runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2009-03-10:
En af de ting, vi har arbejdet for her, som der har været bred enighed om, er, at vi giver tidlige mandater til den danske regering, altså hvad det er for en linje, den danske regering skal forfægte i EU til rådsmøderne.
Jeg synes faktisk ikke, der har været speciel lukkethed om, hvad ordføreren på det pågældende fagområde, på den pågældende lov i EU mener, eller hvad det er, som det pågældende udvalg mener.
Jeg synes, at det er en myte at sige, at det er lukkethed.
Der er faktisk betydelig bedre tilgængelighed, når man har Europa-Parlamentet inde, end når man ikke har Europa-Parlamentet inde.
Det er jo helt tydeligt, hvis man ser på et område, som udvikler sig ekstremt langsomt i progressiv retning - landbrugspolitikken – at så er det præget af, at det er et område, hvor Europa-Parlamentet ikke er inde.
Jeg ved godt, at de, der sidder i Landbrugsudvalget i øjeblikket, trækker i den forkerte retning, men det er simpelt hen, fordi Parlamentet ingen indflydelse har på det, så derfor lader man nogle sidde, som hverken har kampgejst eller vision på det her område.
Per Clausen (EL), 2009-03-10:
Men det er vel rigtigt, at det, der karakteriserer EU nu, som fru Anne Grete Holmsgaard mener er meget åbent, er, at der træffes nogle beslutninger i Europa-Parlamentet, der træffes nogle beslutninger i Ministerrådet.
På en række områder er det sådan, at man skal ende med at blive enige, og så foregår der nogle lukkede forhandlinger, og man ender med at komme ud med et resultat, hvor fru Anne Grete Holmsgaard udmærket godt ved, at det, vi får at vide i Europaudvalget, er, at her kan vi jo selvfølgelig godt stemme nej, men det er fuldstændig ligegyldigt, fordi beslutningen er truffet.
Det synes jeg jo ikke er nogen åben og demokratisk proces der, hvor vi for alvor kommer til at skulle beslutte, hvad der skal stå i de direktiver og forordninger, der kommer til at gælde i Danmark.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-03-10:
Tak for redegørelsen og også tak for, at det er den første ordfører, som rent faktisk ikke synes, det er utidigt at skulle diskutere de her spørgsmål.
Det er da i hvert fald glædeligt.
Jeg kunne godt tænke mig, om fru Anne Grete Holmsgaard kunne gøre en lille smule mere ud af de krav, som fru Anne Grete Holmsgaard, eller man skal måske rettere sige Socialistisk Folkeparti, stiller til ændringen, for jeg forstår, at fru Anne Grete Holmsgaard sådan set i forhold til de udtalelser, hun har leveret til pressen, er klar til at tage pakken, som den ligger nu.
Men kunne vi ikke få en melding om, hvad det er for nogle krav og ændringsmodeller, som socialisterne fremlægger i forhold til den euro, som man ser foran sig?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2009-03-10:
Jeg ved ikke, hvad hr. Morten Messerschmidt mener med, at SF er villig til at tage pakken, som den ligger nu.
Mig bekendt ligger der ikke nogen pakke.
Der, hvor vi er tættest på regeringen, er, hvad angår afskaffelsen af forsvarsforbeholdet.
Vi er jo overhovedet ikke enige med regeringen om retsforbeholdet, for SF vil gerne have retsforbeholdet helt væk.
Men regeringen vil have en tilvalgsmodel, altså sådan, at man fra sag til sag kan sige: Harmonerer det her nu godt med den stramme danske udlændingepolitik, eller gør det ikke?
Og så er vi simpelt hen uenige om euroen.
Det, vi har sagt i SF, er, at der er tre ting, som vi koncentrerer spørgsmålet om euroen om.
Det ene er konvergenskriterierne, altså de kriterier, de enkle lande skal leve op til.
Vi mener, at de er ufleksible, som de er i øjeblikket.
Det andet er spørgsmålet om en stærkere regulering af kapitalmarkederne, og det er jo blevet meget aktualiseret i den finansielle krise, som den er i øjeblikket.
