Lene Espersen (KF), 2007-03-01:
Jeg vil da gerne indlede med at takke for den positive tilgang og de tilkendegivelser, som de af Folketingets partier, der endte med at møde op her i salen i dag, er kommet med.
Der er som sagt tre elementer i forslaget, og som jeg hørte det, var der ikke nogen spørgsmål til det første element, som lovforslaget behandler.
Det drejer sig om nogle mindre justeringer af reglerne om den forenklede inkassoproces, der jo trådte i kraft den 1. januar 2005.
Her har man opnået nogle erfaringer undervejs i praksis, der har betydet, at man nu gerne vil have nogle justeringer på plads for at gøre det endnu mere velfungerende af hensyn til borgerne, herunder altså også de skyldnere, som inkassoprocessen vedrører.
Det andet forslag, som flere af ordførere hæftede sig ved, drejer sig om en ny, udtrykkelig regel i retsplejeloven, der giver retten mulighed for at forbyde, at der medbringes mobiltelefoner m.v. i lokaler, hvor der afholdes retsmøder, herunder også at forbyde at transmittere billeder og lyd fra retsmøder og transmission af tekst, f.eks. sms-beskeder.
Baggrunden for, at vi har valgt at sige, at det må være retten, der i hver enkelt sag vurderer, om det skal være nødvendigt, er naturligvis, at der foregår masser af retsmøder, hvor der ikke er noget problem i at medbringe ens mobiltelefon.
Men samtidig må vi også sige, at det har været et problem, at tilhørere i visse type sager, herunder især sager om organiseret kriminalitet, kunne sidde og sms’e eller måske ligefrem optage vidneforklaringer og fremsende dem til andre, der var involveret i en sag.
Det er selvfølgelig ud fra almindelige retsbegreber meget, meget, meget bekymrende, at man har kunnet udnytte den nye teknologi til på den måde, om man så må sige, at forberede folk på de afhøringer, de senere skulle igennem i retten.
Derfor giver vi retten mulighed for at kunne gennemføre et forbud i konkrete sager, hvor retten vurderer, at det vil være formålstjenligt.
Jeg tror, det var hr. Simon Emil Ammitzbøll og også hr. Frode Sørensen, der var inde på spørgsmålet om, hvordan dette kommer til at påvirke ikke mindst journalister.
Bl.a. Dansk Journalistforbund har været bekymret for, om den her regel betyder, at man vanskeliggør pressens arbejde i for høj grad.
Bl.a. må vi jo sige, at den situation typisk vil kunne opstå – selv i sager, hvor der er et forbud – at man måske ønsker at kunne give ens redaktion besked om en bestemt domsafsigelse for at kunne nå at have det med i nyhederne osv., og det må selvfølgelig indgå i rettens vurdering af, hvorvidt journalisterne skal have mulighed for at medbringe de nødvendige arbejdsredskaber i forbindelse med disse typer af sager.
Men som jeg tror hr. Simon Emil Ammitzbøll også fremhævede, er der faktisk en mulighed for, at man simpelt hen kan undtage journalister fra forbuddet i konkrete sager, og dermed mener jeg altså også, man har givet journalisterne fleksibilitet – det får retten i hvert fald mulighed for.
Det giver lovforslaget klart hjemmel til.
Jeg vil også gerne bekræfte, i forhold til hvad hr. Kim Christiansen på vegne af Dansk Folkeparti fremførte, at det er fuldstændig korrekt, at der i forbindelse med de finanslovaftaler, der blev vedtaget her i november måned, ved Dansk Folkepartis forslag blev tilført penge, så der kunne indføres detektorkarme i de forskellige retter, således at der er en mulighed for at få sorteret de ulovlige mobiltelefoner fra.
Jeg vil da gerne tilkendegive, at jeg er utrolig glad for den aftale, som regeringen indgik med Dansk Folkeparti.
Så man kan sige, at der bliver en mulighed for at håndhæve det forbud, som vi giver retten mulighed for at indføre i konkrete sager.
Endelig vedrørende lovforslagets sidste element, der vedrører afskaffelsen af rettergangsbøder, fornemmede jeg den humoristiske tone i hr. Kim Christiansens indlæg, med hensyn til om vi nu lader os inspirere af cypriotisk ret.
Nej, vil jeg sige, jeg har ingen planer om at indføre cypriotisk ret i Danmark, men man vil jo ikke kunne udelukke, at det samme ville kunne ske i Danmark, nemlig at der er en dommer, som mener, at forsvareren måske taler i et sprog, dommeren ikke vil tolerere, og så idømmer dommeren med det samme den pågældende forsvarer en bøde.
Det er måske ikke helt upartisk, da en dommer jo sidder og har en vis rolle i den konkrete sag.
Vi har i hvert fald noteret os fra Justitsministeriets side, at Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol har fundet det problematisk, hvis man opretholdt et sådant system, hvor den person, der måske føler sig fornærmet, også er den person, der kan idømme en straf.
Men jeg er meget glad for, at mange her i dag har fremhævet, at det altså ikke betyder, at retten er uden mulighed for at fjerne personer, der skaber uro og ballade i retssalen.
Det vil der fortsat være mulighed for.
Det eneste, vi fjerner, er altså den mulighed, der tidligere har været for at idømme en bøde, hvis man har været utilfreds med måden, hvorpå folk har opført sig på i retten.
Med disse bemærkninger vil jeg gerne takke for den behandling, som Folketinget i dag har haft af L 150.
Jeg ser frem til udvalgsbehandlingen og de spørgsmål, der måtte komme.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning