runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tina Nedergaard (V), 2010-03-24:
Jamen altså, vi arbejder med nulvækst, men der kan være en skæv fordeling, og det kan også være mellem områder.
Finansloven er ikke kommet endnu, aftalen med KL er ikke indgået, og det er jeg jo nødt til at afvente.
Jeg kan ikke foregribe forhandlingernes gang og heller ikke, hvilke hovedkonklusioner der bliver draget af de forhandlinger.
Men det, der er situationen, er, at inden for den ramme, der er i dag, som er den største nogen sinde, også til anlæg – den største nogen sinde i folkeskolen – kunne man hente meget.
Jeg vil så gerne opfordre til, at kommunerne allerede nu tænker i, hvordan de inden for de rammer, de har i dag, sikrer, at børnene bliver undervist mest muligt, og at man simpelt hen koncentrerer sig om de kerneområder, der er placeret i skolen, og lærer af de gode eksempler.
Det er bl.a. derfor, at vi – og det er så statsministeren – har igangsat 360-graders-eftersynet og har sendt et rejsehold ud for at lære af de gode erfaringer.
Vi ved, at vi kan præstere bedre.
Det, vi også ved, er, at der ikke er nogen sammenhæng mellem, hvor mange penge vi bruger på folkeskolen i de enkelte kommuner, og så deres resultater.
Det synes jeg bare er tankevækkende.
Det viser altså bare, at organisering og målrettet fokus på ledelse og lærernes kompetencer er så vigtigt for at præstere optimalt for de ressourcer, der er, uanset om det er færre eller flere.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2010-03-24:
Hvis ministeren ikke kan garantere, at folkeskolen friholdes for nedskæringer, hvilke områder inden for folkeskolen mener ministeren da, der kan spares på, og hvor store forventes nedskæringerne at være?
Tina Nedergaard (V), 2010-03-24:
Altså, det er jo en kommunal beslutning, om man vil vælge at udfolde noget af det potentiale, der ligger.
Hvis man gør det lige så godt som de bedste og f.eks. frigør de 2 millioner undervisningstimer til at satse mere på eleverne og frigøre nogle ressourcer hos lærerne til det, vil jeg i øvrigt støtte det varmt.
Jeg ser ikke nogen speciel grund til, at udgiftsniveauet i den danske folkeskole skal være betydeligt højere end gennemsnittet, men resultaterne ligger omkring gennemsnittet.
Der er det jo fuldt ud rimeligt at sige, at hvis man kan gøre det bedre kommunalt, er det helt i orden.
Men altså, det er jo ikke sådan, at vi kan friholde det danske samfund fra at undergå nogle forandringer, når vi er i en situation, hvor en international økonomisk krise fuldstændig har ændret dansk økonomi på bare 2 år.
Det er jo situationen.
Jeg synes også, SF skal prøve at gå ind i den diskussion om, hvordan vi sikrer, at vi også har økonomi til at skabe arbejdspladser, når de unge er færdige med deres skole og deres uddannelse og træder ud på arbejdsmarkedet, for det nytter ikke noget, at vi i mellemtiden har fået fjernet de private arbejdspladser.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2010-03-24:
En anden ting, man måske kan bekymre sig om, er den demografiske udvikling, som betyder, at vi får massivt flere ældre, hvilket betyder, at kommunerne har et meget stort udgiftspres på sundheds- og ældreplejen.
Det er jo også det, Erik Fabrin direkte adresserer, når han siger: »Der bliver tale om en meget brat opbremsning.
Borgerne vil opleve, at prioriteringerne bliver hårdere, end vi har været vant til længe.
Og det vil hurtigt blive synligt for enhver.«
Er det ikke også det, ministeren ligesom giver en tilkendegivelse af?
Der er ikke her nogen garanti for, at folkeskolen ikke må holde for, fordi der netop også er en stor demografisk udfordring med hensyn til, at der kommer flere ældre.
Tina Nedergaard (V), 2010-03-24:
Altså, jeg henholder mig til, at nulvækst er nulvækst, og det vil sige, at der er en pris- og løntalsregulering.
Vi ved også, at der er meget store kommunale forskelle, altså helt ned til 45.000 kr. i gennemsnit på en elev og op til 85.000 kr. i gennemsnit på en elev.
