runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jane Heitmann (V), 2015-02-26:
Når et nyt menneske kommer til verden, skal det være under trygge og sikre forhold.
Forældre og barn skal både vide og føle, at de er i trygge hænder, og personalet skal føle, at de kan levere en tryg start på et nyt liv.
En fødsel og et fødselsforløb handler i høj grad om tillid; tillid til en selv, til ens nærmeste, til personalet og til systemet.
Men vi må aldrig glemme at sætte mennesket før systemet.
Sundhedsstyrelsen har udarbejdet retningslinjer til netop svangreomsorg for at sikre, at fødende kvinder kan føle sig trygge.
Anbefalingerne blev revideret så sent som i 2013.
Retningslinjerne skal sikre, at fødende på fødegangene landet over oplever samme gode og professionelle behandling.
Der må ikke være forskel, altså om det er mere eller mindre sikkert at føde et sted i Danmark frem for et andet.
Med den netop indgåede aftale om finanslov er der blevet afsat midler til fødeafdelingerne de næste 4 år.
Pengene skal gå til et løft af kvaliteten på fødeafdelingerne, som det hedder i aftaleteksten.
Og midlerne skal anvendes til en styrket indsats, herunder øget personale og initiativer, som indfrier Sundhedsstyrelsens anbefalinger i forhold til svangreomsorg.
Det er et initiativ med en fin signalværdi.
Jeg er overbevist om, at ændringer i tilrettelæggelsen af hverdagen og øget fokus på fødeafdelingernes udfordringer fra ledelsernes side vil kunne have en positiv effekt både for fødende kvinder, for børn og for personalet.
Derfor har vi også i Venstre en klar forventning om, at regionerne tager deres ansvar alvorligt; at både regioner og ledelser lytter til deres ansatte og tager de udfordringer, der nu er i en travl arbejdsdag, alvorligt.
Jeg kan forstå, at man i Region Hovedstaden allerede har flyttet flere fødsler fra Rigshospitalet til regionens andre fødeafdelinger for at lette presset på Rigshospitalet, og jeg håber, at den prioritering vil hjælpe personalet til en bedre hverdag og de fødende til en mere tryg fødselsoplevelse.
I og med at vi fra Venstres side tidligere via delaftalen på sundhedsområdet i finansloven har stemt for at prioritere fødeafdelingerne økonomisk, har vi også sendt et klart signal.
Nu er det op til regionerne og sygehusledelserne at leve op til deres ansvar.
Det glæder mig, at debatten om overholdelse af retningslinjerne rejses her i Folketingssalen, og Venstre kan støtte den foreslåede tekst til senere vedtagelse.
Liselott Blixt (DF), 2015-02-26:
Onsdag den 29. oktober sidste år sendte DR 2 et program om travlheden på tre af hovedstadens sygehuse.
Det viste en travlhed på nogle sygehuse, som desværre kunne være årsag til spædbørns død eller handicap efter fødslen.
Det var en gribende udsendelse, som viste utrolig mange reaktioner i forbindelse med vordende forældre.
Det blev til forældre i sorg og bekymring frem for en lykkelig oplevelse for den lille familie.
Man så, hvordan jordemødre stressede rundt fra den ene fødende til den anden, og hvordan de fødende blev sendt rundt fra et sygehus til et andet.
Jeg tænkte: Er det sådan et sundhedsvæsen, vi skal have i Danmark, og som vi skal være stolte af?
Vi har tidligere, i de seneste par år, i den her sal debatteret Sundhedsstyrelsens anbefalinger, som man burde og skulle følge i alle regioner.
Derfor er det, jeg nu har stillet forespørgslen til sundhedsministeren, nemlig for at vi igen kan få fokus på at sikre fødende kvinder en ordentlig og sikker fødsel, når de venter deres barn.
Nick Hækkerup (S), 2015-02-26:
Jeg synes, og det er min grundlæggende opfattelse, at vi alle sammen og ikke mindst os, der også er ministre, skylder Folketinget den allerstørste respekt, ikke mindst ved vores tilstedeværelse helt og fuldt under de behandlinger, som der er.
Så det skal jeg beklage.
Når det så er sagt, vil jeg, som andre ordførere også har sagt, sige, at det her jo – for så vidt angår forslaget, vi står med – er en rigtig, rigtig god dag.
Det betyder, at vi går i gang med at behandle et lovforslag, som skal føre til mindre tvang i psykiatrien, og som skal understøtte respekt for de psykiatriske patienters rettigheder og for deres mulighed for selvbestemmelse.
