runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Støjberg (V), 2011-01-26:
Altså, jeg vil godt sige, at det er nogle fuldstændig horrible angreb, der kommer fra hr. Frank Aaen, og nogle fuldstændig horrible påstande, der er så langt fra virkeligheden, så det næsten er helt ufatteligt: at regeringen skulle ønske en højere arbejdsløshed.
Altså, vil jeg sige til hr. Frank Aaen, det må rettes, og der må man give en undskyldning, for det er simpelt hen noget af det mest horrible, jeg nogen sinde har hørt her i Folketingssalen.
Når det er sagt, er jeg godt klar over, at hr. Frank Aaen fuldstændig kaster vrag på alt, hvad økonomer – internationale økonomer og danske økonomer – og alle, der har forstand på økonomi, siger.
Jeg er godt klar over, at hr. Frank Aaen kaster vrag på alt, hvad der handler om økonomi.
Men det er altså nu engang sådan, at OECD’s økonomer og alle andre økonomer undtagen lige dem, der er ansat i den danske fagbevægelse, samstemmende siger, at når man øger arbejdsudbuddet, øger man også efterspørgslen.
Det var det, man så, da man afskaffede overgangsydelsen, og det var også det, man så, da kvinderne holdt deres indtog på det danske arbejdsmarked.
Hvis hr. Leif Lahn Jensen siger, at han kan læse, så kan han vel også slå op på side 12 i oplægget her til en ny tilbagetrækningsreform, som jo netop er sendt ud i går.
Det er fuldstændig korrekt, at hvis man kigger på den 53-årige, ja, så skal han jo arbejde, indtil han er 67 år, hvilket han i øvrigt også skulle i 2004, indtil man sænkede folkepensionsalderen, så det kan man jo ikke sige sådan er afgørende nyt.
Om den 33-årige må man jo sige, at det bedste skøn er, at det er 70½ år; det er jo det, som hr. Leif Lahn Jensens eget parti var med til at indgå en aftale om i 2006.
Det er fuldstændig korrekt med hensyn til nyfødte, som hr. Leif Lahn Jensen nævner, at det bedste skøn er 73½ år, og hvis hr. Leif Lahn Jensen ville have været så elskværdig at slå op på side 51 i det papir, som hr. Leif Lahn Jensens eget parti har udgivet, ville han også kunne se, at det er det, som Socialdemokratiet selv har aftalt.
Så det kan jo næppe rigtig komme bag på hr. Leif Lahn Jensen.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2011-01-26:
Man skal jo høre meget her i livet, før ørerne falder af.
Det, der er sagens kendsgerning, er, at der er for få med en videregående uddannelse, som kommer ind i helt almindelige produktionsvirksomheder.
Det ved jeg også fra min fortid som beskæftigelsesminister.
Her havde vi nogle ret vellykkede kampagner sammen med akademikernes organisationer, hvor vi ville have akademikere ud i små og mellemstore virksomheder.
Vi har jo ikke stillet forslag om, at man ikke mere skal kunne blive kandidat.
Det er jo det rene vrøvl, hr. Rasmus Prehn står og siger.
Vi laver ikke om på universitetsuddannelserne.
Det, man kunne diskutere for at få en proces i gang med flere videreuddannede, var jo, at der blev stillinger i private virksomheder, små og mellemstore virksomheder, som kunne lave et marked for f.eks. folk med en bacheloruddannelse.
Så kunne det eventuelt udbygges på den måde, at man så kunne tage kandidatuddannelsen, mens man var i virksomheden, ligesom vi jo har det på nogle af de her HD-uddannelser osv., altså at man på den måde kunne få et samarbejde i gang med erhvervslivet.
Det er jo det, der skal løfte videnniveauet i virksomhederne.
Hr. Rasmus Prehn har jo ikke meget glæde af et system, hvor de private erhvervsvirksomheder – og nu taler vi om små og mellemstore virksomheder – ikke ansætter kandidater.
Men det er jo det stik modsatte, hr. Rasmus Prehn foregiver at regeringen har besluttet.
Inger Støjberg (V), 2011-01-26:
Altså, nu ved jeg ganske enkelt ikke, hvor hr. Frank Aaen har set de her udtalelser henne, og derfor vil jeg heller ikke forholde mig til de konkrete udtalelser, men jeg vil gerne understrege, at det, som regeringen har lagt frem her, naturligvis ikke er lagt frem for at skabe et lønpres på det danske arbejdsmarked.
