runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-06-01:
Jamen altså, jeg står jo ikke her og siger, at der kommer et lovforslag i næste samling.
Det har jeg ikke givet udtryk for på noget tidspunkt.
Men jeg synes, at det er relevant at undersøge og kulegrave området nærmere.
Jeg fornemmer, at der er nogle skævheder, som skal jævnes ud, så at sige, at der kommer et lovforslag i næste samling, synes jeg måske er en lidt for hurtig konklusion for SF’s ordfører at drage.
Jeg vil sige det på den måde, at jeg synes, at det er relevant at sige – og det synes jeg også debatten afslører – at det jo er helt forkert at støtte et sådant forslag i dag med alle de her ubekendte, som er til stede.
Og jeg synes faktisk, at det er positivt, hvis vi så kan være enige om, at det her område trænger til at blive kigget efter i sømmene og vi så får tilrettet lovgivningen, så der bliver en god balance.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2007-06-01:
Jeg synes i og for sig, at det er en befrielse, at vi får lagt kortene på bordet på den her måde.
Nu har vi fået klarlagt, at man faktisk vil tage det særlige børnetilskud fra enlige kvinder, som bliver insemineret, frem for at ligestille adopterede børn og biologiske børn af enlige forsørgere, der er kommet til verden ved insemination.
Det, jeg så godt kunne tænke mig at spørge den konservative ordfører om, er: Er det så ikke bare et spørgsmål om, at det er det lovforslag, som ordføreren tager initiativ til der bliver fremsat i næste samling, så vi får fuldstændig klarlagt, at det faktisk ikke har en disse med en kulegravning at gøre; det har kun noget at gøre med, at man ønsker at fjerne det særlige børnetilskud til børn af kvinder, som er blevet insemineret?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-06-01:
Jeg vil sige det på den måde, at det synspunkt, vi har i Det Konservative Folkeparti, faktisk er det synspunkt, som både Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet har haft i årevis, nemlig at når det gælder adoption, så er det ingen social begivenhed.
Og jeg vil faktisk spørge om det samme, når enlige bliver insemineret og får et barn via kunstig befrugtning: Er det en social begivenhed?
Det mener jeg ikke man eksplicit kan sige.
Jeg synes, at med de her sociale ydelser, vi giver, skal der altså også være en vis ræson, så de ikke bliver givet tilfældigt til højre og venstre.
Derfor synes jeg, at der også er en vis ræson i, at man retter loven til, så den lever op til det formål, den har.
Jeg ved, at det synspunkt havde Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre, da man havde regeringsmagten og dermed også ansvaret.
I sin tid var man enig med Det Konservative Folkeparti i, at det ikke er en social begivenhed at adoptere et barn.
Men der er jo så sket en kovending, der er til at tage at føle på.
Kirsten Brosbøl (S), 2007-06-01:
Så håber jeg meget, at vi får ministeren på talerstolen i dag, så vi kan få afklaret, hvorvidt regeringen planlægger at komme med et sådant lovforslag.
Jeg kan forstå, at det i hvert fald må blive, efter at vi har haft den her kulegravning på området, som ministeren jo sådan set selv har sat i gang som følge af ændringerne af forældreansvarsloven.
Så jeg håber meget, at ministeren, når nu den konservative ordfører af gode grunde ikke kan svare på det, vil gå op og fortælle os, hvornår og hvordan ministeren agter at ændre den forskelsbehandling, så vælgerne helt klart kan se, hvori forskellene mellem den ene og den anden side af den her Folketingssal består, nemlig at den nuværende opposition altså ønsker at ligestille ved at give enlige adoptanter muligheden for det særlige børnetilskud, mens jeg forstår på Venstre og Det Konservative Folkeparti, at man i stedet for ønsker at fratage andre grupper det særlige børnetilskud – hvilke grupper og hvor mange der skal fratages den her ydelse er jo så spørgsmålet.
Elisabeth Geday (RV), 2007-06-01:
Jeg håber, jeg kan lokke fru Mette Gjerskov herop endnu en gang for at give mig et svar på det, jeg spurgte om, nemlig om vi på samme måde kan fastslå, at det ikke vil være tilstrækkeligt for Socialdemokraterne at få det, som detailhandelen fra dag et har ønsket, nemlig et kategorimærke som det svenske nøglehulsmærke, hvor man altså ikke laver en generel vurdering af fødevarens ernæring i forhold til den samlede kost, men kun vurderer, om den pågældende fødevare er den bedste i kategorien.
