runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Joachim B. Olsen (LA), 2013-01-17:
Jeg vil starte med det positive.
Den gamle ordning var indviklet og bureaukratisk, og der var en meget stor tilskudsjungle knyttet til den, og det er godt, at der er sket en forenkling med den nye ordning.
Men når det så er sagt, synes jeg ikke, at jeg kan tilslutte mig det, som Venstres ordfører sagde, nemlig at der er tale om et simpelt lovforslag.
Det her er jo et ganske dyrt lovforslag.
Det koster 1,4 mia. kr. i 2013, 1,3 mia. kr. i 2014, 1,2 mia. kr. i 2015, 1,2 mia. kr. i 2016, 1 mia. kr. 2020, og varigt koster det altså 240 mia. kr. at gennemføre det her lovforslag ...
Undskyld, det koster 240 mio. kr. varigt, ret skal være ret, altså 240 mio. kr. varigt, så der er altså ikke tale om noget billigt lovforslag.
Det her er et meget, meget dyrt lovforslag.
Det her svarer til udgiften for den forsyningsikkerhedsafgift, man vedtog den anden dag.
Så må jeg også anholde den argumentation, der er blevet brugt om at bruge flere penge på det her område; den holder altså simpelt hen ikke.
Førtidspensionister er ikke en del af lavindkomstgrupperne i Danmark.
Økonomi- og Erhvervsministeriet udgav for 3 måneder siden en analyse af indkomstfordelingen i Danmark.
Ifølge den analyse, hvor det, man betegner som lavindkomstgruppen, er mennesker, som tjener 50 pct. af medianindkomsten, så er det 1,5 pct. af førtidspensionisterne, som ligger i lavindkomstgruppen.
Hvis man virkelig havde et ønske herindefra om at løfte folk ud af lavindkomstgruppen, skulle man måske have fokuseret på at lette skatterne for selvstændigt erhvervsdrivende, fordi de udgør 7 pct. af lavindkomstgruppen.
Så den der retorik om, at der er tale om nogle mennesker, som er meget hårdt ramt økonomisk, passer simpelt hen ikke.
Derfor synes vi, at det er uansvarligt at bruge flere penge her.
Når der dertil lægges, at de mennesker med de laveste indkomster på den gamle ordning jo netop er mennesker, som er gift og har en forsørger – altså, de bliver forsørget af en anden, og derfor er de ikke i lavindkomstgruppen – så er det simpelt hen en forfejlet retorik, der bliver brugt.
Derfor mener vi ikke, at det her er en fornuftig måde at bruge mange, mange penge på.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2013-01-17:
Nu er jeg jo altså ikke lige ordfører på området, men som jeg forstår hr. Bent Bøgsted, giver jeg ham jo ret, for vi skal finde ud af, hvor mange mennesker der tjener på det, og hvor mange mennesker der ikke tjener på det.
Jeg sagde jo i den her ordførertale, at det er en tredjedel, som tjener på det, mens to tredjedele intet får ud af at gå over på den nye ordning eller måske får mindre i indtægt.
Bent Bøgsted (DF), 2013-01-17:
Så let slipper man ikke altid, vil jeg sige til hr. Jørgen Arbo-Bæhr.
Jeg skal bare lige høre ordføreren, om ikke ordføreren finder det rimeligt, at regeringen bør fremlægge en række regneeksempler på situationer for dem på den gamle førtidspension.
For der er det der med, om man er enlig førtidspensionist på den gamle ordning og får en masse medicintilskud, om man bor i ejerbolig eller lejerbolig, om man er gift med en, der har en stor lønindkomst, om man er gift med en anden førtidspensionist eller er gift med en folkepensionist.
Det er jo rimeligt, at der bliver fremlagt en lang række regneeksempler i forbindelse med udvalgsarbejdet, så man kan få lidt mere overblik over, hvad der vil kunne betale sig.
Jeg giver da ordføreren fuldstændig ret i, at det måske kun er en tredjedel, der kan få en gevinst ved at gå over på den nye ordning.
Joachim B. Olsen (LA), 2013-01-17:
Når ministeren siger, at der her er tale om en gruppe med lave indkomster, skal jeg så forstå det sådan, at man mener det om den her gruppe, hvoraf 98,5 pct. ikke ligger i det, man kalder lavindkomstgruppen?
Er det så rimeligt at sige, at det her er en gruppe med lave indkomster, at det her er mennesker med lave indkomster?
