runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bertel Haarder (V), 2011-05-26:
Det forslag, vi nu skal behandle, opstiller seks punkter, hvor voldtægtscentrenes virksomhed skal styrkes.
Forslagsstillerne har ret i, at det er vigtigt at sikre behandling og omsorg til personer, der har været udsat for voldtægt eller forsøg på voldtægt.
De står i en hård situation, hvor behovet for tryghed, omsorg og hjælp bør imødekommes i videst muligt omfang.
Ofrenes pårørende kan også have behov for vejledning i en sådan svær situation.
Voldtægtscentrene varetager den specialiserede og samordnede indsats mellem sundhedsvæsen, politi, socialvæsen og Retsmedicinsk Institut i den akutte fase.
Det sker på baggrund af Sundhedsstyrelsens vejledning om den fremtidige organisation af sundhedsvæsenets indsats for volds- og voldtægtsramte kvinder.
Den er fra 1999.
Formålet med vejledningen er, at der tilbydes akut omsorg, retslægelige undersøgelser, rådgivning og behandling til kvinder, der har været ofre for seksualiseret vold.
Det er regionernes ansvar, at der etableres et fungerende beredskab i overensstemmelse med Sundhedsstyrelsens vejledning, ligesom det også er et regionalt ansvar, at der afsættes ressourcer til centrene for voldtægtsofre.
Det drejer sig bl.a. om tilbud om psykologbistand, hjælp fra socialrådgivere og inddragelse af pårørende.
Det drejer sig også om tidsgrænserne for at modtage behandling på centrene – her er der forskelle imellem de seks voldtægtscentre.
Sundhedsstyrelsens vejledning fastsætter ikke en bestemt tidsfrist, men omhandler den akutte fase.
Oplysningerne fra regionerne viser, at tidsfristerne administreres forskelligt i de fem regioner.
Visse steder er der en frist på 72 timer, andre steder er fristen 7 dage, mens voldtægtscenteret i Kolding allerede har en frist på 6 måneder.
Jeg vil gerne understrege, at de lokalt administrerede frister ikke betyder, at ofre for voldtægt ikke tilbydes den nødvendige behandling i sundhedsvæsenet efter fristen.
Som andre med fysiske eller psykiske behandlingsbehov kan de søge hjælp i sundhedsvæsenet ved at gå via de praktiserende læger ligesom andre patienter med behandlingsbehov.
På den måde kan der bl.a. gives tilskud til psykologbehandling.
Jeg synes, at beslutningsforslaget indeholder flere gode ideer til, hvordan den nuværende indsats kan forbedres.
Jeg er åben over for at arbejde videre med at styrke voldtægtscentrenes arbejde.
Det kan tænkes at munde ud i et forslag til en revideret vejledning på området med nye tiltag, f.eks., som det også foreslås i beslutningsforslaget, gruppeterapi eller en ændret tidsgrænse.
Men vi må være klar over, at det jo vil medføre øgede offentlige udgifter, og derfor må også dette indgå i en prioritering og stilles over for andre formål i sundhedsvæsenet.
Jeg tror derfor også, at vi må være klar over, at ikke alle forslagene i beslutningsforslaget kan gennemføres.
Ud fra faglige betragtninger skal de måske heller ikke gennemføres præcist som beskrevet.
Det er derfor, jeg foreslår, at arbejdsgruppen som udgangspunkt fokuserer på behandling af ofrene og inddrager alle de elementer, jeg har nævnt.
Sophie Løhde (V), 2011-05-26:
Den sidste bemærkning vil jeg undlade at kommentere.
Jeg synes, at der må være et vist niveau her.
Jeg synes ikke, det er rimeligt at sige, at der ingenting er sket de sidste 10 år.
Jeg ved godt, at oppositionen synes, at det er den bedste måde at male et billede af, at samfundet bare har stået stille, eller også at det kun er rykket i den forkerte retning.
Det er jo ikke rigtigt.
Der er mennesker, der dagligt yder en enorm fantastisk indsats i bl.a. centrene for voldtægtsofre.
Så er der så rum og plads til, at tilbuddene på nogle områder godt kunne blive bedre, at nogle af de regioner, som gør det bedst, kunne sørge for, at nogle af de regioner, som gør det mindre godt, kommer med, så man lærer af de bedste, og så man gør brug af hinandens erfaringer.
Og vi skal sikre, at vi får nogle nationale standarder, så der bliver et ordentligt tilbud på tværs af alle landets regioner.
