Mike Legarth (KF), 2015-04-14:
Tak, hr. formand.
Det lovforslag, vi behandler i dag, udspringer jo af den reform, vi lavede kort før sommerferien sidste år, nemlig beskæftigelsesreformen, som Konservative var en del af, og hvor vi forbedrede, styrkede og ændrede beskæftigelsesindsatsen, jobindsatsen og arbejdsmarkedsområdet som helhed.
Det var vi store tilhængere af.
Men af det udsprang en refusionsordning, som så skulle forhandles efter sommerferien, og det har taget lang tid at forsøge at finde en samlet ordning for det.
Vi har jo været imod den model, som regeringen har lagt frem.
Det er kendt for de fleste, der har indsigt i den her sag, at vi ikke er enige i, at man skal bruge udligningsordningen til at kompensere på den måde, der er tiltænkt, og det har vi forsøgt at få regeringen til at ændre sin opfattelse af.
Til slut måtte vi så forholde os til – da vi jo var imod den her ordning og den måde, det skulle foregå på – om vi kunne blive i den forligskreds, eller om vi måtte træde ud.
For vi fik meddelelse om, at hvis vi ikke indgik en aftale, kunne vi heller ikke være med til at designe, formulere og altså til sidst beslutte den permanente tilpasning, der skal ske af udligningsordningen.
Det er helt afgørende for os, at vi dér har noget at skulle have sagt.
Liberal Alliance har samme synspunkt som Konservative, altså
at den her refusionsordningsmodel og det grundlag, den står på, er pivhamrende forkert.
Vi har i lang tid fra konservativ side været imod udligningsordningens måde at være opbygget på; vi synes ikke, der er hoved eller hale i det; der er ingen fornuft i det; der er ingen retfærdighed i det; den er ikke ordentlig.
Vi var ikke med i den seneste revision, da vi lavede aftalen under den tidligere minister, fru Margrethe Vestager, fordi vi simpelt hen ikke kunne se os selv i den aftale.
Men det vil være for stor en regning at betale, hvis der ikke sidder nogen, der set fra vores side har de rigtige synspunkter, når der nu engang skal laves en permanent udligningsordning.
Derfor blev vi der, men det var under protest; det var med en klar tilkendegivelse af, at den her ordning ikke er groet i vores have.
Vi forsøgte at trække vetokortet; vi forsøgte, så godt vi kunne, at få lavet det om.
Det lykkedes ikke.
Til sidst blev vi dog enige om, at det bliver 0,1 pct. af det samlede skattegrundlag i 2016 og 0,2 pct. i 2017.
Det bliver højst 10 mio. kr. i gevinsttab i 2016 og 20 mio. kr. i 2017.
Det er en lille forbedring, dog ikke nær nok til at gå med, hvis ikke det var, fordi vi tror, at vi bliver det eneste parti, der sørger for, at der bliver en balance i den permanente ordning i udligningsordningen.
Og det er vores begrundelse for at støtte den her sag – og kun derfor.
Jeg tror, jeg tydeligt har tilkendegivet, at vi er meget skeptiske og meget kritiske over for udligningsordningen og dens måde at virke på.
Og jeg har jo siddet som ordfører for partiet Konservative i den her sag og set, at Esbjerg er den kommune af alle i hele landet, der kommer til at betale mest.
Altså, det giver jo ingen mening, at Esbjerg skal være den kommune, der skal betale mest, nemlig 28 mio. kr. og altså mere end Gentofte.
Så det bør være klart for enhver, at jeg har haft det så tæt inde på livet, som det er muligt, men alligevel var der ikke noget alternativ.
Vi går med i det for at have indflydelse – borgerlige stemmer, der arbejder.
Og så må vi håbe, at vi får en ordentlig udligningsordning i 2018.
Det håb vil vi bruge vores konservative kræfter og stemmer på at få opfyldt.