runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Dyremose (KF), 2009-02-20:
Fra konservativ side er vi utrolig glade for, at det nu har vist sig, at bl.a. elevplanerne er blevet den succes, som vi også forventede at de ville blive.
Særlig kan vi jo mærke, at forældrene er utrolig glade for den styrkelse af skole-hjem-samarbejdet, som de har betydet.
Man får en rigtig god indsigt i, hvor ens barn er i det enkelte fag.
Jeg er derfor meget enig med hr. Martin Henriksen i, at det er vigtigt, at vi fastholder, at der er en elevplan til hver elev i hvert fag.
Vi synes også, at uddannelsesvejledningen og det, at der er skriftlighed i vejledningen, er utrolig vigtigt.
Derfor er elementerne i både elevplan, uddannelsesbog og uddannelsesplan vigtige og væsentlige elementer, som vi er rigtig glade for er blevet gennemført.
Vi synes så, at den forenkling, der her er lagt op til, er en udmærket forenkling.
Vi vil dog godt fastholde og har derfor også lagt stor vægt på, at det kom til at fremgå af lovforslaget, at selv om den skriftlige uddannelsesbog forsvinder fra 6. klassetrin, så skal Ungdommens Uddannelsesvejledning fortsat forestå vejledningssamtaler med eleverne og have ansvar for forskellige vejledningsaktiviteter, herunder vejledning af elever, der skønnes at have vanskeligt ved at vælge.
Det samme gælder med hensyn til, at man stadig væk er forpligtet til, inden man går i gang med uddannelsesplanen i 7. klasse, at lave en stærk vejledningsindsats, som er en forberedelse af uddannelsesplanen.
Det har altså været utrolig vigtigt for os for at kunne støtte det her forslag, at vi er sikre på, at den uddannelsesvejledningsindsats, der i dag foregår i 6. klasse, og som har sin skriftlige dimension i uddannelsesbogen, indholdsmæssigt fortsætter, og at den bindes op på, at man skal fortsætte med vejledningen i uddannelsesplanen, således at den vejledningsindsats, der er i dag, ikke bliver mindre, men at der tværtimod fortsat arbejdes på, at den bliver styrket, selvfølgelig med særligt fokus på dem, der har et særligt behov for vejledning.
Når det så er sagt, har vi valgt at sige, at der er mening i at nøjes med at lade det være et samlet dokument.
Det er derfor klart, at vi støtter den her forenkling, også fordi det naturligvis er nemmere for det enkelte hjem og for det enkelte barn kun at skulle forholde sig til ét dokument.
Men samtlige elementer, der ligger i uddannelsesplanen og elevplanen, videreføres i det samlede dokument.
Vi vil selvfølgelig løbende holde øje med og holde ministeren fast på, at vejledningsindsatsen i forbindelse med uddannelsesvalg også inden 7. klassetrin naturligvis ikke med det her forslag må svækkes, således at det her udelukkende er en administrativ forenkling og ikke en indholdsmæssig forringelse.
Men det føler vi at det her lovforslag dækker godt over, og derfor støtter vi forslaget.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-02-20:
Som tidligere nævnt, er det godt at afbureaukratisere, men det er endnu bedre, hvis man fra begyndelsen afholder sig fra at lave unødigt bureaukrati.
Og når jeg læser det her forslag, får jeg fornemmelsen af, at man fra regering til regering bare for at virke handlekraftig har bygget ovenpå og ovenpå, og at man nu indser, at det slet ikke var nødvendigt med alle de journaler, eller hvad?
Det konkrete forslag er bestemt et fremskridt i forhold til de nuværende forhold, og SF bifalder, at man nu kan sammenskrive elev- og uddannelsesplan i 8. og 9. klasse, og at man kan nøjes med elevplanen som SF i parentes bemærket synes skulle udarbejdes på den måde, som skolerne selv synes er bedst, nemlig fra 6. klasse og så uden at lave uddannelsesbog osv.
Vi er dog lidt betænkelige ved forslaget, når vi ser, at Danmarks Lærerforening i høringssvarene anfører, at folkeskolens lærere og UU-vejledningen pålægges endnu flere opgaver uden tildeling af flere ressourcer med det her forslag.