Forslaget har været lang tid undervejs, er det blevet sagt.
Og det er også rigtigt, men det er jo også, fordi der har været, hvad jeg selv opfatter som en god dialog og proces med Folketingets partier, hvor vi undervejs har krydset holdninger og filet nogle kanter af og fundet ud af, om vi kunne finde sammen i det forslag, som der ligger nu.
Alle har måttet give, alle har måttet tage.
Det er også grunden til, at jeg opfatter det lovforslag, som vi står med i dag, som en pakke, og at jeg ikke vil kunne anbefale ændringsforslag til forslaget, som det ligger her.
Det er muligt, at der kan laves en beretning, det skal jeg ikke kunne sige, men ændringsforslag ligger efter min bedste overbevisning ikke inden for det forløb, som vi har haft med det forslag, som der ligger her.
Derfor håber jeg selvfølgelig også, at alle partier i respekt for den proces, der har været, vil være med til at bære det her vigtige forslag igennem, som betyder bedre forhold, bedre rettigheder for nogle af dem, som har brug for det i vores samfund.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2015-02-26:
Jeg ved ikke, om jeg hundrede procent deler fru Stine Brix' optimisme, nemlig at vi kan komme hen til det helt tvangsfrie behandlingssystem, men vi kan i hvert fald arbejde på at nedbringe det så meget som overhovedet muligt.
Det forslag, der ligger foran os i dag, er et forslag, der styrker patienternes rettigheder.
Det er et forslag, som øger patientinddragelsen.
Det kan være, hvis man skal udsættes for tvangsbehandling; det kan være, hvis man bliver dement; der kan være andre situationer, hvor det er godt, at man på forhånd kan være inddraget om, hvordan man skal behandles, når og hvis man kommer i en sådan situation.
Så har der været meget fokus på diskussionen omkring børn, hvor spørgsmålet om, hvad der er det lægelige ansvar, hvad der er forældrenes ansvar, og hvad der er børnenes rettigheder som patienter, på forskellig måde møder hinanden og selvfølgelig skaber nogle dilemmaer og konflikter, som vi skal forholde os til.
Det synes jeg faktisk at man har forsøgt at gøre med det forslag, der ligger her.
Jeg synes faktisk, at man har forsøgt at tage hensyn til både børn, forældre og det lægefaglige.
Der har alligevel været en række indvendinger.
Jeg synes måske, at det er den socialdemokratiske ordfører, fru Karen J. Klint, der er kommet med det bedste forslag til, hvordan vi kan komme videre, nemlig ved at vi kan se på, om vi i fællesskab kan lave en beretning, hvori vi tydeliggør det, der har været intentionerne i det her forslag, sådan at vi netop får afvejet de tre ting ordentligt i forhold til hinanden.
Men Liberal Alliances indstilling til forslaget som sådan er, at vi er positive og har tænkt os at stemme for forslaget, men at vi selvfølgelig gerne vil være med til at tydeliggøre det i den retning, som også den socialdemokratiske ordfører var inde på.
Stine Brix (EL), 2015-02-26:
Som jeg sagde i min ordførertale, er det allervigtigste for mig barnets rettigheder, og uanset hvilke muligheder forældrene har for at tage stilling eller ej, så betyder netop det forhold, at det er forældrene, der bestemmer, at de bestemmer, hvilke rettigheder barnet har i den her sammenhæng. Tvang er meget indgribende.
Det findes ingen andre steder i sundhedsvæsenet på samme niveau.
Det findes ingen andre steder, at man på den måde kan gå ind imod et menneskes vilje; fastspænde det, putte en sonde ned i maven på det og tvangsfodre det.
Man skal have en mulighed for at påklage det, og man skal have mulighed for at få en rådgiver med, uanset hvad ens forældre mener.
Det er min holdning.
Det hjælper ikke børnene, at forældrene kan fraskrive sig ansvaret, for så er det netop forældrene, der har rettighederne og ikke barnet.
Jane Heitmann (V), 2015-02-26:
Jeg kan forstå, at ordføreren er helt på linje med det, jeg sagde tidligere om bekymringen for børnene og om, at vi har et særligt ansvar i forhold til børnene.
Det kan jeg i hvert fald høre at ordføreren også giver udtryk for her.
Det ønske deler jeg også.
I min optik er det rigtig vigtigt, at man holder fast i dialogen mellem det sundhedsfaglige personale og forældrene.
