Bente Dahl (RV), 2010-05-28:
Det er bare ærgerligt, at ordene, inklusive det her forslag, ikke kan blive udmøntet i politik.
Jeg anerkender, at ministeren siger, at der bliver nedsat et udvalg, som vil arbejde med det, men jeg havde gerne set, det også havde taget udgangspunkt i vores forslag her i dag.
Beslutningsforslaget her er blevet til, fordi det frivillige foreningsliv bærer meget af samfundets liv og udvikling.
Det frivillige foreningsliv er bredt, både socialt og kulturelt, og al udvikling sker altså i samspil imellem mennesker.
Der er desværre en tendens i kommunerne i dag til at nedlægge folkeoplysningsudvalgene, som er en del af de strukturer, der bærer den frivillige sektor frem.
Det overordnede formål med B 157 er at skabe bedre vilkår for, at forskellige parter kan mødes fysisk for i dialog med hinanden at gøre noget, lave aftaler, udføre noget, der gavner det frivillige, kommunerne og erhvervslivet – og meget gerne andre også.
I beslutningsforslaget ligger der ikke noget krav om, hvad der skal udføres, hvad der skal tales om, men beslutningsforslaget lægger op til at skabe rum, mødesteder, muligheder.
Mødestederne kan være mange.
Beslutningsforslaget kommer med et par forslag i den lokale organisatoriske ramme om f.eks. frivilligcentrene, men vi forestiller os også, at der sagtens kan findes andre løsninger, skoler, forsamlingshuse i landdistrikterne, i Dansk Husflids huse, der findes rundtomkring i hele landet, sportshaller osv. osv.
Mødesteder er det ene element, der er nødvendigt.
Det andet element er, at der er mindst en, der er ansvarlig for, at parterne finder sammen.
Vi ser meget gerne, at alle kommuner opretter et foreningsråd eller et frivilligråd.
Navnet er ikke afgørende, det er indholdet og det, at det giver mulighed for mennesker i den frivillige sektor til af og til at træffe mennesker fra andre sektorer.
Det er ikke ordene, det er afhængigt af.
Vi mener, det skal være over hele landet, der skal sikres møder mellem frivilligsektoren og andre sektorer.
Et charter kan være et udvalg, der nedsættes, ligesom det var, da vi første gang så det i 1999 – mig bekendt var det første gang.
Selv om det er 10 år siden, har det frivillige foreningsliv stadig aktualitet, så det kan dårligt undre, at der kom en rapport – den, jeg før nævnte, da jeg spurgte ind til det – fra tænketanken Cevea i oktober 2009 med rapportering om borgernes inddragelse, afdækning af det frivillige potentiale.
Og ministerens omtale af det arbejdende udvalg viser jo også aktualiteten, og så regeringens grundlag ikke at forglemme.
Det er jo sådan set forslag nr. 2, vores beslutningsforslag her i dag lægger op til.
Et nationalt charter skal udvikles, og vi må have en national handlingsplan, der formuleres nationalt på tværs af Kulturministeriet, Socialministeriet og Undervisningsministeriet og sammen med dem alle tre, og handlingsplanen skal udføres lokalt.
Det er i krydsfeltet mellem sektorerne, der kan løftes opgaver.
I England er denne form for samarbejde meget udbygget jævnfør Anthony Giddens teorier om »Den tredje vej«.
Vi må altid fastholde, at frivilligt arbejde gøres af lyst og udelukkende af lyst.
Frivillige kan ikke trække andre læs end netop det frivillige.
De kan ikke erstatte arbejdspladser, men det er altså igen i krydsfeltet mellem det frivillige og andre sektorer, det rykker.
De skal have til huse et bestemt sted og have en bestemt sammensætning fra alle sektorer, der er involveret.