Det kan jeg som minister ikke tage højde for, vi har jo en decentral folkeskole, og hvis SF ønsker at ændre det, er der kun én vej at gå, og det er at gå gennem Folketinget med det og ikke gennem ministeren.
Men jeg synes altså, det er sundt, at vi har et decentralt niveau, men der er meget store kommunale forskelle.
Der, hvor jeg gerne vil medgive spørgeren, at der er en problemstilling, er med hensyn til den dramatiske udvikling i udgifterne til specialundervisning.
Derfor er der i mit ministerium også igangsat en større undersøgelse af, hvad det er, der sker på området, og rejseholdet, som nu er ude at samle gode erfaringer, har også blikket rettet mod den voldsomme udvikling på specialundervisningsområdet.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2010-03-24:
Og derfor er der tale om, at der er mange en-til-en-seancer eller undervisning i meget små grupper med specialundervisningseleverne, hvorfor hele normalområdet oplever, at der sker den udvikling, at man er nødt til at putte flere og flere elever sammen med den enkelte lærer.
Men lad os gå ind i substansen i forhold til, om ministeren kan garantere, at serviceniveauet i folkeskolen bibeholdes i 2011, 2012 og 2013 i forhold til regeringens konvergensprogram.
Grunden til, at jeg spørger, er selvfølgelig, at Erik Fabrin selv er ude at sige, at det kan man ikke.
Tina Nedergaard (V), 2010-03-24:
Som ordførerne er klar over, blev ordførerne lovet et skriftligt svar med hensyn til, hvad der indgår i tallene.
Men det er de kommunale nøgletal, der bliver brugt som grundlag for de 65.000, og pensionerne er ikke en del af det tal.
Men hvis man ikke har tillid til de økonomiske tal, kroner og øre, så lad os bruge et andet begreb, en anden målestok, og det er jo, hvor mange lærere der er i forhold til antal elever i folkeskolen – jeg skal dog lige tilføje, at det jo skal skaffes; uanset om man har tillid til de 65.000 kr. eller ej, skal de jo ligesom findes – og det ligger meget stabilt, ret præcist på 11,1 elever pr. lærer i de senere år.
Så der er tilvejebragt ressourcer for ikke at forringe folkeskolen, og gøres det fortsat, vil man inden for de næste 10 år faktisk kunne frigøre en ressource, der svarer til 3.200 lærerstillinger.
Denne ressource kunne frigøres, selv om man skulle have et samlet udgiftsniveau til folkeskolen, som svarer til det, vi har i dag.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2010-03-24:
Ja, det der med de 65.000 kr. er jo et interessant tal, for nu kom det frem på et samråd, som jeg havde indkaldt undervisningsministeren til, i går, at de penge bl.a. fremkommer ved, at man i kommunerne skal lægge penge til side til pensioner til lærerne.
Man kan godt sige, at det selvfølgelig er en høj service at yde lærerne, at de skal have noget pension, men det er de så berettiget til ifølge deres overenskomst.
Det kommer måske ikke nødvendigvis selve undervisningen og folkeskolen til gode som sådan.
Tina Nedergaard (V), 2010-03-24:
Da folkeskolen er en kommunal opgave, kan jeg jo i sagens natur ikke give garanti for, at der ikke bliver nedskæringer.
Det er den enkelte kommune, der har ansvar for at afsætte den fornødne bevilling og indrette det kommunale skolevæsen på en sådan måde, at folkeskolelovens indholdskrav kan opfyldes.
Med udgangspunkt i et historisk højt landsgennemsnit i udgiftsniveauet på 65.000 kr. pr. elev i budgettet for 2010 og udsigt til et generelt faldende elevtal bør det imidlertid ved en hensigtsmæssig indretning af det kommunale skolevæsen være muligt at opretholde et uændret serviceniveau for undervisningstilbuddet til vores børn.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2010-03-24:
Kan ministeren garantere, at der ikke vil ske nedskæringer på folkeskoleområdet som følge af regeringens konvergensplan, der ifølge regeringen selv kræver besparelser på 24 mia. kr. over de kommende 3 år, dvs. i 2011, 2012 og 2013?
Tina Nedergaard (V), 2010-03-24:
En masse skræmmebilleder manes frem gang på gang på gang.
