Henrik Dam Kristensen (S), 2015-05-12:
Tak for det, og tak for debatten.
Måske må jeg tage afsæt i det, Mai Mercado lige sagde som afslutning, nemlig at regeringens forslag til integrationsudspil var udtryk for gammeldags tænkning.
Jeg vil gerne sige, at intet – intet – kunne næsten være mere forkert.
Det, vi gør med det her, er jo rent faktisk, at vi tager afsæt i det, som jeg tror man må sige at Folketinget har haft som fælles gods igennem ret mange år, nemlig at integrationsindsatsen ikke har haft den ønskede effekt.
Stort set uanset hvilken statistik vi kigger på, må vi konstatere, at det ikke er lykkedes godt nok, og det er i øvrigt under skiftende regeringer.
Derfor er der selvfølgelig behov for at gøre noget nyt og noget anderledes.
Det, vi gør, er både nyt og anderledes og samtidig i øvrigt velkendt.
Det, vi bare sikrer med det her lovforslag nu, er i realiteten, at det bedste derude i kommunerne nu bliver til lovgivning.
Nu gør vi det, at vi allerede i modtagelsescentrene tager hånd om de flygtninge, der kommer her, kompetencevurderer dem i første omgang, sådan at når de kommer ud i kommunerne, har kommunerne et meget bedre grundlag for den videre indsats.
Vi gør det, som jeg tror er fuldstændig afgørende: Vi tager afsæt i og har respekt for det, som den enkelte flygtning kommer med som sin baggrund.
Altså, indtil nu har det lidt været sådan, at hvis man kom og meddelte, at man var tømrer, har alle mere eller mindre trukket på skuldrene og fortsat videre uden at tage afsæt i det.
Hvis man i dag kommer og siger, at man er tømrer eller laborant, tager vi afsæt lige præcis i det, man har med i bagagen, og laver en reel kompetencevurdering.
Så i stedet for måske at skulle begynde forfra, har man mulighed for måske hurtigere at finde vejen til at blive tømrersvend i Danmark.
Så gør vi det for alle grupper, som er fuldstændig afgørende: Vi laver en virksomhedsrettet indsats.
Uanset hvad man kigger på af erfaringsgrundlag, er det meget tydeligt, at det at komme ud og leve livet der, hvor danskerne er i foreningslivet – jeg skal vende tilbage til det – og ude på arbejdspladserne er den bedste form for integration, der overhovedet findes.
Lad mig i øvrigt sige til den debat, der var mellem SF og Enhedslisten undervejs, at vi først og fremmest går efter, at så mange som overhovedet muligt kommer i helt ordinære job, og dem, vi så ikke lykkes med, har vi så de her foranstaltninger til, som jeg dels beskriver nu, del er beskrevet i lovforslaget – men hvis det så ikke er lykkedes efter et år, er det, vi, jeg havde nær sagt, bruger næste gear.
Så kommer rehabiliteringsteamet i aktion, og det er her, man kigger på det hele menneske med uddannelse, sundhed og med job.
Endelig er der – og det er så måske specielt til fru Mai Mercado – ikke i det her integrationsudspil, men i selve det udspil, som regeringen kom med, en stor fokus på civilsamfundet.
Det er, fordi jeg er enig i, at civilsamfundet, foreningsdanmark, kan give et væsentligt bidrag.
Så siger vi i øvrigt til dem, der har været her, med ikkevestlig baggrund, og har været på kontanthjælp, efter at de er færdige med integrationsprogrammet, at nu giver vi det en chance mere og endnu en gang lige præcis med den virksomhedsrettede indsats, fordi vi ved, at det er det, der nytter noget.
Der var mange spændende indlæg, der var enkelte gode indlæg, og der var nogle kommentarer, som jeg gerne vil tage afsæt i.
Jeg må sige, at jeg blev meget glad ved hr. Martin Henriksens start på sin tale.
For selv hr. Martin Henriksen kunne ikke undlade at starte med at sige: Der kan være elementer, der virker fornuftige.