Og det tredje er en stærkere vægt på, at man rent faktisk investerer grønt, så man investerer sådan, som vi godt ved det er nødvendigt at gøre, hvis vi overhovedet skal gøre en forskel i forhold til den globale opvarmning.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-03-10:
Det med regulering af kapitalmarkederne har fru Anne Grete Holmsgaard og undertegnede jo faktisk været involveret i, og jeg synes, at vi har fået presset regeringen til om ikke et supergodt, så i hvert fald et acceptabelt godt resultat.
Hvad angår de grønne investeringer, er det jo også velkendt, at EU i øjeblikket såvel som medlemslandene forøger deres forskningsbudgetter.
Så man kan i hvert fald sige, at der er taget hånd om de to områder.
Det er det centrale at få at vide her, for jeg tror, det bliver meget vanskeligt for regeringen at ændre i vækst- og stabilitetspagten, fordi det er et valg, man åbner med 16 forskellige interesser – mindst.
Og derfor er det utrolig svært at efterleve det.
Derfor er det også for os meget væsentligt at få at vide, om man kan forestille sig et Socialistisk Folkeparti, der går med på euroen, uden at vækst- og stabilitetspagten er ændret overhovedet.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2009-03-10:
Men jeg må sige, at der i realiteternes verden jo er sket noget med vækst- og stabilitetspagten under krisen.
Det, der er sket, er ikke nødvendigvis entydigt positivt, for det er sådan set dikteret af, at landene kigger indad på deres egne navler og så bare gør de ting, som de lige akut har brug for, frem for ligesom at prøve at handle i fællesskab.
Jeg kommer det ikke meget nærmere, men jeg vil sige, at det da er fuldstændig rigtigt, at vi og Dansk Folkeparti og alle de andre partier, inklusive regeringspartierne, i sidste ombæring faktisk blev enige om nogle gode krav til en bedre regulering af kapitalmarkederne.
Vi ville gerne være gået videre, men vi nåede dog et langt stykke.
Det var sejt at få regeringen med, men endelig gav den sig, og vi håber selvfølgelig, at regeringen også arbejder aktivt for at få realiseret den politik i EU.
Kim Mortensen (S), 2009-03-10:
Det er jo op til Dansk Folkepartis ordfører at vurdere, men jeg vil sige, at hvis vi havde mulighed for det, var der da mange ting, som vi godt kunne have tænkt os i et kompromis, også med hensyn til Lissabontraktaten.
Nu er det så ikke Lissabontraktaten, som hr. Morten Messerschmidt denne gang tager op, ud af de mange, jeg tror, det er 17-18 beslutningsforslag og forespørgsler, der har været fremsat og rejst her under hr. Morten Messerschmidts valgkamp.
Men jeg vil da sige, at inden for arbejdsmarkedspolitikken havde der da været meget at komme efter, inden for klima- og energipolitikken havde der da været meget at komme efter, hvor de danske synspunkter kunne være blevet imødekommet.
Men når vi har brugt vores energi og den goodwill, vi kan få, på at sikre de danske forbehold, så ved hr. Morten Messerschmidt jo lige så godt som mig, at der er grænser for, hvor meget man kan få, når der er 27 lande, der skal enes om det.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-03-10:
Det begynder at stå klart for mig, hvad det egentlig er, der er så irriterende for japartierne ved den her diskussion.
Det er, at man er nødt til at finde et synspunkt, som man kan holde fast i og forstå og argumentere rationelt for i i hvert fald en 30 minutters tid - og det er tydeligvis meget vanskeligt.
Nu hører vi altså, at Lissabontraktaten er en fantastisk traktat af en række årsager, som jeg ikke skal komme nærmere ind på, for dem kan hr. Kim Mortensen langt bedre end undertegnede rable af sig.
Pointen er bare, at man da må holde fast i et synspunkt i hvert fald inden for den tid, man står på talerstolen, og japartiernes, jeg vil ikke kalde det demagogi - det er måske alligevel for meget at kalde det det, for det kræver en vis elokvens - men i hvert fald manglende sammenhæng i de argumenter, de bringer frem, er da afslørende.
Det er da afslørende, når det handler om noget så afgørende som Danmarks selvstændighed inden for retspolitikken, forsvarspolitikken og vedrørende de monetære forhold, at man ikke kan komme med noget bedre.
