Kristian Jensen (V), 2016-03-29:
Der blev på mødet i Det Europæiske Råd den 18. og 19. februar i år opnået enighed om en aftale, der adresserer de ønsker til reform af EU-samarbejdet, som den britiske premierminister rejste i sit brev af 15. november 2015.
Derfor vidste vi på forhånd, at der ville komme fire punkter, hvori Storbritannien og David Cameron ville bede om at få lavet ændringer i forholdet.
Aftalen indeholder også løsninger på velfærdsområdet og på den fri bevægelighed.
Det er bl.a. blevet aftalt, at man har mulighed for fremadrettet at indeksere børnechecken til EU-borgere, hvis børn ikke bor i det samme land som den forælder, der har optjent kravet på ydelsen.
Det blev også aftalt, at den meget omtalte Metockdom fra 2008 vil blive tilbagerullet.
Det er der mange grunde til: Storbritannien og Danmark har et historisk tæt forhold, vi kom så at sige ind i EU på samme tid og i den samme tidsalder, vi har fulgtes ad og haft fælles prioriteter undervejs i kampen for at sikre, at EU var så effektivt administreret med så stor fokus på konkurrencedygtighed og jobskabelse som overhovedet muligt, og vi ser ofte ens på tingene.
Derfor er det også sådan, at Storbritannien og Danmark har arbejdet tæt sammen om at få de enkelte dele af aftalen om Storbritannien på plads.
Mange af de ting, som Storbritannien har fået med i deres aftale, er jo ting, som Danmark har ønsket sig igennem længere tid.
Jeg skal heller ikke lægge skjul på, at set fra en dansk synsvinkel vil et EU uden Storbritannien være et andet EU, det vil være et svækket EU, det vil være et EU uden den samme økonomiske formåen, uden den samme kulturelle mangfoldighed, og det vil være et EU uden den samme politiske gennemslagskraft i forhold til at kunne tale med en fælles stemme.
Derfor har det også været vigtigt for regeringen at kunne hjælpe med at lande en aftale, der kan danne grundlag for en afstemning i Storbritannien, som kan vindes.
Det mener den britiske premierminister han kan med denne aftale, og det håber jeg også.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at det har været en ganske svær kamp.
Alle drøftelserne på topmødet den 18. og 19. februar var meget intense og med meget forskellige holdninger, ikke bare fra de partier, som ønskede at hjælpe Storbritannien med at finde en aftale, der tilfredsstillede de mål, som Cameron havde fremsat, men også fra en række lande, der ønskede at trække i den modsatte retning, der ønskede at fjerne nogle af de ting, som egentlig lå på bordet, og som ønskede at udvande det aftalegrundlag, der lå.
Derfor var det en kamp, hvor en lang række lande diskuterede frem og tilbage, og hvor det også var vigtigt, at Danmark var på banen i forhold til de regelsæt, der gælder, f.eks. for indekseringen af børnechecken, for Storbritannien, hvis de stemmer ja, så det bliver muligt for andre lande, herunder Danmark, at tage de regelsæt med ind i lovgivningen fremadrettet.
Det lykkedes sådan set fra dansk side at kunne holde fast i de ting, der var opnået i forhandlingsoplægget, og set med danske øjne er der tale om en rigtig god aftale med mange gode elementer, som leverer løsninger på spørgsmål, som vi selv har kæmpet for.
Det gælder ikke mindst muligheden for indeksering af børnechecken.
Det har jo været et dansk ønske og et ønske, som regeringen har fremført ad flere omgange, altså at det skulle være sådan, at den udbetaling, der foregår, jo er til dækning af de ekstra omkostninger, der er ved at have børn, og at den sum, der udbetales, skal afspejle, hvad de faktiske omkostninger er i det land, hvor barnet opholder sig.
Det drejer sig om tilbagerulning af Metockdommen, som vi igennem alle årene fra 2008 og fremefter, hvad angår konklusionerne, har været uenige om, og vi har fra vores side arbejdet for at få ændret regelsættet bag ved den dom, der blev truffet, således at der kan træffes en ny afgørelse.
Jeg er også meget tilfreds med det resultat, der ligger i forhold til forholdet mellem eurolande og ikkeeurolande.
Jeg har selv været nødt til på mødet blandt europaministre for noget tid siden at rejse den her problemstilling.
Eurolandene skal naturligvis have mulighed for at mødes om det, der er relevant for eurolandene.
Men der, hvor det er relevant for alle 28, er det de 28 lande, der skal mødes, og ikke eurolandene, der så at sige mødes på egen hånd.
Jeg er også glad for, at principperne her er sat på plads.
Derfor er det resultat, der er kommet, og som der nu skal stemmes om i Storbritannien, langt hen ad vejen i de spor og i den retning, som regeringen gerne ser EU udvikle sig i fremadrettet.
Jeg tror heller ikke på, at vi er færdige med den diskussion med det grundlag, der ligger nu, bl.a. spørgsmålet om rettighederne for vandrende arbejdstagere, det, der hedder forordning 883.
Det er en forordning, som vi har bedt Kommissionen om at lægge op til at ændre, så det sikres, at det er muligt at have retten til at rejse som arbejdstager, men ikke at rejse efter velfærdsydelser.
Det er en forordning, som ikke er færdigforhandlet i forbindelse med den aftale, der ligger for Storbritannien her, men en forordning, der skal arbejdes videre med fremadrettet for at sikre, at man kan rejse for at arbejde, men ikke rejse efter velfærdsydelser.
Nu er det så op til det britiske folk i en folkeafstemning at afgøre, om de vil blive som en del af det europæiske arbejde, eller om de vil forlade EU.
Og det har betydning, ikke bare for Storbritannien, men for hele Europa, ikke blot, fordi, som jeg sagde, at et Europa uden Storbritannien vil være et andet Europa, et svagere Europa, et svækket Europa på en lang række områder, men også fordi de elementer, som vi fra dansk side er meget tilfredse med ligger i aftalen, jo alene træder i kraft, hvis det bliver et ja i Storbritannien.
Det er sådan, at en del af aftalen er bundet op på, at de elementer om f.eks. indeksering af børnecheck alene kan ske, hvis det bliver et ja, og derfor er der fra dansk side al mulig grund til at se frem til afstemningen med spænding.
Jeg skal ikke blande mig i andre landes afstemninger, ligesom jeg ikke forventer, at andre lande blander sig i danske folkeafstemninger, men som jeg tror det vil stå de fleste klart, er der fra regeringens side en klar forhåbning om, at Storbritannien vil stemme ja til EU.
Det vil give mulighed for, at vi kan få gavn af de elementer, der ligger i aftalen, men det vil også – og måske mere overordnet – sikre, at EU fremadrettet vil kunne tale med den stærkeste fælles stemme.