Morten Bødskov (S), 2013-04-11:
Tak til alle de partier, som i dag har været positive over for regeringens forslag her.
Formålet med lovforslaget er jo først og fremmest at gennemføre den omarbejdede Bruxelles I-forordning i dansk ret, således at de nødvendige regler for at kunne anvende forordningens bestemmelser i Danmark fortsat fremgår udtrykkeligt af selve loven.
Den omarbejdede forordning kunne sådan set have været gennemført administrativt, som det også har været fremme, i medfør af den gældende lov om Bruxelles I-forordningen, men forordningen er en af de EU-retsakter, der jo i stort omfang anvendes i praksis, og derfor har jeg ikke mindst af hensyn til både domstole, advokater og andre brugere samt også af lovtekniske grunde fundet det rigtigst at gennemføre ændringerne ved som sagt at foreslå dem skrevet ind i selve loven frem for via en bekendtgørelse.
Jeg skal bestemt ikke være andet end klart opmærksom på, at det er et lovforslag, der er af meget teknisk karakter, og derfor vil jeg forsøge at kaste lidt mere lys over forslaget og forklare så at sige den store betydning, som EU-samarbejdet har også for Danmark på det her område.
Jeg vil dog for en god ordens skyld gerne starte med at nævne, at lovforslaget ud over at gennemføre den omarbejdede Bruxelles I-forordning også omfatter indskrivningen af Luganokonventionen og underholdspligtforordningen i lov om Bruxelles I-forordningen, men det er ren lovteknik.
Luganokonventionen svarer til den gældende Bruxelles I-forordning og anvendes i forhold til Norge, Island og Schweiz.
Bruxelles I-forordningen fandt oprindelig anvendelse på sager om underholdsbidrag, men ved vedtagelse af underholdspligtforordningen tilbage i 2008 blev dette område undtaget fra Bruxelles I-forordningen og har nu sit eget retsgrundlag.
Danmark er allerede omfattet af disse regelsæt, og der er som nævnt tale om en lovteknisk ændring med det formål at gøre det nemmere for domstole og advokater og andre brugere i øvrigt også at anvende disse regler.
Lovforslaget er netop blevet så omfattende, fordi både så at sige den omarbejdede Bruxelles I-forordning, Luganokonventionen og underholdspligtforordningen skal knyttes som bilag til lovforslaget.
Så sagt i al stilfærdighed til hr. Jan E. Jørgensen: Man kan selvfølgelig godt læse alle bilagene i forslaget, men her har man årsagen til de mange sider, der er kommet med.
Så er der det at sige til forslaget, at det som sagt er et forslag, som flere gange har været på dagsordenen i Folketingets Europaudvalg, og for så vidt angår både proces, indhold og Danmarks tilslutning til det her spørgsmål, har Venstre hver eneste gang bakket op, og tak for det.
Så hr. Jan E. Jørgensen kunne måske for lethedens skyld – jeg ved, han er en meget travl mand – henvende sig til sit partis medlem af Folketingets Europaudvalg og få afklaret eventuelle spørgsmål, ellers hjælper vi selvfølgelig gerne.
For at vende tilbage til forslaget er hovedændringen i dette lovforslag som sagt en gennemførelse af den omarbejdede Bruxelles I-forordning.
Forordningen fastlægger bl.a., hvilken retsinstans der er mest egnet til at løse en tvist på tværs af landegrænserne.
Er det eksempelvis domstolen i Tyskland eller i Danmark, som skal behandle en konkret civil retssag mellem en tysker og en dansker?
Det er sådanne kompetencespørgsmål, som reglerne tager sigte på at løse.
Herudover sikrer forordningen, at retsafgørelser, som er afsagt i én medlemsstat, let kan anerkendes og fuldbyrdes i en anden medlemsstat.
Forordningen har afgørende praktisk betydning for danske borgere og især for virksomheder, som ønsker at agere på tværs af grænserne i EU.
