runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Jespersen (V), 2008-11-26:
Jeg beklager, at jeg ikke har læst de artikler, men der var heller ikke henvisning til dem.
Jeg er ikke klar over, om det så simpelt hen er artikler, der handler om en undersøgelse, eller det bare er nogle, man har snakket med, der siger, at de har den oplevelse.
Men jeg vil da godt være behjælpelig med at spørge i Undervisningsministeriet, om de har nogle mere systematiske oplysninger om søgningen til skolefritidsordninger, for det vil selvfølgelig være en skam, hvis forældre begynder at vælge det fra, fordi det kan være et vigtigt tilbud.
Jeg kan for mit eget vedkommende sige, at der er nogle bestemte regler for, hvor meget man må tage for pasningstilbuddene, og der har jo været en støt vækst i antal børn, både i børnehaver og vuggestuer og fritidsklubber, så der har ikke været den mekanisme, der fremgår af spørgsmålet - heldigvis, for det er jo nogle rigtig gode tilbud, som undersøgelser også viser at forældre er meget glade for.
Rasmus Prehn (S), 2008-11-26:
Nu har ministeriets embedsfolk jo været i telefonisk kontakt med mig netop om det spørgsmål, altså
om det er et spørgsmål, der vedrører velfærdsministeren, eller om det er et spørgsmål, der vedrører undervisningsministeren.
Sagen er jo den, at velfærdsministeren har ansvaret for kommunerne og for, hvordan kommunerne prioriterer deres økonomi osv.
Jeg har jo gentagne gange her i salen taget det spørgsmål op, om der er penge nok til at sikre tilstrækkelig kommunal velfærd.
Der er skolefritidsordningen jo det, som jeg vil kalde sådan et kernevelfærdsområde, altså det, at når man som forældre passer sit arbejde, har man mulighed for at få passet sine børn, mens man er på arbejde.
Det har været fremme i dagspressen.
Der var forleden en artikel både i Berlingske Tidende og i urban, som fortæller, at der er flere eksempler på, at prisen på kommunale skolefritidsordninger altså er steget så betydeligt, at man i dag som forældre kan vælge at få sit barn passet i en privat skolefritidsordning, samtidig med at de går i privatskole, og både skole og skolefritidsordning er så blevet billigere nu end det, man betaler i den kommunale.
Det synes jeg da er et problem i forhold til det at have et godt offentligt tilbud, nemlig at vi kan se, at det, vi har at byde på i den offentlige sektor, er blevet så tilstrækkelig ringe, at folk vælger det fra.
Vi har også set eksempler på, at normeringen er blevet dårligere og sådan nogle ting.
Det er jo også noget, vi har haft en diskussion om her i salen tidligere.
Så det er det, spørgsmålet går på, nemlig om velfærdsministeren kan leve med, at vi på sådan et kernevelfærdsområde ser en udvikling i retning af, at det offentlige tilbud bliver dårligere og dyrere og folk i stedet vælger det private.
Karen Jespersen (V), 2008-11-26:
Nu er jeg lidt uforstående over for spørgsmålet, fordi skolefritidsordningerne jo ikke hører under Velfærdsministeriet, og jeg er ikke bekendt med, at der er nogle undersøgelser, der viser, at forældre vælger hverken deres børns skolefritidsordning eller andre pasningstilbud fra.
Derfor har jeg lidt svært ved at svare på spørgsmålet ud fra de oplysninger, der er i spørgsmålet.
Rasmus Prehn (S), 2008-11-26:
Mener ministeren, at det er en acceptabel udvikling, når forældre fravælger offentlige pasningstilbud for deres børn, som f.eks. skolefritidsordning, fordi prisen er for høj?
Karen Jespersen (V), 2008-11-26:
Jamen det vil jeg meget gerne bestræbe mig på.
For det er som sagt en fælles dagsorden og nogle fælles mål.
Annette Lilja Vilhelmsen (SF), 2008-11-26:
Det synes jeg lyder meget positivt, og det vil jeg se positivt på.
Jeg havde sådan set i dag forventet, at ministeren ville sige: Det ligger ude i kommunerne, der har vi lagt det ud.
Så jeg er meget glad for, at vi i hvert fald er kommet dertil, at der bliver vist vilje til at få gjort noget ved problematikken, ikke mindst af hensyn til dem, der sidder i en ufrivillig bosituation, som man ikke nødvendigvis selv har valgt.
