Benedikte Kiær (KF), 2010-05-28:
Forslagsstillerne ønsker med beslutningsforslaget at pålægge regeringen at fremsætte et lovforslag om rammerne for et nationalt charter for samarbejde mellem civilsamfundet, den offentlige sektor og det private erhvervsliv.
Beslutningsforslaget skal have til formål at styrke samarbejdet mellem det frivillige foreningsliv, kommunerne og erhvervslivet.
Jeg er sådan set umiddelbart glad for beslutningsforslaget.
Det giver os lejlighed til at diskutere et for mig meget vigtigt område, nemlig den frivillige sektors meget vigtige bidrag til et sammenhængende velfærdssamfund.
Det er et område, som jeg selv har sat fokus på.
Når jeg så nærlæser forslaget, holder begejstringen desværre ikke ved, men det vil jeg komme tilbage til senere.
Vi kan alle blive enige om, at civilsamfundet i dag spiller en vigtig rolle i løsning af en række social- og velfærdspolitiske udfordringer i det danske samfund, og den frivillige indsats har en positiv betydning ikke kun for de borgere, der har direkte gavn af tilbud og aktiviteter, men i høj grad også for etableringen af lokale netværk for de frivillige selv og for udviklingen af fællesskaber mellem borgerne.
Gennem det frivillige engagement etableres nemlig vigtige netværk og tillid mellem mennesker, og det er væsentlige elementer i at skabe robuste og levedygtige lokalsamfund.
Et stærkt sammenhold i lokalsamfundet har da også i flere tilfælde vist sig afgørende for at fastholde beboere, fremme lokalt entreprenørskab samt oprette og fastholde arbejdspladser i et område.
Det er kommunerne, som varetager de borgernære velfærdsopgaver, og kommunerne er derfor en central aktør i arbejdet med at udvikle og styrke samarbejdet med den frivillige sektor såvel som den private sektor.
Det er derfor også kommunerne, der i stigende grad skal forholde sig strategisk og politisk til, hvilke opgaver den frivillige sektor kan deltage i løsningen af, og hvordan samarbejdet med civilsamfundets aktører i øvrigt skal foregå.
Vi kan formentlig også blive enige om, at det lokale samarbejde mellem kommuner, frivillige organisationer og det lokale erhvervsliv skal udvikles i overensstemmelse med lokale behov, muligheder og ønsker.
Den seneste § 18-redegørelse, som beskriver samarbejdet mellem kommuner og de frivillige sociale organisationer, viser da også, at i 2008 har ca. 70 pct. af kommunerne etableret formaliseret samarbejde med de frivillige sociale organisationer.
Det kan bl.a. være driftsoverenskomster, frivilligråd, frivilligcentre, dialogmøder og samarbejdsfora.
Redegørelsen slår fast, at kommunerne i stigende grad har fokus på udviklingen af det mere strategiske samarbejde med de frivillige sociale organisationer.
Næsten to ud af tre kommuner
har i 2008 formuleret målsætninger om at styrke og udvikle samarbejdet med frivillige sociale organisationer.
Så kommunerne er sådan set godt på vej.
Fra centralt hold har vi også iværksat en række initiativer, der støtter op om udviklingen og samarbejdet mellem frivillige sociale organisationer og kommunerne, herunder Center for frivilligt socialt arbejde, som yder en stor indsats for at fremme gode betingelser for det lokale samarbejde.
Med den seneste satspuljeaftale afsatte regeringen sammen med satspuljepartierne en pulje til etablering og drift af frivilligcentre landet over.
Her har vi netop lagt vægt på at sikre, at de enkelte kommuner er involveret i finansiering af frivilligcentrene for at skabe lokalt ejerskab og dermed give centrene de bedste forudsætninger for at fremme lokalt samarbejde mellem kommunerne og de frivillige sociale organisationer.
Jeg er glad for at kunne konstatere ud fra forslaget, at De Radikale med deres forslag er på linje med anbefalingerne fra arbejdsgruppen om sammenhængende kommunale frivilligpolitikker, en arbejdsgruppe, som Socialministeriet nedsatte sidste år, og som netop har offentliggjort sin rapport.
