runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Laustsen (S), 2011-04-27:
Man kan jo altid hænge sig i formaliteter.
Et af problemerne i vores samfund er, at man investerer rigtig mange penge i førstehjælp og hjertestarterne, men hovedparten af hjertestarterne er låst inde på kommunekontorerne, og man kan ikke få fat i dem efter kl. 16.00.
Det er jo derfor, at der er rigtig mange mennesker, der kommer og siger: Kan vi ikke finde ud af et eller andet?
Jeg har også ladet mig fortælle, at f.eks. Falck ikke vil have hjertestartere i deres brandbiler.
Det vil det kommunale beredskab gerne.
Der er tusindvis af spørgsmål, man kan stille til det her.
Ministeren kan godt undre sig over, at spørgsmålet er formuleret på en eller anden en måde, men hvis vi nu begge to er optaget af, at det at redde liv er rigtig godt og fornuftigt, så drejer det sig selvfølgelig også om at finde løsninger.
I Sønderjylland har de jo fra for mange år siden haft en helt anden type beredskab end det, vi kender for resten af landet.
Der har de deltidsbrandmænd osv., og de to systemer arbejder fint sammen.
Og der er rigtig mange mennesker, der gerne vil yde en ekstra indsats her.
Jeg tror da også, at regionerne vil diskutere det.
Jeg kender også eksemplet fra Mors.
Det er da ærgerligt, at der hænger en hjertestarter inde bag en væg, så man ikke kan få fat i den, og der er det da fint, hvis man kan lave noget sammen med de frivillige.
Det håber jeg da at ministeren vil påskynde.
Tak, hr. formand.
Vil ministeren sørge for, at akutberedskabet i Skagen bliver bragt til at fungere, således at det kan nå frem og give den første livsvigtige hjælp til de nødstedte, og sørge for, at ambulancen kan nå tilbage til et sygehus, således at der er en reel mulighed for at redde liv, da ekstremt mange sygehuse er lukket ned, hvormed afstanden til de langt færre døgnåbne akutmodtagelser er forøget?
Det kan godt være, at der er en lille diktator gemt i sundhedsministeren.
Det skal jeg ikke kunne sige.
Jeg synes, det er interessant at diskutere alle de midler, der bliver sat af.
Vi har også haft lejlighed til at diskutere førstehjælp og forebyggelse, hvor der er skåret ned og lavet om på tingene.
Tidligere var beredskabet under Sundhedsministeriet.
Nu ligger det under Forsvarsministeriet.
Så kan man jo hygge sig med, om det skal være det ene eller det andet eller det tredje sted.
Men sagen er den, at borgerne efterspørger tryghed.
Når sygehusafdelinger, døgnfunktioner og akutberedskab lukker ned, og når akutbilen kører i garagen kl. 18.00, så opstår der utryghed.
Det gør der både i Løkken, Skagen og en lang række andre steder i vores samfund.
Det, der er spørgsmålet, er, om vi som politikere skal være med til at påvirke det i en anden retning.
Vi kan købe os til det hele; det er jeg fuldstændig enig i.
Vi har begge to gjort os nogle erfaringer på området og har ved selvsyn set, hvordan tingene kan fungere.
Vi har bl.a. set en regionsformand i Region Syddanmark afvise at tage imod et tilbud.
Det kunne da godt være, at sundhedsministeren har en holdning til det.
Og hvis ministeren har en holdning til det, skal han da være velkommen til at komme med den her i dag.
Bertel Haarder (V), 2011-04-27:
Det er det syddanske regionsråd, der afgør, hvordan de i Syddanmark vil styrke akutberedskabet.
Regeringen har lige fordelt 600 mio. kr. til styrkelse af akutberedskabet, ud fra den betragtning at når vi får de nye supersygehuse, er der nogle, der får lidt længere til et sygehus, og så skal der til gengæld være et stærkere akutberedskab i nærområdet.
Derfor vil vi nu se, at der ved siden af de nye store supersygehuse vil skyde lægehuse op og visse steder også såkaldte sundheds- og akuthuse, som kan klare langt flere opgaver, end de praktiserende læger tidligere har kunnet klare.
Overskriften er: Det, der ikke er svært, skal være nært.
Så har vi i da i øvrigt også for de 600 mio. kr. fået to lægehelikoptere, så man nu også så at sige kan få hjælp fra luften, når der er problemer med akutberedskabet.
Jeg tror i virkeligheden, at dette år er historisk.
