runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jonas Dahl (SF), 2016-04-12:
Tak for det.
Jeg synes, at debatten tog en lidt uventet drejning her under den seneste ordfører.
Jeg er sådan set enig i, at det er klart, at det vil kræve nogle ressourcer, hvis man skal lave en registrering.
Omvendt tror jeg også at man som Folketing og som minister har en interesse i at sikre, at der er så stor en grad af åbenhed som overhovedet muligt.
Derfor vil jeg indledningsvis egentlig bare gerne starte med at gå ned i den substansdiskussion, der er rejst af både ministeren og den radikale ordfører tidligere, om, hvorvidt det skulle være en stor arbejdsbelastning at registrere det her.
Selv om jeg jo kun har en kort tid som minister bag mig, vil jeg sige, at der mig bekendt heldigvis også er et ganske pænt ledelsessekretariat i de fleste ministerier.
Der sidder sekretærer som registrerer, hvem man mødes med – man siger nej til et hav af møder, man siger ja til et hav møder – og jeg har meget, meget svært ved at se, at det skulle være den helt store belastning og helt store udfordring for et ministersekretariat at registrere, hvilke interessenter der har mødtes med den pågældende minister, således at det sådan set er åbent i forhold til resten af offentligheden, som ønsker at se, hvem den konkrete minister har mødtes med.
For min skyld kan man også gerne skrive en linje om, hvad man har mødtes om.
Det er nok heller ikke den store overraskelse, når der ses på, hvem man har mødtes med.
Det vil som regel ligge nogenlunde i tråd med det, som man har haft som emne. Så jeg synes sådan set, det er et udmærket forslag, Enhedslisten fremsætter.
Lige så vel som vi i de her uger og måneder skal diskutere en lang række andre forhold for politikere helt generelt, tror jeg også, vi er nødt til at se på, hvordan vi sikrer, at vi kan afmystificere noget af det, der foregår i ministerierne og også på Christiansborg. Jeg kan godt ærgre mig over, at man i det her forslag ikke også ser på, hvad vi kan gøre i forhold til Folketinget.
Der har vi jo tidligere haft forskellige ordninger.
Det var ikke den store succes, det medgiver jeg sådan set gerne, men jeg tror, at man er nødt til at se på, hvordan man kan gøre det på en nemmere måde.
Jeg kunne bare godt tænke mig, at man måske gik den anden vej, således at man så på, hvordan lobbyisterne kunne registrere sig, f.eks. hvis de skulle agere på Christiansborg.
Det ville i hvert fald sikre, at vi også havde en helt anderledes mulighed for at få adgang til at se, hvem der har adgang til Christiansborg.
Det kunne være en anden vej at gå at vende det om, således at man skulle melde sig som lobbyist, hvis man havde lyst til at få adgang til Christiansborg.
Det kunne være én mulighed, men nu skal vi jo forholde os til det konkrete forslag, som er det, Enhedslisten fremsætter i dag, og det drejer sig kun om et lobbyregister for ministre.
Martin Lidegaard (RV), 2016-04-12:
Det, jeg mener skaber mistillid, er, at når man fremfører forslag, som, om jeg så må sige, vil gøre det lovpligtigt for politikere at offentliggøre, hvem de mødes med på et hvilket som helst tidspunkt, så sender man jo et signal om, at der foregår nogle ting bag lukkede døre, som ikke er helt i orden.
Og jeg mener sådan set, at hvad der foregår bag dørene i de fleste ministerier i Danmark – for ikke at sige alle ministerier – er helt i orden med ganske, ganske få undtagelser.
Og de undtagelser handler jo om, hvis en minister misrøgter sit embede, ikke taler sandt til Folketinget, eller selvfølgelig, hvis vi skulle komme til det, og det tror jeg ikke vi har oplevet i nyere tid, at der er tale om en form for økonomisk bestikkelse.
Det har jeg ikke fantasi til at forestille mig skulle ske i Danmark, men det kan man selvfølgelig ikke udelukke, og derfor bliver man selvfølgelig nødt til at holde øje med det.
Men jeg kan ikke se, hvad det er, det bibringer af reel åbenhed, at man ved, hvem en minister har mødt eller set eller talt med i de sidste 10 år.
