runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Hækkerup (S), 2009-05-18:
Det syntes jeg var rigtig, rigtig dejligt at høre.
Grunden til, at jeg tager ordet, er, at jeg godt kunne tænke mig at spørge ind til De Konservatives holdning til gratis psykologhjælp.
Hr. Tom Behnke siger, at man ikke bare sådan skal udskrive en blankocheck og sige, at alle ofre kan komme rendende med stort set hvad som helst og så få det betalt for tid og evighed.
Det er jeg sådan set meget, meget enig i, men grunden til, at vi fra Socialdemokraternes side har taget det med, er jo bl.a. de oplysninger, der går på, at hver sjette, som henvender sig til eksempelvis Center for Voldtægtsofre i Århus, bliver afvist.
Der er simpelt hen ikke kapacitet til at hjælpe alle dem, som gerne vil have hjælp.
Hvis man så skal ud og have psykologhjælp ude på det private marked, så skal man betale 300 kr. af hver eneste time, selv om man får tilskud til de første 10-12 timer.
Der er altså en egenbetaling forbundet med at være voldtægtsoffer, og det synes jeg simpelt hen bare er så urimeligt.
Kan hr. Tom Behnke ikke følge mig i det?
Brian Mikkelsen (KF), 2009-05-18:
For hvad er en farlig hund?
Det er der ikke nogen definition på i en ordbog eller i nogen vejledning fra Dansk Kennel Klub eller nogen som helst andre steder.
Det er jo det, hundeudvalget handler om, nemlig at vi skal have karakteriseret og identificeret de muskelhunde, de kamphunde, som er til fare for andre mennesker.
Jeg har nu på regeringens vegne haft den holdning hele vejen igennem, at de kamphunde ikke hører til i det danske samfund.
Men vi har også haft den saglige tilgang fra regeringens side, at vi skal have identificeret, hvad det er for nogle hunde, vi snakker om, og at vi skal have fundet de rigtige tiltag til at gøre noget ved det.
Jeg har nu udtrykt mig om det her gennem lang tid nu, og jeg har sagt igennem meget lang tid, at jeg ikke synes, at de kamphunde hører til i Danmark.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-05-18:
Først tak til ministeren for at redegøre for regeringens holdning til de her to forslag.
Dansk Folkepartis forslag er jo et af de forslag, som er på i dag.
Jeg ved ikke, om ministeren føler sig presset, eller hvad der er sket, men i hvert fald kunne man i går lige pludselig i B.T. læse, at ministeren nu vil forbyde farlige hunde.
Det var noget helt nyt, vi hørte fra ministeren, plus det, at det her hundeudvalg nu skulle komme med en delbetænkning allerede til december måned.
Det er jo selvfølgelig positivt, at vi hører nogle nye meldinger fra regeringen, og at regeringen rent faktisk vil være med til at gøre noget.
Men regeringen siger også, at det skal gøres på en ordentlig måde.
Det vil jeg gerne have ministeren til at uddybe, for hvis ministeren allerede har fundet den for ministeren ordentlige måde at gøre det på, nemlig netop at forbyde farlige hunde, hvad skal vi så egentlig med et hundeudvalg?
Hvorfor skal vi så vente på hundeudvalget, når ministeren allerede har den rette idé, efter hvad ministeren selv mener?
Brian Mikkelsen (KF), 2009-05-18:
Jeg synes, at man skal passe på, at det, at vi har nogle bidske kamphunde, som efter min mening ikke hører til i det danske samfund
jeg vil ikke lægge skjul på, at jeg ikke synes, at de hører til i det danske samfund, og jeg forstår slet ikke, hvorfor man har dem i Danmark - jo ikke skal gå ud over, at vi har en masse familier, som har nogle velfungerende hunde, som stik imod hundens optugt, stik imod hundens natur skal tvinges til at gå i snor alle vegne.
Derfor skal vi altså lige tænke os om, før vi tager sådanne dramatiske tiltag.
Benny Engelbrecht (S), 2009-05-18:
Jeg er for så vidt meget enig i, at man sagtens kan tage nogle initiativer lokalt, men problemet i den her sammenhæng er jo naturligvis, at vi oplever så mange løbske hunde og så mange hunde, der ikke er styr på i parker, på stranden og i andre sammenhænge.
