 km til nærmeste akuthospital.
Tror statsministeren, at befolkningen andre steder i landet ville finde sig i det?
Jeg mener nej.
Jeg har med interesse erfaret, at københavnerne finder, at 13 minutters responstid for ambulancen er alt for meget.
Afstand koster menneskeliv.
Det er der rigtig mange undersøgelser der viser, og der er altså mere end 30.000 borgere, som får mere end 1 times transport til nærmeste akuthospital i Vestjylland.
Efter min opfattelse hjælper det ikke så meget, at man etablerer et højt specialiseret hospital, hvis patienten er død ved ankomsten.
Da regeringen i forbindelse med politi- og retsreformen placerede domhuse og politistationer, blev der taget hensyn til en geografisk central placering.
Hvorfor tager regeringen ikke de samme hensyn ved placering af akuthospitaler?
En skadeklinik i Lemvig, som statsministeren stiller i udsigt, afhjælper slet ikke den alt for lange afstand til akuthospitalet.
Statsministeren sagde i sin åbningstale, at der ikke kan være et højt specialiseret sygehus omkring ethvert gadehjørne.
Den udtalelse finder jeg er voldsomt arrogant, når man betænker, at der i Vestjylland bliver op til 90 km til nærmeste akutmodtagelse.
Det er slet ikke godt nok, vil jeg sige til statsministeren.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2009-10-08:
Jeg ved ikke, hvad der er med mig, men jeg tror måske, at mit humør er omvendt proportionalt med statsministerens, og det vil sige, at når statsministeren er sur og tvær, har jeg det så godt og bliver så glad, for jeg synes jo egentlig, at det har været en dejlig dag i dag, en god debat.
Jeg synes, den har bragt klarhed over, at der findes to alternativer i dansk politik, to veje.
Der findes en stærk og glad opposition, der vil fremad, og som vil forandre Danmark, og så findes der en statsminister, en lidt tvær statsminister, som er styret af Dansk Folkeparti og naturligvis konsekvent vælger de forkerte løsninger på de udfordringer, som vi står over for.
Man siger nej tak til at fremrykke offentlige investeringer, skønt man ved, det ville virke i forhold til de ledige; man siger ja tak til at sende 8.-klasses-elever i fængsel, selv om man ved, at det ikke virker; og man siger ja til at straffe børn, der ikke kan tage deres uddannelse, selv om man ved, at det ikke virker.
Så man tager konsekvent de forkerte beslutninger.
Venstre har så også i dag brugt udtrykket, at de gør, hvad de kan.
Det synes jeg jo er frygteligt, for kan man virkelig ikke mere?
Jeg synes bare, at det jo så ikke er godt nok.
Men der er en, der har været glad i dag, og det er fru Pia Kjærsgaard, for hun kunne næsten have skrevet talen selv.
Og nu skal jeg stille spørgsmålet, og spørgsmålet er egentlig ganske enkelt.
Når man nu har fået klarhed over, at det er fru Pia Kjærsgaard, der styrer det hele, og når vi også har hørt, at fru Pia Kjærsgaard selv bestemmer, hvornår hun vil i regering, kan jeg så ikke få svar på: Er der egentlig noget til hinder for, at Dansk Folkeparti kommer med i en regering efter næste folketingsvalg?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Jeg ved ikke, men det må være en anden debat, fru Helle Thorning-Schmidt har deltaget i, end den, jeg har.
Jeg ved ikke, om der har været teletransmitteret en debat fra det engelske parlament.
For man skal vel til det engelske parlament for for alvor at kunne finde det der billede af en sur og tvær, lidt nedslidt statsminister og så en glad opposition.
Jeg har ikke et humør, der er omvendt proportionalt med fru Helle Thorning-Schmidts.
Mit humør er godt, og det fejler ingenting, og hvis fru Helle Thorning-Schmidt også lysner op og bliver glad, er vi glade begge to.
Det vil overhovedet ikke genere mig, og hvad der specielt ikke vil genere mig, er, hvis vi kunne diskutere på en fair politisk platform.
For nu kommer de falske myter allerede frem her i et kort spørgsmål: Der bliver sagt, at vi ikke vil fremrykke offentlige investeringer. Vi har fremrykket offentlige investeringer.
Vi laver den største vækst i de offentlige investeringer siden 1960.
Der bliver sagt, at vi vil sende børn i 8. klasse i fængsel.
Nej, vi vil ikke sende børn i 8. klasse i fængsel.
Så hele spørgsmålet bygger jo altså på en forkert beskrivelse af regeringens politik, men det overlader jeg i øvrigt trygt til befolkningen at vurdere.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2009-10-08:
Jeg indrømmer, at spørgsmålet kom lidt sent i min kommentarer, men det fritager naturligvis ikke statsministeren for at svare på spørgsmålet.
Det var egentlig ganske enkelt, så jeg stiller det igen: Er der noget til hinder for, at Dansk Folkeparti kommer med i en regering efter næste folketingsvalg?
Det er jo egentlig et ganske enkelt spørgsmål.
Fru Pia Kjærsgaard har sagt, hvilken ministerpost hun gerne vil have.
Hun har også sagt, at det er hende selv, der bestemmer.
Normalt ville det jo være statsministeren, der bestemte, men så vil jeg bare gerne vide: Hvem er det, der bestemmer det?
Er det fru Pia Kjærsgaard, eller er det statsministeren?
Og er der noget til hinder for, at fru Pia Kjærsgaard kommer med i en regering?
Kan vi måske ligefrem få en garanti for i dag, at Dansk Folkeparti ikke kommer med i regeringen efter næste valg, hvis der skulle ske det frygtelige, at regeringen og Dansk Folkeparti får et flertal efter næste valg?
Det er meget, meget enkle spørgsmål, jeg håber inderligt, at statsministeren vil svare på dem.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2009-10-08:
Lad os starte med et af de punkter, som hr. Kristian Thulesen Dahl spørger om, f.eks. kørselsafgifterne.
Det er jo rigtigt, at vi har sagt, at det skal være langt, langt billigere at købe en miljørigtig og grøn familiebil, og så bliver det desværre også nødt til at være lidt dyrere at bruge bilen.
Så langt tror jeg også jeg er enig med regeringen.
Sidst vi tog en beslutning om det her, var regeringen enig i det.
Så har vi sagt, at folk jo skal have mulighed for at indrette sig på det her system.
Derfor har vi en periode på 5 år, hvor det ikke koster penge at køre i bilen, men hvor man tværtimod får den enorme skattelettelse, altså helt op imod en halvering af registreringsafgiften, for at anskaffe sig en bil, som er grønnere end den, man har i dag.
Det handler dybest set om, at mennesker skal have tid til at forberede sig på den udvikling, der sker, og det passer jo ikke, som ordføreren siger, at det skaber et hul i statskassen.
Det gør det på ingen måde.
Hvis man skulle argumentere på samme måde over for regeringens samlede skattepakke, skulle man jo sige, at vores er finansieret over 5 år, og regeringens og Dansk Folkepartis skattepakke er finansieret over 10 år.
Så selvfølgelig skaber det ikke hul, at man udskyder betalingen i 5 år.