Stine Brix (EL), 2016-03-15:
Tak for det.
Det er jo et forholdsvis teknisk tungt lovforslag at komme igennem, må jeg indrømme, men når man kommer til den allersidste del, er der et ret kontroversielt forslag iblandt.
Dansk Folkepartis ordfører har allerede været inde på det, og vi har diskuteret det her i Folketingssalen tidligere – det er efterhånden 5-6 år siden – og det vedrører muligheden for at lave forsøg på patienter, som er bevidstløse.
Og det er jo kontroversielt, for det er klart, at når man er bevidstløs, kan man ikke give et samtykke til at indgå i et forsøg.
I dag er det sådan, at man faktisk godt kan lave forsøg på bevidstløse, men at man skal spørge en læge, som ikke er involveret i forsøget.
Vedkommende er så forsøgsværge og skal give samtykke, og så skal man efterfølgende selv give et samtykke.
Det, der ligger i det her forslag, er, at kravet om, at der skal være en forsøgsværge, bliver fjernet.
Det kan vi ikke støtte fra Enhedslistens side.
Vi synes i forvejen, det er højst kontroversielt, at man kan udføre forsøg på patienter, der ikke kan give et samtykke, fordi de er bevidstløse, og at fjerne yderligere krav, for at man lettere kan gøre det, er vi ikke tilhængere af.
Jeg synes også, der er nogle andre elementer i lovforslaget, som fortjener nogle bemærkninger.
For det første er der – jeg tror, Venstres ordfører lige før kaldte det en smidiggørelse.
Ja, det kan man jo godt kalde det.
Man kan også kalde det det, jeg synes det er, nemlig en voldsom centralisering af det system, vi har, som tager stilling til etikken i forsøg.
Det er jo sådan i dag, at vi har videnskabsetiske komiteer, hvor der både sidder almindelige repræsentanter for borgere og patienter – det, vi kalder lægmedlemmer – og så sidder der sundhedsfolk.
De sidder regionalt, og det, vi kommer til at se med det her lovforslag, er, at mange beslutninger flyttes ind centralt til de centrale videnskabsetiske komiteer.
Her vil der være en ringere repræsentation af almindelige borgere, end der er i dag, og der vil være mulighed for, at formanden, som skal være en sundhedsfaglig person, kan træffe beslutninger uden at høre den videnskabsetiske komité, hvis tidsfristerne kræver det.
Jeg vil sige, at det er sjældent, jeg ser lovforslag, som regulerer tidsfrister så detaljeret som det her.
Vi er nede på 5 dage til det ene, 7 dage til det andet, 12 dage til det tredje og 26 dage i alt osv.
Tænk, hvis borgere havde samme rettigheder rundtomkring, f.eks. i forhold til at få behandlet en klage i Ankenævnet for Patienterstatningen.
Det var en parentes.
Men det betyder jo, at den her magt, som formanden har, til at kunne træffe beslutninger, hvis tidsfristen kræver det, jo faktisk kan blive aktuel og vi risikerer, at man må træffe beslutninger om, hvilke videnskabelige forsøg vi vil godkende i Danmark, uden at der er en debat om det reelt. Alt i alt synes jeg det er et lovforslag og en forordning fra EU, som i alt for høj grad tager hensyn til medicinalindustrien, forskningsinstitutioner og andre, der ønsker at forske, og i alt for ringe grad tager hensyn til borgerperspektivet – den proces, der er enormt vigtig for at diskutere, om et forsøg overhovedet er noget, vi vil tillade, og om det er etisk i orden – og til forsøgspersonerne.
Balancen er simpelt hen tippet i den forkerte retning.
Det skyldes måske, at det, som man ønsker med det her, jo er, hvad skal man sige, at gøre det nemmere at lave videnskabelige forsøg, men også set fra et dansk perspektiv at gøre sig attraktiv i konkurrencen om at tiltrække forsøg.
Det tror jeg er det, der er med til at gøre, at man bliver så ivrig for at fremstå attraktiv.