Troels Lund Poulsen (V), 2010-06-03:
Først og fremmest tak for lejligheden til her i dag at kunne have en god diskussion igen om skattepolitik og velstand.
Jeg vil gerne starte med at hamre en pæl igennem nogle af de myter, som oppositionen jo har forsøgt at sprede, bl.a. omkring regeringens skattepolitik.
Den første myte er, at regeringens skattepolitik føres på bekostning af velfærden.
Det er på ingen måde sandt.
Tværtimod er det sådan, at den styrker velfærden.
Vi har lettet skatten på arbejde, og det betyder, at beskæftigelsen er steget.
Skattelettelserne har alt i alt over de sidste 8 år været med til at skabe et stærkt samfund.
Skattelettelserne har også været fuldt finansieret.
I 2007 var ledigheden faldet så meget, at der kom for mange penge ind fra arbejdsmarkedsbidraget.
Ifølge loven, der blev til under den tidligere regering, skulle pengene føres tilbage til borgerne.
Samtidig vedtog vi også at indeksere energiafgifterne, og det skaffede råderum til yderligere lettelser af skatten på arbejde.
Endelig har vi så haft forårspakke 2.0, hvor lettelserne af skatten på arbejde er finansieret, så der ifølge Skattekommissionens mest konservative skøn kommer et bidrag til holdbarheden på 5,5 mia. kr. En anden myte, som en række partier har ønsket at drage frem her, er, at regeringen gerne vil skære ned frem for at styrke væksten.
Derimod vil det, hvis man følger oppositionens vej med at forhøje skatter og afgifter, selvfølgelig betyde, at folk bliver mindre tilskyndet til at arbejde, plus at væksten vil blive hæmmet.
På mange måder kan man vel kalde det en underskudsdagsorden, som oppositionen har lanceret.
Den tredje myte er, at regeringens skattepolitik nærmest har været skyld i finanskrisen.
Men realiteten er jo heldigvis den, at Danmark stod bedre rustet, da den internationale krise brød ud, fordi vi havde meget sunde offentlige finanser og netop ikke havde givet uholdbare, ufinansierede skattelettelser.
Derfor har vi også haft råd til at lempe i selv en svær tid, og nu går vi så i gang med også at få betalt den regning, der uundgåeligt er kommet.
Hvis det er sådan, at de offentlige finanser ikke er i orden, fordi der ikke betales skat, så bliver borgerne ramt.
Derfor er det selvfølgelig også vigtigt at sikre, at der er styr på skatter og afgifter.
Det er også vigtigt, at man får tilbagebetalt de lån, man har, for et stort statsunderskud har ofte fristet staten til at betale gælden ved at gøre den værdiløs via højere inflation.
Så selvfølgelig skal der være orden i statens finanser.
Spørgsmålet er derfor snarere, om højere udgifter og tilsvarende høje skatter også er godt for borgernes velstand eller ej.
Det er jo en diskussion, som jeg glæder mig til at have i dag, det er også en diskussion, som er nuanceret, det er ikke kun sort eller hvidt.
Velstand er ikke kun de penge, borgerne har til sig selv efter skat, det har også betydning for de enkelte borgere, hvorvidt der stilles offentligt forbrug til rådighed for borgerne eller borgerne modtager offentlige overførselsindkomster.
Det danske skattesystem og den måde, som skatteprovenuet anvendes på, er baseret på et ønske om at omfordele, så alle mennesker har mulighed for at få dækket de mest basale behov, samtidig med at det kan betale sig at arbejde og samtidig få en økonomisk gevinst ud af det.
Hvordan skatteprovenuet fordeles, har i høj grad betydning for de enkelte borgeres velstand, hvilket jeg også gerne vil komme med et par bemærkninger til lidt senere.
Skattetrykket er dynamisk forstået på den måde, at det kan ændres over tid, uden at der direkte ændres på skattestrukturen.
Når konjunkturerne vender, når befolkningssammensætningen ændres, eller når borgerne ændrer adfærd, ændres skattetrykket også.
Hvis man vil forsøge at sammenligne skattetryk mellem forskellige lande for at finde en sammenhæng mellem størrelse af skattetrykket og borgernes velstand i de enkelte lande, løber man ind i nogle udfordringer, ja, man løber faktisk ind i nogle problemer, for der er faktisk en lang række forskellige skattetekniske årsager til, at en sådan sammenligning er besværlig.