Hvis man ønsker at være på et plejehjem og selv har valgt det, skal der selvfølgelig stadig væk være mulighed for det.
Så jeg vil også anbefale ministeren at prøve at rette henvendelse til kommuner, hvor man har en god historie, og hvor det faktisk har kunnet lade sig gøre.
De kommuner, jeg har talt med, som siger, at det dér er gået, er kommuner, hvor man har kunnet arbejde på tværs: Man har haft mulighed for at kunne etablere nye tiltag, man har kunnet arbejde mere kreativt og mere eksperimenterende, og man har haft brugerne, de handicappede, med på råd i hele processen.
Så min anbefaling til ministeren skal være, at der bliver samlet op, at der bliver lavet en status, og at man samarbejder med handicaporganisationerne, så man kan stå her og sige: Nu har vi simpelt hen levet op til det, der står i § 108.
Karen Jespersen (V), 2008-11-26:
Nu er det jo sådan, at plejeboliger ikke er omfattet af anlægsrammen.
Der er jo nogle særlige vilkår.
Men jeg synes egentlig, at det her fortjener et præcist skriftligt svar.
Jeg vil i hvert fald sige, at den måde, man bygger på, når man bygger efter den almene boliglov, er undtaget fra anlægsrammen.
Jeg kobler det til deponeringsreglerne, i forbindelse med at man laver sale og lease back-ordninger.
Så jeg synes egentlig, at debatten her fortjener, at vi laver en slags status ud fra de oplysninger, som jeg har nu om, hvor vi er henne, hvad det er for nogle regelsæt, vi har, hvad der gælder af økonomiske betingelser for de regelsæt, som afsæt for at diskutere, hvordan vi kan komme videre.
Annette Lilja Vilhelmsen (SF), 2008-11-26:
Jamen så er jeg jo glad for at kunne være med til her i dag at give ministeren nogle ideer til, hvordan man eventuelt kunne give et signal til kommunerne om, at man er indstillet på at arbejde fremadrettet med det her.
Kommunerne har i dag to muligheder, når de gerne vil bygge nyt.
Den anden mulighed er, at kommunerne, hvis de ikke ønsker at bygge selv, kan leje sig ind, men så er de underlagt det, der hedder deponeringsafgift
den er et levn tilbage fra Brixtofte, og den er sådan set gældende stadig væk.
Så det, jeg vil spørge om lige nu, er, om ministeren vil se positivt på at afvige fra deponeringsafgiften, når kommuner etablerer bo- og levemiljøer til yngre handicappede.
Line Barfod (EL), 2008-11-26:
Nu er der jo altså nogle brancher, hvor der indimellem ikke er arbejde.
Hvis der ikke er fisk, er det lidt svært at se, hvad man så skal sætte arbejderne i fiskeindustrien i arbejde med.
Hvis det er elendigt vejr, så man ikke kan bygge på et hus, er det svært at se, hvad man så skal sætte bygningsarbejderne i arbejde med.
Problemet er jo, at vi nu står med foreløbig en fiskefabrik, vi kender til, oppe i Thyborøn, der er lukket, hvor de siger, at de lukker, fordi medarbejderne er nødt til at holde op, fordi de ikke har råd til at gå så meget ned i indtægt, som de vil gøre, når de ikke kan få supplerende dagpenge længere.
Så kunne virksomheden selvfølgelig tage nogle nye ind og lære dem op.
Det tager tid og koster penge at lære nye folk op, og de ville jo så blive ramt af det samme, nemlig at de også på et tidspunkt, inden der var gået to år, ville være nødt til at holde op på fabrikken igen, fordi de så ville blive ramt af reglerne om supplerende dagpenge.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-11-26:
Supplerende dagpenge er en midlertidig ydelse.
Man kan få den i 30 uger inden for en 2-årig periode.
Det synes jeg er en rimelig periode.
Igennem årene har der i øvrigt været gjort bestræbelser på at afkorte den periode, man kunne få supplerende dagpenge i, og med stor virkning, fordi virksomhederne naturligvis indretter sig efter, at det er bekvemt at have mange deltidsansatte, der bare kan få supplerende dagpenge ved siden af.
Derfor har det jo så også vist sig, at virksomhederne indretter sig efter de nye regler, og det håber jeg også de vil gøre med den her 30-ugers-periode.
