runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2009-02-19:
Ja, nu siger hr. René Christensen: Ork, man sidder ikke varetægtsfængslet så længe.
Altså, faktum er jo, at antallet af personer, der har siddet varetægtsfængslet mere end 3 måneder, er steget med 50 pct. siden 2001.
Så jo, det er faktisk noget, man gør i betragtelig længde.
Det, der vel er problemet, er, at ud over, at det er ret og rimeligt, er det også beskyttet af børnekonventionen, som siger, at børn har ret til at have kontakt med deres forældre, hvis samfundet adskiller dem derfra.
Der er spørgsmålet: Er det ikke netop i en situation, hvor forældrene er blevet varetægtsfængslet og altså blevet revet ud af børnenes hverdag, man har behov for styrkede rettigheder?
Derfor spørger jeg, og det synes jeg egentlig ikke at jeg har fået klart svar på
: Er det ikke ret og rimeligt, at der i det mindste er de samme rettigheder for børn af varetægtsfængslede som for børn af dømte?
René Christensen (DF), 2009-02-19:
Det er jo sådan, at når man er varetægtsfængslet, er der en verserende sag, som ikke er afsluttet.
Der synes jeg, at det er rimeligt, at man i forhold til sagens karakter, som der jo også står i lovgivningen, vurderer fra sag til sag, hvad sagen kan bære i forhold til besøg af børn af indsatte.
Der er det et tillidsspørgsmål, om man vurderer, at Kriminalforsorgen og politiet i samarbejde kan magte den her opgave.
Der mener vi faktisk, at de godt kan magte den.
Der er så nogle, der mener, at de ikke kan magte den.
Men vi er sikre på, at de, som er ansat de steder, også er mennesker og kan se, at de her børn har behov for at se deres forældre, og forældrene har jo også behov for at se deres børn specielt jo hvis det skulle ende med, at sagen skulle falde.
Det ser man jo også i forhold til varetægtsfængslinger, nemlig at de ikke holder i længden.
Derfor er det utrolig vigtigt.
Og vi har fuld tillid til, at sådan som reglerne er i dag, gør man alt, hvad man kan, for at opretholde så godt et forhold som muligt.
Karen Hækkerup (S), 2009-02-19:
Jeg synes, at Dansk Folkepartis ordfører havde en utrolig klog indgangsvinkel til første del af den her ordførertale, nemlig at der faktisk kan være andre end de biologiske forældre, som er i en forældrerolle, eller som er barnet nærtstående.
Det synes jeg i virkeligheden, at Dansk Folkeparti måske kunne få med i beslutningsforslaget.
Kunne det være en måde at nå et kompromis på?
René Christensen (DF), 2009-02-19:
Det tror jeg ikke.
Vi har vi to forslag her, og jeg vil sige, at jeg synes, at det første, vi ser her, er på sådan et lidt tyndt grundlag.
Og når jeg også læser bemærkningerne til det, er der ikke så meget af det, jeg er enig i i forhold til det her.
Jeg vil sige, at jeg synes, at der er tænkt væsentligt mere over det, vi senere skal debattere her.
Også i forhold til det med besøgsplan er vi meget uenige.
Så jeg tror ikke, det er nok til, at vi kan gå hen og støtte forslaget her.
Morten Østergaard (RV), 2009-02-19:
Altså, når man fremsætter beslutningsforslag, er det jo ofte også for at få en debat, og jeg kan da være enig i, at debatten er udmærket.
Men jeg vil bare spørge, som jeg også har spurgt andre: Skurrer det ikke et eller andet sted mod en konservativ retsbevidsthed, at børn af indsatte, som har fået dom, sådan set har stærkere rettigheder i forhold til besøg end børn af indsatte varetægtsfængslede, som altså ikke er dømt for noget endnu, men så er mistænkt for noget?
Der skal man også i forhold til, hvornår det sker, huske, at børn af dømte indsatte jo har haft længere tid til at vænne sig til det, fordi der er foregået en anholdelse og en proces med domstolene osv., inden det kommer dertil.
