runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2011-11-25:
Det var sådan en rimelig klar tale fra ordførerens side.
Det har vi savnet mange gange i dag.
Det er der også nogle der har sagt om mine svar, men sådan er det jo i det politiske liv.
Det, som ordføreren siger her, er egentlig, at de afgifter, man har pålagt folk, giver nogle stigninger i udgifter for de her lavindkomstgrupper, og så kompenserer man ved at fjerne loftet over kontanthjælpen, ved at fjerne starthjælpen, så det sådan cirka går lige op.
Så har man kompenseret, og så har man rene hænder.
Det er sådan lidt mærkværdigt.
Var det så ikke bedre i De Radikales perspektiv, at man havde sagt, at man ville fjerne det her loft over kontanthjælpen og starthjælpen, og at man så ville lade være med at lægge de skatter og afgifter på, der rammer lige nøjagtig de samme grupper?
Så kunne jeg forstå sammenhængen i forhold til den holdning, man normalt møder hos De Radikale og i det radikale univers.
Men det her hænger ikke sammen.
Man giver med den ene hånd, og så tager man med den anden hånd.
Det skaber frihed, det skaber mulighed for, at man kan klare sig selv.
For mig er det selvfølgelig noget, jeg er blevet påvirket af i mit hjem, og i den forbindelse skal jeg oplyse, det er ikke nogen hemmelighed, at mit hjem var et lille fattigt husmandssted med seks køer.
Der blev der altid sat en ære i at lære os børn: I skal sørge for at klare jer selv, I skal sørge for at betale hver sit, så har I den frihed, at I bestemmer over jer selv.
Det var i et fattigt hjem, hvor vi fik den påvirkning.
Det var for øvrigt et radikalt hjem, skal jeg så sige.
Det har så ikke påvirket mig nu her, men mine forældre var stærkt radikale.
Så på den måde lærte vi, at vi skulle klare os selv, og jeg mener også, at folk skal have den opfattelse i dag, at man skal klare sig selv.
Man skal klare sig selv og gøre en indsats for at klare sig selv og få et job, hvis der er et job.
Og så ved vi jo godt, at det er svært med job, det kommer vi tilbage til i næste spørgsmål.
Henning Hyllested (EL), 2011-11-25:
Kære hr. ordfører Bent Bøgsted, vi to har en fælles fortid som arbejdsmænd: Er det virkelig ordførerens opfattelse, at ulighed skaber motivation for at komme i arbejde, at ulighed, som jo er liberalisternes kampråb, skaber den dynamik i samfundet, skaber den motivation for folk til at få sig et arbejde?
Har ordføreren ikke oplevet der, hvor ordføreren er kommet, at det lige så godt kan føre til håbløshed og apati og mangel på motivation, hvis man jager folk ud i fattigdom, når det handler om at få et arbejde?
Bent Bøgsted (DF), 2011-11-25:
Jamen det er jo egentlig lidt af det, der også blev sagt ved et tidligere spørgsmål.
Det, der ligger i det her, når man måler lavindkomstgrupperne, er jo, at man skal se på, hvordan lønstigningerne har været.
Hvor stor en stigning har dem, der er ude på arbejdsmarkedet, og som tjener en god løn, fået?
Vi ved, at der ved overenskomstforhandlinger tilbage i 2006, 2007 eller 2008 er kommet store stigninger i lønningerne, og når dem, der er ude på arbejdsmarkedet, får store stigninger i lønningerne, så flyttes den grænse, som lavindkomsten måles ud fra, opad, og så bliver det et større beløb, man skal have for at komme over lavindkomstgruppen.
Så det hænger jo sammen med udviklingen, og i Dansk Folkeparti har vi altså ikke noget imod, at folk arbejder og tjener deres løn.
Henning Hyllested (EL), 2011-11-25:
Det er fuldstændig rigtigt, vil jeg sige til hr. Bent Bøgsted: hvis der er et job.