For det er jo meningen, at mennesker, der skal have arbejde, skal kunne få fuldtidsarbejde.
Jeg nævnte før eksemplet med, at en tjener, der arbejder 13 timer om ugen på et område, hvor der ikke er et opsigelsesvarsel, kan få fyldt op til 37 timer resten af livet.
Det tror jeg ikke er en hensigtsmæssig måde at indrette dagpengesystemet på.
Eigil Andersen (SF), 2008-11-26:
De ting, som ministeren ridser op, rører jo altså ikke ved, at ministeren fastholder, at der som udgangspunkt skal sendes fire ansøgninger pr. uge som en retningslinje.
Det bliver jo fastholdt her.
I SF mener vi, at den retningslinje bør fjernes, og at man skal overlade til a-kasserne at vurdere, hvor mange job den enkelte arbejdsløse skal søge.
Hvorfor det?
Og så kan det godt være, at nogle a-kasser vil sige: Jamen den arbejdsløse her skal søge fire job.
Men der kan også være andre a-kasser, der vil sige: Vedkommende kan nøjes med et.
Eller hvis den pågældende skal begynde på et job om en måned eller halvanden, så er det ikke sikkert, at der skal sendes nogen ansøgninger, for der vil være andre arbejdsløse til stede, som har et større behov for at få et arbejde.
Så vi opfordrer til tillid til, at det kan vurderes af a-kassernes medarbejdere, og jeg opfordrer ministeren til at udvise tillid til mennesker.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-11-26:
Jeg er jo nødt til at sige, at jeg har en tro på, at muligheden for at få et job stiger, hvis man søger job, og det er sådan set baggrunden for den her ting.
Det tror jeg i og for sig vil være en meget god leveregel, nemlig at hvis man selv aktivt søger job, så er muligheden for at få et job større.
Historien bag de fire jobansøgninger kender hr. Eigil Andersen jo også.
Rigsrevisionen havde jo undersøgt en række a-kasser og set, hvilke krav de stillede til jobsøgning, for at det kunne siges, at man stod til rådighed.
Og der var der nogle a-kasser, som havde et meget, meget lavt krav med hensyn til at søge job.
Der synes jeg jo, at man kunne sige til de ledige, at hvis de søgte fire job om ugen, ville de i hvert fald være på den sikre side.
Men det ændrer jo ikke ved, hvordan lovgivningen er i dag i Danmark.
Lovgivningen er sådan, at det ikke er beskæftigelsesministeren, at det ikke er jobcenteret, der foretager rådighedsvurderingen, det er den pågældendes egen a-kasse, som foretager den her vurdering.
Og i den vurdering indgår alder, erhvervserfaring, geografi osv., ligesom det altid har været, og sådan tror jeg det er rigtigt det fortsætter.
Eigil Andersen (SF), 2008-11-26:
Nu er beskæftigelsesministeren jo er en autoritet i det danske samfund.
Jeg så gerne en anden beskæftigelsesminister, men sådan er det altså.
Når ministeren siger, at hvis man vil være sikker på at stå til rådighed for arbejdsmarkedet, så skal man søge mindst fire job om ugen, så gør det indtryk på mennesker - selvfølgelig - og der bliver sendt et hav af ansøgninger.
Som det er med den arbejdsløshed, vi har nu, skal der sendes 8½ millioner ansøgninger om året, og så har jeg fratrukket ferieperioder.
Hvis arbejdsløsheden stiger til næste år, som man forventer, til 90.000, så skal der altså sendes 17 millioner ansøgninger i det danske samfund.
Jeg må sige en ting, og det er, at jeg har ondt af både de arbejdsløse, der skal sende unødvendige ansøgninger, og de arbejdsgivere, der skal læse dem igennem.
Jeg kan i øvrigt fortælle ministeren, at de ansøgninger, som bliver sendt, og som er unødvendige, har fået et tilnavn.
Blandt arbejdsgivere kaldes disse ansøgninger for Claus Hjorterne.
Det er et helt nyt begreb i det danske sprog.
I dag siger man i landets største rekrutteringsfirma, Adecco, at man er dødtræt af alle de unødvendige ansøgninger, fordi det er spild af tid.
