runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Lidegaard (RV), 2007-01-25:
Det første er: Kan fru Pia Kristensen give tilsagn om, at hvis Kammeradvokaturen kommer til den konklusion, at det ifølge EU-lovgivningen ikke er påkrævet at genudbyde de her plejehjem, så vil Dansk Folkeparti sammen med os andre stå som garant for, at den del af loven bliver ændret, sådan at det ikke er påkrævet at lave udbud?
Det vil jeg gerne bede om Dansk Folkepartis tilsagn om, helt klart herfra nu.
Det andet, jeg gerne vil spørge Dansk Folkeparti om, er det med tilkøbsydelser.
Vi stillede jo et forslag, der skulle fjerne den asociale del af det her, nemlig det, at velhavende plejehjemsbeboere kan vælge det offentlige fra, gå ind og købe sig til betydelig bedre service, hvilket de facto i en glidende tackling, om jeg så må sige, gør den offentlige kerneydelse mindre, især for kommuner, der er under pres, og dermed åbner en ladeport – i øvrigt også en kommende ladeport for tilkøbsydelser på det offentlige område.
Har Dansk Folkeparti tænkt rigtig godt igennem, om man også går ind for tilkøbsydelser på det offentlige område?
Pia Kristensen (DF), 2007-01-25:
Nej, jeg må sige til hr. Martin Lidegaard, at vi ikke har taget stilling til, om der skal åbnes op for tilkøbsydelser i den kommunale del.
Men jeg synes lige, jeg vil sige, at det faktisk i forvejen er sådan, at plejehjemsbeboere, der bor på et kommunalt plejehjem, eller ældre i hjemmeplejen kan købe tilkøbsydelser.
Det er faktisk tilladt allerede i dag, så det fungerer faktisk i forvejen.
Når vi åbner for et privat plejehjem, jamen så er det jo en privat leverandør, og derfor kan man købe tilkøbsydelser på stedet, det siger jo sig selv.
Så vi har ikke noget imod, at der kan være mulighed for tilkøbsydelser, slet ikke.
Jeg tror bestemt ikke, at det vil være sådan, at de rige, de velstillede, pludselig vil have masser af tilkøbsydelser.
De vil måske have pudset vinduer en gang om ugen eller gjort rent hver dag osv.
Jeg tror slet ikke, det er det, det handler om.
Til sidst vil jeg med hensyn til kravet om udbud sige, at Dansk Folkeparti jo som sagt er meget stor modstander af, at EU skal diktere i snart alle henseender.
Vi er meget imod deres direktiver og regler, så det er da helt klart, at hvis det viser sig, at Kammeradvokaturen tager stilling til, at det krav om udbud ikke er til stede, så er vi de første, der er med på at få det slettet af lovforslaget.
Anne Baastrup (SF), 2007-01-25:
Fru Pia Kristensen snakker sort.
Fru Pia Kristensen ved godt, at det, når ældre skrøbelige mennesker skal udsættes for en flytning, de ikke selv kan overskue, kan være fatalt for de enkelte.
Fru Pia Kristensen ved eller burde vide, at vi har erfaringer inden for det private udlejningsbyggeri, der konkret viser, at når en udlejer kan se en pengemæssig fordel i at lave en modernisering, så sker det, uanset om beboerne ønsker det eller ej.
Der har vi så en redning, der har vi en mulighed.
Hvorfor vil fru Pia Kristensen ikke give ældre mennesker den samme ret til at forhindre en tvangsflytning?
Hvad er den konkrete begrundelse?
Er det, fordi Dansk Folkeparti lægger sig fuldstændig på maven for Venstres ideologiske kampagne, eller har Dansk Folkeparti fuldstændig opgivet andet end ved højtidelige lejligheder at tale ældre skrøbelige menneskers sag?
Line Barfod (EL), 2007-01-25:
Jeg er fuldstændig enig i, at der er et kæmpebehov for at sikre, at der er nogle gode boligmuligheder for unge mennesker, der på grund af handicap ikke kan klare sig i en almindelig bolig.
Jeg er fuldstændig enig i, at vi har et stort behov for at sætte penge af til at få bygget nogle plejeboliger til dem, også fordi mange af dem selvfølgelig ikke ønsker at være på et plejehjem med en masse ældre, men ønsker at være sammen med nogle fra deres egen aldersgruppe.
