Rosa Lund (EL), 2012-11-30:
Tak for, at ministeren i hvert fald tager forslaget alvorligt, selv om regeringen ikke er interesseret i at gennemføre det.
Jeg har et spørgsmål, som går på det her med karakterer: Anerkender ministeren ikke, at når vi har et optagesystem, som bygger på karakterer, og vi så laver regler, som gør, at man får højere karakterer, jo hurtigere man søger ind, vil det automatisk udelukke dem, som ikke har fået så høje karakterer?
Tak for en god debat.
Jeg vil lige starte med at fortælle om min egen uddannelseshistorie, jeg har nemlig gjort alt det, som det i dag er blevet fremhævet at man ikke må gøre.
Jeg har gået i 10. klasse på en efterskole, efter at jeg gik ud af folkeskolen.
Det betød, jeg kom senere i gang med min gymnasieuddannelse.
Da jeg så blev student, var jeg formand for Danske Gymnasieelevers Sammenslutning, som jeg arbejdede frivilligt for i et år.
Da jeg var færdig med det, blev jeg ansat i forbindelse med sprogstimulering i en daginstitution på Indre Nørrebro, hvor jeg arbejdede i 2 år.
Jeg har altså taget 3 sabbatår, inden jeg startede på statskundskab i 2009.
Jeg havde brug for 3 sabbatår, fordi jeg ikke rigtig vidste, hvad jeg ville, og hvor jeg ville hen.
Jeg var meget i tvivl om, om jeg skulle starte på en af de såkaldte velfærdsuddannelser og uddanne mig til pædagog, eller om jeg skulle ligesom gå den anden vej og arbejde med det pædagogiske felt med en anden baggrund, nemlig som embedsmand enten i et ministerie eller i en børn- og ungeforvaltning i en kommune.
Men efter 3 år faldt valget altså på statskundskab, og jeg brugte nu engang 3 år.
I Enhedslisten foreslår vi, at man afskaffer den såkaldte 1,08-regel, som er den regel, som vi har diskuteret i dag, hvorefter man må gange sit karaktergennemsnit med 1,08, hvis man starter på en videregående uddannelse inden for 2 år, efter man har fået studenterhuen på.
Reglen fungerer som incitament til at få studerende til hurtigere at starte på en videregående uddannelse.
Vi foreslår, at reglen afskaffes, fordi den slet og ret presser de studerende og straffer dem, som vælger at gå en anden vej end den lige vej igennem vores uddannelsessystem.
I vores uddannelsessystem i Danmark skal der være plads til alle dem, der har brug for at blive klar til en videregående uddannelse.
Der skal være plads til dem, som gerne vil tilegne sig ny viden ved at rejse ud i verden.
Der skal være plads til alle dem, som gerne vil have erhvervserfaring, inden de starter på deres videregående uddannelse.
Og der skal være plads til, at dem, der er skoletrætte, kan få nye oplevelser, så de får mod på og lyst til at komme tilbage på skolebænken.
Vi har et fælles mål herinde, det er i hvert fald min opfattelse, og det fælles mål er, at mange unge mennesker i Danmark skal have en uddannelse, faktisk så mange som muligt, tror jeg endda jeg kan tillade mig at sige.
Regeringen har en vision...
, og regeringen har en målsætning om ...
Undskyld, formand.
Regeringen har en målsætning om, at 60 pct. af en ungdomsårgang skal gennemføre en videregående uddannelse, og hvis den målsætning og vores vision om, at flere skal tage en uddannelse, skal nås, skal der også være plads til alle dem, som vælger at gå en anden vej end den lige vej.
Flere studenter begynder en videregående uddannelse i forhold til tidligere, og det er sådan set rigtig positivt, samtidig er der blevet flere videregående uddannelser med tårnhøje adgangskrav, og det betyder, at hvis studenterne vil ind på en bestemt uddannelse, bør de starte inden for 2 år efter endt studentereksamen, for så kan de gange deres snit og dermed få bedre forudsætninger for at komme ind.
Det betyder bare, at reglen er med til at lægge et pres på studenterne, og det er jeg klar over muligvis er hensigten med reglen, men det har fatale konsekvenser.
Presset får negative konsekvenser for de unge, der skynder sig videre, men først senere finder ud af, at de egentlig vil læse noget andet, eller for de unge, der mister motivationen undervejs og falder fra uddannelsen.
Et omvalg eller et fravalg er ikke bare dyrt for samfundet, det er også meget dyrt for den enkelte.
Fra uddannelsesinstitutionernes egne undersøgelser ved vi, at frafaldet er højst for de helt unge, som bliver optaget på kvote 1, og som starter med det samme efter endt studentereksamen.
Hvis frafaldet skal mindskes, og det tror jeg også vi har en fælles ambition og vision om, skal der være plads til, at man bruger lidt mere tid, som jeg selv gjorde, på at finde ud af, hvor man gerne vil hen.