Er det rimeligt, når 98,5 pct. ikke ligger i den indkomstgruppe, som regeringen selv kalder for en lavindkomstgruppe?
Det gør kun 1,5 pct.
Så derfor er der jo ikke tale om, at det er en lavindkomstfamilie.
Det er bare lige for at få proportionerne i orden her.
Peter Skaarup (DF), 2013-01-17:
Men det, jeg spurgte om, synes jeg ikke at der blev svaret på.
For jeg forstår, at man i løbet af 2012 skifter mening fra at ville have en folkeafstemning og mene, at det var meget vigtigt, at Danmark kom med i 2012, til nu at synes, at det ikke er noget, vi skal – i hvert fald ikke lige nu.
Men man vil det godt senere; sådan forstår jeg også det, man siger.
Der er det så, at jeg spørger: Betyder det så, at man fortryder, at man i sin tid, i 2000, meget markant fra De Konservatives side anbefalede den danske befolkning at sige ja til medlemskab af euroen og at sige nej til kronen, altså at sige ja til at afskaffe den danske krone?
Fortryder man det nu?
For jeg anfører jo altså bare, hvad det er, forskellige økonomer kan fortælle os, og forskellige økonomer fortæller os, at det havde været en meget dyr sag for den danske befolkning, hvis Danmark på nuværende tidspunkt havde været omfattet af euroen – langt dyrere end mange andre ting, vi diskuterer herinde i Folketinget.
Merete Riisager (LA), 2013-01-17:
Nu kender hr. Jens Joel forhåbentlig efterhånden mine holdninger til EU, så man kunne jo forholde sig til det i stedet for bare at begive sig ud i en masse gisninger.
Jeg og Liberal Alliance mener, at vi skal overholde de aftaler, vi har lavet med befolkningen.
Befolkningen har sagt nej til euroen og dermed også til et økonomisk samarbejde.
Alligevel går Danmark jo ind i aftaler raskvæk uden at spørge befolkningen.
Det skete f.eks. med finanspagten, hvor man jo kan undre sig over, at Socialdemokratiet går ind og skriver under på noget, som ellers er god borgerlig politik – hvilket jeg synes var helt fint, hvis vi gjorde det på et nationalt plan.
Men helt ærligt, hvorfor dog indskrive sig i et univers, som vi overhovedet ikke behøver, når vi kan vedtage vores egen finanspolitik?
Jeg vil gerne stille et helt konkret spørgsmål til hr. Jens Joel: Er Danmark for lille et land til at have sin egen finanspolitik?
Jens Joel (S), 2013-01-17:
Jeg forstår på bl.a. Dansk Folkepartis formand, at man ønsker at gennemgå alle de områder, hvor EU samarbejder, og jeg forstod også på debatten tidligere i dag – for den skal man jo tage alvorligt – at der var nogle områder, hvor vi åbenbart skulle være gået på kompromis, og hvor vi åbenbart sådan skulle vurdere det.
Jeg forstod så ikke helt i debatten mellem Dansk Folkepartis ordfører og medlemmerne fra Enhedslisten, præcis hvor snittet skulle ligge.
Hvis fru Merete Riisager eller Liberal Alliance har nogle ønsker om, at vi skal pille nogle ting ud, og at det er udtryk for et fleksibelt samarbejde, så må vi jo diskutere det.
Hvis vi udelukkende diskuterer, om vi fremadrettet skal kunne bevare euroforbeholdet, er det jo et faktum, at sådan er det.
Og det er det, der også er baggrunden for, at statsministeren har sagt, at vi har i et Europa i flere hastigheder.
Merete Riisager (LA), 2013-01-17:
Hvem har sagt, at vi skal melde os ud?
Hvem har sagt, at vi skal holde op med at sælge varer til EU-lande?
Hvem har sagt, at vi skal opløse det indre marked?
Hvem er det, der har sagt, at vi ikke skal finde løsninger på grænseoverskridende problemer med forurening?
Hvor er det respektløst over for borgerne at bevæge sig ned på det niveau, når vi nu her forsøger at rejse en indholdsdebat om EU.
Jens Joel (S), 2013-01-17:
Nu har hr. Kristian Thulesen Dahl meget travlt med at tale om demokrati, og der var en af pointerne i min ordførertale sådan set også bare, at det ikke er specielt gavnligt for den demokratiske debat, at man prøver at sige til folk, at vi kan have et forpligtende samarbejde, uden at vi også nogle gange skal gå på kompromis.
