Pernille Skipper (EL), 2016-03-18:
Når vi diskuterer overvågning, uanset om det er på internettet, vores telefoner, de masteoplysninger, der er, om, hvor vores telefoner befinder sig, om det er registreringen af vores nummerplader, udleveringen af passageroplysninger fra flyselskaberne, eller det er fysiske kameraer i det offentlige rum, så bliver vi nødt til at starte med noget meget principielt.
Det kan godt være, at det er sådan lidt langhåret, men det der med at kunne gå frit og bevæge sig frit, fri for overvågning, helt i fred, er en grundlæggende rettighed i et demokratisk samfund.
Det kan godt virke sådan lidt mærkeligt, for hvem bliver egentlig generet af, at man bliver filmet, når man går ned ad gaden.
Men man skal jo kun tænke på de totalitære samfund, som var årsagen til, at vi begyndte at få menneskerettigheder og frihedsrettigheder, for at man ved, hvorfor man skal have den principielle tilgang.
Så en grundlæggende frihed til at mene og tænke og gøre, som man vil, uden overvågning, er helt fundamentalt i et demokratisk samfund.
Jeg vil så sige, at der, når vi diskuterer lige præcis overvågning i det offentlige rum, altså i form af kameraer, først og fremmest findes let tilgængelige måder at omgå de mest avancerede overvågningssystemer på.
Derfor skal man passe på med at få det til at fremstå, som om overvågning kan løse alle problemer.
Der er ikke nogen tvivl om, at kamera på offentlige steder måske kan opsnappe relevant information, som det f.eks. skete med terrorangrebet i København, og at det kan være med til at opklare forbrydelser.
Derfor kan der også være god grund til at have kameraer nogle steder, som er særlig udsatte, nemlig banker og andet, men man skal bare være sig bevidst om, at kameraers tilstedeværelse ikke forhindrer den sådan uplanlagte kriminalitet.
Og det forhindrer heller ikke nødvendigvis den organiserede kriminalitet.
Den vil bare flyttes til andre steder i stedet for.
Så selv om man godt kan sige, at der ikke er nogen bankrøverier, er det jo ikke, fordi der ikke foregår nogen røverier overhovedet, tværtimod, desværre.
Det er Enhedslistens helt principielle holdning, at overvågningen er så rigelig til stede i almindelige danskeres hverdag, også den fysiske kameraovervågning, og at der absolut ikke er nogen grund til at udvide det – både af de helt principielle grunde, som jeg startede med at snakke om, men også af de rent praktiske grunde, altså at man ikke kender effekten.
Hver gang vi foretager et indgreb i nogle grundlæggende frihedsrettigheder, skal vi selvfølgelig altid kunne gøre det, hvis det er proportionalt med det formål, man forsøger at opnå.
Og der mangler vi så, mener jeg, en kortlægning af den effekt af den kameraovervågning, vi allerede har, før vi har et egentlig kvalificeret grundlag at tale videre på.
Samtidig støtter Enhedslisten dog selvfølgelig også, at vi får en egentlig oversigt over, hvor mange kameraer der er på privat område – det er det, som der også flertal for her i Folketinget – både fordi det vil gøre det nemmere for politiet faktisk at anvende de kameraer, der er, men også fordi det giver os et mere kvalificeret grundlag at diskutere overvågningen i vores samfund på, hvis vi rent faktisk ved, hvor omstændigt det er.
Så skal jeg læse et forslag til vedtagelse op fra Enhedslisten, Alternativet, Radikale og SF.
Det lyder sådan her:
Overvågning af borgere i et frit samfund bør ske så lidt som muligt og altid være proportional med det formål, man ønsker at opnå.
Folketinget opfordrer regeringen til at foretage en nøjagtig og offentligt tilgængelig kortlægning af overvågningskameraer i det offentlige rum, som kan danne grundlag for en bedre og mere effektiv anvendelse fra politiets side samt skabe et mere kvalificeret grundlag for den offentlige debat om overvågning.«