Men når der nu ikke er et job, skal der også være et system, det går jeg ud fra at vi er enige om, til at samle folk op, og det system skal vel ikke fastholde folk i fattigdom med de konsekvenser, som jeg før forsøgte at ridse op at det har.
Det er vel ikke det, der skaber motivationen.
Bent Bøgsted (DF), 2011-11-25:
Det synes jeg ikke at jeg umiddelbart vil sige ja til, for jeg har da kendskab til en hel del, der kommer fra fattige familier, og som egentlig har taget en god uddannelse.
Så det er ikke det alene, der er afgørende.
Selvfølgelig har forældrene en del påvirkning, selvfølgelig har de det.
Hvis ikke de sørger for, at børnene passer deres skole, og hvis ikke de sørger for at sige til dem, hvor vigtigt det er, at de får en uddannelse, så får vi selvfølgelig et problem, som vi skal kigge på hvordan kan løses. Det er fuldstændig rigtigt, at der er nogle familier, der ikke prøver at hjælpe deres børn til at komme
godt i gang.
For selv om man er opvokset i en fattig familie, kan man godt have et godt liv og komme godt i vej med en uddannelse og få et godt job bagefter.
Det kan man altså.
Özlem Sara Cekic (SF), 2011-11-25:
Grundlæggende tror jeg på, at mennesker gerne vil arbejde.
Grundlæggende har jeg tillid til, at mennesker gerne vil være en del af et fællesskab og gerne vil bidrage.
Det er mit grundlæggende menneskesyn.
Jeg tror ikke på, at folk vil nasse, dovne den og ikke gider at bidrage.
Men ordføreren har ret i, at der er mennesker i Danmark, som ikke er i stand til det.
Der er mennesker, som ikke er i stand til at stå op om morgenen, fordi de er for kede af det.
Der er mennesker, som ikke kan det, fordi de hører for mange stemmer.
Eller mennesker, der ikke kan gøre det, fordi ryggen ikke tillader det.
De mennesker skal vi gøre hvad vi kan for at give de nødvendige ressourcer, der gør, at de kan være i stand til at varetage et arbejde, for grundlæggende vil de gerne.
Altså, selv mine mest skizofrene, psykotiske patienter i distriktspsykiatrien på Nørrebro havde et ønske om at tage et arbejde, selv om jeg vidste, at det var en utopi.
Mette Reissmann (S), 2011-11-25:
Når vi ser på perioden fra 1990 til 2005, ser vi, at der var flere, der brød den sociale arv, men andelen er faldet igen, og vi er faktisk kommet tilbage på det niveau, vi var på, for 20 år siden.
Kan ordføreren bekræfte, at chancen for at få en uddannelse og en høj indkomst er meget begrænset, hvis man har fattige forældre, hvilket er det, vismændene har konkluderet i deres rapport fra efteråret, og at det dermed forringer disse børn af fattige forældres chance for at bryde den sociale arv?
Det er konkret fastslået i en rapport, der bl.a. også er kommet her i efteråret, og man har faktuelt fået dokumentation for det, at lige præcis lavindkomstgrupperne har en ufattelig ringe mobilitet, når det kommer til det der, og i øvrigt ringe mulighed for at få en uddannelse.
Men når vi nu er ved det med tal, vil jeg høre om nogle tal for lavindkomstgruppen, som er kommet i et svar fra marts i år fra Finansudvalget til Folketinget.
Den tidligere finansminister svarede, at lavindkomstgruppen faktisk er steget fra 215.000 i 2001 til 305.000 i 2007, og det er altså en stigning på 42 pct.
I 2001 var der 36.000 børn, der var børn af disse lavindkomstfamilier, og i 2007 var der 65.400 børn.
Det er en stigning på 81 pct. Er det en lille eller en stor stigning?
Og hvis nu ordføreren mener, at det er en stor stigning, hvad vil Dansk Folkeparti så gøre for at rette op på det?
Bent Bøgsted (DF), 2011-11-25:
Jamen skaber fattigdom motivation til at få et arbejde?
