Mette Bock (LA), 2016-05-03:
Når man hører rækken af ordførerindlæg i den her vigtige debat, som vi må takke SF for at have rejst, så siger det jo lidt om, at det er fantastisk, at vi alligevel – samtlige Folketingets partier på nær Dansk Folkeparti – har kunnet enes om et fælles forslag til vedtagelse.
Det siger lidt om dansk politisk kultur i modsætning til noget af den kultur, som gør sig gældende imellem de to involverede parter i striden, som vi diskuterer her i aften.
Forholdet mellem israelere og palæstinensere har jo igennem årene udviklet sig fra slemt til værre.
Forholdene for civilbefolkningerne på begge sider ved vi er ganske forfærdelige.
Israelerne frygter terrorangreb og har en legitim ret til at forsvare sig; palæstinenserne udsættes for ulovlige bosættelser og det, som jeg synes man kan kalde for den stille chikane, som oven i købet ikke altid er så stille endda.
Hvor fører det os så hen?
Ja, for os at se i Liberal Alliance til en bekræftelse af, at fred, frihed, demokrati og ikke mindst en gensidigt respekterende sameksistens ikke er noget, der kan skabes udefra.
De involverede parter må selv påtage sig et ansvar.
De må selv sætte sig til forhandlingsbordet, og de må finde de nødvendige kompromiser.
I Liberal Alliance støtter vi en tostatsløsning, ikke fordi vi egentlig synes, det er det bedste.
Det bedste ville være et samlet, fredeligt Israel med gensidig respekt imellem de forskellige befolkningsgrupper.
Der er bare intet overhovedet, der tyder på, at det har nogen som helst gang på jord.
Toppolitikere på begge sider af konflikten står stejlt, men heldigvis sker der jo også noget under radaren.
Og derfor vil jeg sige, at jeg egentlig har ret stor sympati for Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse, som bifalder og bakker op omkring alle de felter, hvor man samarbejder under radaren israelere og palæstinensere imellem – inden for sundhed, undervisning, fødevarer, erhverv, forskning osv.
Jeg har selv været på flere ophold i Israel og netop oplevet, hvor utrolig livsbekræftende og håbefuldt det egentlig er at møde de steder, hvor man samarbejder, hvor man simpelt hen ikke orker at vente længere på, at man på den storpolitiske scene kan finde ud af endnu en gang ikke at gøre noget.
Det synes jeg egentlig er det håb, man må bakke op om alt det, som man overhovedet kan.
Men man kan jo altså ikke stemme for to forslag til vedtagelse.
Og derfor støtter vi det andet forslag til vedtagelse, som flertallet af de politiske partier bakker op om.
Det gør vi simpelt hen, fordi vi også ønsker at markere, at det for os at se er fuldstændig uacceptabelt med den bosættelsespolitik, som føres, ligesom det er uacceptabelt, at der er en kultur, som gør, at terrorangrebene fra palæstinensisk side heller ikke holder op.
Begge dele er kontraproduktive i forhold til at finde en endelig løsning på konflikten, men egentlig også kontraproduktive i forhold til de positive ting, som trods alt foregår under radaren.
For øjeblikket går udviklingen faktisk kun den gale vej.
Jeg synes, at når man besøger Israel for øjeblikket, får man også fornemmelsen af, at den unge generation, og det vil egentlig sige både den unge generation af palæstinensere, men også den unge generation af israelere er på vej til at forlade området, fordi de ønsker et liv i frihed, og fordi de ganske enkelt ikke har tillid til, at de politikere, som er deres på begge sider af konflikten, har viljen og evnen til at finde løsningerne. Man oplever også, at der foregår noget, som man næsten kan kalde for et fødselskapløb, altså at det handler om, hvem der kan føde flest børn.
Og disse børn skal så opdrages til at stå fuldstændig fast i en i forvejen fastlåst konflikt.
Så der er ikke meget håb at få øje på.
Der er det håb, som Dansk Folkeparti peger på i sit forslag til vedtagelse, nemlig at der trods alt foregår et samarbejde under radaren.
Det skal vi støtte alt det, vi kan, men vi mener altså også, at det er meget vigtigt at påpege, at det for os at se er fuldstændig uacceptabelt, at der foregår de ting både med hensyn terror og med hensyn til bosættelser og med chikane, som bliver ved med at lægge sten i vejen for, at der findes en egentlig varig politisk løsning på problemerne.
Så Liberal Alliance bakker op om forslaget til vedtagelse, som samtlige partier bortset fra Dansk Folkeparti støtter.