runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jan Petersen (S), 2007-01-25:
Jeg synes, det er fantastisk at blive ved med at skulle høre på det spørgsmål, især når de Venstremedlemmer, der rejser sig her og stiller det spørgsmål, formentlig også har hørt statsministerens egen besvarelse af forespørgslen, hvoraf det jo fremgik, at man i sensommeren dette år vil fremlægge en plan, der erstatter 2010-planen med 2015-planen, og hvor man vil redegøre for sine prioriteringer.
Når man så spørger hr. Troels Lund Poulsen fra Venstre, om han ikke kan løfte sløret en smule for, hvad de prioriteringer indeholder, f.eks. om det råderum, som man må gå ud fra at man vil redegøre for hvordan man vil prioritere i, også rummer regeringsgrundlagets løfte om skattelettelser, så får man at vide: ingenting.
Hvad er det for noget, der foregår her?
Det kan godt være, fru Pia Christmas-Møller synes, de er velinformerede, men det er ikke sikkert, at jeg synes, de er særlig sobre.
Det her hus indeholder mange velinformerede kilder og kilder tæt på, jeg ved ikke hvad.
Det er jo ikke nødvendigvis noget, man kan bygge noget seriøst på.
Så hvis jeg kunne få kilden angivet, ville jeg sådan set gå ud og undersøge det der med, hvor velinformeret den kilde egentlig er.
SF har meddelt, at de peger på den socialdemokratiske formand som statsministerkandidat, og at der foregår politiske drøftelser mellem SF og Socialdemokratiet, ligesom der formentlig gør mellem SF og Enhedslisten.
Socialdemokratiet taler også med Det Radikale Venstre, og hvis Det Konservative Folkeparti vil tale med Socialdemokratiet, er jeg sikker på, det kan lade sig gøre.
Jeg tror, jeg vil svare ved at læse op, hvad hr. Mogens Lykketoft rent faktisk sagde, for hr. Kim Andersen var ikke engang i stand til at referere udtalelsen korrekt.
Der blev spurgt: Så hvis I kan danne regering efter næste valg, så bliver væksten i den offentlige sektor altså lige så høj som under Nyrupregeringen?
Der blev svaret: Det vil jeg tro.
Ja, det vil den.
Først og fremmest vil det være en regering, som faktisk lytter til, hvad der foregår ude i kommunerne.
Hvis hr. Kim Andersen forstår dansk, så er det ikke en melding om, at væksten bliver 2,2 pct. hvert eneste år, og at det lige nøjagtig er det plantal, vi kører med.
Der henvises til Nyrupregeringen, og der var den ikke på 2,3 pct. hvert eneste år, det er vistnok en gennemsnitsbetragtning, og derfor bliver der jo sagt: Det vil jeg tro.
Jeg tror også, der i det pågældende interview blev nævnt, at det er en deling af den stigende rigdom i vores land mellem den offentlige og den private sektor, der er målsætningen.
Man skal virkelig være kampagneorienteret, hvis man skal misride sådanne udtalelser og bruge dem på den måde.
Start dog med at citere korrekt, inden vi skal diskutere videre.
Kim Andersen (V), 2007-01-25:
Jeg ser det som en bekræftelse af hr. Mogens Lykketofts udtalelser – om end lidt modvilligt og lidt vrissende, så dog en bekræftelse.
Det vil sige, at allerede nu i debatten er det tidligere udsagn om en vækst i den offentlige økonomi på 1,7 pct. altså blevet fuldstændig gennemhullet.
Må jeg spørge den socialdemokratiske ordfører, om det er en vækstrate for den offentlige økonomi, som er afstemt med Det Radikale Venstre.
Vi ved jo, at der ikke er noget alternativ til den nuværende regering, medmindre dette alternativ er støttet af Det Radikale Venstre.
Vi ved også, at De Radikale tidligere har været meget økonomisk ansvarlige.
