Karin Nødgaard (DF), 2010-02-02:
Når vi i dag sambehandler de to forslag synes jeg, at det er væsentligt, at vi først slår fast, at det ikke skal være et spørgsmål, om man er for eller imod den rytmiske musik og dens udviklingsmuligheder.
Vi kan alle blive enige om, at der er mange mennesker, der som aktive eller som tilskuere er en del af den rytmiske musiks verden.
B 99 har overskriften: At styrke den rytmiske musik.
Det lyder rigtigt, og det er absolut ikke en ny tanke at styrke den.
Det forholder sig jo således, at der ved den senest vedtagne finanslov faktisk blev afsat ca. 10 mio. kr. for de kommende 4 år til den rytmiske musik via bevillinger til de rytmiske spillesteder, og at der i samme forbindelse blev ændret ved, at spillestederne ikke blev ramt unødigt som konsekvens af, at de er kategoriseret som erhvervsstøtteordninger.
Begge disse forbedringer er blevet sat på dagsordenen af Venstre, Dansk Folkeparti og De Konservatives kulturpolitiske ordførere, hvilket jeg selvfølgelig synes er meget relevant at nævne i denne anledning, ligesom de forbedringer, som de tre partier vedtog i finanslovforhandlingerne.
Dansk Folkeparti er optaget af og anerkender, at rytmisk musik indtager en væsentlig position på det kulturelle landkort, og at der er mange involverede parter, som gør et stort arbejde, og at indsatsen er med til at give en masse borgere gode musikoplevelser.
Der er heller ikke tvivl om, at der på spillestederne, hvor den rytmiske musik præsenteres, for tiden er vanskelige vilkår som følge af den finanskrise, samfundet generelt befinder sig i, og andet ville jo egentlig også være mærkeligt.
Med hensyn til en handlingsplan synes jeg, at man skal være lidt varsom, i og med at der jo kan være områder i en sådan, som vil være svære at opfylde, netop fordi der er skiftende økonomiske forhold, som kan gøre sig gældende, og at vi jo i forvejen faktisk har 4-årige aftaler for hele musikområdet.
Dansk Folkeparti ser hellere, at vi fortsat er i dialog med Statens Kunstråds Musikudvalg.
Der er ikke tvivl om, at der i det forslag, som udvalget fremkom med sidste år, er flere interessante elementer, som der vil kunne arbejdes videre med.
Det er dog ikke af uvæsentlig karakter, at der skal være et økonomisk fundament at bygge videre på, og jeg finder nok ikke tidspunktet det rette til at sætte en masse nye ressourcekrævende initiativer i værk udover dem, der lige er blevet taget netop på finansloven.
Lige nu befinder vi os jo faktisk også inde i en finanslovsperiode, så egentlig er det jo heller ikke tidspunktet at gå hen at finde nye ressourcer nu.
Dansk Folkeparti ser ikke nogen hindring for, at der politisk kan drøftes nogle tiltag fremover, som kan være med til at styrke den rytmiske musik yderligere i forhold til det, der er sket, men det er meget vigtigt, at der selvfølgelig er en økonomisk basis for det, og der er det jo netop finanslovforhandlingerne, som er det rette forum for det.
I forbindelse med det andet forslag, B 100, er der nok ikke tvivl om, at det er stillet som en opfølgning på den debat, der var sidste år om, at der skulle kigges på musikfestivalers muligheder for at donere noget af overskuddet til spillestederne.
Som udgangspunkt finder Dansk Folkeparti, at det egentlig er en sympatisk idé, i og med at man jo ved, at vækstlaget måske er på spillestederne og på sigt kan finde vej til festivalerne.
Der skal ikke være tvivl om, at Dansk Folkeparti er skeptisk over for den enorme indflydelse, der kommer fra EU's side, og på det område, som vi debatterer her i dag, er der heller ikke tvivl om, at vi kan høre og se, at EU har øjnene rettet mod Danmark og de regler, der er i momslovgivningen, og hvordan reglerne forvaltes i praksis.
Det viser sig jo, at der, som vi også netop har hørt fra skatteministeren, faktisk verserer en retssag for tiden, som gør, at fokus er rettet mod, hvorledes der ageres i forhold til donationer, og om der er brudt nogle regler i forhold til, hvad der må støttes, og hvad der så kan kategoriseres som værende velgørenhed.
Selv om man ønsker at støtte de rytmiske spillesteder, kan vi jo ikke være helt blinde for, at de drives som kommercielle virksomheder, og at de både kan være konkurrenceforvridende og ikke lever op til kravene i momsloven om, at betingelsen for momsfritagelse er, at overskuddet fuldt ud anvendes til velgørende og almennyttige formål.
Og det er jo ikke gældende i forhold til spillestederne.
Som jeg har læst mig til, står der jo faktisk også i momsloven, at koncertvirksomhed ikke er omfattet af fritagelsen, da det er en almindelig momspligtig virksomhed.
Vejen frem må fortsat være, at vi, hvor det er muligt, prøver at tilgodese områder af kulturen, når der er et råderum til det.
Det kan f.eks. være ved de årlige finanslovforhandlinger, som Dansk Folkeparti jo tager stor del i, og som tidligere nævnt også er kommet spillestederne til gode.
Med hensyn til en ændring af momsloven og de konsekvenser, det vil have for de spillesteder, der ikke vil opnå at modtage donationer, og dem, som vil kunne se sig som potentielle modtagere af overskuddet fra festivaler, vil det selvfølgelig være problematisk.
Og det tror jeg egentlig vil kunne ende med at blive en glidebane, som vil være meget vanskelig at manøvrere på, og den bane ønsker Dansk Folkeparti ikke at begive sig ud på.
Men vi ønsker selvfølgelig løbende at kigge på de muligheder, der er, så vi fortsat vil kunne opleve og styrke rytmisk musik, og så er det selvfølgelig også vigtigt, at vi afventer den dom fra Højesteret, som selvfølgelig vil kunne indikere, hvorledes vi fremadrettet skal agere.