Nu er det jo ærgerligt, at jeg ikke kan komme til at stille spørgsmål den anden vej, for jeg kunne godt tænke mig sådan lidt retorisk at spørge fru Nanna Westerby, om hun er klar over, hvor mange ekstra ansatte der er kommet i den offentlige sektor alene i 2009.
Da jeg ikke må stille spørgsmålet, så giver jeg selv svaret.
Der er ansat over 12.000 flere i den offentlige sektor, og det er det, vi konsekvent hører SF anke over og beskrive som nedskæringer i den offentlige sektor.
Jeg konstaterer blot, at det er et umætteligt behov, SF præsenterer med hensyn til at bruge penge i den offentlige sektor.
Det, vi også fra regeringens side efterspørger, er en opposition, som spiller med på, hvordan ressourcerne skal tilvejebringes.
Men det er vores ansvar, og vi tager det gerne på os.
Vi har et flertal i Folketingssalen, som har sikret stabile finanslove igennem de sidste mange år, og det gør vi også igen, men det bliver under nødvendig hensyntagen til, at vi ikke udhuler grundlaget for, at vi også har velstand i fremtiden, og det forudsætter, at vi ikke henter en masse penge ud i danske virksomheder, hvor den enkelte medarbejder så skal fyres.
Nu vil jeg altså godt lige forudsætte, at jeg ikke har sagt, at man skal spare i folkeskolen.
Det kunne jo godt være en ambition, man gik rundt med, nemlig at man faktisk gerne ville få så meget for pengene som overhovedet muligt.
Så det er et godt sted at begynde.
Der er faktisk et potentiale på to millioner undervisningstimer, så man behøver altså ikke være ude i, at man siger, at nu er der slet ikke plads til at undervise børnene længere, fordi nu er der nulvækst i kommunerne.
Der er faktisk rigtig gode muligheder.
I meget sammenlignelige kommuner lige ved siden af hinanden er der eksempler på, at der er meget store forskelle i den procentvise undervisningstid, som lærerne har.
Men i øvrigt er det jo ikke mig, der skal tilrettelægge skolen inden i skolen.
Jeg vil faktisk gerne, at vi sætter skolen mere fri, men under forudsætning af at vi så også måler på resultater.
Det vil også for mig sige, at så skal man ud at lære af de bedste.
Man kan jo ikke lære af de ringeste eller gennemsnitlige, man skal op på tæerne.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2010-03-24:
Jeg synes, det er så spændende med de to millioner undervisningstimer.
Det lyder som noget, der virkelig kunne gøre gavn i den danske folkeskole.
Jeg går ud fra, at det tal er fremkommet ved, at man har taget de kommuner, hvor der er mindst undervisningstid pr. lærer, over for dem, der har mest undervisningstid.
Er de tal overhovedet renset for socioøkonomiske baggrunde hos eleverne osv.?
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-03-24:
Det er meget klart fra regeringens side – det mener jeg faktisk også fremgår af det seneste arbejdsprogram – at vi ønsker, at der skal ske én samlet afstemning om alle tre EU-forbehold, fordi de alle tre hæmmer varetagelsen af danske interesser.
Det er jo ikke kun forsvarsforbeholdet, der gør det.
Det er jo også vores økonomiske forbehold og vores retsforbehold, der hæmmer varetagelse af danske interesser.
Det holder jeg sådan set fast i.
Men hvis det er sådan, at de øvrige oppositionspartier ikke er enige i det, og det er de jo ikke, så mener regeringen ikke, og så mener jeg sådan set ikke, at der er nogen grund til at gå videre.
Men hvis det er sådan, at hr. Kim Mortensen kan overbevise sine kollegaer i Socialistisk Folkeparti om, at det er en god idé, at vi faktisk tager én afstemning om alle tre forbehold, vil jeg hilse det hjerteligt velkommen.
Kim Mortensen (S), 2010-03-24:
Jeg må jo indrømme, at vi har læst udtalelserne en lille smule anderledes, og derfor blev vi lidt bekymrede.
Sagen om forbeholdene, hvis vi skal tage den, er jo, at Socialdemokratiet for længe siden kom til regeringen på regeringens opfordring, da det stod i regeringsgrundlaget allerede i 2007, og sagde, at vi anbefaler én afstemning om alle forbehold.
