runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2009-05-15:
Det er korrekt, vil jeg sige til hr. Benny Engelbrecht, at der selvfølgelig bliver et stykke arbejde, man må foretage i forbindelse med tiltrædelse af konventionen, herunder også, hvad det måtte have af lovgivningsmæssige konsekvenser.
Men det er ikke noget, vi er i stand til at svare på lige nu, og som sagt synes jeg, det er lidt ildevarslende, at det, selv om man i Belgien har forsøgt at tage et skridt, der handlede om at lave en slags liste, altså bare ikke er blevet til noget.
Derfor vil jeg sige, at jeg i hvert fald ikke på nuværende tidspunkt, hvor vi hverken lovgivningsmæssigt har afklaret, hvad der er behov for, eller hvad der er den mest farbare vej, kan redegøre for, hvordan vi bedst lever op til det, vi konventionsmæssigt forpligter os på.
Det vil jeg kunne svare på til den tid, hvor regeringen fremsætter et beslutningsforslag.
Så jeg vil sige, at jeg sådan set er med på præmisserne om, at vi naturligvis skal efterleve Oslokonventionens regler, men jeg tror bare, at det beslutningsforslag, der er lige nu, simpelt hen kommer både lidt for tidligt og måske går for vidt på nogle områder.
Det er ikke til at gennemskue her og nu.
Derfor bliver vi nødt til at afvente, at vi grundigt får pløjet Oslokonventionen igennem for at se på, hvad den har af konsekvenser.
Benny Engelbrecht (S), 2009-05-15:
Vi Socialdemokrater ser jo ligesom ministeren meget frem til ratifikationen af Oslokonventionen.
Men de forpligtelser, som ministeren også ganske rigtigt gør rede for, som dermed falder på staten og på kommunerne, betyder vel også, at vi til den tid får et behov for at have en definition på plads.
Så kan vi være glade for, at belgierne allerede er gået i gang og har været i gang siden 2007, men vi behøver vel ikke at vente på at få det afklaret.
Det er vel bl.a. noget af det, vi kan bruge netop SF's beslutningsforslag her i dag til, altså at få sat gang i en proces, som også kan give et svar, når vi spørger, hvad det i grunden så er, staten og kommunerne ikke må foretage investeringer i.
Ellers er vi jo lige vidt.
Lene Espersen (KF), 2009-05-15:
Vi er fuldstændig enige om, at når Danmark har tiltrådt Oslokonventionen, forpligter det både staten og dermed også kommunerne til at overholde Oslokonventionens principper.
Det synes jeg er meget væsentligt, og jeg tror på, at når staten går foran, som vi kommer til at gøre på det her område, vil det også afspejle sig i forhold til de private investorer.
Jeg tror virkelig på, at den dagsorden, der handler om at gøre Danmark til verdens førende nation, når det gælder samfundsansvar, er en dagsorden, som vi ikke kun vil få anerkendte skulderklap for af etiske årsager.
Jeg tror faktisk også, at det kunne være en meget stor konkurrencefordel for danske virksomheder, at man viser, at man går foran på det her område.
Frank Aaen (EL), 2009-05-15:
Vi er jo i hvert fald enige om, at hvis det er staten, der har penge, der skal investeres, vil de under ingen omstændigheder blive investeret et sted, hvor de kunne blive brugt til at producere klyngevåben.
Lene Espersen (KF), 2009-05-15:
Jeg vil sige til fru Pernille Frahm, at jeg faktisk synes, at fru Pernille Frahm har en utrolig positiv tilgang til beslutningsforslaget, nemlig at det måske ikke nødvendigvis behøver at se ud, som det gør i denne form.
Jeg vil meget gerne under udvalgsarbejdet samarbejde om at tilpasse det, så vi måske sammen kan lave en beretning, der fortæller noget om, hvordan Folketinget ser på virksomheders samfundsansvar.
Det var jo et meget bredt flertal, der stod bag det lovforslag, jeg fik vedtaget før jul.
Jeg vil også sige til fru Pernille Frahm, at jeg positivt vil tilkende, at vi vil undersøge, hvad årsagen er til, at man i Belgien nu 2 år efter overhovedet ikke har flyttet sig ud af stedet.
Et af problemerne kunne være, at det er meget svært at lave en liste, der er fyldestgørende, altså en liste, der samler alle dem, der måtte have noget med klyngevåben at gøre.
