runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Høgni Hoydal (T), 2010-12-16:
Det her såkaldte bloktilskud til Færøerne er jo på den danske finanslov et minimalt beløb, det svarer præcis til 0,1 pct., altså 1 promille, af den årlige danske finanslov, men når dette beløb sendes til Færøerne, projiceres det op og bliver faktisk omdrejningspunktet i færøsk økonomisk politik, som vi lige hørte min ærede kollega her beskrive det så godt.
Det vil sige, at det faktisk er et beløb, som bruges af visse partier på Færøerne og visse interessegrupper, specielt de stærkeste, til at købe sig magt på Færøerne.
Det er ganske enkelt det, som bloktilskuddet i sin essens er i færøsk politik.
I 2001 afgjorde et flertal i Færøerne ensidigt at skære en tredjedel af bloktilskuddet og fastfryse det på samme kronebeløb, altså på samme nominelle beløb, og det svarer jo egentlig til, at vi over de sidste 8 år har mere end halveret tilskuddet.
I samme periode er det færøske bruttonationalprodukt næsten fordoblet, og det vil sige, at alle de rædselsscenarier, som vi har fået opridset her, jo har vist sig aldeles ikke at holde stik.
Problemerne i færøsk økonomi i øjeblikket skyldes ikke manglende bloktilskud, problemerne i færøsk økonomi i dag skyldes manglende ansvarlighed, og at man har brugt for mange penge, hvor der ikke var belæg for det i den færøske egenproduktion.
Det vil sige, at bloktilskuddet egentlig fungerer ligesom bankernes udlån, kan man sige, der ikke har basis i en økonomi – bloktilskuddet udgør på samme måde bare et element, der pumper en økonomi op, som ikke er i stand til at betale tilbage på det, som pumpes ud i samfundet.
Jeg regner med, at jeg vil blive den eneste, der stemmer imod det her forslag, men det vil jeg gøre, indtil vi kan få en forhandling mellem den danske regering og den færøske regering om at få afviklet dette bloktilskud, der egentlig bare er et politisk redskab for Danmark, selvfølgelig, til at fastholde sin suverænitet over Færøerne, men også for de her politiske partier og de stærkeste interessegrupper i Færøerne til at købe sig magt for danske penge.
Det er ganske enkelt det, det handler om.
Og jeg kan lige indskyde, at hr. Edmund Joensens parti, som har regeret i 8 år, jo aldrig har bedt om at få bloktilskuddet forhøjet.
Problemerne i færøsk økonomi skyldes ene og alene mangel på ansvarlighed og skyldes en fuldstændig uansvarlig økonomisk politik, som er ført af de regerende partier, og denne uansvarlighed vil forøges drastisk, hvis man tænker på den ulykke, der vil ske, hvis bloktilskuddet bliver forhøjet.
Så jeg anbefaler at stemme imod forslaget, og det vil jeg gøre.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2010-12-16:
Tak for det.
Efter afstemningerne om finanslovforslaget i går har Finansudvalget holdt et møde, hvor vi har foretaget en teknisk gennemgang af afstemningsresultaterne.
Jeg kan herefter på et enigt finansudvalgs vegne meddele, at denne gennemgang ikke har givet os anledning til bemærkninger eller til, at der stilles yderligere ændringsforslag.
Det betyder, at finanslovforslaget kan indstilles til fortsat behandling.
Jeg vil også gerne lige benytte lejligheden her til at takke alle dem, der har været impliceret i behandlingen af forslaget til finanslov for 2011, herunder de embedsmænd i ministerierne, som har været en god hjælp undervejs i arbejdet, og jo også især selvfølgelig folk fra vores eget hus med Finansudvalgets folk i spidsen, herunder vores sekretariartschef Peter Bohlbro, som igen i år har gjort et rigtig godt stykke arbejde med at hjælpe os med behandlingen af forslaget til finanslov for 2011.
Torsten Schack Pedersen (V), 2010-12-16:
I Venstre er vi ikke enige i forslaget, hvis der var nogen, der ville blive overrasket over den melding.
Vi deler altså ikke den opfattelse, som Enhedslisten har, nemlig at staten er meget bedre til at bestemme og styre end mennesker, som rent faktisk har erfaringer, incitamenter og viden på området.
Vi mener heller ikke, at en statsejet bank bedre skulle kunne styre kreditpolitik og forretningsgange end privatdrevne banker.