Jan Petersen (S), 2007-01-25:
Det fantastiske i hr. Kim Andersens replik her er jo, at den forudsætter, at de 2,3 pct. er en konstant størrelse hvert eneste år og nøjagtig afregnet hvert eneste år.
Det er en gennemsnitsbetragtning, og når vi doserer vores finanslovforslag for 2007 med en vækstrate på 1,7 pct., er det, fordi det er det, vi finder forsvarligt i forhold til de behov, der er; i forhold til de opgaver, vi mener trænger sig på i 2007; og fordi det også er det, der kan rummes i en økonomisk politik, der er ansvarlig.
Sådan så man det også år for år i 1990'erne: at der svingede det.
F.eks. kan jeg nævne, at det, den nuværende regering har indregnet i sin vækst i den offentlige sektor, bl.a. bygger på en ganske høj vækst i 2002, hvor alle de aftaler for kommuner og amter, man overtog, jo var lavet af den tidligere regering.
Jacob Jensen (V), 2007-01-25:
Første, anden, tredje gang
, sådan lyder det i et auktionshus, og til sidst spørger auktionarius så: Ingen højere?
Herpå svinger han hammeren og siger: Solgt.
Man kunne jo fristes til at spørge Socialdemokraternes ordfører om det samme, når man tænker på de forskellige bud, der er kommet fra Socialdemokratiet inden for ganske kort tid.
Først var det 1 pct., så var det 1,6 pct., og sidst var det 2,3 pct.
Så jeg vil spørge hr. Jan Petersen: Ingen højere?
Jan Petersen (S), 2007-01-25:
Læser man vores finanslovforslag, ved man, at vækstprocenten for, hvad virkningen vil være, vil være 1,7, og det er klart, at der vil blive pumpet flere penge ud.
Vi har redegjort for, at vi vil afdrage 2 mia. kr. mindre på gælden.
Til gengæld vil vi sende dem ud til fornuftige og velindrettede ting, og det, hr. Søren Pind siger, er ikke noget angreb på en troværdig økonomisk politik eller en ansvarlig økonomisk politik, for dokumentationen for, at vi er i stand til at gennemføre en troværdig og ansvarlig økonomisk politik, er leveret for danskerne.
Og den tror jeg sådan set ikke hr. Søren Pind kan ryste, slet ikke med den politiske fortid i Københavns Kommune, som hr. Søren Pind har.
Kim Andersen (V), 2007-01-25:
Jeg vil nu prøve at se, om jeg kan stille et spørgsmål, der ikke er for lavt til, at den socialdemokratiske ordfører vil svare på det.
Den 8. januar var der et stort interview, en stor artikel i dagbladet Information, og den er sådan set interessant i den debat, vi er kommet ind i her, for jeg forstår, at den socialdemokratiske ordfører ikke er meget for at forholde sig til talstørrelser og procenter, når vi snakker om væksten i den offentlige økonomi.
Derfor vil jeg spørge den socialdemokratiske ordfører, om han er enig med den tidligere socialdemokratiske finansminister, mangeårige finansminister, og nuværende udenrigsordfører, hr. Mogens Lykketoft, når han i det interview sagde, at væksten i den offentlige sektor skulle tilbage på det niveau, som den var under Nyrupregeringen, og der var den i gennemsnit de sidste 6 år på 2,3 pct.
Er den socialdemokratiske ordfører enig eller uenig i den udtalelse fra hr. Lykketoft?
Jens Hald Madsen (V), 2007-01-25:
Jeg synes, det er utrolig vigtigt, at hr. Jan Petersen og hans parti og de, som er med i det her forslag til vedtagelse, får så stor troværdighed omkring deres projekt som overhovedet muligt.
Hvis man skal have troværdighed omkring det projekt, må man jo også være konkret, hvad angår økonomien, altså om, hvordan det økonomisk hænger sammen.
Derfor er jeg glad for, at hr. Jan Petersen nu siger 1,7 pct., når hr. Jan Petersen i talen sådan set ikke ville angive en bestemt vækstprocent, for det, vi jo gerne vil have at vide, er: Var det fru Helle Thorning-Schmidt, som sagde 1 pct. på et tidspunkt?