Et andet problem kunne være WTO-aspektet; hvorvidt det overhovedet vil være WTO-medholdeligt at sætte en virksomhed, der måske producerer andet end klyngevåben, på en liste, for så kan det være en teknisk handelshindring.
Så der er mange, mange problemer i det, og som jeg hører fru Pernille Frahm er det heller ikke afgørende, at det nødvendigvis er en lovgivningsmæssig liste, så jeg vil gerne positivt tilkendegive, at vi gerne vil arbejde for at få fremmet virksomheders samfundsansvar.
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at det måske nok er der, vandende komme til at skilles.
For jeg synes faktisk, at vi har haft en meget fin arbejdsdeling i Danmark, hvor vi har valgt at sige på f.eks. pensionsområdet, at det er arbejdsmarkedets parter, der laver frivillige aftaler, og som disponerer over midlerne der.
Jeg mener altså principielt ikke, at vi skal begynde at blande os i, hvordan de aftaler forvaltes der.
Jeg har faktisk tillid til, at arbejdsmarkedets parter selv som pensionsforvaltere og med medlemmernes tilslutning kan opstille de etiske retningslinjer, der er nødvendige, når det gælder investering af pensionskapital.
Men som sagt forpligter Oslokonventionen der, hvor det er staten, det handler om, som jeg sagde til fru Pernille Frahm.
Så den del af Socialistisk Folkepartis beslutningsforslag bliver faktisk imødekommet via et beslutningsforslag i år.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-05-15:
Jeg har fuld respekt for, at De Radikale kan have en holdning til hjemmeserviceordningen, som ordføreren lige har skitseret.
Nu er der jo sådan set en kommission, der har arbejdet i 2 år, og som kom med 31 bud i 2007.
Er der nogle af de forslag, som De Radikale kunne tænke sig at være med til at indføre med henblik på at skabe balance mellem familie- og arbejdsliv?
For det er jo i virkeligheden det, der er det helt store problem i samfundet i dag, nemlig balancegangen mellem at øge arbejdsudbuddet og at skulle have et godt familieliv.
Jacob Jensen (V), 2009-05-15:
Jeg har det rigtig godt med, at skattereformen tilgodeser alle dele af det danske samfund; høje som lave indkomster får del i det her, ikke kun folk, som er på arbejdsmarkedet, men sådan set også folk, som er uden for arbejdsmarkedet.
Men fokus med skattereformen, hvis vi laver en pendant til det forslag, som vi her taler om, er jo netop at sikre, at skatten på arbejdsindtægter bliver sat ned, sådan at det ikke bare kan betale sig at gøre en ekstra indsats, men at der sådan set også er et større økonomisk råderum til at disponere over den indtægt, som man nu oppebærer på arbejdsmarkedet.
Der kunne man jo så vælge bl.a. at sige, at så vil man gerne tage en lille smule mere fri eller bruge noget tid med familien eller på anden vis.
Men det, der er hele filosofien bag skattereformen, er selvfølgelig, at der skal sættes ind i forhold til at gøre det mere interessant at arbejde.
Men man kan også vælge alternative løsninger, og det vil vi jo ikke blande os i fra regeringens og fra Venstres side, hvis det er sådan, at man prioriterer anderledes.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-05-15:
Det er voldsomt rørende at høre om Venstres ordførers store sociale hjerte, og jeg er glad for, at vi kan få en drøftelse af det her.
Lene Espersen (KF), 2009-05-15:
Jeg vil sige, at regeringen faktisk er fuldstændig enig med Socialistisk Folkepartis ordfører i, at det er væsentligt, at vi arbejder for at skabe bedre rammer, ikke mindst for børnefamilierne, som har en hård og stressende hverdag - især hvis både mor og far arbejder.
Men vi tror altså ikke på, at vejen frem er at sige, at vi lige præcis skal give tilskud til rengøring.
Det er måden, hvorpå man letter det pres, der er, med, at mor og far arbejder.
Vi tror faktisk på, at det er bedre at lave generelle skattelettelser, der både kommer mor og far til gode, og så overlader vi trygt til familierne selv at tage ansvar for, hvordan de så ønsker at disponere over de flere midler, der bliver til rådighed.
Som sagt kan det være til rengøring, det kan også være til pasningshjælp, til at børnene bliver hentet lidt tidligere og kommer hjem og får slappet lidt af.