Kirsten Brosbøl (S), 2007-06-01:
Det er også faktisk meget mere klar tale end ved førstebehandlingen.
Nu bliver der faktisk sagt fra regeringspartiernes side, at for at rette op på den skævhed, den forskelsbehandling, som man nu anerkender finder sted i dag,
ja, så vil man i stedet for fratage enlige kvinder, som er blevet insemineret, det særlige børnetilskud ifølge hr. Per Ørum Jørgensen, fordi det klientgør den her gruppe at modtage et særligt børnetilskud.
Det synes jeg er en meget besynderlig forklaring.
Og jeg synes, at det er dybt bekymrende, at det er det signal, der nu kommer fra regeringspartiernes side.
Jeg skal bare spørge hr. Per Ørum Jørgensen: Hvornår forventer regeringen at fremsætte et sådant lovforslag?
Mette Gjerskov (S), 2007-06-01:
Socialdemokraterne bakker op om et ernæringsmærke, men vi er ikke interesseret i at indsnævre ministerens mandat i den her sag, når hun skal drøfte spørgsmålet om et fælles nordisk ernæringsmærke med de andre nordiske lande.
Dette er den hurtigste vej til, at forbrugerne kan få et mærke ude i butikkerne.
Det er det, vi er optaget af i Socialdemokratiet, og så må vi tage detaljerne senere.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-06-01:
Integrationsministeren undrer sig over, at fire oppositionspartier ikke kan stemme for regeringens forslag.
Jeg undrer mig også.
Jeg tror også, at de afviste irakiske asylansøgere undrer sig.
Jeg tror, at den danske befolkning undrer sig over, hvordan vi i Danmark er kommet så langt ud, at vi i en så åbenlys sag, der handler om at vise en medmenneskelig forståelse, ikke kan sætte os ned om et bord og tale os frem til en fornuftig løsning her i Folketinget.
Per Clausen (EL), 2007-06-01:
På baggrund af den argumentation, som Socialdemokraterne kom med, for, hvorfor de ikke ville stemme for SF’s ændringsforslag, er jeg da enig i, at det ville være rart at få at vide, hvordan ministeren tolker sit eget ændringsforslag.
For det er da fuldstændig rigtigt, at det ændringsforslag åbner op for flere forskellige fortolkninger, og derfor er det selvfølgelig bedst, hvis der bag ændringsforslaget trods alt ligger den strammest tænkelige fortolkning fra et flertal i Folketingets side.
Jeg vil gerne sige, at hvis ministeren lægger op til, at fru Gedays fortolkning er den rigtige, vil Enhedslisten da støtte ministeren, hvis hun skulle blive udsat for kritik fra Socialdemokraternes side i den anledning.
Hermed sluttede forhandlingen om ændringsforslagene.
Afstemning
Ændringsforslag nr. 1 vedtoges uden afstemning.
Ingen bad om ordet.
Elisabeth Geday (RV), 2007-06-01:
Men så kan vi jo håbe, at ministeren senere går op og i hvert fald mundtligt gør rede for, at hun har samme opfattelse af sit ændringsforslag, som vi i Det Radikale Venstre har, altså at der er tale om alle kategorierne og ikke kun Spis mest«-kategorien.
Så jeg vil være glad, hvis Enhedslisten også kunne hjælpe mig med at bede ministeren om at gå op og bekræfte, at det er den måde, det skal forstås på.
Hvordan Socialdemokraterne så forstår det, er jeg sådan set i den her sammenhæng ikke så bekymret over.
Jeg er mere optaget af, hvad ministeren gør, når hun tager op og forhandler med sine nordiske kolleger.
Per Clausen (EL), 2007-06-01:
Det er jo i hvert fald klart fremgået af Socialdemokraternes indlæg i den her debat, at den fortolkning har de ikke.
De har den klare fortolkning, at ministeren har frit lejde til at komme tilbage med et hvilket som helst mærke.
Det er der ingen tvivl om.
