Ellen Trane Nørby (V), 2010-05-06:
Vi har også taget nogle initiativer, som sikrer, at de bliver oplyst om deres rettigheder.
I løbet af de seneste år har der været 40 arrangementer ude på sprogskoler, ude på væresteder, hvor kvinder med indvandrerbaggrund kommer, og hvor man helt konkret har oplyst dem om, hvad deres rettigheder er, hvad det er for nogle værdier, det danske samfund bygger på, hvad det er, de kan kræve, hvad de kan forvente, og hvad de bestemt ikke skal finde sig i.
Det er da helt konkrete initiativer, og dem kan man da også se listet op.
Derudover har den her regering, i modsætning til hvad oppositionen ønsker, gjort en målrettet indsats for at sikre, at de her kvinder har fået fodfæste på det danske arbejdsmarked, men vi må desværre stadig væk konstatere – og det er jo også derfor, at vi siger det fra Venstres side – at det her er en sårbar gruppe.
Indvandrerkvinder er overrepræsenterede på de danske krisecentre …
Jeg vil gerne starte den her ligestillingsredegørelsesdebat i dag med at sige tak til ligestillingsministeren for en rigtig god perspektiv- og handlingsplan på ligestillingsområdet.
Jeg synes, det er godt, at vi nu med ligestillingsredegørelsen for 2010 får en plan, der følger op på de ambitioner og 15 meget konkrete mål, som regeringen satte med planen i 2009.
Den perspektiv- og handlingsplan, vi sidder med nu, gør jo på ingen måde op med den plan, der lå for sidste år, men er en naturlig forlængelse af den.
De 15 konkrete mål, der blev sat sidste år, hvor regeringen jo har bundet sig op på 15 helt konkrete ambitiøse mål, som skal være opfyldt inden 2015, er selvfølgelig nogle mål, der bliver arbejdet videre med ude i de enkelte ministerier.
Den plan, vi står med, perspektiv- og handlingsplanen for 2010, sætter anderledes specifikt fokus på nogle af de områder, hvor vi ved, at vi står med store udfordringer på ligestillingsområdet.
I Venstre glæder det os meget, at ligestillingsministeren har valgt at sætte fokus der, hvor problemerne og roden til dem opstår, for der er jo ingen i ligestillingsdebatten, der ikke anerkender, at vi i Danmark har et af verdens mest kønsopdelte arbejdsmarkeder.
Det er jo en konstatering.
Det, der er vigtigt, og det, vi også kan se at ministeren forholder sig meget aktivt til i den her perspektiv- og handlingsplan for 2010, er: Hvordan går vi ind til de bagvedliggende årsager?
Hvordan går vi ind og sikrer, at piger og drenge har alle muligheder for at vælge frit på fra uddannelsespaletten?
Hvordan går vi som samfund ind og sikrer, at vi får alle talenter i spil og også får brudt det meget kønsopdelte uddannelsesvalg, vi har her i landet?
Perspektiv- og handlingsplanen sætter også meget fint fokus på den store succes, vi jo har på uddannelsesområdet, hvor danske kvinder og piger i stort omfang er til stede og får gode karakterer, er velrepræsenteret både på de gymnasiale ungdomsuddannelser og på de videregående uddannelser, hvor 53 pct. af en kvindeårgang tager en videregående uddannelse.
Det er jo et tal, der står i skærende kontrast til, at kun 37 pct. af mændene tager en videregående uddannelse.
Desto mere er der også behov for, som det også sker i perspektiv- og handlingsplanen, at få sat fokus på, hvordan vi får de mange kvinder, der i dag går på de videregående uddannelser, til at gå videre ad forskervejen, adjunkt-, lektor- og professorvejen.
Det samme gælder det punkt i perspektiv- og handlingsplanen, som handler om større mangfoldighed i ledelser og bestyrelser.
Det er jo en diskussion, som vi løbende har her i salen og i den generelle ligestillingsdebat, nemlig diskussionen om, hvordan vi får sikret en større mangfoldighed på ledelsesniveau, og hvordan vi får sikret en større mangfoldighed på bestyrelsesniveau.