Og problemet er netop, at en hund er ude af kontrol, og jeg er ret sikker på, at vi tre partier, som måske har formuleret vores forslag en lille smule forskelligt, sagtens kunne blive enige om en mere ensartet formulering, sådan at det kunne være et første skridt på vejen, indtil vi fik fundet mere permanente løsninger.
Jeg giver ministeren denne mulighed for at sige, at der her er noget, som også den almindelige dansker her og nu ville kunne forstå rent faktisk var en hjælpende hånd til, at vi alle kunne føle os lidt mere sikre.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-05-18:
Sådan som jeg læser de tre beslutningsforslag, er man ikke helt enig om det med snor.
Jeg er nu heller ikke helt afklaret på det.
Jeg tror, at den måde, man kunne forestille sig, at man kunne gøre det på, var, at man ude i kommunerne kunne fastsætte nogle regler for det, men nu vil jeg høre, hvad udvalget siger.
Jeg har ikke noget imod, at der kommer et påbud om snor, men man skal jo lige huske på, at man ikke skal lovgive i forhold til de 99 pct. af hundene, som opfører sig ordentligt, og som ikke er til fare og ulempe for andre mennesker.
Derfor skal man gøre det intelligent, man skal gøre det på den rigtige måde, og derfor synes jeg heller ikke, at det er sådan, at man fra statsmagtens side skal sige, at alle hunde partout skal gå i snor, hvor som helst og når som helst.
Det kunne være en mulighed, at det var en lokal beslutning, at man kunne få kigget på det, og så ville der være et påbud om snor for bestemte hundetyper overalt.
Benny Engelbrecht (S), 2009-05-18:
Jeg havde ikke troet, at jeg skulle indlede med at komme med ros, men det vil jeg dog gøre alligevel.
Det er måske også et meget godt udgangspunkt for derefter at tage det mere kritiske.
For jeg synes faktisk, at det er et skridt på den rette vej, at ministeren rent faktisk lægger op til en delbetænkning i slutningen af 2009, og jeg skal ikke lægge skjul på det, som jeg har sagt tidligere, nemlig at jeg har opfattet det nuværende udvalg som en syltekrukke.
Så jeg opfatter det som lidt af en imødekommelse, også af den kritik, der har været fra oppositionens side.
Men det skal dog ikke afholde mig fra at påpege, at i alle tre beslutningsforslag, der bliver behandlet - både det fra SF's side, vi allerede har behandlet, det fra Socialdemokratiets side, vi behandler, og det fra Dansk Folkepartis side, vi behandler i dag - er det med snor omtalt.
Spørgsmålet er, om det ikke er noget, som vi faktisk kunne tage lige nu og her.
Det kunne være noget, som udvalget behandlede på deres allerførste møde.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-05-18:
Da Dansk Folkepartis ordfører, hr. Peter Skaarup, ikke kan være til stede, skal jeg på Dansk Folkepartis vegne fremføre følgende: Socialdemokratiet foreslår en række initiativer, der går ud på at styrke indsatsen over for personer, der har været udsat for personfarlig kriminalitet som vold og voldtægt. Dansk Folkeparti har ved flere lejligheder fremsat forslag, der har haft til formål at reducere netop personfarlig kriminalitet samt gøre tilværelsen nemmere for ofre for vold.
Her kan f.eks. nævnes beslutningsforslag nr. B 123 fra forrige folketingssamling om at beskytte kvinder mod seksuelle overgreb m.v.
Forslaget lagde bl.a. op til at styrke modtagelsescentrene for voldtægtsofre.
Socialdemokratiets forslag om at styrke indsatsen over for voldsofre indeholder mange gode initiativer og flugter således ganske godt med Dansk Folkepartis retspolitik.
Dansk Folkeparti er umiddelbart positivt indstillet over for de fleste af forslagets initiativer.
Ofre for vold og voldtægt bør have en langt højere erstatning end den, de får i dag.
Det er Dansk Folkepartis klare holdning, at ofre for pædofiles seksuelle overgreb også bør inkluderes i det forslag, vi behandler i dag.
