Annette Lind (S), 2013-10-24:
Allerførst vil jeg gerne takke forsvarsministeren for den skriftlige redegørelse for det nordiske forsvarssamarbejde.
Det er jo første gang, vi har den slags redegørelse her i salen, så tak for det.
Som bekendt er det affødt af en beslutning i Nordisk Råd om at anmode de nordiske landes parlamenter om afholdelse af en debat om nordisk forsvarspolitik i alle lande – alle de nordiske lande selvfølgelig.
Sidste år blev der afholdt en tilsvarende debat i alle de nordiske parlamenter, hvilket viste sig at have stor værdi i forhold til at koordinere landenes indsats mod grænsehindringer og endda fik et meget konkret resultat – i hvert fald for Danmarks vedkommende – i form af en aftale mellem regeringen og Folketingets partier.
Det nordiske forsvarssamarbejde er interessant, idet man inden for højst uformelle og ubureaukratiske rammer har evnet at skabe et samarbejde, hvor man involverer forsvarsminister, forsvar og beredskabet i de nordiske lande om konkrete, fælles udfordringer og løsninger.
At det kan lade sige på et område, hvor de nordiske lande har forskellige interesser i forhold til særlig NATO og EU, vidner om, at det nordiske samarbejde kan bidrage positivt i forhold til de enkelte landes interesser samt supplere landenes forskellige internationale engagementer.
Det er oplagt, at den globale økonomiske krise har skabt et helt konkret incitament for et samarbejde, særlig hvad angår fælles indkøb af materiel, uddannelse osv.
Men jeg tror, at ministeren er enig i, at det også medfører kvalitative resultater, der kan bidrage positivt til udviklingen af forsvaret og til det danske engagement på internationalt plan, ikke mindst inden for fredsbevarende aktiviteter, samt freds- og konflikthåndtering.
De nordiske landes koordinerede nordiske kapacitetsopbygningsindsatser i Østafrika er et vigtigt eksempel, som ministeren også fremhæver her i redegørelsen.
Men også samarbejdet vedrørende Arktis er et relevant område.
Det er naturligvis en udfordring på grund af Danmarks forpligtelser, ikke mindst vedrørende Grønland, samt på grund af forpligtelsen til gode relationer og samarbejde med de øvrige medlemmer af Arktisk Råd.
Alligevel er det væsentligt at påpege, at der også inden for Arktis er basis for et stærkt nordisk samarbejde, der både involverer det politiske niveau og forsvar og beredskab.
De fælles interesser må også her være en økonomisk og politisk gevinst.
Samarbejdet i Arktis skal naturligvis ske med respekt for de pågående politiske forhandlinger om territorier og arbejdet i Arktisk Råd.
Den parlamentariske og folkelige dimension i det nordiske forsvarssamarbejde er vigtigt at have sig for øje.
Samarbejdet udmærker sig jo netop ved at være transparent, men det er stadig vigtigt at have sig for øje, at der sikres inddragelse af folkelige organisationer og det parlamentariske niveau.
Det sidste sker jo netop i dag med denne debat.
De årlige forsvarspolitiske debatter ved Nordisk Råds session er en anden lejlighed til det, som har fået et mere konkret indhold efter oprettelsen af NORDEFCO.
De nordiske lande har i år tiltrådt Haga II-erklæringen, der omfatter beredskab, redningstjenester m.v., og beredskabet er et område, der ligger i forskellige ministerier i de forskellige lande.
Det skaber givetvis vanskeligheder på det politiske niveau.
Men også på det operationelle niveau er der forskel på organiseringen i landene, og det er tillige flere lokale niveauer, der kan komme i spil.
Der er mange eksempler på nødvendigheden af, at landenes beredskaber er i stand til at samarbejde, og flere vil komme til.
Derfor er det vigtigt at udvikle dette samarbejde, hvilket med fordel kan ske med større tilknytning til organiseringen inden for rammerne af NORDEFCO.
Cyberkriminalitet fremhæves særlig af visse andre nordiske lande som et prioriteret område, der ønskes øget nordisk samarbejde inden for.
Her er det relevant at se på, hvordan et nordisk samarbejde konstruktivt kan supplere eksempelvis samarbejdet inden for Europol.
Alle de nordiske lande står med store udfordringer på dette område, hvor ekspertise og kundskaber med fordel kan deles mellem landene.
Nordisk Råd har på dette område vedtaget en rekommandation, der foreslår, at det nordiske samarbejde mod cybertrusler og digitale angreb styrkes gennem erfaringsudveksling, fælles kompetenceopbygning, koordinering mellem landenes relevante myndigheder og på sigt større grad af fælles strukturer.
Terrorangrebet den 22. juli 2011 i Oslo og på Utøya er et skræmmende eksempel på nødvendigheden af et nordisk samarbejde om terrorbekæmpelse.
Norges erfaringer på baggrund af de forfærdelige hændelser er lige så væsentlige som de øvrige nordiske landes erfaringer med terrorbekæmpelse.
Jeg tror, at der er en høj grad af opbakning hos de nordiske landes befolkninger til et intensiveret nordisk samarbejde på terrorområdet.
Den 30. september i år afholdtes et nordisk rundbordsmøde med deltagelse af de nordiske landes forsvarsministre samt Nordisk Råds præsidium.
Jeg var ikke selv til stede ved mødet og ved, at forsvarsministeren desværre heller ikke var det, men jeg kan forstå, at det var et givende møde, og at det bidrog med vigtige informationer og diskussioner om det nordiske forsvarssamarbejde inden for rammen af netop NORDEFCO.
Jeg kan endvidere forstå, at der pågår drøftelser om visioner eller mere langsigtede mål for NORDEFCO.
Det er positivt, og jeg ser frem til, at Nordisk Råd bliver involveret i de diskussioner.
Tak for ordet.