Nu spurgte ordføreren jo tidligere om Venstres holdning til f.eks. forældreinddragelse, og det har jeg redegjort for, så det behøver jeg ikke at gøre igen, men vil ordføreren ikke bekræfte, at der faktisk er den mulighed, at forældre kan frasige sig at tage stilling, og hvis de frasiger sig at tage stilling, er der faktisk mulighed for, at børnene kan få en patientrådgiver, og at der også er klagemuligheder?
Jane Heitmann (V), 2015-02-26:
Jeg vil ikke afvise den mulighed, at jeg ikke udtrykte mig klart, da jeg spurgte tidligere, og at det er derfor, ordføreren ikke svarer.
Nu vil jeg bare spørge en gang til: Socialdemokraterne lovede før valget, at psykiatrien skulle prioriteres med 2 mia. kr., og at psykiatrien skulle sættes på finansloven.
Hvornår sker det?
Julie Skovsby (S), 2015-02-26:
Psykiatrien er et område, som vi har prioriteret højt.
Altså, jeg synes jo, det er som at høre Venstres valgkampshåndbog eller valgmanual, eller hvad man nu kalder den i Venstre, når jeg hører det spørgsmål.
Jeg synes, vi skal forholde os helt konkret til det forslag, som Venstre har fremlagt her i salen i forbindelse med deres finanslovsforslag, og hvor man altså for at finansiere statslige tiltag vil hive penge ud af kommunerne og regionerne.
Det tror jeg desværre ikke vi kommer nærmere.
Özlem Sara Cekic (SF), 2015-02-26:
Men det gælder også i forhold til sikkerheden for de her børn, så vi er sikre på, at de får en optimal start på livet.
Jeg er meget enig i stort set alt det, der er blevet sagt, så derfor vil jeg slet ikke gentage det.
Det, jeg godt kunne tænke mig vi i fællesskab måske kunne arbejde videre med, var at finde ud af, hvordan det står til i regionerne.
For vi hører om nogle af de her udfordringer i en region, men jeg synes også, det kunne være interessant at se på, hvordan fordelingen er i de andre regioner – og også internt i regionen.
Er det f.eks. alle hospitaler i hovedstadsregionen, der har det problem, eller er det nogle bestemte hospitaler, der har det problem?
Og hvorfor har de det problem?
Jeg har også sendt et spørgsmål til ministeren.
Det ved ministeren ikke endnu, for det er lige blevet sendt, så jeg vil ikke kræve svar så hurtigt.
Det drejer sig om en anmodning om en redegørelse for at få klargjort, hvordan det ser ud i landet.
Så glæder jeg mig til, at de her penge skal ud at arbejde, men det, jeg sådan også er meget optaget af, er, hvordan vi kan være hundrede procent sikre på, at pengene faktisk går til det.
Det tror jeg vi alle sammen har en interesse i, altså at vi følger de her penge.
Jeg har også været socialordfører, og vi sætter en mængde penge af til noget, og så går der ikke mere end et par måneder, så snakker kommunerne om, at nu er der heller ikke flere penge, og man tænker: Hvor forsvandt de penge hen, hvem var det, der fik de her penge?
Derfor synes jeg, det kunne være rigtig interessant om et år f.eks. at få et overblik over, hvilken forskel de her penge gjorde.
Jeg glæder mig til det videre arbejde i udvalget og håber, at vi i fællesskab kan dykke lidt ned i de her forskelle i regionerne, så vi sammen kan blive klogere på, hvad det skyldes.
Er det alene et spørgsmål om manglende ressourcer og hænder, eller er det også et spørgsmål om, hvordan man organiserer sig?
Som sygeplejerske ved man, at f.eks. vagtskifter er enormt hårde og belastende, og måske kunne man organisere sig ud af den slags situationer.
Men lad os tage debatten.
Det var det.
Liv Holm Andersen (RV), 2015-02-26:
Jeg beklager forvirringen, men det er altså også, fordi jeg holder den her ordførertale på vegne af vores sundhedsordfører, fru Marlene Borst Hansen, som ikke kan være her til debatten.
Jeg tror ikke, at der kan være tvivl hos nogen af os om, at det at føde et barn for alle kvinder og naturligvis for de fædre og de pårørende, der står på sidelinjen, er en livsoplevelse og en oplevelse, som sætter fundamentale spor.
Derfor er det selvfølgelig også afgørende, at vores sundhedsvæsen gør alt, hvad det kan, for at gøre den her oplevelse til noget positivt og skabe tryghed.
