runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Leif Lahn Jensen (S), 2010-05-12:
Nu kan man jo selvfølgelig godt holde sig til nogle tal fra 2009, hvor der var en højere ledighed end ellers.
Det er jo også klart, at så er der mange, der har valgt at gå på efterløn.
Vi har da også set undersøgelser af, at der er nogle i den aldersgruppe, der mere eller mindre bliver mobbet eller presset til at gå på efterløn.
Vi har jo alle se i medierne, at der står den her smilende golfspillende akademiker, som synes, at det hele er rigtig godt.
Og under den debat, som Liberal Alliance havde rejst, og som ministeren også på et tidspunkt snakkede om, hørte vi også hele tiden, at det bare er nogle, der slapper af på vores regning.
Men vi hører aldrig om metalarbejderne, der virkelig har knoklet hele livet, og vi hører heller aldrig om LO-arbejderen, som har knoklet siden vedkommende var 15-17 år.
De har jo ikke fået krumme rygge, fordi de bukker sig efter golfkuglen.
Er ministeren ikke enig med mig i, at der stadig væk er behov for at have efterlønnen, at de her mennesker stadig bliver nedslidte, og at det med den golfspillende efterlønner, der ser sund og rund og dejlig ud, selvfølgelig ikke viser det sande billede af en efterlønner?
Inger Støjberg (V), 2010-05-12:
Det er præcis, som jeg nævnte, hvis man tager tallene for 2009.
Det er jo de nyeste tal, ellers skulle man kunne spå om fremtiden, og det ved jeg ikke om hr. Leif Lahn Jensen magter.
Det gør jeg ikke, og jeg vil heller ikke begive mig ud i den slags spådomme.
Man kunne i øvrigt godt forestille sig, at Socialdemokraterne lidt føler, at de kan spå om fremtiden, i og med at den økonomiske begrundelse for det, der hedder »Fair Løsning«, er lagt i, at folk skal arbejde noget længere.
Dermed kan man sige, at Socialdemokraterne har deponeret sin økonomi i LO-huset.
Men det er så en anden sag.
Men de tal, som jeg henviser til, er netop for 2009: 33.500 personer har forladt arbejdsmarkedet og er gået på efterløn; 86 pct. af dem havde været i beskæftigelse og 14 pct. havde været ledige.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-05-12:
Det afgørende er jo, at vi har fuld kontrol over processen og de enkelte skridt, der bliver taget.
Derfor skal vi i hver enkelt situation, vi står over for, nøje afveje det, der taler for, og det, der taler imod.
Det vil jo så sige, at man i givet fald i forligskredsen igen skal tage stilling til, om man skal privatisere og på hvilke vilkår.
Det vil afhænge af en konkret vurdering, men jeg vurderer ikke, at der er den store forskel på regeringens ministres holdning i den her sag.
Vi skal tænke os godt om, og det gør vi i alle sager, kan jeg betro hr. Kim Mortensen.
Kim Mortensen (S), 2010-05-12:
Det sidste kan man godt have sine tvivl om, og derfor har vi jo spørgetiden til at spørge finansministeren, og i andre sammenhænge kunne vi spørge udenrigsministeren.
Men når nu der ligger en plan for, at der skal være et delvist frasalg af DONG Energy og det ene af to regeringspartier – det er trods alt halvdelen af de partier, der er i regeringen – rejser tvivl om, om det er den rigtige løsning, om det er strategisk klogt, og om det set i bakspejlet var rigtigt i 2001 at spille ud med, at man nu vil holde brandudsalg, ændrer det så ikke regeringens holdning?
Har man ikke haft det oppe til diskussion internt i regeringen?
Og kunne finansministeren her i Folketingssalen så ikke sige, at det er en holdning, Venstre også deler, på linje med regeringspartneren, Det Konservative Folkeparti?
Rasmus Prehn (S), 2010-05-12:
Mener ministeren, at stigningen i antallet af lukkedage er i overensstemmelse med regeringens løfter til børnefamilierne i valgkampen 2007?
Ja, jeg skal læse op: Mener ministeren, at stigningen i antallet af lukkedage er i overensstemmelse med regeringens løfter til børnefamilier i valgkampen 2007?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-05-12:
Regeringen ønsker, at børnefamilier skal have sikkerhed for, at der ikke er lukkedage i daginstitutioner på almindelige hverdage.