Hvad jeg derimod kan se, er, at når man begynder at sige, at det skal ske, og at det er en del af den kontrol, vi vil udøve med alle ministre, der kommer i det her land – altså, at vi vil vide præcis, hvem de mødes med og ikke mødes med – så er bare det signal da med til, at man siger: Nåh, det er der nok en god grund til at gøre.
Pernille Skipper (EL), 2016-04-12:
Med den argumentation er der jo ikke behov for nogen som helst åbenhed om politiske processer eller om, hvordan politiske forslag bliver til.
Med den argumentation kan vi lige så godt lukke ned for det hele og bare sige, at det eneste, der er interessant, er outputtet, som bliver fremlagt i et lovforslag herinde.
Men jeg mener faktisk – jeg er efterhånden lidt i tvivl om, hvorvidt Radikale mener det – at en indsigt i den politiske proces, altså hvilken rådgivning man har fået, hvem man er blevet påvirket af, om man har fiflet med tallene, om man har lært af Bæredygtigt Landbrug, hvordan man fifler med tallene, eller hvad ved jeg, er med til at opbygge et bestemt billede af og en bestemt indsigt i de politiske processer, som kan være med til at påvirke.
Vælgerne beslutter jo så selv, hvad de i sidste ende stemmer.
Men indsigt i det politiske maskinrum er altså også en del af demokratiet.
Sophie Løhde (V), 2016-04-13:
Det, der skete i går, og det, der sker i dag, og det, der sker i morgen, er, at den her regering prioriterer sundhedsområdet højt, også højere end det, som den tidligere regering lagde for dagen.
Jeg ved som sagt, at styrelsen har udarbejdet anbefalinger, som er målrettet bl.a. patienter med muskelsvind, og det er selvfølgelig anbefalinger, som jeg forventer, at regionerne lever op til.
Og jeg vil som sagt også meget gerne vende tilbage, når jeg skal besvare det spørgsmål, som vedrører, hvordan det så går med efterlevelsen ude i landets regioner, som der er blevet spurgt til af en spørgerens kollegaer, og hvortil jeg har bedt mit ministerium om at indhente bidrag fra regionerne, der har ansvaret.
Sarah Glerup (EL), 2016-04-13:
Jeg ser rigtig meget frem til at se den status.
Jeg må indrømme, at jeg også havde set frem til, at ministeren ville komme med sådan nogle lidt mere konkrete handlingsforslag til, hvordan vi sikrer, at det her faktisk kommer til at blive andet end bare anbefalinger på papir, men også handlinger i praksis.
Det her er jo noget, der handler om liv og død, så jo mere tid, der går med snak, jo flere kommer til at miste livet unødvendigt undervejs.
Så jeg håber, at der kommer noget handling og ikke bare snak.
Det er lige præcis dér, vi er enige, nemlig at det vigtige er, at man kommer det rigtige sted hen første gang.
Problemet er bare, at det, vi kan se, er, at det ikke sker i dag.
Altså, nu nævnte jeg fem konkrete mennesker, jeg kender fra min nærmeste omgangskreds, men da jeg for en times tid siden skrev på Facebook, at jeg skulle ind at tale med ministeren, så kom der straks en masse henvendelser til mig fra folk, der kendte flere, der var døde unødvendigt, fordi de var blevet behandlet lokalt, hvor man ikke vidste nok om muskelsvind.
Jeg synes, det er tankevækkende, at man i en rapport i 2012 fra Sundhedsstyrelsen får anbefalet, at de her mennesker skal behandles på højt specialiseret niveau altid, fordi, som man direkte skriver, det ikke kan lade sig gøre at oparbejde en rutine med de her mennesker på regionalt niveau.
Det er så alligevel ikke sket her 4 år senere.
Sophie Løhde (V), 2016-04-13:
Nu har jeg ikke som minister mulighed for at gå ind i de enkelte konkrete sager, som er beskrevet i kronikken, og som jeg formoder er dem, som spørgeren indirekte henviser til her i dag.
Som jeg nævnte indledningsvis, skal alle patienter og dermed også muskelsvindpatienter have en god og sikker behandling i vores sundhedsvæsen.
Det er regionernes ansvar at sikre, at også muskelsvindpatienter sendes de rigtige steder hen til behandling, hvad enten det drejer sig om højt specialiserede afdelinger i landet, som kun varetager de allermest komplekse opgaver, eller f.eks. til regionssygehuse, som må være det, spørgeren henviser til som lokalsygehuse, som jo også skal tilbyde en god og sikker behandling til patienter med eksempelvis muskelsvindsygdomme.
