Marianne Jelved (RV), 2011-04-12:
Jeg kan næsten ikke lade være med at sige, at jeg har en vis svaghed for den tidligere ordfører, så derfor nænner jeg ikke altid at stille spørgsmål til ham.
« Det er faktisk ikke en rimelig målsætning.
Her siger man jo på godt dansk, at vi på forhånd bestemmer, hvem der kommer ind i landet, og det gør vi ud fra nogle bestemte kriterier, fordi vi tror, at de kriterier er dem, der skal opfyldes, før man kan bidrage til vækst og velstand i Danmark.
Det vil sige, at der er en hel masse mennesker, der aldrig nogen sinde får chancen for at vise, hvad de kan.
Der skal ses på det, man kalder integrationspotentialet, og det anerkendes ikke, at der er rigtig mange forskellige måder at integrere sig på, også i Danmark.
Det anerkendes ikke, at vi har erfaringer med rigtig mange medarbejdere på danske arbejdspladser, som kommer fra ikkevestlige lande, som er velintegrerede, som udfører vigtige og nyttige samfundsopgaver, og som er kommet til landet uden at have uddannelse og uden at have de store sprogkundskaber.
De har alligevel kæmpet sig til det, men de havde aldrig fået en chance under det her system.
Så skulle man jo tro, at det her var rekrutteringsforslag, altså et forslag om, hvordan man rekrutterer værdifuld arbejdskraft til Danmark, men det handler slet ikke om det.
Det handler om noget så privat og personligt som spørgsmålet, om ægtefæller skal have lov til at bo sammen i Danmark eller de ikke skal.
Det handler om danske statsborgeres ønske om ægtefællesammenføring, og det handler om udlændinge, der lovligt bor i Danmark, og som ønsker en ægtefællesammenføring her.
Det er urimeligt.
Der har i mange, mange år været et krav om, at ægtepar i Danmark skal forsørge hinanden – vi har forsørgelsespligt.
Det skal vi selvfølgelig også have for de ægtefæller, der bliver ægtefællesammenført, og det har vi.
De går ikke hen og hæver kontanthjælp, når de kommer ind over grænsen, som man skulle tro, når man hører V og K og O's ordførere.
Alligevel mener VKO, at staten skal bestemme, hvilken nytte ægtefællen skal være til, før det kan tillades vedkommende at komme til Danmark.
Den tilladelse skal kun gives de – og jeg citerer – »udlændinge, der kan og vil bidrage til vækst og velstand i Danmark.« Og det måles – i anførselstegn – ved at bestemte krav rangordnes og udløser point, der klart tilgodeser veluddannede vestlige borgere.
Det vil sige, at der er mennesker, der ikke har en videregående uddannelse, og som ikke kan opfylde de nødvendige pointkrav, som aldrig får lov at vise, at de faktisk kan, selv om vi ved, at de kan, fordi vi ser dem på arbejdspladserne i Danmark i dag.
Det er bemærkelsesværdigt at opleve det her i Danmark – Grundtvig, Kierkegaard og H.C. Andersens fædreland.
Det minder om H.C. Andersens eventyr »Hun duede ikke«.
Det Radikale Venstre kan ikke støtte, at tilladelse til familiesammenføring afgøres af et pointsystem, der stiller krav om, at ansøgeren og den herboendes forhold vurderes ud fra en nytteværdi defineret af et flertal i Folketinget.
Vi mener, at staten skal acceptere danske statsborgeres ret til selv at vælge ægtefælle og bo i deres fædreland.
Vi mener, at herboende udlændinge med permanent opholdstilladelse skal have ret til at bo med deres ægtefælle i det land, han eller hun har permanent opholdstilladelse i, når selvforsørgelsen er i orden, når der ikke er grovere kriminalitet, og når der ikke er gæld til det offentlige.
I Det Radikale Venstre ville vi ønske, at vi var en del af EU-fællesskabet og havde de samme regler, som de andre 26 lande i EU har på det her område.
Det er vores målsætning, at vi når dertil på et givet tidspunkt.
I en globaliseret verden, hvor mange, mange mennesker færdes hen over grænser og arbejder og bor forskellige steder i verden i forskellige dele af deres liv, må der være enkle regler for at håndhæve privatlivets fred og den personlige friheds ukrænkelighed, selv om verden forandrer sig.