Det indgik derfor i regeringsgrundlaget »Mulighedernes samfund«, at de løsrevne lukkedage skulle afskaffes.
Det kan derimod være udtryk for sund økonomisk ansvarlighed, at institutioner holder lukket, når kun meget få børn har behov for pasning, og det er regeringen ikke imod.
Det blev derfor på den baggrund aftalt med kommunerne i økonomiaftalen for 2009, at daginstitutionerne kun kan holde lukkedage på dage, hvor mange forældre holder fri, og hvor det derfor kun er få børn, der har et pasningsbehov.
Rasmus Prehn (S), 2010-05-12:
Tak for svaret.
Det er jo rigtigt, at man har lovet meget klart og tydeligt fra regeringens side, at det med lukkedage simpelt hen skulle være forbi.
Nu er situationen jo så den, at man er presset ualmindelig meget i landets kommuner.
Der er lanceret nulvækst, der er lagt op til, at der skal spares 4 mia. kr. osv., og det, vi kan se ude i den kommunale virkelighed, er, at nu begynder man at spare på børnepasningsområdet.
Man opnår altså nøjagtig det modsatte af, hvad man lovede, da man gik til valg i 2007.
I stedet for færre lukkedage får man nu flere lukkedage, og der er endda situationer, hvor man får lukkeuger.
Det betyder jo altså, at hårdtarbejdende forældre er nødt til at blive hjemme fra arbejde eller finde alternativ pasning, og det er jo dybt problematisk.
Er det ikke et stort problem for regeringen at love så bombastisk at fjerne lukkedage og så gøre det stik modsatte?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-05-12:
Kommunerne skal altid tilbyde alternativ pasning for de børn, der har behov for pasning, når deres egen daginstitution holdes lukket.
Vi har derfor med kommuneaftalen for 2010 præciseret, at kommunerne i god tid skal informere forældrene om, at der holdes lukkedage, samt hvor den alternative pasning finder sted.
Det er helt afgørende for at sikre, at der er tale om et reelt alternativt tilbud for børnene.
Kommunerne er i øvrigt kompenseret for afskaffelsen af løsrevne lukkedage med et permanent løft af bloktilskuddet på 65 mio. kr.
Rasmus Prehn (S), 2010-05-12:
Der er ikke nogen tvivl om, at alternativ pasning selvfølgelig er bedre end ingen pasning.
Men situationen er jo også den, at rigtig, rigtig mange forældre oplever, at børnene er utrygge ved at skulle skifte institution.
Det kan være børnehavebørn, der lige pludselig skal hen i en anden børnehave osv., og det er der stor utryghed ved.
Det var jo derfor, debatten var så klar og tydelig i 2007: Vi skulle ikke have de her lukkedage, vi skulle helt væk med dem.
Kan ministeren ikke bekræfte, at man rent faktisk nu oplever ude i kommunerne, at der er en tendens til, at man introducerer flere og flere lukkedage, på grund af at man er så presset, bl.a. på grund af regeringens nulvækstkurs?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-05-12:
Der er heller ikke noget så kedeligt for tre børn som at komme i en institution mellem jul og nytår, når alle de andre børn er væk, så jeg tror også, børnene vil sætte pris på at komme et sted hen, hvor der trods alt er nogle flere børn at lege med.
Det gør jeg bl.a., fordi det er økonomisk fornuftigt.
Når vi kan se, at vi er stabilt på vej ud af krisen, gælder det om at komme i gang med konsolideringen så hurtigt som overhovedet muligt for at slippe for en fortsat gældsopbygning og dermed en stigende renteudgift.
Og det, vi kan se i øjeblikket, er, at vi er ved at bevæge os i den rigtige retning, og så gælder det efter regeringens vurdering om at starte konsolideringen så tidligt som muligt. Vi kan jo også se, at den meget ekspansive finanspolitik, vi fører i øjeblikket, vil virke i resten af 2010 og et stykke ind i 2011, så den bekymring, hr. Per Clausen nærer for, om det skulle gå ud over beskæftigelsen og dermed øge ledigheden, deler jeg ikke, for prognosen er jo stadig, at der vil være en meget ekspansiv finanspolitik også ind i 2011.
Per Clausen (EL), 2010-05-12:
Kendsgerningen er vel den, at bankernes økonomi fik man reddet ved en meget aktiv og gavmild indsats fra verdens regeringers side, også dem i EU – det er jo rigtigt – og tilbage står vi så med den samfundsmæssige krise, altså en krise, som eksisterer i samfundet, og som vi måske er på vej ud af.