Det blev skudt ned af regeringen selv, herunder den nuværende vicestatsminister, med, at det var der ikke flertal for.
Det kunne regeringspartneren, Det Konservative Folkeparti, ikke bakke op.
De ville have en afstemning om forsvarsforbeholdet og retsforbeholdet.
Så er det historiske forløb jo det, at vi går til vores kollegaer i oppositionen, til SF, til De Radikale, og siger: Skulle vi ikke give regeringen og herunder forsvarsministeren den enestående mulighed for på et sølvfad at servere en folkeafstemning om de to forbehold, som også regeringen har sagt at der er bred enighed om at afskaffe.
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-03-24:
Tak og tak for spørgsmålet.
Som jeg altså også var lidt inde på før, er det regeringens klare opfattelse, at alle danske EU-forbehold, altså også forsvarsforbeholdet, hæmmer varetagelsen af danske interesser, og derfor skal de afskaffes.
Det, vi jo også har kunnet konstatere i regeringen, er, at der i oppositionen ikke aktuelt er enighed om at afskaffe alle tre forbehold, og derfor er vores forudsætning for at afholde en folkeafstemning, altså at der er enighed om, at man skal afskaffe alle tre forbehold, simpelt hen ikke til stede.
Jeg kan så også love hr. Kim Mortensen, som jo er EU-ordfører, at regeringen jo på et passende tidspunkt vil genoptage drøftelserne med Folketingets partier for at undersøge, om man kan være enige om, at det er alle tre forbehold, der skal til afstemning.
Så kan man måske selvfølgelig sige – og det kan godt være, at det er sådan lidt polemisk sagt – at hvis der ikke er et bredt flertal for at ophæve alle forbeholdene, kan man vel i sagens natur omvendt konkludere, at så må der være bredt flertal for at bevare dem.
Altså, hvis der ikke er et bredt flertal for at afskaffe alle tre, må der jo være et flertal for at bevare dem.
Det kan man sådan set tage min udtalelse til Ritzau som udtryk for.
Kim Mortensen (S), 2010-03-24:
Hvilke partier – mener ministeren – indgår i et »bredt flertal for at bevare forsvarsforbeholdet«, som ministeren har udtalt til Ritzau den 25. februar 2010?
Hvilke partier - mener ministeren - indgår i et »bredt flertal for at bevare forsvarsforbeholdet«, som ministeren har udtalt til Ritzau den 25. februar 2010?
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-03-24:
Det må jeg sige.
Med hensyn til hvorvidt regeringen har meldt ud, om vi skal stemme om alle forbehold på samme tid, så har jeg jo forstået, at hr. Kim Mortensen læser Ritzau med jævne mellemrum.
Det kunne også godt være, at hr. Kim Mortensen faktisk var faldet over det ritzautelegram, som kom ud den 8. marts, hvori statsministeren gør meget klart, at vi skal stemme om alle forbehold på samme tid.
Det er sådan set det, som er regeringens melding, og derfor bliver der ikke taget en afstemning om forsvarsforbeholdet.
Jeg vil bare slå fast, at med hensyn til at sikre vores soldater på jorden så sikrer vi vores soldater på jorden alt det, vi overhovedet kan, og på bedste vis mod vejsidebomberne, og vi gør det bl.a. i samarbejde med vores NATO-allierede.
For det er altså ikke sådan, at forebyggelse mod improviserede sprængladninger kun er noget, som EU's forsvarsagentur kan gøre.
Det er sådan set noget, som står meget højt på NATO's dagsorden, og der er vi jo fuldt og helt med og er meget engagerede.
Kim Mortensen (S), 2010-03-24:
Nu er det nyt for mig, at regeringen har lagt sig fast på, at vi skal have en afstemning.
Det er jo noget teknik.
Noget helt andet er hensynet til de danske soldater, de unge danske mænd og kvinder, som vi har udsendt til Afghanistan, og som vi gerne vil beskytte bedst muligt.
Mit spørgsmål er: Har det betydning, eller har det ikke betydning, at vi har et dansk forsvarsforbehold i forhold til deltagelse i det europæiske samarbejde som det ene?
