Line Barfod (EL), 2007-05-11:
De skulle jo have været færdige sidste efterår og er stadig ikke færdige.
Det ville måske netop have været rart at have dem, før der var en ny organisering, der trådte i kraft.
Det, vi taler om, er jo ikke, at vi skal sidde i Folketinget og bestemme, hvor fødestederne præcis skal være, hvordan vagtplanerne skal være osv.
Det, vi siger, er, at der skal stilles nogle minimumsrammer op.
Og så må vi jo sørge for, at den nødvendige økonomi også er til stede.
Derfor vil jeg bare gerne spørge ministeren, om han mener, at det i Danmark anno 2007 bør være sådan, at enhver fødende kvinde kan være sikker på, at hun har en jordemoder til stede under sin fødsel.
Det her er også et spørgsmål om menneskelige ressourcer, altså hvor mange jordemødre vi har til rådighed i det danske sundhedsvæsen, og hvordan vi bruger deres kompetencer og ressourcer bedst muligt.
Der tror jeg, jævnfør hele debatten om kvalitetsreform, hvor mange har spillet ind – tag den radikale tillidsreform – at vi skal være noget tilbageholdende med ikke at formulere alt for mange firkantede procesregler fra Christiansborg, som det kan være svært at forfølge fuldstændig punktligt decentralt.
Det skal vi passe på med.
Jeg tror i øvrigt – men det kan vi vende tilbage til i udvalgsarbejdet – at hvis man går ind og ser på, hvor mange fødsler der går på en jordemoder i det danske sundhedsvæsen, vil man se, at vi her taler om en personaleressource, som vi sådan set bruger i et ganske betydeligt omfang i det danske sundhedsvæsen.
Så der er måske også en udfordring her i at se, hvordan vi kan indrette os organisatorisk og med arbejdsgange på en sådan måde, at denne ressource kommer den enkelte gravide, den enkelte fødende kvinde bedst muligt til gavn.
Jeg skal lige starte med at sige til ministeren: En følgejordemoder er en, der følger med én, så der kommer en jordemoder med der hen, hvor man skal føde.
Jeg kan ikke helt forstå, at ministeren bare vil afvise, at der er behov for at gøre noget på det her område.
Det er jo desværre ikke, ser det ud til, blevet bedre siden den undersøgelse, ministeren iværksatte, som er refereret i forslaget, og som viste, at hver femte fødende kvinde har mindre end 50 pct. sandsynlighed for at have en jordemoder til stede under hele fødslen.
Det mener jeg er et stort problem, og jeg vil gerne høre, om ministeren ikke mener, det er et problem.
Tilsvarende, når vi ser på jordemødrenes egen vurdering af deres situation, blev der for nylig lavet en undersøgelse i Jordemoderforeningen, som viste, at en tredjedel af basisjordemødrene ikke mener, at de har tid til at behandle opgaverne fagligt forsvarligt, og 44 pct. mener, at det er svært at få tid til at behandle klienterne menneskeligt forsvarligt.
Det bør da gøre indtryk på en minister.
Og jeg synes sådan set, det er rimeligt, at vi giver dem en vis fleksibilitet i de rammer, de har.
Så er det selvfølgelig vigtigt, at der også ligger nogle centrale anbefalinger, og det gør der jo også.
Det er i øvrigt sådan, at Sundhedsstyrelsens retningslinjer på området her er ved at blive revideret og forventes at foreligge i en revideret form sidst på året, og så ligger der altså et sæt faglige retningslinjer, som de regionalt valgte politikere må tage pejling af, når de tilrettelægger det præcise tilbud givet de lokale omstændigheder.
Det tror jeg er en god rollefordeling.