Dansk Folkeparti ser som sagt positivt på forslaget.
I forbindelse med udvalgsarbejdet er der dog en række spørgsmål, vi skal have belyst, bl.a. hvordan vi sikrer en ensartet erstatningsordning, der er rimelig, og som sikrer, at ofre for personfarlig kriminalitet ydes en erstatning, der i langt højere grad end den, de får i dag, står i forhold til den gene, de har været udsat for.
Tak for svaret.
Jeg er ikke helt tilfreds med det, må jeg nok indrømme.
Nu er jeg selvfølgelig et nyt medlem af Folketinget, jeg blev valgt ved sidste valg, og det allerførste samråd, jeg var til som medlem af Retsudvalget, var sammen med fru Lene Espersen, den daværende justitsminister, som sad og forsikrede Retsudvalgets medlemmer om, at der altså ville ske noget på det her område.
Men der skete ikke rigtig noget.
Der skete ikke noget, før der var medlemmer og partier i det her Folketing, deriblandt Dansk Folkeparti, som sagde: Nu har vi mistet tålmodigheden, nu fremsætter vi vores eget beslutningsforslag, vi kan ikke vente på ministeren.
Og derefter reagerer ministeren så.
Hvorfor skal der gå så lang tid?
Kim Andersen (V), 2009-05-18:
Jeg vil sådan set
godt begynde med at takke Socialdemokraterne for det forslag fra Socialdemokraterne, vi her har til behandling, om en styrket indsats over for ofre for personfarlig kriminalitet.
Ja, indrømmet, det er ikke noget, der sker så ofte fra min side, men ret skal jo være ret, og når man peger på noget rigtigt og noget relevant, skal det fremhæves og anerkendes.
Vi er fra Venstres side helt enige i, at man som samfund skal hjælpe og støtte dem, der er blevet ofre for kriminalitet, på alle mulige måder, og at man fra samfundets side skal gøre alt, hvad man kan, for at de kan komme videre i tilværelsen som mennesker på en sikker og fornuftig måde.
Der skal ikke være gnist af tvivl om, at vi er på ofrenes side - det er dem, vi vil hjælpe, det er dem, vi har bekymringer for, det er dem, vi vil sætte ressourcer af for at hjælpe - og at vi vil bekæmpe voldsmændene og de kriminelle i enhver form og på enhver legal måde.
Jeg er meget glad for det, som justitsministeren sagde i sin besvarelse af forslagsstillernes beslutningsforslag her lige før frokostpausen.
Jeg er meget glad for, af justitsministeren på regeringens vegne tilkendegiver, at det område her har regeringens allerstørste opmærksomhed.
Vi har jo behandlet de her ting flere gange; vi kan nævne B 88, vi kan nævne en lang række andre tiltag omkring erstatning og omkring konfliktmægling osv.
Det er svære problemstillinger, de hænger sammen, og derfor skal de jo behandles på en seriøs måde, og det skal kunne ses under et hele.
Så jeg synes, det er godt, at ministeren siger, at der nu skal nedsættes en sagkyndig arbejdsgruppe.
Jeg er også glad for, at ministeren selv siger, at det ikke skal være en syltekrukke, der hverken skal sidde i 2, 5 eller 7 år - og det vil jeg gerne understrege som noget meget væsentligt fra vores side - det skal være et meget hurtigtarbejdende udvalg, som skal se på, hvordan vi kan forbedre voldsofrenes stilling og livssituation, når de har været udsat for vold og kriminalitet.
Jeg vil sådan set
med de ord nøjes med at sige, at vi har stor sympati for Socialdemokraternes overvejelser; vi deler dem.
Vi har selv arbejdet for at fremme det aspekt i lang tid.
Vi ved også, at det ligger regeringen på sinde, og vi ser frem til at diskutere det her spørgsmål videre, når vi har et kvalificeret oplæg fra den sagkyndige arbejdsgruppe, som ministeren nu meget snart vil nedsætte.
For vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at bekæmpe voldsmændene og de kriminelle og hjælpe dem, som er blevet ofre for disse ugerninger.
Tom Behnke (KF), 2009-05-18:
Nej, det er ikke rigtigt, det er en klar misforståelse.
