Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2014-04-25:
Der er måske nogen af jer, der kan huske Kenneth Iversen fra Aarhus – det er den mand, som desværre var ude for en alvorlig arbejdsulykke; han arbejdede, så vidt jeg husker, som maskinarbejder.
Det gjorde så, at han tog imod en revalideringsydelse, så han kunne blive omskolet og blive ingeniør.
Kommunen sagde faktisk til ham: Du kan også vælge at gå på førtidspension.
Men Kenneth sagde: Det vil jeg ikke; jeg vil prøve at omskole mig og prøve at se, om jeg kan blive på arbejdsmarkedet, selv om jeg har været ude for den her meget alvorlige arbejdsulykke.
Det lykkedes.
Kenneth fik et arbejde som ingeniør.
Kenneth har fundet en kone fra Vietnam, så vidt jeg husker.
De kan ikke få lov til at leve sammen her i Danmark, for inden for de sidste 3 år har Kenneth modtaget revalideringsydelse.
Så selv om Kenneth ligesom klarede den der arbejdsulykke, tog en uddannelse, forsørger sig selv og arbejder som ingeniør, er de danske regler i dag sådan, at han ikke kan få lov til at leve her i Danmark med sin kone og deres børn.
De er tvunget til at flytte til Tyskland.
Det, som Dansk Folkeparti foreslår, er så at gøre det endnu sværere for borgere i Danmark at få lov til at leve sammen med deres mand eller kone, hvis de finder en mand eller en kone i udlandet.
For det første har jeg det lidt sådan, at det der med, at staten sådan skal gøre sig til dommer over, hvem man må gifte sig med, er noget underligt noget.
For det andet, og det er noget af det værste, er der et usmageligt element, synes jeg, i det forslag, som hr. Martin Henriksen og Dansk Folkeparti har fremsat, og som VKO rent faktisk indførte – man skal jo huske på, at det ikke bare er noget, Dansk Folkeparti har fundet på, Venstre og Konservative har jo støttet og gennemført den her politik – nemlig det element, der handler om uddannelsessnobberi.
Man giver altså flere point til en borger, som har fundet en mand eller kone i udlandet, der har gået på et eliteuniversitet, end man giver til en dansk borger, som har fundet en mand eller kone i udlandet, som er tømrer, smed, sygeplejerske, pædagog eller rengøringsdame, eller hvad ved jeg.
Jeg synes faktisk, at det er svært at forstå Dansk Folkepartis argumenter for, at det skulle være rimeligt.
Altså, hvordan kan det nogen sinde blive rimeligt, at man fra politisk side siger til borgerne i Danmark: Vi giver jer flere point, hvis I gifter jer med en akademiker, end hvis I gifter jer med en tømrer?
Jeg ved ikke, om Dansk Folkeparti har overvejet, hvad der ville ske med det danske samfund, hvis alle blev akademikere.
Det hele ville jo falde fra hinanden.
Vi har sådan set brug for folk, der er uddannet som tømrere, folk, der er uddannet som smede, folk, der er uddannet som sygeplejersker, folk, der er uddannet som pædagoger, folk, der er uddannet som SOSU-assistenter.
Det er mindst lige så vigtigt for Danmark, at der er mennesker, som passer på os, når vi kommer på sygehuset, at der er mennesker, der kan udskifte vores vinduer, at der er mennesker, som passer vores ældre på plejehjemmene, som det er vigtigt, at der er nogle ude på RUC, der er hamrende dygtige til at lave sociologiske analyser.
Enhedslisten støtter ikke det her beslutningsforslag, som Dansk Folkeparti har fremsat.
Så må jeg sige til Venstre: Jeg synes egentlig, at det er mærkeligt, at Venstre ikke kan komme med et klart svar i dag på, om Venstre har fortrudt det pointsystem, som Venstre indførte, da Venstre havde regeringsmagten i Danmark.
Det er da et ret grundlæggende spørgsmål, synes jeg.
Mener man fra Venstre side, at det er okay at give flere point til dem, der forelsker sig i mennesker, der har gået på et eliteuniversitet, end til dem, der forelsker sig i mennesker, der har taget en uddannelse som tømrer?
Mener Venstre, at det er okay, eller mener Venstre ikke, at det er okay?
Er det god politik?
Er det Venstrepolitik?
Det ville da være flot, hvis vi i dag kunne få et svar fra Venstre på det, synes jeg, både ret simple og også meget principielle, grundlæggende spørgsmål.