runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Benny Engelbrecht (S), 2010-05-12:
Jeg noterer mig ministerens svar, som jo bl.a. handler om, at salg af offentlige selskaber skal ske med omtanke.
Det synes jeg er et interessant udsagn, som det er meget vanskeligt at være uenig i, for alt bør vel i princippet ske med omtanke, særlig i politik.
Men når det er sagt, noterer jeg mig selvfølgelig også, at ministeren bl.a. nævner Post Danmark og salget af aktier i Post Danmark som et eksempel på noget, som er foregået i denne regerings tid – jo i øvrigt et aktiesalg, som senere er blevet trukket tilbage.
I forbindelse med fusionen med det svenske postselskab har man lavet en model, hvor man har trukket den investering – de aktier, der var solgt til en privat kapitalfond – tilbage; dem har man tilbagekøbt.
Jeg synes egentlig, at det er et meget godt eksempel på et af de områder, hvor man kunne diskutere, i hvor høj grad der er sket et salg netop med omtanke.
Jeg har noteret mig, at ministeren har udtalt til Jyllands-Posten den 26. april
: »Når man sidder i en kapitalfond, tænker man ikke på den danske stats ve og vel. Så tænker man på sine aktionærer.«
Det er egentlig en meget klar og skarp betragtning, mener jeg, og som man i særlig høj grad måske skal sætte i relation til netop spørgsmålet om Post Danmark, for man sælger jo altså aktier i netop Post Danmark til kapitalfonden CVC.
Giver de erfaringer, man har fra Post Danmark, overvejelser om, hvem man sælger til, og hvem det er, der i givet fald skal være delvis medejer af statslige virksomheder i fremtiden?
Brian Mikkelsen (KF), 2010-05-12:
Ja, nu skal vi jo huske på, at vi lever i et markedsøkonomisk samfund, hvor vi i hvert fald fra regeringens side synes – og det går jeg ud fra at Socialdemokraterne også gør – at det er godt, at der er private virksomheder, der driver virksomhed, og at staten ikke skal drive virksomhed.
Så det, det handler om for os, er at sørge for, at virksomheder bliver drevet mest effektivt, mest rationelt, til gavn for skatteborgerne og til gavn for kvaliteten.
Og i rigtig mange tilfælde vil private virksomheder gøre det bedre, selv om de tænker på deres aktionærer.
Det giver bedre kvalitet, det giver mere konkurrence, og man gør det til en billigere pris.
Så private virksomheder er som oftest bedre end offentlige virksomheder til at drive sådan helt almindelige opgaver.
Så er der sådan nogle væsentlige strategiske infrastrukturprojekter, hvor vi i hvert fald fra regeringens side hele tiden vil overveje meget grundigt, hvad det er, vi gør i forbindelse med privatiseringer af sådanne selskaber.
Benny Engelbrecht (S), 2010-05-12:
Lige når det handler om Post Danmark, tror jeg, at man skal passe rigtig meget på med at antyde, at danskerne har oplevet at få en bedre kvalitet i den periode, hvor der har været en privat medejer på, i det her tilfælde kapitalfonden CVC.
Jeg tror, de fleste danskere nok vil sige det modsatte, altså at de ikke nødvendigvis har fået en bedre kvalitet.
Når det er sagt, må man dog ikke desto mindre anerkende, at kapitalfonden formåede at skabe meget store afkast – også store afkast til staten i den sammenhæng.
Men jeg går også ud fra, at ministeren anerkender, at det også lykkedes CVC at få et meget stort provenu på de aktier, som man senere solgte tilbage til staten.
Jeg går ikke ud fra, at det er i ministerens eller regeringens interesse, at private kapitalfonde skal tjene på og tjene voldsomt på at profitere på den måde spekulativt i statslige selskaber.
Men så bliver ministeren lige nødt til at svare på, om ministeren står ved den udtalelse, han kom med til Jyllands-Posten den 26. april, hvor han udtaler: »Når man sidder i en kapitalfond, tænker man ikke på den danske stats ve og vel. Så tænker man på sine aktionærer.«
Kan vi få oplyst for det første, om det er en udtalelse, som ministeren har foretaget, og for det andet, om det er en udtalelse, som ministeren fortsat står ved?
Brian Mikkelsen (KF), 2010-05-12:
Selvfølgelig står jeg ved den, for det er udtryk for god, kernesund borgerlig holdning til markedet og til privatiseringer.