Danmarks Lærerforening betvivler simpelt hen, at forslaget medfører mindre bureaukrati, og derfor har SF tænkt sig at følge op med nogle spørgsmål under udvalgsbehandlingen af forslaget, så vi sikrer os, at der er tale om en reel afbureaukratisering for alle involverede grupper.
Vi forholder os overordnet positivt til forslaget, selv om vi dog først efter endt udvalgsbehandling vil tage stilling til, om vi i sidste ende kan støtte forslaget.
Martin Henriksen (DF), 2009-02-20:
Jeg kan i øvrigt oplyse Socialdemokraterne om, at man altid har haft mulighed for at søge dispensation fra gældende regler.
Så man kalder det bare noget nyt, men det er jo fint nok.
Formålet med det her lovforslag er som led i finanslovaftalen og aftale i folkeskoleforligskredsen at forenkle de administrative byrder i folkeskolen ved at samordne elevplan, uddannelsesbog og uddannelsesplan inden for rammerne af den førte skolepolitik.
Lovforslaget går i al sin enkelhed ud på, at elevplan, uddannelsesbog og uddannelsesplan samles i ét redskab på de klassetrin, hvor elever, forældre, lærere og vejledere i dag skal forholde sig til alle tre redskaber, sådan at der opnås en administrativ forenkling for både den enkelte familie og den enkelte skole.
Det foreslås, at der ikke længere stilles krav om udfærdigelse af en skriftlig uddannelsesbog fra 6. klassetrin, mens de i dag gældende elementer fra både elevplanen og uddannelsesplanen foreslås videreført i en ny elev- og uddannelsesplan på 8. og 9. klassetrin.
Fra børnehaveklassen og frem til og med 7. klassetrin vil der fortsat være elevplaner for alle elever.
Der er altså tale om en forenkling, som fastholder den succeshistorie, elevplanerne har udviklet sig til.
Det støtter vi.
Vi har i den grad stået vagt om elevplanerne, for vi mener, det er vigtigt, at der er en elevplan i hvert fag, da det er med til at sidestille fagene og gøre alle fag relevante for elev, forældre og lærere.
Det er meget positivt og er en sund udvikling for folkeskolen.
Selv om Danmarks Lærerforening, dele af oppositionen og andre hele tiden har været modstandere af den førte skolepolitik og modstandere af elevplanerne, har det faktisk vist sig, at de virker nogenlunde fornuftigt på trods af de forventelige indkøringsvanskeligheder.
Nu afskaffer vi noget af det bureaukrati, som både den nuværende regering og den tidligere S-regering bærer ansvaret for, og vi viderefører det bureaukrati, som rent faktisk virker.
Vi kan lige så godt også fra Folketingets side være ærlige og sige til kommunerne, til skolerne og til vælgerne: Der vil altid være papirarbejde og andre irriterende kontrolinstanser, men det, der er, skal være rimeligt og fornuftigt. Det har elevplanerne været. Og samkøring af de forskellige dokumenter til ét dokument virker som en fornuftig forenkling, der som sagt holder sig inden for rammerne af den samlede skolepolitik.
Vi sikrer en lettelse for lærerne og en forbedring for forældrene og eleverne.
Vi støtter forslaget.
Charlotte Dyremose (KF), 2009-02-20:
Det var egentlig først og fremmest en oplysning, jeg ville komme med.
Sagen er den, at skolelederen jo også til enhver tid på baggrund af lærerens oplysninger har mulighed for at bede om en PPR-redegørelse.
Derfor er mit spørgsmål egentlig bare det simple, om ikke fru Marianne Jelved tror, at skolelederne, der føler, at de er i tvivl om, hvilke foranstaltninger der skal sættes ind over for den enkelte elev, også vil bede om den redegørelse, så man i virkeligheden kommer ud over det problem, at man står og føler, at man ikke fagligt er i stand til at vurdere det.
For hvis man føler, at man ikke fagligt er i stand til at vurdere det, har jeg da i hvert fald tillid til, at man ude på den enkelte skole siger, at man så også har brug for at få PPR ind over.
Charlotte Dyremose (KF), 2009-02-20:
Nej, ikke som udgangspunkt.
Som forholdene er i dag, mener jeg, at det her er en udmærket måde at gøre det på, selvfølgelig stadig under den væsentlige forudsætning, at man har muligheden for at få en PPR-redegørelse, hvis forældrene ønsker det.