Når arbejdsløsheden nu er på vej til at stige, og antallet af udbudte job er faldende til omkring det halve af, hvad det var for et år siden, har ministeren så ikke en tanke om at melde ud, at det nu ikke længere er fire job, der skal søges om ugen, men at man enten kunne overlade det til a-kasserne eller fastsætte et mindre antal?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-11-26:
Der er fra starten meldt ud, at hvis en ledig har søgt fire realistiske job om ugen, så anses den ledige for at være på den sikre side i forhold til den del af rådighedsforpligtelsen, som handler om jobsøgning.
Hvis en ledig har søgt færre end fire job pr. uge, så skal a-kassen ganske som før foretage en konkret vurdering af, om den lediges jobsøgning er tilstrækkelig, og i den forbindelse skal udbuddet af arbejde, som den ledige kan bestride, jo indgå som et væsentligt moment.
Der ligger således allerede indbygget i udmeldingen, at hvis udbuddet af relevant arbejde bliver mindre, så bliver kravet til den lediges jobsøgning også mindre.
Det kræver blot, at a-kassen foretager en konkret vurdering.
Eigil Andersen (SF), 2008-11-26:
Selv om der nok snart skal en lastvogn til at transportere ansøgninger til en arbejdsgiver med bare et enkelt ledigt job, vil regeringen så fastholde retningslinjen om mindst fire ansøgninger pr. uge i en tid, hvor man må forvente, at flere og flere arbejdsløse skal søge fire job ugentligt - blandt færre og færre ledige stillinger?
Skriftlig begrundelse
Regeringens meget bureaukratiske retningslinje om mindst fire ansøgninger fra hver arbejdsløs pr. uge udløser en masse unødvendigt ekstraarbejde, også for arbejdsgiverne.
Samtidig er antallet af ledige stillinger faldet meget.
På jobnet.dk var der i begyndelsen af februar i år 23.661 ledige stillinger.
Antallet var mere end halveret til 11.081 ledige job den 20. november.
Dansk Jobindeks oplyser, at jobannonceringen i Danmark på det største medie - internettet - er gået 43 pct. tilbage i første del af november, sammenlignet med samme periode året før.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-11-26:
Tag nu »Ny chance til alle«, som jeg nævnte før.
Det har gjort en meget stor forskel, at mange flere er kommet tættere på arbejdsmarkedet på grund af den indsats, og som jeg nævnte før, viser tallene også, at de svageste griber chancen, når de får den.
Så er der »Alle i gang«, hvor vi som sagt undersøger, om vi kan hjælpe langtidsledige kontanthjælpsmodtagere gennem et tættere kontaktforløb.
Vi laver også forsøg med virksomhedscentre, hvor aktiveringen af de svageste kontanthjælpsmodtagere foregår på en rigtig arbejdsplads.
Samtidig får de støtte, kostvejledning, psykologhjælp og andet, som er nødvendigt for at få hverdagen til at fungere.
Jeg tror som sagt ikke, at det er vejen frem, at vi laver et system, hvor det kan betale sig at indrette sig på en blanding af kontanthjælp og deltidsarbejde.
Eigil Andersen (SF), 2008-11-26:
Jeg tror ikke, at mennesker i Danmark misunder hjemløse deres liv uden en fast bolig.
I den forbindelse vil jeg gerne nævne, at mange af os f.eks. foran jernbanestationer - og på offentlige pladser i øvrigt - møder hjemløse, som sælger den såkaldte hjemløseavis, som er et glimrende blad.
Den, der sælger avisen, får en del af fortjenesten, og en undersøgelse har vist, at 38 pct. af dem, der sælger hjemløseavisen, gør det, samtidig med at de får kontanthjælp og pension.
Igen må jeg sige, at jeg synes, det er udtryk for initiativ, jeg synes, det bør belønnes, og jeg forstår ikke, at man i virkeligheden ønsker et system, hvor det, der sker her, er ulovligt.
Jeg håber, det kan få lov til at fortsætte.
Det ønsker jeg.
Men jeg undrer mig fortsat over ministerens svar.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-11-26:
SF og jeg er jo sådan set enige om målet: Vi skal gøre noget for at hjælpe de svageste ud på arbejdsmarkedet.
Men jeg mener som sagt ikke, at en forhøjelse af timefradraget er vejen frem.
Og jeg mener heller ikke, at forslaget bliver bedre af, at vi kun gennemfører det for én gruppe, nemlig de allersvageste.
