runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Benedikte Kiær (KF), 2010-12-08:
Jeg synes, det er lidt mærkværdigt, at vi skal til at blande køb af cykler og min formands udtalelser om køb af cyklerne ind i den her debat.
Jeg kan så også vende den om og spørge, om Socialdemokraterne tror, at øgede skatter for 33 mia. kr. vil hæmme eller vil øge væksten i det her samfund.
Jeg tror helt klart, at man kan sige, at højere skatter i det her samfund i høj grad vil hæmme væksten og hæmme velstanden og derved også penge til velfærd.
Hvis vi kigger ud over vores egne grænser, kan vi faktisk se, at de lande, vi plejer at konkurrere med, og de lande, vi plejer at sammenligne os med, har fokus på at sætte deres skatter ned for at kunne blive mere konkurrencedygtige.
Men jeg kan se, at det ikke er den vej, Socialdemokraterne vil gå.
De vil hellere øge skatterne uden tanke for, at det faktisk vil svække Danmarks konkurrencekraft og derved velstand og dermed også penge til velfærd.
Den bedste vej til at kunne klare sig selv er nu en gang ved, at man kan få mulighed for at få sig et arbejde.
Det er ikke blot, som Socialdemokraterne vil, ved at hæve de offentlige overførselsindkomster.
Det er egentlig sjovt, at fru Julie Skovsby ikke undrer sig over timingen, altså over at Arbejderbevægelsens Erhvervsråds analyse kom lige på det tidspunkt.
Men så kan jeg da glæde fru Julie Skovsby med – måske er det noget, fru Julie Skovsby med vilje har valgt at lade være med at have fokus på – at der er kommet en rapport fra UNICEF, som indeholder nogle opgørelser fra 2006 til 2008.
Den viser også, at der er mindre ulighed blandt danske børn end blandt børn i de fleste andre rige lande.
Faktisk placerer Danmark sig som nr. 2 i forhold til at sikre lighed i husstandsindkomsten.
Danmark ligger desuden nr. 1, når det gælder om at sikre lighed i de uddannelsesmæssige ressourcer i hjemmet, dvs. adgang til computer og internet.
Det er en god undersøgelse, som jeg er ked af fru Julie Skovsby åbenbart ikke har registreret er kommet.
Den er kommet inden for de seneste dage.
Men det rokker ikke ved, at vi selvfølgelig skal hjælpe de børn, der kommer fra familier, der er udsatte.
I øvrigt har jeg i flere sammenhænge brugt økonomi, når jeg taler om fattigdom.
Julie Skovsby (S), 2010-12-08:
Det svarer som sagt til en stigning på de 65 pct., da der i 2001 var knap 15.000 børn under den her definition.
Det kom altså, dagen efter man havde haft en afslutningskonference, nemlig den 29. november, om EU's fattigdomsår.
Det var det, vi diskuterede i det forrige spørgsmål, hvor jeg kan forstå, at det fra regeringen og ministerens side mere handler om at skabe en debat om, hvordan man kan bekæmpe fattigdom, og hvad der øger fattigdom.
Det har været regeringens bidrag, når man ser på de tiltag, regeringen har gennemført i år.
Jeg synes, det er ærgerligt, at regeringen ikke ønsker at diskutere pengespørgsmål, når vi taler om fattigdom.
At regeringen mener, at penge ikke skulle have nogen betydning for fattigdom og for, hvordan fattige børn vokser op, synes jeg er utrolig ærgerligt, for det er ikke det, jeg synes vi oplever i virkelighedens verden og slet ikke lige nu, hvor det er jul, og hvor vi oplever, at et stigende antal danskere søger om julehjælp, og hvor vi oplever, at nogle børn ikke har samme muligheder som andre børn.
Jeg vil ikke spørge efter en karakter, for jeg forstår, at ministeren ikke ønsker at give det, men jeg vil gentage mit spørgsmål: Er ministeren tilfreds med regeringens indsats?
Benedikte Kiær (KF), 2010-12-08:
Lad mig begynde med at slå fast, at det naturligvis altid er rigtig, rigtig trist, når en familie ikke kan få hverdagen til at hænge sammen og økonomien til at løbe rundt, og det er ualmindelig synd for børnene, når det også rammer deres hverdag.
Derfor skal vi vedvarende gøre alt, hvad vi kan, for at bekæmpe fattigdom.