Hvorfor skal staten etablere en bank for at konkurrere med privatdrevne virksomheder?
Kan der indføres et element af socialistisk planøkonomi i Danmark, ja, så tøver man naturligvis ikke.
Begrundelserne fra Enhedslisten virker også temmelig tænkte i forhold til den situation, vi er i, og i forhold til, hvordan vi har taget hånd om de udfordringer, som finanskrisen jo af gode grunde også har ført til, omkring den finansielle sektor.
I stedet for skal vi sikre, at der er en ordentlig regulering, og at der er gennemsigtighed, så både kunder og ejere ved, hvordan virkeligheden er.
Og så skal der selvfølgelig være en sund konkurrence mellem pengeinstitutterne, så det er pengeinstitutternes tilbud, der er afgørende for, hvor kunderne går hen, ikke hvem der har den største pengetank i ryggen.
For den, der måtte have den største pengetank i ryggen, ville utvivlsomt blive den bank, der havde staten i ryggen.
Vi mener i Venstre ikke, at det er en statslig opgave at drive bankvirksomhed, så vi er som sagt imod forslaget om at videreføre Eik Bank Danmark som en statsejet bank.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-12-16:
Der går rygter på Christiansborg om, at der har været ministre, som var fornuftige, og som lyttede til gode råd, også i de tilfælde, hvor det var oppositionen i Folketinget, der kom med de gode råd.
Nu er der efterhånden gået 3 år, siden jeg blev valgt ind i Tinget som medlem, og det er faktisk ikke ret mange gange, jeg har oplevet, at rygtet har talt sandt.
Specielt på beskæftigelsesområdet har der været langt imellem snapsene.
Vi ved, at regeringen synger på sidste vers.
Der er ikke flere gode ideer, og mens hele beskæftigelsesområdet sejler med færre job, flere ledige og flere syge, falder regeringens ministre over hinanden for at lave den ene tåbelige lov efter den anden, godt hjulpet af Dansk Folkeparti, som åbenbart ikke fatter nogen ting, men blot holder desperat fast i magten for enhver pris, også selv om prisen er gennemførelse af lovforslag, der er direkte ødelæggende for f.eks. indsatsen for et bedre arbejdsmiljø.
Det, vi skal stemme om om et øjeblik, er halvering af midlerne til branchearbejdsmiljørådene, der gennem et samarbejde mellem arbejdsmarkedets parter sikrer, at der sker en tæt opfølgning på og forebyggelse af arbejdsmiljøproblemer ude på arbejdspladserne i Danmark.
Beskæftigelsesministerens begrundelse for at skære ned med 50,4 mio. kr. er, at der ikke skal gives penge til aktiviteter, der ikke er virksomhedsrettede.
Det kan da godt være et både ædelt og godt motiv, som de fleste nok kan være enige i, og der kunne måske også være basis for at lave en bred aftale om det.
Ministeren har svaret på spørgsmål og indrømmet, at der er 80 pct. af aktiviteterne, der i dag er virksomhedsrettede, og de aktiviteter, der falder uden for ministerens egen formulering og krav, udgør 2,2 mio. kr.
Det er meget, meget langt fra 50 mio. kr., som der ifølge loven skal spares.
Det er fuldstændig uansvarligt, og der er da heller ikke nogen i dette land ud over ministeren og de borgerlige politikere her i Folketinget fra Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti, der kan komme med bare ét godt argument for at skære ned i den forebyggende arbejdsmiljøindsats.
Jeg vil opfordre ministeren til at komme herop på Folketingets talerstol og forklare os alle sammen, hvilken analyse der ligger bag ved sådan et tåbeligt forslag, for det er virkelig et forslag, hvor man sparer på ørene og lader kronerne rulle.
Arbejdsbetinget sygefravær koster hvert år samfundet mere end 20 mia. kr., og det tal kan kun stige med den her ukloge beslutning.
I stedet burde der satses endnu mere på indsatsen, for der er virkelig penge at spare, og der er mange sorger og ærgrelser, der kan undgås, hvis man kan forebygge arbejdsbetinget sygdom.
Eigil Andersen (SF), 2010-12-16:
Først vil jeg gerne sige, at vi i SF er fuldstændig enige i det, som den socialdemokratiske ordfører har sagt, og i det, som Enhedslistens ordfører har sagt – fuldstændig enige.
