Peter Christensen (V), 2012-01-19:
Det har jo været en interessant debat at lytte til.
Jeg synes, at det, der har været mest bemærkelsesværdigt, er, at debatten har handlet meget om de mange løftebrud, som regeringen har begået, men at ingen fra hverken Socialdemokratiet, SF eller De Radikale – eller for den sags skyld finansministeren – har haft lyst til at kommentere det.
Jeg synes bare, det er tankevækkende, at det står tilbage som et faktum.
Og det er det sådan set også, for når man kigger på finansministerens mesterværk fra før valget, »En Fair Løsning«, der var underfinansieret med 22 mia. kr.; de mange gyldne løfter; nejet til de store reformer, så forstår jeg egentlig godt, at ingen har haft lyst til at tage debatten om løftebrud.
Det var ikke en politisk uenighed om, hvorvidt man kunne foretage sig nogle politisk forskellige beslutninger.
Så en ødelagt dansk økonomi er altså det samme som at være blandt kun 12 lande i hele verden, der har fået den højeste kreditvurdering overhovedet – og det i en situation, hvor masser af lande i både Europa og resten af verden ville ønske, at de havde en så langsigtet holdbar økonomi som den danske, så de kunne få en AAA-vurdering.
Nej, i radikal optik er det at ødelægge dansk økonomi.
Men det er jo helt forkert.
Det har vi så markedets svar på.
Det er ikke politikeres svar, men markedets svar på, at dansk økonomi strukturelt er sund på grund af de reformer, der er blevet lavet.
Det er jo efterlønsreformen, det er dagpengereformen.
Det er reformer, som regeringspartierne var inderligt imod, men heldigvis har de også her ændret synspunkt, og det er godt for Danmark.
Og vi skal videre ad den vej; der er jeg meget enig med regeringen.
Det er blevet slået fast, at der er behov for yderligere reformer.
Strukturelt skal der skabes reformer til 55.000 personer, og det tal er så steget til 59.000, fordi regeringen, den allerførste gang den havde mulighed for at lave politik, gik den modsatte vej.
Da lavede man af flere årsager en politik, der trækker folk svarende til 4.000 personer ud af arbejdsmarkedet, bl.a. ved at man har gjort det mindre attraktivt at tage et arbejde, hvis både mand og kone er på kontanthjælp.
Det er altså at gå den stik modsatte vej af det, man vil.
Der var ikke noget bud på, hvad man selv ville.
Man mente i forhold til en skattereform, at den ikke behøvede at være lige.
Jamen det er da en udmærket melding, men hvad mere?
Det var der ingen bud på.
Vi fik endda det svar fra den socialdemokratiske ordfører, at det ville være helt usædvanligt, hvis en regering skulle starte med at fortælle, hvad den selv ville.
Det er måske den største nyhed, der er kommet i dag, nemlig at man simpelt hen i regeringen og fra regeringspartiernes side ikke bryder sig om ansvaret og derfor gerne vil have lavet et nyt begreb, der hedder: En regering skal ikke melde ud, hvad den vil; den skal spørge Venstre.
Og vi vil gerne spørges; vi vil gerne deltage i debatten; vi vil gerne tage ansvar, men vi vil altså gerne høre, hvad det er, regeringen vil.
Så jeg håber, at regeringen i den kommende tid vil tage det ansvar på sig, den har vundet ved at stille en række løfter i udsigt for danskerne.
Brug ansvaret, og vi møder op til forhandlinger.