Zenia Stampe (RV), 2015-02-03:
Jeg vil gerne starte med at takke for en god og fyldestgørende redegørelse.
Jeg vil spare jer for at lave en egentlig gennemgang af de enkelte indsatser – det tror jeg heller ikke at tiden rækker til – men jeg vil i stedet holde mig til den overordnede tilgang.
For første bakker vi naturligvis op om en aktiv sikkerhedspolitik, der ikke bare tager ansvar for den nære sikkerhed, men også verdens sikkerhed, for de to ting hænger naturligvis sammen.
Så hæfter jeg mig ved de to principper, som bliver fremhævet i papiret, dels princippet om en samtænkt og bredspektret indsats og dels princippet om effektive internationale organisationer og koalitioner.
Derudover vil jeg gerne tilføje et par betragtninger.
For det er jo vigtigt, at Danmark engagerer sig i de kriser og konflikter, som opstår, uden vi måske venter dem.
Flere har nævnt både Ukraine, Syrien, Irak her i dag; situationer, der kræver resolut handling.
Det er vigtigt, at vi deltager der, men det er også vigtigt, at vores udenrigspolitik er strategisk i den forstand, at den ikke kun bærer præg af brandslukning.
Vi har også mulighed for at vælge nogle indsatsområder, som vi skal være på forkant med at forfølge strategisk.
Her tænker jeg dels på indsatsområder, hvor vi har særegne interesser, men også områder, hvor vi har en særlig kompetence.
Med rigsfællesskabet har vi selvfølgelig en naturlig geopolitisk interesseudvikling i Arktis, og her bør det være en absolut sikkerhedspolitisk hovedprioritet at arbejde for et demilitariseret Arktis i videst muligt omfang.
Det er vores bedste garanti for, at det er ret og ikke magt, der styrer verdens gang.
Endelig har vi jo også en førerposition inden for udviklingssamarbejde.
Vi har vist, at vi er villige til at gøre en lang og dedikeret indsats for at forebygge og finde holdbare løsninger på konflikter, naturkatastrofer og menneskeskabte kriser.
Med de ord vil jeg gerne takke for redegørelsen, bakke op om det stærke danske internationale engagement, principperne om de bredspektrede indsatser og den brede forankring, både i institutioner og koalitioner.
Og så har jeg så en lille parentes foranlediget af Venstres ordførers indlæg.
For sjov nok har jeg den modsatte analyse.
Jeg vil medgive Venstres ordfører, at VKO's udenrigs- og sikkerhedspolitik var mere konsekvent, men det kan også være farligt at være konsekvent, hvis man konsekvent har lagt sig på den forkerte kurs.
Og hvis der er noget, 00'erne også har lært mig, så er det, at ensidig impulsstyret militaristisk aktivisme er farligt.
Jeg tror, at det, som Venstres ordfører fortolker som vægelsind eller manglende strategi, i virkeligheden er udtryk for et meget, meget velovervejet kursskifte, som handler om, at vores udenrigspolitik skal bygge på rationelle analyser af, hvad der er realistisk, og hvor vi som nation kan byde ind.
Det er jo ikke kun os, der har lært af 00'erne, det har man også i USA, hvor man måske lidt drilsk siger, at devisen for Obama er: Don't do something stupid, men det er faktisk meget klogt, når vi ser tilbage på de indsatser, vi deltog i i 00'erne.
Jeg tror bare, vi må erkende, at hovedkulds militær aktivisme kan risikere at gøre ondt værre, også selv om vi jo ofte står i situationer, hvor vi så gerne vil vise handlekraft, men desværre kan ende med at gøre ondt værre, fordi vi ikke kender de konflikter godt nok til at vide præcis, hvad der er det rigtige at gøre.
Så ja, vi har lagt os på en mere tilbageholdende kurs.
Man kunne også sige, at det er en kurs, der bærer mindre præg af impulsstyret dumdristighed end den gamle regerings kurs, men det er ikke vægelsind, det er velovervejet, og det er udtryk for en anden strategi.