Men det har jo ikke noget som helst at gøre med at åbne op for, at det skal være en forretning.
Lige så lidt som jeg ønsker, at omsorg for ældre skal være en forretning, lige så lidt ønsker jeg, at omsorg for handicappede skal være en forretning.
Jeg mener ikke, at man skal have mulighed for at drive en forretning ved at skulle tage sig af andre menneskers helt grundliggende behov.
Det mener jeg er en offentlig opgave.
Det kan så enten løses ved, at vi laver nogle offentlige botilbud, eller løses ved, at vi laver selvejende, foreningsejede osv. botilbud, og det kræver, at der bliver sat nogle penge af.
Det er så en helt anden debat.
Lise von Seelen (S), 2007-01-25:
Ministeren vil gerne give det indtryk, at vi Socialdemokrater ikke bryder os om private plejehjem eller selvejeplejehjem.
Det, vi er optaget af, er, at de plejehjem, der findes, skal drives i et fællesskab med nogle rammer, som giver en tryg tilværelse for de ældre, så de ikke skal gå og spekulere på, om der er en udlejer, en forretningsdrivende, som nu finder på at lave nogle ting, som skaber usikkerhed i deres hverdag.
Det er det, vi er optaget af.
Når ministeren siger, at de ældre selv skal have lov til at bestemme, og at det med friplejeboligerne er en mulighed for alle, vil jeg repetere mit spørgsmål fra tidligere ved helt enkelt at spørge: Kunne vi så ikke få åbne ventelister til de foranstaltninger, som ministeren vil have?
Ministeren har en ministerkollega, som ved, hvad lukkede ventelister i boligmassen betyder.
Det betyder nemlig som regel penge under bordet.
Det er erhvervsministeren, der har sagt det, og det er et synspunkt, vi deler.
Så vil ministeren være med til at lave åbne ventelister, så vi kan følge med i de bevægelser, der sker i forhold til, hvem der gerne vil ind ...
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-01-25:
Den korte udgave af det spørgsmål, der ligger til statsministeren, kan vel siges at være: Hvad vil regeringen egentlig med den offentlige sektor?
Det er vist det, man kan kalde et godt spørgsmål.
Det handler jo om den sociale service, om, hvordan vi behandler vores ældre og syge, hvordan vi sikrer en ordentlig pasning af vores børn og gode forhold i skoler og på uddannelsesinstitutioner.
Og det handler om, at vi skal sikre de offentligt ansatte en hverdag, hvor de er glade, når de går på arbejde, og tilfredse, når de går hjem igen.
Er det fortsat regeringens svar på problemerne i den offentlige sektor?
Nu har regeringen så spillet ud med sit oplæg til en kvalitetsreform, men hvad er indholdet egentlig?
Det eneste konkrete bud, der er kommet fra statsministeren, har været, at de offentligt ansatte skal løbe lidt stærkere og have resultatløn.
Er det virkelig svaret i en situation, hvor alle ved, at servicen i daginstitutioner, på plejehjem, i skolerne og i hjemmehjælpen lider under, at de ansatte har for travlt, og at nedslidning af de ansatte er en trussel mod behovet for arbejdskraft?
Også socialministeren har fantaseret sig til et enkelt konkret bud på en bedre kvalitet.
Problemet er bare, at fantasien ikke rakte længere end til et forslag, som allerede er i fuld gang med at blive gennemført.
Tilbage står de mange åbne spørgsmål: Skal vi have mere brugerbetaling, skal servicen reduceres til et minimum, hvor de, der har råd, kan betale sig til tilkøbsydelser og forsikre sig til en bedre service?
Der er god grund til at frygte, at regeringens svar til forældrene, der ønsker en god pasning af deres børn, til de ældre, der har brug for kvalitet i ældreplejen, til den arbejdsløse, der ønsker et ordentligt job, vil være: Desværre, der er ikke noget at komme efter.
Eller hvad siger statsministeren?
Troels Lund Poulsen (V), 2007-01-25:
Jeg har sådan set bare et enkelt spørgsmål om forslaget til vedtagelse, hvor man jo i den første linje skriver, at man gerne vil sikre kommuner og regioner tilstrækkelige midler, der kan give dem mulighed for at leve op til de løfter, som regeringen måtte have givet om velfærdsforbedringer.