Er det finanslovens forslag på 1,7 pct.?
Er det hr. Mogens Lykketoft, hvor det var over 2 pct., 2,4 pct.?
Hvad indeholder det socialdemokratiske projekt?
Rasmus Prehn (S), 2007-01-26:
Jeg synes, det er højst besynderligt, at videnskabsministeren startede sin afslutning med at sige, at der ikke havde været nogen spørgsmål, eller at der ikke havde været adresseret nogen problemstillinger, som vedrører videnskabsministeren.
Jeg synes ikke, vi har foretaget ret meget andet end at påpege de problemer, der er.
Jeg synes, det er besynderligt, når videnskabsministeren står her i dag og siger, at man har et fuldkomment overblik, så man behøver ikke at undersøge noget, at ministeren så i sin indledning snakker om, at det sådan set kun er med hensyn til speciallægerne, der er problemer på lægeområdet.
Der er jo flere her i salen, som har nævnt problemerne med yderområderne, hvor det er utrolig svært at trække læger til, og hvor man i mange tilfælde er nødt til at oprette kunstige overlægestillinger for at komme op på et lønniveau, der gør, at man kan trække folk til, så man altså kommer af med uhensigtsmæssigt mange penge i forhold til, hvad det ellers ville koste, hvis man havde almindelige læger, man kunne sætte ind.
Vi har også nævnt problemstillingen omkring skolelæger, altså de skoler, hvor man ikke kan få skolelæger, men hvor man ansætter sygeplejersker i stedet for, og med hensyn til privatpraktiserende læger, hvor det er meget, meget svært at få en almindelig familielæge ind.
De problemstillinger har ministeren slet ikke nævnt i sit første indlæg, og det har vi altså debatteret en hel del her i salen.
Derfor ville jeg da gerne have, at ministeren også kom ind på det for at sikre, at vi kunne gøre noget ved det.
Helge Sander (V), 2007-01-26:
Jamen jeg tror ikke, virkeligheden er så langt fra det, som fru Charlotte Fischer tilsyneladende ønsker.
Nu må jeg dog sige, at hvis det er således – nu nævnte fru Charlotte Fischer specielt sundhedsvæsenet – at fru Charlotte Fischer ønsker en nærmere redegørelse der, skal hun nok spørge ressortministeren, men generelt tror jeg, at der arbejdes på kryds og tværs, og jeg kan sige, at nu er det svenskerne, vi fokuserer på, men tager vi Norge, har vi jo allerede for flere år siden lavet en aftale, og derfor ser vi også hvert år, at der er et bestemt antal norske medicinstuderende, som bliver optaget på de danske universiteter.
Så der er et tæt samarbejde, og det tror jeg alle føler er helt naturligt.
Jeg har nu indtryk af, at på dette som på så mange andre felter arbejder vi tæt sammen med vores nordiske kolleger både på ministerniveau og på de faglige områder.
Så derfor går jeg ud fra, at det foregår et langt stykke hen ad vejen.
Selve dimensioneringen og den måde, man tilrettelægger uddannelserne på, og hvor mange der bliver udbudt, tror jeg nu nok vi må gå ud fra er noget der klares i de enkelte lande.
Men som sagt: I de samtaler, jeg har haft med min nye svenske kollega, har jeg klart fået indtryk af, at den debat, der har været om det dansk-svenske problem, har medført, at man allerede næste år vil udbyde flere medicinpladser på de svenske universiteter.
Charlotte Fischer (RV), 2007-01-26:
Det er udmærket, at ministeren er i dialog med specielt Sverige om det her, og det er også udmærket, at vi har fået en aftale.
Det, jeg lidt var ude efter, var at sige: Er det ikke en mulighed, at vi hæver ambitionsniveauet noget?
Jeg tænker specielt i forhold til Sverige og Norge.