Kim Mortensen (S), 2009-03-10:
Jeg tror, at vi kan blive enige om, at de store lande, både i EU og uden for EU, når vi snakker USA, og når vi snakker ny økonomi i Kina, har væsentlig større betydning og indflydelse på den økonomiske udvikling, end et lille land som Danmark har.
Det tror jeg godt at vi kan blive enige om.
Jeg tror også, at hvis man lytter til udsagn som f.eks. i den eurohøring, der blev holdt i Folketinget, vil man høre, at den mødeaktivitet, der er imellem eurolandene, overtager flere og flere af de politiske dagsordener, som ellers tidligere lå i ECOFIN og på ministerrådsmøderne.
Så der er ingen tvivl om, at den dagsorden også vil blive udbredt til at handle om meget mere end ren økonomi og vil få afsmittende indflydelse på, hvad EU efterfølgende beslutter.
Og på den måde mister Danmark indflydelse i forhold til, hvad vi har i dag.
Jesper Langballe (DF), 2009-03-10:
Hr. Kim Mortensen brugte meget tid på at henvise til, at verden ændrer sig, verden udvikler sig.
Det har man jo hørt nogle gange, og jeg vil spørge hr. Kim Mortensen: Hvad betyder det, at man skal følge med udviklingen?
Det skal jeg fortælle hr. Kim Mortensen.
Det betyder, at man er fuldstændig holdningsløs, at man selv ingenting er.
Hr. Kim Mortensen var inde på de fire forbeholds historie.
Det var jo som bekendt regeringen Schlüter og SF's daværende formand, hr. Holger K. Nielsen, der forhandlede de fire forbehold på plads, og dengang syntes jeg, det var utrolig irriterende, at man gav sig til at botanisere i vælgernes nej.
Men bagefter har jeg måttet sande, at de fire forbehold jo lige præcis udtrykker, hvad der er karakteristisk for en suveræn nation: valutaen, militæret, statsborgerskabet - som man vil udskifte med et unionsborgerskab - og retsudøvelsen.
Jeg vil spørge hr. Kim Mortensen: Kunne det ikke være, at vi her står over for nogle grundsøjler, nogle nationale grundsøjler, som netop ikke skal følge med udviklingen, fordi de betyder, at vi kan blive ved med at være os selv?
Kim Mortensen (S), 2009-03-10:
For mange af os andre udvikler både verden og den måde, verden samarbejder på, den måde, som lande samarbejder med hinanden på, og den måde, som politikere samarbejder med hinanden på, sig.
Tiden har jo ikke stået i stampe siden 1993, hvor Fremskridtspartiet - ikke Dansk Folkeparti - så vidt jeg husker, var modstander af forbeholdene, så tingene udvikler sig da.
Jeg vil da godt medgive, at Socialdemokratiet er et parti, der iagttager og forholder sig til den udvikling.
I modsætning til Dansk Folkeparti synes vi jo ikke, at man skal hegne sig ind og lukke sig inde bag nationalromantik og sige, at der findes ingen verden udeomkring, vi er helt alene, og vi kan passe os selv.
Den tilgang har vi ikke til livet, vi har den tilgang til det, at det nok er klogt for et land som Danmark at indlede et godt, konstruktivt og positivt samarbejde med både vore nabolande og de lande, som vi på globalt plan har en interesse i at have et samarbejde med.
For mig er der altså stor forskel på at følge med udviklingen og følge med i udviklingen, og hvis man skal flytte sig bare en lille smule i forhold til den europæiske diskussion og i forhold til, at vi også har et moderne samfund, der udvikler sig, tror jeg, det er meget klogt at følge med i udviklingen og se, hvad der egentlig foregår rundtomkring uden for landets grænser.
Her foregår der jo faktisk en hel masse spændende ting, som Danmark også kan blive klogere af.
Der foregår faktisk også en masse ting, hvor vi kan give de andre EU-lande et bidrag.
Vi nævnte lige før hele klimadagsordenen, som jo er et af de områder, hvor Danmark dokumenterbart har haft meget indflydelse på EU-samarbejdet, og det ville vi da ikke have, hvis vi lukkede os inde og ikke ville tale med nogen mennesker uden for det her land.