Som det andet: Den konklusion, DIIS-rapporten når frem til, er, at Danmark har et forsvarsforbehold vil få stigende betydning for Danmark.
Er det, ministeren melder ud efter topmødet, at den betydning kommer hurtigere, end vi ellers havde forventet?
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-03-24:
Det er meget klart for mig, at det har en betydning, at vi har et forsvarsforbehold, for vi kan ikke deltage i det arbejde, der foregår i forsvarsagenturet.
Det, vi jo så gør, er, at vi deltager i det arbejde, som vi har sammen med vores allierede i ISAF-missionen i Afghanistan.
Vi deltager helt konkret i det samarbejde, som vi har på jorden med briterne og med amerikanerne.
Men spørgeren, hr. Kim Mortensen, har jo fuldstændig ret i, at vi ikke kan deltage i forsvarsagenturet, og det er jo det, som jeg selvfølgelig ærgrer mig over.
Samtidig må jeg også sige, at det er regeringens helt klare opfattelse, at skal vi stemme om forbeholdene, skal vi stemme om alle forbeholdene under et.
Og det er der jo ikke flertal for i oppositionen, det er der ikke interesse for i oppositionen, og det er sådan set også derfor, at vi ikke sætter forsvarsforbeholdet til afstemning alene.
Men for at komme tilbage til beskyttelsen af vores soldater vil jeg sige, at det, vi gør, er, at vi gør alt, hvad vi kan, for at beskytte vores soldater, og vi har faktisk taget nogle tiltag, som selv nogle af EU-landene i øvrigt ikke har taget.
Med hensyn til forskningssiden er det rigtigt, at vi ikke kan deltage i forsvarsagenturet, og DIIS har jo vurderet, at det på sigt kan få konsekvenser.
Kim Mortensen (S), 2010-03-24:
Det er vi i Socialdemokratiet jo meget bekendt med, og vi deltager også fuldt og helt sammen med regeringen i at gøre det her så godt for vores soldater som muligt og øge sikkerheden så meget som muligt.
Det, der selvfølgelig er lidt slående, og som har gjort, at vi har følt anledning til at stille spørgsmålet, er jo, når ministeren selv siger, at det her er ærgerligt for Danmark, at det her har en betydning for Danmark.
Og af den omtalte DIIS-rapport fremgår det jo eksplicit, at det danske forsvarsforbehold får større og større betydning.
Så står ministeren her og siger, at det ikke passer; forsvarsforbeholdet har ingen betydning i forhold til Det Europæiske Forsvarsagentur og den forskning, der foregår der.
Eller har det en betydning, at vi har et dansk forbehold?
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-03-24:
I forhold til vores soldater på jorden giver vi dem den allerallerbedste sikring, vi overhovedet kan.
Det er også sådan for vores soldater på jorden i Afghanistan, at jeg, ud over at vi har et samarbejde med briterne og amerikanerne om at få identificeret og få fjernet de her improviserede sprængladninger eller vejsidebomber, i hvert fald hvad angår materieldelen, ved fra vores danske soldater, at deres kolleger er meget misundelige, fordi vi rent faktisk gør rigtig, rigtig meget.
Det er jo også sådan, at vi for de hold, som vi har i Afghanistan, fra hold til hold ser på, hvad erfaringerne er.
Det var faktisk et af de tidligere hold, som sagde: Hvad med bombehunde og hundeførere; kunne det ikke være en mulighed?
Og det er så noget af det, vi siden august 2009 har gjort med ret stor succes.
Man kan i hvert fald sige, at de patruljer, som har haft bombehunde og hundeførere med ude, ikke er gået på nogen improviserede sprængladninger, for når hunden registrerer, at der er et eller andet i jorden, går de sådan set udenom, hvis man kan sige det sådan.
Så helt konkret vil jeg sige, at ministeren bestemt ikke læner sig tilbage eller ikke gør noget som helst for sine soldater; tværtimod gør vi alt, hvad vi kan, for at sikre vores soldater på jorden.
Kim Mortensen (S), 2010-03-24:
Når vi i Socialdemokratiet har stillet spørgsmålet, er det jo netop på baggrund af det uformelle møde, som ministeren omtaler.
På baggrund af mødet kommer der et ritzautelegram ud, ikke bare på Ritzau, men på stort set alle nyhedsmedier i Danmark.