Men her taler vi altså om - det er i hvert fald vores tilgang til det at der som minimum burde være samme rettigheder og samme fokus, for det er jo lige præcis ved varetægtsfængsling, at forældrene er blevet flået ud af børnenes hverdag og sat i fængsel, og så er problemet bare, at forholdene mange steder ikke er til det, og at situationen mange steder er sådan, at der går lang tid, før det kommer i gang.
Vivi Kier (KF), 2009-02-19:
Jeg må starte med at gentage, hvad der er blevet sagt rigtig mange gange i løbet af dagen her, og det er, at varetægtsfængslede altså også har rettigheder til at se deres børn og modsat, så længe forholdene tillader det, og vi må altså sige, at når man kommer i fængsel, er det jo ikke sådan på et løst grundlag.
Når man bliver varetægtsfængslet, er der jo en mistanke, og jeg medgiver, at man ikke er dømt.
Jeg har tillid til, at Kriminalforsorgen i hvert enkelt tilfælde vurderer, at her kan det sagtens lade sig gøre, og at dér vil det ikke være godt.
Og det er jo altså ikke sådan, at man, hvis man bliver varetægtsfængslet, overhovedet ikke får lov til at se sine børn.
Det er muligt, og der bliver taget individuelle hensyn, og det har jeg fuld tillid til.
Morten Østergaard (RV), 2009-02-19:
Det andet, jeg vil sige, er så, at det her forslag jo ikke udspringer af, at vi har siddet i De Radikales gruppeværelse og ladet tankerne flyde frit.
Det her forslag udspringer jo af, at der blandt næsten alle, der beskæftiger sig med det her, er enighed om, at der er et meget væsentligt problem, og at vi er nødt til at gøre noget.
Jeg har siddet og ledt i bemærkningerne, fordi der nu er flere, der har sagt, at det er efter begreberne om en rigid og konform besøgsplan, for jeg mener ikke, det står nogen steder.
Det, vi siger, er, at vi gerne vil forpligte alle parter på, at der bliver taget stilling til besøg i den første uge, og det gælder sådan set både for varetægtsfængslede og for dømte indsatte.
Og det er simpelt hen bare et spørgsmål om, at man forholder sig til det.
Der er givetvis utrolig mange ting på nethinden og tanker, der fylder noget for dømte indsatte og også for varetægtsfængslede, men det er bare så afgørende for de her børn, hvis ikke de skal ende i depression eller med, at de bliver nogle af dem, der selv havner i fængsel, at det her kommer i gang meget hurtigt, og derfor vil vi gerne have det rykket op på prioriteringslisten.
Der er ingen formkrav, der er heller ingen krav til indholdet; det er et spørgsmål om, at vi gerne vil have, at man tager stilling til det i uge et.
Er det i virkeligheden ikke meget fornuftigt?
Vivi Kier (KF), 2009-02-19:
Jo, men det kunne man synes var vigtigt, hvis der overhovedet ikke var sket noget, og at alle mulige ting stod stille her i Danmark.
Men det gør de jo ikke.
Ministeren har meget fornemt, præcis fra fængsel til fængsel, fortalt, hvad det er, der sker.
Der er en kæmpe udvikling i gang.
Man er fra Kriminalforsorgens side utrolig opmærksom på det her.
Man laver kurser for ansatte, altså med hensyn til, hvad det er for nogle signaler og alt muligt, og hvad de skal være opmærksom på.
Man indretter børnerum, legerum, man opretter forældresamtalegrupper; man gør en hel masse ting.
Så der er rigtig meget fokus på det her.
Og jeg er rigtig bange for at presse noget ned og sige, at det skal være inden for en uge.
Det er jo også vigtigt, at den indsatte selv er klar til og med på det, for jeg tror, at det næste så bliver rigtig, rigtig svært.
En ting er, at nogen sætter sig ned og snakker med barnet om det her, men skal man så ind og møde far eller mor, der har fået en dom for et eller andet?
Så skal det jo også fortælles, hvorfor det er, man sidder der.
Så der kan være mange ting.
Jeg mener, at der er fokus; der sker en masse handling.
Vi skal have fokus på det, men der behøves altså ikke yderligere lovgivning.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2009-02-19:
Jeg vil ikke give den konservative ordfører ret i, at det her ikke er et særlig stort problem og det ikke omhandler en ret stor gruppe børn.