Aldrig er akutberedskabet blevet styrket i en grad, som det er sket netop i dette år.
Men jeg ved ikke rigtig, hvad spørgeren har tænkt sig, at jeg skulle gøre ved det.
Hvor er det spørgeren vil hen med det?
Jeg er fuldstændig enig med spørgeren i, at det nye fænomen, at der faktisk forefindes hjertestartere flere og flere steder, og at der er flere og flere mennesker, der ved, hvordan de skal bruge dem, er rigtig positivt.
Og jeg tror, at det er gennem frivillige indsatser, bl.a. omkring hjertestartere, at vi kan forbedre akutberedskabet her i landet, så det har min fulde sympati.
Det er ikke løsningen.
Jeg tror, at både folkestyret og alle andre parter er bedst tjent med, at jeg ikke her i en uforberedt spørgetime udsteder nogen som helst garantier.
Jeg tror, at jeg har begrundet, hvorfor hr. Thomas Jensen ikke kan komme længere i dag.
Jeg har tilmed forklaret ham, hvordan han kunne have sikret, at han kunne få nogle bedre svar, nemlig ved at stille et af de spørgsmål, som jeg skal besvare her om en halv time.
Der er der jo spørgetid.
Havde han der spurgt, havde han kunnet forvente, at jeg kom med et forpligtende svar.
Men det gjorde han jo ikke, og det er altså ikke min fejl.
Vi prøver selvfølgelig i ministeriet at gætte på, hvad der kan blive rejst af spørgsmål her.
Vi havde ikke i vores vildeste fantasi regnet med, at jeg skulle udstede garantier for, hvad skatteborgere kan forvente sig her.
Men det, jeg kan sige helt overordnet, er, at hvis folk er blevet opkrævet for meget i skat og der ikke er hjemmel til det i loven, jamen så skylder man jo dem at betale pengene tilbage.
Bjarne Laustsen (S), 2011-04-27:
Tak, formand.
Bertel Haarder (V), 2011-04-27:
Baggrunden for spørgsmålet er jo ualmindelig trist.
Det er dybt beklageligt, at det ikke lykkedes at redde en tilskadekommet person med akut livstruende hjertestop.
Samtidig må jeg jo også sige, at jeg ikke har nogen mulighed for at vurdere, hvorvidt det under andre omstændigheder ville have været muligt at redde den omhandlede patient.
Jeg vil gerne præcisere, at det er regionerne, der har ansvaret for ambulanceberedskabet.
Det er regionerne, som efter bestemmelsen i sundhedsloven er ansvarlige for at planlægge ambulanceberedskabet, herunder bestemme beredskabets omfang i de enkelte geografiske områder på baggrund af de lokale behov.
Region Nordjylland har oplyst, at man på baggrund af den forventede aktivitet vedrørende ambulanceberedskabet i Skagenområdet har vurderet, at én døgndækkende ambulance har kunnet dække behovet.
Jeg har samtidig fået oplyst, at regionen vil drøfte med leverandøren, hvordan en lignende situation kan undgås i fremtiden.
Jeg ser i dagbladet Nordjyske Stiftstidende, at den sundhedsfaglige direktør i Region Nordjylland udførligt har beskrevet ambulancedækningen i det nordjyske område.
Han skriver, at Skagen ikke har noget dårligere beredskab end andre byer, og at Skagen ikke har fået forringet den akutte hjælp.
Tværtimod antyder han, at den er blevet forbedret.
Men det kan jeg jo ikke vide om han ret i.
Jeg formoder, at han har ret i det, men jeg citerer det, fordi det måske er mere rimeligt, at hr. Bjarne Laustsen spørger sin partifælle Ulla Astman, som i den bedste sendetid på den mest forstandige måde har taget det fulde ansvar for hændelsen.
Det er jo i regionsrådet, hr. Bjarne Laustsens spørgsmål hører hjemme, og det er til sine partifæller, at han skulle stille spørgsmålet.
Bjarne Laustsen (S), 2011-04-27:
Jeg takker for ministerens besvarelse.
Vi er fuldstændig enige om, at spørgsmålet bygger på en tragisk hændelse.
Det er trist, at man selv med et beredskab ikke kan redde menneskeliv.
Og man kan aldrig vide – det har ministeren ret i – om det ville have gjort en forskel, om man var 1 minut væk eller 25 minutter væk.
Men der er en ting, der er helt sikker, og det er, at jo flere minutter der går, desto større er risikoen for at miste livet – vi har også haft uheld her i Folketinget, hvor minutterne har været afgørende.
