Lene Espersen (KF), 2013-10-24:
Jeg vil sige tak til hr. Finn Sørensen.
Der er 2 måneder til juleaften, og Enhedslisten og Det Konservative Folkeparti er enige om noget – det er da helt utroligt!
Jeg vil i hvert fald sige, at jeg faktisk tror, at vi på meget lange strækninger er enige.
Men grunden til, at jeg gjorde lidt ud af her fra talerstolen at sige, at man ikke skal prøve at lulle sig ind i, at det hele kan blive lige så godt, som det er ud for den danske kyst, er jo, at jeg mener, at vi bliver nødt til at gøre noget.
For det er i sig selv et meget stort held, at der ikke allerede er sket en katastrofe i farvandet, og derfor synes jeg, der skal ske noget mere.
Jamen jeg vil sige til hr. Bertel Haarder, at jeg faktisk mener, vi skal gøre både og.
Altså, det polarkodeks, der er kommet fra IMO, mener jeg vi skal tilslutte os og sige, at den er fin.
Men jeg synes ikke, der er noget som helst problem i at sige til de krydstogtfirmaer, der tjener rigtig mange penge på at sejle passagerer ind i fjorde, der overhovedet ikke er opmålt, at hvis de har deres passagerers liv kært, er det rimelig fornuftigt at sørge for, at to skibe sejler samtidig.
Og hvis det viser sig, at det ikke er muligt at komme igennem med at få de fælles regler i IMO, så synes jeg, Danmark skal gøre det selv, for jeg ved udmærket godt, hvor pegefingeren peger hen, hvis der lige pludselig er 500 mennesker, der dør.
Så vil man sige, at det er Danmark, der har et dårligt beredskab, og der har jeg det altså bedre med, at vi så har sørget for at stille krav til de firmaer, der ønsker at tilbyde deres kunder at nyde den smukke natur i Grønland.
Jeg vil også gerne indlede med at takke forsvarsministeren for en kort, men meget præcis redegørelse.
Jeg synes faktisk, det er dejligt for en gangs skyld ikke at have en redegørelse, der er fyldt med en hel masse historiske gennemgange, men som måske mere fokuserer på, hvad vi egentlig kan bruge det nordiske forsvarssamarbejde til, og hvor det konkret giver mening.
Samarbejdet er bygget op omkring et memorandum of understanding, altså sådan et dokument om en fælles forståelse, og det er jo lavet ud fra et fælles ønske om at forstærke og forbedre en fælles, langsigtet tilgang til forsvarssamarbejdet mellem de nordiske lande.
Det memorandum of understanding – en kontrakt eller sådan en aftale, der er blevet indgået i fælles forståelse – skal ses i lyset af, at det at forsvarssamarbejde, ikke en alliance.
Nogle af landene er med i NATO, andre er ikke.
Nogle er med EU's forsvarspolitik, andre er ikke.
Og jeg synes, det er vigtigt, at man ser samarbejdet i det lys.
Det Konservative Folkeparti ønsker på ingen måde, at det nordiske forsvarssamarbejde skal duplikere eller kopiere det, der f.eks. foregår i NATO.
Det skal supplere det arbejde, der laves der.
Derfor synes jeg også, det helt rigtigt, når forsvarsministeren i sin redegørelse fokuserer på fire områder, hvor det faktisk giver mening at prøve at se, om vi kan få noget ud af en fælles nordisk tilgang, nemlig smart defence, industrisamarbejde, Arktis og kapacitetsopbygning i Østafrika.
Man har faktisk forsøgt det.
Der har været diskussioner omkring Sydsudan og om, om man skulle prøve at se på, om man der i fællesskab kunne løfte i flok.
Men det kræver jo altså, at alle parlamenter er enige om, at så tager vi til Sydsudan, og at man vil afsætte midler til det, og også at det harmonerer med den forsvarspolitiske ramme, der er.
Det har vist sig, at det en gang imellem er lidt vanskeligere end som så, og diskussionen har også drejet sig om Golanhøjderne.
Men jeg synes faktisk, at det er meget fornuftigt, og de steder, hvor vi måske kan gå sammen – måske ikke alle fem lande, men nogle af os – skal vi støtte op om det.
