runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tom Behnke (KF), 2009-11-12:
Det ville være en meget mystisk situation, der ville opstå, og derfor kan det selvfølgelig heller ikke lade sig gøre, og derfor er der også noget volapyk, som fru Karen Hækkerup sagde tidligere.
Men det, som jeg vil gerne understrege her, er, at med alle de initiativer og tiltag, som regeringen har taget og er i gang med at tage, så er det, der skal gøres bedre, og som der skal være mere af, den samlede, koordinerede og lokale indsats, hvor alle sektorer, alle myndigheder, sætter sig rundt om bordet og bliver enige om at løse den her opgave nu.
Det gøres i Århus, og der gør man det rigtig godt, og resten af landet kunne godt lære noget af Århus, specielt København kunne lære noget af Århus.
Det er det, der skal til.
Det skal gøres bedre, og det er ikke, fordi der mangler lovinitiativer til det.
Århus har vist vejen, og hvis man er i tvivl, hvis Ritt Bjerregaard i tvivl, så læs Århus Stiftstidende.
Kim Andersen (V), 2009-11-12:
Jeg vil gerne sige tak for svaret.
Det bekræftede jo mine bange og værste anelser, at vi her havde med et stort oppositionsparti at gøre, som var på kollisionskurs med selve intentionerne i grundloven, og det er jo i virkeligheden meget beskæmmende.
Altså, ville det i det hele taget kunne lade sig gøre at have myndighedsfunktioner, som skulle stå under direktion af en politisk følgegruppe og sådan i fuld parlamentarisk offentlighed have instruktioner om og planlægge, hvad man skulle gøre, og hvordan man skulle handle mod disse hardcorekriminelle typer, som vi her diskuterer i dag?
Tror hr. Tom Behnke, at det ville være et fornuftigt svar og en fremkommelig løsning over for de helt reelle store samfundsproblemer, vi står i, med bandekriminalitet og rockerkriminalitet, eller er det en lille smule naivt og gammeldags stokroseromantisk, hvad der her føres til torvs?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2009-11-12:
Nej, nu er der selvfølgelig flere markeder i gang, det har fru Lone Dybkjær helt ret i.
Jeg tror dog aldrig, at efterspørgslen på handlede mennesker vil blive en, der nærmer sig efterspørgslen på hash – heldigvis.
Det kan godt være, at fru Lone Dybkjær tror anderledes.
Det, som jeg synes er interessant, er det forslag til vedtagelse, som fru Lone Dybkjær er med til at fremsætte.
Der står det her med, at man skal mindske markederne for organiseret kriminalitet.
For SF betyder det, at der skal nedsættes en kommission.
Lone Dybkjær (RV), 2009-11-12:
Jeg tror, det kunne være udmærket med en oplysningskampagne, hvor man f.eks. sagde, at hver gang folk køber hælervarer, understøtter de faktisk bandekrigen.
For det gør man jo, det er reelt det, der sker.
Så det er jo en ting, man kunne lægge ind i det.
Bare for at give et eksempel vil jeg sige, at det kunne man godt lave en oplysningskampagne om.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2009-11-12:
Så det er sådan en nu bygger vi en lang bro-formulering, der gør, at alle kan blive enige, og så står der et eller andet, der ikke betyder noget, og så kan det blive til hvad som helst.
Sandheden er jo altså den, at langt den største del af det her problem handler om hashmarkedet.
Hvis man fjerner markedet, vil det blive muligt at mindske kriminaliteten.
Det siger al logik, det siger al erfaring, og erfaringerne fra Holland er heller ikke så dystre, som fru Lone Dybkjær vil gøre dem til.
Fru Lone Dybkjærs egne partifæller i København, suppleanten Manu Sareen og overborgmesterkandidaten, eller hvad han nu er, Klaus Bondam, mener, at man skal legalisere hash, så der er åbenbart ikke fuldstændig enighed på det her område.
Hvorfor tror man, at det er bedre at give markedet til banderne end at fjerne det fra banderne?
Det er det, det handler om.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-18:
Hvad mener ministeren om, at visse kommuner er så hårdt økonomisk presset, at normeringen i børnehaverne er så ringe, at der kan være helt op til 12 børn pr. voksen?
Hvad er ministerens holdning til, at syv ud af ti nordjyske skolelærere mener, at undervisningens kvalitet er blevet dårligere efter kommunalreformen, og hvilke tiltag vil ministeren tage for at sikre, at de nordjyske elever modtager en tilfredsstillende undervisning?
