runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Skipper (EL), 2012-01-27:
Jeg kunne godt tænke mig at fortsætte en lille smule i det spor, hvor ordføreren ender.
Lad os forestille os, at det bare var sket en enkelt gang, at et barn havde fået den her fodlænke på.
Og så sker der det, som fru Özlem Sara Cekic siger, at barnet alligevel går ud i gademiljøet.
Så bipper fodlænken, og hvad skal forældrene så gøre?
Jeg har svært ved at forstå, hvad ordføreren mener med, at den her fodlænke skulle være en hjælp til forældrene.
Hvis man har så mange problemer som ung og har så dårligt et forhold til sine forældre, at forældrene ikke kan tvinge barnet til at blive hjemme, når det får det at vide, tror ordføreren så virkelig, at en fodlænke kommer til at styrke det tillidsforhold mellem barn og forældre, som tydeligvis er svækket?
René Christensen (DF), 2012-01-27:
Nogle gange er det rart at være flere om en opgave, hvis man har utrolig svært ved at løse den.
Sådan er vi mennesker.
Vi vil gerne nogle gange have hjælp, når vi har svært ved at løse en opgave, og her er der altså desværre ind imellem nogle forældre, som har utrolig svært ved at tøjle deres unge.
Så må man jo sige, at man gør nogle af de her unge en bjørnetjeneste.
En 12- eller 13-årig færdes i et miljø, hvor han eller hun egentlig ikke hører til.
Blandt 16- til 20-årige færdes man som ung og ikke som et barn.
Pludselig deltager man i biltyverier, man er pludselig en del af alt muligt andet, der kan være i det miljø.
Pludselig er man inde i en hård kerne, og der er det vigtigt, at man kommer væk fra den. Lad os sige, at vi havde givet ti fodlænker ud, og i et tilfælde havde det faktisk gjort, at den her 12-årige ikke sad bag rattet i en bil, der var blevet stjålet, og dermed ikke havde været ude at lave en forfærdelig ulykke.
Så var det jo også en kæmpe hjælp til den unge, for så havde man ikke været en del af det her kriminelle miljø.
Så man kan også vende den om og spørge, hvor mange sager der er kommet med unge, der er kommet ud i endnu mere kriminalitet, fordi man ikke har brugt lænken.
Det her er jo et område, hvor man kan se, at en lænke ikke kan gøre det alene.
Det er jo heller ikke det første redskab, man skal bruge, men jeg mener bare, at det er utrolig vigtigt at have nogle meget håndfaste, hårde redskaber i kassen.
Villum Christensen (LA), 2012-01-27:
Jeg skal på vegne af vores socialordfører give udtryk for, at dette lovforslag fint flugter med den grundholdning, vi har i Liberal Alliance, hvilket betyder, at man ikke løser socialpædagogiske problemer ved hjælp af indespærring og elektroniske fodlænker til 12-årige.
Som det er nævnt nogle gange, er det heller ikke værktøjer, der anbefales af sagkundskaben og af de folk, der arbejder med disse problemer.
Vi ser det alene som en af de mange mærkelige betalinger, som DF skulle have for at stå bag de store økonomiaftaler med den gamle regering.
Tænk, hvis der var proportionalitet mellem problemernes størrelse og den tid, vi bruger her i Folketingssalen til at debattere dem.
Vi bruger altså rigtig meget tid på ikkeproblemer, så jeg skal gøre det rigtig kort og sige, at vi støtter forslaget.
René Christensen (DF), 2012-01-27:
Det, der sker i forslaget, og det, som jeg også læste op, da jeg stod på talerstolen, er jo, at regeringen skriver alle de rigtige ting, at ministeren skriver alle de rigtige ting, man gerne vil gøre for de her unge.
Dengang man besluttede at bruge fodlænke, var succeskriteriet ikke, at så mange unge som muligt gjorde brug af den her fodlænke, overhovedet ikke.
Hvis vi havde stået i en situation nu, hvor eksempelvis 600 unge havde fået fodlænke på, så tror jeg faktisk, at Dansk Folkeparti havde stået på talerstolen og sagt, at vi måtte kigge på, hvorfor det her blev brugt så mange gange, for det var ikke hensigten.
Der er nogle, der ikke har ønsket at bruge det, men det fortæller jo ikke noget om, at det ikke virker.
Man har nu fjernet muligheden for at bruge et redskab, som et stort flertal af de valgte politikere i det tidligere Folketing mente kunne være et redskab, der kunne være i værktøjskassen.
