Jesper Petersen (SF), 2009-11-24:
Den utøjlede liberalisme førte til en fuldstændig oppustet finansiel sektor – de finansielle markeder frøs til is, verden blev kastet ud i arbejdsløshed, og pensionsværdierne er raslet ned.
Det kan man godt synes er morsomt, men det tror jeg ikke man synes blandt de mange mennesker, der er blevet arbejdsløse som følge af den finansielle krise.
Det har altså også ført til nogle store likviditetsmæssige vanskeligheder for danske virksomheder.
Man burde bruge en meget mere effektiv medicin i Danmark mod finanskrisen.
Bankerne holder på pengene, kreditinstitutterne vil ikke låne ud til ellers sunde projekter, og særlig i randområderne er det svært at få lån; også over for hinanden strammer virksomhederne deres kritikvilkår, og det er svært for mange virksomheder.
De finansielle markeder fungerer stadig ikke ordentligt, og det skaber også store problemer for sunde virksomheder.
Som det blev refereret før, viser de seneste tal fra Danmarks Statistik, at antallet af konkurser er himmelhøjt, rekordhøjt: 537 konkurser alene i oktober, 490 måneden før, altså ca. 250 mere om måneden end for bare et år siden.
SF har faktisk hele vejen igennem støttet en forlængelse af fristerne for indbetaling af A-skat, arbejdsmarkedsbidrag og moms.
Sammen med Dansk Erhverv var vi i sin tid sådan set langt tidligere ude med forslaget, end regeringen var.
Samtidig kom loven også for sent til at gøre noget for de små virksomheder i starten af året, for deres frist for betaling var simpelt hen overskredet dengang.
Den langmodighed kunne vi ikke forstå.
Og da vi i juni behandlede lovforslaget om en overgangsordning til at komme tilbage til de almindelige kredittider, var vi flere, der her fra talerstolen ligesom forberedte hinanden på, at det nok var sandsynligt, at de forlængede kredittiderne skulle blive ved med at være forlængede.
SF har også længe ment, at regeringen strammede kredittiderne for hurtigt igen, og foreslog, at de vedblev at være forlængede.
Det er fornuftigt, at der bliver slækket på kredittiderne, og eftersom begrundelsen for at gøre det, nemlig den finansielle krise, de likviditetsmæssige vanskeligheder for virksomhederne, aldrig er forsvundet, er det sådan set mærkeligt, at regeringen ikke for længst har kunnet se behovet for, at forlængelsen fortsætter.
Hvorfor skulle vi vente på et forlig om finansloven, der blev indgået meget sent i år?
Det har allerede kostet flere hundrede millioner kroner for staten at forlænge kredittiderne, og nu vil det i henhold til bemærkningerne koste yderligere ca. 525 mio. kr.
Hvor kommer de penge fra?
De kommer fra den kasse, som regeringen i forvejen lader milliarderne fosse ud af.
Eller hvad?
Hvad er det for områder, der ikke får penge, når regeringen vil betale for den ekstra kassekredit til virksomhederne?
Vi har foreslået at lægge rentebetaling på den forlængede kredittid, så virksomheder med god likviditet stadig væk vil betale i ordentlig tid, og ikke pålægge samfundet ekstra renteomkostninger.
På den måde kunne man gøre det, uden at det kom til at koste så meget, og bruge pengene til noget mere fornuftigt til noget, der også skabte endnu flere arbejdspladser.
Nærmest alle høringssvarene peger på et ønske om, at også momsfristen fortsat skal forlænges, og også det kunne man gøre med en rentebetaling, så staten ikke ville tabe penge, og forslaget ville så i endnu højere grad være til gavn også for mange små virksomheder.
Summa summarum støtter SF forslaget, men vi synes, det kunne have været meget bedre, og at det kunne være kommet langt tidligere.
Så sent som i dag kan man jo se annoncer i aviserne om, at man nu skal huske, hvordan kredittiderne er, men dem er vi så ved at lave om nu – noget sent, når man tænker på, hvor snart det er, at pengene faktisk skal betales.
Men det er godt, at det overhovedet kommer, og det vil SF selvfølgelig støtte.