Den opgave forventer jeg selvfølgelig at regionerne lever op til at løse.
Man kan jo se i vores sundhedsvæsen, at vi har en række områder, hvortil der er knyttet højt specialiseret behandling.
Er det så det samme, som at de pågældende patientgrupper, uanset hvem vi taler om i vores sundhedsvæsen – vi kunne også nævne kræftområdet som eksempel – altid sendes hen til højt specialiseret behandling?
Nej, det er det ikke.
Der foregår jo også en række behandlinger, også for kræftpatienter, på vores regionssygehuse.
Det er jo derfor, det afgørende er, at man kommer det rigtige sted hen første gang, og at vi selvfølgelig også sikrer, at de anbefalinger, som Sundhedsstyrelsen udarbejder, bliver efterlevet ude i regionerne.
Sarah Glerup (EL), 2016-04-13:
Kenneth, Brian, Christoffer, Ditte og Per er navnene på nogle de mennesker bare inden for min egen lille personlige omgangskreds, som er døde eller har fået varige men, altså ikke fordi de har muskelsvind, men fordi de er blevet behandlet for noget andet, som egentlig er dybt, dybt banalt, samtidig med at de havde muskelsvind.
Og de er blevet behandlet på et lokalsygehus, hvor man ikke ved og aldrig kan komme til at vide, hvad for nogle særlige forholdsregler man skal tage, når en patient også har muskelsvind.
For andre mennesker vil sådan noget som blindtarmsbetændelse eller influenza eller et brækket ben være banalt, men hvis man samtidig har muskelsvind, er det altid allerede kompliceret.
Der vil altid være en hel masse ekstra forhold at tage højde for – at vores blodtryk, hjerte og vejrtrækning er skrøbeligt
f.eks. Derfor kræver det altid særlig ekspertise at behandle en patient, der har muskelsvind, og det kan man aldrig opnå på et lokalsygehus, som måske kun modtager en patient med muskelsvind hvert andet år højst.
Når vi i dag alligevel lader folk med muskelsvind behandle på lokalsygehuse for blindtarmsbetændelse eller tarmslyng, er det rigtig, rigtig dyrt.
Det kommer til at koste en masse skattekroner, fordi det fører til genindlæggelser og lange sygdomsforløb, fordi folk ikke bliver behandlet ordentligt fra starten; men det er også rigtig, rigtig dyrt, i forhold til at det koster menneskeliv og livskvalitet.
Men der er jo altså en løsning på det her, og den løsning er, at man sørger for, at hvis folk har muskelsvind samtidig, bliver de indlagt på et højt specialiseret sygehus med det samme, også selv om det er for blindtarmsbetændelse eller tarmslyng, fordi man der ved, hvad behandlingen skal være.
I 2012 lavede Sundhedsministeriet en rapport, der anbefalede lige præcis det, nemlig at de her patienter, som har en kompliceret sygdom oven i noget andet, skal kunne behandles på et højt specialiseret sygehus.
Det var i 2012.
Nu er det 2016, og der er ikke rigtig sket noget.
Så jeg kunne godt tænke mig at høre sådan konkret – det er jo fint nok, at ministeren siger, at hun forventer, at regionerne vil tage hånd om det her, men det har de jo tydeligvis ikke gjort – hvad ministeren vil gøre for at sikre, at der faktisk sker noget, så der bliver taget hånd om problemet.
Sophie Løhde (V), 2016-04-13:
Sundhedsstyrelsen udarbejder som øverste sundhedsfaglige myndighed i Danmark løbende faglige anbefalinger, og jeg forventer selvfølgelig, at regionerne i relevant omfang også lever op til de anbefalinger, som Sundhedsstyrelsen udarbejder.
Jeg kan i øvrigt forstå, at spørgerens partikollega, fru Stine Brix, her for nylig jo har stillet et spørgsmål om status for regionernes opfølgelse på Sundhedsstyrelsens anbefalinger relateret til bl.a. muskelsvindområdet.
For at kunne besvare det spørgsmål har jeg bedt mit ministerium om at indhente et bidrag fra alle landets regioner, og når det bidrag er modtaget, vil jeg naturligvis kunne oplyse om en status i forhold til det.