Hvis det er sådan, at Venstre og De Konservative i modsætning til Socialdemokraterne deler fru Gedays synspunkt, så er det meget nemt: Så kan de bare stemme for SF’s ændringsforslag, og så er den sag jo på plads.
Elisabeth Geday (RV), 2007-06-01:
Jeg skal bare spørge hr. Per Clausen, om vi ikke i fællesskab kan vælge at tolke regeringens ændringsforslag på en anden måde.
Når man siger, at man vil forhandle med udgangspunkt i »Spis mest«-mærket, har jeg valgt at forstå det på den måde, at »Spis mest«-mærket bare var et udtryk, en samlebetegnelse for: »Spis mere, mindre, mindst«.
Det var ikke et udtryk for, i hvert fald slet ikke set fra min side, og det er ikke det, der begrunder vores positive holdning til ændringsforslaget, at man kun skulle forhandle »Spis mest«-mærket.
Udgangspunktet for den fælles nordiske forhandling, som skal danne baggrund for en fælles nordisk forhandlingsposition i forhold til EU, er hele kategorien, altså både »Spis mere«, »Spis mindre« og »Spis mindst«.
Og der kan man sige, at man bare har valgt den overskrift, der hedder: »Spis mest«.
Sådan har jeg valgt at fortolke regeringens ændringsforslag.
Men det er klart, at Det Radikale Venstre bedre kan lide SF’s, fordi det ikke efterlader nogen tvivl.
Jeg har valgt at fortolke regeringens på den måde, og jeg håber, at hr. Per Clausen vil gå op og bekræfte mig i, at sådan opfatter han det også.
Kristen Touborg (SF), 2007-06-01:
SF finder, at regeringen i den her sag går meget langt, når de ved ændringsforslag fuldstændig tømmer Enhedslistens beslutningsforslag for indhold.
Beslutningsforslaget handler om et obligatorisk mærke, det handler om alle fødevarer, som sælges i Danmark, og det handler om, at man skal have et mærke efter principperne i forbrugerministerens Spismærke, altså både »Spis mere«, »Spis mindre« og »Spis mindst«.
Efter SF’s opfattelse vil en vedtagelse af Enhedslistens barberede beslutningsforslag i den grad være et knæfald for erhvervets synspunkter og i høj grad til skade for forbrugerne.
Hvis det var det, man ville, kunne man sådan set for lang tid siden være kommet i gang med et ernæ ringsmærke, for det, problemet hele tiden har været, er, at erhvervet ikke har villet accepteret negativ mærkning.
Det vil meget let kunne udlægges sådan, at Danmark kommer til at gå efter en nøglehulsløsning – og det synes vi godt nok er noget sølle – altså en løsning, som kun er for de sunde fødevarer og ikke noget med »Spis mere, mindre, mindst«-mærkning, selv om det er afgørende for, om en mærkning kommer til at virke efter hensigten.
Jeg skal også påpege, at forbrugernes organisation, Forbrugerrådet, endog er meget betænkelig ved den beslutning, regeringen og et flertal i Folketinget sandsynligvis lægger op til.
Det er vel også en tanke værd.
Jeg skal så minde om, at Socialdemokratiet jo plejer at sige, at de i høj grad er på forbrugernes side, men her er åbenbart et sted, hvor det ikke helt holder stik.
Vi ser sådan på det, at nøglehulsmærket ikke er et kompromis, men lige nøjagtig det, som erhvervet har bedt om fra starten.
Så mit råd er: Besind jer nu i tide.
Stem for SF’s ændringsforslag.
Det vil trods alt give et resultat, der er bedre end det, der ellers foreligger.
Elisabeth Geday (RV), 2007-06-01:
Sandheden er, at vi ikke havde stået i den situation, som vi står i i dag, med en frygtelig rodet indstilling til beslutningsforslaget, hvis ikke Socialdemokraterne havde besluttet sig til, at det lige præcis var spørgsmålet om et obligatorisk ernæringsmærke, som skulle være muligheden for at udfordre EU-lovgivningen, og derfor under førstebehandlingen, på trods af at de vel i bund og grund godt vidste, at det ikke kunne lade sig gøre at lovgive om et obligatorisk ernæringsmærke i Danmark med de EU-regler, vi har, alligevel valgte at anbefale, at nærværende beslutningsforslag skulle vedtages.