Men det gør altså ikke, at jeg er enig med Arbejderbevægelsens Erhvervsråd i, hvordan de mener man kan anvende det relative fattigdomsbegreb, og i, hvordan de bruger det.
De bruger det til at definere fattigdom, uanset om det er 60 pct., 50 pct. eller i det her tilfælde 40 pct. af medianindkomsten.
Fattigdom handler altså ikke kun om at ligge lige på eller under en økonomisk grænse, det handler om de samlede ressourcer, en familie har til at kunne klare hverdagen.
Og når vi skal hjælpe børn i fattige familier, og det skal vi, så skal vi hjælpe familierne med at løse deres grundlæggende problemer – problemer, der ofte fører til, at familierne fastholdes i en social udstødt situation eller i fattigdom.
Det er også derfor, at regeringen fortsat vil have den politik at få så mange som muligt ud på arbejdsmarkedet.
Regeringen har længe haft et vedvarende fokus på at bekæmpe fattigdom og årsagerne til fattigdom.
Alene inden for de seneste 3 måneder har regeringen lanceret en ghettostrategi, en ny psykiatriaftale og en national civilsamfundsstrategi.
Det er bare for at nævne nogle eksempler.
Samtidig er der fuld fart på implementeringen af bl.a. Barnets Reform, der styrker indsatsen over for udsatte børn, for vi skal være bedre til at gribe de børn, der lever i familier, der ikke har de tilstrækkelige ressourcer til at kunne støtte op om børnenes opvækst.
Det mener jeg er det, man kan sige gælder for reel fattigdomsbekæmpelse.
Julie Skovsby (S), 2010-12-08:
Når der ifølge en ny analyse fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd er omkring 24.000 meget fattige børn i Danmark, hvilket svarer til en stigning på 65 pct. siden 2001, er ministeren så tilfreds med regeringens indsats for at nedbringe antallet af fattige børn i Danmark?
Vi kan godt diskutere tal osv.
Jeg synes, at det, der lige nu er væsentligt, og det, som vi alle sammen oplever, er, at den ene hjælpeorganisation efter den anden siger, at der bliver flere fattige børn i Danmark, og det er et problem.
Det er ikke bare et problem for de enkelte børn, som oplever social udstødelse, det er også et problem for samfundet, fordi samfundet helt generelt bliver fattigere.
Vi ved, at uddannelse, kriminalitet og andre faktorer er påvirket af fattigdom.
Det, som jeg egentlig gerne vil lidt tilbage til, er regeringens indsats, for en af de ting, som vi har diskuteret i året, der er gået, er jo børnechecken.
Vi skal kun lige tilbage til starten af året, hvor der blev delt skattelettelser ud, og hvor den konservative formand var ude at sige, at de her skattelettelser gjorde, at man kunne købe sig en ny cykel, og så kunne der rigtig komme gang i hjulene i Danmark.
Det, som vi Socialdemokrater synes, er, at der skal gang i hjulene for de børn, der har brug for nye cykler, og det er lige præcis det, som det her handler om.
Så igen: Når vi ser på det år, der er gået, og regeringens tiltag …
Tina Nedergaard (V), 2010-12-08:
Jeg er da fuldstændig enig med fru Christine Antorini i, at vi særlig skal interesse os for den meget, meget store udgift, som går til specialundervisningen, men det har regeringen jo allerede taget hånd om.
Vi har med aftalen med kommunerne aftalt, at vi arbejder videre på at nedbringe den udgift, der ligger ude i specialundervisningen, og få den bragt ind i klasserne, men det forudsætter jo også, vi får eleverne med tilbage.
Og der kommer en stribe initiativer, som bl.a. også er redegjort for i det folkeskoleudspil, som jeg har offentliggjort i dag.
Jeg vil meget gerne bl.a. kigge på, hvordan vi kan håndtere klagesystemet mere hensigtsmæssigt, og hvordan vi kan sikre, at der også bliver taget et hensyn til de mange elever, før man henviser til et meget, meget dyrere specialtilbud.
Ud over det mener jeg også, at det er bedst for eleverne, at de er i deres distriktsskole eller har mulighed for at være i deres distriktsskole, fordi de jo simpelt hen også har brug for legekammeraterne, og de har heller ikke brug for at køre en time i taxa hver vej. Så der er meget at vinde ved at lave en mere inkluderende folkeskole, men jeg er ikke enig i, at vi, hvad angår de udgifter, der ligger til specialundervisning, bare kan tillade os at se bort fra dem, for det er jo et udtryk for, at man skubber en opgave fra sig i normalklasserne.
