Jørgen Poulsen (RV), 2009-02-19:
Tak for det.
Jeg vil begynde med at sige tak for, jeg vil egentlig sige en ordentlig debat og faktisk også på mange måder en redelig debat.
Naturligvis er jeg da skuffet over den langmodighed, som ministeren har på det her område, og også over den langmodighed, som de store partier har, når det gælder dobbelt statsborgerskab.
Men jeg vil ligesom hr. Simon Emil Ammitzbøll hæfte mig ved, at det, som egentlig bliver sagt, jo er, at ja, vi ved vel godt, at det her kommer før eller senere, men det skal helst være senere.
Jeg synes, det er meget, meget ærgerligt for de mange mennesker, som det her jo går ud over, at man bare skal lade tiden gå, for der er virkelig mange mennesker, som har brug for, at vi tillader det.
Det er jo ikke en revolution.
Lad mig igen gå tilbage til forslaget.
Det er jo at tillade, at man kan bevare sit oprindelige statsborgerskab, når man søger dansk statsborgerskab, og at man, når man får eller søger udenlandsk statsborgerskab, ligeledes kan beholde det danske statsborgerskab.
Jeg tror, det var hr. Jesper Langballe, der sagde, at der slet ikke var fremsat argumenter.
Jeg synes ærlig talt, at jeg i hvert fald gennem de sidste par år har læst og hørt alle de gode argumenter, der er, fra mennesker, for hvem det her betyder utrolig meget.
Sammenfattende vil jeg sige, at jeg da glæder mig lidt over, at der ligesom alligevel er en vis forståelse for, at det her skal undersøges, at vi, som ministeren siger, vil undersøge det konkret og så tage stilling ud fra det, i stedet for at alle graver sig ned.
Jeg synes, det i hvert fald er et fremskridt, i forhold til da vi diskuterede det her i Folketinget i april, var det vel.
Det er da klart, at der er mange følelser forbundet med selve begrebet statsborgerskab.
Fuld respekt for det, vil jeg sige til hr. Søren Krarup, fuld respekt for de følelser, man har om statsborgerskab, men virkeligheden er jo den, at vi her står med en lovgivning, som for længst er overhalet af udviklingen.
Det er jo en lov, som er til besvær for utrolig mange mennesker og til glæde for ingen.
Den er til besvær for de mange danskere, som bor ude i verden, og den modvirker en ordentlig integration af de udlændinge, som bosætter sig i Danmark.
Måske er det bedste eksempel på, at den nuværende indfødsretslov ikke har fulgt med tiden, jo, at vi i praksis allerede har måttet opgive grundprincippet om at undgå dobbelt statsborgerskab.
Det har også været fremme her i debatten, at udviklingen jo har medført, at vi på mange områder har givet andre statsretslige principper forrang for den her lov.
Det gælder jo også princippet om ligestilling, som bevirker, at kvinder af blandede ægteskaber nu bevarer deres statsborgerskab og har samme ret som manden til at overføre statsborgerskabet til børnene, som altså automatisk får statsborgerskab ved fødslen.
Ligeledes tillader vi - og det har vi også været inde på her i debatten og af rigtig gode grunde, også medmenneskelige grunde, vil jeg sige til hr. Jesper Langballe - at mange flygtninge og indvandrere får lov til at beholde deres oprindelige statsborgerskab.
Så ved vi ikke, hvor mange det er i tal, men som jeg har nævnt før, ved vi jo i hvert fald fra Sverige, som har tal på den slags, at man der nu har 400.000.
Dengang for 8 år siden, da Sverige tillod dobbelt statsborgerskab, var det vel 300.000, så det er heller ikke sådan, at man kan sige, at der har været en eksplosion i antallet.
Jeg synes da også, det må gøre et vist indtryk, at da vi her i Folketinget havde en høring med direktøren fra det svenske Migrationsverket, Bo Lundberg, kunne han sige, at der jo bogstavelig talt ikke havde været problemer med det dobbelte statsborgerskab.
Tværtimod kunne han fremholde mange positive ting ved det dobbelte statsborgerskab.
Så er det rigtigt, at der også findes problemer, som er forbundet med dobbelt statsborgerskab.
Men der synes jeg det er meget vigtigt, som også hr. Simon Emil Ammitzbøll gjorde det, at gøre rede for, at de problemer, der er omkring dobbelt statsborgerskab, jo er problemer, som knytter sig til personen.
Det er jo ikke problemer, som knytter sig til det land, hvor man er dobbelt statsborger.
Det knytter sig til personen, og jeg må da rigtignok spørge: Hvor er respekten for den personlige frihed egentlig henne?
Jeg har jo også sagt: Jo, der kan da findes tilfælde, hvor man virkelig skal tænke sig om.
Hr. Simon Emil Ammitzbøll nævnte det med at få hjælp, hvis man roder sig ud i noget, når man er rejst ind et andet land på det lands pas.
Man taler om effektivt statsborgerskab i den forstand, at noget vejer tungere end noget andet, og det her er ikke mere komplekst, end at man kan finde ud af det.
Man starter med at spørge, om det her ikke er farligt, om det ikke handler om skat og pensioner og alle de her ting.
Alle, som har arbejdet med det her, vil opdage, at når man graver sig ned i det, er de bekymringer, man har på det her område, i virkeligheden stærkt overdrevne.
Jeg mener, at man i de andre lande har løst alle de her problemer fra værnepligt til stemmeret.
Jeg vil dog godt sige, at det der med, at man så kan stemme i to lande, er der mange, der synes er forfærdeligt.
Men lad mig gøre opmærksom på, at stemmeretten - én mand, én stemme - jo da knytter sig til det enkelte valg, og der går vel ikke noget fra Danmark, ved at en dansker også kan stemme ved et amerikansk valg.
Det gør det jo ikke lettere at stemme i Danmark.
Kravene om, at man skal have boet her i en lang årrække, at man skal være selvforsørgende, at man skal have en ren straffeattest og bestå en indfødsretsprøve, vil være nøjagtig de samme.
Så har Liberal Alliance stillet forslag om at nedsætte en kommission til undersøgelse af konsekvenserne.
Det er jo altid sympatisk, at man vil undersøge konsekvenserne af en tiltænkt lovændring.
Jeg mener så ikke, at der er brug for en sådan kommission.
Jeg kan ærlig talt ikke se, at den kan frembringe noget viden, som man ikke kan få i udvalget.
Men det er da klart, at hvis det er det, der skal til, kan vi da også leve med det.
Jeg synes bare, at vi i stedet for hele tiden at trække det her i langdrag hellere skulle se at komme i gang med en praktisk lovgivning på det her område.