Så det har altså konsekvens allerede første gang.
Så det er ikke sådan, at man kan overtræde tilholdet 10, 15 gange, uden at der sker noget; der må jeg sige at fru Julie Rademacher tager fejl.
Det er altså ikke i overensstemmelse med det, der sker i virkeligheden.
Julie Rademacher (S), 2009-05-18:
Jeg synes også, det er utroligt, at det ofte er kvinderne og børnene, der må flytte i de her sager, hvor der er tale om vold.
Men jeg kunne rigtig godt tænke mig at høre hr. Tom Behnke, som også har rigtig god erfaring fra det praktiske liv som betjent, hvor mange gange en voldelig mand egentlig kan og må overtræde polititilholdet, før man fra myndighedernes side griber yderligere ind.
Er det korrekt, at man kan overtræde polititilholdet 10, 15 og 20 gange, uden at der sker mere i sagen?
Tom Behnke (KF), 2009-05-18:
Det er jo de situationer, man vil undgå, nemlig at kvinden er nødt til at flygte over hals og hoved med børnene flagrende efter sig midt om natten.
Det undgår man med den her bortvisningslov, for der giver man 4 uger til, at kvinden med børnene i ro og mag sammen med venner, bekendte og familie kan nå at finde en mere varig løsning.
Det er det, der er meningen med den lovgivning, og på den måde synes jeg faktisk at lovgivningen bliver brugt rigtigt i dag, men om den skal bruges 100 gange eller 200 gange, kan jeg jo ikke stå her og vurdere.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-05-18:
Nu er der jo sådan set også gennemført en nogenlunde lignende ordning i udlandet på det område, hvor vi her i Folketing så ikke til fulde, men til dels har kopieret lovgivningen.
Og det er jo sådan set interessant, for det tal, der kommer fra udlandet, fortæller jo netop noget om, at den her bortvisningslov bliver brugt i langt, langt større grad, end den bliver i Danmark.
Det betyder jo, at der burde være nogle ting vi så på for at se, om vi i Danmark gør det optimale for at sikre, at vedkommende, hvis det er, at en mand eller en kvinde for den sags skyld er voldelig over for sin ægtefælle, bliver bortvist, og for at sikre, at der fra politiets side er kendskab til de muligheder, der er, og selvfølgelig også for at sikre, at de bliver brugt.
Er hr. Tom Behnke ikke enig i det?
Nu kom fru Karen Hækkerup lidt ind på bortvisningsloven, og hr. Tom Behnke var også inde på den i sin ordførertale.
Det er sådan i dag med bortvisningsloven, at bortvisning jo ikke engang er blevet brugt mere end 100 gange, siden det var, at loven trådte i kraft for flere år siden.
Det betyder jo så, at der er flere hundrede kvinder, der hvert år sammen med deres børn også ender på et kvindekrisecenter.
Og hvis det nu var sådan, at bortvisningsloven rent faktisk fungerede, og hvis den blev brugt hyppigere, ville vi jo kunne sikre, at der ikke var så mange kvinder og børn, som skulle rykke ud fra det sted, hvor de bor fast og kan finde tryghed, og ind på et kvindekrisecenter, hvor de ikke rigtig ved, hvad de skal tage sig til.
Det er selvfølgelig rigtig, rigtig sørgeligt, at det skal være på den måde, at det er dem, der rent faktisk er ofrene, der skal rykke ud af hjemmet, men ikke voldsgerningsmanden, som har slået kvinden og måske også børnene.
Så synes hr. Tom Behnke egentlig, at bortvisning loven fungerer godt nok, som den er i dag, når den ikke engang er blevet taget i brug mere end 100 gange, siden vi fik den her lovgivning indført?
Tom Behnke (KF), 2009-05-18:
Helt afgjort positiv tilkendegivelse herfra.
Altså, det er meget vigtigt, at vi ser på alle elementer, og det er også vigtigt, at vi ser på behandlingselementet og den mulighed, der er, for at voldelige mænd kan modtage behandling af den ene eller den anden art, i det ene eller det andet regi.
Hvad enten det er i Kriminalforsorgens, eller det er i kommunernes, synes jeg klart, at de muligheder skal være til stede.