Og der vil jeg så bare spørge ministeren, hvad der får ham til at synes, at det er fornuftigt, at vi i lande som Danmark og andre lande i virkeligheden skal bringe balance i økonomien hurtigere, end han selv mente for bare 2 måneder siden, fordi EU siger, at det skal være på plads i 2013, hvor det måske samfundsøkonomisk set ville have været mere fornuftigt, hvis det skete i 2015.
Og vi ved jo, at hver eneste gang der bliver strammet på finanspolitikken i et eneste europæisk land, rammer det også beskæftigelsen i Danmark.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-05-12:
Mig bekendt er der ikke den store forskel.
Det, som økonomi- og erhvervsministeren sagde, var jo, at man skal tænke sig godt om, og jeg kan forsikre hr. Kim Mortensen om, at vi tænker os, rigtig, rigtig godt om.
Og når det drejer sig om privatiseringer, skal vi jo oven i købet tænke os godt om i fællesskab.
Per Clausen (EL), 2010-05-12:
Vil ministeren arbejde for, at EU-Kommissionens krav om store nedskæringer på de offentlige budgetter i EU-landene for at leve op til EU's konvergenskrav og deraf følgende stigende arbejdsløshed afvises i EU?
Spørgsmålet lyder: Vil ministeren arbejde for, at EU-Kommissionens krav om store nedskæringer på de offentlige budgetter i EU-landene for at leve op til EU's konvergenskrav og deraf følgende stigende arbejdsløshed afvises i EU?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-05-12:
Det er ikke en rigtig beskrivelse, hr. Per Clausen giver.
Enhedslisten og regeringen er jo fuldstændig enige om, at vi ikke skal stifte gæld.
Jeg har fået bekræftet gang på gang, at Enhedslisten advarer mod gældsstiftelse, og gældsstiftelse er jo sådan set også det, der er bekymringen hos EU og bekymringen hos den danske regering; vi skal begrænse gældsstiftelsen, fordi de renteudgifter, vi skal betale, vil komme ind som en gøgeunge og fortrænge andre udgifter.
Det, vi har oplevet i Europa det seneste stykke tid, er jo, at der i en række lande har været, for at sige det mildt, en uansvarlighed med hensyn til økonomien, og der er det ikke EU, der straffer nogen, det, der straffer de pågældende lande, er, at de finansielle markeder ikke har tillid til den politik, der føres i de pågældende lande, og at man derfor ikke vil købe deres statsobligationer.
Straffen eksekveres af de finansielle markeder.
Per Clausen (EL), 2010-05-12:
Man kunne jo så også i forlængelse af det sige, at krisen, arbejdsløsheden i Europa i stor udstrækning er skabt af de finansielle markeder, nemlig som en konsekvens af den bankkrise, som har ramt en række europæiske lande meget hårdt, og som jo også førte til en stigende arbejdsløshed i Danmark.
Så det er jo sådan lidt absurd, kan man sige, at de finansielle markeder åbenbart både er dem, der skaber problemerne, og er dem, der efterfølgende straffer de lande, der bliver ramt af problemerne.
Jeg vil godt spørge ministeren, om han ikke er enig i, når EU vælger at sige, at man meget hurtigt skal gennemføre en reduktion i underskuddet på de statslige budgetter, at Arbejderbevægelsens Erhvervsråd jo har ret, når de i deres analyse siger, at det vil føre til en stigende arbejdsløshed i EU-landene, som godt kunne være undgået.
Arbejderbevægelsens Erhvervsråd siger, at det drejer sig om 6 millioner, 40.000 afledt i Danmark, uanset hvad vi måtte finde på i Danmark.
Det er vel sådan set et ret alvorligt problem.
Og er det ikke sådan, at ministeren i grunden er enig i, at EU måske – i hvert fald i forhold til nogle lande – går for hurtigt frem?
For ikke længere end et par måneder siden sagde ministeren jo selv, at i Danmark kunne vi sådan set godt have klaret det her, hvis vi havde levet op til EU's konvergenskrav i 2015, det ville have været økonomisk fuldstændig ansvarligt og fornuftigt, men på grund af EU's krav rykkede vi det frem til 2013.