Derfor er vi altså endt i en fuldstændig håbløs situation her.
Vi kan nu se, at Socialdemokraterne for at redde æren lidt har valgt at forhandle sig til rette med regeringen om en linje, hvor man nu på nordisk plan skal søge at nå til enighed om, hvordan et nordisk ernæringsmærke skal se ud.
Jeg vil igen sige, at Det Radikale Venstres udgangspunkt er, at vi gerne vil have et ernæringsmærke, som mærker både de sunde og de usunde varer.
Vi har i Det Radikale Venstre erkendt, at det ikke kan lade sig gøre, medmindre man får et lovbaseret mærke.
På grund af EU-reglerne må sådan et lovbaseret mærke nødvendigvis være et EU-aftalt mærke.
Det er fint for os, hvis man, som man lægger op til med det ændringsforslag, regeringen fremsætter i overensstemmelse med Socialdemokraterne, søger at nå til enighed på nordisk plan om, hvad det er for noget, man skal forhandle med EU om.
Men jeg er nødt til at sige, at jeg stadig væk synes, det har været en noget pinlig omgang, vi har været vidne til.
Det, der skulle være sket fra starten af, var, at Socialdemokraterne, som de plejer at gøre, havde afvist beslutningsforslaget, fordi man ikke kan vedtage noget i det danske Folketing, der strider mod EU-retten.
Sådan er det bare.
Vi er en del af et forpligtende fællesskab i EU, og det er på den europæiske bane, at det her slag om et ernæringsmærke skal stå.
Det skal ikke stå i det danske Folketing.
Jeg er nødt til at gøre rede for, hvad Det Radikale Venstre vil gøre, fordi der jo altså er kommet alle de her ændringsforslag.
Vi kan ikke støtte forslaget, altså B 79, som det ser ud i den oprindelige form, fordi det strider mod EU-retten.
Derimod kan vi godt støtte forslaget, såfremt det ændringsforslag, regeringen har stillet, bliver vedtaget, og vi agter også at støtte SF’s ændringsforslag, fordi det er en forbedring af det ændringsforslag, som regeringen har stillet.
Christian H. Hansen (DF), 2007-06-01:
Da vi havde første behandling af det her beslutningsforslag, stillede Socialdemokratiet sig frem som forbrugernes redningsmand.
Der var ingen tvivl om, at vi skulle have det her ernæringsmærke, og det skulle være med fuld hjælp fra Socialdemokratiet.
Oven i købet var der så nogle, der ville prøve på at fortælle dem, at det nok var EU-stridigt.
Men det var Socialdemokratiet ligeglad med.
Nu skulle der kæmpes for forbrugerne, og der skulle være kamp til det sidste.
Når vi så står her i dag, kan vi konstatere, at det var spil for galleriet.
Det var et kæmpestort skuespil, som er havnet i en dyb, dyb kælder, og som gør, at forbrugeren står med en lang næse og ingenting har fået ud af det her.
Socialdemokratiet har svigtet forbrugerne, Socialdemokratiet har opført et skuespil uden lige.
I Dansk Folkeparti så vi gerne, at det her var blevet vedtaget.
Det kunne det også være blevet, hvis Socialdemokratiet var blevet ved med at støtte forslaget, var blevet ved at stå ved det, som de sagde ved førstebehandlingen.
Jeg tror egentlig, det var sådan, at man bare tænkte: Nu prøver vi at spille lidt her, og så ser vi, om det går.
Det gik ikke, og så kunne man ikke få regeringen til at komme med nogen indrømmelser, men alligevel stod man fast.
Så skete der det, at mor Helle kom hjem og fortalte, hvordan det skulle være.
Og så har vi den situation i dag, hvor Socialdemokratiet har ændret kurs.
Jeg vil bare sige, at det ændringsforslag, der også er kommet fra SF, støtter Dansk Folkeparti i dag.
Jeg synes, det er et udmærket ændringsforslag.
Vi støtter selvfølgelig også, som det fremgår af betænkningen, selve forslaget, medmindre der sker det, at det ændringsforslag, der er stillet af regeringen, bliver vedtaget.
Det er sådan lidt en pudsig situation.