Men samtidig vil det her jo forhåbentlig også betyde, at når man får de analyser i fremtiden, bliver man endnu klogere, og så vil det måske blive endnu nemmere at bruge reglerne, fordi man så måske også ligesom har fået noget mere erfaring formidlet ud på skolerne, så man der har en bedre fornemmelse af, hvad man skal sætte ind med.
Jeg mener sådan set ikke, at de to ting nødvendigvis behøver at blive koblet sammen.
Bare fordi man har to gode ideer, behøver man jo ikke nødvendigvis at gennemføre dem samtidig.
Jeg tror godt, den ene gode idé kan komme før den næste gode idé, men begge dele er en god idé.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-02-20:
Ja, så må man sige, at der sandelig er mange mennesker, der har misforstået forslaget.
Kan den konservative ordfører ikke se det smarte i måske at vente på en analyse af området?
Charlotte Dyremose (KF), 2009-02-20:
Vi har læst høringssvarene ganske grundigt, er, men som jeg ser det, mener jeg faktisk, der lige præcis er tale om en misforståelse.
Spørgsmålet er, hvad alternativet er i dag.
Alternativet er jo også risikoen for, at man slet ikke får specialundervisning, og det synes jeg faktisk ikke der er taget højde for i lige præcis de svar, hvor man siger: Jamen hov, så kan man jo ikke osv. Derfor siger jeg også, at jeg synes, hr. Leif Lahn Jensen har en vigtig pointe, nemlig at det selvfølgelig er væsentligt, at forældrene ved, de har den mulighed.
Jeg synes sådan set, det er en lille smule ærgerligt, hvis de børn skal stille op i køen og dermed forsinke andre i at få den nødvendige udredning.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-02-20:
Det er jo yderst spændende og interessant, men måske også en smule selvovervurderende, at den konservative ordfører fuldstændig fejer alle høringssvarene fra Danmarks Lærerforening, fra Danmarks Vejlederforening, fra Dansk Psykologforening og fra de danske handicaporganisationer af bordet.
Det Centrale Handicapråd og Foreningen af AKT-konsulenter og langt flere er altså dybt skeptiske over for forslaget her og udformningen af det.
De frygter i øvrigt, at der ikke er tale om reel afbureaukratisering.
Charlotte Dyremose (KF), 2009-02-20:
Jeg kan kort sige, at fra konservativ side ser vi forslaget her som et rigtig godt forslag.
Vi mener ikke, der er de problemstillinger, som fru Pernille Vigsø Bagge nævnte, for sagen er den, at hvis vi kigger på situationen i dag, er det jo den enkelte skoleleder, der træffer beslutningen om, hvorvidt der skal sættes en undersøgelse om specialundervisning i gang, og sandheden er jo den, at antallet af elever, der kommer i specialundervisning, faktisk er stigende.
Mistroen til, at skolelederne vil henvise til specialundervisning eller henvise til det rette specialundervisningstilbud, skulle jo så også være gældende i dag, og vi ser jo ganske tydeligt, at det er den ikke.
Fra konservativ side stoler vi sådan set på, at skolelederen træffer den rigtige beslutning.
Men vi kan se det modsatte, nemlig at flere og flere bliver henvist til specialundervisning, og at man altså træffer de nødvendige beslutninger på skolerne.
Hvad er forslaget her så?
Ja, det er jo beregnet på de situationer, hvor skolens faglige pædagogiske personale er enigt med elevens forældre om, at der skal iværksættes noget specialundervisning, og at man er enige om, hvad det skal være for en specialundervisning.
Et eksempel kunne være, at man er enige om, at eleven har problemer med læsning, og at der derfor skal noget specialundervisning til lige præcis inden for læsning, men at det faktisk går udmærket i de andre fag.
Man kan så vælge at sætte specialundervisningen i gang med det samme.
Man behøver ikke vente på en udredning fra PPR, og hvis forældrene begynder at mene, at det her ikke er godt nok, hvis de tror, der skal mere til, og i øvrigt også tror, at lille Peter skulle have haft noget ekstra hjælp i matematik - ja, så har forældrene muligheden for at sige: Vi vil faktisk gerne have den faglighed, som ligger i PPR, med ind.
