Eigil Andersen (SF), 2009-05-29:
Det har været en rigtig dårlig uge for regeringens forslag om at gøre jobcentrene kommunale.
Det er strømmet ind med endnu flere advarsler og endnu mere modstand.
De klare advarsler er med til at understrege, at de arbejdsløse bliver taberne i den reform, som regeringen sammen med Dansk Folkeparti tvinger igennem i dag uden at lytte til, hvad arbejdsmarkedets parter siger, og uden at lytte til, hvad arbejdsmarkedsforskerne siger.
I går var det så Det Økonomiske Råds formandskab, vismændene, som vi har været inde på tidligere, der kom med en meget barsk kritik af regeringens plan.
Uensartet behandling af de arbejdsløse på tværs af kommunegrænserne, siger vismændene, og det er vi fuldstændig enige i i SF.
Risiko for, at arbejdsmarkedspolitikken i højere grad tilrettelægges med henblik på at forbedre de kommunale budgetter end på at reducere ledigheden, siger vismændene.
Det er præcis det, som vi i SF har kritiseret hele tiden.
Ja, det har vi sagt i månedsvis, desværre uden at regeringen har villet lytte.
Vismændene siger også, at der er risiko for, at den aktive arbejdsmarkedspolitik svækkes, hvis der ikke tilføres flere ressourcer, i takt med at ledigheden stiger.
Fuldstændig korrekt.
Her får SF og de øvrige oppositionspartier igen ret.
Der er efter min opfattelse simpelt hen en fare for, at jobcentrene bryder sammen.
Det vil sige, at den enkelte arbejdsløse fremover ikke vil få den individuelle hjælp eller få den støtte, der er brug for, til at finde job og til at finde uddannelse, som kan gøre, at man kommer mere ind i billedet med hensyn til at få et job.
Men regeringen har nægtet at betale for oprettelse af flere stillinger i jobcentrene, selv om arbejdsløsheden, som det er nævnt i debatten, nu stiger til det tredobbelte, sammenlignet med hvad den var ved årsskiftet.
Og i dag er den oven i købet steget med 10.000, så vi er oppe på de 92.000, der er blevet nævnt.
Men hertil kommer så Rigsrevisionens og statsrevisorernes meget barske kritik af de kommunale jobcentre.
38 pct. af kontanthjælpsmodtagerne får ikke deres aktivering til tiden.
Så dårligt fungerer det, bl.a. fordi de fleste ressourcer i jobcentrene desværre går med noget meget forkert, nemlig at opfylde regeringens kontrol- og dokumentationskrav.
Men det er så de kommuner, som man vil overlade ansvaret også for ledige på dagpenge.
Det virker jo, som om det er uddrag af en dårlig revy, at man netop vil give kommunerne opgaven med også at tage sig af de ledige på dagpenge, når det ikke fungerer med hensyn til kontanthjælpsmodtagerne.
Men det uhyggelige er, at det ikke er en revy, det er den skinbarlige virkelighed.
Taberne bliver som nævnt de arbejdsløse, men det er også et tab for hele samfundet, fordi det jo er hele Danmarks konkurrenceevne og effektivitet, der står på spil, hvis det er sådan, at mennesker, der er arbejdsløse, ikke bliver placeret i de rigtige job og ikke bliver det i det tilstrækkelige tempo.
Som nævnt er der nogle kommuner, der vil tabe millionbeløb på at overtage jobcentrene, når arbejdsløsheden stiger så voldsomt, og de nyeste tal viser, at ved ledighed på 160.000, som er ret realistisk næste år, vil Syddjurs Kommune miste 6 mio. kr., Randers Kommune vil miste 7 mio. kr., Silkeborg vil miste 12 mio. kr., og Skanderborg må vinke farvel til 7 mio. kr.
I SF har vi fra starten sagt, at i forbindelse med en eventuel jobcenterreform burde den enkelte kommune have en budgetgaranti, sådan at man ikke skal til at spare på ældre eller på folkeskolen eller på aktivering af arbejdsløse i forbindelse med den her opgaveflytning.
Så er det fra borgerlig side blevet nævnt, at der er en række organisationer, der støtter den her reform.
Sagen er den, at Kommunernes Landsforening ønsker en anden finansieringsmodel, og de ønsker, at der skal være færre incitamenter til at udlicitere.
HK er også blevet nævnt som en organisation, der støtter reformen, men HK ønsker også, at man skal ændre på det incitament, der er til udlicitering, hvor kommunen kan tjene penge på at udlicitere, ved at man får 50 pct. ekstra statstilskud.
Det peger jo klart i retning af, at man dels vil fyre kommunale medarbejdere i jobcentrene, dels at det vil forøge de offentlige udgifter med de 50 pct. ekstra, som kommunen får, hvis den udliciterer.
75 pct. af socialrådgivernes tid som sagsbehandler går med det, mens kun 25 pct. går med at tale med arbejdsløse og arbejdsgivere.
Så Socialrådgiverforeningen ønsker reformen udskudt.
Man anser i øvrigt finansieringsmodellen for at være uklar.
Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti, som er de ansvarlige for det her, har efterhånden kun ét argument for deres projekt, nemlig at der i stedet for to chefer kun skal være en.
Men i den store sammenhæng frigør det altså ikke ret mange ressourcer.
Og hvis der kun skulle være én chef, ville det da i øvrigt have været langt mere sagligt, at den chef så var en statslig chef, for i den statslige del af jobcentrene får omkring 95 pct. af de arbejdsløse deres aktivering til tiden.
I SF har vi mange andre argumenter imod den her reform, f.eks. om den forøgede kassetænkning, som er indbygget, og som vil føre til dårlig aktivering, dårlig og billig aktivering, på samlebånd, for sådan har regeringen skruet det sammen.
Vi mener, at en kommunegrænse er alt for snæver som et relevant arbejdsmarked for den enkelte, og der er stor risiko for, at der bliver 91 forskellige beskæftigelsespolitikker i Danmark osv. osv. Af tidsmæssige grunde vil jeg ikke gentage alle vores argumenter imod reformen, men henvise til, hvad vi har sagt ved første og anden behandling, og hvad vi har skrevet i betænkningen sammen med de andre oppositionspartier.