Det er det, vi rækker en udstrakt hånd ud til i dag og gerne vil arbejde konstruktivt videre for.
Julie Rademacher (S), 2011-05-26:
Jeg synes, ordføreren taler meget for sig selv.
Jeg er meget enig i, at vi ikke i dag behøver at stå og tage en diskussion om, hvor forfærdelige ting man kan komme ud for som menneske, men jeg vil blot understrege, at jeg mener, at en voldtægt virkelig er noget groft, og at jeg også håber, at vi derfor kan hjælpe ofrene for voldtægter.
Liselott Blixt (DF), 2011-05-26:
I Dansk Folkeparti har det ligget os meget på sinde at sørge for, at man får nogle ordentlige vilkår og en ensartethed over hele landet i behandlingen til de mennesker, som bliver udsat for voldtægt.
Vi har også stillet forslag til regeringen om det, og der er også blevet sat ressourcer af på området.
Det, at man som menneske, barn eller voksen, mand eller kvinde, bliver udsat for et overgreb af den karakter, er ikke noget, man blot kan vifte af.
Ofte er det noget, man får krænget på sig, og som man skal leve med resten af sit liv, og som vil påvirke en på mange måder.
Det er det mest usle overgreb, man kan tænke sig, nemlig på den måde at misbruge et andet menneske og udvise en ligegyldighed over for en anden.
Derfor har det da også været en del af vores aftale, at voldtægtsforbrydere netop skulle straffes hårdere.
Det kan jeg så forstå på andre talere at de ikke synes er lige så vigtigt, men jeg ved også, hvad det gør ved en kvinde, der er blevet voldtaget, at skulle komme ud ret kort tid efter og møde den voldtægtsmand, som har ødelagt hende for resten af livet.
Det er i hvert fald et af de steder, hvor vi kan slå
hårdt ned
Forslaget kommer med seks punkter om tilbud, som skal være landsdækkende.
Voldtægtsofre skal kunne henvende sig på et center og få behandling inden for 6 måneder efter hændelsen.
De skal tilbydes en retsmedicinsk undersøgelse inden for en rimelig tid.
De skal have akut og opfølgende psykologbehandling i forhold til det konkrete behov samt tilbud om gruppeterapi.
De skal tilbydes hjælp fra socialrådgivere, der er knyttet direkte til centeret.
Parterne skal tilbydes mægling i egnede »gråzonesager«, og der skal oprettes tilbud til pårørende om hjælp til at håndtere egne reaktioner og til at støtte offeret.
Blot bør man, som vi også har hørt tidligere, have en finansiering på plads.
Jeg kan høre, at ministeren er imødekommende i forhold til forslaget, og vi er da også interesseret i at arbejde sammen om det her.
Havde der været en finansiering, kunne vi tage stilling til det.
Hvis man tager det af satspuljen, vil vi støtte det, og vil man lave en beretning, er vi også med på det.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2011-05-26:
Jo, det lyder rigtig godt, men hvordan vil Dansk Folkeparti stemme, hvis det her kommer til afstemning?
Det kunne jeg godt tænke mig at vide.
Ordføreren siger: Jeg ved, hvad det gør ved den kvinde, der efter kort tid møder sin gerningsmand på gaden igen.
Jeg ved, hvad det gør ved den kvinde, som dels ikke får den hjælp, den kvinde har brug for, dels får en spand koldt vand i hovedet, når hun opdager, at sagen ikke kan føres.
For det største problem her er, at rigtig mange sager ikke kan føres.
Det er et sted imellem 400 og 2.600 sager om året, som ikke bliver anmeldt, og det mindste, vi kan gøre, er at anerkende de her mennesker som ofre.
Så hvorfor er det, at Dansk Folkeparti ikke lige så hurtigt har pungen oppe af lommen, når det handler om hjælp til de her ofre, som når det gælder om en højere straf til de 12 overfaldsvoldtægter, der foregår om året?
Hvorfor er det, at Dansk Folkeparti ikke bare klart siger: Vi støtter det her forslag, fordi det er en forbedring for ofrene.
Der er vi helt klart med, og det stemmer vi ja til?
Så hvordan vil Dansk Folkeparti stemme til det her?
Liselott Blixt (DF), 2011-05-26:
Først og fremmest vil jeg sige, at jeg ikke kan forstå den retorik, SF's ordfører lægger for dagen, og at hun er så gal over, at man faktisk går ud og giver en dom til voldtægtsmanden, for det ene udelukker jo ikke det andet.