Og hr. Frank Aaen bliver nødt til at se hele det danske arbejdsmarked for sig og ikke sådan et eller andet øjebliksbillede, som jeg fornemmer at hr. Frank Aaen forsøger at male op.
For sandheden er jo den, at hver eneste gang der er fem, der forlader det danske arbejdsmarked, er der kun fire, der træder ind på det danske arbejdsmarked.
Så alene af den grund kommer vi jo på sigt til at mangle hænder.
Så er det altså også sådan, at man, hvis man kigger på tidligere tiders erfaringer, altså da f.eks. kvindernes indtog på det danske arbejdsmarked skete, da vi havde overgangsydelsen, og alle de ting, vil kunne se, at der ikke er noget, der tyder på, at det hverken har skabt øget lønpres, større arbejdsløshed eller andet, og det er selvfølgelig, fordi arbejdsmarkedet er en dynamisk størrelse.
Rasmus Prehn (S), 2011-01-26:
Nu nævnte jeg før, at man i Finansministeriet formentlig holder øje med tallene.
Jeg går ud fra, at man også i ny og næ skimmer bare en enkelt avis.
Hvis det var sådan, at man også i Finansministeriet fulgte lidt med i dagspressen, ville man jo vide, hvad det var, ens egen regering selv havde foreslået.
Det, man har foreslået, har man sådan set foreslået i en tid, hvor videnskabsministeren selv giver udtryk for, at der er for mange på bachelorniveau, som ikke er attraktive for arbejdsmarkedet.
Det er jo det modsatte af, hvad finansministeren siger her.
Altså, når man har en bachelor, er man ikke tilstrækkelig attraktiv.
Jeg kan godt forstå, at finansministeren tvivler lidt på, at man er kommet med så fjollet et forslag.
Men det, man har foreslået, er at lave en lightudgave af kandidatuddannelsen.
Man siger: Vi kan altså se, at al erfaring tyder på, at det er svært at få job, når man har mindre end en kandidatgrad, så lad os lave en ny uddannelse, som er mindre end en kandidatgrad.
Det er jo det, man har foreslået, og det er det, ministeren skulle tage at svare på.
Hvis man vil det andet med at få folk ud i virksomheder, mens de er ved at uddanne sig, eller tage ledige akademikere og få dem til at være med til at sparke gang i en mindre virksomhed, så skulle man jo åbne op for det, den socialdemokratiske regering gjorde, nemlig lave en isbryderordning.
Så skulle man til at gøre sådan noget i stedet for.
Det er jo konstruktiv snak.
Det har vi gjort fra socialdemokratisk side, og det virkede.
Men i en tid, hvor vi kan se, at der er stor arbejdsløshed blandt færdige akademikere, kan det ikke hænge sammen at sige, at løsningen nok er at give dem lidt mindre uddannelse.
Jeg er ked af, at det er nu og her, det går op for finansministeren, hvad regeringens politik er.
Morten Bødskov (S), 2011-01-26:
Der er masser af kommuner, som sparer nu på hjemmehjælpen til de ældre, der er masser af kommuner, som sparer på den praktiske hjemmehjælp, der er masser af kommuner, som laver andre besparelser, som rammer vores pensionister og vores ældre, og der tror jeg, man må sige, at for dem er det en overraskelse at høre en finansminister fuldkommen fralægge sig ansvaret for hver eneste besparelse, som finder sted i kommunerne og for den sags skyld også i regionerne lige i øjeblikket.
finansministeren, der sidder for bordenden og når der forhandles økonomiske aftaler med kommunerne og for den sags skyld også regionerne, det er finansministeren, der udstikker de rammer, inden for hvilke kommunerne kan prioritere, og det er finansministeren, der lægger overlæggeren for, hvad man kan bruge eksempelvis i år, 2011, af økonomi i kommunerne – sidder så her og siger: Jamen det er ikke mit ansvar, hvad der sker ude i kommunerne, jeg har ikke noget med det at gøre overhovedet.
Er beskeden til de pensionister, som undrer sig over, at regeringen med den ene hånd giver de 100 rigeste i Danmark 2,7 mio. kr. i skattelettelser i gennemsnit i år, mens pensionisterne ser, at deres hjemmehjælper ikke kommer og gør rent, som de gjorde tidligere: Det har vi ikke noget ansvar for, det har ikke noget med os at gøre, vi har intet ansvar for det?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2011-01-26:
Nu må jeg så understrege igen, at der jo ikke er skåret ned på kernevelfærden i kommunerne.