Karen Ellemann (V), 2009-11-18:
Jeg er jo naturligvis nødt til at fastholde, at når hr. Rasmus Prehn stiller et specifikt spørgsmål, som handler om undervisningens kvalitet før og efter kommunalreformen, er der jo ikke nogen tvivl om, at det spørgsmål altså vedrører undervisningsministerens ressort, og det er også derfor, jeg har indhentet svar fra ham, og det er også derfor, at jeg i svarene her vil henholde mig til at henvise til undervisningsministeren.
Tak for det.
Det kan nok ikke komme som en overraskelse, at jeg starter med at sige, at det her spørgsmål jo i høj grad vedrører undervisningsministerens ressort, og derfor har det også været nødvendigt for mig at indhente svar fra ham.
I redegørelserne fra de regionale udviklingsråd, hvor der sidder repræsentanter for regionen, kommunen og brugerne, og som specifikt har til opgave at følge udviklingen af specialundervisningen efter kommunalreformen, var en af hovedkonklusionerne, at serviceniveauet for den specialpædagogiske bistand i folkeskolen er fastholdt.
Jeg kan også oplyse, at regeringen efterfølgende har gennemført en afbureaukratisering af visitationen til specialundervisning, som kan forventes at reducere ventetiden på specialundervisning.
Analysen skal bl.a. se på, hvorvidt der sker en afspecialisering på dette område.
Endelig gennemfører Undervisningsministeriet sammen med Finansministeriet og KL en gennemgribende analyse af specialundervisningen i kommunerne.
Analysen forventes at foreligge i foråret 2010.
Der er det jo tankevækkende, at hr. Rasmus Prehn bruger spørgetiden til en debat om kvaliteten i undervisningen, hvilket er aldeles relevant at debattere.
Og vi har en meget ansvarlig undervisningsminister, som hjertens gerne stiller op og svarer på spørgsmål om kvaliteten i undervisningen både før og efter kommunalreformen, så det er sådan set det, jeg agter at fastholde, nemlig at så længe hr. Rasmus Prehn stiller spørgsmål om kvaliteten i undervisningen, er det spørgsmål, som undervisningsministeren skal svare på, og som han meget gerne svarer på.
Undervisningsministeren har også sendt sit bidrag til det, og jeg har så som indenrigsminister – eftersom hr. Rasmus Prehn insisterede på, at det skulle være indenrigsministeren, der besvarede det – beredvilligt stået her og svaret, dog på undervisningsministerens vegne, da det stadig væk er et tydeligt spørgsmål om undervisningens kvalitet.
Nu er det bare således, vil jeg sige til hr. Rasmus Prehn, at der bliver stillet spørgsmål til undervisningens kvalitet, og undervisningens kvalitet er og bliver altså undervisningsministerens ressort, og det er der en fuldstændig klar opgavefordeling om.
Det var også det, jeg gjorde, og det er derfor, jeg har hentet bidrag fra undervisningsministeren og redegjort for det.
Stiller man spørgsmål om kommunernes økonomi osv., hvilket hr. Rasmus Prehn jo ofte gør, og hvilket jeg også beredvilligt og hjertens gerne svarer på og har gjort det utallige gange, især her op til kommunalvalget, altså, hvis det er det, man spørger ind til, så er det jo en anden sag, . Men eftersom spørgsmålet handler om undervisningens kvalitet, er det et spørgsmål til undervisningsministeren.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-18:
Men jeg synes, det er skuffende at skulle bruge et spørgsmål på bare at skulle diskutere, om det nu skulle have været stillet til den ene eller til den anden.
Altså, man har en minister i landets regering, som ikke tager alvorligt, at der er syv ud af ti lærere, der giver udtryk for, at kvaliteten er blevet værre i forhold til undervisningen i folkeskolen, og så skal man bruge tiden på sådan en gang udenomssnak.
Det synes jeg er ærgerligt og skuffende, men jeg synes godt nok, at det fortæller noget om, hvad det er for en uddannelsespolitik, som den her regering har.
Det er ikke noget, man prioriterer højt, og hvis man kan slippe for at svare på spørgsmål, bruger man hellere tiden på at tale udenom.