Jeg mener, det er to sider af samme sag.
Jeg har stået og sagt, at vi gerne vil være med til det her, men ordføreren må da forklare, hvordan man går med til noget, der er finansieret af en pulje, som vi ikke engang ved hvordan er.
Jeg kan ikke stå – det må ordføreren da også vide – og sige ja til et beløb grebet ud af luften, taget et andet sted fra – og fra hvem?
Det kan man da ikke politisk.
Først og fremmest vil jeg sige, at jeg ikke har sagt noget om, at vi stemmer imod.
Jeg har sagt, at vi ikke kan stemme for, fordi vi ikke kan finde den finansiering, som ordføreren mener der er.
Og jeg mener stadig væk, at jeg bliver nødt til at vide, hvor pengene er, hvor man tager dem fra.
Skal man tage dem fra den pakke, som vi bruger til at prøve at få fat i voldtægtsmændene og dermed give folk en tryghed?
Jeg mener, at forebyggelse også har en berettigelse, så vi sikrer, at dem, der begår de voldtægter, kommer bag lås og slå, så de ikke begår den næste voldtægt og den næste voldtægt og den næste.
Julie Rademacher (S), 2011-05-26:
Så kan jeg bare sige, at det er jeg fuldstændig enig med Dansk Folkepartis ordfører i, men det, der er spørgsmålet her, er, om man ønsker at hjælpe ofrene for voldtægt.
Jeg er også meget interesseret i at vide, hvorfor man ikke, når man kan finde 717 mio. kr. til tryghedspakken til bl.a. at sende 12 forbrydere i spjældet om året, kan finde knap 10 mio. kr. til at hjælpe ofrene for voldtægt.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, hvordan Dansk Folkeparti har tænkt sig at stemme og stille sig til det her forslag.
Liselott Blixt (DF), 2011-05-26:
Altså, jeg ved ikke, om det er hørelsen hos ordførerne, der er noget galt med, for jeg har jo netop sagt, at vi er positive.
Vi har sagt, at vi gerne vil gå ind i det her forslag, så jeg forstår slet ikke, at man stiller de samme spørgsmål.
Og jeg synes, det er lidt søgt, hvis man bruger det her som en valgkampstrategi og bruger nogle ofre i det her forslag til bare at køre sin politik på den her måde.
Jeg har jo netop sagt: Vi vil gerne arbejde for det her, kan vi gøre noget sammen?
Men det lyder mere, som om der blev sagt: Basta, døren er lukket, og det gør vi ikke, enten I vil eller ej.
Og så kan man gå udenfor og skrige, at vi ikke vil være med.
Vi siger, det her er positivt.
Jeg ser gerne et center i Region Sjælland, men jeg vil også finde ud af, hvordan vi gør det.
Vi gav 20 mio. kr. i 2008, og det er til og med 2012, så vi skal snart til at forhandle.
Hvad med at få sat nogle penge af fra satspuljen, hvor vi alle kan sidde og blive enige?
Jeg står og siger, at vi er med, og så bliver man ved med at stille de samme spørgsmål.
Jeg forstår det ikke.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2011-05-26:
Nej, det er lige præcis rigtigt.
Det ene udelukker ikke det andet, og derfor kunne Dansk Folkeparti sige: Ja, selvfølgelig stemmer vi for den her forbedrede hjælp.
Man vil bruge 717 mio. kr. på en tryghedspakke, på flere fængselspladser, men 10 mio. kr. til hjælp til ofrene, som udgør den største part af dem, som ikke vil kunne få ført deres sager, men som har brug for oprejsning og hjælp, kan man ikke finde.
Er det det, Dansk Folkeparti står og siger her, nemlig at man simpelt hen vil stemme imod, fordi man ikke vil være med til at finde 10 mio. kr. til lige præcis de her ofre?
Lone Dybkjær (RV), 2011-05-26:
Nu har vi ikke hørt det i den socialdemokratiske ordførertale, så vi ved ikke, hvordan man forestiller sig de der 10 millioner, men lad det være.
Det, som jeg bare vil sige, er: Skulle vi ikke prøve at sætte tingene lidt i perspektiv?
Der er mange slemme ting, der kan ramme mennesker.