Når jeg nævnte Fremskridtspartiet, er det selvfølgelig også for at give en cadeau for, at der trods alt også sker lidt udvikling i den ende af den politiske skala.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-03-10:
Nu har vi hørt både Venstres ordfører og Socialdemokratiets ordfører
det lyder næsten, som om det er den samme person, der har skrevet talerne - og jeg synes jo i virkeligheden, det er afslørende, at det eneste, man har, som begrundelse for ikke at holde fast ved forbeholdene, er, at på en lang række områder kører verden videre, udvikler verden sig i en til stadighed mere moderne retning.
Der tror jeg bare man må sige til de pågældende ordførere: Ja, det er sandt, og det er også sandt, at medmindre det er overskyet, er himlen blå.
Sådan nogle enfoldigheder tror jeg bare ikke man kommer ret langt med.
Man er nødt til at forholde sig konsekvent til de ting, vi diskuterer her.
Når nu hr. Kim Mortensen i sin ordførertale siger, at Danmark på grund af forbeholdene i hele tilblivelsesprocessen for Lissabontraktaten var så optaget af at skulle kæmpe for sine forbehold, at vi fuldstændig måtte opgive overhovedet at få indflydelse på resten af traktaten, så synes jeg da, det kunne være vældig spændende, om hr. Kim Mortensen ville åbenbare for os måbende intetvidende, hvad det er for nogle områder af Lissabontraktaten, hr. Kim Mortensen begræder at Danmark forspildte chancen for at få ændret.
Indtil videre har vi kun hørt en stor lovprisning, så man skulle tro, at det var søndag hele ugen, når det handler om Lissabontraktaten.
Så hvis hr. Kim Mortensen kan komme med et par eksempler på noget, han gerne vil se bedre, vil det være meget velkomment.
Kim Mortensen (S), 2009-03-10:
Det kan være, at den, der har skrevet Venstres ordførers ordførertale, har haft mere fokus på det.
Men jeg vil da godt sige, at for os er Lissabontraktaten en god og rigtig traktat.
Det er jo en god og rigtig traktat, fordi - som jeg nævnte i min ordførertale - vi nu ikke mere har 12 lande, nu har vi 27 lande med i et i samarbejde.
For mig at se
kræver det jo også, at man i de spilleregler og den traktat, som landene skal samarbejde om, forholder sig til, at der nu er 27 lande og ikke 12 lande.
Når jeg nævner, at Danmark mister indflydelse, ved at vi skal bruge vores energi og vores politiske commitment på de fire forbehold, ja, så er det jo, fordi det er en af konklusionerne i den DIIS-rapport, som jeg ved hr. Morten Messerschmidt har læst.
For ellers ville han ikke være i stand til at kalde den bestilt arbejde, som vi har hørt han har gjort op til flere gange.
Jesper Langballe (DF), 2009-03-10:
Det er mig noget ubegribeligt, hvad det vedkommer os, at Fremskridtspartiet var imod forbeholdene.
Det er da en mærkelig uvedkommende historisk betragtning at komme med.
Men med hensyn til den snak om at følge med udviklingen vil jeg sige, at hvis ens eneste argumentation for, at vi skal af med forbeholdene, er, at verden ændrer sig, og at vi skal følge med udviklingen, kunne man lige så godt lade være med at sige noget.
Det er det samme som at sige: Flyd med, og hold dig i enhver forstand/til stadighed og altid fra det dybe vand.
Sådan synger admiralen i operetten »Pinafore«.
Det der med, at man altid skal flyde med, altid skal følge med udviklingen, er jo som sagt udtryk for, at man overhovedet ingen holdning har, og at man selv slet, slet ingen ting er.
Nick Hækkerup (S), 2009-03-10:
Vi bliver imidlertid nødt til, når vi behandler lovforslaget i dag, at skelne imellem det formelle og det materielle indhold af det.
Det formelle er der næppe tvivl om, og det er i hvert fald det, som Udvalget for Forretningsordenen nu vil forholde sig til, nemlig om der er en statsforfatningsretlig problemstilling.
Det bliver ganske interessant at få det udredt, også fordi vi tidligere har problematiseret nogle af de lovgivninger, som er givet med tilbagevirkende kraft, og også fordi det, som er påpeget her, nemlig at regeringen inden havde sikret sig, at der var et parlamentarisk flertal for lovforslaget, jo ikke er en forklaring, der rækker hele vejen, og ikke legitimerer det, der sker.