Hvad er det så helt præcist, Enhedslisten lægger i udtrykkene forbedringer og tilstrækkelige midler?
Hvor mange midler er det, vi taler om?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-01-25:
Blandt de partier, som har stillet forslaget, er der enighed om, at der er brug for flere penge ud fra de behov, der er.
Det præcise beløb kan man jo diskutere ud fra, hvad det er, kommunerne definerer.
Men hvis man spørger Enhedslisten, er vores holdning, at de kommunale udgifter som minimum skal følge den generelle udvikling i landet, det vil sige aktuelt en stigning på 2,3 pct., 2,4 pct., 2,5 pct. i forhold til sidste år.
Troels Lund Poulsen (V), 2007-01-25:
Hvis man så skal følge op på det klare svar, hvad er det så helt præcist, det her forslag til vedtagelse lægger op til?
Er der enighed blandt de partier, der har stillet forslaget, om, at det er den måde, man fortolker den økonomiske udvikling på?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-01-25:
Nu står der jo ikke noget som helst i det forslag til vedtagelse om et eller andet antal procent eller et eller andet antal kroner.
Det, der står, er, at der er brug for flere midler, at der er brug for en fremtidssikring, og der er en lang række punkter om, hvordan vi kan fremtidssikre velfærden.
Det er det, der er enighed om i oppositionen, og det er der, hvor vi står i modsætning til den måde, regeringens politik bliver ført på.
For at tage det sidste først, så er det et spørgsmål, som spørgeren jo godt kender svaret på.
Nej, vi er ikke enige med Socialdemokraterne om skattestoppet.
Vi har en helt anden skattepolitik, end Socialdemokraterne har.
Men det er jo heller ikke det, der står noget om i vedtagelsesforslaget.
Det, der står noget om i vedtagelsesforslaget, er, at der er brug for at styrke den offentlige velfærd.
Vi har en række bud på, hvordan vi sikrer den nødvendige arbejdskraft, hvordan vi sikrer de nødvendige penge, hvordan vi sikrer, at folk er uddannede og har en ordentlig løn og ordentlige arbejdsforhold inden for den offentlige service.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-01-25:
Jeg kan love fru Lissa Mathiasen, at jeg kan stå inde for det her lovforslag, fordi vi netop grundigt har været omkring alle de her forskellige elementer.
Og når fru Lissa Mathiasen retter kritik, f.eks. på varslingsområdet, kan jeg sige, at det jo igen har at gøre med balancelejeprincippet, og det tror jeg egentlig fru Lissa Mathiasen ved ganske udmærket.
Jeg har i et svar om henlæggelser sagt, at vi vil gå ind og se nærmere på, om vi kan følge det op med normtal og lignende.
Men det er jo udtryk for, at man bliver nødt til at have respekt for det, at vi her taler om nogle private udlejere, samtidig med at vi så har ønsket at lægge nogle begrænsninger ind med hensyn til, hvor høj en husleje de ældre kan komme til at betale, og det er grundigt belyst i forbindelse med udvalgsarbejdet om lovforslaget.
Hermed sluttede forhandlingen om ændringsforslagene.
Lise von Seelen (S), 2007-01-25:
... og hvem der bliver afvist?
Eva Kjer Hansen (V), 2007-01-25:
Vi har jo været omkring diskussionen om ventelister, og der er bl.a. i et af ændringsforslagene henvist til regelsættet for andelsboliger, hvor der jo heller ikke er de tilsvarende krav.
Så jeg holder fast i, at det skal være det regelsæt, og det er så den private udlejer, der så at sige har anvisningsretten.
Lise von Seelen (S), 2007-01-25:
Jeg vil godt sige, at i andelsboligerne er der altså adgang til at se, hvilke mennesker der er interesseret i at få en bolig dér, så der er ministeren forkert på den.
Men jeg må konstatere, at hvis erhvervsministeren har ret i, at de lukkede venteliste betyder en risiko for penge under bordet, vil socialministeren ikke være med til at tage højde for risikoen ved at stemme for vores ændringsforslag.
Ministeren lægger også meget vægt på, at der skal være lighed, og regeringen lægger vægt på, at det her lovforslag skal være et lovforslag, som skaber lighed.
Men ministerens kollega ovre i KL og hele den kommunale verden har jo ikke været tilbageholdende med at fortælle, at det her skaber ulighed, at det er med til at lave flere skel blandt de ældre og er med til, at det er sværere at have en planlagt fælles og god kvalitet i ældreplejen i kommunerne.