Det ønsker man ikke mere.
Karen Hækkerup (S), 2012-01-27:
Når jeg kommenterer, hvad der virker, kan jeg godt lide at basere det på noget evidens, dvs. noget viden, nogle beviser, noget forskning, at nogen har dokumenteret, at det virker, og der kan jeg i hvert fald sige at jeg er på helt sikker grund.
Der er intet bevis for, at det virker.
Der er heller ikke nogen, der tror, at det virker, i hvert fald ikke nogen af dem, der arbejder med kriminalitetstruede børn og unge, og det er sådan set det, jeg baserer det på, når jeg siger, at det ikke virker.
Det er nok også derfor, det ikke er blevet anvendt.
René Christensen (DF), 2012-01-27:
Ministeren skal jo holde sig til sandheden, så det, jeg gerne vil spørge ministeren om, er: Når ministeren nu står og siger, at det her ikke virker, hvor har ministeren så den viden fra om, at det ikke virker, når det aldrig har været brugt?
Har ministeren ikke en forventning om, at det her ikke vil virke?
Tom Behnke (KF), 2012-01-27:
Jeg er helt enig i, at man altid skal tænke sig om, men det skal tænkes ind i den proces, der er her.
Det har man jo gjort adskillige gange i sagsforløbet, og når først man er nået frem dertil, hvor man skal overveje, om det er en sikret institution, der skal til, så har man jo overvejet det, som fremgår klart og tydeligt af lovgivningen: Der kan alene ske anbringelse på en sikret afdeling af sociale årsager, når dette er påkrævet for at afværge, at den unge skader sig selv eller andre, og faren herfor ikke på forsvarlig måde har kunnet afværges med andre mere lempelige forholdsregler.
Så man har tænkt sig om, man har prøvet alt, man har taget hele den store sociale lovgivning i betragtning, man har prøvet alle muligheder, og intet har hjulpet.
Vi står stadig væk med en ung, som er farlig for sig selv eller andre.
For hvad sker der i den tid?
Ingenting i forhold til den unge, der i den grad har brug for massiv hjælp og støtte.
Vi svigter de unge, når vi ikke sørger for at tage hånd om dem, der er allerallermest udsat.
Det synes jeg synd.
Pernille Skipper (EL), 2012-01-27:
Jeg bliver en lille smule forvirret.
Jeg synes, vi skal lade være med at diskutere, om vi kommer til indirekte at ændre ordlyden i en bekendtgørelse, og det tror jeg sådan set heller ikke at ordføreren mener at vi gør.
Men jeg er da enig med hr. Tom Behnke i, at det, vi siger, er: Tænk jer en ekstra gang om, før I anbringer børn på sikrede institutioner.
Og der kunne jeg godt tænke mig at spørge ordføreren, hvorfor den ekstra omtanke ikke skulle være i orden, for jeg håber da og mener da, at ordføreren for Det Konservative Folkeparti er fuldstændig enig med mig i, at det altså er enormt indgribende i den personlige frihed for børn og unge mennesker, når de bliver anbragt på ikke bare delvis sikrede institutioner, men altså på sikrede institutioner, hvor man er afskåret fra omverdenen og virkeligheden.
Jeg håber da også, at ordføreren er enig med mig i, at det kan have nogle meget negative konsekvenser, hvis det ikke har været helt nødvendigt, fordi man altså bliver afskåret fra omverdenen og fjernet fra sit lokale miljø, sin familie, sin skole og meget, meget andet.
Så hvorfor er det, at den der ekstra omtanke ikke er hensigtsmæssig?
Tom Behnke (KF), 2012-01-27:
Jamen det er utrolig vigtigt, at vi får en diskussion om det her.
Man skal have udtømt alle andre muligheder først, og selv i den situation skal det være påkrævet – altså, det skal være nødvendigt, at man gør det.
Når så man fra regeringens side siger, at det ikke er nok, og at det skal være absolut påkrævet, så kommer man juridisk set i den situation, at alle de kriterier, vi har i dag, ikke er nok – det er ikke nok, at den unge er farlig for sig selv eller andre, det er ikke nok, at man har udtømt alle andre muligheder, det er ikke nok, at man har prøvet alle andre mildere, lempeligere forholdsregler; det er ikke nok.