Fælles indkøb er også en rigtig god idé, men jeg må også bare sige, at det er nemmere sagt end gjort, fordi realiteten jo er den, at vi alle sammen ønsker, at det er vores virksomheder og vores arbejdspladser, der nyder godt af en forsvarskontrakt, og derfor handler det nok også meget om at fokusere på områder, hvor man virkelig kan se, at det i praksis giver en merværdi at gøre det.
Jeg synes, at indkøb af feltrationer og batterier, som bliver nævnt i redegørelsen, er ganske udmærkede områder at arbejde med, fordi det ikke er så store penge, at man kan sige, at der går for meget politik i det.
Jeg har selv besøgt East African Standby Forces i Nairobi, og jeg vil sige, at jeg synes, det fungerer rigtig godt.
Det er faktisk et af de områder, hvor vi har en fælles nordisk styrke.
De er rigtig dygtige til kapacitetsopbygning, og det er jo helt afgørende for stabiliteten i Østafrika, at der bliver en langt, langt stærkere og mere veltrænet kapacitet, hvis de problemer, der ikke mindst er ud for Afrikas Horn, skal kunne løses.
Det er også helt oplagt at have et godt og tæt samarbejde om det arktiske område, og i dag har der jo faktisk været en slags premiere på den diskussion, vi skal have, når vi skal diskutere den arktiske redegørelse.
Arktis har et areal på 14 millioner kvadratmeter.
Det er fuldstændig urealistisk – om man så sendte hele den nordiske flåde derop – at lave noget, der bare ligner et ordentligt beredskab.
bliver der nødt til at være en realisme til vores tilgang
Der er indgået en bindende juridisk aftale imellem de nationer, der er med i Arktisk Råd, og det er da helt latterligt, hvis der er nogen her, der begynder at tale om, at de fem lande, der allerede er med i Arktisk Råd, nu skal lave endnu en bindende aftale.
Der er lavet en bindende aftale.
Den blev indgået i Nuuk i 2011, og den skal vi have op at køre.
Men vi kunne gøre noget mere sammen ved at presse på for, at IMO's Polar Code trådte i kraft noget tidligere.
Som jeg har hørt og læst det, vil den først træde i kraft i 2017.
Det er jo sådan en slags adfærdskodeks for, hvordan man skal sejle i det arktiske område, og det kodeks bliver nok ikke engang juridisk bindende, det blive bare vejledende.
Derfor er mit konkrete forslag også, at Danmark presser på, for at vi får lavet nogle mere bindende regler på det område.
Og det, vi jo kan gøre i kongeriget Danmark, er, at vi kan sige, at inden for Grønlands og kongerigets søterritorium skal der være tvillingesejlads, at der må to krydstogtskibe altså sejle sammen, for det betyder, at der, hvis der sker en katastrofe, faktisk er en chance for, at de mennesker bliver reddet.
De mennesker vil ikke blive reddet, om så hele det danske søværn lå deroppe.
Det kan simpelt hen ikke lade sig gøre både at være på rette tid og sted og have plads til så mange mennesker.
Så mit forslag er altså, at vi, fremfor bare at stå her og snakke om, at vi kan samarbejde osv., tager fat der, hvor problemet er og siger, at nu skal der nogle bindende regler på plads, for vi har ikke et godt nok beredskab.
Men vi må også sige til hinanden, at uanset hvor meget vi gør, og hvor meget ekstra vi gør, må vi være realistiske, med hensyn til at det er et meget stort areal, og derfor skal vi prioritere, hvordan vi bruger ressourcerne klogest.
Jeg synes også, det lyder meget fornuftigt, når man i redegørelsen fokuserer på, at det finske formandskab har ønsket et servicetjek, og jeg glæder mig meget til at se på, hvad regeringens opfølgning på det bliver.
Det, der er afgørende for Det Konservative Folkeparti, er, at det nordiske forsvarssamarbejde stadig væk hviler på at være et samarbejde der, hvor det giver mening, at det er ubureaukratisk, og at det er åbent for alle.
Det Konservative Folkeparti ønsker ikke, at man kopierer opgaver, der allerede varetages i andet regi, men at vi i stedet for bruger de styrker, vi har i de nordiske lande, og at vi bruger dem til, at vi alle sammen bliver bedre.