Man kan sagtens argumentere for, at det selvfølgelig kræver, at man ved noget om det, og derfor synes jeg også, det er et ganske konstruktivt arbejde at sikre det.
Men sagen er jo den, at sådan som situationen er i dag, kunne man bare vælge at sige, at man slet ikke giver specialundervisning, og så ville forældrene heller ikke have umiddelbar mulighed for at vide, at de kan gøre alle mulige ting, og at de kan klage, hvis de ikke er velorienterede.
Jeg mener sådan set ikke, vi gør problemstillingen større.
Er der en skoleleder, der vil snyde eller gøre tingene dårligt for den enkelte elev, mener jeg sådan set ikke, at det problem nødvendigvis ville være løst i dag, men jeg mener heller ikke, det bliver større med det lovforslag, der ligger her.
Så er der hele rumlen og vurderingen af, om det så er den nødvendige specialundervisning.
Her er det klart, det er vigtigt, at forældrene ved, at man kan få nogle andre til at tage stilling, hvis man ikke føler, det er den rette undervisning for barnet.
Vi støtter forslaget.
Vi mener, det er et ganske udmærket og ganske fornuftigt forslag, og man kan jo spørge sig selv, hvorfor vi egentlig ikke har gjort det her noget før.
Leif Lahn Jensen (S), 2009-02-20:
Jamen så er en del af den problematik, som SF tager op, egentlig også væk.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-02-20:
Man kan med god grund frygte, at ressourcesvage forældre ikke er i stand til at sige fra over for en stærk skoleledelse, som har anvist en specialundervisning uden om PPR.
Leif Lahn Jensen (S), 2009-02-20:
Jeg skal lige være sikker.
Hørte jeg ordføreren sige, at en af grundene til, at man ikke kunne gå ind for det, var, at forældrene måske ikke var klar over PPR’s rolle og de regler, der er inden for det her område?
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-02-20:
Til trods for at SF er meget store tilhængere af at afskaffe unødig bureaukrati, er vi dog meget betænkelige ved det her forslag.
Bekymringerne i forhold til nærværende forslag går på, at elevens retssikkerhed synes at svækkes betragteligt, når det ikke længere bliver nødvendigt at inddrage PPR ved iværksættelse af specialundervisning i enkelte fag, når bare forældre og elever er indforstået.
Høringssvarene til det her forslag giver da også et tydeligt praj om, at man ude i skoleverdenen og i PPR-regi - for ikke at tale om i handicaporganisationerne - er endog meget kede af forslaget.
Det påpeges ikke mindst, hvor problematisk det er med de lange og helt uacceptable ventetider på pædagogisk-psykologisk udredning.
Det er en bekymring, som vi til fulde deler i SF, og som jo i høj grad har med den kommunale økonomi at gøre.
Når Undervisningsministeriet i sine bemærkninger til høringssvarene selv anfører, at der skal iværksættes en analyse af den samlede specialundervisning i folkeskolen, som både skal se på målgrupper, henvisning, økonomi, fordeling og effekt, så ville det alt andet lige være smartere at vente med at ændre på procedurerne for tildeling af specialundervisning til den her analyse foreligger. SF kan ikke støtte forslaget og anbefaler, at man venter med at lave ændringer af den her karakter, til der foreligger et resultat af en sådan analyse.
Til den tid kan det jo så være, at der kan laves noget langt bedre, som kan betegnes som reel afbureaukratisering.
Martin Henriksen (DF), 2009-02-20:
Som led i finanslovaftalen er der iværksat et såkaldt afbureaukratiseringsprogram, og det lyder jo fint.
Formålet er at mindske de administrative byrder i folkeskolen ved at ændre proceduren for henvisning til specialundervisning.
Afbureaukratiseringsudvalget afgav i juni 2008 en rapport indeholdende en række forslag til modeller til afbureaukratisering af folkeskolen inden for elevplaner, kvalitetsrapporter og en række andre områder og i det her tilfælde specialundervisningen.
Det fremgår af lovforslaget, at udvalget har overvejet muligheden for at forenkle proceduren for henvisning til specialundervisning i enkelte fag inden for skolens rammer, sådan som også de øvrige ordførere har beskrevet.
Det handler konkret om, at en forudgående pædagogisk-psykologisk vurdering kan undlades, hvis skolen og forældrene er enige om, at eleven skal have specialundervisning.