Alex Ahrendtsen (DF), 2016-04-13:
Hvad er ministerens holdning til at gøre arbejdet med bygningsbevaring af vore historiske bymiljøer til en del af ministerens planer om en danmarkskanon, og hvordan kunne ministeren sætte det i værk?
Tak for verset.
Det er første gang, en minister har reciteret et vers, det var en fornøjelse.
Også tak for imødekommenheden.
Jeg vil kontakte byforeningen BYFO, og så vil vi prøve at formulere et eller andet at sende til ministeren, eventuelt i samarbejde med ministeriet.
Jeg tager det her som en udstrakt hånd og ikke en afvisning.
Hvis ministeren er uenig, må han lige sige til, men jeg vil gå videre med det.
Så jeg siger tak.
Tak, formand.
Hvad er ministerens holdning til at gøre arbejdet med bygningsbevaring af vore historiske bymiljøer til en del af ministerens planer om en danmarkskanon, og hvordan kunne ministeren sætte det i værk?
Jeg har møde med BYFO i morgen, så det bliver en god anledning til at tage den snak.
Tak for det.
Jeg har ikke flere spørgsmål.
Sophie Løhde (V), 2016-04-13:
Først og fremmest tak til fru Sarah Glerup for at rejse spørgsmålet.
Spørgeren henviser til en kronik, som spørgeren selv har skrevet, og som blev bragt tilbage i november 2014 i Politiken.
I kronikken, som jeg har haft lejlighed til at skimme igennem, er der nogle meget personlige fortællinger om personer med muskelsvind, som har været igennem nogle tilsyneladende ret kritisable forløb i vores sundhedsvæsen.
Lad mig først og fremmest sige, at det gør indtryk på mig at læse kronikken og dermed jo også de triste eksempler på fejlbehandling, som muskelsvindpatienter har været udsat for.
For at svare på spørgerens spørgsmål, vil jeg sige, at min holdning helt klart er, at det selvfølgelig er uacceptabelt, når muskelsvindpatienter eller for den sags skyld alle andre patienter udsættes for alvorlige fejl i vores sundhedsvæsen.
Patienter med muskelsvind skal have en god og sikker behandling, og det betyder bl.a., at de skal tilses af de rette specialister på de rette tidspunkter, ligesom jeg forventer, at alle andre patienter bliver det i Danmark.
Det er en helt klar og grundlæggende opgave i vores sundhedsvæsen – en opgave, som regionerne har ansvar for at løfte og dermed også at sikre patienterne en god og sikker behandling, uanset hvor i landet de bor, og uanset hvad de fejler.
Det ansvar forventer jeg naturligvis at regionerne lever op til, også når det gælder patienter med muskelsvind.
Bertel Haarder (V), 2016-04-13:
Så vil jeg bare sige: Selv tak.
Og held og lykke med dialogen med BYFO, som jeg også selv har en dialog med.
Så er det jo heldigvis ikke mig, der skal være smagsdommer, det er danskerne.
Det er det spændende ved dette projekt.
Alex Ahrendtsen (DF), 2016-04-13:
Tak for svaret.
Forud for den materielle arv går jo den immaterielle.
Altså, sten er jo et udtryk for åndens produkt i fysisk form, og derfor giver det vel også god mening, at man inddrager bygningskulturen.
Der er faktisk også en god grund til at gøre det.
Bygningskultur 2015, som Kulturstyrelsen sammen med bl.a. Realdania har lavet, viste jo, at folk interesserer sig helt vildt for det her, og det kan også betale sig for dem.
Deres huse bliver mere værd, hvis de er i et område med bygningskultur.
Jeg hører lidt, at ministeren måske kunne tænke sig at sætte det på, så det bliver en del af danmarkskanonen, men jeg er lidt i tvivl om, at det finder nåde hos folk, men det tror jeg egentlig det gør.
Hvis man kigger lidt på den rapport, der blev lavet, og som jeg nævnte før, vil man se, at folk er begejstrede for deres kulturarv, for deres bygningskultur, og at de gerne vil bevare den.
Problemet er bare, og ministeren har jo i et svar fra 16. marts i år skrevet til mig, at der er mange kommuner, som har svært ved at prioritere bygningsbevaringsområdet, og den manglende prioritering kan tilskrives færre økonomiske ressourcer i kommunerne.
Det er selvfølgelig en af grundene.