Selv når man når dertil, er det sådan med den nye formulering, at rent juridisk set skal sagsbehandleren stadig væk sige: Nja, er det nu absolut påkrævet?
Og der er det en fejl at bede sagsbehandleren om at tøve.
Der skal ikke tøves.
De unge, der har prøvet alt muligt andet, alle andre forholdsregler, og som er til fare for sig selv eller andre, skal placeres på en sikret institution, så vi kan holde styr på dem i nogle faste rammer, og så vi kan give dem et ordentligt liv.
Det skylder vi de unge mennesker.
Det er af hensyn til dem, vi vil fastholde den lovgivning, vi har.
Pernille Skipper (EL), 2012-01-27:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge en smule ind til det her kriterium for anbringelse på sikrede institutioner, som ordføreren har talt meget om.
Det er jo sådan, at med det her lovforslag ændrer vi ordlyden i lovbestemmelsen, sådan at det fremover skal være absolut påkrævet, hvis man vil anbringe unge på sikrede institutioner, hvor det tidligere var betingelsen, at det var påkrævet.
Det harcelerer ordføreren for Konservative meget over, og jeg kunne godt tænke mig at høre, om ordføreren – jeg tror, jeg får det bekræftet – ikke synes, at det er rigtig vigtigt, at vi kun bruger sikrede institutioner, når det er den absolut sidste udvej.
Özlem Sara Cekic (SF), 2012-01-27:
Nu sagde ordføreren, at det jo ikke var søde og artige børn, men at de var farlige.
Altså, at 12-årige børn skulle være farlige, er måske ikke lige et billede, vi har i forbindelse med børn, og de kan vel godt være søde, selv om de har sociale problemer, der er rigtig, rigtig store.
Men der kan jeg godt mærke, at vores definition af, hvornår man er sød, adskiller sig fra De Konservatives definition af, hvornår man er det.
Men det, jeg synes var interessant, var, at ordføreren sagde, at kriminaliteten var den laveste, vi har haft i de sidste 40 år.
Jeg håber, der er nogen, der laver en detektion af det her.
Men hvis det er rigtigt, hvorfor er det så, at man har haft behov for at sænke den kriminelle lavalder?
Hvorfor er det så, man har haft behov for at sætte elektroniske fodlænker på børn?
Altså, der er bare nogle ting her, der modsiger hinanden.
Tom Behnke (KF), 2012-01-27:
Nu skal SF's ordfører være opmærksom på, at der er to elementer i det her forslag, og det vil jeg vende tilbage til, men det forudsætter jo, at man lige kigger på forslaget.
I forhold til det andet, altså min påstand om, at risikoen for at blive udsat for vold var den laveste i 40 år, vil jeg sige, at det også er noget, jeg har påstået i et program på Danmarks Radio.
Efterfølgende var der to journalister, der i 3 uger arbejdede på at se, om de kunne pille den fra hinanden i et sikkerhedstjek eller i et sandhedstjek, eller hvad vi skal kalde det, og man måtte opgive det, for det var rigtigt; det kommer fra en rapport, som Flemming Balvig har udarbejdet, og som blev udgivet i november måned 2010.
Men så vidt, så godt i forhold til den, det er på plads, og vi behøver ikke at rode mere rundt i det, for det er en sandhed.
Men det, vi taler om her, er muligheden for at placere unge på en sikret institution.
Hvis man læser i lovforslaget, på side 3, spalte 2, fjerde afsnit, vil man se, at det klart og tydeligt fremgår, at de nærmere betingelser følger af § 29 i magtanvendelsesbekendtgørelsen.
Det følger heraf, jf. stk. 1, nr. 1-3, at der alene kan ske anbringelse på en sikret afdeling af sociale årsager, når »dette er påkrævet for at afværge, at den unge skader sig selv eller andre, og faren herfor ikke på forsvarlig måde har kunnet afværges ved andre mere lempelige forholdsregler«.
Så det er unge, der er farlige for sig selv og deres omgivelser, for det er det, der er forudsætningen, sådan er lovgivningen i dag, det står i lovforslaget, og det har regeringen ikke tænkt sig at ændre på; det skal stadig væk være opfyldt sådan, også i fremtiden.
Men alligevel vil regeringspartierne med deres støtte gøre det sværere, altså, selv i de situationer, hvor det er farlige unge, unge, der er farlige for sig selv eller for hinanden, skal det være sværere at placere dem på en sikret institution, og det er synd.