Vi bruger, når 2011 er gået, 74.000 mio. kr. mere, end vi brugte i 2001, på kernevelfærdsområderne – børnepasning, skole, ældre, sundhed –
og derfor vil jeg som indledning på den her diskussion sige, at det jo ville klare begreberne lidt, hvis hr. Morten Bødskov kunne nævne bare ét forslag, hvor denne regering har pålagt kommunerne at spare.
Vi har ved kommuneaftalerne lagt alle kommunernes budgetter sammen, og så har vi sagt, det er o.k., at noget finansieres, ved at nogle kommuner får skatteforhøjelser, andre får fra en pulje, men generelt leverer staten pengene til det her.
Det, der er problemet i hr. Morten Bødskovs eksempel, er, at kommunerne så ikke overholder budgetterne, og nogle kommuner må så spare på forskellige områder.
Det udmønter sig så forskellige steder, men men det er ikke som følge af en eneste beslutning, som regeringen har truffet.
Morten Bødskov (S), 2011-01-26:
Spørgsmålet er inden for samme bane, og det lyder: Forstår ministeren, at pensionister, der oplever besparelser på deres hjemmehjælp, mener, at det er uretfærdigt, at de 100 rigeste danskere af regeringen i 2011 i gennemsnit får 2,7 mio. kr. i skattelettelser?
Forstår ministeren, at pensionister, der oplever besparelser på deres hjemmehjælp, mener, at det er uretfærdigt, at de 100 rigeste danskere af regeringen i 2011 i gennemsnit får 2,7 mio. kr. i skattelettelser?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2011-01-26:
Vi har et stort ansvar for, at økonomien i det her land hænger sammen.
Vi indgår hvert år aftaler med kommunerne om budgetterne; vi aftaler, hvad budgetterne er, vi leverer den finansiering, der skal til, for at man kan leve op til budgetterne.
Det samme gør vi med regionerne; vi diskuterer budgetterne, vi leverer økonomien til det.
Så man kan sige, at det, vi gør – og det er min forpligtelse som finansminister – er at sørge for, at kommunerne har de penge, der skal til for at realisere deres budgetter.
Til de seere, der måtte være i tvivl om det, kan jeg sige, at hr. Morten Bødskov ikke kan nævne et eneste eksempel på en beslutning, som betyder, at kommunerne skal spare, for vi kommer og finansierer budgetterne.
Derfor duer hr. Morten Bødskovs argumentation ikke.
Så har vi jo oplevet, at der er nogle kommuner, der er gode til at styre økonomien, og som er i stand til at overholde deres budgetter, og så er der andre kommuner, der ikke kan overholde deres budgetter.
Det, regeringen forlanger, er, at man overholder sine budgetter, for jeg går ud fra, at hr. Morten Bødskov er enig i, at man ikke bare kan lade folk bruge alle pengene uansvarligt.
Sådan er det formentlig ikke i hr. Morten Bødskovs privatøkonomi, sådan er det ikke i min, og sådan er det heller ikke i kommunernes.
Så er vi jo tilbage på kendt mark igen, for Socialdemokraternes løsning på det spørgsmål, vi står med her, er jo de famøse 15 mia. kr., som ingen kan få at vide før valget hvad indebærer.
Der er en dobbelttydelighed, med hensyn til om man kan ændre efterlønnen, eller om man ikke kan ændre efterlønnen.
Nogle siger, at det kan man ikke.
Fru Helle Thorning-Schmidt siger, at man også kan se på efterlønnen.
Vil man rulle dagpengene tilbage?
Vil man pålægge danskerne at skulle arbejde 1 time mere?
Alle disse ting kan vi jo ikke få besked om, når vi diskuterer med Socialdemokraterne, for man vil snakke med Harald Børsting efter valget, og så vil man trylle et eller andet frem.
Jeg bryder mig ikke om, at man kører på frihjul hele tiden i det politiske.
Hr. Morten Bødskov er nødt til over for vælgerne at forklare – da han er meget uenig i regeringens politik – hvordan det så er, at hr. Morten Bødskov vil løse de udfordringer, som det danske samfund står over for.
Og der er det jo tankevækkende, at hr. Morten Bødskov ikke vil fortælle det før valget.