Det er klart, at der ikke er nogen fødsler, der er ens, og derfor er det nye liv, der kommer til verden, jo heller ikke bare rutine og skal heller ikke være det – og det er det da slet ikke for det ventede forældrepar.
Selvfølgelig kan ansatte på fødeafdelinger have travlt – jeg tror sådan set også, at vi alle sammen er enige om, at det er en præmis i sundhedsvæsenet, ligesom det er på andre arbejdspladser – men de må naturligvis aldrig have så travlt, at det skaber en negativ fødeoplevelse for den familie, som er midt i deres livs største begivenhed.
Det var jo også derfor, at regeringen sammen med Enhedslisten og SF afsatte ekstra penge på finansloven til netop at løfte kvaliteten på landets fødeafdelinger, og jeg er rigtig glad for, at vi får den her debat i dag.
Jeg er glad for, at vi samler os om at holde fokus på udmøntningen af de her midler, og at vi også samles om at holde øje med udviklingen i kvaliteten på fødeafdelingerne generelt.
Tak for ordet.
Julie Skovsby (S), 2015-02-26:
Jeg er helt enig.
Jeg er også enig i det, som Enhedslisten påpeger, nemlig at kommunerne jo også er med i det her.
Altså, det handler virkelig også om samspillet mellem kommuner og regioner.
Stine Brix (EL), 2015-02-26:
Grunden til, at jeg spørger, er jo også, at vi har gjort os nogle fælles erfaringer i andre sammenhænge.
Når man afsætter penge på finansloven, er det ikke altid, at f.eks. kommuner eller regioner så bruger pengene til det pågældende område.
Vi så det f.eks. med de midler, der blev afsat til daginstitutionerne, til flere pædagoger.
Derfor er jeg bekymret, især nu, hvor regionerne står i en meget voldsom og alvorlig situation, fordi udgifterne til medicin eksploderer i en grad, så de her penge aldrig når de gravide og de fødende, som de skal.
Så jeg kunne godt tænke mig at høre lidt mere om, hvad regeringen vil gøre konkret for at sikre, at det rent faktisk er tilfældet, at de her penge kommer til at gå til det, der er hensigten.
Julie Skovsby (S), 2015-02-26:
For mig at se er det rigtig vigtigt, at vi tager den her dialog sammen med regionerne og også sammen med de aktører, som ved rigtig meget om, hvordan udviklingen er.
Fødeafdelingen er jo et sted, hvor der er en meget hurtig udvikling, og hvor tingene forandrer sig.
Ministeren var også inde på, hvordan man ser flere komplikationer, hvordan problemstillingerne for fødende kvinder har ændret karakter og man står med nogle nye udfordringer.
Der bliver også hele tiden ændret på de forskellige anbefalinger.
Det kan være sådan noget som en sædefødsel, som man nu gerne vil gennemføre, mens man tidligere bare henviste til at foretage et kejsersnit.
Det var måske en billigere løsning, men for mig at se måske ikke altid den rigtige løsning.
Sådan er det et område, der hele tiden udvikler sig, så derfor bliver det så vigtigt, at vi får en dialog med dem, som ved, lige præcis hvad der sker her i 2015.
Stine Brix (EL), 2015-02-26:
Jeg vil gå tilbage til forespørgselsdebatten om fødsler.
Nu kan jeg forstå, at Venstres kommunalordfører er ude af vagten igen, så vi får ikke flere svar på, hvad Venstre egentlig ville, hvordan man egentlig ville gribe det an med, at regioner og kommuner skulle genåbne deres budgetter og så finde de her 1,5 mia. kr.
Men det kan vi jo tage en anden forespørgselsdebat om.
Jeg vil gerne vende tilbage til diskussionen om de midler til fødselsområdet, vi i samarbejde har sat af i forbindelse med finansloven.
Jeg tror, det er nogle midler, som falder på et tørt sted, og som kan være med til at løfte kvaliteten på fødeafdelingerne.
Men en af de bekymringer, jeg har, er, at vi lige nu ser, at regionerne er under et stærkt pres, fordi udgifterne til medicin vokser, og mange regioner går nu i gang med at genåbne deres budgetter og skal finde besparelser.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, hvilke overvejelser Socialdemokraterne gør sig om, hvordan vi sikrer, at de midler, vi har afsat i finansloven til fødeafdelingerne, rent faktisk også kommer til at gå til fødeafdelingerne.
Julie Skovsby (S), 2015-02-26:
Altså, for mig at se er der en verden til forskel på, at jeg og min mand har betalt 20 kr. for et scanningsbillede og købt noget frokost osv., når vi har været på sygehuset, og så det, at man indfører brugerbetaling, som Dansk Folkeparti sammen med Venstre og Konservative jo gjorde knap 4 år tilbage på en type behandling.
