Claus Hjort Frederiksen (V), 2015-02-05:
Efter en turbulent politisk periode i grønlandsk politik blev der i efteråret afholdt valg til landsstyret.
Og valgets resultat blev som bekendt dannelsen af en koalitionsregering under ledelse af Siumuts Kim Kielsen.
Jeg vil gerne sige tillykke med valget, og der skal fra min og Venstres side udtrykkes glæde over rigsfællesskabet og et samarbejde i gensidig respekt.
Valgkampen var opløftende, fordi det fra alle sider blev understreget, at der fra nu af skal samarbejdes bredt i grønlandsk politik.
Der skal ryddes op i unoderne med vennetjenester og misbrug af skatteydernes penge, og frem for alt skal der tages fat på de store udfordringer, Grønland står over for.
Erkendelsen af, at det er de grønlandske politikere og det grønlandske samfund selv, som skal tackle udfordringerne og finde løsningerne, er meget vigtig.
For det er og bliver en grønlandsk opgave at gennemføre reformer, som kan gøre det grønlandske samfund selvbærende.
Grønlands økonomiske råd skriver i sin seneste rapport: »Betydningen af at få iværksat en reformproces kan ikke overdrives.
Uden reformer bliver Grønland aldrig ... selvbærende, og landet vil fortsat hænge fast i økonomisk afhængighed af andre og med en værdiskabelse, der per indbygger klart ligger under niveauet hos nabolandene i Norden og i Nordamerika.«
Rådet konstaterer, at der efter indførelsen af grønlandsk selvstyre ikke er gennemført væsentlige reformer, der skal være med til at understøtte en eventuel selvbærende økonomi.
Vi har jo gennem de senere år set, hvad der sker med lande, som ikke har orden i økonomien.
De bliver afhængige af andre lande og långivere.
Det bliver der heller ikke større selvstændighed af, hvis man f.eks. skal være afhængig af multinationale selskaber.
Man behøver vel bare sige Grækenland, så ved vi alle, hvad det drejer sig om.
Indtægter og udgifter hænger ikke rigtig sammen.
Afstanden mellem indtægter og udgifter vil de næste 20 år blive større og større.
Og ikke mindst demografien spiller her en stor rolle: Der bliver flere ældre og færre unge i arbejdsstyrken.
Mange grønlandske unge får ikke rigtig del i uddannelse og må derfor forudse vanskeligheder med at finde job på arbejdsmarkedet – et arbejdsmarked, der jo som alle andre bliver mere teknisk og videnstungt.
Grønland oplever også, at de unge, der tager en uddannelse, udvandrer og finder beskæftigelse i udlandet.
Der er store sociale problemer, og der er stigende krav til det offentlige sundhedsvæsen.
Medicin og udstyr bliver bedre og bedre, men også dyrere og dyrere.
Boligsektoren udgør et problem.
Der er et meget stort vedligeholdelsesefterslæb, og rentestøtten skævvrider boligforbruget og bygger på, at alle skal have billige boliger, men nogle skal som bekendt betale.
Det er dog, vil jeg så understrege, også vigtigt for Grønland at udvikle andre erhverv, og nærliggende i denne forbindelse er jo råstofudvindingen og turismen, som kan yde bidrag.
I koalitionsaftalen understreges behovet for reformer.
Det er vigtigt, at den nye regering lader sig måle på løsningen af opgaven med at sikre det grønlandske samfund en selvbærende økonomi.
I et interview i Dagbladet Information siger finansminister Anda Uldum: »Du kan ikke tage ud at handle uden penge«, og det er jo så sandt, som det er sagt.
Bekymrende er det dog, at han siger, at han ikke kan love, at en økonomisk plan ligger klar i år.
Det håber jeg imidlertid at den gør, for jo før man kommer i gang med at tackle udfordringerne, jo bedre vil det gå.
Beregninger fra Grønlands økonomiske råd viser, at de offentlige udgifter vil være stigende frem til 2040, mens indtægterne stort set vil være de samme målt som andel af BNP.
Økonomien er altså ikke holdbar.
Der er brug for budgetforbedringer på op imod 1 mia. kr. eller 7½ pct. af BNP hvert år frem mod 2040.
Omsættes 7½ pct. af BNP til forholdene i Danmark, svarer det vel til ca. 135 mia. kr.
De reformer af dagpengene, nulvæksten fra 2011 til 2013, og reformerne af efterløn, kontanthjælp og førtidspension, der er gennemført i Danmark, svarer vel til knap halvdelen af den grønlandske udfordring, og det siger noget om opgavens enorme omfang.
Vi kan samstemmende her i Folketinget berette, at forståelsen for reformer ikke kommer af sig selv.
Det er noget, der skal arbejdes politisk med.
Behovet for forandringer skal forklares, og ofte kræver det tid.
Og i lyset af at Grønlands problemer er meget, meget større end de problemer, vi har, så kan man ikke tidligt nok komme i gang med at skabe forståelse for behovet for forandringer.
For det kommer ikke af sig selv.
Og jeg må ærligt sige efter læsning af grønlandske aviser, at der er et stort fravær af konkrete initiativer.
Et godt råd til grønlandske politikere er derfor at konkretisere udfordringerne for det grønlandske samfund og ikke mindst begynde at fremlægge løsningsforslag.
Jo tidligere man fremlægger dem, jo blidere bliver de.
Opgaven er den grønlandske regerings, og opgavens løsning hviler på alle politiske partier i Grønland.