Der er 3.000-7.000 børn i Danmark, der hele tiden har en forælder i fængsel, og når man så kigger på, hvordan de danske domme er indrettet, og hvor meget vi bruger varetægtsfængsling, er der altså ret mange korte straffe, og det betyder, at det vil være et ret stort antal børn, som påvirkes af at have en forælder i fængsel.
Der er mange tanker hos børn, og vi kunne meget nemt berolige dem ved at sikre dem en hurtig og en effektiv adgang til at få afmystificeret hele den her hændelse med far, som pludselig er blevet revet ud af barnets hverdag.
Det synes jeg at vi burde sikre, og derfor burde vi vedtage det her forslag.
Vivi Kier (KF), 2009-02-19:
Jeg må i hvert fald have udtrykt mig utrolig uklart, hvis spørgeren har hørt mig sige, at det her ikke er noget særlig stort problem eller en særlig stor gruppe, for det har jeg aldrig sagt, og det har jeg i hvert fald aldrig ment.
Jeg er meget, meget enig med spørgeren i, at der er meget tabu ved det her, og det betyder rigtig meget, at man tør italesætte det og få snakket med børnene om det.
Jeg synes, at det er et vigtigt fokuspunkt.
Jeg fastslår bare endnu en gang, at man altså har fokus på det her, der sker en udvikling, man er i gang, der sker rigtig, rigtig mange ting.
Det skal hele tiden have vores bevågenhed, men jeg mener ikke, at det kræver ekstra lovgivning.
Det skal have vores bevågenhed, og jeg vil meget, meget gerne være med til at aftabuisere det at have en forælder, der sidder i fængsel.
René Christensen (DF), 2009-02-19:
For det første er varetægtsfængsel jo i en kortere periode, man er jo ikke varetægtsfængslet i flere år.
Man kan sige, at jeg er fuldt tryg ved, at man tager stilling til, om nu et barn på 17 ½ år kan komme ind og bidrage til f.eks. at ødelægge en form for efterforskning.
Og det er jo tit derfor, man har varetægtsfængslet en person: fordi der er en efterforskning i gang.
Der har jeg fuld tillid til, at man fra sag til sag vurderer, om en sag kan bære, at en indsat får fornuftigt besøg også af sine store børn.
Så det har jeg tillid til at man forvalter fornuftigt i dag.
Morten Østergaard (RV), 2009-02-19:
I forhold til det første er det, som forslaget her drejer sig om, jo netop barnets tarv.
Det, vi beder om med besøgsplanen, er sådan set blot, at man forholder sig til, hvordan det skal gå, inden for den første uge, sådan at vi er sikre på, at der kommer fremdrift i det.
Men det var mere det andet, jeg gerne ville bede hr. René Christensen om at forholde sig til, nemlig det omkring varetægtsfængsling
Er hr. René Christensen enig med mig i, at der er forskel på de rettigheder, der er for børn af indsatte, som er dømt, og børn af indsatte, som er varetægtsfængslede?
Og bør lige præcis det forhold, at de her forældre jo ofte er blevet revet ud af børnenes tilværelse og varetægtsfængslet, men altså ikke er dømt for noget endnu, ikke netop tale for, at man faktisk styrker de rettigheder, som børnene til de forældre, der er varetægtsfængslede, har?
Det er jo netop dér i starten, hvor det kan synes at være allervigtigst.
Om det så er samlevende, eller hvordan det er, tror jeg man behandler dem fuldstændig ens i fængselsvæsenet. Men det, som er afgørende, er altså, om det er rimeligt, at der ikke er de samme rettigheder for børn af varetægtsfængslede som for børn af dømte.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-02-19:
Kriminalforsorgen har taget en masse initiativer, som jeg har nævnt.
Man er også i gang med at overveje nye tilbud, som kan gavne forholdet mellem indsatte og deres børn.
Med hensyn til elektronisk kommunikation vil jeg sige, at der er nogle sikkerhedsmæssige forhold i det, som skal afklares.
Hvis man kan sms'e, har man jo adgang til en mobiltelefon lige pludselig, og hvem kan man så sms'e til?
Jeg ved, at Kriminalforsorgen arbejder med det her og har fokus på de indsatte og de varetægtsfængslede, og det arbejde har jeg meget stor tiltro til.