Jeg kan nævne rigtig mange ting, men det vil jeg faktisk ikke gøre i dag, for jeg synes ikke, det skal være en diskussion om, hvem der rammes hårdest, jeg synes bare, vi skal være utrolig forsigtige.
Jeg er ikke i tvivl om, at det er frygteligt at komme ud for en voldtægt.
Jeg er ikke i tvivl om, at det påvirker omgivelserne, jeg er ikke i tvivl om, at det kan være svært at komme videre med sit liv, men jeg vil vove at påstå, at det er muligt.
Der er formodentlig en lang række mennesker, som har betydelig sværere ved at kunne håndtere deres liv, fordi de rammes af noget, der måske er meget værre.
Julie Rademacher (S), 2011-05-26:
Jeg kan imødekomme den radikale ordfører med, at jeg også beklager, at finansieringen ikke var nævnt i det konkrete forslag sort på hvidt.
Jeg har så snakket med bl.a. SF om netop at finde finansieringen for det i vores plan, og det har vi gjort.
Jeg tror, at jeg ret udtrykkelig sagde, at voldtægt er noget – noget – af det værste, et menneske kan komme ud for.
Det er rigtigt, som ordføreren for Venstre siger her, at der er mange, som hver eneste dag arbejder hårdt for at hjælpe ofrene.
Jeg tager også hatten af for dem, der allerede har mulighed for netop at give den hjælp på et voldtægtscenter, eller hvor man nu møder op.
Det, der jo er udfordringen, og det fremgår netop også af det her forslag, er, at der er nogle steder i landet, hvor det ikke er tilfældet.
Hvorfor er det, at man ikke nu kan imødekomme de udmærkede initiativer, vi allerede ved virker, og handle her og nu?
Derfor vil jeg gentage mit spørgsmål fra sidst og spørge helt kort og konkret: Hvor mange ofre for voldtægt skal der til, før Venstre handler?
Sophie Løhde (V), 2011-05-26:
Men jeg siger også i min tale, at der er store forskelle nogle af regionerne imellem.
Jeg bemærker jo bl.a., at forslagsstillerne i bemærkningerne selv har fremhævet Region Sjælland, som skiller sig ud ved ikke at have et center, hvorfor ofrene bliver henvist til Rigshospitalet.
Det er derfor, vi sådan set rækker en udstrakt hånd ud til, at der nu nedsættes den her arbejdsgruppe, som netop med afsæt i den gældende vejledning og de input, der er kommet med det her beslutningsforslag – altså de foreslåede initiativer – arbejder videre sammen med regionerne for at lave nogle anbefalinger, som kan styrke indsatsen på området, ikke kun i én region, men i alle regioner, så man sørger for at lære af dem, der gør det bedst, og dermed får udbredt de gode erfaringer til de regioner, som måtte halte bagefter.
Vivi Kier (KF), 2011-05-26:
Jeg forstår på ordføreren, at ordføreren faktisk er helt skuffet over ikke at være medforslagsstiller på forslaget, som jeg også synes er et rigtig, rigtig godt forslag.
Nu kan jeg ikke i forslaget læse noget om økonomien, og jeg har egentlig prøvet at læse det meget grundigt.
Men jeg synes, at jeg hørte ordføreren i sin tale sige, at økonomien også er lagt frem.
Så jeg vil gerne spørge: Hvis vi skulle gøre de tiltag, som står i det her forslag, hvad ville det så koste?
Jeg synes jo, det er rigtig, rigtig trist, at vi her igen ser Socialdemokraterne stå og love guld og grønne skove, og vi ved, at planen ikke hænger sammen økonomisk.
Det vil sige, at vi igen ser et ufinansieret løfte.
Det er modsat vores skattelettelser, som faktisk er fuldt finansieret.
Men jeg ville godt prøve at spørge til et enkelt punkt blandt de her punkter, som Socialistisk Folkeparti har foreslået.
De har bl.a. foreslået, at fristen for at kunne henvende sig skal være 6 måneder.
Så vil jeg gerne spørge: Hvorfor er det lige, at 6 måneder er den rigtige skæringsdato?
Kunne det ikke være 9 måneder eller 12 måneder, som i virkeligheden var det rigtige tilbud?
For det kan være rigtig, rigtig svært for et voldtægtsoffer at henvende sig.
Hvorfor er det lige, at de 6 måneder præcist er den rigtige skæringsdato?
For jeg forstår, at ordføreren er meget, meget vidende på det her område.
Julie Rademacher (S), 2011-05-26:
Det mener jeg ville være fuldt ud rimeligt.