Det er set med vores øjne sund fornuft og en administrativ lettelse, som vi naturligvis kan støtte.
Ud over forslaget om, at elever, der hurtigt uden om PPR og med deres forældres og skoleleders beslutning kan få den nødvendige specialundervisning, kan ordningen også indebære en lettelse for de mange, der venter på en PPR-vurdering.
Altså må forslaget være til fordel hele vejen rundt.
Forslaget vil efter Dansk Folkepartis opfattelse have en positiv effekt, når det handler om at bryde eksempelvis den negative sociale arv, da det vil gribe hurtigt og effektivt ind med faglig relevant undervisning.
Vi er ligeledes tilfredse med, at der er blevet ændret i det oprindelige forslag fra regeringens side.
Ministeren havde lagt op til, at den enkelte elev skulle have vetoret i forhold til at modtage specialundervisning, altså at en elev på trods af enighed mellem elevens forældre og skolelederen kunne nægte at deltage i specialundervisningen.
Vi har jo flere gange set forslag fra Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti om at give elever og børn en generel klageadgang over forhold i folkeskolen, som vedrører dem.
Men i sådan et tilfælde som her vil det nok være en anelse for vidtgående, og det er heldigvis ikke med.
Det kvitterer vi naturligvis for.
Det blev i stedet for skrevet ind i lovforslaget, at elevens synspunkter skal tillægges passende vægt under hensyntagen til elevens alder og modenhed.
Det synes vi er en balancegang, som er udtryk for sund fornuft.
Vi er ligeledes tilfredse med, at de generelle afbureaukratiseringsinitiativer holder sig inden for rammerne af den overordnede og samlede skolepolitik.
Det støtter vi.
Leif Lahn Jensen (S), 2009-02-20:
Vi er jo i gang med at se på mange områder, hvor vi kan gøre tingene lettere i folkeskolen, og et af de steder, vi har kigget på, er netop her, hvor lærerne og forældrene skal sætte sig sammen og finde ud af, om det her barn skal modtage specialundervisning i enkelte fag.
I dag skal de under alle omstændigheder rådgives af PPR, og nu gjorde jeg mig klog i gruppen, hvor jeg jo bare sagde, at PPR er noget, man bruger, men for dem, der sidder og lytter, er det vigtigt at sige, at PPR betyder pædagogisk-psykologisk rådgivning.
Vi, der står her, tager det jo for givet, men det er altså ikke alle, der ved det, fik jeg at vide i gruppen.
Det, de skal, er, at de skal rådgive med hensyn til, om det her barn nu skal modtage specialundervisning eller ej.
Det er også vigtigt for os at sige, at det selvfølgelig kun gælder specialundervisning i enkelte fag, og ikke når vi snakker om specialklasser og specialskoler.
Der skal man stadig væk igennem PPR.
Vi skal også huske på, at man samtidig kan foretage denne vurdering med den her nye regel for PPR, hvis man ønsker det, og hvis man også mener, det er nødvendigt.
Man kan også gøre det, efter at barnet er startet på specialundervisning, det vil sige, at der egentlig ikke sker ret store ændringer.
Den eneste ændring, der sker, er, at hvis man er sikker på, at et barn har brug for specialundervisning i enkelte fag, kan man rent faktisk iværksætte det og gøre det hurtigere.
Det er da klart, at vi forventer, at lærerne lader det her gå igennem PPR, hvis man er usikker.
Hvis man ikke er helt sikker, skal man gøre det, og vi skal også være klar over, at det skal dreje sig om barnets tarv og ikke om økonomi.
Dette er der jo en bekymring for i høringssvarene, og det var også en af de bekymringer, vi tog frem i forhandlingerne.
Derfor er det også vigtigt for os, at dette netop drejer sig om barnets tarv, og det mener vi bestemt også at lærerne vil have for øje, og samtidig kan forældrene jo også kræve en PPR-rådgivning, hvis de ønsker det.
Derfor fik vi også den tekst med i bekendtgørelsen om, at lærerne skal huske at sige til forældrene, at de kan kræve det.
Derfor støtter vi forslaget.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2009-02-20:
Det er jo et lovforslag om folkeskolen, og det er et led i regeringens overordnede afbureaukratiseringsprogram.