Vi har måske verdens bedste fængselsvæsen i Danmark, som også behandler familierne ordentligt.
Nu skal man jo huske på, at det er folk, der er dømt, hvis de er indsat, og varetægtsfængslet, hvis der er en proces i gang.
Det handler også om sikkerhed, det handler om fortrolighed i forhold til den sag, der er kørende.
Men der er fokus på forældreforhold, der er fokus på kontakt til eventuelle børn i mange forskellige projekter, som jeg ikke behøver at stå og remse op, men som vi kan sende ind til udvalget i forbindelse med udvalgsbehandlingen.
Louise Schack Elholm (V), 2009-02-19:
Venstre mener, at når en kriminel handling begås, skal den skyldige straffes.
Men når den skyldige straffes, er det vigtigt, at man er opmærksom på eventuelle børns behov for en forælder.
Hvis barnets behov for relation til dets forældre ikke varetages, ender samfundet med endnu et offer, nemlig det pågældende barn.
Børn til indsatte har behov for at fastholde relationen til den pågældende forælder.
Allerede i dag laves besøgsplaner for indsattes børn, og det er et højt prioriteret område.
I dag tages der udgangspunkt i det enkelte tilfælde, forholdet mellem barn og forældre og den indsatte forælders ønske om at se sit barn.
Det er ikke altid, at den indsatte føler sig i stand til at se sit barn lige fra begyndelsen af.
Den indsatte kan have et ønske om, at barnet ikke ser den pågældende i den forfatning, som den indsatte kan føle sig i.
Der kan også være tilfælde, hvor offeret for den indsattes forbrydelse er den indsattes barn.
I sådanne tilfælde kan der være behov for, at barnet ikke tvinges til samvær med den indsatte forælder.
Varetægtsindsatte har også mulighed for at se deres børn, og også deres børn får udarbejdet en besøgsplan.
Beslutningsforslaget er derfor velment, men unødvendigt.
Det er unødvendigt, fordi der allerede er fokus på børn af indsatte.
Samtidig er det her detailregulering, der sætter rigide grænser for, hvornår en besøgsplan skal være færdig, uden hensyntagen til at det ikke nødvendigvis er muligt at få alle aspekter belyst inden for denne grænse.
Det undrer mig, at det netop er De Radikale, der fremsætter dette beslutningsforslag.
De Radikale plejer jo at bryste sig af at ville afskaffe regler, eller som partiet kalder det: at gennemføre en tillidsreform.
Derfor kan jeg slet ikke forstå, hvorfor De Radikale kommer med det her beslutningsforslag, hvor de ønsker at indføre en rigid regel, der jo netop bygger på en mistillid til den fængselskonsulent, den socialpædagog og alle de andre, der er involverede i sagen med at sikre gode besøgsmuligheder for børn af indsatte.
Venstre er glad for, at der er fokus på de indsatte børns trivsel.
Vi mener, at det er nødvendigt.
Samtidig har Venstre tillid til, at den indsats, som fængselssystemet, de sociale myndigheder og det øvrige fagpersonale yder over for børnene, er velovervejet og helhjertet.
Venstre afviser derfor dette beslutningsforslag.
Morten Østergaard (RV), 2009-02-19:
Det lyder nu snarere, som om Venstre har tillid til regeringen, og det kommer ikke som et chok, men sandheden er jo, at alle de grupper, som er nævnt her, er positive over for, at der skal gøres en ekstra indsats for børn af indsatte.
Og det, man lige så godt kunne sige på baggrund af fru Louise Schack Elholms indlæg, er, at Venstre er fint tilfreds med, at der blandt børn af indsatte er en overrepræsentation af børn med depressioner, og at Venstre er fint tilfreds med, at der er en langt større risiko for, at børn af indsatte havner i fængsel.
For tilsyneladende, som situationen er i dag, holdes der store konferencer, og der tales blandt alle de personalegrupper, der er der, om, at den nuværende situation ikke er god nok.
Så bolden tilbage til fru Louise Schack Elholm: Hvad har Venstre tænkt sig at gøre for at ændre på den helt uholdbare situation, det er, at børn straffes for deres forældres kriminalitet?