Der er rigtig mange forskellige områder, hvorpå familierne ønsker at prioritere det, at der bliver større økonomisk råderum.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-05-15:
Men var det ikke ret oplagt, at man med den her ordning ville kunne sikre, at der var familier, der blev opmærksomme på, at ordningen var en mulighed?
Det er jo sådan, at ordningen faktisk har vist sig at være meget populær, indtil den blev afskaffet.
Det er faktisk også sådan, at selv Dansk Arbejdsgiverforening indrømmer, at det var en mulighed for at gøre noget i forhold til at øge arbejdsudbuddet blandt især kvinder, som jo, når de får børn, påtager sig en times arbejde mere i hjemmet end deres mænd.
Det viser den her tidsundersøgelse.
Var det ikke en god, målrettet måde at sørge for, at skattelettelserne så også går til noget, der kan øge arbejdsudbuddet meget markant blandt nogle helt bestemte veluddannede - især kvinder - i samfundet?
Lene Espersen (KF), 2009-05-15:
Ja, det har regeringen et meget klart svar på, og det er at sætte skatten ned på arbejde.
Vi tror, at der er en meget klar sammenhæng mellem, at vi er et af de lande i Europa, hvor veluddannede kvinder arbejder mindst, og så det faktum, at vi har haft et meget højt skattetryk.
Derfor tror vi på, at det, at marginalskatten nu bliver sat markant ned, kommer til at have den effekt, at familierne får flere penge til rådighed til f.eks. at kunne købe sig til rengøring, købe sig til, at andre klarer at få tøjet på renseri, købe sig til, at andre klarer noget af det arbejde, der måske er med haven, eller andre ting, man altså betaler sig fra for at få mere fritid, så man kan være sammen med børnene.
Jeg er meget stolt af skattereformen, for den betyder faktisk, at over 70 pct. af danskerne fremover maksimalt vil have en marginalskat på 42 pct.
Deriblandt er der altså rigtig, rigtig mange kvinder, der nu får en markant sænkelse af skatten med det resultat, at de faktisk får mulighed for at kunne prioritere mere fritid.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-05-15:
Sådan som samfundsstrukturen er skruet sammen i dag, er der to grupper i samfundet, som opfører sig mere eller mindre uhensigtsmæssigt - nej, det kan man ikke sige.
Det viser sig, at børnene i Børnerådets undersøgelser og i SFI's undersøgelser mangler synlige og nærværende voksne, og det viser sig, at kvinder, der har fået børn, uanset hvilket uddannelsesniveau kvinderne har, går ned i arbejdstid og påtager sig flere opgaver i hjemmet til stor skade for arbejdsmarkedet, som har brug for denne arbejdskraft.
Det er sådan set alvorlige problemer, som vi mener man kunne løse med det her forslag.
Har regeringen andre måder, hvorpå man kunne løse problemerne med, at kvinder faktisk går ned i arbejdstid, når de får børn, og at børnene mangler synlige og nærværende voksne i hjemmet?
Lene Espersen (KF), 2009-05-15:
Frem til 2004 var det muligt for alle at få støtte via hjemmeserviceordningen, hvorefter ordningen blev ændret, så alene personer, som enten er fyldt 65 år eller er førtidspensionister, kan få tilskud til rengøring i eget hjem.
Begrundelsen for at ændre ordningen var bl.a., at undersøgelser viste, at hjemmeserviceordningen var mest udbredt blandt de mest velstillede familier, som selv var i stand til at afholde den fulde udgift.
Regeringen har derfor valgt at målrette ordningen mod ældre og førtidspensionister, der har større behov for hjælp til rengøring.
Undersøgelser har ligeledes vist, at en udvidelse af ordningen kun vil have en begrænset effekt på sort arbejde og på beskæftigelsen.
På den måde vil den enkelte familie få større økonomisk frihed til at købe sig til den hjælp, de har behov for, frem for at få et øremærket tilskud til rengøring.
Regeringen kan på denne baggrund ikke støtte forslaget.
Karsten Nonbo (V), 2009-05-15:
For det var en grundig redegørelse og en god debat, som har været givet.
Og når ikke man kan tilføre debatten noget nyt, kan man jo fatte sig i korthed, og det vil jeg så gøre.
Vi må sige, at markedet for produktion og salg af klyngevåben jo absolut er minimeret, i og med at 96 lande har tiltrådt Oslokonventionen, og så producerer og bruger man ikke klyngevåben mere.