Afbureaukratiseringsmålet var jo, at vi skulle prøve at fjerne så mange unødige bureaukratiske ting i folkeskolen som overhovedet muligt, hvilket netop kan opnås ved her at ændre proceduren for henvisning til specialundervisning i enkelte fag.
I januar 2008, altså for et år siden, nedsatte undervisningsministeren et afbureaukratiseringsudvalg, som var sammensat af repræsentanter for ministeriet, for KL, for Børne- og Kulturchefforeningen, for Danmarks Lærerforening, for Skolelederne, for Skole- og Samfund, for BUPL, for Danske Skoleelever, altså helt bredt funderet.
Deres opgave var at komme med forslag til regelforenkling af folkeskolen.
Udvalgets arbejde mundede ud i en vurdering af, at man med rette kunne ændre på procedurerne for at henvise til specialundervisning i enkelte fag inden for skolens rammer.
Der var et flertal i udvalget, som anførte, at de foretrækker den afbureaukratiseringsmodel, hvori en forudgående PPR-vurdering godt kan udelades, hvis skolen og forældrene er enige om, at man kan starte en specialundervisning.
Den kan undlades i de tilfælde, hvor skolelederen vurderer, at den ikke er nødvendig for at få påbegyndt specialundervisningen for den enkelte elev.
Ikke alene forenkler det her forslag de administrative byrder i folkeskolen, forslaget lægger også elevernes synspunkter ind og giver dem en vægt, og en individuel vurdering af den enkelte elevs alder og modenhed gør, at eleven selv kan være inddraget i at beslutte vedrørende specialundervisningstilbuddet.
I vurderingen ser bl.a. Børne- og Kulturchefforeningen dette som en af de store styrker ved forslaget.
Jeg citerer: Denne ret vil efter rådets opfattelse have gunstig indflydelse på elevens samlede opfattelse af skoleforløbet i de forholdsvis sjældne tilfælde, hvor forældre og elever ikke er enige om nødvendigheden af specialundervisningen.
På baggrund af afbureaukratiseringsudvalgets rapport om forslaget her om at ændre procedurerne er det så blevet til, at det er skrevet ind i dette lovforslag.
Vi synes i Venstre, at det er en rigtig god vej at gå at få så mange ting luget ud som overhovedet muligt, og derfor er vi glade for at få dette forslag, og vi støtter det varmt.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-02-20:
Jeg føler mig ikke i tilstrækkelig grad dækket ind af de bemærkninger, og jeg er rigtig, rigtig bange for, at det stadig væk er sådan, at alt for mange forældre i den danske folkeskole ikke er klar over, hvilken forskel der er på specialundervisningslærernes faglighed i folkeskolen og den faglighed, der ligger i PPR.
Det er rigtigt, at skolelederne har en forpligtelse til at informere, men jeg er bange for, at retssikkerheden ikke er tilstrækkelig dækket ind med det her forslag, og derfor er vi i SF nødt til at afvise forslaget.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-20:
Jo, det har jeg bestemt tillid til, helt klart, og jeg sætter slet ikke spørgsmålstegn ved det.
Så det er jo ikke et spørgsmål om, at man ikke kan sætte noget i gang hurtigt, hvis ressourcerne i øvrigt er der, altså hvis andelen af specialundervisningstimer er til rådighed.
Det gælder jo, uanset om det er den ene eller den anden model, man bruger.
Charlotte Dyremose (KF), 2009-02-20:
Jamen det er derfor, jeg heller ikke helt forstår fru Marianne Jelveds problem med det her, for sagen er jo den, at det her kun vil blive brugt i de situationer, hvor hverken skolen eller forældrene er i tvivl om, hvad det er, der skal til på det givne tidspunkt.
Og hvis man på et senere tidspunkt alligevel kommer i tvivl om, om det nu var det rigtige, har man til enhver tid mulighed for at sige: Vi har faktisk brug for den faglige kompetence, der ligger i en pædagogisk-psykologisk redegørelse, til at vurdere den fremtidige situation for den her elev; det viste sig, at det, vi satte i gang, alligevel ikke var nok.
Så mit spørgsmål er: Er det så så farligt?
Så den eneste risiko er sådan set bare, at der vil være nogle få tilfælde, hvor det viser sig at man ikke behøver det her, fordi alle har styr på, hvad det er, der skal til.