runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Nej, men man må dog sige, at ansvarlig offentlig administration også på regionernes område kræver, at man styrer økonomien, og jeg er tilfreds med, at regionerne garanterer, at de nu vil styre deres økonomi noget bedre.
Jeg vil godt erindre om, at vi siden 2001 har tilført sygehusvæsenet 16.000 mio. kr.
Det er ret mange penge, som sygehusvæsenet er blevet tilført igennem de her år.
Så er der på nogle afdelinger tilsyneladende behov for at justere ansættelserne, måske fordi man på grund af sygeplejerskekonflikten, vi havde sidste år, skal starte op igen, måske fordi man har været overoptimistisk med hensyn til at ansætte medarbejdere.
Men det er nu altså en kerneopgave for regionerne at styre deres økonomi, for hverken samfundet, patienterne eller medarbejderne kan være tilfredse eller tjent med, at der ikke er styr på økonomien, så man kan planlægge ordentligt.
Nick Hækkerup (S), 2010-01-27:
Er ministeren klar til at påtage sig et ansvar for årsagerne til de økonomiske problemer i regionerne, som bl.a. medfører store fyringsrunder?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-01-27:
Det spørgsmål, som hr. Nick Hækkerup nu har stillet, handler jo netop om, om ministeren er klar til at påtage sig et ansvar for, at regeringen på den ene side er kommet med en lang række løfter om akut kræftbehandling og 1 måneds behandlingsgaranti, og at finansministeren så har genindført en 1 måneds behandlingsgaranti på trods af regionernes advarsler herom, og at man så på den anden side også har indgået en meget, meget stram aftale med regionerne.
Kan ministeren i den forbindelse bekræfte, at alene det faktum, at der bliver flere ældre i vores befolkning, gør, at man alene på det område har brug for omkring 500 mio. kr. ekstra om året – det viser beregninger i ministeriet – bare til at sikre, at der er behandling til de mange mennesker, som bliver ældre i de kommende år?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Det er helt klart et centralt problem og et centralt spørgsmål; regionerne skal styre deres økonomi bedre.
Og derfor er jeg også glad for, at Region Hovedstaden har planer om at etablere et centralt beredskab, så de økonomiske ubalancer erkendes og håndteres hurtigere, end de gør i dag.
Og det er jo altså også væsentligt, at man vil justere styringen sådan, at det enkelte hospital ikke uden forudgående central godkendelse kan planlægge et udvidet aktivitetsniveau med forudsætning om efterfølgende tilførsel af midler.
Med andre ord tager Region Hovedstaden fat i at sidde tættere på de lokale sygehuse og vurdere, om de fastsætter deres aktivitetsbudget realistisk.
Nick Hækkerup (S), 2010-01-27:
Det er selvfølgelig godt, og det er jo et fælles ønske, som jeg tror hele Folketinget deler, at patienterne skal kunne komme til så hurtigt som muligt.
Men hvis man laver et system, hvor dem, der skal levere ydelsen til patienterne, dem, der skal lave undersøgelserne, dem, der skal foretage behandlingerne osv., får at vide, at de har den her ramme, inden for hvilken behandlingerne skal finde sted, og at de, hvis de ikke klarer det inden for den ramme, kommer til at skulle gennemføre besparelser, sådan at rammen alligevel bliver overholdt, så har vi jo et misforhold.
For når man lader efterspørgslen styre det på den måde, som man har gjort det på her, og samtidig ikke giver ressourcer til, at efterspørgslen kan imødekommes, vil det sætte sig i det, som vi så kommer til at se i 2010, nemlig besparelser i milliardklassen.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Så er jeg lige nødt til at korrigere hr. Nick Hækkerups billede.
Vi har siden vores tiltræden gennemført væsentlige forbedringer af det danske sundhedsvæsen.
I 2002 indførte vi det udvidede frie sygehusvalg, og alle patienter fik dermed en ny og væsentlig rettighed til at fravælge ventetid i det offentlige system, når ventetiden oversteg 2 måneder.
Siden oktober 2007 er det 1 måned.
Det har godt 300.000 danskere benyttet sig af.
De offentlige sygehuse fik samtidig en ny tilskyndelse til at nedbringe ventetiden på behandling, og ordningen har således været en dobbelt gevinst for patienterne.
Behandlingen af livstruende sygdomme er også forbedret markant med bl.a. store investeringer i nyt udstyr og indførelsen af pakkeforløb på kræftog hjerteområdet.