Den vil jeg gerne have man påtager sig igen, og derfor mener jeg stadig væk, det er relevant at måle på den samlede økonomi, og det er fortsat i top sammenlignet med internationale undersøgelser.
Christine Antorini (S), 2010-12-08:
Vi er også optaget af, hvordan man kan bruge de mange penge til specialundervisning, der er uden for den almene undervisning, på en bedre måde, også til at løse nogle af de specialundervisningsbehov, der er.
Når vi er optaget af det her spørgsmål, er det ikke bare for at drille ministeren, så er det jo, fordi det, der er oplevelsen, er, at der, hvor det store flertal af børn er i folkeskolen, jo er i den almene undervisning, og der er altså ikke prangende forhold.
Der kommer flere og flere elever i klasserne, der er aflyste timer, der er manglende vikardækning, der er naboordninger, fordi en lærer så lige kigger efter naboklassen, og jeg ved ikke hvad.
Derfor er vi jo nødt til at kigge på, hvad årsagen til, at virkeligheden derude ikke opleves, som at man bare vælter sig rundt i penge, er.
Det er fuldstændig rigtigt, og det er jeg enig med ministeren i, at det tæller med i den samlede lønsum, men min pointe er bare, at det tidligere figurerede i statsbudgettet, men nu er det rykket over til kommunerne.
Tina Nedergaard (V), 2010-12-08:
Den måde at gøre det op på er jeg simpelt hen slet ikke enig i, for det bliver jo helt skævt at køre en skole på den måde, hvis ikke vi må se på de samlede udgifter i forhold til det at drive en skole sammenlignet med udlandet.
Jeg vil da godt i den forbindelse angive, at f.eks. pensioner jo i vidt omfang er indeholdt i lønningerne andre steder, så der tæller det med i enhedsomkostningen sammen med de samlede udgifter, man har til skolen.
Når en virksomhed gør op med sig selv, hvad det koster at have en medarbejder ansat, så går man også ind og vurderer, hvad det koster at have pensionsordningen for vedkommende, for det skal jo også finansieres.
Så det giver et fuldt og rimeligt billede af de udgifter, som kommunerne har til folkeskolen, og pension er altså en del af aflønningen efter min bedste overbevisning.
Så vil jeg også gerne understrege, at man ikke kan gøre det op på den måde, at man, fordi der trækkes penge ud til specialundervisning, ikke må bruge det til en gennemsnitlig opgørelse over, hvad en elev koster.
Selvfølgelig må vi det, selvfølgelig må vi det, for man må jo gå ud fra, at man også sparer en omkostning i normalklassen ved at ekskludere.
Vi har bare den opfattelse i regeringen, at vi skal inkludere eleven og få nogle af de 30 pct. af ressourcerne bragt tilbage til normalklassen sammen med eleverne.
Christine Antorini (S), 2010-12-08:
Lærernes pensionsudgift er selvfølgelig stor for kommunerne, fordi der er rigtig mange lærere, der underviser i folkeskolen.
Så skal vi have et retvisende billede af, om vi har verdens dyreste folkeskole, der ikke laver nok for pengene – det er ikke noget, jeg siger, det er noget, ministeren har gentaget mange gange de seneste dage – så er det vel rimeligt at vurdere folkeskolens udgifter på, hvad det er, der bliver brugt til undervisning.
Så den ene store udgift, der intet har med undervisning at gøre, og som er væltet over på kommunerne, er lærernes pensionsudgift.
Hvis man hiver den ene udgift ud, har vi allerede et helt anderledes beløb, der bliver brugt på folkeskolen.
Hvis vi så kigger på den anden store udgift, som er vokset alt for meget de senere år, nemlig specialundervisningen, vil vi se, at det er sådan, at 30 pct. af folkeskolens samlede budget bliver brugt til specialundervisning uden for den almindelige undervisning.
Hvis man tager de midler fra, for det er uden for den almindelige undervisning, og hvis man tager lærernes pensionsudgift fra, er virkeligheden den, at der er 3.300 kr. mindre pr. elev i dag, end da regeringen kom til.
