Marlene Borst Hansen (RV), 2013-04-04:
Jeg var i begyndelsen af marts måned til FN's Kvindekommission i New York sammen med en masse af jer, som er til stede her i salen.
Det var første gang, jeg deltog.
Ud over at det var lidt forvirrende og tog lidt tid, inden man helt fandt sin rolle som parlamentariker, var det en rigtig god tur og en tur, som har givet mig stof til eftertanke.
For der er ikke nogen tvivl om, at når man som Danmark, som skandinavisk land er til stede på sådan nogle konferencer, er det ikke, fordi der er vildt meget at hente med hensyn til at blive inspireret til nye ligestillingsinitiativer, for Danmark er klart foran de fleste lande.
Noget af det, jeg efterfølgende har tænkt over, er, hvordan vi på tværs af partiskel, på tværs af de ligestillingspolitiske diskussioner, som vi kan have herhjemme, i det store udland, i New York, kan fremstå samlet og med fælles dansk stemme kan fremstille det Ligestillingsdanmark, som vi alle sammen er stolte af, og som vi alle sammen tager for givet.
Men det Danmark og den ligestilling, vi med stolthed fortæller andre om, er ikke kommet af sig selv.
Det Danmark og den ligestilling, vi oplever i dag, er der nogle, der har kæmpet for.
Når jeg i 8 måneder sidste år kunne gå hjem og tage mig af min nyfødte søn og her for et par måneder siden kunne aflevere ham til en vuggestue, som ikke bare passer ham, men som oven i købet giver ham tryghed, omsorg og pædagogiske udfordringer, mens jeg står her og taler, er det ikke noget, der er kommet af sig selv.
Det er noget, der har været ført politiske kampe for.
Derfor kan vi ikke bare læne os tilbage og tro, at ligestilling er noget, der ligger i vores dna, og så behøver vi ikke at gøre mere.
Der er masser at kæmpe for endnu.
F.eks. er jeg så glad for, at regeringen i den her perspektiv- og handlingsplan har et øget fokus på mænds rettigheder.
Mænd lever i kortere tid, mænd bliver mere syge, mænd udgør størstedelen af stof- og alkoholmisbrugere, og drenge udgør 71 pct. af eleverne i specialklasser.
Det er alt sammen problemstillinger, som der arbejdes med i de respektive ressortministerier, men som også Ligestillingsministeriet har fokus på, og som der tages en masse initiativer til at få gjort mere synlige og få mere fokus på.
En anden rettighed, som vi i Radikale Venstre er meget optaget af, at farens ret til at holde barsel eller forældreorlov med sit barn.
I dag er det sådan, og det har vi efterhånden hørt mange gange, at der er 4+14 ugers rettighedsbestemt barsel til mor, og far har 2 uger.
Derfor er man i fuld gang med at afdække og analysere relevante problemstillinger med henblik på at sikre det bedst tænkelige beslutningsgrundlag for en ny barselsordning.
Udvalgets arbejde forventes færdigt til august, og jeg glæder mig rigtig meget til, at et konkret lovforslag kommer på næste års lovprogram for fædrenes, for børnenes, for familiernes, for samfundets og for ligestillingens skyld.
Et andet område, som der også sættes fokus på, er ligestillingsvurderinger af kerneydelser i det offentlige.
Det er ikke tænkt som et eller andet rigidt krav, som vil drukne i administrationsomkostninger, men som et middel til at gøre den offentlige service langt bedre og langt mere målrettet.
Det er nemlig ikke altid, at det giver mening at ligestillingsvurdere, men der er mange områder og mange tiltag, som giver mening, og det vil vi gerne have fokus på.
F.eks. er der på hjemmesiden www.ligestillingidanmark.dk masser af eksempler på steder, hvor det har givet god mening at lave en ligestillingsvurdering, inden man gik i gang med et konkret projekt eller tiltag.
Det kan være alt lige fra planlægning af et nyt beboelsesområde, en ny jernbanestrækning, informationsmateriale for ungdomsskoler og en masse andre eksempler.
Samtidig vil arbejdet med at ligestillingsvurdere lovforslag blive styrket og systematiseret, ved at regeringen fremadrettet vil have ligestillingsvurdering af konkrete lovforslag som et særskilt fokusområde i forbindelse med forberedelse og godkendelse af de årlige lovprogrammer, så alle relevante lovforslag vil blive udtaget til konkret ligestillingsvurdering i de pågældende ministerier.
Det sidste, jeg i den her tale gerne vil fremhæve i regeringens fremlagte perspektiv- og handlingsplan, er det globale perspektiv.
Danmark og de øvrige nordiske lande har i det perspektiv en særlig forpligtelse, og vi bør og skal stå allerforrest.
Det er overgreb, som overgår enhver fatteevne, og derfor skal vi fortsætte og udbygge ligestillingskampen internationalt.
Menneskehandel er en skamplet på vores moderne demokrati, og vi skal gøre, hvad vi kan, for at beskytte ofrene og minimere efterspørgslen.
Derfor indgik regeringen også i efteråret en aftale med Enhedslisten, som forbedrer indsatsen for ofre for menneskehandel, og vi har fortsat fokus på kampen for at komme denne groft krænkende og grænseoverskridende form for kriminalitet til livs, bl.a. ved, at vi inden længe bliver klogere på prostitutionsefterspørgsel med særlig fokus på menneskehandel, så vi kan igangsætte nogle mere målrettede initiativer for at begrænse efterspørgslen hos mænd, som køber sex hos handlede kvinder.
Perspektiv- og handlingsplanen rummer mange flere opmærksomhedsområder og konkrete initiativer til at fortsætte den ligestillingspolitiske kamp.
For selv om Danmark er et foregangsland på ligestillingsområdet, ja, faktisk fordi Danmark er et foregangsland, har vi en forpligtelse til at fortsætte kampen, til at vise os selv, vores børn og resten af verden, at alle mennesker uanset køn har lige rettigheder og lige ret til at ytre sig og udfolde sig frit.