Özlem Sara Cekic (SF), 2012-01-27:
Altså, det, vi diskuterer her, er, hvorvidt 12-årige skal have en elektronisk fodlænke, og når ordføreren siger, at det jo ikke er søde, artige børn, men farlige børn, så er det bare, jeg helt stilfærdigt spørger og gerne vil have oplyst, om det, ordføreren mener, er – og det kan da godt være, at jeg har misforstået noget – at de her børn, altså børn ned til 12 år, bliver mindre farlige, hvis de får en elektronisk fodlænke.
For rent pædagogisk hjælper det ikke at sætte en elektroniske fodlænke på børn, som er helt ned til 12 år.
Maja Panduro (S), 2012-01-27:
Det er rigtigt, at den ikke har været brugt, til gengæld har man brugt relativt meget krudt på at gøre kommunerne og fagpersonalet opmærksomme på, at den findes, og man har også brugt ganske mange penge på at lave et system og på at få det op at køre og bruger stadig væk ganske mange penge på driften af det.
Derfor synes jeg egentlig, det giver mening, når nu den konservative ordfører er så meget imod, at vi så siger: O.k., den bliver ikke brugt.
Vi har en masse grunde til, at vi ønsker at aflyse den her fodlænke, men vi kunne også bare sige: Den bliver ikke brugt.
Så man må da trods alt lade os indhøste de penge, vi bruger nu, 2,5 mio. kr. om året, og bruge dem på noget andet fornuftigt.
Det vil jeg gerne høre ordførerens holdning til, for det næste spørgsmål er så: Hvis nu ordføreren igen får magt, som han har agt, altså bliver regeringsbærende, vil han så genindføre de her fodlænker, og vil han i givet fald gøre det obligatorisk for kommunerne at bruge dem?
Tom Behnke (KF), 2012-01-27:
Det er godt, vi får sat nogle proportioner på det, for det er rigtigt, at det her selvfølgelig koster nogle penge, nemlig ca. 2,5 mio. kr., men ud af hvor meget?
Det er ud af en indsats for udsatte børn og unge, som vi i Danmark bruger et sted mellem 15 mia. og 18 mia. kr. på om året, og for hovedparten af pengenes vedkommende aner vi slet ikke, om det, vi bruger dem på, virker.
Det var det arbejde, vi prøvede på at sætte i gang, mens vi havde regeringsmagten.
Det kan være, den nuværende socialminister fortsætter med den indsats, og det er jo fint.
Indtil nu har vi set en masse forslag fra socialministerens side om noget, som blev sat i værk, mens vi havde regeringsmagten.
Det kan også være, der kommer noget nyt på et tidspunkt, men den tid, den glæde.
Med hensyn til at genindføre det her, hvis vi får magten, vil jeg bare sige, at der jo ikke er nogen grund til at indføre nogle ting, som ikke er nødvendige, og at vi selvfølgelig derfor vil kigge på, hvad der er nødvendigt.
Maja Panduro (S), 2012-01-27:
Det vil jeg godt tage som et svar.
Tom Behnke (KF), 2012-01-27:
Jeg undrer mig stadig væk over, at SF's ordfører har behov for at diskutere alt muligt andet end lovforslaget her, og i forhold til de påstande, man kommer med, om, at det, dengang Det Konservative Folkeparti fremlagde en ungdomspakke, der var historisk stor, så var efter pres fra Dansk Folkeparti, vil jeg sige: Sikke noget sludder.
Det var en konservativ justitsminister, der udarbejdede de her ideer, i øvrigt i samarbejde med mig og flere andre.
Der var elementer i dette forslag, som oppositionen dengang ikke brød sig om, men det har ikke noget at gøre med, at det var noget, DF ligesom skulle have igennem.
Det andet er, at det jo er en total vildledning af alle, der følger den her debat, der her foregår, når man blander de to ting sammen, altså muligheden for at bruge den elektroniske fodlænke og så det, at nogen kan blive placeret på en sikret institution.
Og det er det, som SF's ordfører prøver på at gøre ved at bruge den samme retorik i forbindelse med den elektroniske fodlænke – som overhovedet ikke har noget med det at gøre – som man bruger i forbindelse med de argumenter, betingelser, krav og kriterier, der er i forhold til at placere unge, der er farlige for sig selv eller for hinanden, på sikrede institutioner.
