Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2008-05-22:
Jeg vil gerne starte med at takke forespørgerne for at rejse denne vigtige debat, især fordi der har været så meget forvirring om, hvad især det ene af regeringspartierne og jo dermed regeringen mener om dette spørgsmål.
Så vil jeg gerne takke ministrene og især udenrigsministeren for den besvarelse, der kom, og som er meget på linje med Det Radikale Venstres synspunkter.
Jeg tror, at vi alle har været meget berørte af nogle af de forskellige begivenheder, der er sket i Kina i løbet af 2008.
Der har både været de overgreb i Tibet, som alle jo har taget afstand fra, og den voldsomme begivenhed med jordskælv og oversvømmelser, som vi også alle har været meget optaget af, og hvor det har været vigtigt for os at udtrykke sympati med den kinesiske befolkning i den anledning.
I Det Radikale Venstre er vi selvfølgelig også bekymrede over de demokratiproblemer og menneskerettighedsproblemer, der kan være i Kina.
Vi er opmærksomme på, at Amnesty International har sagt, at OL-forberedelserne har ført nye overgreb med sig.
Og derfor skal vi selvfølgelig fortsætte med den kritiske og konstruktive dialog med kineserne.
Så har der været en utrolig stor debat, med hensyn til om vi skal lave en form for boykot af åbnings- og afslutningsceremonierne i forbindelse med De Olympiske Lege.
Derfor er det nu både åbnings- og afslutningsceremonien, som vi diskuterer.
Jeg er ikke i tvivl om, at hvis danske politikere boykotter disse ceremonier, vil det give en rigtig god mavefornemmelse hos de pågældende politikere.
De selv samme ordførere vil sikkert også sidde og klappe i deres sofaer eller med deres familie, eller hvad ved jeg, og fortsat følge med i OL.
Dansk Folkepartis ordfører, hr. Søren Espersen, var inde på, at den kinesiske ledelse fik et alibi i forhold til sin befolkning.
Det mener jeg ganske enkelt ikke er rigtigt.
Jeg tror, at man undervurderer den store begejstring og glæde, der er i hele det kinesiske samfund over, at Kina har fået en så stor begivenhed, som OL er.
Og jeg tror, at man undervurderer den opmuntring til nationalistiske tendenser, det kan medvirke til i Kina, hvis vi fra Vesten vælger at lave en boykot i forhold til åbnings- og afslutningsceremonierne.
I det hele taget synes jeg, at spørgsmålet om, hvad det skal nytte at boykotte disse ceremonier, stadig står fuldstændig ubesvaret hen.
Det er meget uklart, hvad det er, Dansk Folkeparti, SF, Enhedslisten og fru Pia Christmas-Møller vil med denne boykot.
Det har man ikke kunnet svare på.
Vi er mange, der har spurgt i løbet af debatten, men vi har ikke fået noget ordentligt svar - ud over at man vil lave en symbolsk handling.
Men symbolsk i hvilken retning, hvilke konsekvenser vil det have, og hvordan vil det påvirke kineserne?
Det har man overhovedet ikke gennemtænkt.
Til sidst synes jeg også, det er værd at bemærke, at både Amnesty International og den tibetanske eksilregering netop har sagt, at man ikke skal boykotte disse ceremonier, men at man skal benytte lejligheden til at gå ind i en kritisk dialog med kineserne.
Jeg synes, at man skal lytte til den tibetanske ledelse, og jeg synes, at man skal lytte til Amnesty International, som er en af de mest anerkendte menneskerettighedsorganisationer, og følge deres gode råd.
Det er i hvert fald det, vi har tænkt os fra radikal side.
Vi håber så, at regeringen kommer med en endelig afklaring efter EU-mødet den 16. juni.
Jeg har forstået på statsministeren ved et samråd i Folketingets Kulturudvalg, at statsministeren lægger op til, at Danmark ikke arbejder aktivt for, at der skal findes en fælles EU-løsning, der handler om boykot af disse to ceremonier.