Det er jo en meget barok situation, at der hver eneste dag er 50.000 mennesker i Danmark, der er syge på grund af dårligt arbejdsmiljø.
Der bliver talt meget om, at det skal der gøres noget ved, og som det er nævnt, skal vi have mindre sygefravær, men så gør man her det stik modsatte, nemlig fjerner 50 mio. kr. årligt fra et arbejde, som er særdeles virkningsfuldt med hensyn til at forebygge arbejdsskader, hvad enten det er nedslidning, erhvervssygdomme, eller det er arbejdsulykker.
Man forsøger sig så fra regeringens side med at argumentere for, at en lille del af det her arbejde er overflødigt, som det er nu, og det fremgår af de svar, vi har fået, at den del af arbejdet udgør et par millioner kroner.
Men hvad gør man med forslaget her?
Det er der simpelt hen ikke nogen argumenter for, og det er utrolig dårligt.
Der er jo mange nedskæringer og besparelser, som, når det kommer til stykket, vil ende med i det lange løb at blive dyrere samfundsmæssigt set, og det gælder naturligvis også det her, fordi der netop kunne spares mange penge på nedsat sygefravær, færre udgifter til sundhedsbehandling, færre udgifter til førtidspension, og man kunne altså ikke mindst hjælpe en masse mennesker.
Til sidst vil jeg sige, at det her forslag også er et barokt eksempel på, hvor planløst regeringen opfører sig.
Der skal altså laves en ny handlingsplan for indsatsområder i forbindelse med det danske arbejdsmiljø.
De forhandlinger er ikke afsluttet, og der er ikke draget nogen form for konklusion, men det vil der formentlig blive i løbet af de kommende måneder eller det kommende halve år, hvordan det nu vil gå.
Hvis det var sådan, at man så ville foretage en vurdering af de økonomiske ressourcer, som bruges på at forbedre arbejdsmiljøet i Danmark, så kunne man gøre det, efter det var vedtaget, hvad det er, vi vil stille op med arbejdsmiljøet i de næste 10 år.
Det ville jo være den rigtige rækkefølge at gøre det i.
Jeg tror ikke, at det ville ændre på vores syn på, at man skulle fastholde de 50 mio. kr., som de borgerlige partier her fjerner, men hvis man skulle gå ind i debatten på en ordentlig og planlagt måde, så skulle man i det mindste først have vedtaget nogle mål for, hvad man vil gøre de næste 10 år, og så kunne man derefter have vurderet økonomien.
Troels Christensen (V), 2010-12-16:
Det er jo sådan, at SVU'en er beregnet til de mennesker, der er i arbejde, og det er faktisk det, der bliver præciseret i det her lovforslag, og vi kanter til.
Så det synes jeg at vi skal fastholde, når vi er i den situation, vi er i, hvor vi skal have prioriteret tingene fornuftigt – også inden for det her felt – og det er det, vi har gjort.
Vi skal have mest muligt ud af pengene, og vi skal sikre det formål, der har været med SVU'en, for vi kan jo heller ikke være tjent med, at vi har en ordning, hvor man kan få en almindelig SU og sidde på en skolebænk ved siden af en, der får SVU og altså får over det dobbelte.
Det holder jo heller ikke i længden.
Altså, SVU'en er beregnet til dem, som skal have et lille løft, mens de er i arbejde.
Karsten Hønge (SF), 2010-12-16:
Det er altid godt med noget varm luft på en kold decemberdag.
Det nærmer sig overhovedet ikke et svar på det, jeg spurgte om.
Vedkender hr. Troels Christensen sig, at det her handler om en besparelse på op mod 1 mia. kr. på voksen- og efteruddannelsen?
Eller fastholder ordføreren, at der er tale om en udvidelse?
Torsten Schack Pedersen (V), 2010-12-16:
FN's Sikkerhedsråd har vedtaget sanktioner mod det iranske præstestyre.
Det er der rigtig god grund til, og de sanktioner betyder, at der skal ske en skærpet kontrol i forbindelse med handel med Iran.
EU-regelsættet er kompliceret, og det bliver derfor forbundet med en del omkostninger at administrere ordningen.
De omkostninger skal jo finansieres, og det mest rimelige er, at det er dem, der benytter ordningen, der skal betale udgifterne.