Her ærgrer ministeren sig over forsvarsforbeholdet, som vi har.
Det fremgår af presseomtalen, at vi, netop når man sidder og diskuterer noget så alvorligt som de danske soldater, der kommer til skade ved et stort antal vejsidebomber, så ikke kan deltage i de drøftelser, ikke kan deltage i det fælles forskningssamarbejde, og den udmelding fra ministeren, som ærgrer sig over det danske forsvarsforbehold, kommer dagen efter, at regeringen netop har aflyst en kommende dansk folkeafstemning om netop forsvarsforbeholdet.
Det undrer vi os jo noget over.
Vi må jo regne med, at minimum 25 unge danske soldater på et hold, der sendes til Afghanistan, bliver ramt af det, som ministeren omtaler som IED'er, altså sprængningsskader, som er meget alvorlige, og som kan give livsvarige men.
Derfor er det jo naturligt, at de europæiske lande, der opererer i Afghanistan, laver et fælles forskningsarbejde, deltager i en fælles erfaringsudveksling i forhold til at forebygge og undgå, at et meget stort antal soldater kommer til skade på den her måde.
Derfor synes vi i Socialdemokratiet jo, det virker lidt mærkeligt, at ministeren, når vi kommer til regeringen med en samlet opposition og foreslår regeringen, at man tager en folkeafstemning om netop de danske forbehold, på den her baggrund, som er en meget alvorlig baggrund, så alligevel læner sig tilbage og siger: Jamen det kan vi ikke gøre noget ved.
Kim Mortensen (S), 2010-03-24:
Hvordan vil ministeren sikre, at også danske soldater kan drage fordel af Det Europæiske Forsvarsagenturs forskning i, hvordan soldater og andet personel kan undgå vejsidebomber i Afghanistan, og hvis ikke det kan ske med det danske forsvarsforbehold, vil ministeren så tage initiativ til at afskaffe dette ved en folkeafstemning?
Tina Nedergaard (V), 2010-03-24:
Der bliver jeg svar skyldig.
Men det er jo klart, at når vi ser de meget store udgiftsniveauforskelle i kommunerne, dækker det delvis over socioøkonomiske forskelle.
Det, der bliver rigtig interessant, er, når man tager to kommuner, der på alle mulige socioøkonomiske områder fuldstændig ligner hinanden – fuldstændig ligner hinanden, ligger lige ved siden af hinanden – flinke folk og borgmestre og kommunalbestyrelsesmedlemmer og alligevel præsterer de meget forskelligt, i forhold til hvor meget eleverne er sammen med lærerne.
Og jeg er altså af den gammeldags opfattelse, at jeg faktisk mener, at det betyder noget, at eleverne er sammen med læreren.
Så jeg vil bare anbefale, at man går i den retning, men jeg kan ikke stille nogen garantier, og jeg synes ikke, at det ville være ærligt over for nogen.
Jeg synes, det er mere reelt at sige, at det, jeg vil gøre, er, at jeg vil gøre det nødvendige for også at sikre et samfund, og det bør jeg gøre som minister.
Det betyder også, at der er job og en god velstand og velfærd for fremtidige generationer.
Det gør man ikke ved at blive ved med at forbruge penge, vi ikke har.
Kim Mortensen (S), 2010-03-24:
Det, vi har iagttaget, er, en meget handlekraftig nu forhenværende statsminister i regeringsgrundlaget 2007 siger: I denne regeringsperiode skal vi af med alle de danske forbehold.
Det bliver gentaget i det næste regeringsgrundlag.
Først var argumentet, at det kan vi nu ikke, for vi ved ikke rigtig, hvad SF siger.
Kan vi være sikre?
Ved den sidste tale, statsministeren holdt her i Folketingssalen, var det på grund af den økonomiske krise.
Det, der er spørgsmålet til forsvarsministeren, er: Er det tilfredsstillende at være forsvarsminister og på et godt nok uformelt møde med kollegaerne i EU at kunne iagttage, at det danske forsvarsforbehold får større og større betydning, får betydning for de unge danske soldater, som vi sender til Afghanistan, når så ministeren efter indenrigspolitiske, taktiske overvejelser ikke kan stå her i Folketingssalen og anbefale, at vi kommer af med forbeholdet?