Det synes jeg er skuffende
Hvad er ministerens holdning til, at syv ud af ti nordjyske skolelærere mener, at undervisningens kvalitet er blevet dårligere efter kommunalreformen, og hvilke tiltag vil ministeren tage for at sikre, at de nordjyske elever modtager en tilfredsstillende undervisning?
Skriftlig begrundelse
DR Nordjylland bragte den 12. november 2009 en undersøgelse, der viser, at 7 af 10 nordjyske skolelærere mener, at undervisningens kvalitet er blevet ringere under de nye storkommuner.
Nu bliver det jo en kedelig omgang, hvis vi skal stå og diskutere, om det nu er den ene eller den anden, der skal svare.
Det, der er det principielle her, er jo: Har vi de rigtige rammer i vores kommuner for at give vores børn en tilfredsstillende undervisning?
Kan ministeren virkelig, som indenrigsminister altså, leve med, at der er syv ud af ti lærere, der giver udtryk for, at kvaliteten er blevet ringere?
Er det ikke noget, der i hvert fald gør, at ministeren i sin egenskab af indenrigsminister vil se på, om der er noget ved strukturreformen, der gør, at det kan gå ud over kvaliteten?
Det må jo være indenrigsministerens ansvar, hvad der sker med strukturreformen, og hvad det har af konsekvenser.
Connie Hedegaard (KF), 2009-11-18:
Igen: Det er vi jo enige om.
Selv om hr. Per Clausen ikke spurgte til ilandene, så synes jeg alligevel, at der bare den seneste uges tid er kommet nogle ret gode eksempler på, at den deadline, vi satte ved at melde meget tidligt ud tilbage i 2006, nemlig at vi ønsker at være værter og i Bali for 2 år siden fik resten af verden til at gå med til det, er begyndt at virke.
Brasilien fik i fredags vedtaget en plan i deres parlament om, at de vil levere reduktioner på 35-38 pct.-afvigelse fra, hvad de ellers ville have gjort.
Korea meddelte i går om et tilsvarende ambitiøst mål på 30 pct. i 2020.
Og sådan er der altså en del af de økonomier i mellemgruppen, der virkelig begynder at svare positivt på at tage udfordringen op, fordi de ved, at de lige om lidt står i København, og at verden vil forvente, at de kan levere.
Per Dalgaard (DF), 2009-11-18:
Det er jo ærgerligt, at det er de der formelle ting, der afholder en nation som Taiwan fra at deltage.
Nu har jeg jo også hørt, at f.eks. Kina fuldstændig negligerer – eller ikke vil indgå – en juridisk bindende aftale, som måske ikke kommer her i København.
Men de siger jo samtidig, at de under ingen omstændigheder vil gøre det senere.
Så det er korrekt, at det, når det er FN, der afholder det, så måske giver et problem i forbindelse med Taiwan.
Men alligevel: En observatørstatus er jo sådan set mere eller mindre blot for nogen, der sidder på tilhørerrækkerne og lytter på.
Per Clausen (EL), 2009-11-18:
Jeg er selvfølgelig enig i, at alle elementerne skal med.
Jeg tror også, at det er en forudsætning for overhovedet at få en aftale.
Så det er sådan set, som det skal være.
Men tilbage står jo bare, at da vi startede den her diskussion for nogle år siden, var udgangspunktet, at de rige lande skulle reducere med 25-40 pct. i 2020.
De oplysninger, der siden er kommet fra videnskabeligt hold, tyder på, at det ville være klogt at lande tættere på de 40 pct. end på de 25 pct., men det kan blive ganske svært, når EU’s bud er, at man vil øge det til 30 pct., hvis det bliver en ambitiøs aftale.
Men det bliver jo endnu mere håbløst, hvis det er sådan, at en lang række af de andre rige lande ikke leverer noget særligt før 2020.
Per Dalgaard (DF), 2009-11-18:
Jeg vil gerne spørge, om ikke vi mangler en deltager i COP15 her til december.
Jeg er jo bekendt med, at Taiwan bare utrolig gerne vil have observatørstatus i forbindelse med det møde, der afholdes i december, men jeg kan forstå, at det af forskellige grunde, som jeg måske kan få en forklaring på, i hvert fald for nuværende ikke er muligt.
Jeg vil gerne høre, hvad ministeren agter at gøre for måske at fremme den sag.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-18:
Hvad mener ministeren om, at visse kommuner er så hårdt økonomisk presset, at normeringerne i børnehaverne er så ringe, at der kan være helt op til 12 børn pr. voksen?