Tina Nedergaard (V), 2010-12-08:
Jeg har jo oversendt en teknisk gennemgang af de to forskellige måder at gøre det op på, og de svar er selvfølgelig fuldstændig i overensstemmelse med de forskelle, som vi skønner i ministeriet at der er.
Jeg har ved flere besvarelser i Uddannelsesudvalget redegjort for min opfattelse af den opgørelse af enhedsudgiften i folkeskolen, som BDO, Kommunernes Revision, har udarbejdet på foranledning af Danmarks Lærerforening, og hovedbudskabet i rapporten er altså efter min opfattelse, at normalundervisningen presses af specialundervisningen, og at regeringen tager hånd om den udfordring i sit kommende folkeskoleudspil.
Det er det, der gør den store forskel, nemlig hvor meget vi trækker ud til specialundervisning, der nu er øget til ca. 30 pct. af den samlede udgift.
For mig er det faktisk mindre væsentligt, hvilke skønsbaserede korrektioner, herunder kommunernes udgift til pension, som jeg har bekræftet også skriftligt er en del af opgørelsen, som BDO, Kommunernes Revision, mener vil kunne give et retvisende billede af udgiftsudviklingen pr. elev til undervisning.
De er således mindre interessante, idet de ikke tilfører mere viden om, hvordan opgaven fremover kan gribes an, hvis man vil have mere undervisning for pengene.
En mere konstruktiv tilgang kunne være at se på, hvad der bruges på administration, indkøb og andre overheadudgifter, og hvad der er baggrunden for de store udgiftsforskelle mellem kommunerne.
Christine Antorini (S), 2010-12-08:
Det er jo meget interessant, at undervisningsministeren bare sådan flot siger: Jamen vi vælger at bruge de tal, som der altid har været i Danmarks Statistik.
Men det, der jo er hele diskussionen, er, at vi alle sammen har en fælles interesse i at finde ud af, hvad de øgede udgifter til folkeskolen rent faktisk går til, for at finde ud af, om det er rimeligt, at de går til det, eller om de kan bruges smartere.
Den pensionsudgift tæller i dag med i folkeskolens samlede udgiftsniveau.
Det gjorde den ikke før, da de var tjenestemænd under staten.
Ministeren har bekræftet i et svar til mig, at det er korrekt, at der er sket et skift.
Nu tæller pensionsudgiften også med i kommunernes budgetter, og ja, derfor er det rigtigt, at det samlede tal for folkeskolens udgifter pludselig indeholder pensionsudgifter, hvad de ikke gjorde før.
Så hvis man trækker dem ud sammen med specialundervisningsudgifterne, og det vender jeg tilbage til, som ikke bliver brugt til den almene undervisning, så summa summarum viser BDO-rapporten, at der er sket et fald på 3.300 kr. pr. elev.
Derfor synes jeg, at vi skal starte med diskussionen om pensionsudgiften.
Kan ministeren bekræfte, at pensionsudgiften er flyttet over til kommunerne, og derfor tæller den med i den samlede udgift til kommunerne?
Men det er jo svært at påstå, at det, at kommunerne nu står for pensionsopgaven, betyder, at eleverne får flere penge til undervisning.
Tina Nedergaard (V), 2010-12-08:
Når jeg nu hele tiden hævder, at udgifterne pr. elev stiger, er det jo faktisk, fordi det er tilfældet.
Omregnet til 2011-prisniveau var den samlede regnskabsførte udgift pr. elev 64.300 kr. i 2002, og i 2009 var denne udgift steget til 67.100 kr., altså en stigning.
Sådan som jeg husker det, er den samlede udgift i folkeskolen steget med 9 pct. i den tid, hvor regeringen har haft flertal bag sig, og enhedsomkostningerne er steget med 5 pct. i den samme periode.
Så altså merudgiften pr. elev er øget, og så er der jo så forskellige måder at gøre det op på, men vi har valgt at bruge de tal, som vi altid har brugt, fra Danmarks Statistik, og dem fastholder jeg.
Jeg forholder mig til det spørgsmål, der er stillet, men med hensyn til cafépengene mener jeg bare, at fru Christine Antorini skal drøfte med fru Helle Thorning-Schmidt, hvorfor fru Helle Thorning-Schmidt syntes, det var så fremragende en idé.