Vi har den grundlæggende holdning, at vi ikke er håndsky over for, at private selskaber løser opgaver.
Vi mener nemlig ikke, at staten skal drive forretning.
Med hensyn til kapitalfonde tænker de ligesom andre aktionærer selvfølgelig kun på sig selv, i den henseende at de vil tjene nogle penge.
Men hvis spillereglerne er til stede, hvis lovgivningen er til stede, er det oftest til gavn for danske interesser, at private driver det.
Når det så handler om strategiske infrastrukturinvesteringer, er det klart, at så har staten en anden interesse end eksempelvis en kapitalfond, som tænker på sine aktionærer.
Der tænker staten – i det her tilfælde nævnte jeg Københavns Lufthavn som eksempel – selvfølgelig mere på vores strategiske statslige interesser, end en kapitalfond vil.
Benny Engelbrecht (S), 2010-05-12:
I lyset af regeringens politik om at »gennemgå alle statslige aktieposter med henblik på et salg« hvilke områder er det, ministeren mener »er vigtige for staten at have indflydelse på«?
I lyset af regeringens politik om at »gennemgå alle statslige aktieposter med henblik på et salg«, hvilke områder er det, ministeren mener »er vigtige for staten at have indflydelse på«?
Brian Mikkelsen (KF), 2010-05-12:
Jamen jeg er personligt indifferent over for, hvem der ejer selskaberne.
Altså, hvis de overholder lovgivningen, hvis de overholder de spilleregler, der er i samfundet, er det jo kun til gavn for det danske samfund, hvis et selskab bliver drevet effektivt og rationelt; der er konkurrence, der bliver skabt arbejdspladser, og staten får mest muligt ud af sine penge.
Om det så er en kapitalfond eller en anden virksomhed, betyder altså ikke noget i den henseende.
Vi har den grundlæggende holdning i regeringen, at flest mulige opgaver bør varetages af private virksomheder, så staten ikke skal drive forretning.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2010-05-12:
Jeg går heller ikke ud fra, at man, mens man arbejder med det, sender det til vurdering hos Det Økonomiske Råd eller hos Nationalbanken eller andre.
Altså, vi har en proces, hvor regeringen kommer med sit finanslovforslag, det diskuteres her i Folketinget, og regeringen skal så søge et flertal bag sin finanslov.
Det her snigende forsøg fra Europa-Kommissionens side på nu at skulle blande sig i den her proces – i et lands almindelige parlamentariske diskussion om, hvordan landets finanser skal se ud – synes jeg ikke om.
Jeg må da sige til finansministeren, at jeg synes, at det er naturligt, at man, når man har fælles valuta, euro, lægger nogle strammere bånd på hinanden.
Det var præcis det, vi skeptikere og modstandere af euroen sagde i 2000: Vi skal stemme nej til euroen, fordi det på sigt vil blive sådan, at man bliver nødt til at have en meget strammere styring.
Og på den baggrund sagde danskerne jo rent faktisk nej.
Jeg mener ikke, at det viser respekt for danskernes beslutning dengang, hvis vi accepterer, at EU-Kommissionen nu skal til at blande sig i en finanslovproces, altså en budgetproces, her i Danmark.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-05-12:
Efter hvad jeg har erfaret, er det konvergensprogrammerne, som jo bygger på de økonomiske redegørelser, der bliver offentliggjort i landene.
Men jeg er faktisk – i skæret af den krise, vi har oplevet – kommet til en måske lidt anden konklusion end hr. Thulesen Dahl, idet jeg mener, at den her krise jo har bevist euroens styrke.
Når vi ser på, hvad problemerne i Europa er, så er det jo ikke euroens skyld, at vi sidder i de problemer, som vi sidder i.
Euroen er jo en valuta, der stiger og falder, ligesom dollaren, og ligesom D-marken gjorde i gamle dage.
Den krise, vi oplever her, er jo en uansvarlighedskrise med en eksploderende gældsætning og manglende økonomisk disciplin i en række lande.
Der mener jeg i og for sig, at euroen har været en redning for Grækenland, så landet ikke er gået bankerot syv gange.
Så jeg mener faktisk, at euroen er en del af løsningen på de problemer, vi står med i Europa.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2010-05-12:
Euroen betyder, at Grækenlands uansvarlighed bliver smurt af på andre lande, altså at man sender regningen videre for en uansvarlig kurs, man selv fører.