Tilbage står så stormagterne USA, Kina, Rusland, Indien, Sydkorea og Pakistan.
De har altså ikke tiltrådt den her konvention.
Vi forsøger at forfølge den via FN, og det håber vi også at SF vil være med til, således at vi kan få et totalt forbud mod brug af klyngevåben.
Når Venstre siger nej til forslaget, er det også mere timing, end det direkte er i modstrid med, hvad der står i beslutningsforslaget.
Vi mener, at det p.t. ikke har den store praktiske betydning og gang på jord, idet vi jo har Belgien, som har vedtaget et lignende forslag som det, SF fremsætter, og Belgien er jo kørt fast i, at det ikke har været muligt at udarbejde lister.
Problemet er jo, at mange af de firmaer garanteret ud over klyngevåben har anden produktion, og at klyngevåben måske er en slags nebengesjæft, så de er egentlig svære at finde.
Det kan da godt være, at vi jo med Oslokonventionen - og det har ministeren også redegjort for - i hvert fald er med til, at vi kan komme efter stat, kommuner og andre offentlige virksomheder.
Spørgsmålet er, hvordan vi eventuelt skal komme efter private investorer, når vi ikke rigtig ved, om vi er på fast grund.
Der er noget så simpelt som: Hvad med uagtsomme investeringer?
Skal man, hvis man laver et forbud, følge op med en straf for overtrædelse af et forbud - som jeg mener man skal - for det er jo formålet med et forbud?
Skal man så have et objektivt strafansvar, eller skal man som i straffeloven have et direkte forsæt som strafansvar?
Så der er egentlig mange ting, der skal afklares, og derfor siger vi p.t. nej til beslutningsforslaget.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-05-15:
Ja, snakken går.
Det er en kendsgerning, at skattereformen er meget skæv; det er vel også derfor, at den i folkemunde hedder rødvinsreformen.
Jeg er glad for, at ordføreren taler om, at alle borgere skal tilgodeses.
Men det er jo sådan i virkeligheden ude i samfundet, at der er en gruppe borgere, nemlig kvinder, som ikke i særlig høj grad tilgodeses, hverken i forhold til skattereformen, i forhold til, hvad det er for en struktur, vi har med hensyn til at øge ligestillingen, eller i forhold til at sikre, at de kvinder sådan set får frihed til også at levere en større indsats på arbejdsmarkedet, noget, som hele samfundet har brug for.
Det her forslag, som vi behandler i dag, kunne faktisk råde bod på det her problem, fordi det primært er kvinderne, der tager det store slæb i hjemmet; det viser alle de tidsundersøgelser, vi har, og senest Dansk Arbejdsgiverforenings egen tidsundersøgelse.
I sidste uge sagde beskæftigelsesministeren, ordførerens partikollega, at man ikke har tænkt sig at gøre noget som helst ved et eneste af de forslag, ud over det med lukkedagene, som Familie- og Arbejdslivskommissionen fremlagde.
Hvad er det så, der er Venstres ordførers svar på de her familie- og arbejdslivsproblemer?
Jacob Jensen (V), 2009-05-15:
Jeg kan i hvert fald bekræfte, at det hjemme hos os er sådan, at min hustru tager et større slæb, end jeg gør, og det er muligt, at det også er sådan andre steder i landet.
Men med hensyn til skattereformen skelner den jo ikke mellem mænd og kvinder, så det vil sige, at alle, der er på arbejdsmarkedet, eller i øvrigt får gavn af skattereformens tilskud på forskellig vis, jo får mulighed for det, uanset om man er mand eller kvinde, og får den fordel, der ligger deri.
Filosofien er jo netop, som ordføreren også spørger til, nemlig hvad det så er, vi vil gøre, for at gøre det muligt, endnu mere muligt, endnu mere frit for den enkelte familie, for den enkelte dansker at kunne tilrettelægge sin hverdag og at kunne prioritere sin arbejdsindtægt på en måde, som man selv finder mest hensigtsmæssig.
Det kan godt være, at man så synes, at man vil bruge den ekstra nettoindtægt, som det jo så er, når skatten bliver sat ned eller børnefamilieydelsen bliver sat op, den ekstra indkomst, til netop at købe sig til ekstra rengøringshjælp eller på anden vis, men det ønsker vi sådan set ikke at blande os i.
