Juliane Henningsen (IA), 2008-06-10:
For 30 år siden samledes unge fra hele kysten i Assiat med henblik på at danne en bevægelse.
De samledes, fordi de gerne ville have reel indflydelse i deres eget land.
De samledes, fordi de ønskede, at goderne blev mere ligeligt fordelt.
Og de samledes, fordi de ville opnå frihed som et folk og accepteres som et folk, og fordi de ønskede selvstændighed.
Derfor glæder det mig, at jeg her i dag kan stå og tale på vegne af Grønland og kan konstatere, at de 4 års arbejde og den betænkning, der er afgivet her i forsommeren, vil danne grundlag for det videre arbejde med indførelse af selvstyre i Grønland.
I Inuit Ataqatigiit er vi glade for, at det store og meget omfattende arbejde med betænkningen er bragt til ende.
Det er et stykke arbejde, der vil have meget stor betydning for vores liv, for det vil stille større krav til os, og det indeholder mål, vi skal nå trods mange udfordringer.
Der skal ikke herske tvivl om, at ønsket om selvstændighed vil kræve mere af os, end hvad der hidtil har været tilfældet.
Vi skal ikke forvente, at vi kan nå vore mål med hænderne i skødet.
Vi skal have viljen til at ofre kræfter på det, for vores fælles kamp vil give os styrke og øge sammenholdet.
Derfor er det meget naturligt, at de endnu ikke hjemtagne ansvarsområder overtages, i takt med at vi selv kan betale driften af dem.
Derved kan vi selv bestemme tempoet for videreudviklingen af selvstyret.
Jeg er klar over, at Grønlandsk-dansk selvstyrekommissions betænkning ikke kan kommenteres, hvad angår indhold og anbefalinger, i den tid, vi har til rådighed her i dag.
Arbejdet, der har stor betydning for vort lands vej mod øget selvstændighed, er færdigt, og jeg er lykkelig for, at vi nu skal til folkeafstemning i november, og for, at folket skal bestemme, hvilken vej Grønland skal gå.
Jeg er meget optimistisk, ikke kun fordi alle partier i Grønland har været enige om, at den her vej er den rigtige for Grønland, men også fordi jeg mærker på folkestemningen, at man er parat til at tage de næste skridt.
I dag findes der ingen stater, der isoleret set er fuldt uafhængige, forstået på den måde, at der ikke findes stater, der på den ene eller den anden måde ikke er afhængige af andre lande.
Det er og bliver en kendsgerning.
Derfor glæder jeg mig også til det fortsatte samarbejde mellem Grønland og Danmark, også den dag, hvor selvstyret og selvstændigheden er indført.
Jeg glæder mig også til samarbejdet med alle verdens lande, for dem er vi i fuld gang med at skabe selvstændige kontakter til.
Nogle mener, at vi først kan opnå selvstændighed, når vi har overvundet de sociale problemer, der findes i Grønland, men det mener jeg er en misforståelse.
Vi skal ikke realisere selvstændigheden ved at forringe befolkningens levevilkår, men vi skal huske på, at der altid vil opstå menneskeskabte problemer, også den dag, vi har opnået selvstændighed.
Dem må vi arbejde på at løse.
Vi har i Inuit Ataqatigiit arbejdet hårdt for at opnå anerkendelse af os grønlændere som et folk og anerkendelse af vores ejendomsret til landet.
Ved hjemmestyrets snarlige 30-års-jubilæum har vi grund til at fejre, at vi behandler en meget vigtig sag, der har en afgørende betydning for Grønlands fremtid.
Vi vil fortsat samarbejde med de partier, der støtter os i kampen for selvstyre og selvstændighed, og jeg siger tak til de partier, der sammen med grønlandske partier er nået frem til dette gode kompromisrige dokument, som danner grundlag for debatten i dag.
Sidst, men ikke mindst, tilslutter jeg mig det forslag til vedtagelse, der er fremsat af hr. Henrik Høegh.