Marianne Jelved (RV), 2014-03-18:
Det har jo faktisk været en rigtig, rigtig fin debat, og jeg vil tillade mig at sige, at mit indtryk er, at alle partierne i Folketinget er utrolig åbne og positive over for de frie grundskoler og for højskolerne.
Det synes jeg skoleordførerne må være rigtig glade for.
Jeg er i hvert fald glad for det, fordi det jo vidner om, at vi er fælles om en kultur, som vi gerne vil have bliver bevaret, og som har præget det danske samfund på utrolig gode måder, og det er en fælles historisk og kulturel oplevelse, vi har af det, og som vi gerne vil tage ansvar for at videreføre.
Så skal jeg sige, at det jo ikke er et succeskriterium i sig selv – nu taler jeg om højskolerne – at en højskole består til evig tid.
Det kan være, at der pludselig er kommet uorden i økonomien, som ikke er afstedkommet af, at Folketinget har gjort nogle ubehagelige ting, men fordi man har sat sig i for høj gæld eller på anden vis er kommet i økonomiske besværligheder.
Så kan det være, at man er nødt til at lukke, fordi man ikke er i stand til at trække elever til sig.
Derfor er det jo vigtigt, at vi også sikrer, at man er i stand til at oprette nye højskoler.
I 2012-13 var der 67, og de var ikke lukket lige på det sidste på grund af genopretningspakken.
Nej, det var lukket igennem de her mange år, hvor der ikke var store ændringer omkring skolernes økonomi, men der var bare ikke oprettet nogle nye, og derfor var noget af det første, den nye regering gjorde, at sikre sig, at vi fik lempet de regler, som var meget strenge, og som var vedtaget i 1990'erne på grund af dårlige erfaringer med koncerndannelser.
Derfor lemper vi reglerne, så der nu er bedre muligheder for at oprette nye højskoler.
Det tror jeg man skal se som et meget kærkomment håndslag til højskolerne.
Det er i hvert fald den måde, det er blevet modtaget på.
Så er det rigtigt, som fru Mette Bock gjorde opmærksom på, at højskoler, der har haft mange korte kurser, har lavet det om – delvis i hvert fald – til lange kurser.
De lange kurser havde en meget positiv effekt på det videre forløb for de unge mennesker efter et højskoleophold.
Samtidig har vi lidt afvejet det med den måde, vi har tilbageført midler til skolerne, således at de højskoler, som har lange kurser, mange elever, er kommet til at give en lille smule af deres til de højskoler, som har korte kurser og mange korte kurser.
Det er en omfordeling, som vi prøver at balancere lidt, fordi de højskoler med korte kurser også har en meget vigtig værdi af en lidt anden karakter end dem med de lange kurser.
Så der lukker hele tiden skoler, men der skal også være mulighed for, at der oprettes nye skoler.
Det, der så er positivt i dagens Danmark, er, at elevtallet på højskolerne er svagt stigende og i øvrigt har ligget stabilt i ret mange år, men nu er det altså begyndt at stige lidt.
Så er det også fuldstændig rigtigt, at det jo er finansloven, der afgør, hvor mange penge der er til alle de ordningerne og institutioner osv., vi gerne vil have i det danske samfund, og det handler selvfølgelig om prioritering.
Det er da også klart, at jeg som minister jo ikke kan stå her og sige, hvordan man skal forhandle finanslov.
Det er ikke min opgave, det er finansministerens opgave.
Der er ordførere, der kan påvirke finansministeren osv., alle kender procedurerne og den måde, det her foregår på.
Men det er alt sammen en prioritering, som de partier, der indgår aftaler om finansloven, er sammen om at bære ansvaret for.
Sådan er det.
Så skal jeg bare runde af med at sige, at jeg synes, det er fornemt, at hr. Alex Ahrendtsen, hr. Peter Juel Jensen og fru Lene Espersen fuldstændig klart påtager sig ansvaret for genopretningspakken og argumenterer for den.
Jeg ville gøre det samme i den situation, hvis det var mig, der havde været med til at varetage den opgave, fordi der var en situation, der krævede det.
Der er stadig væk en situation omkring den økonomiske politik i Danmark og i verden omkring os, der gør, at vi er nødt til at være meget påpasselige, og vi kan ikke bare drysse om os med milde gaver.
Vi er nødt til fortsat at prioritere og sørge for, at der er balance, og sørge for, at vi har overskud på budgetterne i stedet for underskud.
Alt andet er dybt uansvarligt.
Derfor er der ikke nogen smarte måder at plukke penge ned af træerne på.
Det kræver en prioritering, og det kræver en prioritering i fællesskab med mange, fordi der ikke er et parti alene, der har 90 mandater til finansloven.
Så derfor anerkendelse af, at alle gerne vil argumentere for og bekræfte værdien af højskolebevægelsen som en meget vigtig institution og kulturdanner i vores samfund, med livsoplysning, folkeoplysning og demokratisk dannelse som omdrejningspunktet, som vitterlig giver stor effekt for de unge mennesker, som får muligheden for gå på en højskole.
Dernæst en anerkendelse af, at vi står til ansvar for det, vi har været med til, og vi er parat til også at arbejde for at finde løsninger for de udfordringer, vi står over for.
Så derfor synes jeg, at det er et ret positivt bidrag til fremtiden, vi har oplevet her med debatten.
Det vil jeg gerne kvittere for.