Sygehusstrukturen har vi, som jeg sagde før, taget fat på, og de gode resultater på sundhedsområdet er et resultat af nytænkning og bedre organisering, men også af, at der er tilført betydelige ekstra ressourcer.
Nick Hækkerup (S), 2010-01-27:
Men hvis vi ser på tallene for udviklingen i 2009, kan vi med lidt usikkerhed se, at der blev gennemført omkring 5 pct. flere behandlinger og undersøgelser, end der blev året før.
I den aftale, som regeringen indgik med regionerne, var der blevet afsat penge til 3,5 pct. højere aktivitet, hvoraf de 2 pct. så skulle skaffes ved effektiviseringer, og det vil sige, at det var nogle, som regionerne selv måtte finde.
Regionerne har med andre ord ikke haft råd til de sidste 1,5 pct., så de behandlinger og undersøgelser, der er gennemført, har altså ligget ud over det, som lå inden for den ramme.
Det, jeg så bare siger, er, at jeg ikke har hørt regeringen bede om færre behandlinger eller undersøgelser, men det er det, der reelt sker.
Man giver en behandlingsgaranti på 1 måned, på 2 uger ved cancer osv.; man stiller krav om, hvor hurtigt folk skal behandles, og når det så sker, når der så behandles ekstra folk med cancer osv., fører det til besparelser og fyringer.
Der er det, jeg spørger: Hvor har regeringen været henne med hensyn til at tage et ansvar for den prioritering, som der skal til, tage ansvar for at sige, at de sygdomme, der er, de mennesker, der lider, alligevel ikke kan blive behandlet, fordi det ikke er det, man vil?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Som jeg var inde på i min besvarelse af det foregående spørgsmål, synes et hovedproblem i det konkrete tilfælde, – det, vi diskuterer i øjeblikket – at være, at sygehusene har haft for optimistiske forventninger til aktiviteten.
Det har givet lokale budgetoverskridelser, og der vil sikkert også være andre årsager, når det fulde billede bliver tegnet.
Men hovedbilledet er, at det er dårlig lokal økonomistyring.
Jeg vil så også sige, at styringen af sygehusene formentlig ikke er den nemmeste opgave, særlig i et år som 2009, hvor der, som jeg har forstået, er sket mange omlægninger af og overflytninger mellem sygehusene.
Omvendt skal man også have for øje, at regionerne samlet har et budget på over 94 mia. kr., hvoraf sygehusene disponerer over knap 71 mia. kr.
Med mange store sygehusenheder og mange ansatte stiller det naturligvis store krav til økonomistyringen i regionerne og til styringen på de enkelte sygehuse.
Det afgørende er, at regionerne respekterer og overholder de aftaler, som de indgår med regeringen.
Det gælder ikke mindst, i lyset af at netop sundhedsområdet er meget højt prioriteret af regeringen og derfor hvert år får betydelige realløft til en øget aktivitet og en øget kapacitet.
For 2010 fik regionerne med økonomiaftalen fra i sommer mere end 1,2 mia. kr. ekstra alene til sygehusene, og det kommer oven i tilsvarende betydelige realløft de foregående år.
Derfor vil jeg igen sige, at jeg er tilfreds med den redegørelse, Danske Regioner har givet, hvori de tager et klart ansvar for at drive sygehusene og overholde økonomiaftalerne, og med, at man i Region Hovedstaden har besluttet en række konkrete skridt til at forbedre den løbende økonomiovervågning.
Nick Hækkerup (S), 2010-01-27:
Tak for det.
Er ministeren klar til at påtage sig et ansvar for årsagerne til de økonomiske problemer i regionerne, som bl.a. medfører store fyringsrunder?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Nu er det jo en aftale, vi har lavet med regionerne, og forudsætningen for, at vi kan lave aftaler med regionerne, er, at begge parter lever op til de aftaler.
For regeringen er det utrolig vigtigt, at vi år for år er i stand til at tilbyde borgerne en bedre og bedre service, dels fordi folk ikke skal stå på venteliste, dels fordi behandlingsmetoderne naturligvis bliver bedre.
Og den slags ting skal vi indrette os på.
Men vi har jo i 2010 tilført regionerne 1,2 mia. kr. til deres aktiviteter, og det er et væsentligt tilskud.
Som jeg sagde før, er de siden 2001 blevet tilført 16.000 mio. kr.