Jeg vil godt spørge, om ministeren i virkeligheden er dybt uenig med Erik Fabrin fra Kommunernes Landsforening, og om det er et problem for ministeren, at hele den kommunale verden er enig i vores synspunkt om, at det her skaber ulighed i hele den store gruppe af ældre mennesker i Danmark.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-01-25:
Jeg kan simpelt hen ikke følge fru Lise von Seelens synspunkt.
Jeg har svært ved at se, hvordan det skaber skel, at ældre får mulighed for at vælge det plejehjem, hvor de gerne vil bo, når de er i den situation, at de er meget afhængige af omsorg og pleje.
Jeg oplever ikke, at det har skabt nogen skel, at vi f.eks. har friplejehjemmet Lotte på Frederiksberg, at vi har Margrethehjemmet i Roskilde, at vi har nogle af alle de andre steder, hvor beboerne er rigtig glade for at være.
Derfor forstår jeg simpelt hen ikke Socialdemokraternes ønske om, at det udelukkende skal være kommunerne, der har bestemmelsesretten på det her område.
Vi synes i regeringen, at de ældre skal have den her valgmulighed, og det er simpelt hen det, vi arbejder for.
Line Barfod (EL), 2007-01-25:
Det er jo en kendt metode, at hvis man har en lidt dårlig sag, så tillægger man bare modparten nogle argumenter, som man så kan vise er fuldstændig absurde, og så argumenterer man imod dem.
Der er ikke en eneste, der på noget tids punkt i denne debat har talt for, at der kun skulle være kommunale plejehjem.
Tværtimod er det blevet gentaget den ene gang efter den anden, at vi alle går ind for mangfoldighed, for muligheden for selvejende institutioner, foreningsejede institutioner osv.
Der, hvor den klare ideologiske forskel går mellem regeringen og Dansk Folkeparti på den ene side og de fire oppositionspartier på den anden side, er, hvorvidt plejehjem skal gøres til en forretning eller ej.
Vi er mange, der mener, at plejehjem ikke skal være en forretning.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-01-25:
Det var jo sådan set fra fru Line Barfods side bare endnu engang en melding om, at man ikke kan lide, at der i privat regi er mulighed for at tjene penge på f.eks. det at levere serviceydelser.
Det ligger jo i tråd med, at man synes, at man skal værne om det offentlige monopol.
Vi havde sidste år diskussionen om, hvor stor en gennemsigtighed der skal være i omkostningerne i de kommunale institutioner.
Jeg synes bare, det er et underligt forsvar for, at bare det er offentligt, er det godt, og så gør det ikke så meget, hvad tingene koster, og hvilken kvalitet man får ud af det.
Jeg tror, det giver en sund konkurrence, hvor der er meget mere fokus på kvalitet og indhold.
Det har vi også set i forbindelse med hjemmehjælp og valgmulighederne, hvor der både er private leverandører og kommunale leverandører, hvor det faktisk gør, at man alle steder opper sig, fordi man bliver nødt til at se på, om kvaliteten er i top i forhold til de ydelser, man leverer.
Line Barfod (EL), 2007-01-25:
Men det mener vi ikke man opnår med en markedsstyring.
Der får man den primære fokus på pris og dermed på luksustilbud til nogle og discounttilbud til nogle andre.
Det, vi ønsker, er at lave mest mulig frihed.
Hvis det var det, der også optog regeringen, ville den støtte Enhedslistens forslag om, at ældre selv skal have lov til at bestemme, hvornår de vil flytte til et plejehjem.
Så kunne vi, nøjagtig ligesom vi har set i udviklingen på børnehaveområdet, få en udvikling med åbne ventelister, så man kan se: Hvor er det, der er ventelister, hvor er det, der er behov for en udbygning osv.?
Det ville være en frihed, som mange ældre efterspørger.
Men det er ikke det, regeringen er optaget af.
Det, regeringen er optaget af og Dansk Folkeparti er optaget af, er at gøre plejehjem til en forretning, det er, at det skal være markedet, der skal styre, og det afgørende skal være prisen.
Følgen er, at man får en ulighed, og det synes jeg bare socialministeren skulle erkende.