Og hvis jeg skal være helt ærlig, synes jeg nogle gange, at det er det, der er problemet med hr. Kristian Thulesen Dahls måde at diskutere EU på.
Man siger, man er konstruktiv; man siger, at vi selvfølgelig skal samarbejde om nogle ting.
Men man foreholder befolkningen som et faktum, at hvis vi alle sammen gør præcis, hvad der passer os, hvis vi alle sammen primært tænker på os selv, så kan vi stadig væk være med i et forpligtende fællesskab.
Det er ødelæggende for den demokratiske debat, at man prøver at stikke folk de blår i øjnene, for det er ikke dækkende for virkeligheden.
Når der bliver sagt, at vi prøver at lukke debatten ved at henvise til, at vi ikke kan klare os alene i en globaliseret verden, så er det ikke for at lukke den indholdsmæssige debat.
Det er faktisk, fordi jeg mener, at det er et relativt sagligt synspunkt, at vi ikke kan klare os selv i en verden, der er så internationaliseret, som den er.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2013-01-17:
Den forespørgsel, jeg har rejst i dag, hedder: Hvordan vil ministeren sikre, at et EU i flere hastigheder betyder, at Danmark kun er med i de dele af EU, som der er bred folkelig opbakning til?
Hvis man ville tage den forespørgsel alvorligt, også som socialdemokratisk ordfører her i dag, så ville man jo forholde sig til, om det er en idé at sikre, at Danmark er med i de dele af EU, som der er bred folkelig opbakning til.
Har man en demokratisk tilgang til tilværelsen, der drejer sig om, at Danmark gerne skulle være en del af et integreret samarbejde hen over landegrænserne, som der er bred folkelig opbakning til?
Eller er det fuldstændig ligegyldigt?
Hvis det er sådan, at Danmark har tiltrådt nogle ting i dag, som der måske er meget stærk folkelig modvilje imod, skal man så ikke kunne diskutere det i et frit samfund?
Altså, hvorfor forsøger man nu igen at lukke enhver indholdsmæssigt meningsfuld EU-debat med, at vi ikke jo ikke kan klare os selv i en globaliseret verden, og at der nu er nogen, der bare vil melde Danmark ud af EU og have Danmark til at stå helt alene?
Tænk, det var præcis det, vi fik at vide i 2000, da vi stemte om euroen.
Da fik vi jo også at vide, at hvis ikke vi stemte ja til euroen – det sagde Socialdemokraterne – så kunne vi overhovedet ikke klare os selv.
Jeg tror, at de fleste danskere godt kan se, at det, at vi sagde ja tak til kronen i stedet for ja tak til euroen, faktisk har været en gevinst for Danmark.
Lykke Friis (V), 2013-01-17:
Jeg vil med hensyn til det, som ordføreren jo altså siger, om, at hvad vil der ske, og uh, hvor er det forfærdeligt, hvis Danmark ikke kan være med, bare lige sige, så det også bliver sagt fra talerstolen, og så det bliver sagt fra min side, at der altså er 500.000 arbejdspladser, der er direkte afhængige af EU's indre marked.
Jeg står ikke her og påstår, at de 500.000 arbejdspladser ville kunne forsvinde bare sådan med ét, hvis Danmarks tilknytning til Den Europæiske Union skulle blive mindre, end den er nu.
Men jeg vil dog godt have lov til at sige, at jeg tror, at vores bedste chance for, at vi kan bevare disse arbejdspladser, er, hvis vi er med til at skrive direktiverne, og hvis vi er med til arbejde for en liberalisering af servicesektoren, osv.
Hvis der er noget, der kan skabe usikkerhed om de 500.000 arbejdspladser, så var det da, hvis vi fulgte i David Camerons fodspor.
For hvad ville der ske, hvis vi gjorde det?
Så ville vi jo ligesom briterne stille os i en situation, hvor der ville være usikkerhed med hensyn til, hvor i den europæiske integrationsproces vi skulle placere os, i hvert fald i de næste 4-5 år.
Derfor har jo så også Storbritanniens investeringsminister været ude at sige, at hvis der er noget, der er en fjende af de udenlandske investeringer og af vækst, så er det det, som der er blevet sagt om, at nu skal man altså se, om man kan få en genforhandling.
Så skal jeg definere solidaritet.
For Venstre er solidaritet bl.a. strukturfondene.
Så ligger der p.t. – igen – nogle ideer på bordet.