Derfor synes jeg også, det er rigtig ærgerligt, at fru Vivi Kier nu holder en eller anden valgtale om, at Socialdemokraternes økonomiske budskaber ikke skulle hænge sammen.
Det synes jeg ærlig talt er ærgerligt, og jeg vil blot sige og forholde mig til, at jeg meget gerne vil være med til at hjælpe ofrene for voldtægt.
Der er rigtig mange mennesker, der bliver udsat for det her.
Vi har det finansieret.
Jeg tror på, at det kan betale sig at hjælpe ofre, uanset hvor de bor i landet.
Det håber jeg da også at fru Vivi Kier et eller andet sted mener.
Lone Dybkjær (RV), 2011-05-26:
Først vil jeg overordnet sige, at jeg mener, der er behov for yderligere støtte på det her område.
Det skal der ikke herske nogen tvivl om.
Så vil jeg sige, at når man siger, at det her koster 10 mio. kr., synes jeg, det er lidt ærgerligt, at det overhovedet ikke er antydet i det her forslag, hvordan man forestiller sig pengene anvendt.
Men det, jeg egentlig tager ordet for, er for at sige, at mener fru Julie Rademacher virkelig, at det – med al respekt for voldtægtsofre – at blive voldtaget er det værste, der kan overgå et menneske?
Det var sådan set det, fru Julie Rademacher sagde.
Det vil jeg da bare gerne høre om fru Julie Rademacher mener, for så må det jo indgå i diskussionerne om alle andre ting, der kan ramme mennesker.
Julie Rademacher (S), 2011-05-26:
Nu er det jo altid spændende, hvordan De Konservative forholder sig til økonomi.
Man regner med, at de skattelettelser, man nu uddeler, vil give 5½ mia. kr. i statskassen, og det kan man selvfølgelig sætte spørgsmålstegn ved.
Men hvad angår økonomi, så er der finansieret 10 mio. kr. til forslaget, og det er finansieret i S og SF's samlede økonomiske plan.
Så fru Vivi Kier kan helt trygt støtte forslaget og måske også være med til at arbejde for en socialdemokratisk regering efter næste valg, så vi kan få handlet frem for kun at snakke om, at vi skal hjælpe voldtægtsofrene.
Karl H. Bornhøft (SF), 2011-05-26:
Jeg skal på vegne af vores ordfører, fru Meta Fuglsang, gøre opmærksom på følgende:
Spørgsmålet om forholdet mellem EU og dansk ret er til stadighed interessant og udviklende, og det gælder da bestemt også på området for ret og integration.
Folketinget har jo gennem en længere periode arbejdet med Stockholmprogrammet som det arbejdsprogram, der lægger rammen i øjeblikket, og som udmøntes på forskellig vis.
Arbejdet følges nøjes i Europaudvalget og fagudvalg, og det er et arbejde, som SF finder utrolig vigtigt.
Vi synes, det er vigtigt, at vi kan samarbejde på en lang række punkter, hvor vi ikke kan løse opgaven lige så godt alene, og her tænker vi på politisamarbejdet, terrorvirksomhed, menneskehandel og en række andre områder.
Så vi gør det for at få mest muligt ud af det.
Vi er jo ikke i tvivl om, at den her forespørgsel er rejst på baggrund af en lang række enkeltsager, og det er rigtigt, at enkeltsager er gode til at vise, hvordan et regelsæt i praksis udmøntes, men vi bør også være opmærksom på, at på den anden side kan det altså være risikabelt at basere store politiske beslutninger på et politikområde bare på enkeltsager.
SF synes, det er en rigtig god idé at få overblik over, hvordan praksis på området udlændingepolitik udvikler sig, ikke mindst set i lyset af at der er behov for at sikre, at vi altid er inden for rammerne af internationale regler og konventioner.
Det er magtpåliggende for os.
Men også på andre områder end retsområdet påvirker EU dansk lovgivning og praksis.
Selvfølgelig, fristes vi næsten til at sige.
Sådan er det at være en del af et fællesskab.
Vi har stor glæde af at være med i fællesskabet med andre lande, og vi støtter altså en fortsat udvikling af samarbejdet i EU på forskellige områder.
Jeg skal afslutningsvis gøre opmærksom på, at vi støtter forslaget til vedtagelse.