Jeg tror, folk har den indstilling, at de gerne vil tjene noget mere.
Sådan tror jeg de fleste er indrettet: Man vil gerne have mere, end man har, og det er det.
Men når vi så snakker om de her job, der ikke er der, vil jeg sige, at det simpelt hen er totalt tåbeligt og ufatteligt, at et parti som Enhedslisten går ud og siger ja til en skatteaftale, der pålægger afgifter og skatter, der rammer de fattigste og fjerner arbejdspladser.
Vi læser det i avisen gang på gang, den ene artikel efter den anden, hvor der står, at nu går det ud over arbejdspladser.
I Nordjylland er det i dag syltetøjsfabrikkerne, det er ufaglærte folk.
De bliver jo ramt uhyggeligt hårdt af den politik, som Enhedslisten fører, og så ved jeg godt nok ikke, hvem der skaber arbejdspladser, og hvem der fjerner arbejdspladser.
Der er ikke noget, de har at takke Enhedslisten for, at de måske mister deres job deroppe.
Den sang blev lavet, dengang hr. Rasmus Prehn var barn.
Så det er absolut ikke den sang.
Det kan jeg trøste hr. Rasmus Prehn med at det ikke er.
Om det her med fattigdom vil jeg sige til hr. Rasmus Prehn, at hvis det var så enkelt at måle fattigdom, som hr. Rasmus Prehn siger, så var den fattigdomsgrænse nok blevet indført for lang tid siden – under den tidligere SR-regering måske.
Men det blev den ikke, og den blev heller ikke indført under VK-regeringen, netop fordi det er så uhyggelig svært at måle fattigdom.
Som jeg har været inde på tidligere: Hvis lønningerne stiger for den rige gruppe, så hæves grænsen for, hvornår man tilhører det, der kaldes lavindkomstgruppen, og det vil så i hr. Rasmus Prehns perspektiv medføre, at vi har flere fattige.
Og hvis lønnen stiger så meget, at grænsen for, hvornår man tilhører lavindkomstgruppen, er 300.000 kr., så vil alle i hr. Rasmus Prehns univers under 300.000 kr. være fattige.
Sådan kan man ikke stille det op.
Rasmus Prehn (S), 2011-11-25:
Det var godt nok noget af en gang udenomssnak: Det er svært at måle fattigdom; der findes ikke officielle standarder for det her.
Jamen er hr. Bent Bøgsted og Dansk Folkeparti ikke klar over, at EU har en officiel fattigdomsgrænse, at OECD har en officiel fattigdomsgrænse, og at hvis man måler på de ganske vist forskellige fattigdomsgrænser, så viser det sig, at i den tid, der har været en højreorienteret regering, altså de sidste 10 år, er fattigdommen steget betydeligt.
Så man kan måle fattigdom, og man måler fattigdom; man gør det i andre lande, og både EU og OECD har en målestok for det her, og der kan man se, at der har været en negativ udvikling.
Så var der det med hr. Niels Hausgaard, som jeg medgiver hr. Bent Bøgsted er en fantastisk sanger.
Jeg ved ikke, om det er sangen, hvor der står, at der er arbejde nok til dem, der vil arbejde, hr. Bent Bøgsted taler om, men hvis det er Dansk Folkepartis politik, så synes jeg, det er et problem, altså hvis beskeden til dem, der sidder i fattigdom, og hvor børnene er ekskluderet fra at være med til sociale aktiviteter, bare er at sige: Der er arbejde nok til dem, der vil arbejde.
Er det Dansk Folkepartis politik?
Bent Bøgsted (DF), 2011-11-25:
Med fare for at blive, hvad skal man sige, brugt igen, så har jeg tidligere udtalt mig om, hvordan man måler fattigdom, og så havnede jeg i en eller anden af Niels Hausgaards sange.
Det er jeg så ikke så ked af, fordi det er en hyggelig fætter, så det kan jeg godt klare igen, hvis det er det.
