Ole Birk Olesen (LA), 2014-09-09:
Det er kun 3 år siden, at denne regering trådte til efter et folketingsvalg, hvor Socialdemokraterne og SF bildte danskerne ind, at der var råd til masser af nye velfærdsgaver, som der så ikke var råd til alligevel.
Der er sket meget siden.
SF har skiftet formand hele to gange og er trådt ud af regeringen, fire af partiets ministre er så til gengæld trådt ud af SF.
Socialdemokraterne ville have skiftet formand og statsminister, hvis man kunne have fået et nyt job i EU til hende, hvilket man ikke kunne, så derfor må man nu til partiets store beklagelse, kan vi læse i aviserne, trækkes med den formand og statsminister, som man nu engang har.
Det samme må så danskerne.
I stedet blev det fru Margrethe Vestager, der trak det lange strå og derfor fik lov til at forlade dansk politik inden det valgnederlag, som hun frygtede, og den kommende tid som politiker i opposition, som hun frygtede endnu mere.
Også på den økonomiske front er tiden en helt anden i dag end tilbage i 2011, da regeringen tiltrådte.
Dengang var dansk økonomi et håndværkertilbud, sagde den nyudnævnte finansminister, som mirakuløst stadig er finansminister og sidder hernede, og som endda også er medlem af det samme parti.
Så elendig var økonomien i 2011 ifølge finansministeren, at det helt kom bag på ham og regeringen, og det var derfor, Socialdemokraterne og SF kun kunne gennemføre en brøkdel af de to partiers valgløfter.
Men nu går det heldigvis bedre.
Det går faktisk tæt på rigtig godt med økonomien i dag.
Der er et stemningsskifte i dansk økonomi, sagde statsministeren allerede sidste sommer.
Beskæftigelsen stiger en smule, og vi vil få en vækst på 1,4 pct. i år, og næste år vil økonomien vokse hele 2,0 pct., fortæller regeringen os.
En vækst på 2,0 pct. er på højde med årene, før finanskrisen satte ind i 2008; dengang der var mangel på arbejdskraft, pengene væltede ind i statskassen, og den offentlige gæld blev helt tilbagebetalt.
Så det er sandelig fine udsigter, regeringen giver os.
60 mia. kr. i underskud svarer til, at der bliver stiftet en gæld på 11.000 kr. for hver eneste dansker, også den nyfødte og den 100-årige.
Når det kommer til at gå så godt med økonomien næste år, hvorfor er det så nødvendigt for regeringen at låne så mange penge?
I 2011 – dengang økonomien ifølge finansministeren var et håndværkertilbud – var der et underskud på de offentlige finanser på kun 37 mia. kr.
Altså i 2011, hvor regeringen overtog en elendig økonomi fra den borgerlige VK-regering, var underskuddet på 37 mia. kr. I 2015, hvor økonomien ifølge regeringen selv vil være langt bedre takket være, selvfølgelig, regeringens egen politik, vil underskuddet være på 60 mia. kr.
Et underskud på 37 mia. kr. i 2011 og et underskud på 60 mia. kr. i 2015 er da umiddelbart lidt sært, når nu de økonomiske konjunkturer er blevet så meget bedre.
Vi er jo også i et valgår i 2015, lyder analysen fra de politiske kommentatorer, så derfor sidder pengene løst.
Vi skal have mere velfærd, siger regeringen.
Men velfærd i et land kan ikke måles på størrelsen af de skatter, der opkræves til forbrug i den offentlige sektor.
Før sommerferien skrev dagbladet Politiken om en omfattende undersøgelse fra det berømte Harvard universitet om velfærden i verdens lande.
På en førsteplads ligger New Zealand.
Det er ifølge Harvardundersøgelsen verdens bedste velfærdssamfund.
På en andenplads ligger Schweiz, på en tredjeplads ligger i Island, så kommer Holland, Norge, Sverige, Canada og Finland, og på en niendeplads kommer så endelig Danmark.
Alle de lande, som ifølge undersøgelsen er bedre velfærdssamfund end Danmark, har mindre offentlige sektorer og lavere skatter end Danmark.
Landene på de tre øverste pladser, New Zealand, Schweiz og Island, har endda skattetryk, som ligger mellem 11 og 20 procentpoint under det danske, så man kan altså ikke som regeringen sætte lighedstegn mellem et højt offentligt forbrug af skattekroner og en høj grad af velfærd i samfundet.
I Liberal Alliance går vi til finanslovsforhandlinger med regeringen for at styrke velfærden i Danmark, ikke for at øge det offentlige forbrug.
I vores optik har danskerne brug for at kunne bestemme mere over deres egne penge for at få mere velfærd i deres egne liv.
Velfærd er f.eks., at en nybagt mor og far har råd til at købe familiens første bil med plads til barnevognen og rejsesengen.
Det er ikke velfærd, at en familie med behov for en bil kun har råd til at købe en meget gammel bil, som alt for ofte går i stykker, eller en ny mikrobil, som ikke har plads til det hele.
I Sverige, hvor man ikke har en registreringsafgift på biler, er den mest solgte nye bil en rigtig familiebil, en Volvo V70.
I Danmark, hvor vi skal betale op til 180 pct. i registreringsafgift, er den mest solgte bil en Volkswagen Up, hvor der stort set ikke er plads til bagage, hvis familien består af fire personer.
Det er heller ikke velfærd, at danske familier må opgive deres drøm om at flytte fra lejligheden i byen til et hus med have i forstæderne, fordi de ikke kan betale de kommende grundskyldsstigninger, som især rammer enfamilieshuse.
Regeringen vil bruge 20 mia. kr. mere i den offentlige sektor i 2020 end i 2014, og øget opkrævning af grundskyld skal betale over halvdelen af den ekstraregning, som regeringen udskriver.
De samlede ejendomsskatter på enfamilieshuse til en værdi af 2 mio. kr. er allerede i dag højere end ejendomsskatterne på en lejlighed til 2 mio. kr., men fremover vil der blive gjort endnu mere forskel, så drømmen om at flytte i hus, så børnene har en have at tumle i, bliver endnu vanskeligere at realisere for de unge familier.
Det er heller ikke velfærd, at 25.000-30.000 selvstændige og godt 10.000 lønmodtagere får mindre ud af at gå på arbejde og betale skat, end de ville få, hvis de lod være og i stedet gik ned på kommunen for at bede om kontanthjælp.
I dette land siger vi, at en voksen enlig på kontanthjælp skal have ca. 7.500 kr. tilovers efter skat for at kunne leve et ordentligt liv, men en selvstændig, som kæmper for at få sin virksomhed op at stå, men som endnu ikke kan tjene mere end f.eks. 7.500 kr. om måneden, skal betale skat af de penge, så den selvstændige ender med at have under 6.000 kr. tilbage til sig selv.
Det opleves ikke som velfærd af en kæmpende selvstændig at blive beskattet af sin sparsomme indkomst, før hun eller han har tjent penge nok til at forsørge sig selv på et niveau, som regnes for et minimum for en person, som ikke har et arbejde.
Liberal Alliance vil gå til finanslovsforhandlinger for bl.a. at sænke registreringsafgiften så meget som muligt, for at stoppe stigningerne i grundskylden og for at indføre et nyt bundfradrag på 7.000 kr. om måneden for alle lønmodtagere og alle selvstændige.
Det kalder vi velfærd.