Kristen Touborg (SF), 2007-01-19:
Det er ofte blevet fremført, at udviklingen af landdistrikterne ikke kan være afhængig af be slutninger truffet ovenfra i det politiske system, altså fra kommunerne, amterne eller Folketinget, men at udviklingen derimod skal ske via aktive, engagerede borgere ude omkring i de tyndt befolkede områder, af beboere, som brænder for sagen.
Det er jo heller ikke løgn, at ildsjæle er nødvendige for at opnå et godt resultat udeomkring, men det betyder bare ikke, at ildsjæle er tilstrækkelige til at indfri løfterne fra regeringen om, at vi skal have et Danmark i balance.
Der skal altså også penge til, for at projektet kan lykkes, og her er det desværre så som så med, at regeringen overholder løfterne.
Fødevareministeren rejste rundt i landet og udstedte løfter på regeringens vegne om, at med det nye landdistriktsprogram for 2007-2013 ville alt blive såre godt.
Fødevareministeren sagde, sådan med sædvanlig jysk underdrivelse: Ja, ja, 1,1 mia. kr. pr. år til landdistrikterne er da også en slags penge.
Det er SF fuldstændig enig med ministeren i.
1,1 mia. kr. pr. år kan man faktisk gøre temmelig meget gavn for i landdistrikterne.
Problemet er bare, at beløbet de første 2 år faktisk er blevet halveret.
Så heller ikke her lever regeringen op til sit valgslogan: Vi holder, hvad vi lover.
Tværtimod kan det jo siges, at man her i al fald kun holder det halve af det, der var lovet.
Men det er vel af hensyn til skattestoppet, at regeringen løber fra sine løfter for de første 2 år i perioden.
Hermed flyttes jo en udgift på 0,75 mia. kr. til de efterfølgende år, og så er det jo lidt lettere at få skattestoppet til at hænge sammen.
Sagen er den, at der i landdistriktsforliget mellem regeringen og Dansk Folkeparti ikke er taget synderligt hensyn til de godt 600.000 mennesker, som lever i landdistrikterne, og som ikke har noget med landbrug at gøre.
Det er fremgået af debatten her, at forligspartierne bevidst har nedprioriteret disse mennesker, og det er selvfølgelig et valg, man kan tage, hvis det er det, man ønsker.
Nedprioriteret er også skovområdet.
Ifølge Skovdyrkerforeningen er området bombet tilbage til stenalderen.
Jeg ved ikke, hvordan regeringen vil opfylde sine løfter på det område om at forøge skovarealet.
Men det får vi måske at høre, når ministeren kommer herop.
Det er værd at overveje, om man skulle give virksomheder, som etablerer sig her, en positiv særbehandling på en eller anden måde.
Det kunne eventuelt være gennem nogle særlige skattemæssige fordele.
Det er helt oplagt, at mulighederne for nye arbejdspladser inden for vedvarende energi-området jo springer i øjnene som en absolut mulighed.
Centralt er der behov for, at vi får langt mere fokus på, hvilke ministerier der har ansvaret for, at der også sker en udvikling i landdistrikterne.
Det er noget rod, at en lang række ministerier er indblandet, og der sker meget ofte det, at der så i virkeligheden er alt for lidt aktivitet, når det kommer til stykket.
Man kommer ikke ud af stedet.
Der foreligger en lang række høringssvar, og her vil jeg godt fremhæve et par stykker.
De kritiserer, at vækstforaene har en så fremtrædende plads, samt at forslaget er ufærdigt, at alting kan laves om, og at det derfor er vanskeligt at kommentere høringssvarene.
SF er enige i disse synspunkter, der er rigtig mange ministerbeføjelser i denne lov.
Landsforeningen Af Landsbysamfund får medhold i synspunktet om, at LAG-oprettelserne er for firkantede, som loven oprindelig var, og jeg synes, det er godt, at man får i medhold i det.
Danmarks Naturfredningsforening kritiserer fordelingen mellem de forskellige akser.
Der er afsat for lidt til natur, miljø og økologi.
Det er synspunkter, som SF er enige i.
Vi har en påholdende regering, må man sige, for man kunne jo have løst alle de her problemer ved bare at have taget gennemsnittet af den pulje eller af de midler, man ville afsætte over hele perioden.
Det er og bliver der, det går skævt.
Det er, fordi man går ud og siger: Vi nøjes med 60 pct. af det, man vil tage i gennemsnit af årene.
Og det kan jeg altså kun udlægge som et tegn på, at riget fattes penge, i al fald i forhold til det, finansministeren mener.
SF agter at være særdeles aktive under udvalgsbehandlingen, og så må vi jo se, hvor hurtigt det kan gå.