Jeg synes da, at hr. Morten Bødskov skulle fortælle børnefamilierne, hvor mange timer ekstra det er, at børnefamilierne skal arbejde for at opfylde hr. Morten Bødskovs 15 mia. kr.
Det er da nogle af de ting, som jeg synes vælgerne skal have mulighed for at vurdere den dag, de skal sætte kryds.
Morten Bødskov (S), 2011-01-26:
Hvis ikke Socialdemokraterne havde været med til at sikre et flertal bag den velfærdsaftale, vil lavede i 2006, garanterer jeg for, at de problemer, som regeringen har skabt med store ufinansierede skattelettelser, og de huller, man har slået i kassen med store ufinansierede skattelettelser, jo havde været meget, meget større.
Socialdemokraterne vedstår sig sit ansvar for den velfærdsaftale, men det, finansministeren og i øvrigt statsministeren – hvis nogen så ham i går i tv-aviserne – glemmer at fortælle, er jo hele sandheden.
For vi har sagt ja til en hævelse af folkepensionen, men under forudsætning af, at der var en efterløn.
Hvad vi ikke har sagt ja til, hvad regeringen også glemmer at fortælle,
er, at man fremrykker – man fremrykker – stigningen i folkepensionen.
Og hvad betyder det?
Ja, det betyder, at over 450.000 danskere, som er lige over 50 år – til de er 56 år – nu får forringet mulighederne for folkepension.
Det var ikke en del af velfærdsaftalen.
Hvis man havde holdt sig til velfærdsaftalen, havde man kunnet tage ord som troværdighed, sikkerhed og stabilitet i sin mund, men det gør man ikke; det er de løfter, man bryder nu.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2011-01-26:
Jeg vil sige til hr. Morten Bødskov, at flytningen af folkepensionsalderen jo er en beslutning, vi har truffet i fællesskab.
Jeg lagde godt mærke til, at fru Helle Thorning-Schmidt fremhævede en 33-årig SOSU-assistent, der ville gå på efterløn som 70-årig, men det er jo i den aftale, som hr. Morten Bødskov stemte for, og som jeg stemte for, og derfor er det jo på en eller anden måde tankevækkende, at vi skal stå her onsdag efter onsdag, debat efter debat, hvor Socialdemokraterne fralægger sig enhver del af ansvaret for, hvordan vi videreudvikler det her samfund.
Jeg må erkende, at krisen har slået Danmark ud af kurs.
Den skattereform, vi gennemførte, hvor flere hundrede tusinde danskere fik skattelettelser, er en del af at styrke holdbarheden i dansk økonomi.
Den fik flere ud på arbejdsmarkedet og har givet incitament til at præstere nogle flere timer, og det er den vej, vi skal gå, men Socialdemokraterne vil rulle alle disse ting tilbage.
Morten Bødskov (S), 2011-01-26:
Vi er også enige i, at alle skal svare enhver sit, og at man ikke skal leve for lånte penge – hvis regeringen bare ville sikre, at der også var lidt balance i det, man lavede, og at man ikke skævvred Danmark midt i en krise, sådan som man jo er i gang med det nu; det er det, man gør.
Jeg mener, at det bare er et helt almindeligt spørgsmål, der bliver stillet.
Altså, er det udtryk for, hvordan regeringen ser på udviklingen af et retfærdigt samfund, at de 100 rigeste i det her land i gennemsnit skal have 2,7 mio. kr. i skattelettelser, mens en SOSU-assistent, som har slidt og slæbt og jo ganske ofte fået mindst ud af det, nu får fjernet efterlønnen og får at vide: Du kan gå på folkepension på den anden side af de 70 år uden mulighed for at gå på efterløn?
Kan man ikke bare sige det til danskerne, som det er?
Det er bare det eneste, vi forlanger.
Og al snak om vores planer og alt muligt andet kan vi tage et andet sted.
Det her er regeringens politik, vi spørger til: Er det retfærdigt at give de 100 rigeste i gennemsnit 2,7 mio. kr. i skattelettelser, mens SOSU-assistenten skal på gå på arbejde, indtil hun er over 70 år, uden mulighed for at gå på efterløn?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2011-01-26:
Vi gennemførte en skattereform, hvor vi lettede mellem- og topskatten, og det er måske gået hr. Morten Bødskovs næse forbi, men i forbindelse med genopretningspakken udskød vi jo den sidste indfasning af topskatten, i erkendelse af at krisen her har slået økonomien ud af kurs og vi må bære byrder alle sammen.