Connie Hedegaard (KF), 2009-11-18:
Det kan ministeren nok ikke gøre ret meget ved.
Danmark er jo vært for en FN-konference, og man kan sige, at det er vi sammen med FN's Klimasekretariat i Bonn, og dem, der deltager i den konference, er de for tiden 192 nationer i verden, der har underskrevet
FN's klimakonvention.
Men det er sådan, at vi faktisk bliver 193 nationer i København, og det bliver vi, fordi Somalia den 10. december formelt ratificerer FN's klimakonvention.
Jamen jeg synes, det er rigtig fint, hvis Taiwan gør meget for at reducere CO2-udslippet.
Men formalia er altså, som det nu er for sådan en FN-konference.
Der vil jo også være andre lande i verden, der ikke naturligt er med i København, hvis de simpelt hen ikke har ratificeret den konvention, man holder møde i.
Det er altså sådan, FN-reglerne er.
Nu gav hr. Per Dalgård mig så lige lejlighed til at korrigere en oplysning, som jeg tror hr. Per Dalgård har fra TV 2 i aftes, om, at Kina ikke skulle være interesseret i en juridisk bindende aftale.
Det er simpelt hen en oplysning, som jeg ikke rigtig forstår hvor kommer fra.
Kina er i høj grad interesseret i, at den aftale, vi får i København, kan gøres juridisk bindende så hurtigt, det overhovedet er muligt.
Per Dalgaard (DF), 2009-11-18:
Jamen den sidste information glæder mig selvfølgelig, fordi formålet med at holde den her konference jo sådan set er, at landene skal forpligte sig til at gøre et eller andet.
Så det kan jeg kun være glad over.
Tak for det.
Per Clausen (EL), 2009-11-18:
Jeg synes sådan set ikke, der er nogen grund til kritisere ministeren for den åbenhed, man udviser ved at finansiere forskning, som man selv er meget kritisk over for.
Det er da et sympatisk træk, som jeg håber kan brede sig til andre områder, hvor der kan stilles små penge til rådighed for folk, der ikke kan få penge gennem det almindelige forskningssystem, men som har spændende og kritiske synspunkter.
Det ser jeg frem til.
Det, som jeg til gengæld synes er interessant, er, at klimaministeren jo i forbindelse med den optakt, der har været til klimatopmødet, har udtrykt sig meget præcist om, hvad det er for en aftale, der skal laves, altså at der er et krav om, at det skal være en hel aftale, som indeholder alle de komponenter, som en aftale skal indeholde, og for så vidt også er kommet med en rimelig præcis udmelding om, at hvis den ikke bliver juridisk bindende nu, er det meningen, at den skal blive det inden for en meget overskuelig tid.
Det er, som om de forsvinder fuldstændigt.
Altså, vi har haft så meget diskussion om det juridiske og det politiske, så vi fuldstændig er holdt op med at snakke om indholdet.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge klimaministeren, om hun stadig væk har en forventning om, at vi kan ende på et resultat, der betyder, at EU får brug for at sætte det tilbud ud i verden, som man har sagt, nemlig at man vil øge til en 30 pct. CO2-reduktion, hvis der bliver lavet en tilpas ambitiøs aftale.
Når jeg spørger lidt til det, er det, fordi hvis man regner på de tilbud, som USA er kommet med indtil nu, ligger de jo nok på 3-6 pct., og det er ikke ret meget, så spørgsmålet er, om det er ambitiøst nok set fra klimaministerens synspunkt.
Connie Hedegaard (KF), 2009-11-18:
Jeg forstår godt, at hr. Per Clausen indimellem kan savne sådan at få forklaret i sammenhæng, hvad de forskellige ingredienser skal være.
Det er jo en kommunikationsopgave, der tydeligvis er svær også at få medier meget bredt til at forstå, fordi det er så vanvittigt kompliceret.
Til det konkrete, som hr. Per Clausen spørger om, vil jeg svare, at det er givet, at jeg og den danske regering jo ønsker en aftale, der er så ambitiøs, også når det gælder, hvad der leveres af mål, reduktionsmål, og handlinger fra de store udviklingsøkonomier, at det vil udløse, at EU skal gå fra 20 pct. til 30 pct.
Det er jo rigtigt, at der er en udfordring i størrelsen af de amerikanske mål for 2020, sådan som vi må forudse det.
