Per Stig Møller (KF), 2007-03-22:
Enhedslisten har fremsat et forslag til folketingsbeslutning om tilbagetrækning af danske militære styrker fra Afghanistan og om mere bistand til genopbygning i Afghanistan.
Regeringen finder Enhedslistens beslutningsforslag unuanceret.
Løsningen på Afghanistans problemer er ikke enten militær tilstedeværelse eller genopbygning.
Løsningen består i begge dele.
Uden sikkerhed kan der ikke skabes udvikling, og uden udvikling kan freden ikke skabes og opretholdes.
Det er baggrunden for, at Danmark i samarbejde med den afghanske regering og det øvrige internationale samfund oprindelig forpligtede sig til at bidrage både militært og økonomisk.
Og det er af samme grund, at regeringen nu agter at styrke det danske militære bidrag, samtidig med at vi accelererer udbetalingen af genopbygningsbistanden.
Overgangen til demokrati i Afghanistan er endnu kun i sin indledende fase.
Skal den positive udvikling fastholdes, forudsætter det en voksende regeringskontrol over sikkerhedssituationen i hele Afghanistan, og at landet kommer politisk og økonomisk på fode.
Det er en strategi, som er aftalt og koordineret med den afghanske regering i den såkaldte Afghanistan Compact.
Den internationale sikkerhedsstyrke, ISAF, der opererer under et mandat fra FN's Sikkerhedsråd, spiller en central rolle i indsatsen for at stabilisere Afghanistan.
ISAF's tilstedeværelse igennem Provincial Reconstruction Teams i regionerne er med til at sikre udvidelsen af den afghanske regerings myndighed til hele Afghanistan og til at skabe de sikre omgivelser, som jo er en forudsætning for, at den nationale og internationale genopbygningsindsats kan bære frugt.
Præsident Karzai besluttede i august 2006 at etablere såkaldte Afghan Development Zones i udvalgte regioner.
Etablering af zonerne er sket ud fra en realistisk erkendelse af, at civil genopbygning i de sikkerhedsmæssigt mest komplicerede regioner i første omgang må fokuseres i områder, der kan beskyttes.
De militære aktiviteter vil blive koncentreret i periferien af zonerne, og udviklingsaktiviteterne inden for.
Hensigten er at demonstrere, at regeringskontrol betyder udvikling.
Det kan ikke understreges tydeligt nok, at det er afghanerne selv, der beder det internationale samfund om hjælp, både med at forbedre sikkerheden og med genopbygningen.
Det er opgaver, som den afghanske stat ikke selv magter at løfte på nuværende tidspunkt, og det er også derfor, at FN, NATO, EU og uafhængige tænketanke som International Crisis Group anbefaler en robust international militær tilstedeværelse i hele landet.
Der skal dog ikke være tvivl om, at udstrækningen af sikkerheden til hele Afghanistan er en forudsætning for, at NATO på sigt kan trække sig ud af Afghanistan.
Det er af flere grunde vigtigt, at Danmark fortsat yder sit til den internationale militære indsats i Afghanistan.
Så det er den ene grund.
Den anden grund er altså, at den afghanske regering selv ønsker den internationale militære tilstedeværelse og har bedt om den og er meget taknemlig for den danske militære og civile indsats.
Regeringen beder om det, fordi det er en forudsætning for, at regeringens myndighed efterhånden vil kunne udstrækkes til hele landet.
Den vanskelige sikkerhedssituation i det sydlige Afghanistan viser kun alt for tydeligt behovet for en beslutsom international indsats.
Det er helt afgørende, at det internationale samfund, herunder Danmark, holder fast i, at vi skal have fremskridt og fastholde de fremskridt, som allerede er opnået i nord og i vest, og sørge for, at disse fremskridt spreder sig til syd og til øst.
Svigter vi nu, ville vi støtte de kræfter i samfundet, som ønsker at destabilisere en demokratisk valgt regering og skabe kaos, kræfter, som ikke ønsker udvikling og demokrati, men som ønsker ensretning og mørke.
Samtidig ville vi efterlade et tomrum i den internationale indsats, som blot vil skulle udfyldes af vores samarbejdspartnere, hvis man forestiller sig, at de bliver og vi går.
Så skal de jo altså overtage vores opgaver.
Det vil ikke være særlig loyalt, og det vil heller ikke være en troværdig dansk politik.
Og vi ville ødelægge vore egne muligheder for at yde en effektiv udviklingsbistand til Afghanistan, for der er ikke nogen til at værne dem.
Det er derfor tværtimod regeringens hensigt yderligere at forøge den militære og at accelerere den civile danske indsats i Afghanistan, og det vil regeringen fremsætte beslutningsforslag om senere i dette efterår.
På den baggrund håber regeringen, at vi også i fremtiden kan fastholde den brede enighed om indsatsen i Afghanistan, og jeg skal derfor på regeringens vegne opfordre til, at nærværende forslag til folketingsbeslutning forkastes.