Regeringen vil ikke indrette systemet sådan, at det for de svageste bedre kan betale sig at få kontanthjælp og arbejde på deltid ved siden af end at tage et lavtlønsarbejde.
Hertil kommer jo så, at forslaget vil betyde, at vi belønner folk, når de får det dårligere, og straffer dem, når de får det bedre eller kommer tættere på arbejdsmarkedet.
Eigil Andersen (SF), 2008-11-26:
Der har været en udmærket udvikling med hensyn til beskæftigelsen hidtil, og det skyldes jo i høj grad de gunstige konjunkturer, der er, og ikke så meget regeringens indsats.
Jeg vil gerne referere et konkret eksempel fra Horsens, hvor man har haft et projekt, der hedder »Hyr en hjemløs«.
Her har virksomheder givet til kende, at de egentlig gerne vil engagere hjemløse på enkelte dage til et stykke arbejde og udbetale dem en løn.
Aftalen var så, at de pågældende hjemløse kunne beholde 60 kr. pr. arbejdstime oven i kontanthjælpen.
Arbejdsmarkedets parter lokalt i Horsens havde sagt ja til den ordning; den blev ikke betragtet som konkurrenceforvridende.
Og jeg må sige, at jeg generelt også tror, at befolkningens forståelse for, at en kontanthjælpsmodtager, som f.eks. er hjemløs, skal have lov til at beholde noget mere end de 7 kr., er væsentlig større, end ministeren tror.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-11-26:
Der er ikke noget, jeg hellere vil, end at hjælpe de udsatte grupper til at få en tættere kontakt til arbejdsmarkedet.
Jeg tror bare ikke på de metoder, som SF foreslår.
I hele min ministertid har jeg arbejdet for, at vi skal give de udsatte en chance for et liv med arbejde, både af menneskelige og af samfundsøkonomiske grunde.
Siden 2004 har vi glædeligvis også set et fald på 31.000 i gruppen af ikkearbejdsmarkedsparate, der får kontanthjælp eller starthjælp.
Tager vi flere ydelser med, ser på antallet af mennesker på kanten af arbejdsmarkedet, kan vi se, at det er faldet med 42.000 på 3 år.
Jeg har sagt det før, og jeg siger det nu gerne igen: Det er det største socialpolitiske fremskridt i årtier.
Og det er jo ikke kommet af sig selv.
Det er kommet som en kombination af vækst og en aktiv politik, og vi har målrettet arbejdet for begge dele; lad mig bare henvise til de to initiativer »Ny chance til alle« og »Alle i gang«.
Her undersøger vi, om vi kan hjælpe langtidsledige kontanthjælpsmodtagere gennem et tættere kontaktforløb.
Eigil Andersen (SF), 2008-11-26:
Nu må man jo sige, at der i denne tid er en meget blomstrende debat inden for partiet Venstre; det gælder også ministrene indbyrdes, som det er fremgået af de seneste dages begivenheder og udtalelser.
Det gælder altså også dette emne.
Her er der den meget heldige situation, at Venstres socialordfører, fru Ellen Trane Nørby, har udtalt i DR 2's »Deadline«, at hun mener, det vil være en god idé, hvis kontanthjælpsmodtagere får en større økonomisk motivation til at gå i gang med et stykke arbejde.
Jeg har altid opfattet det sådan, at man netop fra borgerlig side har et synspunkt om, at det skal kunne betale sig at arbejde, at det skal kunne betale sig at gøre en indsats.
Disse kontanthjælpsmodtagere, hvoraf nogle er i en meget vanskelig situation, f.eks. som hjemløse, gør jo så rent faktisk en indsats for at have et arbejde i hvert fald visse dage om ugen.
Og derfor må jeg sige, at det undrer mig meget grundlæggende, at man fra ministerens side ikke kan støtte partifællen, fru Ellen Trane Nørby, i synspunktet om, at kontanthjælpsmodtagere skal have lov til at beholde mere end 7 kr. efter skat.
Om det så skal være 30 kr. eller 40 kr., eller hvad det skal være, ved jeg ikke.
Men det undrer mig såre, at ministeren fastholder, at man skal spises af med 7 kr., for det er ikke en tilstrækkelig motivation til, at mennesker vil arbejde i den situation.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-11-26:
Det, der sker, når man som kontanthjælpsmodtager får arbejde, er, at man får reduceret sin kontanthjælp.