Noget af det, der er vigtigt ved debatten her i Folketinget, er jo netop den åbenhed, der er, den mulighed, der er for tilhørerne for at komme og se, hvad vores tilkendegivelser er i forhold til lovgivningen, den mulighed for at holde os fast på det parlamentariske ansvar, som vi har.
Så handler det selvfølgelig også om respekt for borgerne.
Uanset at lovgivningen her er begunstigende for langt de fleste, er der jo alligevel tale om et retssikkerhedsspørgsmål, nemlig det her med, at man skal kunne vide, hvad det er, man har at rette sig efter, man skal kunne vide, hvad det er, man eventuelt skal stå til ansvar for.
Den problemstilling kommer man til at forholde sig principielt til i Udvalget for Forretningsordenen.
Det vil vi følge med stor, stor interesse.
Og vi er som sagt enige i den problematisering, som Det Radikale Venstre har rejst.
Her er der behov for at sikre den likviditetsmæssige hjemmel, som kan være afgørende for, om en virksomhed går ned eller ej.
De folk bliver ikke bare berørt på deres arbejde, det er også af kæmpestor betydning for hele familien i et område, hvor det i øvrigt er ekstremt svært at få et alternativt arbejde.
Så den indholdsmæssige side, nemlig det med at sige, at når markedet ikke fungerer, bliver vi selvfølgelig nødt til som stat at gå ind og sikre, at arbejdspladserne alligevel værnes, er vi enige i.
Frank Aaen (EL), 2009-03-10:
Vi er i Enhedslisten naturligvis meget bekymrede over den stigende arbejdsløshed.
Det er derfor, at vi som de første har stillet forslag i Folketinget om, at man skal investere i velfærd, fjerne det loft, der er, for, hvad kommunerne må investere i anlæg, og sørge for, at kommunerne får penge til at forbedre skolerne, og hvad de ellers har brug for.
Det er jo, fordi vi ved, at den investering af de penge med garanti giver beskæftigelse.
Og der ved jeg, at vi er enige med Socialdemokratiet og vi er enige med SF - fuldstændig - men vi ved ikke noget som helst om, hvad de her penge bliver brugt til; det er penge, der bare bliver hældt ud, og vi ved ikke noget om, hvad de bliver brugt til.
Det er den ene ting, nemlig det principielle i at bruge penge på den her måde.
Det andet er jo, at vi er ude på et skråplan.
For kort tid siden vedtog vi, at Folketinget skulle være den dømmende magt, nemlig ved at vi vedtog en lov, hvorefter man reelt skulle kunne dømme en tuneser til fængsling, selv om han aldrig havde været for en dommer.
Nu vedtager et flertal i Folketinget, at det er o.k., at skatteministeren forvalter efter et lovforslag i modstrid med gældende lov - i forventning om at få en ny lov.
Jesper Petersen (SF), 2009-03-10:
SF er selvfølgelig også enig i den kritik, der er blevet rejst af Det Radikale Venstre i dag, og som er kommet frem under de spørgsmål, der er blevet stillet til lovforslaget.
Det er ikke nok at have en aftale med andre partier om, at der nok skal være et flertal, når man fremsætter et lovforslag, hvorefter man begynder at administrere efter det.
Hvad skal de borgere og de virksomheder, der har regnet med, at loven blev, som de fik at vide i annoncer i landets dagblade,
så egentlig stille op bagefter?
Det er et principielt problem, vi står over for, og det vil vi se frem til at skulle følge via Udvalget for Forretningsordenen.
Man kan sige, at det, der står på bundlinjen efter det her, ganske enkelt er, at regeringen burde have været hurtigere ude og have udvist rettidig omhu.
Da regeringen fandt ud af, at det var en udmærket idé hvad det er - at forlænge virksomhedernes kredittid i den situation, vi står i nu, hvor konkurserne ruller hen over landet, skulle den simpelt hen have været hurtigere ude.
Jeg skal ikke kunne gisne om, hvad der gør, at man ikke har taget sig sammen.
Det at forlænge kredittiderne, er ikke en ny idé.
Ud over det synes vi faktisk, at det rent indholdsmæssigt er fornuftigt at give en likviditetsforbedring til de virksomheder, som er i fare for at gå konkurs, hvis deres bank ikke vil låne dem penge eller opsiger kreditten.