Men det er jo den måde, hvorpå man vil prøve at skabe sådan et skræmmebillede, altså at det, der foreslås, jo er helt latterligt. Den elektroniske fodlænke var udelukkende et hjælperedskab, det var en ud af mange muligheder, man havde.
Den har så ikke været brugt, og det er fair nok.
Karen Hækkerup (S), 2012-01-27:
Jeg tror, at det indlæg må stå som et politisk budskab og ikke som et spørgsmål.
Når jeg siger, at det ikke virker, er det jo, fordi der ikke er nogen dokumentation for, at det virker.
Der er ikke nogen, der peger på, at de tror, at det har nogen effekt.
Der er ikke nogen, der har lyst til at gå med på den galej og sige, at de vil afprøve det, for de er ret overbevist om, at det vil have en negativ effekt.
Derfor kan jeg jo ikke rigtig holde på andet, end at det her er et redskab i værktøjskassen, der er overflødigt.
Det er et redskab, der koster penge, som ingen efterspørger, og som ingen tror har nogen som helst effekt eller virkning – ingen ud over måske den tidligere VKO-blok, men det er så også det.
Maja Panduro (S), 2012-01-27:
Det sidste er jo i virkeligheden en pseudodiskussion, for der er ikke nogen børn, der har fået fodlænker på, hverken frivilligt eller påtvunget.
Det er jo det, der er sådan lidt syret ved det her, for hvis der er noget, der er symbolpolitik, er det da at kæmpe for et forslag om noget, som overhovedet ikke bliver brugt.
For der er ingen, som ønsker at få det her redskab, og der er intet fagpersonale, der siger, det er en god idé.
Når jeg taler om at tvinge, er det, fordi hvis det her skulle have nogen effekt, ville man jo netop skulle tvinge kommunerne til at bruge det – de gør det tydeligvis ikke frivilligt.
Og jeg synes, det svært at tale om frivillighed i forhold til at sætte en fodlænke på et 12-årige barn, hvis alternativet – og det synes jeg sådan set både hr. Eyvind Vesselbo har gjort ret klart, og Venstres daværende socialordfører, fru Ellen Trane Nørby, gjorde det, da vi behandlede forslaget sidst – er en anbringelse.
Så synes jeg, det er svært at tale om frivillighed for de her børn.
Må jeg så bare sige, når man anklager ministeren for ikke at have gjort noget ved de andre ting, man lister op, at ministeren jo netop på de ikke ret meget mere end 100 dage, hun har siddet – i modsætning til den regering, der sad i 10 år, og som hr. Eyvind Vesselbo bakkede op – har fremsat lovforslag om adgang til lukkede familier, fremsat lovforslag om, at vi ændrer på refusionsmodellen med hensyn til de store søskendeflokke, kulegraver de store sager, som vi desværre har set i pressen de sidste mange år, lavet et ekspertudvalg, der skal se på, hvordan vi kan gøre det her.
Hun er kommet med en lang række initiativer i modsætning til en handlingslammet regering, der sad og lavede symbolpolitik, som aldrig blev til noget.
Özlem Sara Cekic (SF), 2012-01-27:
Det er interessant, at Venstre ikke har tillid til, at når embedsmændene skriver i bemærkningerne, at der ikke er nogen, der har brugt det, så er det rigtigt.
Men det, der bare er rigtig interessant, er, at grunden til, at det ikke er blevet brugt, er, at vores socialarbejdere, som tager sig af de her udsatte børn, og som kommer i de her udsatte hjem, ikke vil være en del af den ideologiske kamp, hvor Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti ønskede, at de skulle agere som politibetjente.
Vi snakker om børn helt ned til 12 år.
Hvad er det for en pædagogik, Venstre er så optaget af, siden man mener, at for 12-årige, som har store, massive sociale problemstillinger, i familier, hvor mor og far ikke er i stand til at tage ansvaret på sig og være der for deres børn, er det, der skal til for at hjælpe de her børn på vej, så de kan passe deres skole og ikke ender i alle de problemer, at sætte en elektronisk fodlænke på dem?
Mener Venstre helt seriøst, at det, der er vejen frem i socialpolitikken, er, at 12-årige skal have elektroniske fodlænker?
Eyvind Vesselbo (V), 2012-01-27:
Nu er det jo sådan set ikke mig, der skal svare på det spørgsmål, for der står i bemærkningerne til lovforslaget, at der ikke er nogen, der har brugt det, og det vil jeg sådan set gerne bede ministeren om at dokumentere, altså at der ikke er nogen, der har brugt det.