Det er ret mange penge ud af vores husholdningsbudget, vi bruger på det område.
Jeg kan se, at der til gavn for patienterne er langt flere, der er kommet igennem, og ventetiderne er blevet væsentligt kortere, og den udvikling skal naturligvis fortsætte.
Men så skal vi da naturligvis også sikre, at regionerne kan styre deres økonomi, for det er jo forudsætningen for det hele.
Vi kan jo ikke bare lade det sejle.
Inger Støjberg (V), 2010-01-27:
Jeg har i hvert fald således været i samråd og dermed også taget en svingom med hr. Bjarne Laustsen tidligere i dag.
Men nogle gange føler jeg jo lidt, at hr. Bjarne Laustsen danser om den varme grød.
For den ordning, som vi nu har aftalt med Dansk Folkeparti, om udmøntningen af de 20 mio. kr., som ikke er gamle, støvede penge, som hr. Bjarne Laustsen næsten forsøger at få det til at se ud som, er i virkeligheden et rigtig godt eksempel på, at vi hele tiden har værktøjskassen åben og står klar med skruetrækkeren til at dreje på de skruer, der måtte skulle justeres på, for at få systemet til at fungere på den bedst mulige måde.
Men det er også sådan lige omkring det private løntilskud, at der dér altså gælder nogle særlige EU-regler, og jeg tror også godt, at hr. Bjarne Laustsen er klar over, at dem kan vi jo altså ikke bare lige ændre på.
Inger Støjberg (V), 2010-01-27:
Jeg er bekymret over, at langtidsledigheden er begyndt at stige.
Der er behov for en ekstra indsats, så mennesker ikke hænger fast i ledighed.
Den internationale finanskrise er desværre hård og langstrakt, og der findes ikke én let løsning, der hurtigt kan fylde ordrebøgerne op igen.
Den stigende langtidsledighed er en udfordring, som skal bekæmpes.
Vi kan ikke forhindre, at langtidsledigheden fortsat vil stige i den kommende tid, men jeg vil i hvert fald gøre, hvad jeg kan, for at begrænse stigningen i langtidsledigheden.
Jeg er allerede gået i gang.
Regeringen og Dansk Folkeparti afsatte i fredags i enighed med arbejdsmarkedets parter 20 mio. kr. ekstra til varslingsindsatsen.
Initiativet kommer navnlig ansatte med korte opsigelsesvarsler til gode, da det nu bliver muligt også at få uddannelse, efter at man er fratrådt.
I fredags havde jeg møde med DA, LO og KL om langtidsledighed, og i dag har jeg haft møde med AC og FTF.
Mit mål for arbejdet er, at de mennesker, der bliver ramt af den internationale krise, kommer hurtigst muligt i job igen.
Jeg vil derefter – og det bliver her tidligt i foråret – fremlægge et samlet udspil med en række konkrete initiativer til at bekæmpe den stigende langtidsledighed.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-27:
Tak, hr. formand.
Hvad vil ministeren gøre for udsatte grupper og seniorer som f.eks. John Hansen, medlem hos Business Danmark, 58 år, som er ledig og skal vente 6 måneder på at kunne få et privat løntilskudsjob og dermed får øget risiko for langtidsarbejdsløshed?
Hvad vil ministeren gøre for udsatte grupper og seniorer som f.eks. John Hansen, medlem hos Business Danmark, 58 år, som er ledig og skal vente 6 måneder på at kunne få et privat løntilskudsjob og dermed får øget risiko for langtidsarbejdsløshed?
Lone Dybkjær (RV), 2010-01-27:
Man kan godt høre, at finansministeren ikke har interesseret sig voldsomt for det her område, for det er jo altså ikke sådan, at man ikke interesserer sig for hinanden.
Det gør man da.
Og selvfølgelig foregår der da også en diskussion inden for det offentlige sygehusvæsen om, hvordan man gør det bedst, og jeg skal være den første til at sige, at der bestemt er meget, der skal rettes.
Og vi har ingen garanti for, at alle de penge, som regeringen smider ud i de nye specialiserede sygehuse, vil løse alle de problemer, der rent faktisk også er i dag, fordi specialisering i sig selv jo ikke nødvendigvis fører til det optimale, da vi jo alle sammen er hele mennesker og ikke nogle specialiserede enkeltdele.
Det er et af de helt store problemer.