Jeg vil så til hr. Per Clausens meget konkrete spørgsmål – hvad der så alligevel kunne gøre, at EU holdt sit i spil fra 20 pct. til 30 pct. – svare, at jeg mener, at en mulighed jo også er, at USA går ind og kommer med en stejlere kurve, altså i de følgende år efter 2020 kommer med stejlere mål, end det ellers tegner til.
Så skal vi huske, at der stadig væk også er andre ilande, der endnu ikke har leveret mål.
Per Clausen (EL), 2009-11-18:
Når jeg tager spørgsmålet op her, så er det jo netop, fordi jeg synes, der har været en tendens til, at diskussionerne har handlet meget om, hvad der skulle være strukturen for aftalen.
Det er ikke, fordi jeg er uenig i, at det er vigtigt.
Det har jeg også selv ved gentagne lejligheder taget op.
Men nu skal det jo ikke skal ende med, at vi får en aftale, der strukturmæssigt er god nok, men indholdsmæssigt ikke holder vand.
Jeg ved jo, at klimaministeren er enig med mig i, at reduktioner i industrilandene, de rige industrilande, på under 30 pct. i 2020 i virkeligheden er for dårligt et resultat.
Det fremgår også af nogle af de udregninger, som EU har lavet, at man sådan set opererer med, at andre skal op på det samme.
Problemet er jo bare, at hvis man udsætter det til efter 2020, så stiller det jo meget store krav både til den politiske troværdighed, den juridiske troværdighed af meget langsigtede aftaler og også krav til en meget stejl stigning, fordi det jo er sådan, at jo længere vi udsætter det, desto sværere bliver det.
Connie Hedegaard (KF), 2009-11-18:
Hr. Per Clausen har fuldstændig ret i, at jo længere man venter med at reducere, des mere voldsomt kommer man på et tidspunkt til at skulle det, og jo voldsommere bliver konsekvenserne og desto dyrere bliver det.
Det er der jo heldigvis stadig flere der indser, senest som da Det Internationale Energi Agentur i sidste uge kom med deres nyeste fremskrivning af energisituationen i verden de næste mange år.
De sagde jo i klokkeklare tal, at det ville koste i størrelsesordenen 500 mia. dollar pr. år at udskyde tingene til efter 2020.
De har altså et meget, meget gennemarbejdet regnestykke for, hvorfor det samfundsøkonomisk globalt vil være rigtig dumt at vente med at gøre noget ved de her ting.
Når det så er sagt, vil vi jo gerne have, at reduktioner skal være en del af aftalen, finansiering skal være en del af aftalen, tilpasning og en detaljeret aftale om tilpasning samt en detaljeret aftale om teknologi og forhåbentlig også en detaljeret aftale om skov skal være en del af aftalen.
Alle elementerne prøver vi at få dækket af den aftale, vi håber at kunne indgå i København, faktisk præcis i dag om en måned.
Jørn Dohrmann (DF), 2009-11-18:
Skal der en udsættelse til fra 2010 til 2011, går vi selvfølgelig med til det, da det her jo er et bredt forlig, og da vi gerne vil have, at vi har en så stor sikkerhed som overhovedet muligt med hensyn til vores drikkevand.
Det er vigtigt for Dansk Folkeparti, at grundprincipperne er i orden.
Derfor mener vi også, som mange høringsparter har påpeget, at det er vigtigt, at der er den fornødne tid til at få selskaberne startet op på den rigtige måde.
Så vi hilser det velkommen, og vi ser frem til det videre udvalgsarbejde, men indtil nu er der i hvert fald ikke noget, der skulle tale imod, at man får lidt længere tid til at arbejde med sagen.
Jørgen Poulsen (RV), 2009-11-18:
Jeg skal også bare kort meddele, at Det Radikale Venstre kan støtte det her forslag.
Vores ordfører er her ikke, men jeg vil gerne på vegne af partiet meddele, at vi støtter forslaget.
Troels Lund Poulsen (V), 2009-11-18:
Tak for de fine indlæg, der er kommet fra ordførerne.
Lovforslaget her indeholder jo to hovedelementer, som begge er konsekvenser af EU-retsakter på kemikalieområdet, biociddirektivet og REACH.
Forslaget tager sigte på at sikre mere rimelige vilkår for biocidvirksomheder, som har brugt penge på at skaffe miljø- og sundhedsdata på deres produkter.