Der er ingen tvivl om, at de konkrete initiativer, der ligger nu, og som også følger op på Charter for flere kvinder i ledelse, er helt konkrete redskaber, der kan sikre, at vi for alvor får sat fokus på at få en mere mangfoldig sammensætning på ledelses- og bestyrelsesniveau.
Det er jo også noget, vi har arbejdet målrettet med siden 2005, hvor den rapport fra Aarhus Universitet, som tidligere vismand og professor Nina Schmidt lavede, viste, at det betaler sig på bundlinjen at sikre en større mangfoldighed og i det hele taget betaler sig at sikre, at der kommer flere kvinder i ledelsen.
Og derfor ligger det her jo i høj grad også i forlængelse af den indsats, der er lavet.
Det er jo vigtigt i forbindelse med perspektiv- og handlingsplanerne, at de ikke bare bliver gjort til en årlig debat, vi har i salen, men at de er udtryk for en kontinuerlig indsats.
Der er jo ikke noget ved det, hvis ligestillingsdebatten bliver reduceret til årlige debatter i Folketingssalen og ikke bliver omsat til helt konkrete initiativer i kommunerne, ministerierne og i de forskellige organisationer, som også aktivt kommer til at indgå i udmøntningen af de initiativer, der ligger i perspektiv- og handlingsplanen.
For Venstre er det punkt i perspektiv- og handlingsplanen, der handler om, at man ikke skal være begrænset i sine valg og udfoldelsesmuligheder på grund af ens køn eller etnicitet, også enormt vigtigt.
Vi ser desværre, at der stadig væk i det danske samfund er grupper af kvinder, men også grupper af mænd, som på grund af den kulturelle baggrund, de kommer med, og som på grund af de kulturelle sammenhænge, som de er vokset op i og indgår i, ikke på samme måde som flertallet har mulighed for at kunne vælge frit.
Her er der et enormt vigtigt, at vi politisk og med den nye perspektivog handlingsplan får sat fokus på deres rettigheder og får fulgt op på den rettighedskampagne, som regeringen i 2009 tog initiativ til.
For os i Venstre er det også enormt vigtigt, at vi nu med perspektiv- og handlingsplanen igen får sat fokus på partnervolden og på den vold, der foregår i nære relationer.
Regeringen har lige siden sin tiltrædelse sat enormt fokus på, hvordan vi kan bekæmpe den vold, der er i nære relationer i Danmark.
Det gjorde vi først med en handlingsplan, siden med en anden handlingsplan og nu med den handlingsplan, der kommer i løbet af maj måned.
Der er ingen tvivl om, at vi i Venstre er glade for, at vi kan se, at tallet for vold mod kvinder er faldet fra årligt 42.000 anmeldte overfald til årligt 28.000 anmeldte overfald.
Men der er ingen tvivl om, at det stadig væk ikke er et tal, man som samfund kan være tilfreds med.
Vi skal langt videre i kampen for at bekæmpe vold i nære relationer.
Det gælder også den vold, som mænd bliver udsat for.
Det lægges der jo også op til i perspektiv- og handlingsplanen.
Da vi diskuterede sidste års perspektiv- og handlingsplan, havde vi meget fokus på den ligelige repræsentation i valgte organer.
Det er jo klart, for i 2009 stod vi over for et kommunalvalg.
Der må vi jo sige, at vi med kommunalvalget i 2009 så en positiv fremgang på det område, der handler om kvinders deltagelse i kommunalpolitik.
Jeg synes, at det også er værd at nævne i den debat, vi har i dag, at vi på en række områder heldigvis kan se, at det går fremad.
Det betyder jo ikke, at der ikke er udfordringer, men det betyder, at vi skal sikre, at ligestillingsdebatten ikke bare falder ned på to eller tre enkelte punkter, men bliver en løbende, kontinuerlig indsats og til et aktivt engagement for alle samfundslag og også bliver en politisk debat, for alting kan ikke løses ved lovgivning, for meget af det her handler også om holdninger ude i samfundet.
Det er en debat, som vi i Venstre meget gerne vil være med til at tage, og som vi også er helt sikre på kan blive en god debat på baggrund af den perspektiv- og handlingsplan, som ministeren har lagt frem.
Så vi glæder os til ligestillingsdebatten i det næste år.
Vi er klar til at tage en aktiv kamp, og vi har også en klar forventning om, at de mål, der er sat, nås.