Mike Legarth (KF), 2012-10-26:
Det er jo en helt munter fredag formiddag, hvor vi hører liberale fortælle, hvorfor de ikke er liberale, og meget andet interessant og knap så interessant.
Jeg synes jo, at det her forslag først og fremmest handler om, hvordan vi sikrer som et ansvarligt politisk flertal, at de økonomiske rammevilkår, vi sender ud til kommunerne, bliver brugt bedst og til mest effekt, altså at vi får mest værdi for pengene.
Det var jo faktisk også det, Liberal Alliance havde som argument, men de ville så ikke medvirke til at føre det ud i livet.
De ved ikke rigtig, hvor de står henne, og vil egentlig ikke medvirke på samme bane som vi Konservative, som jo ikke er ultraliberale og står ved det.
Men jeg synes, at der er sagt mange mærkelige ting.
F.eks. sagde fru Lisbeth Bech Poulsen, at det da ville være underligt – sådan belærende over til de borgerlige partier, og jeg må gå ud fra, at det så også henvender sig til mig som konservativ – hvis kommunerne bevidst ville vælge dyrere løsninger.
Nej, jeg går heller ikke ud fra, at kommunerne bevidst kunne finde på at vælge løsninger, der er dyrere end andre, men det tyder på, at fru Lise Bech Poulsen kommer fra en verden, hvor der ikke er meget erfaring i, hvordan man er og hvordan man arbejder som lokalpolitiker ude i det private erhvervsliv.
Vi skal sørge for at sikre, at der er et alternativ, et frit marked.
Det gør vi ved at sikre, at det private marked rent faktisk kan benyttes, og derfor skal vi sørge for, at der er rammevilkår, der også tilgodeser det.
Det er den ene ting.
Med hensyn til den anden ting om bevidst at vælge det forkerte vil jeg sige, at der selvfølgelig ikke er nogen, der gør det, men når man har siddet ude i et byråd, specielt efter at vi har fået nye, store kommuner, så ved man, at opgaven at være byrådsmedlem er meget kompliceret, og at man er hængt meget op og der er mange opgaver, man skal tage sig af.
Hvis der ikke er en eller anden prioritetsliste, så er det første, man lader være med at gøre, det, der ikke er nødvendigt, det, der ikke er krav om.
Vi har forsømt at sørge for at gøre det lidt enklere og mere overskueligt at være byrådsmedlem, for det er blevet for svært.
Det er næsten et fuldtidsjob at sidde der.
Derfor synes jeg, at det er logisk, at hvis vi ikke gør noget, hvis vi ikke stiller nogen krav, risikerer vi, at man ikke konkurrenceudsætter.
Det siger vi jo ikke, som rød blok bliver ved med at påstå – selvfølgelig fuldstændig lodret forkert, og måske ved man det, det er lige meget – men det er klart, at hvis det viser sig, at kommunen kan levere ydelsen billigere, altså samme pris, samme kvalitet, så beholder man den selvfølgelig i kommunen.
Så skal man da ikke give den ud til en anden virksomhed.
Hvorfor skulle man gøre det?
Det er da kun, hvis der er en fordel, en økonomisk gevinst eller en kvalitetsfordel, at man skal skifte.
Det eneste, vi beder om, er, at man kigger sig selv i kortene, kontrollerer, om den pris, man selv leverer til, rent faktisk er konkurrencedygtig.
Så burde det stå klart.
Det er altså det, der er hele vores forudsætning fra konservativ side for at sige, at vi ikke vil være med til at slække på, at der er nødt til at være et krav om, at man konkurrenceudsætter en vis procentdel af sine ydelser, for ellers har vi set historisk bagud, at kommunerne ikke får det gjort.
Nu repræsenterer jeg også konservative borgmestre og byrådsmedlemmer, og jeg kan jo se, at de konservative borgmestre rent faktisk er gode til det.
Det er ikke for at sidde og skamrose de konservative borgmestre og byrådsmedlemmer, men de er faktisk gode til det.
Men det gælder ikke alle, det kan vi jo se.
Hvis man tager best case og ser på, hvem der klarer sig godt, hvem der har billige, kvalitetsmæssigt gode løsninger, så har det ingen sammenhæng med den økonomiske og befolkningsmæssige baggrund.
Det har det ikke.
Det er et spørgsmål om, hvem der sidder i ledelsen.
Ligesom det er de dygtigst ledede virksomheder, der overlever og klarer sig bedst, er det også sådan med byråd.
Derfor er det en god idé, synes jeg, at der er en målsætning om at konkurrenceudsætte, så man sikrer, at man leverer mest værdi for pengene.