Mogens Jensen (S), 2008-04-09:
I den herskende hjemlige værdidebat bliver det jo ofte fra både højre og venstre side i Folketingssalen understreget, at vi i Danmark skal forsvare og vedkende os danske værdier.
Og en af de værdier, der oftest peges på, er ligestilling, og alle de resultater, vi har nået på det her område. Normalt refereres der jo oftest til den kønsmæssige ligestilling, men med det her lovforslag står det jo klart, at der stadig væk er langt at gå i Danmark, når det gælder ligestillingen mellem heteroseksuelle og homoseksuelle.
Men med dagens lovforslag kan vi nå langt videre.
Danmark kunne i mange år bryste sig af at være i front i ligestillingen mellem heteroseksuelle og homoseksuelle, da vi, som de fleste ved, var det første land i verden, hvor homoseksuelle i 1989 fik ret til at indgå registreret partnerskab, og mange har jo også i vores værdidebat fremhævet det her som et lysende eksempel på det danske frisind.
Men siden da er vi blevet overhalet af en hel del af vores søsterlande i Europa som f.eks. Holland og Belgien, ja, sågar det katolske Spanien, hvor regeringerne har været langt mere engagerede i at opnå reel ligestilling og frisind i samfundet.
Hvis vi fortsat vil være et land, hvor vi over for omverdenen vil kunne sige, at vi hylder ligestillingen, at vi hylder frisindet som en bærende værdi i vores samfund, så er det nødvendigt, at vi nu langt om længe også tager skridt til at sikre, at ægteskabslovgivningen i Danmark er lige for alle danske borgere, uanset baggrund, uanset hudfarve, uanset seksualitet, og at det bliver muligt for alle danskere at blive gift på såvel rådhus som i kirke.
Jeg tror, at alle ved, at et bryllup, et ægteskab, er noget ganske særligt, og mange ønsker selvfølgelig, at ægteskab skal kunne indgås i kirken med den dertil hørende højtidelighed, uanset hvem man er som borger i Danmark.
Og i ligestillingens navn synes jeg da virkelig at man må spørge: Ja, hvorfor i alverden skulle det ikke kunne lade sig gøre i Danmark anno 2008?
Det kan det, hvis Folketinget vedtager det her lovforslag.
Samtidig sikrer lovforslaget, at børn, som efter kunstig befrugtning fødes af en kvinde, som har indgået ægteskab med en anden kvinde, ikke stilles i en urimelig og utryg situation, altså hvad angår forældreskab og arv, såfremt den biologiske mor dør under eller tidligt efter fødslen eller medmoren dør inden fødslen.
Endvidere ligestiller lovforslaget medmoren med andre forældre i forhold til at kunne opnå orlov i forbindelse med barnets fødsel.
Jeg mener, at ingen vel kan være interesseret i, at der skal være usikkerhed og utryghed om et lille barns fremtid, om forældreskab eller om arv ved en mors eller medmors tragiske død, som tilfældet er i dag, og at ingen vel kan være interesseret i, at en forælder ikke har ret til forældreorlov, så barnet eller børnene kan opleve en samlet familie omkring sig i den første tid.
Jeg er selvfølgelig glad for de positive toner, der har været i den retning fra ministerens side.
Men alt i alt er der altså her tale om et lovforslag, der bringer Danmark på højde med vores egne grundlæggende værdier om ligestilling og frisind, og som sikrer tryghed for børn omkring deres forældresituation, uanset hvilke forældre man er født af.
Der er endnu nogle skridt at gå end det her med hensyn til at sikre ligestilling, bl.a. i forbindelse med homoseksuelles ret til adoption, som for længst er indført i Sverige, i Holland, i Spanien og i Storbritannien, men med det her er vi rigtig godt på vej.
Socialdemokraterne bakker klart og utvetydigt op om forslaget.