Derfor dette lovforslag, hvormed der gives mulighed for, at økonomi- og erhvervsministeren kan sørge for, at der opkræves gebyr hos de virksomheder, der handler med i dette tilfælde Iran, men også med andre lande, måtte vi stå i lignende situationer.
Ja, så er det de virksomheder, der laver handlerne med de pågældende lande, som skal betale gebyret, som dækker de omkostninger, der er forbundet med at gennemføre transaktionerne og overholde de aftaler, vi har indgået, om lande, der har bevæget sig ud på et sidespor, og som det internationale samfund så vil lave sanktioner mod.
Vi skal have dækket de omkostninger, der er forbundet hermed, og det mest naturlige er selvfølgelig at lade dem gå til dem, der benytter ordningen.
Så Venstre støtter forslaget.
Søren Krarup (DF), 2010-12-16:
Jeg vil opgive at sige noget til fru Line Barfod, for det er tydeligvis ganske udsigtsløst, der er ingen mulighed for at blive forstået på nogen måde.
Men til ministeren vil jeg gerne sige, at det da er fuldstændig rigtigt, at det er et flertal i Folketinget, der bestemmer, og derfor vil loven også blive afgjort af et flertal.
Det er også rigtigt, at et flertal i Folketinget i 1977 har meldt os ind i den konvention, der hedder begrænsning af statsløshed, men jeg er lige så sikker på, at et flertal i Folketinget aldrig nogen sinde har gjort sig klart, at det skulle indebære, at det danske Folketing kunne blive tvunget til at meddele indfødsret til folk, der overhovedet ikke er kvalificerede til at modtage det.
Man har jo netop i grundlovens § 44 understreget, at det kun er Folketinget, dvs. det danske folk alene, der skal kunne meddele indfødsret, for det er en gave til fremmede.
Der er ingen, der udefra skal kunne sige: Vi har krav på indfødsret.
Men det er det, der sker nu.
Det er konsekvensen af den konvention, som vi nu skal lade os tyrannisere af.
Jeg lægger ligesom ministeren mildest talt stor vægt på mit fædreland, men jeg lægger så stor vægt på det, at jeg siger, at det er mit fædreland selv, der skal bestemme i Danmark.
Det er det danske folk, og det er grundloven, der skal bestemme, hvem der får indfødsret, det skal ikke være noget, som en FN-konvention kommer og stiller krav til os om.
Derfor vil jeg sige, hvad jeg oprigtigt mener, at jeg er rystet over, at dette ikke vækker en virkelig opstandelse i Folketinget, og jeg håber, at det vil føre til, at denne konvention bliver opsagt af Folketinget.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2010-12-16:
Der er jo ikke den store grund til at gentage, hvad jeg har sagt, men jeg er nødt til lidt polemisk at sige til hr. Søren Krarup, at nu tvinger hr. Søren Krarup mig til at tage ordet, for det her kan jo ikke stå uimodsagt.
Vi har jo diskuteret sagen under førstebehandlingen, og hr. Søren Krarup sagde det, han siger i dag, hvor jeg siger det, jeg sagde dengang, og under andenbehandlingen, hvor hr. Søren Krarup sagde det samme, og hvor jeg i dag vil sige det samme, og i samrådet, hvor vi har diskuteret sagen, og vi har sagt det samme, og nu må jeg så sige det igen.
Det er selvfølgelig klart, at når jeg bliver beskyldt for grundlovsbrud, er jeg nødt til at tage ordet.
Det gør jeg så denne ene gang.
Jeg går ikke op igen.
Jeg ved godt, at det er det værste, jeg kan gøre over for hr. Søren Krarup, men det gør jeg ikke, for jeg synes også, at det her må have sine grænser.
Det er jo sagt tydeligt af såvel en konservativ ordfører som en ordfører fra Enhedslisten her under de tre forhandlinger, at det altså er Folketinget, der bestemmer, om man vil tilslutte sig konventioner, og det gør vi ganske frivilligt.
Og denne regering har klart fra sin tiltræden sagt, at vi overholder de konventioner, vi har indgået.
Vi er ikke enige med Enhedslisten i, at de skal inkorporeres i dansk ret, men vi har undertegnet dem, og derfor følger vi dem, og derfor har vi fulgt den i denne sag.
Derfor gør vi det, som nogle af os måske ikke bryder sig om, for det er jo ganske rigtigt, at der for så vidt ikke er lighed for loven, men der er ganske særlige omstændigheder.
Vi taler om statsløse.