Når jeg trækker en lille smule på det, er det, fordi jeg tror til gengæld, at det vil være meget vanskeligt at gennemføre en ordning, hvor man tvinger voldelige mænd til behandling.
Behandlingen må jo være en mental behandling, hvor man får gjort op med nogle ting og får mændene til at lære at opføre sig ordentligt uden at bruge vold, og det tror jeg bare er svært at gøre med tvang.
Jeg tror ikke, at man kan tvangsbehandle de her mænd, så en eller anden grad af frivillighed skal der være inde over.
Den frivillighed ser jeg gerne, at vi får udbygget, men det første og det væsentligste er selvfølgelig, at behandlingsmulighederne er til stede.
Og det skal de være, hvad enten man nu kommer i fængsel, eller om man går i det fri.
Karen Hækkerup (S), 2009-05-18:
Ja, og det skal vi også følge, men måske kunne vi gøre endnu mere for at få det til at gå hurtigere.
Jeg har selv været på besøg og har talt med folk fra kvindekrisecentrene.
Jeg har talt med Joan-Søstrene, jeg har talt med folk i Dannerhuset, og meldingen derfra er altså samstemmende, at selv om vi har gennemført bortvisningslovgivning, selv om vi har lavet handleplaner, virker det ikke særlig godt endnu.
Noget af det, man bl.a. er ked af i forhold til bortvisningsloven, er, at man jo bare bortviser mændene, men at man ikke tilbyder dem nogen form for behandling.
Derfor vil jeg gerne spørge De Konservatives ordfører: Er det ikke på tide, at vi måske laver en revision af bortvisningsloven for de mænd, som vi i dag siger til, at de ikke længere må komme i deres hjem, men som vi sådan set ikke får behandlet og dermed ikke får fjernet de voldelige tendenser, som de har, og vil den konservative ordfører være med til, at vi i en kombination med det her med fodlænker også går ind og bliver bedre til at se på de andre tiltag, vi har, eksempelvis bortvisningsloven?
Tom Behnke (KF), 2009-05-18:
Med hensyn til den praktiske brug af den lov overlader jeg til politiet at vurdere, hvornår man kan bruge den.
Jeg tror, det vil være uhensigtsmæssigt, hvis jeg som folketingsmedlem skal stå her og vurdere, hvornår politiet skal bruge den lovgivning, vi vedtager herinde.
Værktøjet er jo ikke til brug for at bortvise manden fra hans eget hus til evig tid, altså, grundloven taler jo om ejendomsrettens ukrænkelighed, men det, man gør med bortvisningsloven, er, at man typisk giver kvinden og børnene en mulighed for i op til 4 uger at finde en mere varig og permanent løsning.
Det kan godt være, at det så alligevel bliver nødvendigt at rykke ind på et krisecenter, inden man finder den endelige, varige løsning.
Det kan man jo ikke gøre, for det vil stride mod grundloven.
Her har vi trods alt gjort det gældende i 4 uger, men jeg tror ikke, man skal strække den meget længere.
Det er ikke meningen, at kvinden på de 4 uger skal finde ud af, om hun kan blive boende.
Meningen er at finde en varig løsning, så de enten bliver boende sammen, hvis det kan lade sig gøre, eller så kvinden eventuelt sammen med børnene flytter et andet sted hen.
Julie Rademacher (S), 2009-05-18:
Sanktion i form af bøde, ja, men er bøder nok?
Er bøder nok til at holde jaloux mænd væk fra deres kvinder?
I mange tilfælde har de ikke været det, og det er også endt i, at flere kvinder er blevet dræbt.
Jeg kan rigtig godt forstå de her kvinders situation, og i nogle tilfælde går det faktisk så grelt, at både kvinder og børn er nødt til at skifte identitet, gå under jorden og netop flytte sig.
Så når man ikke er med på en forsøgsordning med GPS-lænker, kunne jeg godt tænke mig at høre, hvordan man så i det hele taget vil sikre, at det ikke er kvindernes og børnenes liv, som det her påvirker, men at det er mændene, der bliver holdt væk.
Hvordan vil man sådan helt praktisk løse det problem?
Tom Behnke (KF), 2009-05-18:
Det bekymrer mig, at man på den måde bruger ord til at skitsere en situation, som er meget værre.