At bruge incitamenter som den her regel er også med til at lægge et enormt pres på de studerende, og det har altså psykiske konsekvenser.
Det er noget, vi ikke har været inde på i debatten i dag, men vi skal ikke ret langt tilbage, før aviserne var fulde af historier om gymnasieelever og universitetsstuderende, som er stressramte.
Når unge i så stigende omfang er ramt af stress, burde det altså få alle alarmklokker til at ringe, og jeg tror desværre, at det bunder i en politisk snak, og at der er gjort tiltag til, at man skal hurtigere igennem uddannelsessystemet.
Det er altså i en ret tidlig alder, man bliver ramt af stress, hvis man gør det som gymnasieelev.
Forslaget, altså den her regel, straffer de, vi kan kalde dem langsomme studerende, altså dem, der venter, og dem, der bruger tid, og samtidig er presset på de studerende slet ikke i tråd med regeringens målsætning om, at 60 pct. af en ungdomsårgang skal gennemføre en videregående uddannelse, for hvis det skal lykkes, skal der være gode vilkår for, at alle studerende kan komme ind på en uddannelse, og det er altså ikke med 1,08-reglen, de får det, for snittene stiger i vejret, og det udelukker altså nogle fra at starte på en videregående uddannelse.
Der skal være plads til alle – også dem, som har brug for at tænke sig om.
Det har jeg sagt flere gange, men det er, fordi jeg faktisk synes, det er ret vigtigt, at vi har et uddannelsessystem, hvor der er plads til alle, og hvor vi sikrer, at man har lige muligheder for at tage ikke alene en ungdomsuddannelse, men også, og måske især, en videregående uddannelse.
Vi skal af med myten om, at man automatisk er en god studerende, alene fordi man starter tidligt på en videregående uddannelse.
Refleksion og viden kommer heldigvis også fra andre steder end bøgerne, viden kommer ikke mindst gennem oplevelser, erfaringer og refleksioner.
Jeg tror faktisk, at man bliver en dygtigere studerende af at have været lidt ude i verden.
Har man efter sin ungdomsuddannelse brugt tid på at rejse ud i verden, arbejdet i kassen i Netto eller som pædagogmedhjælper, været på højskole eller lavet frivilligt arbejde, er man for det første en hel del erfaringer rigere, for det andet er man kommet af med skoletrætheden, og for det tredje er man blevet afklaret om, hvad man gerne vil lave resten af sit liv, for det er jo sådan set også det, man vælger, når man vælger sin videregående uddannelse.
I Enhedslisten foreslår vi altså, at reglen bliver afskaffet, fordi den presser de studerende og den straffer dem, der vælger at gå en anden vej end den lige.
Når studenter presses, skaber det øget risiko for frafald og nederlag for nogle, mens det for andre bliver sværere overhovedet at komme ind på uddannelsen.
Vi synes, regeringen skal droppe presset på de unge mennesker og i stedet fokusere på, hvordan vi får alle igennem, og hvordan vi får alle godt igennem, i stedet for at have et entydigt fokus på, hvordan vi får elever og studerende hurtigere igennem.
Så det er altså en klar opfordring til regeringen.
Derudover har jeg et enkelt, lille, åbent spørgsmål, som jeg håber at vi kan diskutere en anden gang: Hvad er det, de studerende skal skynde sig ud til?
Arbejdsløshedskøen.
Der er jo ikke rigtig nogen job at få.
Er det så ikke mere favorabelt for samfundet, at de studerende bruger lidt mere tid på at tilegne sig ny viden og på at blive klogere, end at de skal skynde sig igennem.
Så vil jeg igen understrege og minde Folketingets partier om – og det håber jeg ordførerne vil tage med hjem og diskutere med deres partier – at alle aktørerne i uddannelsesverdenen og omkring uddannelsesverdenen synes, at den her regel er en dum, dum regel.
Jeg synes da bestemt, at det hører med, når vi laver politik herinde, hvordan det rent faktisk fungerer ude i virkeligheden, og hvordan aktørerne opfatter reglerne.
Så er jeg rigtig glad for, at vi har slået fast i dag, at vejledning og rådgivning er vigtigt, at vi har fået slået fast i dag, at vores optagesystem ikke altid fungerer, som det skal, og at det er nogle ting, som vi skal kigge på.
Det ser jeg da meget frem til at vi kan diskutere videre, og så vil jeg gerne slå en ting fast: Sabbatår er altså ikke slendreår, som der blev sagt fra SF's ordfører, eller fjolleår, eller hvad vi ellers kan forestille os, og hvad et sabbatår ellers bliver kaldt i debatten.
Sabbatår skal i høj grad, mener vi i Enhedslisten, ses som kompetencegivende år, og det må være min sidste pointe.