For mig er Danmark mit fædreland, for mig er Danmark det danske folk, og blandt dem er der mange med udenlandske rødder, som også tilhører det danske folk.
Men for mig er Danmark ikke en ø i verden.
Vi har en nationalitet og et flag og et sprog, men vi er ikke en ø i verden.
Vi er danske, men vi er danske som en del af verden, og det er derfor, vi respekterer den konvention, vi har skrevet under på.
Henrik Dam Kristensen (S), 2010-12-16:
Socialdemokratiet er også som udgangspunkt positiv.
Vi synes, det er positivt, at FN har vedtaget resolutioner, og vi synes bestemt også, det er positivt, at EU er blevet enig om en fælles holdning, så vi er selvfølgelig i princippet positive over for selve lovforslaget.
Men der er også nogle ting, som jeg synes vi lige bliver nødt til at få vendt her.
Først vil jeg sige, at vi nu endnu engang oplever, at der er meget kort høringsfrist.
Reglen for den her regering er jo, at høringsfrister ikke er noget, man tager alvorligt, og det synes jeg faktisk er lidt beskæmmende.
Men når man så endelig kigger de høringssvar igennem, som er kommet ind, så ser det ud til at stritte lidt i alle retninger.
På den ene side siger erhvervet, at der er store eksportinteresser, der kan komme på spil her, og at der er nogle, der måske vil opgive handelen, fordi det er for vanskeligt at håndtere.
På den anden side siger ministeriet, at det er usikkert, hvordan det vil påvirke handelen, og at der sandsynligvis ikke er grundlag for, at der vil ske nogen væsentlige ændringer, men senere skriver ministeriet selv, at der er meget stor usikkerhed om det skønnede beløb, som det her kan påvirke.
Så det stritter efter min mening i alle retninger.
Det andet, som jeg synes der er grund til bare lige at opholde sig meget kort ved, er, at også DI her pointerer, at hvis der ikke indføres gebyrer i andre lande, vil det selvfølgelig forringe konkurrenceevnen.
Her må man sige, at ministeriets høringsnotat heller ikke er bare i nærheden af at være præcis.
Der er en antydning af, at Sverige måske nok yder noget statsfinansieret støtte her, men der er ingen antydning af, hvad andre lande vil på det område.
Jeg ved godt, at det her ikke er verdens største beløb, og jeg ved også godt, at det her ikke er noget, der vælter noget, men et eller andet sted kan jeg ikke forstå, at der ikke også kan være en fælles EU-holdning til, hvordan man så havde tænkt sig at administrere det her.
Der er altså også noget med nogle statsstøtteregler.
Så de to områder har vi tænkt os igennem udvalgsarbejdet at forfølge med nogle helt konkrete spørgsmål, igen med den understregning, at jeg godt er klar over, at det her ikke er det, der vælter det hele.
Der er to principielle ting, som jeg har gjort rede for her, og dem vil vi forfølge i udvalgsbehandlingen, men som udgangspunkt og overordnet set er både vi og dermed også Det Radikale Venstre positive over for lovforslaget.
Jesper Langballe (DF), 2010-12-16:
Hvorfor svarer fru Line Barfod ikke på det, jeg spørger om?
Det er selvfølgelig, fordi hun ikke kan.
Der er nemlig ikke noget fornuftigt svar at give.
Jeg gjorde opmærksom på, at et flertal af Folketinget altså har skrevet under på en konvention, som nu tvinger Folketinget til at behandle folk ulige for loven og afvise mennesker, der ikke lever op til vores standardkrav til indfødsret, og samtidig lukke andre folk ind.
Det er jo fuldstændig tilfældigt, at lige de kommer ind.
Line Barfod (EL), 2010-12-16:
Under førstebehandlingen var det ikke mig, men hr. Tom Behnke, der gennemgik det her, men det går nok alligevel.
Jeg vil gerne fastholde, at det er flertallet i Folketinget, der bestemmer, hvilke betingelser der skal være gældende for at opnå indfødsret.
Flertallet i Folketinget har besluttet, at man ønsker at følge den FN-konvention, man har tilsluttet sig.
Dermed har man sagt, at det er en af de måder, man kan få indfødsret på.
Det er besluttet af Folketinget, og der er ikke nogen her, der står ved vores grænser og tvinger os til at følge FN-konventionen.
Så der er intet grundlovsbrud her.