Det er så, hvad det er, og jeg synes, at man som offentligt ansvarlig finansminister, sundhedsminister, eller hvad ved jeg, selvfølgelig skal gå ind og kigge på det.
Det, jeg bare stilfærdigt spørger om, er: Synes finansministeren, at det er så rart at se, at der er så store fortjenester på de private hospitaler, og at lægerne har så høje lønninger?
Synes finansministeren ikke, der er grund til bare at tænke over, om de der incitamentsstrukturer er gode nok?
Inger Støjberg (V), 2010-01-27:
Sagt til hr. Bjarne Laustsen: Det har jeg sådan set svaret på.
Der er EU-regler, der siger, at lige nøjagtig med hensyn til privat løntilskud er det sådan, at der er krav om forudgående ledighed på 6 måneder.
De her restriktioner finder man sådan set også i fritagelsesforordningen på statsstøtteområdet.
Det er sådan, at man efter 6 måneder kan benytte sig af privat løntilskud, men det er så også sådan, at der jo ikke gælder den samme begrænsning for virksomhedspraktik og for ansættelse med løntilskud hos offentlige arbejdsgivere.
Så der er der jo rigtig gode muligheder.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-27:
Det er gammel vin på nye flasker, og det løser ikke noget.
Altså, vi er jo i 2010.
Jeg håber, at ministeren har gjort sig den ulejlighed lige at slå op i almanakken, for alt det der med SP-ordningen og byggepuljen var i 2009, og jeg er sikker på, at hver en krone er brugt.
Måske er der nogle, der har givet nogle arbejdspladser, det er der en vældig diskussion om.
Men den effekt får man jo ikke i 2010, og som ministeren selv siger, stiger ledigheden.
Jeg tror desværre, at vi måske kommer op på 175.000 ledige, inden året er omme.
Vi står med masser af unge mennesker, der ikke kan få arbejde; det er også en gruppe, der er hårdt ramt.
Vi står med byggeindustrien, hvor der er risiko for langtidsarbejdsløshed.
Foråret kommer formodentlig på et eller andet tidspunkt, så vi kan få gang i byggeriet igen, og så er det jo vigtigt, at vi har nogle initiativer, så vi stimulerer det.
Det gælder både dem, der skal udføre opgaverne, og dem, der skal producere tingene.
Hvis vi alle sammen er enige om, at det er klogt at investere i det, f.eks. inden for vedvarende energi, er det jo oplagt at gøre noget ved det, og der synes jeg bare at jeg mangler nogle initiativer, der er målrettet lige nøjagtig at modvirke den stigende ledighed inden for de fagspecifikke områder, hvor vi ser den største ledighedsstigning.
Inger Støjberg (V), 2010-01-27:
Jamen uha, uha.
Når jeg ikke nævnte SP-ordningen, var det såmænd for at skåne hr. Bjarne Laustsen, for jeg ved jo, at det ikke er en af hr. Bjarne Laustsens darlinger.
Jeg kan sagtens nævne en lang række af de initiativer, som vi har taget, men tiden var jo knap lige før.
Men jeg vil da gerne igen nævne finansloven, som er ekspansiv, som man ikke har set det i mange, mange år.
Der er bankpakker, hjælpepakker til erhvervslivet, fremrykning af trafikinvesteringer, renoveringspuljen, som jeg har nævnt, SP, bare for at nævne den igen, skattelettelserne, som jo også kan være med til at sætte gang i samfundet, i og med at folk får flere penge mellem hænderne, og så selvfølgelig de øgede investeringer i det offentlige, så kommunerne får mere råderum og mere albueplads.
Det er jo lige præcis nogle af de ting, som hr. Bjarne Laustsen efterlyser.
Samtidig med det tager vi en lang række initiativer på beskæftigelsesområdet, og vi justerer hele tiden på knapperne og skruerne, og det skal vi også gøre.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-27:
Ministeren glemte arvesølvet, det, at man har givet mulighed for, at man kan sælge ud og bruge arvesølvet, SP-pengene, der skulle sætte gang i beskæftigelsen.
Renoveringspuljen er udløbet.
Lad os sige, at der bare er en minimal effekt af de to ting, men hvis ikke de havde været der, ville ledigheden bare være højere.
Der er ikke mere at hente der.
Tyskerne har gang i store projekter med solceller, solenergi, alle mulige forskellige former for bioindustri, og man fortæller, at det har givet 500.000 arbejdspladser.