Men derfor er det jo alligevel vigtigt, at vi sætter fokus på det, og det kunne man gøre gennem en danmarkskanon, gennem involvering af borgerne og dermed også lægge pres på de kommuner, som ikke kan finde ud af det.
Jeg kommer selv fra en kommune, som har begået store synder med hensyn til det byhistoriske, men nu er vi opmærksomme på det og vil bare sørge for, at andre ikke begår de fejl, som vi har begået, og derfor vil det være fornuftigt at inddrage bygningskultur som en del af en danmarkskanon.
Bertel Haarder (V), 2016-04-13:
Hr. Alex Ahrendtsen har inderlig ret i, at vi rundtomkring i Danmark har uendelige skatte af bevaringsværdige, historiske bygninger, der står som levende monumenter over den historie, den meget gamle historie, som vores land bygger på.
Da jeg stillede forslaget om en danmarkskanon, var det med henblik på den immaterielle kulturarv.
Vi har Roskilde Domkirke, Vadehavet, Isfjorden på Grønland og mange andre.
Jeg tror, vi har i alt otte eksempler på dansk fysisk kulturarv, der er optaget på UNESCO's liste, senest Christiansfeld og Parforcejagtområdet i Nordsjælland, men nu ville jeg altså sætte fokus på det immaterielle, og det er derfor, vi mest har drøftet tillidskultur, højskolekultur, arbejderbevægelse, kvindebevægelse osv.
Så hvis man ville få det med bygningskulturen ind i den kategori, skulle det være noget i retning af dansk bygningskultur.
Om det er noget, som vil finde nåde for dem, der vil deltage i de elektroniske afstemninger til efteråret, når befolkningen skal inddrages, ved jeg jo ikke, men det er altså det immaterielle, vi taler om, det er så at sige det åndelige og ikke det fysiske, som jeg havde i tankerne.
Jeg vil foreslå både hr. Alex Ahrendtsen og den danske bygningsbevaringsforening at overveje, hvordan man kan formulere det, som hr. Alex Ahrendtsen så rigtigt beskriver, og som man jo allerbedst kan beskrive med de verselinjer af Johannes V. Jensen, som rinder mig ihu: Hvad hånden former, er åndens spor./Med flint har oldbonden tømret, kriget./Hver
spån, du finder i Danmarks jord,/er sjæl af dem, der har bygget riget./
Der var den.
Marie Krarup (DF), 2016-04-13:
Jeg mener bare, at ministeren og ministerens parti har mulighed for at gøre noget ved det, og så bruger man ikke den mulighed.
Det synes jeg er meget, meget betænkeligt.
Jeg synes også, at det er betænkeligt, at der kommer så mange holdninger fra et regeringsbærende parti.
Nu er jeg altså godt klar over, at de, der sidder i Borgerrepræsentationen, jo ikke er medlemmer af regeringen, men de udtrykker en holdning, som altså er modsat den, som en indflydelsesrig minister med høj cigarføring og medieomtale fremfører.
Det må være svært at leve med.
Så jeg er stadig i tvivl om, hvad det er, der egentlig er Venstres holdning på det område, og det er jeg ked af, når jeg nu er medlem af et støtteparti for regeringen.
Påtænker ministeren at tage politiske skridt for at sikre, at forskellige kommuner ikke giver dispensationer til tvivlsomme moskeer, i modstrid med ministerens holdninger om at jævne moskeer som Grimhøj med jorden, hvis det altså var muligt i forhold til grundloven?
Inger Støjberg (V), 2016-04-13:
Jeg er glad for, at fru Marie Krarup ikke er i tvivl om, hvad min holdning er.
Men når det er sagt, er jeg bare ikke den type politiker, der kritiserer sine partifæller, om end det er i Borgerrepræsentationen eller andre kommuner eller regioner.
Sådan er jeg simpelt hen ikke skruet sammen.
Altså, jeg kan lige så godt indrømme, at det ikke er første gang, jeg har fået den invitation.
Det er dog første gang, at jeg har fået den invitation fra fru Marie Krarup.
Men det bliver altså et venligt afslag, fordi der også er ting, der skiller Dansk Folkeparti og de holdninger, som jeg står med, og det er bl.a. hele diskussionen omkring den fri bevægelighed i Europa, som vi lige før hørte om her i Folketingssalen.
Men holdningen er klar.
Den er selvfølgelig, at vi skal gøre op med de miljøer, hvis værdisæt efter min mening simpelt hen ikke er foreneligt med det danske værdisæt.
