Christian Juhl (EL), 2016-04-19:
Tak for det.
Uranminedrift i Grønland
– jeg opfatter begge forslag som meget tæt sammenhængende, og derfor vil der være en sammenblanding af de to forslag, idet jeg prøver på at tage dem som en helhed.
Jeg synes, det hænger sammen, og det må også have været regeringens mening, at de to forslag er gensidigt afhængige, ellers forstår jeg ikke sammenhængen i det omfattende materiale.
Det har i øvrigt været et meget omfattende materiale at komme igennem, men hvis jeg skal trække det ud af det, jeg kan, vil jeg sige, at når nu debatten om minedrift i Kvanefjeld igen er aktuel, må vi jo tage stilling til det, og det skal vi via to lovforslag, der baner vejen for, at private firmaer kan grave efter og sælge bl.a. uran i Kvanefjeld.
Det betyder, at det ikke var muligt at grave efter og sælge uran.
Både i Grønland og Danmark var der enstemmig opbakning bag denne holdning, men den nye Siumutledede regering har besluttet kort efter tiltrædelsen i starten af 2013, at de ønskede nultolerancepolitikken ophævet.
Det blev besluttet med 16 stemmer for og 15 imod i det grønlandske parlament – en meget, meget lille margen, må jeg nok sige, om så alvorligt et spørgsmål.
Efterfølgende har den grønlandske regering givet det australske mineselskab GME mulighed for at søge om adgang til at lave minedrift i Kvanefjeld, der indeholder en række sjældne jordarter, bl.a. uran og thorium.
Partierne bag ophævelsen af nultolerancepolitikken lovede under valgkampen, at det først skulle ske efter en folkeafstemning, og det bliver jo spændende at se, om det kommer til at ske i Grønland.
Vi skal kigge på, at den grønlandske og den danske regering har indgået en aftale om, at der kan igangsættes både minedrift og salg af uran.
Det er de lovforslag, vi skal tage stilling til i dag, og vi skal stemme om lovforslagene i kølvandet på aftalen.
Jeg ville have anbefalet regeringen, at de havde snakket med Folketinget om det, før de begyndte at lave den slags aftaler, så vi var involveret, før aftalen var lavet.
Grunden til, at vi skal tage stilling til det, er netop, at der er væsentlige sikkerheds- og udenrigspolitiske aspekter i at sælge uran, fordi det kan bruges til atomvåben.
Minedrift er et område, der er hjemtaget til Grønland, men udenrigs-og sikkerhedspolitikken er danske kompetenceområder, og derfor er det jo en pligt, at vi skal tage stilling, når nu Danmark risikerer at blive en uraneksporterende stat.
Vi har altid været et ikkeatomland, og vi risikerer nu at komme ud blandt en helt anden kaliber af lande.
Vi vil ikke være med til, at vi tager den risiko, og vi har tre grunde til ikke at stemme for forslagene.
For det første fastholder vi mange års enighed om nultolerancen.
Uran skal blive i jorden, det er giftigt for mennesker, det er giftigt for miljø, og det er farligt for klodens sikkerhed.
Derfor skal rigsfællesskabet ikke tillade eksport af uran, og det er jo det, lovforslagene først og fremmest handler om – og ikke om, om Grønland har ret til at grave heroppe, det har de selvfølgelig.
For det andet er det ikke muligt at sikre, at uran kun bruges til fredelige formål.
Baggrunden er, at regeringen uden at spørge Folketinget har indgået en aftale med Grønland om, at det er i orden at grave efter uran.
Fra 1993 til 2013 har der således været 2.331 tilfælde af illegal handel med radioaktive stoffer, herunder uran.
Heraf hører 419 under kategorien ulovlig besiddelse og relateret kriminel aktivitet.
615 tilfælde hører under kategorien tyveri eller tab, og 1.244 tilfælde hører under kategorien anden ulovlig aktivitet.
Derfor skal der være et meget, meget stærkt kontrolorgan, hvis man skal sikre sig imod den slags ting.
Og det her er endda sket på et marked, hvor der er meget kontrol i forvejen.
Selv om der er en lang række internationale konventioner og regler, der skal forhindre kriminalitet, så ved vi, at der bliver smuglet uran, og at der eksisterer et stort slyngelmarked for handel med det.
Som det ser ud nu, har Grønland ikke den nødvendige ekspertise, Danmark har efter min mening heller ikke, og landet mangler især økonomiske ressourcer for at etablere det nødvendige grundlag for at beskytte sig selv og for at kunne matche det her.
For det tredje er vi i Enhedslisten også modstandere af, at man bruger uran som energi til fredelige formål.
Derfor kan vi ikke støtte de to forslag.
Jamen skal det danske Folketing slet ikke tage stilling til, om vi overhovedet skal grave det uran op?
Det sikreste er jo at lade det ligge, så bliver der i hvert fald ikke lavet nogen bomber af det.