En anden ting, som fylder meget i debatten om skat, er selvfølgelig, hvordan man beskatter folk, og hvordan man kan tænke sig at lave det om.
Et skattesystem, der er bygget op med høje, forvridende marginalskatter og smalle skattebaser, kan naturligvis give samme skatteprovenu og dermed samme skattetryk som et mindre forvridende skattesystem med lavere satser og bredere baser.
Danmark har i de sidste mange år reduceret marginalskatterne, men skattebaserne er bredt ud.
Dermed har vi også opnået et mindre forvridende skattesystem, som gavner den samlede velstand, uden at de enkelte skattetiltag nødvendigvis slår igennem på skattetrykket.
Senest har vi i forårspakke 2.0 gennemført markante nedsættelser af marginalskatterne på arbejdsindkomst, finansieret krone for krone af brede skattebaser.
De lavere skatter på arbejdsindkomst øger arbejdsudbuddet og dermed også vores velstand.
Finansieringen er tilvejebragt gennem udbredelsen af skattebaserne, så f.eks. rentefradraget får lavere skatteværdi og flere frynsegoder behandles mindre gunstigt.
Der er gennemført forhøjelser af afgifter på miljø-, energi- og klimaområdet, der sikrer en mere hensigtsmæssig udnyttelse af ressourcer.
Endelig er en lang række særordninger for erhvervslivet reduceret eller afskaffet.
Gennem denne finansiering har det været muligt at sikre en fornuftig fordelingsmæssig balance samt reducere en række forvridninger i skatte- og afgiftssystemet.
Regeringen har også gennemført provenuneutrale omlægninger og beskatning af selskaber og kapitalindkomst.
For mig som skatteminister er det også vigtigt at arbejde for at udvikle skattesystemet, så der kommer endnu færre forvridninger, så borgernes velstand kan sikres
bedst muligt
Det er selvfølgelig ikke noget, der gøres fra den ene dag til den anden, det er noget, der gøres igennem et ihærdigt arbejde.
Skatteopkrævningen er heldigvis også blevet mere og mere effektiv gennem årene, samtidig med at vi får lukket flere og flere skattehuller, ikke mindst i forbindelse med udlandsdanskere og danskere, der gemmer penge væk i skattelylande.
Det er jo også noget, der har en betydning for vores samlede skattetryk.
Derfor er det også vigtigt, at vi har fokus på det, det er vigtigt, at vi forstærker indsatsen på effektiviseringer, f.eks. som det har været tilfældet i Skatteministeriet, hvor man bl.a. har gjort og gør brug af it-løsninger i udstrakt grad, som har gjort det muligt at opkræve flere skatter end nogen sinde før med færre medarbejdere.
Jeg vil fortsat arbejde for afskaffelse af administrative byrder og gøre skatteadministrationen endnu mere effektiv.
En anden central faktor i debatten er selvfølgelig også, hvordan borgernes velstand er, og hvordan de offentlige udgifter anvendes, og hvem de anvendes på.
Danmark har et historisk højt niveau for offentlige overførsler sammenlignet med udlandet, og jeg mener derfor, vi har et godt system, der sikrer en god og rimelig velfærd og velstand for danskerne.
Der er ingen entydig tolkning af, hvordan et skattestop påvirker borgeres velstand, da der er mange forskellige faktorer, der spiller ind.
For det første er der de skattetekniske faktorer, som har indflydelse på skattetrykkets størrelse.
For det andet kan velstand ikke defineres helt ned i detaljen, da der er en lang række hensyn til hele samfundskagen og til de enkelte individers velstand, som man bør tage.
For det tredje har det også betydning for borgernes velstand, hvordan skatteindtægterne bruges.
Når skatteprovenuet anvendes til offentlige udgifter, som ikke kommer borgerne til gavn, er det selvfølgelig også en udfordring, og derfor bliver man nødt til at se på det både overordnet og i detaljen.
Men hvis skatteprovenuet derimod anvendes til at yde en god service i form af gratis sundhedsvæsen, uddannelse, en god kompensationsgrad for borgere, der kommer ud i uheldige omstændigheder som ledighed, sygdom eller lignende, kan et højt skattetryk jo netop være med til at opnå en god og positiv effekt.
Men jeg glæder mig meget til debatten om et vigtigt emne, fordi det er afgørende, at vi ser på, hvordan Danmark kan være konkurrencedygtigt, samtidig med at vi også kan opretholde et meget velfungerende velfærdssamfund.