Og hvis man i en række andre lande også rykker ting frem, som sådan set ikke er nødvendigt, og dermed skaber øget arbejdsløshed, er det vel ikke ret fornuftigt, for så risikerer vi jo at sætte gang i den krise igen, som vi måske er ved at komme ud af nu.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-05-12:
Det er også en bekymring, som fylder noget i debatten i EU-kredse, altså hvis vi alle sammen meget hårdt, meget pludseligt og med det samme på det samme tidspunkt begynder at stramme finanserne.
Jeg vil gerne sige, at det jo er et dilemma, vi står i her, for hvis markederne – og det er altså dem, der skal låne landene penge, og dem, der skal investere i landene – mister tilliden og ikke vil købe statsobligationer, ja, så oplever landene jo, at rentespændet f.eks. inden for euroen bliver kæmpestort; Grækenlands rentespænd var vel en overgang på 15 pct. Og virkningen af det store rentespænd, altså at ingen vil investere i landet, og at kapital flygter ud af landet, er jo et endnu større onde end det, der kommer af at konsolidere økonomien.
Så man kan sige, at læren af alt det, vi i øjeblikket er ude i, er, at der skal føres en sund finanspolitik, for det er det bedste værn mod ledighed.
Per Clausen (EL), 2010-05-12:
Man kunne vel lige så godt sige, at læren af det her er, at de finansielle markeder og spekulation har fået lov til at have alt for stor magt, for uanset hvad man kan mene og sige om Grækenland og måske også flere europæiske lande, er kendsgerningen jo, at den finansielle sektors krise ramte en række europæiske lande, ja, alle europæiske lande med stigende arbejdsløshed.
Så man kan sige, at måske skulle det tæmmes lidt mere, da de åbenbart også ligesom bestemmer, hvad man så skal gøre efterfølgende.
Men pointen er, at det her jo ikke handler om Grækenland – det kunne være spændende at snakke lidt mere om Grækenland, men det handler det ikke om – det handler om, at 20 ud af 27 lande i EU har lagt nogle meget klare retningslinjer frem om, hvor meget man skal stramme op, og der stiller jeg bare ministeren det spørgsmål: Er det nu klogt, hvis vi på den måde får sat gang i arbejdsløsheden igen og på den måde jo yderligere får skabt underskud på statsregnskaberne?
For kendsgerningen er jo, at vi ikke løser underskuddet på statsregnskaberne ved at øge arbejdsløsheden.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-05-12:
Nu viser prognoserne jo, at bruttonationalproduktet vil stige i EU-landene i år og i de kommende år, så væksten er gradvis ved at vende tilbage.
Det er da nogle dilemmaer, vi står i her, men der er jo ingen vej uden om at føre en ansvarlig finanspolitik.
Det, at Grækenland måske ville vælte, ville jo betyde, at tyske banker ville få problemer, for de har finansieret en del af Grækenlands lån, og det ville så igen som dominobrikker kunne brede sig til hele Europa.
Og det er rigtigt nok, som hr. Per Clausen siger, at det, der startede det hele, var en finansiel krise, men den er jo gået over til at blive en gældskrise i EU.
Bankmarkederne er jo så småt, eller så meget, ved at vende tilbage til det normale udlån og det normale marked, men det, vi kæmper med i øjeblikket, er de kæmpestore underskud, som truer en række af de europæiske lande.
Inger Støjberg (V), 2010-05-12:
Nu er der, så vidt jeg husker, ikke så mange partier, der har begivet sig ud i det der med garantier, men jeg kan dog huske et parti og måske især en enkelt statsminister, der på et tidspunkt begav sig ud i noget med garantier, endda noget med store garantibeviser, som man stod og skrev under på med tusch, og jeg ved ikke hvad.
Sporene burde måske egentlig nok skræmme hr. Leif Lahn Jensen.
Men det, jeg kan sige, er, at vi jo for godt 14 dage siden drøftede præcis den her sag i Folketinget.
Det var et forslag, der faldt med et brag.
Jeg stemte selv imod det forslag, som altså var om at fjerne efterlønnen.
Jeg kan sige, at regeringen selvfølgelig står ved de aftaler, der er, i de forlig, der er, og det er jo selvfølgelig velfærdsforliget, at lige præcis efterlønnen er fanget op i.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-05-12:
Det er, fordi – og det ved beskæftigelsesministeren også godt – at der er utrolig mange mennesker, der interesserer sig for den her sag, og det, man har brug for, er simpelt hen en klar tilkendegivelse, så det ikke er til at misforstå.