Nu kan vi se, at der er nogle grupper, der tegner sig for den største ledighed.
Apropos det spørgsmål, vi havde tidligere, er det sådan, at nogle af de grupper genererer langtidsarbejdsløshed.
Der er rigtig mange af dem, der bare venter på at blive 60 år, så de kan komme på efterløn.
Men lad os få konkrete forslag til forbedringer.
Inger Støjberg (V), 2010-01-27:
Jeg vil give hr. Bjarne Laustsen ret i, at ledigheden vil blive ved med at stige, og det er jo også derfor, at vi hele tiden tager initiativer og doserer dem i præcis den mængde, som initiativerne skal komme i.
Det er også derfor, at vi fører en meget ekspansiv finanspolitik.
Vi pumper jo faktisk 60 mia. kr. ud i samfundet hen over 2009 og 2010.
Bare for at nævne nogle ting vil jeg sige, at nogle af de ting, som hr. Bjarne Laustsen efterlyser, jo er noget, som allerede er blevet sat i værk.
Altså, lad mig minde om renoveringspuljen, som netop betyder, at nogle af de mennesker, som hr. Bjarne Laustsen lige præcis nævner, folk i byggefagene, har fået bedre betingelser.
Lad mig nævne, at vi med finansloven jo har iværksat yderligere offentlige investeringer på 5 mia. kr. i de kommende år.
I det hele taget planlægger regeringen jo altså en ekspansiv finanspolitik, den fører vi allerede.
Og hvis man kigger på de samlede initiativer, betyder det rent faktisk op imod 75.000 personer på beskæftigelsessiden, selvfølgelig hvis man også lægger den lave rente til.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-27:
Tak for svaret.
Jeg ved jo, at der er mange beskæftiget i danseindustrien.
Der er programmer som Vild med dans og sådan noget, og nogle ernærer sig ved det.
Men det, jeg ligesom spørger til her, er jo de 122.000 arbejdsløse, vi har.
Vi kan se på statistikken, at der er kæmpe forskelle på stigningen i ledighed i de forskellige a-kasser, så det er sådan set ret let at finde ud af, hvem det er, der er hårdest ramt af det.
Derfor drejer mit spørgsmål til ministeren sig om, om hun og hendes regering har kigget på, om der er nogle opgaver, der kunne fremrykkes.
Det kunne være inden for energirenovering, det kunne være inden for det offentlige byggeri osv., som der har været meget tale om.
Jeg synes, at vi har to udfordringer.
Den ene er, at vi skal ud og låne penge for at betale understøttelse, og hvis vi alligevel skal have lavet noget arbejde, er det så ikke bedre, at folk laver noget frem for ingenting?
Den anden er, at det kunne være klogt for at reducere CO2-udslip og være mindre afhængige af fossile brændstoffer osv. at få nogle ting sat i sving.
For de her mennesker vil jo rigtig, rigtig gerne arbejde.
Jeg tror bare, at hvis man lader være, sker der ingenting.
Det er derfor, det er interessant, om man lige nøjagtig over for de grupper her kunne finde på et eller andet.
Jeg har masser af tanker, men det, der er interessant, er jo, at regeringen sidder på pengekassen og spærrer for initiativerne.
Nu er ledigheden steget så meget, og ledighedstallene vil kun gå én vej et stykke tid endnu, så derfor: Kan vi ikke få de der murere, industrifolk og byggefolk i arbejde snarest?
Inger Støjberg (V), 2010-01-27:
Som jeg nævnte i forbindelse med mit svar på spørgsmål nr. S 906, er jeg bekymret over, at langtidsledigheden nu er begyndt at stige.
Derfor er der behov for en ekstra indsats, så mennesker ikke hænger fast i ledighed.
Den internationale finanskrise er desværre hård og langstrakt, og der findes ikke, som jeg også nævnte tidligere, en let løsning, der bare fylder ordrebøgerne op igen.
Den stigende langtidsledighed er en udfordring, som skal bekæmpes.
Vi kan ikke forhindre, at langtidsledigheden fortsat vil stige i den kommende tid, men jeg vil, som jeg også nævnte før, gøre alt, hvad jeg overhovedet kan, for at begrænse stigningen i langtidsledigheden.
Som jeg også nævnte før, er jeg allerede gået i gang.
Der er for det første puljen på 20 mio. kr. ekstra til varslingsindsatsen, så ansatte med korte opsigelsesvarsler nu får mulighed for at få uddannelse, efter at de er fratrådt, og dermed mulighed for op til 8 ugers uddannelse.