Beredskabet er skruet sammen på en sådan måde, at ambulancen er 42 km væk.
Man kan jo ikke bebrejde nogen falckreddere, at de har hørt 42 km og er nået frem til stedet på 25 minutter.
Det er jo det setup, der er: at fra kl. 18.00 og indtil næste dags morgen er akutbilen kørt i garage, og der er vel lige stor risiko for, at man kan få et hjertestop, hvad enten det er i dagtimerne eller i aftentimerne.
Jeg skal nok tale med Ulla Astman, regionsrådsformanden, og jeg har også talt med ministerens partifælle Svend Heiselberg, en tidligere kollega, og jeg har forstået det sådan, at de har været nødt til at prioritere.
Derfor ønsker jeg selvfølgelig også at diskutere med ministeren her i dag, om de midler, der er afsat til regionerne, er af en sådan karakter, at beredskabet kan indrettes, så det er forsvarligt.
Det er med den kobling, at jeg gerne vil have ministeren til at svare på spørgsmålet.
Vil ministeren sørge for, at akutberedskabet i Skagen bliver bragt til at fungere, således at det kan nå frem og give den første livsvigtige hjælp til de nødstedte, og sørge for, at ambulancen kan nå tilbage til et sygehus, således at der er en reel mulighed for at redde liv, da ekstremt mange sygehuse er lukket ned, hvormed afstanden til de langt færre døgnåbne akutmodtagelser er forøget?
Bertel Haarder (V), 2011-04-27:
Så vil jeg citere statsministeren igen: Hvis hr. Bjarne Laustsens spørgsmål her i Folketingssalen til regeringen angående en sag, der er hundrede procent regionalt besluttet, skal forstås sådan, at hr. Bjarne Laustsen vil nedlægge regionerne, så koster det kun et ord.
Så nedlægger vi regionerne.
Det er det, der er konsekvensen af, at bl.a. hr. Bjarne Laustsen rejser spørgsmål, som er rent regionale her i Folketingssalen.
Han vil have, at jeg skal tage ansvar for noget, som jeg ikke har den mindste indflydelse på.
Hvis jeg skal tage ansvar for det, jamen så må vi jo nedlægge regionerne, så det faktisk er mit ansvar.
Det er jo ikke mit ansvar, og det er der ingen der påstår.
Ulla Astman, som er regionsrådsformand, har taget ansvaret på flotteste vis.
Der er ikke én begrundelse for, at hr. Bjarne Laustsen rejser det spørgsmål her i salen, og det er der heldigvis også en lederskribent på Nordjyske Stifttidende, som har opdaget.
Han bruger overskriften: Politisk plat på tragisk sag.
Det er hans overskrift på hr. Bjarne Laustsens spørgsmål i dag.
Bjarne Laustsen (S), 2011-04-27:
Nu bliver der jo skrevet mange ledere, sikkert også nogle, som sundhedsministeren ikke vil bryde sig om, så det skal jeg lade ligge.
Jeg passer bare mit arbejde.
Det er min ret og min pligt, og jeg er helt sikker på, at når det drejer sig om, hvem der reelt bestemmer over regionernes økonomi, så er det sådan, at den nuværende regering har frataget regionerne mulighed for selv at have selvstændig skatteudskrivning.
Derfor har regeringen jo et medansvar for regionernes økonomi.
Det er bare derfor, at jeg stiller spørgsmålet.
Jeg vil meget gerne diskutere med sundhedsministeren, også om der kan findes andre muligheder for at gå ind og forbedre beredskabet.
For vi er jo enige om, at det er en tragisk hændelse, og vi er også enige om, at når liv kan reddes, så skal de reddes.
Der er 1.500 mennesker i Skagen, der til dato har skrevet under på, at de gerne vil have et bedre ambulanceberedskab.
Det er jo blevet hørt.
Det er derfor, vi taler om det her i dag.
Det kan også godt være, at regionerne vil lave om på det.
Men som der også bliver sagt, så er Skagen og andre yderområder i nøjagtig samme situation, så det her er ikke bare en Skagenting.
Der er flere andre steder, hvor de har det selv samme problem.
Bertel Haarder (V), 2011-04-27:
Jeg vil også gerne spørge, om en eventuel skatteudskrivningsret så betyder, at regionerne frit kan bruge penge.
