Karen Ellemann (V), 2008-04-22:
Ny Alliance har gjort sig til talsmand for, at der skal yderligere fokus på, om de midler, som anvendes til fremme af integration af indvandrere og flygtninge, nu også giver de ønskede resultater.
Det er jo i og for sig et ganske ædelt formål, for ingen er vel uenig i, at uden klare mål for indsatsen kan det være yderst vanskeligt at tale om, hvorvidt målet er nået.
Der er stadig mange udfordringer, men der er ingen tvivl om, at vi er godt på vej.
Langt flere er i arbejde, og langt flere er i gang med en uddannelse.
Tallene taler for sig selv, men ingen tager altså skade af at høre de her tal igen og igen.
Andelen af unge indvandrere på kontanthjælp er mere end halveret; i 2001 var 28 ud af 100 unge ikkevestlige indvandrere på kontanthjælp, i 2007 var det kun 11 ud af 100.
Antallet af praktikpladser til indvandrere og efterkommere er steget med mere end 80 pct. Hvor der var 1.600 i 2003, var der knap 3.000 i 2007.
43.000 flere med indvandrerbaggrund fra ikkevestlige lande er siden 2001 kommet i arbejde.
Vi har styrket indsatsen imod frafald i ungdoms- og erhvervsuddannelserne, bl.a. gennem mentorordninger, kontaktlærere og vejledning, så flere får en uddannelse.
Ja, jeg kunne blive ved, men det korte af det lange er, at vi konstant gennemfører en bred indsats for at give alle lige muligheder i det danske samfund.
Så langt håber jeg virkelig at vi også er enige.
Derfor har jeg altså også lidt svært ved at forstå, hvorfor denne forespørgselsdebat rejses.
For hvad er det, Ny Alliance mangler svar på?
Handler det om en fejlagtig bred integrationsindsats, eller går kritikken mere konkret på nogle få integrationsprojekter?
Den brede integrationsindsats foregår jo ude i kommunerne, og her følger regeringen løbende op på gode eksempler og frem for alt effektmålinger, så det er klart og tydeligt, hvilke kommuner der gør det godt.
Hvis grunden til denne debat er, at Ny Alliance ønsker en central styring af indsatsen i den enkelte kommune, er vi altså ikke med.
Udfordringen er jo ganske forskellig fra kommune til kommune, og med integrationslovgivningen er der fastsat centrale regler for indsatsen, men med plads til en vis form for metodefrihed.
Derudover har vi så de midler, som fordeles via satspuljen, og som af natur er mere forsøgsbaserede.
Og integrationsministeren har netop redegjort for, hvordan tildelingen af midlerne følges nøje i ministeriet, og hvordan resultaterne fra de gennemførte projekter er tilgængelige, så den dybe tallerken ikke nødvendigvis skal opfindes hver gang, og så alle har mulighed for at lære af de bedste.
Så mit gæt går på, at denne debat måske i virkeligheden tager sit udgangspunkt i et overinformationskollaps.
Vi er så gode til at bede om redegørelser for dit og dat. Så lad os nu få lidt mindre hanekamp, altså lidt mindre ukonstruktiv kritik og i høj grad mere fokus på forslag.
Vi har stort set kun oplevet kritik af indsatsen, men når det viser sig, at indsatsen virker, så er man lige pludselig med - eksempelvis med hensyn til den tidlige sprogstimulering, 24-års-reglen og ghettoindsatsen.
Men ellers er det altså lidt skydning med spredehagl, der præger dagens forespørgsel.
Jeg efterlyser nogle konkrete bud på, hvor det er, det ikke virker, så vi kan tage fat i det.
Afslutningsvis vil jeg på vegne af Dansk Folkeparti, De Konservative og Venstre fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer med tilfredshed, at der siden systemskiftet i 2001 er ført en udlændingepolitik, der har bremset indvandringen af flygtninge og familiesammenførte til Danmark, hvilket har forbedret integrationen af herboende udlændinge.
Folketinget noterer, - at integration bedst foregår ved, at herboende udlændinge viser vilje til integration og kommer i job, hvilket har været en succes, da antallet af indvandrere og efterkommere i beskæftigelse aldrig har været større end i dag, - at herboende indvandrere og efterkommere selv bærer en stor del af ansvaret for at integrere sig i Danmark og for at give deres børn en ordentlig opdragelse og uddannelse, - at det offentlige yder en stor integrationsindsats over for herboende udlændinge, og at alle muligheder for at blive ordentligt integreret er til stede, - at offentligt støttede integrationsprojekter løbende skal følges kritisk med henblik på at måle effekt og for at få mest muligt ud af pengene.«