Jeg ved godt, at socialministeren ikke må sige, at hun går ind for ulighed, men hun kunne dog erkende, at det fører til ulighed, når nogle har råd til at betale sig til noget, og andre ikke har råd og derfor kan frasorteres.
Martin Lidegaard (RV), 2007-01-25:
Det, der kalder mig herop, er sådan set ikke en forhåbning om at blive mere enig med socialministeren, men nu fik socialministeren sagt, at det var ren teknik, at De Radikale vil stemme imod dette forslag.
Det er ikke rigtigt.
Det Radikale Venstre er inderlig imod det forslag, der ligger her, for vi havde jo ønsket – og der har socialministeren jo ret – at få en ubureaukratisk mangfoldighedsmulighed for de ældre i Danmark.
Vi havde håbet på at få en enkel lovgivning, der åbnede op for, at selvejende institutioner kunne udbyde sig på lige vilkår med de offentlige.
I stedet for har vi fået en monsterlovgivning, der har til formål at åbne op for hele den private sektor, gøre det næsten umuligt for de selvejende institutioner at være med, og som så i øvrigt gør det helt uigennemskueligt for de ældre, hvad de kan og ikke kan, og hvornår de kan.
Og det kan man godt kalde teknik.
Vi synes, det her er et mønstereksempel på, at regeringen siger ét – den siger, at den vil give frit valg og åbne den offentlige sektor og gøre den mere effektiv – og i stedet for indfører den detailstyring og bureaukrati i et omfang, som man dårligt nogen sinde før har set i dansk lovgivning.
Hvis det skal være den højt besungne kvalitetsreform – eller forløberen til den – så glæder jeg mig meget til at se, hvordan den offentlige sektor ender, for så kommer vi til at bruge den arbejdskraft, vi har mangel på, til mere offentligt bureaukrati i stedet for mere offentlig service, flere kolde hænder i stedet for flere varme hænder.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-01-25:
Som jeg var inde på tidligere, er det jo nogle valg, man må træffe undervejs.
Jeg har f.eks. syntes, at det var afgørende, at alle skal kunne gøre brug af den her valgmulighed, at man ikke skal have penge op af lommen, at man får pengene med fra kommunen til den hjælp, man er visiteret til, og at vi følger regelsættet i almenboligloven om balancelejeprincippet.
Det gør så, at der skal være nogle ekstra paragraffer.
Det gør det lidt mere kompliceret, men det har jeg været villig til at acceptere til gengæld for, at det her skulle blive en valgmulighed, som kom til at omfatte alle.
Martin Lidegaard (RV), 2007-01-25:
Jamen vejen til et vist sted er brolagt med gode intentioner.
Jeg forstår da godt, at ministeren har villet forskellige ting, men resultatet er altså bare blevet en monsterlovgivning, som er bureaukratisk, som er uoverskuelig, og som reelt ikke åbner mulighed for de selvejende institutioner, sådan som det var intentionen fra starten.
Så bliver man jo nødt til at sætte sig ned og sige: Hvor er det, vi er endt henne med alle vores gode intentioner?
Man er altså endt med, at det er blevet sværere for selvejende institutioner at etablere sig, end det er i dag, fordi der stilles flere krav og der etableres mere bureaukrati end før.
Så hele intentionen med forslaget er jo forsvundet.
Har det slet ikke gjort indtryk på ministeren i processen, at det, der egentlig oprindelig var tanken, var, at det skulle være lettere for de selvejende – eller har det aldrig været ministerens intention?
Har det virkelig været regeringens intention, at det kun var de private, der skulle sikres adgang?
Var det i virkeligheden den skjulte dagsorden?
Jeg undrer mig bare over, at vi er endt med et lovforslag, der gør det sværere for de selvejende i stedet for lettere.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-01-25:
Men det er jeg jo simpelt hen ikke enig med hr. Martin Lidegaard i, for det er jo også et spørgsmål om overhovedet at få etableret et langtidsholdbart grundlag for, at der kan være friplejehjem i Danmark, altså plejehjem, der ikke har en driftsoverenskomst med kommunerne, og det gælder jo så både selvejende og private.
Og når vi skal lave den langsigtede holdbare løsning, bliver vi også nødt til at overveje alle de forskellige elementer, herunder: Hvem skal så være omfattet af de her muligheder, og hvad skal vilkårene være?
Og der har jeg syntes – for nu at gentage det endnu en gang – at det var vigtigt, at det var noget, som alle skulle have mulighed for.