Det er jo så den her nye solidaritetsmekanisme, som jeg forstår skal være en meget lille del, som så skal gå til eurozonelandene.
Det må man jo se på.
Men jeg har endnu ikke engang set et konkret forslag.
Men det er ikke noget, som vi vil afvise fra starten af, for EU skal i fællesskab ud af krisen.
Pia Adelsteen (DF), 2013-01-17:
Jamen det kan man jo rolig sige, for det er jo en masse politikere, der har sagt det, men er det så også det rigtige?
Nogle gange skal der jo være nogen, der siger, at jorden er rund og ikke flad osv., altså hele den der diskussion.
Det samme er tilfældet, når det drejer sig om de problemer, de finanspolitiske problemer, som man har i landene rundtomkring os.
Så siger man, at fordi vi har det, og det er i EU, så kræver det også fælles løsninger.
Hvem siger, at det er en given sandhed?
Det er det, jeg synes er underligt, altså at det altid bliver sådan.
Der var en ting, jeg godt kunne tænke mig at spørge om.
Fru Lykke Friis har udtalt, at EU-solidaritet ikke er fremmed for Venstre.
Jeg vil spørge, om fru Lykke Friis ikke kan definere, hvad EU-solidaritet er.
Lykke Friis (V), 2013-01-17:
Apropos det med England vil jeg nu sige, at jeg var ret bevidst om at sige »Storbritannien«, og det tror jeg at vi gør klogt i, også i den kommende tid, når man ser på hele Skotlands forhold til den europæiske integrationsproces.
Så det var altså Storbritannien, jeg nævnte, men jeg nævnte jo sådan set egentlig også, at Danmark – og det var også noget, som hr. Kristian Thulesen Dahl nævnte i replikken – netop med Edinburgh også har sat fart på diskussionen om fleksibel integration, og det vedstår jeg mig.
Og det tror jeg det er vigtigt at vi gør, for ellers bliver det meget hyklerisk, altså hvis man siger, at vi får lov til at have vores undtagelse, men andre lande må så sandelig ikke have lov til at have nogen.
Hvem har sagt, at vi har brug for fælles løsninger i Europa i øjeblikket?
Jeg kunne nævne stort set alle stats- og regeringschefer.
Jeg kan faktisk også nævne David Cameron.
Altså, hvis der er noget, som David Cameron også har sagt, så er det, at nu må man sørge for at få gang i det indre marked, man må sørge for at få lavet de her frihandelsaftaler.
Så det er jo mildest talt ikke noget revolutionerende standpunkt at have.
Pia Adelsteen (DF), 2013-01-17:
Tak for det.
Det har vi jo sådan set også i Danmark.
Jeg synes bare, at det var sådan lidt sjovt at høre.
Så vil jeg godt spørge om noget, som ordføreren sagde.
Ordføreren sagde, at de problemer, vi står over for, kræver fælles løsninger.
Må jeg ikke godt spørge: Hvem har sagt det?
Når jeg spørger måske sådan lidt halvdumt, så er det sådan: Hvem har sagt det?
Det kræver vel fælles forudsætninger at have fælles løsninger.
Men når man så også skal finde en løsning på et problem, og alle lande ikke er ens, kræver det vel også forskellige løsninger og ikke nødvendigvis fælles løsninger.
Så hvad er det?
Det, der undrer mig, er, at man hele tiden koncentrerer sig om, at de 27 lande er helt ens.
Det er vi jo ikke, og det er da realiteter.
Lykke Friis (V), 2013-01-17:
Vedrørende kontrakterne vil jeg sige, at Venstre altså generelt har den holdning, at det er meget klogt at se et forslag, før man enten jubler eller bare afviser det, og jeg har ikke set det konkrete forslag til, hvordan de her kontrakter skal udformes.
Jeg har set tre linjer i EU-præsident Van Rompuys rapport.
Lad os da se på detaljen i det, men det er ikke noget, der skræmmer mig voldsomt.
Det kunne måske også være et instrument, som kunne lægge mere pres på de lande, som modsat Danmark har vanskeligheder med at gennemføre deres reformer.
Jeg nævner lige et land som Frankrig, bare for at have nævnt et.
Så når vi ser på de kontrakter, tager vi det altså indtil videre relativt afslappet.
Så har vi altså ikke nogen ambition om, at vi her og nu skal trykke speederen i bund, hvad angår et nyt fælles samarbejde om skatte- og arbejdsmarkedspolitik.