Det er jo også baggrunden for, at Europa-Kommissionen vil have strammere styring af, hvad der foregår i de enkelte lande.
Men sandheden lige nu er, at Grækenland har ført en uansvarlig økonomisk politik, og landet får nu lov til at sende regningen for det til de andre lande i EU.
Her har finansministeren så øjensynligt påtaget sig en dansk forpligtelse til, at vi også skal betale for Grækenlands uansvarlighed.
Det er jo sandheden.
Det var jo præcis den problemstilling, vi diskuterede i 2000, hvor vi sagde: Hvis man skal have en fælles valuta, kræver det meget stram styring, for man kan jo ikke tillade, at et land fører en uansvarlig økonomisk politik og så ikke selv betaler regningen for det – som man jo gør, hvis man har sin egen valuta – men smører regningen af på andre.
Det kræver strammere styring.
Det ønskede Danmark ikke at være en del af, og bl.a. derfor sagde den danske befolkning nej tak til euroen – man ønskede at bevare kronen.
Nu handler det så for os om, hvordan vi sikrer, at den beslutning, som den danske befolkning traf i 2000, bliver respekteret – også i det arbejde, finansministeren nu er i gang med sammen med sine EU-kolleger.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-05-12:
Altså, jeg vil sige, at den græske befolkning kommer til betale hovedparten for den her krise.
Der er jo nedskæringer i lønninger, der er forlængelse af pensionsalder, der er højere skatter osv., så dem, der kommer til at lide mest under den her krise, vil være den græske befolkning selv. Det, vi gør, er jo at give nogle garantier, og jeg håber da aldrig, at de garantier bliver aktiveret, men det har været nødvendigt for at sikre en stabilitet i Europa, fordi landene måske kunne falde som dominobrikker.
Tyske banker blev eksponeret, franske banker blev eksponeret, og de kunne så igen give Danmark problemer.
Altså, læren af det her er, at der skal være en større gennemsigtighed i de forskellige landes økonomier, og jeg tror da, at alle er enige om, at Grækenland har opført sig dybt uansvarligt.
Jacob Jensen (V), 2010-05-12:
Nu er det måske lidt unormalt, at en fra finansministerens eget parti tager ordet her i spørgetiden, men vi har faktisk med en meget alvorlig sag at gøre, en meget alvorlig situation, som jeg synes det er væsentligt at finansministeren får mulighed for at kommentere og svare på og uddybe.
Danmark er nu officielt blevet indrullet i EU's procedure for de stater, som har for store underskud på statsfinanserne – det fremgik af et ritzautelegram i dag her for en times tid siden – og det er selvfølgelig, fordi vi har et forventeligt underskud på 5,5 pct. af BNP og EU's maksimale grænse som bekendt er 3 pct.
I den anledning udtaler økonomikommissær Olli Rehn, at vi hurtigst muligt skal have medlemslandene tilbage på sporet, vi skal fokusere på hurtigst muligt at genoprette holdbare offentlige finanser.
Og i den anledning er det selvfølgelig afgørende og vigtigt, at vi her i Folketinget får forskellige bidrag fra partierne til, hvordan vi så kommer den situation til livs.
Vi er så fra Venstre og regeringens side kommet med vores bidrag, og der kom som bekendt et andet bidrag i går fra S og SF.
Det er derfor, jeg godt vil spørge finansministeren, hvordan han vurderer at den plan, der blev fremlagt i går, vil være med til at håndtere den udfordring, som vi står med, altså at vi med Olli Rehns ord hurtigst muligt kommer tilbage på sporet, får fokuseret på hurtigst muligt at genoprette holdbare offentlige finanser.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-05-12:
Det er helt rigtigt, at det er hovedopgaven, og det er: Hvad skal vi foretage os i 2011, 2012 og 2013 for at overholde de her regler om uforholdsmæssigt store underskud?
Og det er ikke en teoretisk diskussion, det er en meget håndfast politisk-økonomisk indsats, der skal ind dér.
Nu har vi jo så i månedsvis ventet på det columbusæg, som Socialdemokratiet og SF kunne komme med, og hvor man jo lovede, at vi ikke behøvede at spare, vi behøvede ikke at sætte skatterne op, men hvis vi interesserede os for nogle reformer på et tidspunkt, ville EU nok sige: Ja, alle de andre lande har vi stillet meget håndfaste krav til, de skal bringe underskuddet ned, men dem i Danmark har nogle særlige evner, der gør, at de ikke behøver at opfylde de samme krav som alle de andre lande.