Vi har i Danmark generelt rigtig gode rammer for beskæftigelsesindsatsen.
Jobcentrene arbejder på højtryk for at hjælpe de ledige i job i den hårde tid, som vi er i, og jobcentrenes hovedarbejde gør bestemt en forskel.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-27:
Det takker jeg formanden for.
Hvilke initiativer vil ministeren tage over for de lønmodtagergrupper, som er hårdest ramt af den stigende ledighed, hvor det især er industrien og byggeriet, der tegner sig for den største stigning, og f.eks. hver anden murer nu er uden arbejde?
Hvilke initiativer vil ministeren tage over for de lønmodtagergrupper, som er hårdest ramt af den stigende ledighed, hvor det især er industrien og byggeriet, der tegner sig for den største stigning, og f.eks. hver anden murer er uden arbejde?
Inger Støjberg (V), 2010-01-27:
Nu kunne man lidt frækt sige, at når hr. Bjarne Laustsen bad mig om at slå op i kalenderen for at se, at vi var i 2010, kan jeg omvendt bede hr. Bjarne Laustsen om at slå op i finansloven for at se, at vi er i 2010.
For det er jo netop i finansloven, at hr. Bjarne Laustsen ikke bare kan se de øgede muligheder for kommunerne, men også kan se trafikinvesteringerne.
Det er jo også noget af det, som bliver sat i gang nu.
Så hr. Bjarne Laustsens bønner er i virkeligheden blevet hørt.
Men der, hvor hr. Bjarne Laustsen så, kan man sige, står lidt af,
er jo i forhold til de mange ting, som vi har gjort, og også i forhold til nogle ting, som vi har gjort i fællesskab, bl.a. hele ungeinitiativet, som jo virker fra nu, og som også tager hånd om nogle af de grupper, som hr. Bjarne Laustsen nævner her.
Så min pointe er bare, at vi ikke skal stoppe her.
Vi skal hele tiden være opmærksomme på, om der er nogle ting, vi skal justere, og om vi kan gøre systemet bedre.
Det er jo ofte sådan, at sejre har mange fædre, og nu kan jeg også forstå, at hr. Bjarne Laustsen er en af dem.
Men jeg vil slet ikke fratage hr. Bjarne Laustsen den glæde, som jeg ligesom fornemmer både af hr. Bjarne Laustsens fremtoning og stemme her i dag; det synes jeg er dejligt.
Så hvem det er, der har følt rettidig omhu, tror jeg man kan diskutere.
Men jeg er meget glad for, at hr. Bjarne Laustsen er tilfreds.
Når vi taler om de private løntilskud, vil jeg sige, at kravet til en forudgående ledighed på 6 måneder stammer fra EU's fritagelsesforordning på statsstøtteområdet, og kravet er en betingelse for, at den danske løntilskudsordning kan accepteres af Kommissionen.
Så selv om ordningen betragtes som statsstøtte efter EU's regler, kan man altså på den her måde få lov til at indføre det alligevel.
Men der er altså den restriktion på, at der skal gå 6 måneder.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Lad mig starte med at fastslå, at regeringen ikke fastlægger lønniveauet i det private erhvervsliv.
Regeringen har med det udvidede frie sygehusvalg ønsket at give den enkelte patient en væsentlig rettighed og en valgfrihed til hurtig behandling.
Lange ventetider udgjorde et stort problem tilbage i 2002.
Regeringen påtog sig derfor et stort ansvar og ændrede sundhedsloven for at give patienterne en mulighed for at vælge et alternativ, såfremt det offentlige ikke kunne sikre behandling inden for 2 måneder og siden 2007 inden for 1 måned.
Ordningen var også et bevidst forsøg på at give de daværende amter et incitament til at sikre egne borgere hurtigere behandling både i lyset af selve ventetidssituationen og de ekstra midler, der er blevet tilført til området.
Det vil sige, at vi indførte et nyt styringsinstrument, et instrument til konkurrenceforbedring i sygehusvæsenet generelt.
Vi skal huske på, at der med ordningen ikke kommer flere patienter i sundhedsvæsenet.
Så må man jo sige, at borgerne har taget godt imod ordningen.
Godt 300.000 danskere har siden 2002 benyttet sig af muligheden for at blive behandlet på et privat sygehus på det offentliges regning.