Til den måde, man måler fattigdom på, vil jeg sige, at man ikke bare kan måle fattigdom på, om man har computer, om man har mobiltelefon, om man går til idræt to eller tre gange om ugen, om man kan gå til alle de børnefødselsdage, man vil.
Jeg tror nok, at mange familier har deres egen måde at måle fattigdom på.
Der er også nogle familier, der direkte selv fravælger den slags, selv om de måske nok havde råd til det.
Det er så svært at måle, og hvis det var så nemt at måle fattigdom, havde vi måske en officiel fattigdomsgrænse i Danmark.
Det har vi aldrig haft.
Det havde vi heller ikke under den tidligere SR-regering, vi har heller ikke haft det under VK-regeringen, vi har heller ikke haft det under Schlüterregeringen i 1980'erne.
Der har aldrig været en decideret fattigdomsgrænse i Danmark, og jeg tror, at det er, fordi der er bred anerkendelse af, at det er uhyggelig svært at måle lige nøjagtig, hvornår man er fattig.
Men jo, Dansk Folkeparti har medfølelse med de familier, og så har jeg ikke mere at sige.
Rasmus Prehn (S), 2011-11-25:
Jeg noterede mig, at Dansk Folkepartis ordfører stod og bagatelliserede det med fattigdom i Danmark.
Det er bare sådan et relativt begreb, og det er, fordi der er nogle andre, der er blevet rigere, så der findes ikke rigtig nogen, der er fattige, kunne jeg forstå på Dansk Folkepartis ordfører.
Det har jo også et anderledes konkret udtryk, vil jeg sige til hr. Bent Bøgsted.
Det handler om børn, der er fattige, børn, som ikke selv har et ansvar for, at de er havnet i den her situation, eftersom de ikke selv har valgt deres forældre, børn, som vokser op et sted, hvor man risikerer at blive sat ud af lejligheden, fordi der ikke er blevet betalt husleje, børn, til hvem der ikke er råd til vintertøj, og som må gå i skole i sommertøj og sommersko osv., børn, der ikke kan deltage i de samme sportsaktiviteter som deres kammerater, børn, som ikke kan deltage i børnefødselsdage.
Det er den form for fattigdom.
Det er jo ikke bare noget relativt noget med nogle henne om hjørnet, der er blevet lidt rigere – det har et konkret udtryk.
Har Dansk Folkeparti og hr. Bent Bøgsted slet ingen medfølelse for de her børn, og har man slet ikke nogen lyst til at give den hjælpende hånd, som det her forslag drejer sig om, sådan at de her børn bliver bragt ud af den fattigdomsfælde, de er havnet i?
Bent Bøgsted (DF), 2011-11-25:
Det skal ikke forstås på den måde.
Der er gjort mange tiltag til hjælp for at få folk ud på arbejdsmarkedet.
Det kan man gå ind og se i den lovgivning, der er lavet.
Der er rigtig mange tiltag, der er brede forlig om, og S og R er også med i dem.
Finn Sørensen (EL), 2011-11-25:
Skal jeg forstå det sådan, at vi her har en politisk tilståelsessag af ret store dimensioner, hvor hr. Bent Bøgsted står og vedkender sig, at han har været politisk medansvarlig for et flertal i Folketinget og for en politik gennem 10 år, som har ført til, at folk bare sidder og putter sig rundtomkring og der ikke er nogen, der prøver at hjælpe dem i gang med noget, at der ikke er nogen, der stiller krav til kontanthjælpsmodtagere?
Skal jeg forstå det på den måde?
Bent Bøgsted (DF), 2011-11-25:
Nu tror jeg ikke, jeg på noget tidspunkt har sagt, at der er nogen af dem, der er ledige, der ikke gider at arbejde.
Hvis man går tilbage og kigger i avisartiklerne, tror jeg ikke, man vil se det, det tror jeg aldrig nogen sinde jeg har sagt, og det er så det, der er.