For jeg tror faktisk, at hun talte helt i overensstemmelse med sit hjerte og sin hjerne, da hun i en bog fra 2002 foreslog, at man skulle bruge cafépengene til at styrke folkeskolen.
Men lad det nu ligge.
Altså, man vil jo være nødt til at afvente, præcis hvordan de 5 mia. kr. bliver udmøntet, før man ser tilbage på det, for der laves finanslov hvert eneste år, og vi har jo ikke nødvendigvis fuldt overblik over, hvad der kan blive brug for af penge på enkeltområder hele vejen rundt.
Men i modsætning til S og SF mener vi faktisk også, det er hårdt for befolkningen at slæbe den milliard kroner ekstra hjem, som vi bruger i 2011 på uddannelse i forhold til 2010, hvor vi har det højeste niveau nogen sinde brugt på uddannelse i det danske samfund.
Christine Antorini (S), 2010-12-08:
Det, som svaret fra Undervisningsministeriet siger, med hensyn til hvad der konkret er afsat til uddannelsesløft, er, at det først kan opgøres endeligt, når også prioriteringerne for 2013 foreligger.
Det vil sige, at man ikke kan påpege noget som helst.
Til gengæld er der en række konkrete initiativer taget fra puljen på det sociale område, men der er ingen konkrete initiativer på uddannelsesområdet, selv om det blev lanceret, at her var der bare 5 mia. kr. til et massivt løft af uddannelse.
Men det hænger måske også sammen med, at regeringen nu i dag har offentliggjort sit udspil på folkeskoleområdet, og der fremgår det jo faktisk, hvordan finansieringen skal være.
For hovedparten af den finansiering, som ligger, skal findes ved, at man skærer i SU'en for hjemmeboende på ungdomsuddannelser – væk med den – og det skal finansiere regeringens forslag.
Derudover er der nogle midler fra en læsefond, som allerede har været prioriteret, og så endelig et par globaliseringsmidler.
Jeg vil godt bede ministeren redegøre for, hvad det er for nogle af globaliseringsmidlerne, der skal finansiere regeringens folkeskoleinitiativer.
Tina Nedergaard (V), 2010-12-08:
Det er vi da slet ikke enige om, og jeg tror faktisk, at ordføreren ikke har fået de seneste tal, for andelen, som forventes at gennemføre en ungdomsuddannelse, er fra 2008 til 2009 steget fra ca. 81 pct. til ca. 84 pct., altså over det niveau, det var på, da vi kom i regering.
Så det er vi lykkedes med – og det er det højeste nogen sinde.
Og hvis man så dertil lægger dem, der har en videregående uddannelse, men som ikke har en ungdomsuddannelse – hvilket jeg i øvrigt synes vil være helt i orden at gøre – men de er ikke med i de 84 pct., så er vi faktisk oppe på 87 pct., der tager en ungdomsuddannelse, hvilket jo også er et markant højere niveau.
Og derudover gælder det også i forhold til de videregående uddannelser, at vi har fået en markant stigning.
Jeg forstår ikke, hvorfor hr. Leif Lahn Jensen har så store problemer med at anerkende, at vi når nogle gode resultater på uddannelsesområdet, for det er der jo sådan set al mulig grund til at glæde sig over.
Men det kan jo muligvis skyldes, at Socialdemokraterne og SF i øjeblikket kun er optaget af at tænke taktik, med hensyn til hvordan man kan tilsværte VK-regeringens indsats for de unge.
Men man kan i hvert fald konstatere, at den har virket langt bedre end i forhold til det rygte, som S og SF søger at skabe omkring den.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-12-08:
Er ministeren enig i, at de besparelser på uddannelse, som regeringen og Dansk Folkeparti har med i deres finanslovforslag, rammer de svageste, ufaglærte og kortuddannede særlig hårdt?
Christine Antorini (S), 2010-12-08:
Hvorfor hævder ministeren hele tiden, at regeringen har øget udgifterne pr. elev i folkeskolen, når ministeren samtidig bekræfter, at lærernes pensionsudgifter nu tæller med i elevudgiften, og trækkes pension samt udgifter til specialundervisning uden for den almene undervisning ud, så er enhedsudgiften pr. elev i folkeskolens almindelige undervisning faldet med 3.300 kr.?
Leif Lahn Jensen (S), 2010-12-08:
Er ministeren enig i, at de besparelser på uddannelse, som regeringen og Dansk Folkeparti har med i deres finanslovforslag, rammer de svageste, ufaglærte og kortuddannede særlig hårdt?