Jeg har lige hørt her de sidste par dage, at det er Socialdemokratiets politik, at der skal være udgiftslofter både i kommuner og i regioner.
Så hvad er forskellen?
Jeg har ansvaret for de samlede bevillinger, som er kraftigt stigende i forhold til alle andre offentlige områder, og så er det inden for de rammer, at regionerne bestemmer.
Bjarne Laustsen (S), 2011-04-27:
Hvis ikke ministeren vil svare på de spørgsmål, der bliver stillet, så har man jo mulighed for at afvise dem, inden man kommer i Folketingssalen.
Men ministeren vil godt polemisere og tusindvis af andre ting.
Jeg stiller bare det spørgsmål, som tusindvis af skagboer har stillet – 1.500 har skrevet under nu – nemlig om det er muligt at få et bedre beredskab.
Og så har jeg tilladt mig at stille det spørgsmål, fordi det er ministeren og regeringen, der har det samlede ansvar for økonomien.
Spørgsmålet er, om der i forbindelse med de forhandlinger, der har været, er blevet afsat midler nok, således at det er forsvarligt og acceptabelt, som jeg skriver i spørgsmålet, at have sådan et ambulanceberedskab i den her situation.
Der findes andre situationer, hvor de har ventet i mere end 40 minutter på en ambulance.
I det her tilfælde, hvor det var med døden som udgang, var det 26 minutter.
Jeg stiller bare spørgsmålet, om det er acceptabelt i et velfærdssamfund, hvor man bor på en yderspids, og hvor man ikke har mulighed for at få hjælp fra anden side.
Det er der ikke i Skagen.
Det er det, skagboerne spørger om, og det prøver jeg bare at viderebringe til ministeren.
Bertel Haarder (V), 2011-04-27:
Spørgsmålet er udmærket.
Det er bare stillet det forkerte sted.
Men da jeg nu får spørgsmålet, kan jeg da altid citere, hvad Jens Winther Jensen, den sundhedsfaglige direktør, har skrevet i Nordjyske Stifttidende.
Her skriver han: »Der opstod tre akutte hændelser på næsten samme tidspunkt om aftenen. Falck valgte at køre ambulancen fra Skagen til Ålbæk, og lige efter opstod der to andre akutte opgaver i Skagen.«
Det er det, han forklarer var det helt særlige og ulykkelige, der skete i den pågældende situation.
Hvis sådanne undtagelsessituationer skal undgås over hele landet, kræver det et beredskab, som er så kostbart, at man for de penge ville kunne redde mange flere liv ved at bruge dem på anden vis.
Der skal med andre ord prioriteres efter, hvor man får mest sundhed for pengene.
Den opgave ligger hos regionerne, så længe vi har dem, og ikke hos regeringen.
Hvis jeg skal fjerne den tvivl, skal jeg jo afskaffe det kommunale selvstyre.
Det her handler jo om, at kommunerne har en vid råderet inden for uændrede bevillinger.
Og hvis jeg skal udstede en regeringsgaranti imod, at der er opgaver, der forsømmes, skal jeg afskaffe det kommunale selvstyre.
Det, jeg kan understrege, og det, som socialministeren kan understrege, er, at kommunerne ifølge lovgivningen har nogle forpligtelser.
Dem skal de leve op til, og hvis de ikke gør det, er der heldigvis et tilsynssystem og i værste fald også et sanktionssystem.
Så kan jeg forstå, at hr. Rasmus Prehn sætter sin lid til, at når Socialdemokraterne vil tillade en årlig udgiftsvækst på 1,4 pct., mens regeringen vil tillade en årlig udgiftsvækst på 0,8 pct., er alle problemer dermed løst.
Den illusion vil jeg gerne hermed prikke hul på.
Det er jo ikke nogen stor forskel, der er mellem 0,8 og 1,4.
Nissen vil flytte med, altså problemerne vil flytte med, så det synes jeg ikke hr. Rasmus Prehn skal læne sig op ad.
Rasmus Prehn (S), 2011-04-27:
Jamen ministeren har fuldstændig ret i, at vi har sagt ja til en form for regulering af kommunernes økonomi.
Vi har jo aldrig nogen sinde ment, at man i kommunerne bare skal bruge løs.
Vi vil med en socialdemokratisk regering tilføre flere ressourcer til landets kommuner.
Når det er sagt, har vi jo også netop i forbindelse med spørgsmålet om sociale sager været inde på, at der skal være en direkte refusion, sådan at det ikke er kommunen, der skal tænke i kroner og øre, den skal først og fremmest tænke i, hvad det bedste er for børnene, og så er der en refusionsordning fra staten, så man kan gribe ind.