Man kan jo selvfølgelig godt blive lidt usikker på, hvad søren der vil ske efter næste valg.
For rigtig mange ønsker den her sikkerhed med hensyn til efterlønnen, så vi også kan sige til vores unge mennesker: Begynd I bare at tænke i den, for den er der også til den tid.
Så det, jeg egentlig spørger om, er: Kan ministeren give mig og alle andre en efterlønsgaranti, altså en garanti for, at efterlønnen også er der i næste valgperiode?
Og læg mærke til, at jeg sagde i næste valgperiode og ikke efter, for det er jo et vidt begreb.
Inger Støjberg (V), 2010-05-12:
Nej, kommunerne kan ikke undgå serviceloftet ved at lade andre aktører gennemføre de lovpligtige samtaler med ledige og syge.
Med etableringen af det enstrengede beskæftigelsessystem blev det aftalt, at kommunerne fra den 1. januar 2010 kan få op til 50 pct. statsrefusion inden for et rådighedsbeløb af samtlige af deres udgifter til andre aktører.
Baggrunden for denne beslutning var ønsket om at skabe fælles regler for forsikrede og ikkeforsikrede ledige, og at jobcentrene også fremadrettet skulle sikres gode betingelser for at inddrage andre aktører i beskæftigelsesindsatsen. Ved forhandlingerne om den kommunale økonomi for 2010 blev der aftalt en ramme for de kommunale serviceudgifter, hvor de administrative udgifter til andre aktører i forbindelse med indsatsen over for forsikrede ledige indgår på samme måde som for kontanthjælpsmodtagere.
Administrative udgifter til andre aktører i forbindelse med sygedagpengemodtagere har altid været omfattet af den kommunale serviceramme.
Det betyder, at kommunernes udgifter til andre aktører i forbindelse med gennemførelsen af samtaler betragtes som serviceudgifter på lige fod med de udgifter, kommunerne har ved at gennemføre samtalerne selv.
Dermed kan kommunerne ikke skabe plads til at afholde andre udgifter inden for servicerammen ved at lade andre aktører overtage administrative opgaver på beskæftigelsesområdet.
Jesper Petersen (SF), 2010-05-12:
Det bekymrer mig nu lidt, at skatteministeren ikke er i stand til at se forskellen.
»Fair Forandring« indgår som finansieringselement.
I »Fair Forandring« indgår nogle ting omkring selskabsskatten.
Men det, der indgik i udspillet i går, var jo lige præcis det, at man i stedet for at hæve procenterne for selskabsskatten via en dialog med erhvervslivet kan finde andre måder at få det bidrag fra erhvervslivet på, som vi synes det er rimeligt at de giver.
Det er blevet taget positivt imod.
Der gives jo direkte erhvervstilskud og forskellige skattebegunstigelser for godt 20 mia. kr. om året, og kunne man i stedet finde pengene der, så var det en farbar vej frem.
Derfor: Ja, det er jo en ændring, og det synes vi da bare er godt at lægge op til den dialog med erhvervslivet om – en dialog, vi jo gerne vil have, og som erhvervslivet ikke er bange for at tage med os, og som vi ikke er bange for at tage med dem, men som skatteministeren meget gerne vil have vi begrænser.
Erhvervslivet skal, kan man mere eller mindre sige, spørge om lov i regeringen, før de må diskutere med SF.
Og for nylig var der faktisk en virksomhed på Tønderkanten, der efter skatteministerens udmelding aflyste et møde med hr. Villy Søvndal.
Så det virker åbenbart.
Og det synes jeg bare er ærgerligt, at det skal begrænse dialogen mellem erhvervslivet og et forhåbentligt kommende regeringsparti.
Inger Støjberg (V), 2010-05-12:
Så kan man sige, at der slap ånden ud af flasken.
Det, hr. Lennart Damsbo-Andersen ønsker, er at få sat en prop i flasken, kunne man sige, for nu må private aktører ikke komme ind på det her marked.
Det her er jo en rent ideologisk kamp fra hr. Lennart Damsbo-Andersens side.
Det her har ikke et hak med sygemeldte eller ledige at gøre, næh, det her er ren og skær ideologi.
Det har ikke noget som helst at gøre med, hvor man får den bedste service, hvad der er bedst for de ledige, hvad der er bedst for den sygemeldte.