Jesper Langballe (DF), 2010-12-16:
Fru Line Barfod mener, at det da er forunderligt, at de pædagogiske anstrengelser, hun har udfoldet under førstebehandlingen, ikke har overbevist Dansk Folkepartis ordfører om, at han har uret.
Jeg må sige, at jeg undrer mig, og at jeg synes, det er fru Line Barfod, der er uden for pædagogisk rækkevidde og ikke har hørt, hvad der er blevet sagt under førstebehandlingen.
For bortset fra de her meget firkantede kasser, vi taler om, demokratiet, grundloven, Folketinget, er der jo her tale om 35 enkeltindivider, som på et fuldstændig løsagtigt grundlag, der går direkte imod Folketingets flertals aftale om indfødsret, pludselig får indfødsret.
Det er folk, der har begået grov voldskriminalitet, det er folk, der ikke kan tale dansk, og det er folk, der intet ved om Danmark, samtidig med at vi har afvist en masse mennesker, som ikke lever op til kravene, og det vil sige, at princippet om lighed for loven tilsidesættes på grund af en FN-konvention.
Line Barfod (EL), 2010-12-16:
Folketinget fastlægger, hvilke betingelser der skal til for at opnå indfødsret.
En af de betingelser, som Folketinget ønsker, er, at man følger FN-konventionen.
Et flertal i Folketinget kan beslutte, at man ikke længere ønsker at følge FN-konventionen.
Der er ikke noget grundlovsbrud, det er flertallet i Folketinget, der beslutter, om man vil være bundet af FN-konventionen eller ej.
Et flertal i Folketinget har ønsket, at en af de måder, man kan få indfødsret i Danmark på, er, ved at man lever op til de betingelser, der er i FN-konventionen om, at man er statsløs og derfor har krav på at få statsborgerskab.
Det har et flertal ønsket.
Det er en forpligtelse, man har påtaget sig.
Det er en international konvention, og den indgår i retsgrundlaget på samme måde som lovgivning.
Det er det, der er grundlaget for den lov, man så laver.
På indfødsretsområdet er det jo sådan, at der ikke er nogen lov om, hvilke betingelser der skal til for at få indfødsret.
Det er noget, der er aftalt mellem et flertal af Folketingets medlemmer, så det er ikke et spørgsmål om, at der er nogen lov – desværre.
Jeg kunne godt tænke mig, at der var en lov, men det er der ikke.
Men det grundlæggende her er stadig, at et flertal kunne beslutte ikke at følge FN-konventionen, og at et flertal ønsker at følge FN-konventionen.
Der er ingen, der tvinger os til at gøre det.
Der er intet, der strider imod grundloven her.
Karsten Hønge (SF), 2010-12-16:
Brugerbetaling på udvalgte områder kan faktisk være ganske udmærket.
Virksomheder, som gennem handel med Iran ser frem til en fortjeneste, må være med til at betale for, at den handel kan foregå på vilkår, som er anerkendt af det internationale samfund.
Vi ønsker FN al muligt held med sanktionerne, og vi ønsker for så vidt også virksomhederne lykke til i den samhandel, der holder sig inden for grænserne af FN's beslutninger.
SF ser positivt på lovforslaget.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-12-16:
Det ville være alt for risikabelt at bruge statens penge på den måde, for det første.
For det andet er det helt unødvendigt, når der er et marked, der fungerer.
Al erfaring viser, at når staten driver virksomhed, er det altid dårligere, end når private driver virksomhed.
Så det vil heller ikke være til gavn for kunderne.
Kunderne har gavn af, at der er gennemsigtighed.
Kunderne har gavn af, at der er forskellige banker, de kan vælge mellem.
Frank Aaen (EL), 2010-12-16:
Jo, men det viser sig jo også, at der er mange, der har svært ved at finde en bank.
Der tænker jeg ikke mindst på små og mellemstore erhvervsdrivende.
Det hører vi jo faktisk om hele tiden og kan læse om i Børsen og de andre lyserøde sider i aviserne: at man har masser af små virksomheder, der har svært ved at få nogen til at give den kredit, der er nødvendig, for at de kan udvikle sig.
Det er jo også derfor, at regeringen har foreslået, at pensionskasserne skal gå ind på det marked med at låne ud til små og mellemstore virksomheder.
Kunne en statsbank ikke også være et godt redskab til at hjælpe de små virksomheder?