Forslaget vil desuden gøre kemikalielovgivningen klarere ved at ophæve nogle bestemmelser på anmeldeområdet, som nu reguleres ved en forordning.
På biocidområdet gennemføres en ændring af biociddirektivets regler om databeskyttelse.
De nye regler vil sikre, at virksomheder, som har bekostet videnskabelige data om biocider til brug for miljø- og sundhedsvurderinger, også opnår en rimelig periode, hvor de har eneret til oplysninger i forbindelse med ansøgningerne.
Uden forlængelsen af databeskyttelsesperioden på de 4 år, som direktivet kræver, ville virksomhederne risikere at komme i klemme som følge af den forsinkelse, der er opstået i EU med vurderingen af de mange aktive stoffer.
I visse tilfælde ville beskyttelsesperioden simpelt hen udløbe, før virksomheden kunne nå at drage fordel af det.
Under forhandlingerne af direktivændringen beklagede regeringen, at arbejdet i EU med vurderingen af biocider jo var blevet så forsinket, at de generelle overgangsregler i direktivet måtte forlænges med 4 år fra den 14. maj 2010 til den 14. maj 2014.
Regeringen kunne dog acceptere direktivændringen, da alternativet ville være forbud mod en række biocidmidler, som samfundet vanskeligt kunne undvære.
Det er jo også en sag, som Folketingets Europaudvalg støttede regeringen i i forhold til forhandlingslinjen.
Stofdirektivets regler om anmeldelse af nye stoffer er nu overgået til reglerne i REACH, der umiddelbart er gældende i medlemslandene.
Bestemmelser i kemikalieloven om anmeldelse af nye stoffer har derfor ikke længere et selvstændigt indhold.
De bør derfor ophæves af ordensmæssige grunde, så de ikke skaber forvirring om gældende ret.
Det er vigtigt for mig at understrege, at nye stoffer fortsat også efter REACH skal undersøges for deres virkning på sundhed og miljø.
Eyvind Vesselbo (V), 2009-11-18:
Det er hermed gjort.
Så vil jeg starte med at sige, at ud over at jeg taler på Venstres vegne, taler jeg også på Det Konservative Folkepartis vegne; så har jeg husket at sige det.
Det her lovforslag drejer sig om udskydelse af en del af det, vi kalder serviceeftersyn af vandsektoren.
Det går ud på, at vi har lavet en lov, hvor man laver nogle administrative ændringer med at udskille spildevands- og vandselskaberne fra de kommunale myndigheder.
Den anden del er, at vi har lavet en prisloftsregulering, som skulle være trådt i kraft den 1. januar 2010.
Vi har imidlertid fundet, at det var nødvendigt og en god idé i øvrigt at udsætte gennemførelsen af prisloftsreguleringen i 1 år indtil den 1. januar 2011.
Begrundelsen er, at vi godt vil have gennemarbejdet lovforslaget på en sådan måde, at det står ganske klart og tydeligt, hvad det er, kommunerne skal administrere, og hvordan de skal administrere denne prisloftsmodel, altså også hvordan vandselskaberne skal styre det her.
Og for at få tid til det, altså for at give kommunerne og vandselskaberne en mulighed for det, har vi udsat den prisregulering til den 1. januar 2011.
Da vi jo synes, det er en rigtig god idé, støtter Venstre forslaget.
Jørgen Poulsen (RV), 2009-11-18:
Vores ordfører kan heller ikke være her under det her punkt, men jeg skal på Det Radikale Venstres vegne sige, at vi ikke kan støtte lovforslaget.
Isoleret set har vi ikke noget imod, at prisloftreguleringen udsættes, men grundlæggende er hele lovkomplekset bag dette ønske om endnu en udsættelse noget makværk, som stort set alle i vandsektoren tager afstand fra.
Prisloftet, som nu ønskes udskudt, er kort og godt udtryk for en bureaukratisk overbygning og centralisering.
Det er et tilbageskridt for en i dag decentral, demokratisk styret vandsektor.
Vi håber dog, at udskydningen af lovgivningen kan give forligspartierne en tiltrængt tænkepause, et pusterum, som de bør bruge til at droppe størstedelen af den nye, men helt overflødige lovgivning for spildevand og vandforsyning.
Jeg skal altså på den baggrund oplyse, at Det Radikale Venstre agter at undlade at stemme ved afstemningen om den foreslåede udskydelse af prisloftreguleringen.