Jeg må som socialdemokrat sige, at det ikke skal være sådan, at man skal tage sit dankort med til at betale for sygehusbehandling på de danske sygehuse.
Liselott Blixt (DF), 2015-02-26:
Jeg vil gerne have svar på spørgsmålet.
Hvorfor bliver man ved med at nedlægge sengepladser på sygehusene, når der er brug for dem?
Det har vi jo set.
Man skal have mad med, man skal have dyner med, og man skal have kortet med, når man skal have et scanningsbillede.
Vi har set det gang på gang i de forskellige regioner.
Det er godt nok lidt forskelligt fra region til region.
Man aldrig nogen sinde har man skullet have dankortet op så meget som nu.
Det er, som om man gerne vil sætte noget i gang, men at man ikke vil udføre det.
På samme måde er det med udredning og kræftbehandling.
Når man kommer ud, ser man, at der ikke er noget.
Rehabiliteringssteder bliver lukket ned.
Kræftmedicin og nogle andre ting bliver dyrere for den enkelte.
Så hvor bliver sengepladserne af?
Julie Skovsby (S), 2015-02-26:
Altså, når der bliver sagt, at fertilitetsbehandling er for dem, der ikke fejler noget, og at man derfor godt kunne indføre brugerbetaling for den her gruppe af borgere, som kommer på sygehuset, så har jeg det personligt sådan, at jeg jo heller ikke synes, at det at være gravid og det at have fødsler på sygehuset, som jeg selv har haft, er en sygdom.
Men spørgsmålet handler om, om man skal tage sit dankort med, når man skal på sygehuset.
Det var jo det, den her gruppe af borgere, som fik fertilitetsbehandling, skulle.
Jeg er da bekymret, hvis Dansk Folkeparti stadig væk har den holdning, at der er nogle patientgrupper, der skal have deres dankort med på sygehuset.
Så rejser det da nogle helt nye spørgsmål.
Liselott Blixt (DF), 2015-02-26:
Nu åbnede ordføreren selv ballet med at begynde at se tilbage, så det må vi også gøre.
Vi mente, at sundhedsvæsenet er for de syge.
Men lad det ligge.
Hvad er grunden til, at man først nu efter Enhedslistens pres har sat 35 mio. kr. af i år, 3½ år efter der har været valg, hvor man sagde, at alle sengene på gangene skulle ind på stuerne på sygehusene?
Hvad er det, der sker?
Hvad er det, der er sket på fødeafdelingerne?
Det er, at sengepladser bliver nedlagt, så der ikke er plads til folk, og at der bliver fyret personale.
Hvorfor er man først gået i gang med det nu, når man lovede det lige før valget?
Julie Skovsby (S), 2015-02-26:
Det, som Venstre foreslår i sit finanslovsforslag, er et historisk brud med, hvordan man tidligere har gjort.
Man foreslår, og det må Venstrefolk jo altså også forholde sig til, at hive 1,5 mia. kr. ud af kommunernes og regionernes budgetter for at finansiere tiltag og ønsker, som Venstre har på landsplan.
Det har vi bestemt ikke erfaring med at gøre.
Det er jo ikke socialdemokratisk politik at gøre det, og det kommer vi heller ikke til at gøre.
Jacob Jensen (V), 2015-02-26:
Igen konstaterer jeg, at jeg ikke fik noget svar.
Det vil sige, at man nu er løbet fra det løfte helt konkret: 2 mia. kr. til psykiatrien.
Fint nok.
Så siger ordføreren: Vi vil ikke i Socialdemokratiet genåbne kommunernes budgetter osv.
Der har I taget 1 mia. kr. ud af deres budgetter over de sidste 3 år, hvor man havde lovet dem 12 mia. kr. – altså et minus på i alt 13 mia. kr.
Det er da at tage penge ud af budgetterne, som ellers skulle være gået til velfærd.
Julie Skovsby (S), 2015-02-26:
Det er jo det, Venstre har foreslået i deres finanslovsforslag.
1,5 mia. kr. skal være finansieringskilde i Venstres finanslovsforslag, og det er penge, som skal hentes ved at genåbne kommunernes og regionernes budgetter.
Man kan jo godt herinde fra Folketingets side sige, at vi genåbner budgetterne for at komme med ekstra penge, men tænk sig, at man vil genåbne dem for at hive penge ud af budgetterne!
