Anders Samuelsen (LA), 2012-01-19:
Når lamperne i morgen lyser på afstemningstavlen, vil de vise en masse grønne lys, og så vil de vise, at Liberal Alliance stemmer nej til finansloven.
Det er, kan man sige, et brud med en tradition, som der dog har været sat spørgsmålstegn ved flere gange tidligere, bl.a. fra Uffe Ellemann-Jensens og Anders Fogh Rasmussens side.
Men vi bryder her med den tradition, der er, om, at man altid ender med at stemme ja til finansloven, og det gør vi, fordi der intet perspektiv er i den her finanslov.
Og ikke nok med, at der intet perspektiv er i den her finanslov, krisen ude i Europa er også eskaleret ganske dramatisk, og det fordrer faktisk, at vi i Folketinget vågner op, tager os sammen, gør en forskel, og at vi sikrer de reformer, der skal til.
Men der er intet af det i den finanslov, som vi diskuterer på nuværende tidspunkt.
Jeg spurgte den radikale ordfører, om man kunne nævne tre ting, ud over de ting, som man havde lavet med de borgerlige partier, som pegede i den rigtige retning, hvortil jeg fik et svar, som bestod af to eksempler, som var præcis de ting, som man havde lavet med den forrige, borgerlige regering, og så var der en ny ting omkring forskning.
Men det er bare ikke nok.
Det er slet ikke nok til at flytte Danmark i den rigtige retning; det er overhovedet ikke at gå i den rigtige retning, at man hæver afgifterne med 5 mia. kr.
Det er at bilde den danske befolkning noget ind at påstå, at man fører en ansvarlig finanspolitik, fordi man har lyst til at bruge 5 mia. kr. ud over det underskud på de 95 mia. kr., der i forvejen er lagt op til, altså ved at hæve afgifter, som man så kan bruge til de nye ting, som man har lyst til.
Det er ikke en ansvarlig finanspolitik, det er på ingen måde en ansvarlig finanspolitik.
Den gæld, vi i øjeblikket oparbejder, er så ufattelig stor, at man faktisk slet ikke kan forstå det. Vi gældsætter os for ca. 275 mio. kr. hver eneste dag, det er 11 mio. kr. i timen.
Vi er 5 timer inde i den her debat, og vi har alene under den her debat gældsat os selv med op mod 60 mio. kr.
Er der kommet nogen konstruktive løsningsforslag?
Er der kommet nogen bud på, hvordan vi trækker i den rigtige retning?
Der er i regeringsgrundlaget kommet nogle antydninger af, at man vil lave en skattereform, og der gættes der på, at det vil øge arbejdsudbuddet med omkring 6.000-7.000 mennesker.
Men vi har jo på nuværende tidspunkt 850.000 mennesker, som er på overførselsindkomst, og vi har et underskud på 100 mia. kr., som vi i år kan se frem til.
Så det er ganske enkelt uansvarligt.
Tingene går oven i købet utrolig stærkt i Europa i øjeblikket.
Vi kunne i sidste uge se, at der var seks-syv lande, der var blevet nedgraderet, og det betyder, at de kan se frem til højere renter, når de skal refinansiere deres lån.
Vi kan ikke isolere krisen til Grækenland, de, der tror, vi kan det, mener jeg stærkt undervurderer, hvor alvorlig situationen er.
Når man i Italien har en gæld, som svarer til ca. 100 pct. af BNP, og den skal refinansieres til en 7-procents-rente, så fortæller det os jo alt om, hvor alvorlig en situation Italien er i, og hvor kraftig en vækst de egentlig skal have for bare at kunne følge med.
Så det er urealistisk at tro det, og i den situation bør vi i Danmark være meget, meget fokuseret på, om vi kan foretage os noget, som giver os nogle fordele, trods alt, i en situation, hvor vi kan se frem til, at økonomien i den vestlige verden skrumper.
Det, der er den gængse opfattelse i Danmark, er, at det kan vi ikke; vi må vente på, at tyskerne retter op, at Europa tager sig sammen, at vi sidder med ved bordet osv. Men er det nu rigtigt?
Hvis verdensøkonomien nu har en bestemt størrelse og den bliver lidt mindre, men Danmark i dag besidder en del af den samlede verdensøkonomi, der er meget, meget lille, er det så nødvendigvis sådan, at vores andel skal blive tilsvarende mindre?
Kunne det ikke tænkes, at vi, hvis vi lavede de rigtige reformer, hvis vi skabte rammerne for et stærkt erhvervsliv, for nye investeringer, så kunne tiltrække investeringer og nye arbejdspladser til Danmark og øge vores procentvise andel af den samlede verdensøkonomi?
Jo, selvfølgelig kan vi det.
Det er helt banalt.
Hvis resten af verden vedtager en Tobinskat, skal Danmark så bare følge med, eller skal vi sige, at det vil vi da ikke?