Det var dog store ord fra hr. Martin Henriksens side, men jeg tror egentlig, det meget symptomatisk er en erkendelse af, at her bliver brugt nogle redskaber, som så kan virke.
Så tror jeg sådan set, at hr. Martin Henriksen og jeg var uenige i det meste af resten af talen, men det er jo fair nok, sådan er det.
Men det var dog en god erkendelse, der kom her.
Jeg siger tak til Karina Lorentzen Dehnhardt for de ting, der var.
Der var også nogle ting, der blev nævnt, som vi kan diskutere videre, men i øvrigt var jeg enig i de pointer, du havde.
Til hr. Finn Sørensen vil jeg sige, at det jo er det der med at vægte det: Hvad vejer mest?
Det var helt tydeligt, hvad der vejede mest for hr. Finn Sørensen, men jeg vil bare sige, at det jo ikke kan være nogen overraskelse.
For de instrumenter, som der jo i øvrigt har været et meget bredt flertal i Folketinget for, og som handler om at bringe dem, der enten er uden for arbejdsmarkedet eller på kanten af arbejdsmarkedet, tilbage, afviser Enhedslisten, og sådan er det så bare.
Og det kan man jo ikke gøre så meget ved.
Men jeg vil bare sige, at diskussionen om løntrykkeri osv. ikke har noget på sig, og jeg vil gerne sige til hr. Finn Sørensen, at hvis det er den argumentation, man kører, så bliver man egentlig sin egen værste fjende, for så giver man ikke – og det var også det, hr. Eigil Andersens spørgsmål måske hentydede til – de mennesker på kanten af arbejdsmarkedet en chance for at komme tilbage igen.
Til hr. Joachim B. Olsen vil jeg bare sige, at det her ikke har noget med et paradeforslag at gøre – tværtimod.
Jeg tror bare, at når hr. Joachim B. Olsen bruger så stærke ord i forbindelse med det, er det igen, fordi vi grundlæggende er uenige om, hvordan det her samfund skal se ud.
Vi har med velberåd hu afskaffet de fattigdomsydelser, der var, for dem tror vi ikke på, hvilket både den radikale og den socialdemokratiske ordfører i øvrigt så glimrende fremførte i deres ordførertaler.
Der var også elementer her, som jeg synes var interessante, og så var der andre områder, hvor vi ikke kan nå hinanden.
Jeg tror, man må sige, at når det gælder det der med ydelser, så er vi uenige.
Men det, jeg synes er det store og væsentlige spørgsmål,
er: Er der et flertal eller er der ikke et flertal i Folketinget, som vil lave en anderledes indsats end den, vi har set indtil nu, der ikke virker?
Eller skal vi som Folketing, inden vi går på sommerferie, få vedtaget det her integrationslovforslag, som så betyder, at dem, der er derude allerede nu, og dem, som er undervejs, får en anderledes, mere håndholdt og mere direkte indsats?
Det er jo sådan set det, der er diskussionen.
Vi har prøvet på at tage noget af den fleksibilitet, der har været i forhold til kommunerne, og sikre, at den fortsat er til stede.
Vi har sådan set lidt fulgt den linje, som Venstre lagde tilbage i 2011, og vi har så sørget for noget andet, som jeg også synes er væsentligt, og det er, at vi har fået en harmoni mellem vores indsats, når det gælder integration, og de reformer, som vi i øvrigt har lavet, ikke mindst kontanthjælpsreformen.
Der er nu skabt harmoni imellem dem.
Der kan være hjørner, som vi kan være enige eller uenige om, men det, der er det fuldstændig afgørende, og det, der under alle omstændigheder kommer til at stå tilbage, er, om vi skal give en ny start til de mange flygtninge, som er derude, og som gerne skulle blive en del af at det danske samfund, fra den 1. juni, ved at vi vedtager det her lovforslag, eller om vi skal lade det blive ved med at være, som det er derude i øjeblikket, hvilket vi alle sammen er enige om ikke fungerer.
Jeg håber og tror egentlig også på, at det vil lykkes at få givet dem en ny start, når det gælder integration.
Det synes jeg egentlig at vi alle sammen fortjener, ikke mindst de mennesker, som det handler om.