Martin Henriksen (DF), 2011-05-26:
Jamen jeg vil blot takke for debatten, selv om der desværre ikke kommer det ud af den, at der er opbakning til Dansk Folkepartis politik.
Det havde jo været dejligt, men sådan kan det ikke altid gå.
Jeg vil bare sige, at jeg synes, det er forunderligt, at man bliver ved med at diskutere det retsforbehold, som et stort flertal i Folketinget ønsker at afskaffe, for det er det, der kan beskytte os mod nogle af de konsekvenser, der også fremadrettet kommer i EU-samarbejdet.
Det synes jeg er en argumentation, der ikke hænger
helt sammen.
sige, at i den her sag er Folketinget nærmest delt op i tre grupper: Der er den del af Folketinget, som udgøres af de traditionelt EU-positive partier; så er der Dansk Folkeparti, der forsøger at indtage et lidt mere nuanceret standpunkt; og så er der Enhedslisten, som jeg forstår er imod det meste, hvis ikke det hele.
Men til hr. Per Clausen vil jeg sige, at det her skal opfattes sådan, at vi meget gerne vil kigge på, hvordan man kan sætte nogle grænser op for det indre marked, ikke grænsebomme, men nogle lovgivningsmæssige grænser.
Vi synes, det er meget rimeligt, at man kigger på, hvordan man begrænser den adgang til det danske velfærdssamfund, som EU-borgere, der kommer til Danmark for at arbejde i en kortere periode, har.
Det har jeg været inde på flere gange.
Det er blevet diskuteret flere gange – bl.a. med hensyn til børnepenge osv. osv. – og den diskussion tager vi meget gerne igen og helt fordomsfrit, også selv om det er en del af det indre marked, det manglede da også bare.
Det bliver der måske næste gang.
Rasmus Prehn (S), 2011-05-26:
Jamen jeg vil først og fremmest gerne takke ministeren for at dele interessen for det her område og også være enig i, at det er vigtigt med et klart og tydeligt sprog fra det offentliges side.
Det er også sådan, jeg oplever ministeren i det arbejde, ministeren foretager sig.
Når vi alligevel kommer med det her forslag, er det jo, fordi vi er bekymrede over, at der faktisk stadig er for meget offentligt volapyk, selv om man mange steder gør det rigtigt godt.
Når det er sådan, at man i en undersøgelse foretaget af Randi Skovbjerg Sørensen fra 2010 – undersøgelsen, der hedder »Svære ord 2010« – kan konstatere, at det er under halvdelen af danskerne, der forstår de offentlige breve, de får, er det altså bekymrende.
Så selv om man gør rigtig mange gode ting mange steder, kunne jeg godt tænke mig at høre, om man ikke skal være mere ambitiøs, end man er nu, når en undersøgelse som den her viser det her uhyggeligt høje tal.
Charlotte Sahl-Madsen (KF), 2011-05-26:
Nu skal jeg ikke stå her og være kæk og lege med sproget, men undersøgelsen er netop en undersøgelse af svære ord, og svære ord er svære.
Jeg synes, at det er mere interessant sådan generelt at høre forslagsstillerne om, hvor deres dokumentation egentlig er for, at det offentlige sådan generelt kommunikerer i et uforståeligt sprog.
Jeg synes bestemt, at man sagtens kan finde eksempler på det, og det er rigtig uheldigt.
Men sådan den grundlæggende dokumentation for, at der er et problem, mangler jeg at få fra spørgerne.
Henrik Dam Kristensen (S), 2011-05-26:
Må jeg starte med at sige til hr. Martin Henriksen, at der ikke findes et eneste EU-direktiv, som befordrer, at der er social dumping.
Når det sker, er det nogle andre mekanismer, der gør det.
Det er ikke noget, der er EU-lovbestemt, altså at man kan gøre det via EU-lovgivning.
Når det gælder retspolitikken – og så bliver jeg nødt til at sige, at lige præcis her taler jeg altså ikke på Det Radikale Venstres vegne – har det jo rent faktisk været sådan, at jeg i 2003, så vidt jeg husker, selv var med til at forhandle en aftale med den daværende statsminister om, at Danmark skulle afskaffe vores retsforbehold og erstatte det med en opt in-model, altså en model, der betyder, at vi selv beslutter, om vi vil være med i nye forslag, som kommer.
Det synes jeg er en god og fair måde at gøre det på.
Jeg tror, det vil være med til at sikre, at vi kan få ændret forbeholdet, og det vil være til gavn for Danmark.