Hvis man havde været ude i ordentlig tid og havde fremsat det her lovforslag tidligere - det er fremsat den 25. februar, og den 10. februar var der jo frist for at betale moms for rigtig mange små virksomheder - kunne man faktisk have forbedret likviditeten med yderligere 10,6 mia. kr. for små virksomheder i Danmark.
Hvis man havde været ude i tide, altså inden de små virksomheder havde betalt deres moms pr. 10. februar, havde man forbedret likviditeten med yderligere 10,6 mia. kr., som det fremgår af svaret på spørgsmål 20 til lovforslaget.
Så alt i alt kan vi se en regering, der ikke har udvist rettidig omhu, og som nu bringer os i nogle principielle lovgivningsmæssige problemer, som simpelt hen gør, at lovforslaget ikke får så stor en effekt, som det kunne have fået.
Hele diskussionen om, hvad der så skal ske, er en anden diskussion.
Ud over at forbedre kredittiderne er der jo behov for at få en egentlig jobpakke, så der faktisk bliver noget at bestille for de virksomheder, som vi giver nogle bedre kredittider.
Nu forholder vi os helt umiddelbart til forslaget her om kreditter, som vi fortsat vil støtte.
Vi mener, det kunne være formuleret langt bedre, at den renteudgift, der bliver for staten, kunne have været dækket af virksomhederne, som gør brug af ordningen, og at man med rettidig omhu havde kunnet gøre forslaget bedre med de 10,6 mia. kr. til små virksomheder.
Jesper Petersen (SF), 2009-03-10:
Goddag.
Diskussionen er jo ikke ny.
Altså, der er ingen tvivl om, at SF mener, at man kunne have lavet både bankpakke og det her forslag om en forbedring af kredittiderne langt bedre, men vi står altså i en situation, hvor konkurserne strømmer hen over landet og fyringerne gør det ligeså i tusindtal - er det 1.200 mennesker om ugen i 2009, vi er oppe på bliver fyret?
Det handler bl.a. om, at virksomhederne mangler noget at lave.
Derfor er vi fuldstændig enige om, at det havde været langt bedre at bruge mange af de penge, der nu bliver hældt ud i ufinansierede skattelettelser, til at lave en jobpakke, der havde sat direkte gang i renoveringer rundtomkring i kommunerne: i nyt byggeri, i fremrykkelse af andre investeringer, som vi ved ville have en langt større effekt end de skattelettelser, der bliver givet nu.
Så langt er vi enige, men at ville fuldstændig lukke øjnene for, at masser af virksomheder kunne gå fallit, at yderligere konkurser ville være på bedding, hvis man ikke lavede de her forlængelser af kredittiderne og de bankpakker, vi har lavet, synes jeg er forkert set.
Altså, det havde simpelt hen givet endnu større problemer end dem, vi står i nu.
Frank Aaen (EL), 2009-03-10:
Problemet er jo, at man med den her lov og bankpakkerne i virkeligheden hjælper regeringen med at give det indtryk til befolkningen, at man gør noget.
Men man gør ingenting.
Det er jo det: Man gør ingenting.
Altså, arbejdsløsheden bliver ved med at stige, antallet af konkurser bliver ved med at stige, antallet af tvangsauktioner for boligejere bliver ved med at stige.
Man gør ingenting, men man hælder penge ud til vennerne ovre i bankerne, og man hælder penge ud til erhvervslivet, fordi man godt kan lide erhvervslivet; de stemmer alle sammen på Venstre og De Konservative.
Det gør man, men det hjælper ingenting.
Det er det, jeg ikke kan forstå, altså at Socialdemokratiet og SF vil hjælpe regeringen med det projekt - at det ser ud, som om man gør noget, men man gør bare ingenting - i stedet for at stå fast på det, der er brug for, nemlig f.eks. investeringer inden for vedvarende energi, inden for velfærd, inden for skoler og der, hvor man virkelig kunne sætte ting i gang.
Det er det, jeg synes er lidt underligt: at SF og for den sags skyld Socialdemokratiet ikke synes, det er vigtigt at markere en kant over for regeringen i den her sag, i stedet for bare at løbe med og så oven i købet i dag bidrage til, at man kan gennemføre et grundlovsbrud.