Hvad vil man gøre for at forhindre, at kvinder bliver dræbt?
Altså, jeg tror, at ligegyldigt hvor mange regler vi laver her, er det sådan, at hvis en mand virkelig vil dræbe sin ekskone, så gør han det.
Uanset hvad vi laver, uanset om vi laver GPS-ordning eller det ene eller det andet eller det tredje, vil vedkommende jo kunne gøre det.
Altså, det kan vi da ikke forhindre.
Men vi kan gøre mest muligt for, at det ikke sker.
Og der tror jeg, at netop det, som også har været oppe i debatten i dag, nemlig hele den forebyggende indsats, hele den behandlende indsats, da er noget af det, der skal til, og som virkelig kommer til at batte noget.
Med hensyn til sanktioner fremgår det klart og tydeligt, at overtrædelse af polititilhold straffes efter straffelovens § 265 med bøde eller fængsel indtil 2 år.
Det vil sige, at der er mulighed for fængsel i helt op til 2 år.
Så det er altså ikke således, at der ikke sker noget, når man overtræder et tilhold.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-05-18:
For at være helt ærlig ved jeg det ikke, men det vil jeg da gerne undersøge, hvis der kommer et konkret spørgsmål om det.
Jeg ved ikke, præcis hvad betalingen er.
Hvordan fordelingen ellers er, må jeg indrømme at jeg ikke ved, men det vil jeg selvfølgelig gerne undersøge.
Karen Hækkerup (S), 2009-05-18:
Der sagde ministeren, at der var mulighed for, at der var nogle, der, hvis den normale sygesikring ikke dækkede det, kunne få hjælp ud over de 12 timer, som der ellers var fastsat.
Og der vil jeg gerne spørge ministeren: Inkluderer det, at der stadig væk er en egenbetaling på 300 kr. pr. time, eller er de timer, der ligger ud over de første 12 timer så vederlagsfri - eller gratis?
Morten Helveg Petersen (RV), 2009-05-18:
Der er også alt for mange, især kvinder, som lever i frygt for at blive overfaldet.
Ja, faktisk er der i Danmark større risiko for at blive udsat for vold af en, man kender, end af en, man ikke kender.
Det er derfor relevant at gøre et forsøg med nye måder at beskytte den meget sårbare gruppe af personer på, som lever i frygt for at blive overfaldet af en eksmand, ekskæreste eller lignende.
Socialdemokraternes forslag er et sådant forsøg.
Det fremgår ikke af bemærkningerne, om den foreslåede løsning er teknisk mulig i dag.
Det må naturligvis afklares.
Hvordan vil systemet i øvrigt virke, hvis den truede person bevæger sig væk fra sin bopæl?
Vil det også kræve, at den truede person har en GPS-sender, så politiet adviseres, hvis de to signaler nærmer sig hinanden?
Endvidere kan der naturligvis også rejses spørgsmål om, hvorvidt det polititilhold, som er administrativt tildelt, kan suppleres med en løsning, der som udgangspunkt anvendes som led i afsoning af straffen.
Måske vil den foreslåede løsning kræve, at der føres en sag. Polititilhold har formentlig ikke den store effekt i sig selv, men erfarne politifolk hævder, at især tildeling af dem har effekt, fordi den samtale, hvor den pågældende gøres bekendt med tilholdet og politiets mistanke, gør indtryk på gerningsmændene.
Bl.a. derfor har Det Radikale Venstre samlet oppositionen om et forslag om gruppetilhold i sager om æreskriminalitet, som vil blive behandlet, inden Folketinget går på sommerferie.
Det Radikale Venstre er særdeles optaget af at finde løsninger og gøre forsøg med nye måder at beskytte truede personer på, fordi der er alt for mange af dem og de på helt urimelig vis lever i frygt.
Samfundet må og skal gøre mere for at beskytte sådanne personer.
Derfor opfordrer vi regeringen til at belyse de tekniske og retspolitiske aspekter ved Socialdemokraternes forslag, så vi kan drøfte det i Retsudvalget.
Vi er således positivt stemt, men spørgende til de praktiske og juridiske betingelser for forslaget.