Margrethe Vestager (RV), 2013-05-31:
Vi behandler i dag et beslutningsforslag fra Liberal Alliance, der pålægger regeringen at fremsætte forslag til ændring af reglerne om opkrævning af grundskyld.
Jeg vil gerne indledningsvis bemærke, at den eksisterende ejendomsskattelov, som den tidligere regering ændrede tilbage i 2003, beskytter grundejerne mod pludselige stigninger i den kommunale ejendomsskat.
Omvendt betyder det selvfølgelig, at skattegrundlaget for grunde i perioder med lave stigninger eller endda fald i grundværdierne kan stige mere end de faktiske grundværdier.
Det er så at sige prisen for at have grundskatteloftet, for der bør i sidste ende være en sammenhæng mellem, hvad borgerne beskattes af og de faktiske grundværdier.
Men grundskatteloftet er ikke det eneste værn mod stigende grundskyld.
Siden 2009 har der været en lovgivning, som indebærer sanktioner over for kommunerne, hvis den samlede kommunale skat bliver forhøjet.
Samlet er det regeringens vurdering, at de eksisterende regler på grundskyldsområdet fungerer efter hensigten.
Lad mig derefter komme med nogle få supplerende kommentarer til de tre delelementer i beslutningsforslaget.
For det første foreslås lovkravet om en grundskyldspromille på minimum 16 ophævet.
Efter de gældende regler skal grundskyldspromillen være minimum 16 og maksimalt 34.
Det brede interval giver kommunerne frihed i fastlæggelsen af skatten, og det finder regeringen ikke der er et påtrængende behov for at ændre.
For det andet foreslås det, at kommunerne skal sanktioneres med 100 pct., hvis provenuet for grundskylden efter kommunal udligning stiger mere end inflationen.
Visse kommuner skal åbenbart tvinges til at nedsætte grundskyldspromillen.
Det gælder for kommuner, der har haft stigende grundpriser, og hvor der i dag typisk betales grundskyld af grundskatteloftet.
Regeringen vil fastholde, at det er kommunalbestyrelsen, der inden for de gældende sanktionsmekanismer, fastsætter grundskyldspromillen hvert år i forbindelse med den endelige vedtagelse af årsbudgettet.
Det er kommunalbestyrelsen, der skal stå til ansvar over for vælgerne for den grundskyldspromille, som de fastsætter.
Hvis det er et stort problem, at provenuet for grundskylden er stigende i nogle kommuner, er jeg sikker på, at det vil indgå i den kommunale valgkamp til efteråret, og så må vælgerne afgøre det spørgsmål.
For det tredje foreslås det, at grundskyldsprovenuet over en 5-årig periode udfases af udligningsgrundlaget.
Formålet med den kommunale udligning er at sikre, at alle kommuner får mulighed for at tilbyde et serviceniveau, som har en rimelig sammenhæng med beskatningsniveauet i kommunen.
Hvis der eksempelvis tilbydes et serviceniveau tæt på gennemsnittet, skal beskatningsniveauet også gerne være tæt på gennemsnittet.
Det forudsætter, at alle kommuner har nogenlunde de samme økonomiske forudsætninger.
Men der er store forskelle i beskatningsmulighederne i de forskellige dele af landet – det tror jeg er åbenlyst.
Hvis der skal skabes ligelige økonomiske vilkår mellem kommuner forskellige steder i landet, forudsætter det derfor, at alle væsentlige indtægtskilder udlignes.
Det vil især sige indkomstskat og grundskyld.
Ikke mindst grundværdierne er endog særdeles skævt fordelt.
I nogle kommuner nord for København er grundværdierne pr. indbygger mere end syv gange så høje som f.eks. i Morsø Kommune og Lolland Kommune.
Hvis grundlaget for grundskylden ikke bliver udlignet, vil en række kommuner kunne sænke skatten, mens typisk land- og yderkommuner må forhøje skatten yderligere, og det er endog – synes jeg – markant.
Alt i alt kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget – hverken som helhed eller dele af det.