Kontanthjælp er jo en ydelse, man får, når man ikke kan forsørge sig selv, og derfor skal arbejdsindtægter fratrækkes i kontanthjælpen.
Men vi har også et system, der skal sikre, at der er en gevinst ved at arbejde.
Ved beregning af kontanthjælpen undlader man derfor at fratrække et bestemt beløb pr. arbejdstime, og det er det, der kaldes timefradraget.
Ægtepar med reduceret kontanthjælp og personer på starthjælp har et timefradrag på godt 32 kr. for hver ustøttet arbejdstime, mens andre kan holde godt 13 kr. pr. time i støttet eller ustøttet arbejde.
Der er fra forskellig side kommet forslag om at hæve timefradraget for socialt udsatte, og umiddelbart kan det da også opleves som en fordel, at han eller hun kan beholde en større del af en arbejdsindtægt ved siden af kontanthjælpen, men for regeringen er det et vigtigt grundlæggende princip, at det kan betale sig at arbejde.
Samfundsøkonomisk ville det også være mærkværdigt, hvis vi indrettede vores system sådan, at det bedre kunne betale sig at arbejde på deltid sammen med en offentlig ydelse frem for på fuld kraft.
Derfor har regeringen ikke til hensigt at foreslå, at timefradraget forhøjes for særlige grupper.
Eigil Andersen (SF), 2008-11-26:
Støtter ministeren sin partifælle, Venstres socialordfører Ellen Trane Nørby, i det synspunkt, at socialt udsatte kontanthjælpsmodtagere i dag har et for lille incitament til at arbejde, når de kun har lov til at beholde 7 kr. i timen af en arbejdsløn, og hvor meget mener regeringen i givet fald en sådan kontanthjælpsmodtager skal have lov til at beholde af en arbejdsløn pr. time uden modregning i kontanthjælpen?
Nu siger Venstres socialordfører i DR's udsendelse »Deadline« tirsdag den 18. november kl. 17.00 glædeligvis det samme om socialt udsatte grupper på kontanthjælp.
I dag får de kun lov til at beholde 7 kr. efter skat - 13,38 kr. før skat - af en times arbejdsløn.
Spørgeren mener, at det er på høje tid, hvis det omsider kommer til at kunne betale sig at arbejde, også for kontanthjælpsmodtagere.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-11-26:
Jeg er fuldstændig enig med hr. Jens Peter Vernersen i, at borgeren ikke interesserer sig for, om kommunerne får lavet nogle sundhedsaftaler med regionerne.
Det, der interesserer borgeren, er, at man ikke skal ligge på gangen, og jeg indrømmer, at det er uværdigt at ligge på gangene, det er også uværdigt for vores personale, at det skal pleje mennesker på gangene.
Det betyder, at der nogle steder kan være en højere belægning.
Det betyder også, at der inden for de samme regioner kan være steder, hvor der er en lavere belægning, og derfor er det altså også regionens ansvar at sørge for at have et samlet overblik over, hvor de ledige kapaciteter er.
Det skal regionen sørge for, så de bruger deres kapacitet mest optimalt.
Derudover skal man i hele forebyggelsesindsatsen sørge for, at der ikke sker nogle unødige indlæggelser, fordi man skal sørge for at behandle vores ældre medicinske patienter på en sådan måde, at de ikke bliver indlagt unødigt.
Deres diabetes skal være under kontrol, der må ikke ske dehydrering osv. osv.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-11-26:
Nu vil jeg igen erindre hr. Eigil Andersen om forhistorien.
Forhistorien er, at Rigsrevisionen undersøgte en række a-kasser, at der var en række a-kasser, der ikke stillede det krav om jobsøgning, og derfor blev beskæftigelsesministeren spurgt.
Men jeg vil bare sige til hr. Eigil Andersen, at det ikke er beskæftigelsesministeren eller jobcentrene, men at det er den pågældendes egen a-kasse, der skal vurdere, om den pågældende har gjort, hvad man kan kræve for at stå til rådighed for arbejdsmarkedet.
Når vi ser på a-kasserne, synes jeg, at man jo også i a-kasserne skal være opmærksom på, at folk skal søge job, der ligger uden for a-kassens område, hvis der ikke er et job inden for a-kassens område.
Der er motivationen fra a-kassernes side i dag måske for ringe.