Det er jo dejligt og viser, at vi ikke er langt fra hinanden i overvejelserne om udviklingen i den frivillige sektor.
Derfor skal det også være op til de enkelte kommuner at tilrettelægge samarbejdet mellem kommuner, frivillige organisationer og erhvervsliv, herunder bestemme struktur, indhold m.v. i samarbejdet.
Med beslutningsforslaget risikerer vi både at begrænse det kommunale selvstyre og træde de frivillige organisationers selvstændighed under fode.
Frem for ny lovgivning vil jeg meget hellere se på mulighederne for at forbedre de nationale rammer for samarbejde mellem den frivillige sektor, erhvervslivet og den offentlige sektor gennem initiativer og med anvendelse af metoder, som faktisk involverer alle tre sektorer på ligeværdig, frivillig basis med blik for hinandens styrker og de fælles muligheder. I forbindelse med FN's frivillighedsår i 2001 udviklede en lang række frivillige organisationer, kommuner og ministerier i fællesskab et charter for samspillet mellem frivillige organisationer og det offentlige.
Charteret repræsenterede et fælles værdiggrundlag og udstikker principper for samarbejdet mellem sektorerne.
Charteret er efterfølgende blevet videreført i mange af de kommunale frivilligpolitikker og har derigennem haft indflydelse på rammerne for det lokale samarbejde.
Det er min opfattelse, at charteret trænger til en ansigtsløftning – en opfattelse, som jeg i øvrigt deler med den føromtalte arbejdsgruppe om sammenhængende kommunale frivilligpolitikker.
Derfor vil jeg tage initiativ til som opfølgning på anbefalingerne fra arbejdsgruppen om sammenhængende kommunale frivilligpolitikker og som led i EU's frivillighedsår i 2011 at revitalisere det eksisterende charter om samspil mellem den frivillige sektor og det offentlige.
Hvis et nyt charter skal blive en succes, kræver det, at det bliver udviklet og implementeret i et samarbejde mellem de frivillige organisationer, kommuner, stat og erhvervsliv.
Som det fremgår af regeringens arbejdsprogram, vil regeringen endvidere udarbejde en national strategi, der systematisk inddrager civilsamfundet og de frivillige organisationer i indsatsen over for socialt udsatte personer og familier.
Strategien skal efter min mening sigte mod følgende: styrke rammerne for samarbejdet mellem det offentlige, den frivillige sektor og erhvervslivet om løsningen af sociale problemstillinger; fremme udviklingen af frivillige foreningers kapacitet til at indgå i samarbejde om løsning af sociale udfordringer; identificere områder, hvor brug af frivillige og private kan styrke den sociale indsats; fremme det opsøgende frivillige arbejde; synliggøre den frivillige sociale sektor og den frivillige indsats på socialområdet for at imødekomme danskernes stigende interesse for at tage et personligt ansvar; sidst, men ikke mindst, skal strategien sigte mod at fremme socialt iværksætteri og innovationsevnen blandt aktørerne.
Med strategien ønsker jeg, at vi sætter de ressourcer og potentialer, der ligger i civilsamfundet, i spil, og her tænker jeg både på områder, hvor der allerede i dag er aktiviteter, og på nye områder, hvor vi endnu ikke har taget fat.
Derfor er det vigtigt, at vi udvikler området i et tæt og respektfuldt samarbejde med kommuner, frivillige organisationer og erhvervslivet, at vi afprøver nye metoder og udvikler samarbejdet ud fra fælles målsætninger sektorerne imellem, og at vi tager udgangspunkt i lokale ønsker, muligheder og behov.
Jeg synes, vi skal bygge videre på anbefalingerne fra arbejdsgruppen om sammenhængende kommunale frivilligpolitikker, som jeg nævnte tidligere.
Det mener jeg ikke vi gør med forslaget til folketingsbeslutning om ny lovgivning på området.
Regeringen kan således ikke støtte beslutningsforslaget.