Men det er en dårlig dag for forbrugerne.
Det må vi konstatere.
Mette Gjerskov (S), 2007-06-01:
Det er Forbrugerrådet også, og det har jeg vældig, vældig stor respekt for.
Det, jeg bare gerne vil give de danske forbrugere, er handling nu.
Det er resultater nu.
Jeg har ikke 10 år.
Den danske befolkning har ikke 10 år til at vente på, at et fælles EU-mærke er færdigforhandlet og kommer ud i butikkerne.
10 år kan det vel tage.
Det vil være mit bedste bud på, hvad det vil tage at få noget forhandlet igennem i EU.
Det kan vi simpelt hen bare ikke vente på.
Der er altså en halv million danskere, som er svært overvægtige, og det er meget tydeligt, at de, der bliver mest ramt af overvægt, er mennesker, der er dårligt uddannede og har det socialt dårligt.
Dem vil vi faktisk gerne give en håndsrækning, så de nemt og enkelt kan vælge den sunde madvare.
Og det vil vi kunne gøre inden for ganske kort tid med den her løsning.
Kristen Touborg (SF), 2007-06-01:
Det er vel i virkeligheden det, at ordføreren siger, at Socialdemokratiet ønsker et fælles nordisk mærke, der fungerer, der skiller os, for vi er nogle stykker, der ikke rigtig kan se, at vi kan få et fælles nordisk mærke, der fungerer.
Vi synes simpelt hen, det er for ringe, det resultat, der kan komme ud af det.
Jeg vil gerne spørge ordføreren, om det slet ikke bekymrer Socialdemokratiet, at Forbrugerrådet så klart siger fra over for et projekt, der hedder »Spis mest« og altså kun indeholder den positive side – som erhvervet har bedt om – og overhovedet ikke indeholder den anden side, altså den med advarslerne.
Bekymrer det trods alt ikke Socialdemokratiet, der plejer at slå sig op på at sige, at man er forbrugernes parti, at man i den grad går imod forbrugernes organisation her?
Mette Gjerskov (S), 2007-06-01:
At få et ernæringsmærke på fødevarerne i butikkerne kan ikke være ringere end ingenting.
Men hvis vi får det her til at virke, så har vi jo dokumentation for, at det kan lade sig gøre.
Så vil jeg gerne understrege endnu en gang, at det jo ikke er ensbetydende med, at trekategorimærkerne er aflivet, på ingen måde.
Der er intet i det her, som afholder os fra at beholde den kategorisering.
Kristen Touborg (SF), 2007-06-01:
Når den socialdemokratiske ordfører fremfører igen og igen, at det vigtige er at opnå resultater, sidder jeg alligevel dernede og undrer mig en smule, for hvad er det for resultater, Socialdemokratiet synes de opnår?
Jeg tror sådan set, man kunne have opnået de her resultater for flere år siden, hvis man allerede dengang havde sagt: Vi lægger os i støvet for erhvervets ønsker og gør, som de har bedt os om.
Så tror jeg sådan set, vi kunne være kommet det her stykke for længe siden.
Men det er jo egentlig ikke det, vi andre synes vi skal gøre.
Jeg vil spørge ordføreren: Bekymrer det ikke en smule, at vi ved at gennemføre det her kan risikere, at man efterfølgende kommer til EU og beder om et resultat, der i virkeligheden er så ringe, at det næsten er det samme som ingenting?
Mette Gjerskov (S), 2007-06-01:
Jeg synes, det er hårde ord fra en ordfører, som ikke selv har fremvist et eneste resultat i den her sag.
Der er ikke tale om noget spil for galleriet.
I Socialdemokratiet har vi brugt de sidste 3 måneder på at forhandle det her igennem med erhvervslivet, detailhandelskæderne, for at få et ernæringsmærke, og det er det, vi er interesseret i.
Der er intet spil for galleriet i den her sag.
Christian H. Hansen (DF), 2007-06-01:
Nu tror jeg såmænd godt, at Socialdemokratiet ved, at det her er et spil for galleriet, at de godt inderst inde ved, at det her aldrig bliver til noget.
Vi må så bare sige til forbrugerne: I skal bevare jeres uro, for vi får ikke noget mærke, det er et spil for galleriet fra Socialdemokratiets side.
