Søren Krarup (DF), 2011-01-14:
Fredag den 31. marts 2006 var Integrationsudvalget på besøg i asylcentrene Kongelunden, Lynge og Sandholm.
Vi talte med de voksne asylansøgere, og vi talte især med de børn, der som de voksnes ledsagere var henvist til en ørkesløs tilværelse i de forskellige asylcentre.
Vi mødte dem i dagligstuerne, vi mødte dem i skolestuerne, og vi fik rig lejlighed til at lytte til deres ord og omtale af den virkelighed, der var deres.
Jeg husker endnu det triste indtryk af børn, hvis liv var plagsomt, fordi de var henvist til usikkerhed, foreløbighed og uafklarethed.
Hvorfor var de det?
Det var de af en eneste grund, nemlig fordi deres forældre brugte børnene i et afpresningsforsøg over for den danske stat.
Forældrene ville tiltvinge sig permanent opholdstilladelse, og i dette spil var børnene en effektiv faktor, fordi de umiddelbart virkede uskyldige og rørende.
Vi blev alle sammen påvirket af at tale med dem, men tilbage stod altså spørgsmålet om, hvem der er skyld i disse børns elendighed.
Svaret var jo ganske enkelt og klart, selv om en stor del af udvalget nægtede at tale om det.
Skyldige i børnenes elendighed var de forældre, der brugte børnene som afpresningsmiddel over for Danmark, og dermed stod to andre ting klart: for det første at disse voksne asylansøgere var ganske skamløse i deres taktiske spil for at opnå asyl, for det andet at man aldrig kan skille børn og forældre og gøre børnene til særlige og særskilte skæbner, som skal have særlig og særskilt behandling.
Men behandlingen af et sådant emne kræver takt og menneskekundskab og måske især nøgternhed.
For den alt for nemme og nærliggende fristelse er at forskrive sig til sentimentalisering under mottoet »Det er så synd for dem«.
Ja, det er synd for børn, der har det skidt og er ulykkelige, men børn har først og fremmest hjemme i en familie, hvor de deler skæbne med deres forældre, og derfor er børnenes ulykke et memento til forældrene, som disse skal se i øjnene i modsætning til, hvad asylansøgerne i asylcentrene alt for sjældent gør, når de benytter børnene som pressionsmiddel imod Danmark, der jo først og fremmest skal tage vare på danskernes liv og skæbne.
Det er det ene: sansen for, at børnene ikke kan isoleres som det, forslagsstillerne kalder et selvstændigt asylmotiv.
Det andet er, at forslaget ved at forskrive sig eller knytte sig til FN's konvention om barnets rettigheder forskriver sig til en gold og abstrakt rettighedstænkning, der forfalsker børns virkelighed, men som er yderst brugbar for partier, der vil sprænge vores udlændingepolitik.
Nej, der er ikke noget, der in abstracto hedder barnets rettighed.
Barnets verden er altid knyttet sammen med slægten, familien, vennerne og situationen.
Det, der i dag mest forfalsker vores menneskelige virkelighed, er interessen i at dele mennesker – børn og voksne – op i separate individer, der som sådan har rettigheder.
Så kan man køre ud af rettighedstangenten, hvor de utallige hjælpere kan tildele sig selv magt som eksperterne på børns, voksnes, kvinders og mænds lyksalighedstilstand.
Vi ser det i dette forslags ustandselige henvisning til behandlere, børnesagkyndige, børnepsykologer og psykiatere, der skal fremkomme med den sidste og endelige sandhed.
Sådan fortsætter man forfalskningen, for naturligvis er enhver forsker i almenmenneskelige tilstande i sidste instans bestemt af sit eget syn.
Der findes i den forstand ikke objektiv viden angående menneskelivet.
Det skulle forslagsstillerne måske begynde at forstå, hvorved deres fingernemme, rent abstrakte og yderst politisk korrekte beslutningsforslag ville få et andet og mere reelt og realitetsbetonet indhold.
Jo, vi vil gerne være med til at beskytte fortvivlede og forladte børn, men vi vil ikke skille børnene fra deres slægt og dermed fra deres menneskelige sammenhæng, for vi vil netop se problemet med børnene i dets rette sammenhæng, hvorfor vi hverken vil forskrive os til de såkaldte eksperter på børn eller til de politisk korrekte forslagsstillere.
Vi vil sætte børnene og deres situation op over for Danmarks nødvendige beskyttelse imod en ukontrolleret og ubegrænset indvandring og træffe beslutningerne ud fra denne forudsætning.
Vi siger derfor nej til beslutningsforslaget.