Louise Schack Elholm (V), 2009-02-19:
Det er utrolig vigtigt, at vi har fokus på, at børnene ikke også bliver ofre i den her situation, og det er mit helt klare indtryk, at det allerede er noget, som vi meget klart har fokus på, for det ligger os utrolig meget på sinde, at der er fokus på det her.
Hvorfor skal man så blive ved med at lave regler for at lave regler?
Så er det jo kun tom snak, når man snakker om regelforenkling.
Morten Østergaard (RV), 2009-02-19:
Ikke et eneste bud - ikke et konkret bud - havde Venstres ordfører på, hvad der skal gøres for børn af indsatte i danske fængsler, selv om bolden endda blev lagt op til smash, for helt frit kunne man have valgt at komme med bare et forslag til, hvad der skal gøres for børn af indsatte, men der kom ikke nogen forslag.
Det blev til en billig bemærkning om, at det er vigtigt at have fokus.
Men lad mig så spørge konkret til et af de elementer, der ligger i det her forslag, og som alene drejer sig om de rettigheder, som børnene skal have.
Synes fru Louise Schack Elholm, at det er ret og rimeligt, at børn af indsatte, som er blevet dømt, har stærkere rettigheder end børn af indsatte, som er varetægtsfængslede?
Hver fjerde indsatte i de danske fængsler sidder varetægtsfængslet, og det er folk, som endnu ikke har fået dom, og som derfor, indtil dommeren har sagt andet, er at opfatte som uskyldige.
Er det rimeligt, at deres børns rettigheder til at besøge en forælder er svagere end de rettigheder, der gælder for de dømtes børn?
Louise Schack Elholm (V), 2009-02-19:
Jeg har det helt klare indtryk, at man gør alt, hvad man kan, for at sikre, at børnene har mulighed for at besøge forældre, der er indsat, uanset at forældrene er varetægtsfængslede eller er indsatte i andre fængsler.
Det kan bevises, at man har sat utrolig fokus på det her område, for der sker rigtig meget i de her år, man gør virkelig meget: Man indretter besøgsfaciliteter, man laver familiehuse, man laver alle mulige ting for at sikre, at børnene og forældrene får de bedste muligheder.
Jeg synes, det er besynderligt, at De Radikale begynder at ville opstille ekstra regler, når man i forvejen gør en indsats og gør alt, hvad man kan, for det her.
Det er jo bare regler for reglernes skyld for at vise, at De Radikale vil gøre noget, og når man nu i forvejen gør noget, så er det jo bare regler for reglernes skyld, så er det bare regeltyranni.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2009-02-19:
Jeg håber, at Venstres ordfører er klar over, at det også er børnene, man straffer i det her tilfælde.
Børnene er en del af den uformelle straf, der følger med, når en forælder bliver fængslet, og det er altså dem, det påvirker.
Jeg synes, at forskningen må gøre sit indtryk; det gør den så åbenbart ikke på Venstres ordfører.
Men jeg vil bare spørge: Gør det ikke indtryk på Venstres ordfører, at man faktisk i en lang række andre lande er kommet meget, meget længere på det her område end i Danmark, og giver det ikke anledning til at tænke over, om der var nogle flere ting, der kunne gøres i Danmark, og hvad det så skulle være?
Louise Schack Elholm (V), 2009-02-19:
Det ligger mig utrolig meget på sinde, at vi sikrer, at børnene får den bedst mulige mulighed for at kunne se deres forældre, så vi ikke også får dem som ofre.
Det gør vi, vi gør alt, hvad vi kan, på det her område.
Der er en enorm indsats på det her område.
Derfor synes jeg også, at det er tomt at fremsætte forslag om, at man skal indføre ekstra regler.
Når man vil indføre regler, når der allerede gøres en indsats, så er det regler for reglernes skyld og ikke for indsatsens skyld.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2009-02-19:
Jamen man må jo bare konstatere, at vi nok ikke gør det godt nok, hvis børn af indsatte har en to-tre gange så stor sandsynlighed for selv at blive indsatte på et eller andet tidspunkt, og hvis det er fængslingen, der er problemet.