Vi står her med et ritzautelegram, der kan fortælle om Dansk Socialrådgiverforening, som i hvert fald har den bange anelse, at man kommer til at tænke for meget i kroner og øre og for lidt i omsorg for de her børn.
Bekymrer det slet ikke ministeren, at der kan være situationer, hvor man udskyder den her slags sager på grund af økonomi?
Burde vi ikke få fjernet den tvivl og sikre, at kommunerne har de realistiske rammer, sikre, at de kan gribe ind, og at der så findes en mere solidarisk løsning, hvor det er hele samfundet, der betaler for, at de her børn bliver fjernet eller får den hjælp, der skal til?
Inger Støjberg (V), 2011-04-27:
Jeg må indrømme, at jeg faktisk blev lidt forundret over det her spørgsmål fra hr. Lennart Damsbo-Andersen, for hvis det er sådan, at man rent faktisk læser regeringens udspil igennem, vil man se, at den nye ungepakke er opdelt i fire hovedområder, hvoraf det ene netop drejer sig om at få flere praktikpladser og gøre en ekstra indsats over for udsatte unge.
Det er langtfra første gang, regeringen målrettet har sat ind i forhold til praktikpladser.
Finanskrisens virkning kunne også spores i udviklingen af antallet af praktikpladser.
I 2008 vendte kurven over de oprettede praktikpladser, som ellers havde været konstant stigende fra 2003 til 2007, men ved en ekstraordinær indsats for at skabe rammer for etablering af flere praktikpladser, blev udviklingen faktisk vendt igen i 2010, og det er jo rigtig positivt.
Yderligere vil regeringen omlægge tilskuddet til praktikpladssøgende arbejde, så det i højere grad målrettes de skoler og elever, der har de største udfordringer med netop at finde praktikpladser.
Så alt i alt synes jeg, man må sige, at der bliver gjort rigtig meget.
Og derudover er det jo faktisk sådan, at vi sammen har aftalt, at vi skal evaluere det her område.
Den evaluering vil blive færdig her i første halvår af 2011, og der kan vi jo så se, hvordan effekten har været, for meget af det her har vi jo faktisk gennemført sammen.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-04-27:
Jeg er fuldstændig klar over, at der i forslaget er skrevet fine ord om, at man nu vil lave indsatser på det ene og på det andet område, men det, der er fakta ude i virkeligheden, er jo, at der står 8.176 – det er i hvert fald over 8.000 – der ikke har nogen praktikplads.
Og uanset hvor meget man går ud og snakker med virksomhederne, så tager de jo ikke lærlinge, hvis ikke der er arbejde derude til dem.
Der bliver flere og flere ledige, og der bliver flere og flere, der ikke har en praktikplads.
Det er derfor, jeg spørger: Hvad er svaret på det fra ministerens side?
Inger Støjberg (V), 2011-04-27:
Nu er det sådan, at ledigheden jo rent faktisk faldt i sidste måned med 3.000 personer, så det kan man da sige er den første faktuelle fejl.
Og jeg synes jo sådan set ikke, at det er folketingsmedlemmers opgave at prøve på at tale krisen op.
Jeg synes sådan set, at det ville være langt bedre, hvis vi kiggede på nogle af de positive tegn, der jo er på det danske arbejdsmarked, altså at ledigheden er stagnerende, faktisk svagt faldende, og at en tredjedel af virksomhederne siger, at de regner med at skulle ansætte folk inden for den næste halve år, at der er færre konkurser.
I det hele taget begynder det så småt at lysne, og ordrebøgerne bliver også i højere grad fyldt op, end de gjorde før.
Så er det rigtigt, at der stadig væk er for mange unge, der har svært ved at få en praktikplads, men også det forhold kan vi jo rent faktisk se, at det er begyndt at lysne for.
Kurven knækkede i 2010, og det er jo på grund af den indsats, vi har gjort i fællesskab – det anerkender jeg faktisk – med også at prøve at finde penge til netop at styrke virksomhedernes muligheder for at ansætte lærlinge.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-04-27:
Det er rigtigt, at kurven knækkede i 2010.
Det talte jeg også med undervisningsministeren om for 14 dage siden.
Vi ser bestemt også frem til, at vi skal forhandle om de her ting, for der må jo være nogen, der skal tage ansvar.