Når det så er sagt, vil jeg gerne spørge, om Socialdemokratiet, når de nu opdager, at det her med, at vi skal have et nordisk mærke, overhovedet ikke bliver til noget, så er villige til, hvis forslaget bliver genfremsat, at støtte det.
For det er helt fint, at Socialdemokratiet skal bruge lidt tid til at føre forbrugeren lidt bag lyset og så lidt frem igen, og så skal vi glæde os lidt, men vi må bare konstatere, at det her simpelt hen er at føre den danske forbruger bag lyset.
Mette Gjerskov (S), 2007-06-01:
Vi står i en situation, hvor vi skal vælge.
Vi kan vælge at holde fast i det, vi står med nu: et hemmeligt mærke, som ingen forbrugere kender.
Og så kan vi vælge rent faktisk at indgå nogle kompromiser og få et mærke på varerne ude i butikkerne.
Jeg har meget, meget svært ved at se, at Socialdemokraterne svigter forbrugerne.
Valget står mellem intet mærke eller et fælles nordisk mærke.
Det er virkeligheden.
Jeg er helt sikker på, at forbrugerne vil foretrække at have et fælles nordisk mærke frem for intet mærke.
Christian H. Hansen (DF), 2007-06-01:
Nu har man jo før været i debatter herinde med den socialdemokratiske ordfører, fru Mette Gjerskov, også gode debatter.
Jeg kan huske en af debatterne, hvor jeg faktisk bød fru Mette Gjerskov op til dans, og hun indvilligede i det.
Nu har jeg så bare konstateret, at den eneste dans, fru Mette Gjerskov vil danse, er: Først den ene vej og så den anden vej og tju og tju og så forbrugertab.
Den dans er jeg egentlig træt af at danse.
Det, der sker ved den slingrekurs, Socialdemokratiet har udvist i den her sag, er jo, at forbrugeren bliver den store taber.
Da man ikke kunne få ministeren til at sige andet, end at ministeren ville tage ud og drikke noget kaffe med nogle nordiske venner, fik man så ministeren til at komme med et ændringsforslag.
Vi må bare konstatere, at ikke engang Forbrugerrådet, som er forbrugernes talerør, støtter et nordisk mærke, og derfor er Socialdemokratiet i dag med til at bidrage til et stort forbrugertab.
Mette Gjerskov (S), 2007-06-01:
Det, vi har sagt hele vejen igennem, synes jeg egentlig har været meget klart.
Det har været, at vi gerne ville have et ernæringsmærke på varerne ude i butikkerne.
At det var frivilligt, synes vi var det bedste.
Men kunne vi ikke få det igennem ad frivillighedens vej, var vi parat til at gøre det obligatorisk.
Nu er der rent faktisk en mulighed for at få et mærke igennem ad frivillighedens vej.
Det synes vi er vældig, vældig positivt, så det er det, vi arbejder for i den her sag.
Per Clausen (EL), 2007-06-01:
Jeg kan så bare ikke forstå, hvorfor Socialdemokraterne, da familie- og forbrugerministeren ikke kunne komme igennem med en aftale om et frivilligt ernæringsmærke i stil med det, som mi nisteriet indtil i dag er gået ind for, ikke allerede dengang sagde: Gør, som detailhandelen siger, så får vi hurtigt et mærke.
Men dengang sagde man: Nu må ministeren tage sig sammen, nu må vi have et obligatorisk ernæringsmærke i stil med det, som regeringen er nået frem til er den rigtige metode.
Jeg skal bare være helt sikker på, at jeg har forstået den socialdemokratiske ordfører rigtigt.
Vi havde en situation, hvor der var flertal i Folketinget for at få et obligatorisk ernæringsmærke i overensstemmelse med det, som Folketingets partier ønsker sig, med de kategorier, der indeholdt både positiv og negativ mærkning.
Den sejr, Socialdemokraterne har opnået i løbet af de sidste 14 dage, er, at man ender med at få et frivilligt kategorimærke kun med positiv mærkning, et mærke, som vi alle sammen har været enige om var fuldstændig utilstrækkeligt, og som ministeren kunne have aftalt med detailhandelen for 2 år siden.
Det er det, Socialdemokraterne nu kalder en sejr.