For det er jo en vigtig ting.
Özlem Sara Cekic (SF), 2012-01-27:
Nu hvor ordføreren gør så meget ud af, at der intet, overhovedet intet, er sket på det sociale område, så synes jeg, at vi sammen lige skal kigge lidt tilbage, og jeg kan simpelt hen ikke lade være med at spørge ordføreren: Loven trådte i kraft for halvandet år siden; ved ordføreren, hvor mange børn der har fået en elektronisk fodlænke som et pædagogisk redskab?
Martin Lidegaard (RV), 2012-01-27:
Mange tak.
Lad mig indledningsvis dybt beklage over for formanden, ordførerne og Folketingets medlemmer, at jeg kom for sent.
Jeg tror, at man i mit kontor havde regnet med, at de to første punkter på dagsordenen ville have taget 5 minutter.
Det gjorde de ikke, og sådan er det jo i politik.
Nogle ting går meget langsomt, og andre ting går meget hurtigt.
Men det skal ikke gentage sig.
For så vidt angår biobrændstoffer, skal lovforslaget sikre, at intentionerne bag det energipolitiske forlig fra 2008 om iblanding af biobrændstoffer i transportsektoren opretholdes.
Intentionerne blev udmøntet i den gældende biobrændstoflov.
Herudover indeholder lovforslaget en præcisering vedrørende arealreservationer til mulige fremtidige udbud af store havvindmølleparker.
Lovforslaget indebærer, at jeg som minister kan udpege områder, der reserveres til statsligt udbud af arealer til store havmølleparker.
Lovforslaget sigter efter at reservere egnede arealer til store havvindmølleparker, f.eks. Kriegers Flak og Horns Rev samt de øvrige syv-otte arealer, der aktuelt er identificeret i Havmølleudvalgets rapport.
Der bør faktisk allerede nu ske arealreservationer til denne udbygning for at sikre den samfundsmæssigt mest hensigtsmæssige udbygning af vindkraft.
Jeg er meget glad for den interesse, Tinget i dag har udtryk for lovforslaget, og ser frem til de videre drøftelser i Klima-, og Energiog Bygningsudvalget.
Til Socialdemokratiets ordfører vil jeg gerne sige, at vi jo i regeringen er med på at undersøge alle de muligheder, der overhovedet er for at opfylde kravene til at få vedvarende energi ind i transportsektoren.
Jeg er meget enig i, at det giver god mening at kigge dybt i andre løsninger end førstegenerationsbiobrændstoffer.
Det er også en bemærkning til både SF's og Enhedslistens ordførere, og det er jo helt oplagt, som SF's ordfører, hr. Steen Gade, var inde på, at vi kigger på det her i sammenhæng med den strategi, vi skal lave til fremme af energieffektive køretøjer, men også den strategi, der handler om, hvordan vi fremmer den bedste og mest bæredygtige og effektive udnyttelse af biomassen, sådan at vi kommer hele paletten rundt, også omkring biogas, som hr. Villum Christensen fra Liberal Alliance var inde på i sin ordførertale.
Det er absolut også relevant, og jeg kan love alle ordførere, at det vil vi også kigge på, når vi kommer dertil, og vores energiforhandlinger forhåbentlig er landet positivt.
Enhedslistens ordfører var inde på, om det nu vil ske den ene eller anden vej.
Det er ikke nogen hemmelighed, at det, som regeringen håber på, er, at det sker i hele vejen rundt, og at vi kan få hele Folketinget med i den endelige aftale, som skal laves, således også bag det lovforslag, som er til behandling i dag.
Mike Legarth (KF), 2012-01-27:
Tak, hr. formand.
Det Konservative Folkeparti er optaget af at gøre reglerne så ens som muligt for alle, og det glæder os at kunne medvirke til at fjerne den her undtagelse for iblandingskravet til brændstof, sådan at alle – og altså også den sektor, der har været undtaget, nemlig byggeri-, anlæg- og landbrugssektoren – bliver pålagt at skulle iblande biobrændstof.
Så det støtter vi massivt op om.
Vi støtter også massivt op om andet led, der handler om, at vi skal kunne reservere pladser til havvindmøller.
Det synes vi er udmærket, sådan at der ikke kommer til at blive foretaget andre ting, der kommer til at stride mod den mulighed.
Så solid opbakning fra Det Konservative Folkeparti til lovforslaget her.