Min holdning er meget klar, og jeg er meget kritisk over for bl.a. Islamisk Trossamfund.
Det har jeg været meget længe.
Jeg har taget debatten med dem igennem flere år.
Og derfor er jeg desværre heller ikke overrasket over de ting, som vi så i TV 2's såkaldte afsløringer; jeg er simpelt hen ikke overrasket.
Og det er nøjagtig det samme, som vi har kunnet se i andre lande, altså der har jo været afdækket lignende forhold i bl.a. England, men også i Tyskland.
Derfor forstår jeg heller ikke helt den venstrefløj, som vi nu ser der er helt oprevet over det her og dybt, dybt forundret.
Det er der ingen grund til, hvis man har fulgt med.
Men du får ikke mig til at kritisere mine partifæller i Borgerrepræsentationen.
Jeg kan have min egen holdning til det her, og jeg kan sige, at jeg er meget kritisk over for Islamisk Trossamfund, over for de radikale miljøer, som også fru Marie Krarup henviser til.
Men selve det, at nogle af mine partifæller har sagt ja til et moskébyggeri i Borgerrepræsentationen, vil jeg altså ikke forholde mig til.
Jeg kan have en holdning til det, og det har jeg.
Marie Krarup (DF), 2016-04-13:
Det er der jo ingen tvivl om.
Men når jeg stiller det her spørgsmål, er det jo, fordi hele Danmark har været meget, meget oprevet over de oplysninger om aktiviteter af moskeer, som TV 2's dokumentar jo bragte.
Jeg og det øvrige Dansk Folkeparti er meget bekymret for, hvad der kan ske ved at give islam en endnu mere fremtrædende plads i Danmark, og det vil jo være tilfældet, hvis man får bygget en meget stor og flot moské i København.
Moskeer har jo vist sig at være arnesteder for kvindeundertrykkelse, radikalisering og opfordringer til at lade være med at integrere sig i det danske samfund.
Men det, der nok bekymrer mig allermest, er, at et parti, som er regeringsbærende, og som på mange måder har ytret sig meget kritisk over for radikalisering, også over for radikaliserende moskeer, nu støtter, at der bliver bygget en prangende stormoské i København, endda af en islamisk forening, der har fremstået meget lidt rosværdigt i den omtalte tv-dokumentar.
Jeg havde forventet, at Venstre ville tale imod projektet og stemme nej i Borgerrepræsentationen, men det er ikke sket.
Betyder det, at partiet siger en ting, men gør noget andet?
Eller betyder det, at Venstre ikke længere er bekymret for udviklingen?
I Dansk Folkeparti har vi den holdning, at man skal lade være med at promovere islam i den radikale form, fordi vi har så mange eksempler på, at det har ført til radikalisering og vold.
Derfor er vi meget skuffede over den beslutning, der er truffet af ministerens parti, især fordi ministeren jo selv har været meget ude med nogle meget kritiske kommentarer over for moskeer og radikal islam, som også kommer frem nu, men det er måske bare noget, man siger.
Det er måske en holdning, som ministeren står alene med i sit parti.
Så vil ministeren ikke gøre det helt klart for mig, hvad Venstres holdning til bygning af stormoskeer i Danmark i virkeligheden er, især når de altså opføres af radikale organisationer?
Kasper Roug (S), 2016-04-13:
Hvordan stiller ministeren sig til ved indgåelse af den næste medieaftale at indskrive som kriterium for tildeling af støtte fra Public Service-puljen, at støtten ikke skal gives til produktioner, som er med til at stigmatisere geografiske enkeltområder, som programserien »På røven i Nakskov« har gjort det?
Marie Krarup (DF), 2016-04-13:
Altså, jeg er heller ikke overrasket.
Jeg synes også, at det er forventeligt, at det er den slags holdninger, man ser.
Men jeg er ikke minister, jeg sidder ikke i et regeringsbærende parti.
Jeg forstår ikke, hvordan Venstre kan have så mange forskellige holdninger til det her.
Hvad er Venstres holdning egentlig?
Hvis det er sådan, at ministeren står helt alene i sit parti, vil jeg invitere ministeren over i Dansk Folkeparti, for der har vi den holdning, at man skal gøre noget for at forhindre opførelse af rabiate moskeer.
Så kan det være, at ministeren kan få noget igennem.