Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-01-10:
Det forslag, vi nu efterhånden har diskuteret i et stykke tid, er efter min bedste overbevisning et ledt og nedrigt forslag.
Det er et forslag, som bærer endnu mere ved til det indtryk, som vi alle sammen har både her og også ude i samfundet og ikke mindst blandt flygtninge og indvandrere i det danske samfund, indtrykket af, at vi har en regering, som reelt ikke er andet end Dansk Folkepartis forlængede arm i bestræbelserne på at holde så mange mennesker som muligt ude og gøre tilværelsen så sur som muligt for dem, der er her i landet.
Det er meget sigende, at det her lovforslag kom til verden på baggrund af en særlig aftale i forbindelse med det såkaldte velfærdsforlig i juni måned, en særlig aftale, hvor regeringen sammen med Socialdemokraterne, De Radikale og Dansk Folkeparti var blevet enige om at skære en del i velfærden, forringe efterlønnen osv.
Bagefter satte regeringen sig ned sammen med Dansk Folkeparti for at krydre det med at gøre livet surt for folk, der kommer fra andre lande og får opholdstilladelse i Danmark.
Der er en forestilling om, at det skulle være en fordel, at folk, når de bliver familiesammenført i det her land, får en viden om det danske samfund, en meget begrænset viden, får en viden om det danske sprog, en meget begrænset viden, og får lov til at betale for det som en forudsætning for overhovedet at komme til Danmark og bo sammen med deres ægtefælle.
Men hvad er det egentlig reelt for en viden, folk får?
Jamen det er jo en viden om, hvordan det er, det danske samfund og den danske regering modtager fremmede.
Det er reelt en viden, der siger: Vi har et lukket land.
Vi har et land, som er skeptisk, og som er modstander af, at der kommer fremmede til det her land.
Hvis man tror, det er befordrende for, at folk bliver integreret, så er man naiv. Så indfører forslaget jo også noget totalt nyt.
For en vis gruppe mennesker i Danmark indfører man nu et beskæftigelseskrav for retten til at få kontanthjælp, endda et omfattende beskæftigelseskrav, et beskæftigelseskrav, som er væsentlig større end det beskæftigelseskrav, vi har i Danmark for at opnå ret til arbejdsløshedsdagpenge for at blive en del af dagpengesystemet, et krav om, at man skal have arbejde i 2½ år for at have ret til at komme ud af den meget lave starthjælp, en starthjælp, som vi jo har fået dokumenteret først og fremmest skaber fattigdom, og som ikke selv i en situation, hvor beskæftigelsen er ekstremt høj, har medvirket til, at flere af dem, der er ramt af starthjælpen, rent faktisk er kommet i arbejde.
De mennesker skal nu straffes yderligere.
Man stiller nogle krav til folk, der er nogle af de svageste i forhold til det danske arbejdsmarked, som de mennesker ikke er i stand til at honorere, og dermed fastholder man dem på den ydelse, der er så lav, at man kun kan betegne den som én ting, nemlig fattigdom.
Det kalder man en integrationseksamen.
Det er altså et spørgsmål om, at arbejde ikke længere er noget, man har ret til, eller et tilbud, nej, man skal bestå en eksamen bestående i at arbejde 2½ år i det her land.
Som om det ikke var slemt nok, vil selve ordningen medføre, at en række af de mennesker vil få en mindre motivation til at få en uddannelse og dermed få et bedre fodfæste og bedre muligheder på det danske arbejdsmarked, for hvis man begynder at uddanne sig længere efter det overståede integrationsforløb, vil det blot betyde, at man vil blive fastholdt længere på den meget lave ydelse i stedet for, at man får motivationen til rent faktisk at få en uddannelse og få en fast tilknytning til det danske arbejdsmarked.
Det er for ringe, og det her forslag er, som jeg sagde i indledningen, ledt og nedrigt og vil ikke medføre et eneste gram bedre integration.