Nu vil jeg så sige til ministeren, at der vist ikke er nogen regering i nyere tid, der har tømt kassen mere, end den her regering har gjort, så den her regering er også rigtig, rigtig god til at bruge pengene, det har de da bevist, for næste gang der er valg og oppositionen kommer til – for det er jeg ikke et sekund i tvivl om – så er der jo ingen penge at gøre godt med.
Men det har vi prøvet før, når vi har overtaget regeringsmagten efter en borgerlig regering.
Med hensyn til ungdomsuddannelse hørte jeg ministeren sige, at procenterne var steget.
Det er jo slet ikke de tal, vi andre kender.
De tal, vi andre kender, og som jo også er de rigtige tal, er, at i 2001, da den her regering kom til, var det 82-83 pct. af alle unge, der havde en ungdomsuddannelse.
Det tal er nede på 78-79 pct. nu.
Vi er gået fra en niendeplads blandt de vestlige lande, som vi sammenligner os med, til en syttendeplads nu, når vi snakker om ungdomsuddannelse.
Så siger ministeren til det forrige spørgsmål, at man ikke skal reducere til det niveau, som det var på, dengang den kommende regering – ja, den kommende regering eller den sidste regering, det er jo næsten det samme – var ved magten.
Men det er jo blevet meget, meget ringere, siger de her tal, og så står ministeren og siger, at det er blevet meget, meget bedre.
Er vi ikke enige om, at når vi snakker om ungdomsuddannelse – medmindre man fifler med de tal, som man før har gjort, altså tager 5 pct. med fra tallene for de videregående uddannelser – er vi stadig væk under 80 pct., og det er langt under det niveau, det var på, dengang regeringen overtog regeringsmagten?
Tina Nedergaard (V), 2010-12-08:
[Lydudfald]
... med det foregående
, og det er helt i orden og sådan, som det skal være.
Ja, vi holder fast i 95-procents-målsætningen, ikke mindst fordi vi kan se af de seneste profilmodeltal, at vi faktisk bevæger os i retning af, at det går bedre med, at unge får uddannelse.
Vi har faktisk rykket os nogle procentpoint.
Derudover kan vi se, at frafaldet i ungdomsuddannelserne er faldet, særlig i grundforløbet i erhvervsuddannelserne, som jeg er meget optaget af – det er jeg naturligvis af alle uddannelser
Så der er meget, der peger i retning af, at flere tager uddannelse.
Det, der er særlig positivt, er, at vi næsten har nået vores 2015-målsætning – for videregående uddannelser er vi sådan lige ved og næsten ved at være der.
Så det går faktisk rigtig fint.
Og med det folkeskoleudspil, som jeg og regeringen har fremlagt i dag, må man sige, at vi tager hånd om, at der er den faglighed, der også skal til for at kunne klare en ungdomsuddannelse fremadrettet.
Hvis man så ser på økonomien, kan man se, at vi jo aldrig har sendt så mange penge ind i ungdomsuddannelsessystemerne, som vi gør nu, også hvis man ser det i forhold til, at der også er SU.
Vi bruger rigtig mange penge på uddannelse, og vi bruger altså 1 mia. kr. mere i 2011, end vi gør i 2010.
Og jeg ved faktisk godt, at Socialdemokraterne ikke er særlig optaget af, hvordan man tjener pengene, de er mest optaget af hernede i Folketingssalen, hvordan man bruger dem, og så lade andre om at knokle for at skabe dem.
Men det ændrer ikke på, at de penge, vi bruger på uddannelse i 2011, er på det højeste niveau nogen sinde – langt, langt højere, end da Socialdemokraterne var i regering sidst, og langt, langt højere end det, vi vil kunne have i fremtiden, hvis ikke vi fører en økonomisk ansvarlig politik, også i år.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-12-08:
Vil ministeren stadig væk holde fast i 95-procents-målsætningen, når det nu viser sig, at regeringen og Dansk Folkeparti netop skærer ned på de grupper, som falder fra i løbet af deres uddannelse?
Vil ministeren stadig holde fast i 95-procents-målsætningen, når det nu viser sig, at regeringen og Dansk Folkeparti netop skærer på de grupper, som falder fra i løbet af deres uddannelse?