Ulla Tørnæs (V), 2012-02-02:
Lad mig starte med at understrege, at i Venstre vil vi under ingen omstændigheder være med til at forringe vilkårene for de ledige, sådan som regeringen lægger op til med det lovforslag, vi har til behandling her.
Vi vil ikke være med til at forringe varighedskravet for ret og pligt-tilbud fra 4 til 2 uger for dagpenge- og kontanthjælpsmodtagere.
Vi vil heller ikke være med til at forringe ikkearbejdsmarkedsparate kontanthjælpsmodtageres mulighed for aktivering, og vi vil ikke være med til på denne måde at spare 200 mio. kr. på den aktive beskæftigelsesindsats over for de ledige.
Nej, vi vil ikke være med til at lade svage ledige i stikken, sådan som regeringen vil det.
Med lovforslaget her sender regeringen jo et klart signal til kommunerne om, at de ikkearbejdsmarkedsparate kontanthjælpsmodtagere over 30 år skal man ikke længere bekymre sig om; dem kan man lade ligge i bunken.
Det er efter vores opfattelse et forkert signal.
Det vil alene bidrage til at fastholde de ledige på kontanthjælp frem for at give dem bedre mulighed for at få fodfæste på arbejdsmarkedet.
Vi skal tværtimod fortsætte ad det spor, som blev lagt af VK-regeringen.
Vi skal fastholde det meget jobrettede fokus, så denne gruppe får en reel chance for at komme tilbage på arbejdsmarkedet.
Vi skal fastholde fokus på rettigheder og pligter i vores dagpenge- og kontanthjælpssystem.
I modsætning til regeringen, så mener vi det faktisk alvorligt, når vi taler om rettigheder og pligter.
Det er ikke bare løse ord, vi strør omkring os med.
Nej, vi lader handling følge ord.
I lyset af beskæftigelsesministerens annoncerede og også højt profilerede kontanthjælpsreform kan det undre, ja, måske ligefrem forarge, at man lige før selve lanceringen af reformen laver så indgribende ændringer og forringelser i den aktive beskæftigelsesindsats over for de ledige.
Hvorfor skal disse ændringer i huj og hast gennemføres?
Hvorfor venter man ikke med så omfattende ændringer og lader det indgå i den højt profilerede kontanthjælpsreform?
Det ville have været langt mere rigtigt at gribe det an på den måde, ja, det ville have været langt mere seriøst at gøre det på den måde.
Al ministerens snak om ret og pligt forstår jeg ganske enkelt ingenting af.
For hvis ministeren virkelig mener, at vores kontanthjælpssystem skal bygge på rettigheder og pligter, hvorfor så gennemføre denne lovgivning, der om noget lægger op til at parkere kontanthjælpsmodtagere på varig offentlig forsørgelse?
Hvad blev der af snakken om rettigheder og pligter?
Det efterlader indtrykket af en minister, der taler med to tunger, og når vi nu er ved det der med at tale med to tunger, kan man med rette spørge beskæftigelsesministeren, hvad det er, der har ændret sig så grundlæggende, siden Socialdemokraterne sammen med Socialistisk Folkeparti præsenterede det berømte og måske berygtede oplæg »Fair Løsning 2020«, hvoraf det på side 74 klart fremgår, »at man meget hurtigere end i dag skal sætte ind med en aktiv indsats over for ikkearbejdsmarkedsparate kontanthjælpsmodtagere«.
Så præcist fremgår det, hvad Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti ville før folketingsvalget, og nu gennemfører de det stik modsatte.
Hvad skyldes det?
I Venstre har vi igennem VK-regeringens tid været meget glade for de mange brede forlig på beskæftigelsesområdet.
Vi har været glade for det, fordi det er bedst for det danske arbejdsmarked.
Vi har været glade for det, fordi det er vigtigt, at når der sker væsentlige ændringer, ja, så sker det med et bredt flertal i Folketinget i ryggen.
Med lovforslaget her kan jeg konstatere, at regeringen jo helt åbenbart ikke lægger den samme vægt på det brede samarbejde, som vi gjorde, da vi havde regeringsmagten, og som vi i øvrigt fortsat gør.
Hvad skete der lige med målsætningerne om det brede samarbejde?
kan man med rette spørge.
Ser man på aftaleteksten fra 2002, ja, så fremgår det klart og tydeligt, at alle ledige som minimum skal aktiveres, hver gang de ikke har haft tilknytning til arbejdsmarkedet i 6 måneder.
Det er det, regeringen nu ændrer uden at inddrage forligspartierne bag aftalen om »Flere i arbejde«.
Der er i det hele taget tale om en lang række spørgsmål, som vi må have belyst under udvalgsarbejdet.
Nu kan jeg se på formanden, at min taletid er opbrugt, men de spørgsmål, jeg her ikke har kunnet nå at stille, vil jeg stille undervejs i debatten eller under udvalgsarbejdet.