Sidste gang kurven knækkede, gik den fra 8.000 og ned til ca. 7.000, der ikke kunne få en praktikplads.
Nu er vi så tilbage oppe over de 8.000.
De 7.000 er jo et reelt problem i forhold til den diskussion, vi også har om at skaffe den kvalificerede arbejdskraft i fremtiden.
Vi ved, at den kommer til at mangle.
For mig må det jo være sådan, at målet er, at der ikke står nogen i kø for at få en praktikplads, at der er de pladser derude, så vi både kan sikre, at de unge får en uddannelse, og at vi også som samfund har den uddannede arbejdskraft, der skal være til rådighed.
Tror ministeren så, at de tiltag, der er beskrevet i forslaget, som ligger nu, er nok til at kunne løse det problem?
Inger Støjberg (V), 2011-04-27:
Jeg er da helt enig med hr. Lennart Damsbo-Andersen i, at den bedste af alle verdener jo ville være den verden, hvor der netop ikke er et ungt menneske, der står og venter på en praktikplads.
Det er også derfor, at vi jo reelt set har en uddannelsesgaranti forstået på den måde, at hvis man starter på teknisk skole, kan man også få sig en uddannelse på teknisk skole, som man kan færdiggøre.
Der er ikke nødvendigvis sikkerhed for, at det lige præcis er ønskeuddannelsen, som man også bliver færdig med, men der er rent faktisk en form for uddannelsesgaranti, hvis man starter på teknisk skole og så ellers fuldfører tiden der.
Det er der jo, fordi vi har opprioriteret hele skolepraktikordningen.
Jeg vil godt sige, at skolepraktik ikke er, synes jeg, den bedste form for praktik.
Jeg synes, at det at komme ud på en rigtig virksomhed alligevel er nummer et, men i en tid, hvor det har været svært at skaffe praktikpladser på grund af den internationale finanskrise, har vi også måttet dreje lidt på knapperne og justere lidt på det hele og se lidt pragmatisk på tingene, og derfor har vi forbedret mulighederne for skolepraktikordninger.
Om de her initiativer er nok, kan jeg jo ikke garantere, men jeg kan i hvert fald garantere, at det er et skridt i den rigtige retning, og jeg håber sandelig, at de her initiativer, sammen med at det går bedre i Danmark rent økonomisk og dermed også for virksomhederne, så også gør, at det vil komme til at se lysere ud.
Rasmus Prehn (S), 2011-04-27:
Hvordan har ministeren det med, at regeringen igen og igen har opfordret unge til at søge ind på professionsuddannelser som f.eks. læreruddannelsen, når regeringen nu gennemfører en nulvækstpolitik, der medfører, at mange af dem, der lyttede til regeringen og tog en læreruddannelse, nu sendes hjem til deres familie med en fyreseddel?
Inger Støjberg (V), 2011-04-27:
Nu vil jeg tro, at der også er noget sæsonbetonet i spørgsmålet omkring praktikpladser, men vi kan rent faktisk se, at den indsats, som vi har gjort, også virker.
Det ændrer imidlertid så ikke på, at der stadig væk er en række unge mennesker, der står og mangler en praktikplads.
Det er jo så også derfor, vi har taget den her stribe af nye initiativer i den ungepakke, som jeg lagde frem her for nylig.
Så jeg synes sådan set, at det ville være rigtig fornuftigt, hvis også hr. Lennart Damsbo-Andersen kunne glæde sig lidt over det, for meget af det, hr. Lennart Damsbo-Andersen faktisk efterspørger i dag, er noget af det, jeg allerede har fremlagt, og det er noget af det, som vi også skal til at forhandle om med Folketingets partier, deriblandt også Socialdemokratiet, som jo er hr. Lennart Damsbo-Andersens parti, og det ser jeg meget frem til.
Rasmus Prehn (S), 2011-04-27:
Mange tak.
Jeg skal læse højt: Hvordan har ministeren det med, at regeringen igen og igen har opfordret unge til at søge ind på professionsuddannelser som f.eks. læreruddannelsen, når regeringen nu gennemfører en nulvækstpolitik, der medfører, at mange af dem, der lyttede til regeringen og tog en læreruddannelse, nu sendes hjem til deres familie med en fyreseddel?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-04-27:
Mener ministeren, det er en god idé at tage penge fra voksenlærlingeordningen til medfinansiering af udspillet »En styrket indsats over for unge ledige«, når erhvervslivet i stigende grad efterspørger faglært arbejdskraft?