Lad mig prøve at komme med et par eksempler, der illustrerer forordningens betydning for EU-medlemsstaterne, herunder også Danmark:
I den situation vil den danske virksomhed på grundlag af Bruxelles I-forordningen kunne anmode de tyske domstole om at fuldbyrde den danske dom.
En fuldbyrdelse af dommen betyder, at domstolen skal gennemtvinge kravet om betaling af erstatning over for den tyske leverandør.
Man skal altså ikke igennem en ny retssag i Tyskland om, hvorvidt man har krav på erstatning.
Den danske dom gælder nemlig på tværs af grænserne.
På samme måde vil en tysk dom vedrørende et pengekrav mod en dansk virksomhed kunne tvangsfuldbyrdes af en fogedret i Danmark.
Forordningens regler er dermed i høj grad med til at fremme den fri bevægelighed for retsafgørelser i EU og som en afledet konsekvens den frie bevægelighed for arbejdstagere, varer og tjenesteydelser.
Forordningen viderefører EU-samarbejdet om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område, som har eksisteret siden EF-konventionen af 1968.
Danmark var derfor som følge af retsforbeholdet ikke omfattet af forordningen.
Det er derfor også glædeligt, at vi fra dansk side fik mulighed for at blive tilknyttet reglerne i forordningen på et mellemstatsligt grundlag.
Det skete på baggrund af en såkaldt parallelaftale, og den parallelaftale, der blev indgået i 2005, indebærer ikke, at Danmark uden videre er bundet af at skulle anvende eventuelle ændringer til forordningen, men Danmark har mulighed for at tilslutte sig ændringer, hvis vi vil.
Men der gælder i givet fald nogle meget korte frister for at få de danske regler på plads.
Og hvis vi ikke overholder disse frister, ryger vi faktisk helt ud af samarbejdet.
Det er inden for den ramme, at man skal se det her lovforslag om gennemførelse af ændringer i forordningen.
Hvad er det nye så?
Den omarbejdede forordning forbedrer efter regeringens opfattelse de eksisterende regler i forordningen og fremmer den frie bevægelighed for retsafgørelser endnu mere.
Med den omarbejdede forordning afskaffes nemlig, som vi også har været inde på, den såkaldte eksekvaturprocedure, så en retsafgørelse truffet af en domstol i en anden medlemsstat som udgangspunkt uden videre vil kunne fuldbyrdes i en anden medlemsstat.
Efter afskaffelsen af eksekvaturproceduren kan fogedretten fremover uden videre fuldbyrde en sådan dom ved eksempelvis at foretage udlæg for pengekrav af de omhandlede størrelser.
Der er selvfølgelig nogle formaliteter, som skal være opfyldt, men med afskaffelsen af eksekvaturproceduren kan fogedretten fremover springe det formelle led om eksekvatur over.
Under forhandlingerne af den omarbejdede forordning lagde medlemsstaterne faktisk stor vægt på, at afskaffelsen af eksekvatur skulle ledsages af garantier, der kunne sikre skyldnernes rettigheder.
Og som noget nyt kan skyldnerne fremover anmode om, at fuldbyrdelsen af en retsafgørelse afslås allerede i første instans.
I den forbindelse kan den pågældende bl.a. henvise til, at fuldbyrdelsen åbenbart vil stride med grundlæggende retsprincipper.
Jeg tror i øvrigt, det er vigtigt at fremhæve, at det jo stadig vil være sådan, at de danske domstole skal indover, hvis eksempelvis en tysk dom skal fuldbyrdes i Danmark.
Det var en længere gennemgang af et – indrømmet – længere lovforslag, men længden skyldes primært de rigtig mange bilag.
Og som sagt er det selvfølgelig et godt lovforslag ikke alene for borgerne, men i særlig grad også for de danske virksomheder.
Jeg vil endnu en gang takke for drøftelserne, og jeg ser frem til den videre behandling af lovforslaget her i Folketinget.
Og som sagt står vi naturligvis til rådighed for at besvare spørgsmål, hvis forslaget giver anledning til det.