Det er ikke det, vi ser for os.
Det, vi ser for os, er, at der kommer fart på det indre marked med hensyn til serviceområdet og vel at mærke også de store aftaler med de lande, der ligger uden for EU, altså USA, Japan osv.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2013-01-17:
Jeg skal da lige love for, at vi kom i bakgear i debatten her med hr. Jens Joel som ordfører.
Nu har vi haft en times debat, hvor jeg faktisk synes at vi indholdsmæssigt har rykket noget.
For uanset vores forskellige ståsteder, i forhold til hvad det er for et europæisk samarbejde, vi ønsker, og hvor langt vi mener, at Danmark skal gå, så har der dog i den første times debat været en respekt for, at EU bygger på en eller anden form for fleksibel integration, og at danskerne måske, som fru Lykke Friis var inde på, ville være nogle mærkelige nogen, hvis vi kom og sagde til de andre, at det her fornægter vi, når vi selv egentlig var bannerførere for det med vores forbehold.
Altså, der foregår en realitetsdiskussion af, at der faktisk foregår noget, der gør, at Danmark må forholde sig til et EU i forskellige hastigheder eller i forskellige niveauer, eller hvordan man vil definere det.
Der fik vi lige EU-debatten tilbage i det gamle triste spor, hvor man bare forsøger at pådutte hinanden etiketter om, at enten er man for det hele eller også er man imod det hele.
Nu havde vi endelig lige fået en indholdsmæssig debat, der gik på, hvordan Danmark skal forholde sig til et fleksibelt integreret Europa i stedet for det modsatte.
Jens Joel (S), 2013-01-17:
Jeg synes faktisk, at det er ret åbenlyst, at Danmark er alt for lille et land til at være ligeglad med, hvad der foregår omkring os.
Det gælder sådan set også i forhold til finanspolitikken.
Og det er jo en åbenlys sandhed, at uanset hvordan vi gebærder os i Danmark, er vi en del af en international økonomi.
Og det er hele baggrunden for, at vi bliver nødt til at tage bestik af det.
Det er jo ikke det samme, som at vi ikke kan have en finanspolitik, som prioriterer, at vi gerne vil sætte lidt mere gang i beskæftigelsen.
Eller hvis Liberal Alliance ellers havde mandater nok, ville det formodentlig betyde, at vi afskaffede selskabsskatten eller et eller andet.
Altså, det kan vi selvfølgelig sagtens diskutere på nationalt plan, men at gøre det med skyklapper på og gøre det uden at tænke på, hvad der sker i landene omkring os, vil være decideret ansvarsløst.
Per Clausen (EL), 2013-01-17:
Jeg synes nu ikke, hr. Jens Joel rigtig svarede på spørgsmålet.
Der vil jeg så gerne spore lidt ind på, hvad Socialdemokraternes politik med hensyn til euroen er.
For Socialdemokraternes politik er jo, at vi skal med i euroen, men er det også Socialdemokraternes politik, at vi skal med i euroen, selv om konsekvensen bliver, at flere og flere beslutninger træffes i EU, og at beslutningerne selvfølgelig så skal kontrolleres der, hvor de træffes, og af Europa-Parlamentet, og at det, der bliver tilbage til Folketinget, så er det, som EU vurderer er relevant, man kunne sige subsidiaritetsprincippet, nærhedsprincippet, vendt på hovedet?
For det er jo det, der ligger i de planer, der ligger nu.
Derfor er det jo lidt vigtigt at høre: Er hr. Jens Joel og Socialdemokraterne villige til at gå den vej, eller er hr. Jens Joel og Socialdemokraterne i virkeligheden kommet dertil, at de på grund af udviklingen i EU bliver nødt til at gå ind for, at Danmark finder en anden placering i det europæiske samarbejde fremover, og at det måske kunne være klogt at bruge lidt tid på at diskutere det?
Søren Espersen (DF), 2013-01-17:
Et andet af de forbehold, som Danmark takket være det danske folks utrolige fremsynethed har, er forsvarsforbeholdet.
Her for et par dage siden vedtog vi i Folketinget at assistere franskmændene med et nødvendigt opgør med al-Qaeda.
Nu har vi jo tit hørt fra Socialdemokraternes side, at det på grund af vores forbehold ville være en fuldstændig umulighed for Danmark at deltage i sådan nogle aktioner.
Hvordan hang det så sammen?