Hvis vi gør det, vil vi umiddelbart kunne tiltrække 30.000-40.000 nye arbejdspladser i den finansielle sektor.
Det er et eksempel på, at vi selv kan gøre en forskel, altså ved at sørge for at sikre finansieringsunderlaget, grundlaget, arbejdspladserne, for at sikre, at vi også har råd til den velfærd, som vi alle sammen er enige om der skal være råd til, og den kan vi selv skabe ved at træffe de rigtige beslutninger.
Men vi mangler modet.
I stedet for så bare at kritisere, hvad andre har sagt, vil jeg godt understrege, at vi i Liberal Alliance har konkrete bud på, hvad man kan gøre.
Vi har oven i købet tilladt os at være så modige, at vi op til valget bad den uafhængige analysegruppe DREAM om at gennemregne vores udspil for at få et bud på: Hvad vil det alt andet lige have af konsekvenser, hvis man gør det, som vi foreslår?
Vores forslag var at sænke skatten på arbejde til maks. 40 pct., det vil koste 26 mia. kr., halvere selskabsskatten, det vil koste 17 mia. kr., afskaffe multimedieskatten, afskaffe iværksætterskatten, afskaffe iværksættergebyret, afskaffe særskatten på pensioner og afskaffe fedtskatten, afskaffe momsen på byggegrunde, fjerne loftet på SU-fribeløbet, sikre penge til mere fri forskning og udvide det frie valg i sundhedsvæsenet.
Det er i alt udgifter for ca. 51 mia. kr. Vi kom med et finansieringsforslag på over 70 mia. kr.
Det at gennemføre tilbagetrækningsreformen, effektivisere den offentlige sektor for 20 mia. kr., altså en reduktion på 40.000 i den offentlige sektor, reducere erhvervsstøtten med 10 mia. kr., indføre noget brugerbetaling i sundhedsvæsenet i stil med det, vi kender fra Sverige, udlicitere noget mere, ændre dagpengesystemet yderligere, er finansieringskilder for i alt 72 mia. kr.
Jeg har ikke hørt nogen som helst bud i dag på noget, der bare minder om det.
Vi vil i 2020 få en forøgelse i antallet af fuldtidsbeskæftigede på over 210.000.
Det, vi har diskuteret indtil nu, har været en kickstart fra regeringens side, som ifølge dens egne tal vil mindske beskæftigelsen med 5.000 i 2020.
Vi vil få en forøgelse af vores bruttonationalprodukt med 166 mia. kr. om året, hvis vi gør de her ting.
Spørgsmålet er: Vil vi blive mere fattige af det?
Uligheden vil ud fra gængse regnemetoder blive øget, selvfølgelig vil den det.
Når man sænker maks.-skatten på arbejde til 40 pct., er det klart, at de, der i dag betaler mest i skat, vil få den største lettelse, sådan er det med procentregning.
Som hr. Joachim B. Olsen rigtigt påpegede tidligere i dag i debatten, er det et kæmpemæssigt problem med så mange mennesker på overførselsindkomst, ikke kun for dem, der er på overførselsindkomsten, men jo også for de børn, som vokser op i de familier, hvor man er på overførselsindkomst, fordi det går i arv.
Vi ved, at det går i arv.
Det her forslag, som vi lægger frem som et konstruktivt bud på, hvordan Danmark kan komme videre, er det stærkeste bud på en socialpolitik, man overhovedet kan høre om inde i det her Folketing.
Vi er i Liberal Alliance endt med at blive det eneste arbejderparti – det eneste arbejderparti – for vi er hundrede procent fokuseret på at skabe arbejdspladser.
Ja, der smiles hos venstrefløjen, for man kan slet ikke forestille sig, at det kan være rigtigt, men det er det.
Er venstrefløjen kommet med et bud på, hvordan man skaber en øget beskæftigelse på 210.000?
Nej, det er man ikke.
Er venstrefløjen kommet med et forslag til, hvordan vi sikrer, at vi kommer af med gælden, så vi har råd til gratis uddannelse, gratis sundhed og en ordentlig socialpolitik?
Nej, det er man ikke.
Det, som vi på nuværende tidspunkt er oppe imod, er en politik, som vil føre os ud i, at vi heller ikke vil have en økonomi, der er stærk og troværdig, og at vi vil blive nedgraderet af kreditvurderingsinstitutterne og vil komme til at opleve stigende renter.
Vi har i det her Folketing et valg: Vi kan vælge at fortsætte som hidtil og blindt stemme ja, som vi plejer at gøre, eller tage skeen i den anden hånd.
90 mandater i dette Folketing kan gøre en kolossal forskel og sikre, at Danmark også er stærkt om både 10 og 20 år.
Men det er der ikke 90 mandater der vil.
Tværtimod vil 170 mandater stemme for en finanslov, der trækker os i retning af afgrunden i stedet for væk fra afgrunden, og derfor stemmer vi nej til finansloven.