Men når vi ser på det her med, at man skal arbejde, og at man skal have en motivation til at komme ud af fattigdommen, vil jeg sige, at dem, der er udenfor, selvfølgelig skal have nogle hjælpemidler.
Vi skal lave en indsats herinde i Folketinget, der gør, at de får hjælp til at komme videre med deres dagligdag, at de kommer i kontakt med arbejdsmarkedet, at de får en uddannelse som ung, og vi finder ud af, hvor mange der egentlig kan klare et job, og de ikke bare skal placeres henne i et hjørne.
For noget af det, folk er mest kede af, er egentlig, hvis de bare bliver placeret henne i et hjørne og de ikke får lov at vise, at de kan noget.
Det er der rigtig mange der bliver kede af.
Så der har vi selvfølgelig en stor opgave, og det har vi altid haft.
Sådan har det været, så lang tid jeg kan huske tilbage, altså i 1970'erne, i 1980'erne og i 1990'erne; da har der altid været det her med: Hvordan får man folk ud på arbejdsmarkedet?
Og det har ikke været lige let hele tiden.
Finn Sørensen (EL), 2011-11-25:
Jeg vil gerne spørge lidt ind til, hvordan hr. Bent Bøgsted egentlig opfatter fattigdom, og om hr. Bent Bøgsted anerkender, at der er mennesker, mange tusind mennesker, der uforskyldt er havnet i det, som vi så kalder lavindkomstgruppen – og det er i øvrigt de samme tal, som Arbejderbevægelsens Erhvervsråd bruger, og som finansministeren bruger, der er ikke den store hokuspokus om det – altså at tusindvis af mennesker uforskyldt er havnet der.
Eller er det sådan, jævnfør en tidligere bemærkning fra ordføreren, at hvis folk havner i den lavindkomstgruppe, så er det enten, fordi de ikke gider arbejde, eller fordi de ikke kan finde ud af at prioritere, jævnfør hr. Bent Bøgsteds egne erfaringer med at prioritere inden for en beskeden indkomst?
Jan Johansen (S), 2011-11-25:
Nu har Dansk Folkeparti udråbt sig som dem, der beskytter de svage, og jeg kunne godt tænke mig at høre om Dansk Folkepartis politik på det område.
Når nu vi ved, at der er kommet flere fattige børn, hvordan vil man få bekæmpet fattigdommen over for børnene, og hvordan vil man fremover få hevet dem ud af fattigdom, som er i fattigdom i dag?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2011-11-25:
Det handler bare om, at Venstre hele tiden siger, at der kommer mindre arbejdskraftudbud, og så lytter jeg til ordførerens bemærkninger og siger, at ordføreren giver Venstre ret.
Betyder det, at kontanthjælpsmodtagerne eller introduktionsydelsesmodtagerne får flere penge, noget for, om de er til rådighed for arbejdsmarkedet?
Bent Bøgsted (DF), 2011-11-25:
Jamen først og fremmest skal man jo yde en indsats for at få folk ud på arbejdsmarkedet – dem, der kan tage et job.
Vi ved, at vi har grupper, der ikke kan tage et job, og i det perspektiv skulle de jo reelt have en førtidspension, men der har hr. Jan Johansens parti jo så belejligt, dengang den nye førtidspension blev indført, fastsat så skrappe regler, at der er en stor gruppe, der går på kontanthjælp, og som måske skulle have haft en førtidspension.
Det har Socialdemokratiet sørget for at de ikke kan få, fordi reglerne er så skrappe, at de ikke kan få en førtidspension.
Derfor har vi en gruppe i dag, der måske slet ikke skulle have stået i kontanthjælpssystemet. Dem, der så er klar til at tage et arbejde, skal vi selvfølgelig gøre en ekstra indsats for.
Vi skal hjælpe dem til at få en uddannelse, så de kan komme ud på arbejdsmarkedet.
Vi skal hjælpe dem til at komme videre, få kontakt til arbejdsmarkedet.