Hvorfor var det, at Frankrig henvendte sig specielt til os og ikke til nogle af de mange andre, der er medlem af forsvarssamarbejdet?
Jens Joel (S), 2013-01-17:
Ja, det skal der selvfølgelig.
Det går vi jo fuldstændig ind for.
Men fru Pia Adelsteen siger, at vi har et euroforbehold, og derfor skal vi heller ikke have en fælles økonomisk politik.
Der er jeg bare nødt til sige: Vi har heller ikke en fælles økonomisk politik, men vi er jo – uanset, om vi har euroforbehold eller ej – afhængige af, hvad der foregår i de andre lande.
Det har krisen vist med al ønskelig tydelighed.
Så det, at den økonomiske politik i Europa påvirker os – euroforbehold eller ej – er jo ikke noget, de traditionelt EU-venlige partier eller regeringen har fundet på for at have et argument over for Dansk Folkeparti eller andre.
Det er jo sådan, verden ser ud: Vi er afhængige af, hvad der sker, og hvordan de andre fører økonomisk politik.
I den situation har regeringens opgave og ansvar jo været at placere Danmark i en situation, hvor vi kommer bedst muligt ud af krisen, og hvor vi tager mest muligt bestik af, hvad det er, vi er underlagt udefra – og hvor vi så i øvrigt fastholder, at vi selv på en række områder fører vores egen politik, men inden for de rammer, der er udstukket af verdensøkonomien, om du vil.
Pia Adelsteen (DF), 2013-01-17:
Det kan vi sandsynligvis på nogle punkter blive enige om.
Både den tidligere regering og den nuværende rummer partier, der ønsker de forbehold fjernet.
Der er et flertal i befolkningen, der siger, at vi ikke skal det.
Derfor har der så heller ikke været en afstemning, og så kan man give det mange andre begrundelser, men det er vel i bund og grund der, bolden ligger.
Når man så alligevel inden for de sidste par år gang på gang har set, hvordan det økonomiske samarbejde inden for EU er blevet tættere og tættere, altså netop med den såkaldte sixpack, europluspagten og finanspagten osv. – hvor jurister ganske vidst har sagt, at det her er i respekt for det euroforbehold, vi har – så er det i hvert fald mit indtryk, at borgerne siger, at det under ingen omstændigheder er i respekt for vores euroforbehold.
Det er derfor, jeg siger, som jeg gør.
Altså, der skal jo være en legitimitet i noget af det, man gør – uanset om man er et repræsentativt demokrati eller ej.
Jens Joel (S), 2013-01-17:
Noget af det, som man skal gøre, hvis man gerne vil have borgerne til at se det her, er jo at være med til at sikre, at EU rent faktisk leverer.
Jeg tror, at man skal passe på med at gøre det til et spørgsmål om, at EU er en demokratisk succes, hvis vi har folkeafstemninger om hvad som helst, lige som vi heller ikke ville foreslå, at alle beslutninger, der træffes her i Folketingssalen, skulle lægges ud til folkeafstemning på indenrigspolitiske områder.
Altså, demokrati handler om, hvor ærligt vi diskuterer de udfordringer, vi står over for, og om vi tør sige til hinanden, hvordan vi bedst kommer videre.
Det handler jo ikke om, at befolkningen nødvendigvis hver anden dag skal spørges om alle mulige ting inklusive det, vi bestemmer herhjemme.
Pia Adelsteen (DF), 2013-01-17:
Tak for det.
Altså, jeg synes, det er en interessant debat, må jeg indrømme.
Jeg synes også, det er sjovt at komme ned i substansen.
Noget af det, som måske undrer mig en lille smule, er, at når vi har de her diskussioner – som typisk bliver startet af de lidt mere EU-skeptiske partier, skal jeg skynde mig sige – så er det jo sådan, at vi tager det op på baggrund af, at der bl.a. i Europaudvalget via mandat bliver vedtaget nogle ting, f.eks. finanspagten, hvor man med en skeptikers øjne går for vidt, når vi har et euroforbehold.
Når vi har debatterne, når der f.eks. skal vedtages en finanspagt, så bliver der ofte sagt, at vi har et repræsentativt demokrati, så flertallet bestemmer.
Hvis man gerne vil have et EU, hvor borgerne er inddraget og er med, og hvor der er en opbakning fra borgerne til det, man gør, hvad er det så, man helt præcis vil gøre, og hvor er det, man er nødt til at sætte en bremseklods ned en gang imellem?