Vi giver sådan set, kan man sige, et 100-procents-tilskud, sådan at folk selv kan definere, hvordan de ønsker at tilrettelægge deres hverdag.
Vi ønsker ikke at sige, at det kun skal være de mest velstillede, som har mulighed for at betale de 60 pct., ved at give et 40-procents-tilskud.
Det ønsker vi ikke.
Morten Helveg Petersen (RV), 2009-05-15:
Tak til SF for at rejse den her debat og fremsætte forslaget om at udvide den nuværende hjemmeserviceordning.
I Det Radikale Venstre har vi det problem med forslaget, at vi sådan set har været kritiske over for hjemmeserviceordningen fra første færd, og derfor er vi også kritiske over for et beslutningsforslag, der går på at udvide den eksisterende hjemmeserviceordning.
Gennem årene har vi diskuteret med os selv, hvorfor det egentlig er, at man skal have en sådan ordning.
Hvorfor er det, at det offentlige som en kerneydelse skal tilbyde at give tilskud til den her form for hjemmeservice?
Er det ikke noget, man må løse på anden vis, og som familierne selv må påtage sig ansvaret for at finde ud af, hvordan de vil håndtere?
Vi har været kritiske over for at give tilskud til et sådant felt gennem mange år, og af samme grund kan vi heller ikke støtte forslaget, som det ligger her.
Vi vil meget gerne deltage i diskussioner om vilkårene for børnefamilier.
Vi vil meget gerne være med til at undersøge, hvad man i øvrigt kan gøre for at bidrage til, at børnefamilier og andre familier får en god og ordentlig hverdag, men vi er kritiske over for at anvende et instrument som en hjemmeserviceordning, og at det offentlige skal give tilskud til ordninger af den her art.
Og derfor kan vi heller ikke støtte beslutningsforslaget fra SF, sådan som det ligger her.
Mike Legarth (KF), 2009-05-15:
Vores sigte i alt, hvad vi foretager os, er at gøre det enkelte individ så uafhængigt af staten som muligt.
Man har jo to muligheder med det system, vi diskuterer i dag, enten at man kan give et tilskud til en forbedring af hverdagen, til en lettelse af en byrde, eller at man kan give en skattelettelse, sådan at folk får flere af deres egne penge udbetalt.
Vi vil altså helst frigøre folk fra det der støttesystem fra staten og i stedet for give folk større råderet over det, de selv har tjent.
Det, der er vores sigte, er jo at skabe optimisme og tryghed i familierne og give mulighed for en selvstændig beslutning om, at man kan prioritere sin arbejdstid og blive mere hos børnene i den tid, hvor de er små og under opvækst.
Det har vi stor sympati for, og det vil vi til enhver tid gerne prøve at skabe mulighed for.
Det gør vi jo netop ved at give flere penge i hænderne på børnefamilierne, sådan at de kan prioritere - hvad enten det er far eller mor, der skal være mere derhjemme.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-05-15:
Ja, vi ved jo ikke, hvad folk vil bruge alle de herlige penge på, som regeringen har givet ud, og det er måske meget godt, at vi ikke ved det.
Men vi ved, at kvinderne uanset uddannelsesniveau går ned i arbejdstid, lige så snart de får børn, og at de, når de får børnene, påtager sig alle de ufleksible opgaver i hjemmet.
Det gælder madlavning, rengøring, indkøb, opvask osv.
Har De Konservative nogen sinde overvejet, at man måske mere end gennem de her skattelettelser gennem et sådant forslag her, som i sit udgangspunkt i virkeligheden er udtænkt af Familie- og Arbejdslivskommissionen, kunne være med til at sikre, at der blev frigivet arbejdskraft og måske tid til at være synlig og nærværende over for børnene?
Og overvejer den konservative ordfører, at hvis nu skattelettelserne ikke virker efter hensigten, nemlig at øge arbejdsudbuddet især blandt kvinderne, så kunne man på et senere tidspunkt gennemføre det her forslag?
Mike Legarth (KF), 2009-05-15:
Det Konservative Folkeparti har som udgangspunkt stor sympati for tankegangen bag det her forslag.
Men efter at der er blevet lavet en grundig analyse af, hvad konsekvenserne af det her forslag vil være, nemlig at det sorte arbejde ikke vil blive minimeret, hvilket var en af forudsætningerne, og at beskæftigelsen som sådan ikke vil blive væsentlig forhøjet, har vi skiftet spor, og i stedet for er vi så gået over til en ordning, hvor vi hjælper børnefamilierne ved at sænke skatten.