Det er en fuldstændig naiv tankegang, at læren af den her krise skulle være, at EU siger: Nå, men o.k., der er nogle, der ikke behøver at overholde det.
Jeg tror, at Portugals finansminister og Spaniens finansminister ville være utrolig glade for et tilsagn om, at hvis de om nogle år gennemførte nogle ændringer på pensionsområdet, behøvede de slet ikke at være med til at konsolidere økonomien.
Så der er jo desværre kun det bidrag tilbage, at regeringen har fremlagt en plan, der vil konsolidere, og vi får ikke noget medspil fra oppositionen.
Jacob Jensen (V), 2010-05-12:
I forhold til de indstillinger, man nu forventer at EU vil komme med til de forskellige medlemslande, hvordan vil indstillingen til Danmark forventeligt være i forhold til en situation, hvor vi øger de udgifter, som vi allerede kender, altså dermed øger underskuddet?
Vil man forvente at få en tilsvarende indstilling, altså at vi skal bidrage med 24 mia. kr., eller vil indstillingen være anderledes?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Har ministeren nogen vurdering af, hvordan EU i den henstilling, de udarbejder, tager hensyn til de planer, man måtte have i det enkelte medlemsland på lidt længere sigt?
Altså, vil det være med til at bidrage til den løsning, som Olli Rehn omtaler, altså at vi skal fokusere på at komme tilbage på sporet hurtigst muligt og skaffe holdbare offentlige finanser?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-05-12:
Nu vil jeg gerne berolige hr. Thulesen Dahl.
Så der er ikke noget problem på den front.
Det vil ikke være i overensstemmelse med traktaten, og jeg er fuldstændig enig i, at det princip skal gælde fremover også.
Hvis hr. Thulesen Dahl mener, at vi ikke kunne have glæde af at få lidt større indsigt i, hvordan processerne er i de forskellige EU-lande eller eurolande, så er jeg faktisk uenig, for det tror jeg godt vi kunne have megen glæde af.
Jeg tror, at læren af det, vi har oplevet, for de fleste her er, at vi måske burde have mere opmærksomhed på Grækenland.
Grunden til, at Grækenland er interessant, er jo, at det i givet fald ville kunne true resten af Europa inden for og uden for euroen.
En af de ting, som jeg har hørt nævnt, er jo dette, at vi frem for at skulle afgive vores konvergensprogrammer i slutningen af året, og efter at finanslovene i de forskellige lande er vedtaget, så måske kunne rykke dem frem til midt på året, så man kunne få et overblik over, hvordan det ser ud i de forskellige lande.
Sådan nogle initiativer synes jeg faktisk er rimelig fornuftige.
Vi er jo glade for alle råd, vi modtager, når vi laver finanspolitik og finanslov.
Det Økonomiske Råd udtaler sig, OECD udtaler sig, nationalbankdirektøren udtaler sig.
Der vil det da være glædeligt, jo flere der udtaler sig om de her ting.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2010-05-12:
I september 2000 traf den danske befolkning jo et meget klogt valg.
Der havde vi folkeafstemning, hvor vi skulle tage stilling til, om vi ønskede at have kroner her i landet, eller om vi ønskede at have euro her i landet.
Danskerne valgte jo som bekendt at bevare kronen som valuta.
Når jeg tager det op her i spørgetimen i dag, er det, fordi der nu igennem den sidste uges tid har været en stor debat i EU-kredsen, der handler om, hvordan man skal redde Grækenland; for en af de ting, som vi jo påpegede er en følge af at have en fælles valuta, altså en fælles euro, er selvfølgelig, at man må have en meget stram politisk styring af hinanden for at sikre, at landene ikke kommer for langt ud i økonomiske problemer.
Og nu ser vi så forskellige forsøg på at komme med en redningskrans i forhold til Grækenland.
Der kommer så i lyset af det her også en diskussion af, hvordan man inden for eurolandene skal styre hinandens finanspolitik meget strammere.
Det, jeg vil spørge finansministeren om, er, hvordan han i den diskussion vil sikre, at den danske befolknings beslutning i september 2000 om, at vi ikke ønskede euro her i landet, bliver respekteret, også i den praktiske dagligdag – altså at det bliver respekteret, at vi ikke vil ind i eurozonen.
