Charlotte Fischer (RV), 2007-01-25:
Det betyder – skriver Dansk Folkeparti i forslaget – at man kunne forestille sig en ordning, hvor den eller de faste læger får fast træffetid på plejehjemmene, hvor de forpligter sig til at komme, når de bliver tilkaldt, og hvor plejehjemmets personale får adgang til at trække på deres viden.
Hensigten er sympatisk nok.
Vi vil på linje med alle andre, tror jeg, gerne sikre, at de ældre her i landet får en ordentlig lægehjælp.
Problemet er jo lidt, hvordan vi gør.
Vi synes, vi skal fare med lempe på det her område, og vi tror ikke på, at løsningen er den, som Dansk Folkeparti har foreslået her, og det er først og fremmest af tre årsager.
Vi tror ikke nødvendigvis, at det løser de problemer, der er.
Det har vi kunnet læse om i bl.a. embedslægernes rapport fra 2005.
Den viste jo, at der er store problemer med medicinhåndteringen.
Ved næsten halvdelen af besøgene fandt embedslægerne mangler.
Og det er selvfølgelig alt for dårligt.
Embedslægeinstitutionen i København og Frederiksberg har opremset en lang række forslag til tiltag i deres rapport, alle tiltag, som vil kunne nedbringe antallet af medicinfejl.
Dette blot for at sige, at der kan gøres rigtig meget, som ikke lige er det her forslag.
Det tror jeg ikke det her forslag hjælper på.
Det gør ikke problemet ligegyldigt.
Vi synes, det skal håndteres, men det er hele tiden et spørgsmål: Er det her forslag den rette medicin, om jeg så må sige?
Kommunerne kan allerede i dag knytte læger til de enkelte institutioner.
De kan f.eks. tilknytte lægelige konsulenter, praktiserende læger, geriatere, geriatriske team, gerontopsykiatere osv. osv.
Vi er i hvert fald interesseret i at få boret ud, hvilke muligheder kommunerne allerede har i dag.
Vi tror jo på, at det handler om at give kommunerne ansvar og frihed til at finde de løsninger, der passer bedst.
Vi synes også, at fantasien skal blomstre, så vi får mange forskellige løsninger, som vi kan lære af.
I virkeligheden kunne det her forslag godt lægge op til sådan en slags dobbeltdækning på lægeområdet, nemlig hvor både den ældre har sin egen læge med og det enkelte plejehjem også har en fast læge tilknyttet.
Jeg tror i hvert fald, at vi i de her år, hvor vi kommer til at mangle læger, specielt praktiserende læger, skal tænke os rigtig godt om, og vi skal tænke på, hvordan vi bruger den enkelte læge.
Jeg vil så sige til sidst, at det måske også er en lille smule paradoksalt, at Dansk Folkeparti fremsætter forslaget nu, hvor kommunalreformen, som partiet jo selv står bag, netop er trådt i kraft.
Noget af det, vi håber på vil ske, er jo, at kommunerne vil gøre ekstra meget og måske specielt på ældreområdet, hvor de i hvert fald har alverdens incitamenter.
Det er jo sådan, at kommunerne kommer til at betale et pengebeløb, hver gang et menneske i kommunen ryger ind på sygehuset, og her vil de ældre selvfølgelig veje tungt til.
Og det betyder, at kommunerne faktisk har mange incitamenter til at gøre noget ekstra på ældreområdet.
Jeg forventer faktisk, at der vil ske noget på ældreområdet.
Men i modsætning til debatten, vi havde før om unges alkoholforbrug, kunne jeg godt frygte lidt, at kommunerne nedprioriterer de unge, fordi det ikke er dem, der bliver indlagt i første omgang, men de vil måske fokusere rigtig meget på ældreområdet, og det er godt for rigtig meget.
Så jeg synes også, vi skal se tiden an og se, hvordan det former sig.
Og så skal vi selvfølgelig tage en række initiativer, ikke mindst med henblik på medicinhåndtering, som jeg tror er et af de helt store problemer med hensyn til ældre.
Det er et problem for de ældre, det er også et problem for resten af befolkningen, som ikke kan få kontakt til lægen.