Så det har vi jo rent faktisk gjort i genopretningsaftalen.
Men man kan sige, at forskellen på regeringen og på S og SF jo er graden af ærlighed over for de problemer, som vi står over for.
Hr. Morten Bødskov står her uge efter uge i Folketingssalen, og jeg kan se efterhånden også dag efter dag på TV 2 News, og fortæller landets seere, at der findes en mirakelkur, hvor man kommer ud af den her krise, ved at ingen skal spare, og vi kan øge udgifterne på alle områder, og så vil det af en eller anden mystisk grund, som ingen økonomer – bortset fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråds økonomer og en lille enklave oppe på Aalborg Universitet – kan se kan løse landets problemer på den her måde.
Det er jo forunderligt, at der ikke er nogen, der kan se den vej, som hr. Morten Bødskov anviser, nemlig at afbetale gæld med ny gæld.
Morten Bødskov (S), 2011-01-26:
Det er jo rigtigt nok, at valget for regeringen er nemt, og det passer jo også fuldkommen, som finansministeren sagde før til hr. Jens Peter Vernersen, og jeg tror, jeg citerer rigtigt, når jeg siger: Som i så mange af livets forhold, må man jo træffe et valg.
Jeg spurgte helt konkret: Mener ministeren, at det er retfærdigt, at de 100 rigeste i Danmark i år får 2,7 mio. kr. i skattelettelser, når man i går fremlagde et brutalt indgreb over for efterlønnen og fremtidige folkepensionister?
Altså, er det udtryk for retfærdighed i finansministerens optik?
Det var sådan set det enkle spørgsmål, som jeg stillede, og det synes jeg man må svare på.
For hvis man svarer ja, er man jo ærlig.
Så siger man, at man som i så mange andre af livets forhold har truffet et valg.
Vi vil give millionærerne kæmpe skattelettelser, 2,7 mio. kr. i gennemsnit til de 100 rigeste i Danmark i år og i øvrigt de år, der kommer, og samtidig siger vi til efterlønsmodtagerne, fremtidens folkepensionister: Ved I hvad, den der efterløn, som vi lovede jer i 2006 var sikker, den der folkepensionsalder, som vi lovede lå fast, ændrer vi nu; I kan glemme det.
Det er jo det valg, som jeg forstår at man som i så mange af livets forhold er nødt til at træffe, som regeringen siger.
Så derfor spurgte jeg, om finansministeren mener, at det at give de 100 rigeste i gennemsnit 2,7 mio. kr. i skattelettelser, mens man afskaffer efterlønnen og forringer folkepensionen, i finansministerens optik er retfærdigt.
Det er rigtigt nok, at man skal have styr på sin privatøkonomi, så kommer man længst her i livet.
Altså, én konkret beslutning, som den her regering har taget, og som er årsag til besparelserne, der finder sted i kommunerne nu, ja, hvad er det?
Det er den aftale, finansministeren laver med kommunerne.
Det er jo den aftale, man laver om kommunernes økonomi, som betyder, at over halvdelen af kommunerne eksempelvis melder om besparelser på ældreområdet.
Det er jo det, der er årsagen til det.
Der tror jeg, at alle dem, der sidder og lytter til debatten i dag, har utrolig svært ved at forstå, at der sidder en finansminister, som gerne vil have et ansvar for at lede det her land, men ikke vil tage ansvaret for konsekvenserne.
Han vil ikke se de pensionister, der sidder og lytter til den her debat, i øjnene og sige: Det er mig, der har ansvaret for, at kommunerne har den økonomi, de har.
Ergo er det også mig, der har ansvaret for, at hjemmehjælpen altså nu ikke kommer hver uge, men måske kun hver 14. dag.
Benedikte Kiær (KF), 2011-01-26:
For det første vil jeg lige sige, at jeg mener, at dagtilbud er en del af den offentlige sektor, og at jeg mener, det er meget vigtigt, at vi har en offentlig sektor, som er effektiv, og som kan løse opgaverne på god og betryggende vis.
Men vi bliver også nødt til at forholde os til, at vi ikke bare kan lade den offentlige sektor vokse og vokse, og det troede jeg egentlig også Socialdemokraterne havde indset, når jeg netop også har hørt Socialdemokraternes finansordfører pointere, at vi skal gå ind og effektivisere og trimme og slanke den offentlige sektor.
