Erling Bonnesen (V), 2015-11-19:
Lovforslaget, vi behandler, er allerede blevet gennemgået af de foregående talere, så det vil jeg ikke gøre igen, men forholde mig til nogle af de hovedpunkter, der er i det.
Og allerførst vil jeg da gerne slå fast, at i debatten om gmo er det meget vigtigt, at vi forholder os til de mange muligheder, som teknologien også giver os.
Det er jo fint med en sund skepsis som tilgang til det på nuværende tidspunkt, og det er også fint, at vi får det undersøgt godt og grundigt.
Med gmo er det muligt at gensplejse afgrøder, således at de kan yde mere, gro under vanskelige forhold og blive modstandsdygtige over for skadedyr, så også pesticidforbruget kan nedbringes.
Det er jo noget, som vi går meget op i her i Danmark.
Det kan på mange måder være med til at afhjælpe nogle af de store udfordringer på fødevareområdet, som vi står over for, også ude i den store verden og ikke mindst i udviklingslandene. Formålet med lovforslaget er jo at gennemføre de nødvendige lovændringer for at leve op til det såkaldte Barrosodirektiv om medlemsstaternes mulighed for at begrænse eller forbyde dyrkning af gmo-afgrøder.
Danmark vil fremover kunne forbyde dyrkning af gmo-afgrøder ved at fremlægge saglige grunde til, at en bestemt gmo-afgrøde ikke kan tillades i Danmark.
På den måde sikres det, at bekymringen i forhold til fødevaresikkerhed og utilsigtet spredning af gmo'er kan imødekommes, uden at det går ud over de bærende principper i EU om fri konkurrence og varernes frie bevægelighed.
Derudover giver lovforslaget miljø- og fødevareministeren mulighed for at fastsætte særlige sameksistensregler.
Formålet med dette er at modgå utilsigtet spredning af gmo'er, f.eks. også i forhold til andre lande tæt på, der har forbudt dyrkning af de pågældende gmo-afgrøder.
Dette er ligeledes en del af Barrosodirektivet.
Og Barrosodirektivet er et resultat af, at det ikke har været muligt i EU at samle et kvalificeret flertal for at lave en fælles lovgivning med fælles regler, som der jo sådan set hidtil har været, for, hvilke gmo-afgrøder der må dyrkes inden for EU.
Det har faktisk heller ikke været Danmarks ønske, eftersom et flertal i Folketinget har ønsket en EU-lovgivning, der giver mulighed for at indføre nationale forbud mod gmo-afgrøder, når det kunne begrundes sagligt, om jeg så må sige.
En af årsagerne er, at det er et meget følsomt område med stærke interesser både lokalt og nationalt, og samtidig er det jo ikke nogen hemmelighed, at der er meget stor skepsis over for gmo-produkter, også blandt de mange forskellige miljø- og forbrugerorganisationer.
Omvendt har trægheden i beslutningsprocessen i EU ført til, at der ikke er blevet indført brugbare regler for fødevarebranchen, og dermed halter EU så at sige bagud i forhold til resten af verden, når det gælder udnyttelsen af de her muligheder, som teknologien giver.
Men naturligvis skal det foregå på et sikkert grundlag; det er der ikke nogen der kan være uenig i.
Det er afgørende, at der er en fælles ramme for lovgivningen i EU på gmo-området.
Gmo-afgrøder kan sprede sig i form af pollen og frø, og derfor er det jo ikke ligegyldigt, hvilke regler og sorter et naboland i givet fald har tilladt.
Med nærværende lovforslag og direktiv får vi en fælles ramme inden for EU, og det er en klar fordel både for de lande, som ønsker at tillade mere gmo, og de lande, der vil begrænse det så meget som muligt.
Barrosodirektivet og den deraf følgende lovgivning er efter Venstres opfattelse en praktisk måde at finde en løsning på den politiske udfordring på, som gmo afstedkommer.
Det er en løsning, som i høj grad respekterer ønskerne fra de enkelte EU-medlemmer, herunder også Danmark, som traditionelt set har indtaget en forsigtig, afventende holdning over for brugen af gmo.
På det grundlag støtter Venstre selvfølgelig forslaget.