Bør vi så ikke gøre noget mere for at sikre, at de her børn kan holde kontakt med deres forældre, bl.a. ved bedre besøgsmuligheder og ved at sikre, at man kan bruge de elektroniske massemedier som f.eks. webcams til at være i kontakt med hinanden hver eneste dag?
Louise Schack Elholm (V), 2009-02-19:
Det er utrolig vigtigt, at børnene har et godt forhold til deres forældre.
Vi kan selvfølgelig ikke sikre, at de har et godt forhold til deres forældre, men vi kan gøre, hvad vi kan, for, at de har et godt forhold til deres forældre.
Det er mit helt klare indtryk, at det her er et meget stort fokusområde, hvor man gør alt, hvad man kan, for at sikre, at børnene får de bedst mulige vilkår.
René Christensen (DF), 2009-02-19:
Beslutningsforslag nr. B 57 er, som jeg læser det i hvert fald, et forslag, som omhandler emnet: Hvordan bliver børn påvirket, når en forælder kommer i fængsel, og hvordan imødekommer vi de særlige behov, som børn af fængslede selvfølgelig har?
Det er selvfølgelig meget indgribende i et barns liv at opleve, at en forælder - en mor eller far - eller en anden, som de har et nært forhold til, kommer i fængsel.
Og det er selvfølgelig de samme problemer, der opstår, hvis det er en ældre søskende, en bedsteforælder, eller hvem man nu kunne forestille sig, men det tager det her forslag jo netop ikke højde for.
Der er jo rigtig mange børn, som er knyttet væsentligt mere til andre personer end lige deres forældre, og hvis det her forslag virkelig skulle sige, at det her er for barnets tarv, skulle der ikke have stået: Børn skal ikke straffes, hvis deres forældre blive straffet for kriminalitet.
Så skulle der har stået, at børn, som er særligt knyttede til voksne, som skal i fængsel, ikke skal straffes.
Vi lever jo i et samfund i dag, hvor der er mange sammenbragte familier.
Kunne man forestille sig, at et barn, som har boet 15 år med en mand, som kommer i fængsel, vil have nøjagtig de samme behov, selv om manden ikke er barnets biologiske far?
Det tager forslaget netop ikke højde for.
I B 57 er også et forslag om, at der udarbejdes en besøgsplan for børn af indsatte i løbet af den første uge.
Jeg synes altså, at det er noget af det mest bureaukratiske og ufleksible forslag, jeg længe har set.
Vi ved, at det at komme i fængsel har stor indflydelse på de indsatte måske ikke for hærdede kriminelle, men for førstegangsindsatte har det bestemt indflydelse på deres opfattelse af dem selv, og det påvirker selvfølgelig også deres måde at kommunikere på.
Det kan godt tage mere end 1, 2, 3 dage, måske op til 1 uge for den indsatte at finde ud af, hvordan de nye forhold er i fængslet, og særlig at tackle det at være sammen med sin familie og sine børn. Ligeledes står der i B 57, at der skal være ret til at få besøg af børn, hvis en forælder er varetægtsfængslet.
Jeg ved ikke, hvorfor man skriver det.
Jeg har selvfølgelig kigget på, hvordan det er i dag, og jeg har fået oplyst, at en varetægtsarrestant har ret til besøg, så ofte forholdene tillader det, og det mener vi faktisk ikke kan stå mere klart.
Der står også, at besøgstiden ikke må være kortere end ½ time.
Længerevarende besøg skal tillades i det omfang, forholdene tillader det.
Varetægtsarrestanten, som er isoleret efter rettens bestemmelse, bør have tilladelse til udvidet besøg.
Jeg synes egentlig, det står rimelig klart.
Jeg mener også, man skal tillid til, at Kriminalforsorgen også godt kan tænke selv og få det her til at flyde.
Det tror jeg er i alles interesse.
Med de bemærkninger kan vi ikke støtte forslaget.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2009-02-19:
Det er jo meget, meget fint, og så må jeg også forstå den her lille samtale, som at man i Det Konservative Folkeparti er rigtig overordentlig tilfreds med det, der pågår p.t., og så har man overhovedet ikke nogen initiativer, man kan overhovedet ikke pege på et område, hvor der er noget, vi kan gøre bedre.
Er det sådan, det skal forstås?