Esben Lunde Larsen (V), 2016-05-12:
Og tak til SF for at have fremsat beslutningsforslaget.
Jeg mener, at vi i Danmark har en meget fornuftig og klar fordeling af ansvaret for forvaltningen af naturbeskyttelsesloven og planlovens landzonebestemmelser mellem kommuner og stat.
Fordelingen betyder, at kommunerne med nogle få undtagelser, bl.a. reglerne om strandbeskyttelseslinjen og klitfredningslinjen, løfter ansvaret i de konkrete sager, at staten bistår med vejledning og rådgivning, og at juridiske spørgsmål og tvister afklares i Natur- og Miljøklagenævnet.
Det er et sundt system, også fordi det er kommunerne, der har det lokale kendskab i de konkrete sager.
Man ønsker for det første en pligt for kommunerne til at melde tilbage til Natur- og Miljøklagenævnet, om de har efterlevet nævnets afgørelser, og man ønsker for det andet, at der udarbejdes årlige tilsynsredegørelser, som skal bruges til at sikre en øget vejledningsindsats over for kommunerne.
Regeringen deler ikke forslagsstillernes vurdering af, at der er behov for yderligere styrkelse af tilsynet og vejledningsindsatsen.
Der laves i dag en stor vejledningsindsats fra både ressortmyndigheders og klageinstansers side om fortolkningen af lovgivningen.
Det sker både ved at udgive egentlige vejledninger om et emne og ved at give vejledning på baggrund af konkrete forespørgsler fra kommunerne.
Jeg vil gerne slå fast, at regeringen har stor tillid til, at kommunerne administrerer efter loven og gør deres bedste for at sikre, at de afgørelser, der træffes, er korrekte.
Det forventer jeg naturligvis også i de tilfælde, hvor en kommune skal behandle en sag på ny som følge af en afgørelse fra Natur- og Miljøklagenævnet.
Der er efter de regler, der gælder i dag, mange muligheder for at gribe ind og stille krav, hvis der konkret skulle blive behov for det.
For det første kan kommunernes afgørelse efter naturbeskyttelsesloven, planlovens landzoneregler og andre love påklages til Natur- og Miljøklagenævnet.
For det andet har enhver mulighed for at indbringe spørgsmål for Statsforvaltningen, hvis man mener, at en kommune ikke overholder den lovgivning, som gælder for dem, f.eks. naturbeskyttelsesloven.
For det tredje har borgere også mulighed for at indbringe afgørelser for Folketingets Ombudsmand, efter at en sag er blevet behandlet ved den relevante klageinstans eller tilsynsmyndighed.
Afslutningsvis vil jeg bemærke, at lovgivningen giver flere indgrebsmuligheder, hvis det i en konkret situation vurderes, at der er behov for at gribe ind.
Jeg kan som minister, og det samme kan erhvervsog vækstministeren som ansvarlig for planlovens landzoneregler, forlange, at en kommune udleverer relevante oplysninger og dokumenter om forhold, der behandles af kommunen.
Det følger af kommunestyrelsesloven.
Jeg kan også efter reglerne i naturbeskyttelsesloven pålægge en kommune at tilvejebringe oplysninger, som skal bruges til at vurdere forhold omfattet af loven.
Det er regeringens opfattelse, at der er de fornødne instrumenter til rådighed til at sikre både vejledning og tilsyn, og samtidig ønsker regeringen ikke at indføre et nyt og meget omfattende og ressourcekrævende tilsynssystem, der samtidig pålægger kommunerne en omfattende administrativ opgave.
Og på den baggrund kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.