For det viste sig jo, at det mest er velstillede ældre, der gør brug af den her ordning, og som andre også har været inde på i den her runde, er der ingen tvivl om, at de, der vil have størst mulighed for at kunne afholde en udgift og betale 60 pct. selv, er dem, der tjener mest.
Så derfor er den sociale profil i vores øjne også skæv.
Derfor gjorde vi i stedet for det, at vi gennemførte en historisk skattereform.
Den er virkelig historisk og ambitiøs, og jeg er glad for, at vi nu kan sige, at vi har sænket marginalskatten med 7,5 pct.
Det er et kæmpe skridt i den rigtige retning med hensyn til at give familierne større købekraft.
Aftalen betyder, at alle danskere i alle indkomstgrupper kommer til at betale langt mindre i skat, end da vi kom til som regering i 2001.
Det er vist ikke nogen hemmelighed, at lavere skat på arbejde står højt på den konservative dagsorden, og siden vi overtog regeringsmagten i 2001, har vi sænket skatten flere gange: i 2004, i 2007 og nu igen her fra den 1. januar 2010.
Vi fritager jo 350.000 for at betale topskat.
Vi sænker skatten på den sidst tjente krone med 7,5 pct. I alt har vi i de 7 år, vi har siddet i regering, sænket skatterne med 50 mia. kr., og 28,5 mia. kr. kommer fra den seneste aftale om den historiske skattereform, jeg nævnte.
Med den aftale sænker vi jo også bundskatten med 1,5 pct., for at den sociale profil også skal være rigtig, vi fjerner helt mellemskatten på 6 pct., og vi hæver grænsen for, hvornår man skal betale topskat, med 54.400 kr.
Den skattereform og den tankegang er et klokkeklart bevis på en velkendt konservativ mærkesag, nemlig at man sagtens kan styrke samfundsøkonomien og skabe tryghed for privatøkonomien og samtidig tage god hånd om de svageste i vores samfund.
Colette L. Brix (DF), 2009-05-15:
Blandt de 31 forslag fra kommissionen var der et om, at hjemmeserviceordningen skulle udvides til også at dække børnefamilier med børn under 14 år.
Kommissionen foreslog dog også, at ordningen skulle udvides til bl.a. indkøb af dagligvarer og madlavning.
I den nuværende form omfatter ordningen kun personer over 65 år og førtidspensionister.
Da regeringen i september 2007 fremlagde sit debatoplæg om en moderne familiepolitik, var dette forslag ikke med.
Til gengæld var der et forslag om at gøre det lettere at ansætte privat hjælp til praktiske opgaver i familien ved at samle reglerne og gøre dem mere overskuelige og dermed gøre det lettere at ansætte den nødvendige hjælp.
Med skattereformen bliver bl.a. bundskatten sat ned, mellemskatten afskaffes, marginalskatten sænkes med 7,5 pct., og samlet set reduceres indkomstskatten med 28,5 mia. kr. fra 2010.
Det er dermed tredje gang, at regeringen og Dansk Folkeparti nedsætter skatten på arbejde.
Selv med stigende energiafgifter, som jo for mange kompenseres af den grønne check, vil der derfor være et yderligere rådighedsbeløb, som f.eks. kan bruges til at købe privat hjemmehjælp.
Vi vil hellere fortsætte ad denne vej, så der i familierne er valgfrihed med hensyn til, hvad pengene skal bruges til.
Det kan være privat hjemmehjælp, hjælp til reparationer eller en ferie til hele familien.
Dansk økonomi befinder sig i en historisk krise, men forhåbentlig ser det bedre ud om et års tid.
Derfor har vi også sammen med regeringen og Socialistisk Folkeparti, når det gælder bank- og kreditpakkerne, fået vedtaget midlertidige hjælpepakker til dansk økonomi som f.eks. renovationspuljen og frigivelsen af SP-midlerne i næste måned.
Det er netop ikke vedvarende tiltag, men tiltag, som først og fremmest skal hjælpe dansk økonomi gennem 2009 og 2010.
En permanent udvidelse af hjemmeserviceordningen er netop ikke midlertidig.
Dansk Folkeparti kan derfor ikke støtte forslaget.