Så er der for det andet en ting, jeg lige vil sige.
Han gør en glimrende indsats, men jeg vil ikke stå og blive eksamineret i, hvad den ene, den anden eller den tredje har sagt.
Jeg forholder mig til, at vi har en rekordstor offentlig sektor, jeg forholder mig til, at vi har indgået en aftale med kommunerne omkring lukkedage, og jeg forholder mig til, at jeg på ingen måde synes, at kommunerne overholder den aftale, sådan som det egentlig var intentionen, og det er det, jeg reagerer på.
Yildiz Akdogan (S), 2011-01-26:
Altså, borgerlige borgmestre synes også, det her er et problem.
Jeg vil gerne lige læse et citat op fra en konservativ borgmester, faktisk fra socialministerens eget område, Michael Ziegler, som til Jyllands-Posten den 21. april 2010 siger: »Vi kommer til at skære i kerneområder – pasning, skole og ældreomsorg – for vi kan ikke effektivisere os ud af denne spareøvelse.
Jeg tror f. eks., at vi skal til at tale lukkedage og åbningstider i daginstitutionerne.«
Det er en konservativ minister, der heller ikke rigtig kan se en løsning med den nulvækstpolitik, som den her regering har været med til at føre.
Og han advarede allerede sidste år om lukkedage.
Benedikte Kiær (KF), 2011-01-26:
Jeg vil først og fremmest sige, at hvis man ser på, hvor stor en del de offentlige udgifter udgør af BNP, kan man se, at den ligger på omkring 30 pct.
Det er en meget, meget høj andel, og vi ligger faktisk højere end langt de fleste lande, vi sammenligner os med – hvis vi da ikke har den største andel af BNP overhovedet.
Det er også sådan, at Socialistisk Folkeparti her i Folketingssalen har indrømmet, at vi har en rekordstor offentlig sektor, men jeg kan forstå på spørgeren, at den bare skal vokse, vokse og vokse.
Jeg må også sige til spørgeren, at regeringens nulvækst betyder, at kommunernes høje budgetniveau, som der var i 2010, og som var rekordhøjt, kan fastholdes i 2011.
Der bliver reguleret for pris- og lønudviklingen.
Med hensyn til at der bliver født mange børn i Københavns Kommune, vil jeg sige, at ja, der bliver født mange børn i Københavns Kommune, men hvis man ser på, hvordan demografien ellers er i Københavns Kommune, kan man se, at der er rigtig mange børnefamilier, der bliver boende i Københavns Kommune, fordi det er til at betale boligen, og samtidig kan man se, at Københavns Kommune adskiller sig fra andre kommuner, ved at man ikke har så mange ældre.
Yildiz Akdogan (S), 2011-01-26:
Det er godt at høre, at ministeren er meget bekymret for børnefamilierne, men jeg håber også, at ministeren selv er klar over, at den situation, mange børnefamilier befinder sig i, hvad enten det er i Københavns Kommune eller i andre kommuner, jo er en konsekvens af regeringens politik for børnefamilierne.
Nulvæksten i den offentlige sektor har jo haft en konsekvens i forhold til, hvad kommunerne kan og må.
For Københavns Kommunes vedkommende har det reelt betydet, at man er nødt til at spare hele 350 mio. kr. på børneområdet, og det er altså primært på grund af nulvækstpolitikken fra regeringens side, og konsekvensen har netop været flere lukkedage i kommunens daginstitutioner.
Derudover er Københavns Kommune også i den situation, at det er en vækstkommune, det vil sige, at der årligt bliver født rigtig mange børn, hvilket selvfølgelig er heldigt, men det er altså også uheldigt, fordi man har en meget stram økonomi og samtidig skal leve op til regeringens nulvækstpolitik.
Set i det lys tænker jeg også på, at det vel ikke kun er nok, at ministeren føler med børnefamilierne og gerne vil have gode forhold for børnefamilierne, bag de her fine ord må der også være politisk handling, en politisk følge, og så vil jeg høre ministeren: Er det, når ministeren føler for børnefamilierne, egentlig rimeligt, at der samtidig også er en nulvækstpolitik, der gør, at kommunerne er i den situation, de befinder sig i?
Er det rimeligt, at børnefamilierne skal straffes, når ministeren egentlig ikke vil have, at de skal straffes?