For hr. Lennart Damsbo-Andersen handler det bare om, at man slet ikke kan unde nogen som helst, at der er et privat marked, heller ikke selv om det i nogle tilfælde ville være bedst at overlade det til en privat aktør, og det i andre tilfælde ville være bedst at beholde det i kommunen.
Jeg kan bare sige, at for mig er det her ikke et spørgsmål om ideologi, for mig er det her et spørgsmål om at få varetaget opgaven
bedst muligt, og at det er den ledige, der er i centrum.
Og jeg synes ærlig talt også, at det ville klæde hr. Lennart Damsbo-Andersen og Socialdemokraterne at se helt bort fra ideologien – det her er sådan en kold ideologisk betragtning – og så i stedet for tænke på de mennesker, det her handler om.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-05-12:
Nu kommer det sådan set ikke som nogen overraskelse for mig, at ministeren begynder at snakke om, at det sådan er et korstog.
Det er det faktisk ikke.
Jeg kender en lang række af de mennesker og firmaer, som beskæftiger sig med det her, der gør et ganske glimrende stykke arbejde, f.eks. AOF.
Jeg ved, at de også er repræsenteret som anden aktør i forbindelse med at foretage ting i forhold til ledige og syge.
Er der et økonomisk incitament for kommunerne til at vælge en anden aktør?
Inger Støjberg (V), 2010-05-12:
Nu kan jeg altså forstå, at nu må private aktører lige pludselig godt komme ind på banen, bare det er AOF og andre, der har tilknytning til fagbevægelsen, for så er det pludselig gode aktører.
Sådan deler jeg det altså ikke op, vil jeg sige til hr. Lennart Damsbo-Andersen.
For mig handler det her om de ledige.
Og det er jo det, hr. Lennart Damsbo-Andersen fuldstændig glemmer i den her debat, og det er ikke bare denne onsdag, det kan jeg afsløre for de seere, der måtte være, eller sidste onsdag eller onsdagen før, næh, i hele det år, jeg har været beskæftigelsesminister, har vi stort set stået hernede hver eneste onsdag og diskuteret det her, men det rokker ikke ved, at der burde tages hensyn til de ledige og til de sygemeldte i stedet for til ideologi.
Det er sådan en fuldstændig gold kamp imod, at der er andre, der kan komme ind på markedet – altså lige bortset fra hvis det er nogle, der har tilknytning til fagbevægelsen, for så er det gode andre aktører, må man forstå.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-05-12:
Jeg er da rigtig glad for, at ministeren siger, at vi skal tage hensyn til de ledige og til de syge og ikke til, om det nu er en anden aktør eller en kommunalt ansat, der laver tingene.
Det synes jeg da er rigtigt, meget rigtigt.
Og så synes jeg da, at vi skal fastholde fokus, for den eneste – hvis vi taler om hele året her – der på noget tidspunkt har talt om, at det er skidt med andre aktører, er faktisk ministeren selv.
Jeg har ikke nævnt det med et ord nogen sinde.
Det er altid ministeren, der tager det tema op.
Det skal ministeren selvfølgelig være velkommen til.
Jeg har overhovedet intet imod andre aktører, jeg snakker bare om, hvad det er for nogle incitamenter, der gør, at kommunerne vil gøre det her, og det vil ministeren åbenbart ikke svare på.
Inger Støjberg (V), 2010-05-12:
Jeg har fuldstændig redegjort for incitamentsstrukturen i det her, og det er sådan, at det, der kan betale sig for en kommune, selvfølgelig er at få de ledige i job igen.
Der ligger jo ikke noget i incitamentsstrukturen, der skulle gøre, at det er bedre at bruge andre aktører end at bruge kommunens eget personale til de her samtaler.
Nej, det, det handler om, er altså at finde den bedste løsning for den ledige, og det er det, jeg personligt har stor tiltro til at man godt kan ude i kommunerne.
Jeg har stor tiltro til jobcentrene, det har hr. Lennart Damsbo-Andersen og Socialdemokraterne ikke, og derudover fører man sådan en eller anden fuldstændig kold, gold ideologisk kamp mod andre aktører, og det synes jeg altså bare er lidt for snævert.
Bjarne Laustsen (S), 2010-05-12:
Hvad er årsagen til, at en 53-årig maskinarbejder fra Sulsted ikke kan få et relevant CNC-kursus, der kan forbedre hans kompetencer og øge muligheden for at få fast arbejde, men er blevet tilbudt et løntilskudsjob som salgskonsulent eller servicemedarbejder i stedet for?