Intentionen har været at sikre de ældre en valgmulighed og sørge for, at der er plads til friplejehjem og med den forskellighed i udbud, det giver.
Og det er jo hr. Martin Lidegaard bekendt, at vi netop har inddraget de nuværende institutioner meget med hensyn til, hvordan vi fik løst de forskellige spørgsmål, der rejste sig, og vi har netop haft en, synes jeg, rigtig god proces.
Men det har også været en vanskelig opgave netop at få fundet løsningerne.
Jeg har også over for hr. Martin Lidegaard tilkendegivet, at vi jo gerne stiller os til rådighed og nu vil samarbejde med de eksisterende institutioner med hensyn til, hvis der melder sig nogle problemer, inden den nuværende dispen sation udløber i 2010, og det vil vi naturligvis være behjælpelige med at finde løsninger på.
Intentionen er, at vi skal have mange flere udbydere af plejehjem, og der glæder det mig jo, at oppositionen mener, at man udeomkring står på spring, og at der vil være alenlange ventelister.
Det håber jeg vil være situationen.
Lissa Mathiasen (S), 2007-01-25:
Ministeren står her på talerstolen og prøver at give indtryk af – også til dem, der sidder og måtte lytte til den her debat – at man rolig kan være tryg: Lejerbeskyttelsen er i orden, hvis man flytter ind på et friplejehjem.
Ministeren henviser hele tiden til, at det er lov om almene boliger, der er grundlaget.
Det giver folk det fejlagtige indtryk, at det er på de præmisser, man i dag bor på et plejehjem.
Ældre mennesker, der kommer på et plejehjem, som er skrøbelige, svage, og som har brug for tryghed og omsorg, har ikke behov for at skulle finde ud af, når de havner på plejehjemmet – og det har de pårørende heller ikke – at det rent faktisk ikke følger almenlovens regelsæt, når vi taler om hensættelser til vedligeholdelse, når vi taler om ukorrekt varslede huslejer, når vi taler om store renoveringsarbejder.
Kort og godt: Der er en række områder, hvor man ikke følger almenloven, og hvor man tværtimod gør det, at man af hensyn til udlejeren skaber et regelsæt, som gør det så usikkert.
Jeg synes, det er skammeligt over for mennesker, der havner på et plejehjem, fordi de har behov for større tryghed, større omsorg, at man så byder dem sådan nogle vilkår, som man her lægger op til.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-01-25:
Jamen jeg forstår ikke kritikken fra fru Lissa Mathiasens side.
Vi har jo været grundige med hensyn til alle de her forskellige elementer under udvalgsarbejdet.
Vi har også assisteret med at lave en række ændringsforslag til i dag, hvor jeg oven i købet har gjort mig den umage meget nøje at forklare, hvorfor jeg ikke støtter ændringsforslagene, enten fordi vi har taget højde for problemstillingen i lovforslaget, eller fordi det vil være helt forkert at gribe det an på den måde, som fru Lissa Mathiasen foreslår.
Lissa Mathiasen (S), 2007-01-25:
Jamen det her drejer sig jo ikke kun om et balancelejeprincip, som jeg ikke tror ret mange egentlig er klar over hvad betyder.
Det her drejer sig om, at man bevidst har valgt at sige fra ministerens side af hensyn til udlejeren, at der med hensyn til regelsættet her skal være en forskel i forhold til, hvordan andre lejere bor.
Altså, hvem er det, ringere beskyttelse, når vi taler om hensættelser, ringere beskyttelse ved ukorrekt varslet husleje, ringere beskyttelse i forbindelse med vetoret, ringere beskyttelse på en stribe områder kommer til at gå ud over?
Det er i første omgang plejehjemsbeboeren, der oplever det som et chok, når man finder ud af, at man hverken er sikret svarende til almenloven, som ministeren bliver ved med at sige, men at man heller ikke engang er sikret efter lejelovens beskyttelsesregler, men et helt nyt regelsæt.
Og vi kan kun se, at det her er udlejeren, man har taget hensyn til, friplejeboligleverandøren, den, der skal have lov til at sidde og tjene på at drive plejehjem for ældre og svagelige mennesker.
Vi fatter ikke, at ministeren vil stå inde for det her, og vi fatter heller ikke, at Dansk Folkeparti vil tage ansvar for det her.