Det er altså det, som Økonomi- og Indenrigsministeriet har beregnet svarer til mere end 360 mio. kr. på sundhedsområdet.
Vil det påvirke fødeafdelingerne i 2015 at hive 360 mio. kr. ud af sundhedsområdet?
Jacob Jensen (V), 2015-02-26:
Jo, det kan vi sådan set godt komme meget nærmere, for når ordføreren står og taler om at hive penge ud af kommuner og regioner, må det være, fordi ordføreren har en ret god erfaring med det.
For vi kan jo fortsætte med det løfte, som fru Jane Heitmann også spurgte til.
Der lovede Socialdemokraterne som bekendt 2 mia. kr. til psykiatrien.
Der må jeg konstatere på det svar, fru Jane Heitmann fik for et øjeblik siden, at det ikke er et løfte, man fra Socialdemokratiets side agter at overholde.
Når ordføreren så står og siger, at Venstre skulle trække penge ud af regioner og kommuner, må jeg bare spørge: Hvordan er det gået med løftet til regioner og kommuner – i hvert fald til kommunerne?
Jeg kan huske, der var noget med 12 mia. kr., det var vist i »Fair Løsning«.
Det fremgik meget præcist: 12 mia. kr. var der stillet i udsigt til ekstra velfærd i kommunerne.
Özlem Sara Cekic (SF), 2015-02-26:
Ja, for sådan er det allerede i dag, og det er også det, vi forudsætter med hensyn til loven.
Problemet er først og fremmest, at forældrene ikke altid tror, at de kan sige nej tak til det her.
Det er det ene problem.
Det andet er, at de skal tage stilling til, om de vil tage det ansvar på sig eller ej.
Jeg synes ikke, det er rimeligt at sætte dem i den situation.
Jeg synes, at det grundlæggende skal være sådan, at de, når de kommer på en afdeling, er forældre – de er ikke sygeplejersker, de er ikke læger, de er ikke psykologer.
De skal koncentrere sig om at være forældre; det synes jeg er sindssygt vigtigt.
Jane Heitmann (V), 2015-02-26:
Er ordføreren enig i den antagelse, at forældrene kan vælge at tage det ansvar på sig, og at de også kan vælge at sige nej tak?
Jeg mener simpelt hen, at udgangspunktet her er, at lille Anders slet ikke skal bæltefikseres.
Özlem Sara Cekic (SF), 2015-02-26:
I forhold til hvordan man kan sikre, at de her familier, som i forvejen er så hårdt belastet, efter deres barn er blevet indlagt, stadig væk kan holde fast i, at de er en familie, så kunne jeg godt tænke mig at prøve at spørge lidt ind til det, at når et barn skal bæltefikseres, er det i dag sådan, at hvis forældrene giver lov til, at barnet skal ligge i bælte, er det ikke tvang, så er det magtanvendelse. Mener ordføreren, at forældre skal sættes i en situation, hvor de skal vurdere, om deres lille Anders på 11 år skal have et bælte omkring maven, fastspændes i sengen og have bælter om armene, om anklerne?
Mener ordføreren, at det er, hvad forældrene skal gøre?
Hvordan hjælper det familien efterfølgende, at mor og far skal forklare Anders, at det var dem, der besluttede, at han skulle fastspændes i bælte?
Jane Heitmann (V), 2015-02-26:
Jeg kan forstå, at man i forhold til eftersamtalerne efterfølgende i en bekendtgørelse eller en vejledning vil komme med retningslinjer for, hvordan det skal foregå.
Jeg synes også, det er vigtigt at holde fast i, at lige præcis den del af lovforslaget, der handler om eftersamtalerne, skal evalueres om få år.
Der synes jeg det er rigtig vigtigt, at man, hvad skal jeg sige, i den proces sikrer sig, at man får alle facetter med.
For som jeg tidligere sagde, forstår jeg godt SINDs bekymring, men jeg vil også sige, at det er sådan, at man som forælder også har et ansvar.
Selv om jeg godt kan forstå, at det indimellem godt kan være et tungt og svært ansvar, har man også som forælder et ansvar for ens børn, og det ansvar bliver man nødt til at tage på sig, også selv om det indimellem er i en svær situation.
Og så er jeg da slet ikke i tvivl om, at forældre og læger ude på afdelingerne vil gå i dialog og naturligvis holde fast i det, som der også bliver givet udtryk for her i lovforslaget, nemlig at udgangspunktet jo er, at børn slet ikke skal tvangsfikseres.