Vi vil ikke have den stramme styring i forhold til Danmark, så derfor bliver Europa-Kommissionens forsøg på at skulle forhåndsgodkende eksempelvis Danmarks finanslov selvfølgelig afvist fra dansk side.
Det kan være, at der er et behov for det blandt eurolandene – det må de diskutere – men Danmark har aktivt valgt at sige nej tak til euroen, og det har selvfølgelig også nogle konsekvenser i forhold til den politik, der kan blive ført over for Danmark.
Hvordan vil finansministeren sikre respekten for det?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-05-12:
Jeg vil gerne sige, at den kommunale økonomi vil hænge sammen på følgende måde: De offentlige udgifter vil blive holdt i ro, og det vil sige, at man til næste år vil have de samme penge til rådighed, som man har i år, dog reguleret med pris- og lønudviklingen.
Så har vi sagt, at der inden for denne uændrede ramme er nogle områder, vi gerne vil give flere penge, for der stiger behovene.
Vi har sagt, at der er noget på uddannelsesområdet, som vi er nødt til at opprioritere, og så har vi sagt, at der er nogle svage grupper, som vi også skal tilgodese i de kommende år.
Det er der, hvor vi har sagt at staten tager 6 mia. kr. og kommunerne 4 mia. kr., men den omprioritering, vi laver inden for de 4 mia. kr., er jo inden for den offentlige sektor, så det er ikke sådan, at det er den offentlige sektor, vi skærer ned på.
Vi tager 4 mia. kr. fra nogle områder, fordi vi gerne vil tilgodese andre områder inden for den offentlige sektor.
Astrid Krag (SF), 2010-05-12:
Det var der jo sådan set ikke noget nyt i.
Og de siger, at det kommer til at betyde nedskæringer på kerneområderne, børnepasningen, folkeskolen, ældreomsorgen, de udsatte grupper.
Afviser ministeren bare sine egne partikolleger?
Har de ikke noget at komme med?
Vil ministeren ikke løfte sløret for, hvad det er, man fra regeringens side forestiller sig kan ske inden for kommunerne?
Ministeren sagde i sit tidligere svar, at når elevtallet falder i folkeskolerne, bliver der selvfølgelig frigivet et økonomisk råderum, man kan bruge på det stigende antal ældre.
Skal det forstås sådan, at hvis elevtallet ikke falder så meget, at det dækker det stigende antal ældre fuldstændig ind, så er finansministeren også indstillet på, at der skal findes flere penge?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-05-12:
Nu vil jeg gerne sige – og jeg håber ikke, at der er nogle Venstreborgmestre, der lider af nogle forkerte forestillinger om, hvad det er for en opgave, vi er ude i i øjeblikket – at samfundskagen er blevet mindre, og med det råderum, vi har for stadig at udvikle velfærden og servicen i kommunerne, og det mener jeg stadig at vi kan, er opgaven jo, at de kommuner, som f.eks. har mere administrativt personale end andre grupper, ser på, om ikke der var en mulighed for, at de kunne føre nogle midler fra administration over til nogle af de andre områder.
Det er jo sådan, at nogle kommuner har 18 administrative medarbejdere pr. 1.000 indbyggere, andre kommuner har 10.
Hvis man bare kom på gennemsnittet, dvs. at de mest administrativt tunge kom ned på gennemsnittet, så ville der være frigjort 1,6 mia. kr. Man kan jo f.eks. også tage sygefraværet.
I nogle kommuner er sygefraværet 19 dage om året for medarbejderne i kommunen, i andre kommuner er det 11 dage.
Hvis alle kommuner bare kom ned på gennemsnittet, ville der være frigjort ressourcer for 400 mio. kr.
Så selv om vi holder de offentlige udgifter i ro, vil der være masser af muligheder for fortsat at udvikle den offentlige velfærd.
Morten Østergaard (RV), 2010-05-12:
Jeg forstår godt, at finansministeren er meget optaget af det nære og det praktiske og det overskuelige.
Sådan er det jo.
Men jeg tror, at det normalt, hvad angår det at føre økonomisk politik, ikke kan siges, at det at bryste sig af at tænke kortsigtet kontra det at tænke langsigtet nødvendigvis vil være sådan en rosende omtale.