Det er også det, der sker, og det er også det, der vil ske med den nye regering her; vi har fået beskæftigelsesministerens tilsagn om, at der skal ske ændringer på aktiveringsområdet.
Der skal selvfølgelig ydes en god indsats for, at de kan komme ud på arbejdsmarkedet.
Nadeem Farooq (RV), 2011-11-25:
Jeg konstaterer bare, at hvis man ser de her undersøgelser under et, er der tendens til, at undersøgelserne understøtter, at fattigdomsydelserne marginalt set har betydet højere arbejdsudbud.
Jeg siger bare, at det ikke er prisen værd, i forhold til hvor meget mere fattigdom det skaber.
Så selv om jeg generelt er optaget af at øge arbejdsudbuddet så meget som muligt, mener jeg da også, at der er nogle sociale hensyn at tage.
Så på den måde lytter jeg selvfølgelig til de eksperter, som siger, at det marginalt set godt kan have en betydning.
Özlem Sara Cekic (SF), 2011-11-25:
Man kan godt få tillæg ud over det, og jeg tror faktisk ikke, at der er nogen i den her sal, der har påstået det modsatte.
Hvis spørgeren har tid, synes jeg, spørgeren skal høre Orientering fra sidste uge, hvor man hører om en starthjælpsmodtager, der har børn, og som har 1.300-1.400 kr. til at købe mad og tøj og til transport og hygiejne.
Det kan godt være, at spørgeren mener, at 1.400 kr. er rigtig mange penge, men det mener vi ikke.
Vi mener, at hvis de her børn skal føle sig som en del af et fællesskab, skal vi gøre, hvad vi kan, for at de bliver en del af det her fællesskab.
Eyvind Vesselbo (V), 2011-11-25:
Igen en masse snak og fine ord!
Det, som jeg spurgte om, blev der ikke svaret korrekt på, men det er så en helt anden ting.
Det, jeg godt kunne tænke mig at vide, er, om børnefamilier med to voksne og tre børn kan få yderligere ydelser såsom boligtilskud, børnecheck og nedsat daginstitutionstakst ud over de beløb, der så blev nævnt her.
Hvis de kan få det, er de beløb så lagt ind i de tal, som ordføreren kommer med her?
Özlem Sara Cekic (SF), 2011-11-25:
Jeg sagde ikke 5.800 kr.
Jeg sagde 5.367 kr., og som ordføreren for Venstre også siger, vil jeg sige, at da alt bliver optaget, er man velkommen til at kigge tilbage i referatet.
Jeg refererede til en, der er fyldt 25 år, gift og samlevende.
Der er flere takster: Hvis man er fyldt 25 år og er enlig, får man 6.472 kr., og hvis man er under 25 år, bor alene og ikke hjemme hos sine forældre, får man 5.367 kr.
Hvis man under 25 år og hjemmeboende, får man 2.668 kr.
Det ændrer stadig væk ikke ved, at vi gerne vil have, at mennesker ikke lever i fattigdom, hverken dem, der har børn, eller dem, der ikke har børn.
Vi ønsker en anden retning for Danmark, hvor vi ikke straffer og sanktionerer folk, der har nogle massive problemer, der gør, at de er der, hvor de er.
Vi vil gerne række hånden ud, fordi vi gerne vil hive dem op og ikke presse dem ned.
Det er forskellen.
Det er faktisk ikke rimeligt at stå og referere forkert fra et samråd.
Alle dem, der var til stede under samrådet eller som ikke var der, men som har haft tid til lige at kigge referatet igennem, ved, at både beskæftigelsesministeren fru Mette Frederiksen og boligministeren hr. Carsten Hansen orienterede om, at der vil være initiativer, som vil betyde, at vi vil kunne gøre, hvad vi kan, for at forebygge udsættelser.
Det ene er, at vi skal se på nogle af de her urimelige sanktioner, der blev sat i værk, det andet er en række tiltag i forhold til at sørge for at tage hånd om de steder i lovgivningen, hvor der er huller, og hvor folk falder igennem, eller til at sørge for, at udsatte borgere får den hjælp, der skal til, for at de ikke bliver sat på gaden.