Jeg tror, at borgerne er bedst tjent med, at man fører en langsigtet og sammenhængende økonomisk politik og ikke ligesom bryster sig af at tænke kortsigtet.
Derfor må jeg sige, at jeg var målløs, da jeg i går i et ritzautelegram kunne læse, at finansministeren mente, at det allerstørste problem for dansk økonomi er den udfordring, vi står med fra nu af og indtil 2013.
Det er jo en fuldstændig bizar betragtning, når man ved, hvordan dansk økonomi hænger sammen, når de store årgange går på pension; når man kan se, hvor gigantisk en gældsbyrde der bliver opbygget.
Selv hvis regeringen når sine mål i 2013 og i 2015, vil der være enorme underskud på de offentlige finanser i årene, der følger efter, og en enorm gældsætning.
Derfor vil jeg bare bede finansministeren om i dag at slå en pæl igennem det, altså tage afstand fra den finke, der må være røget af panden.
I sagens natur er det allerstørste problem for dansk økonomi, at der ikke er holdbarhed, og at vi, lige så langt øjet rækker, kommer til, selv hvis regeringen når sine mål, hvad der ikke er mange der tror på, at køre med gigantiske underskud.
Det er det, der er den allerstørste udfordring for nu at bruge finansministerens egne ord.
Og jeg må sige, at det giver anledning til bekymring.
Et er, at finansministeren vælger at sige: Jeg tænker kortsigtet.
Det kan man jo gøre en dyd ud af, hvis man synes, at det er en særlig dyd.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-05-12:
Og man skal påbegynde de finanspolitiske stramninger i samme år, henstillingen er modtaget, eller året efter og frem til og med fristen.
Det er det, der vil fremgå af den henstilling, vi får, og den vil være krystalklar.
Vi regner med, at den henstilling, vi får, svarer til Tysklands, og det vil så sige 1½ pct., og omregnet til danske forhold er det 24 mia. kr.
Og det er ikke sådan, at medlemslandene selv kan vælge et eventuelt senere tidspunkt og sige: Jamen vi har regnet ud, at vi i 2014 eller 2015 opnår balance.
Desværre er verden ikke så god, så det vil være inden for fristen 2011, 2012 og 2013.
Det er, fordi jeg har en bekymring om, vil jeg sige til hr. Morten Østergaard, at grunden til, at S og SF og muligvis også Det Radikale Venstre interesserer sig meget for det langsigtede, er, at så vil man undlade at tage stilling til de rent kortsigtede problemer, der er.
Det er jo den bekymring, jeg har ved, at man siger: Jamen om mange år kommer der er en udfordring, og skulle vi ikke hellere snakke om den?
Jeg står som finansminister med den opgave, at vi i henhold til EU-reglerne sandsynligvis skal konsolidere vores underskud til under 3 pct. i 2011, 2012 og 2013, og derfor er det jo ekstremt vigtigt for mig, hvad partierne byder ind med på den korte bane, og jeg kan jo se, at Socialdemokraterne hellere vil diskutere, hvad der skal ske om mange år.
Så jeg synes derfor også, at hr. Morten Østergaard skulle interessere sig lidt for de bemærkninger, der er i den socialdemokratiske model, hvor man jo helt klart – og det er jo det, der giver anledning til den helt store bekymring – som det allersidste, der står i S og SF's plan, siger følgende: »Planen går ikke i detaljer med effekterne på de offentlige finanser på kort sigt, da indfasningen af de enkelte elementer bl.a. vil afhænge af, hvornår S og SF kommer til magten og indfasningen af de konkrete aftaler i forbindelse med trepartsforhandlingerne.
Under alle omstændigheder mener vi ikke, at den økonomiske politik bør strammes i 2011, og forventer, at EU’s centrale krav vil rette sig mod den langsigtede holdbarhed.«
Som finansminister kan jeg sige, at det er fuldstændig forkert, for det, EU’s krav vil rette sig mod,
Jeg skal ikke benægte, at vi står over for nogle udfordringer, men kunne vi så ikke bare komme videre, vil jeg spørge hr. Morten Østergaard, ved at S, SF og Det Radikale Venstre fortalte, hvad der så sker i 2011, 2012 og 2013 for at opfylde de krav?
Så kunne vi jo koncentrere os om alle mulige andre problemer.
Det er det, der er en finansministers bekymring.