Men ordføreren kan jo glæde sig over, at vi arbejder på det her og meget snart selvfølgelig også kommer med forslag til, hvordan vi kan forhindre det.
Vi tror stadig væk på, at fattigdom og udsættelser hænger sammen.
Derfor vil det have stor betydning, når vi kommer til at afskaffe de her ydelser.
Mai Henriksen (KF), 2011-11-25:
Jo, men ordføreren må jo forvente, at man spørger, når hun siger så direkte, at det vil have en direkte indvirkning på antallet af udsættelser at vedtage netop dette lovforslag
Der viste regeringen jo netop, at den ikke ville iværksætte yderligere tiltag for at mindske udsættelser, så jeg undrer mig da lidt over, hvordan ordføreren så kan garantere, at antallet af udsættelser vil falde allerede fra 2012.
Özlem Sara Cekic (SF), 2011-11-25:
Det er meget interessant, at når man hører folketingsmedlemmer fra den tidligere regering, så har de en forventning om, at det, de har ødelagt på 10 år, skal vi reparere på 10 dage.
Vi kommer til at sætte en masse initiativer i gang i forhold til at forhindre, at folk bliver sat på gaden.
Derfor skal vi blive ved med at komme med de initiativer, der gør, at folk ikke bliver sat på gaden, og derfor har vi også sat penge af – faktisk rigtig mange penge af – sammen med satspuljepartierne, bl.a. også til bedre gældsrådgivning.
Eyvind Vesselbo (V), 2011-11-25:
Ja, det er interessant.
Der er alt, alt for meget snak og for lidt indhold.
Jeg mener, at ordføreren skal gøre sig klart, at den her debat bliver optaget, så man kan vende tilbage til alt det, som ordføreren siger, og konstatere, for det første, om det, ordføreren siger, er rigtigt, og for det andet, om der bliver fulgt op på det.
Det synes jeg er meget vigtigt at få konstateret, fordi det her jo ikke er et skuespil.
Det er faktisk en forhandling i Folketinget, og der synes jeg, der er alt for meget sludder og snak, som ikke fører frem til handling.
På et tidligere tidspunkt nævnte ordføreren i forbindelse med, at der er mange fattige børn i Danmark, at man fik 5.800 kr. i starthjælp.
Jeg vil gerne spørge ordføreren: Er den person, der får 5.800 kr., en person, der har børn? Er det en person, der er over 25 år?
Özlem Sara Cekic (SF), 2011-11-25:
Der er faktisk rigtig fedt at sidde i regering, det har ordføreren fuldstændig ret i.
Vi har diskuteret det her i Folketingssalen i årevis, jeg har selv gjort det siden 2007.
Det er helt fantastisk at kunne stå her og række hånden ud til de børn, som lever i fattigdom, og sige: Nu kommer I til at få den håndsrækning, der gør, at I kan være en del af et fællesskab.
Nu skal jeres familier ikke være nogen, der ikke har råd til at købe lægeordineret medicin.
Det er fantastisk, og der er en forskel fra at være i opposition, for der kan man jo snakke og snakke, uden at der er nogen, der sætter handling bag ordene.
I forhold til konkrete initiativer vil jeg sige, at ministeren for by, bolig og landdistrikter nævnte, at det skulle være lettere for udsatte borgere at få en Nemkonto, så man kunne betale sin husleje med det samme og fremrykke betalingsdatoen, også i forhold til huslejeindbetaling.
Og så har vi jo i SF en række konkrete forslag.
Jeg synes f.eks., det vil være oplagt at lave frivillig registrering, for vi ved, at mange maniodepressive patienter eller dem, der har købemani, i perioder køber utrolig stort ind.
De ønsker selv, at de kan få lov til at registrere sig frivilligt, som man kan i Norge.
Det er et af eksemplerne.