Når nu det er sådan, at læger begynder at bevæge sig meget mere over grænserne, ville det så ikke give god mening, at man samlede kræfterne, og at måske de tre lande til at starte med udviklede en fælles strategi for uddannelse af sundhedspersonale og udviklede en fælles strategi for at udveksle erfaringer med hensyn til, hvordan vi fastholder personale, og hvordan vi sikrer, at vi også fremover har personale i sundhedsvæsenet?
For noget af det, der karakteriserer de tre landes sundhedsvæsener, er, at der trods alt er en vis ensartethed, og det kunne godt være, at vi kunne gøre det langt bedre end bare at være i dialog, vi kunne måske gå ind i et egentligt strategisk samarbejde om den her meget store opgave.
Helge Sander (V), 2007-01-26:
Når jeg trækker lidt på det, er det, fordi jeg stadig væk er usikker på, om hr. Rasmus Prehn har forstået hele grundproblemet, nemlig at der er forskel på kandidater, der kommer ud fra universiteterne og – kan man sige – starter som læger, og så det, som hr. Rasmus Prehn fokuserer på, både da han var på talerstolen og også nu, nemlig speciallægerne.
Der er altså ganske stor forskel både i antal og også i det antal år, der går, inden vi har dem klar.
Det er jo indiskutabelt, at der er vakante stillinger i dag, og det er også derfor, jeg siger både til en start i dag og også her ved afslutningen, at det er noget, vi selvfølgelig skal tage alvorligt, men udgangspunktet for at vi kan løse problemet med de vakante stillinger, og at de bliver speciallæger og kan blive praktiserende læger, er jo, at vi har nogle kandidater fra universiteterne.
Der er det så, jeg må gentage, at fra at vi for 12-15 år siden kun havde 300 nye kandidater, kommer vi nu fra næste år op på 900 og mindst 900 i årene fremover.
Det er dog et ganske betydeligt antal at kunne tage af, når man så skal videreuddanne dem til at blive speciallæger og praktiserende læger.
Det er jo det, der er den reelle problemstilling.
Charlotte Fischer (RV), 2007-01-26:
Nu tror jeg, det er meget svært for offentligheden og egentlig også for Folketinget at se, hvad det helt præcis er, det samarbejde går ud på, og det er måske også en del af problemet: at det faktisk ikke er særlig synligt, hvad det er for en slags samarbejde, de nordiske lande har, når det gælder sundhedsvæsenet.
Det er klart nok, at Folketinget ikke kan diktere Sverige eller Norge, hvor mange lægestuderende de skal optage på deres uddannelser, men jeg synes alligevel, det er for slapt at sige: Det her skal vi ikke blande os i.
Jeg synes, det ville være meget bedre at gå sammen og sige: Vi har da en fælles interesse i Norden om at koordinere optaget, lad os begynde at lave nogle fælles prognoser for, hvad behovet egentlig er, lad os begynde at gå sammen om at sige, at det jo ikke er ligegyldigt, hvis det ene land lige pludselig drosler ned og de andre skruer op.
Rasmus Prehn (S), 2007-01-26:
Det synes jeg er et skridt i den rigtige retning.
Men antallet af kandidater skal jo også ses i forhold til, hvor mange der går på pension, og i forhold til, hvad for nogle behov der opstår osv.
Det er derfor, vi fra socialdemokratisk side gerne vil have en redegørelse, så man ligesom får sat situationen i relief, så man kan se: Jamen er det nok bare at uddanne flere?
Det er derfor, vi gerne vil have den redegørelse.
Bertel Haarder (V), 2007-01-26:
Jeg skal kun føje til, at videnskabsministeren efter min mening ubestrideligt har ret i, at det forslag til vedtagelse ikke er rosende, det er konstaterende.
Det eneste, man kan kalde ros, er konstateringen af, at der står en hel masse beløb på finansloven til gavn for den danske sundhedssektor, det er ubestrideligt, det er ikke ros, det er kendsgerninger.
Resten er en opregning af alle de kapitler, som man også kunne finde i videnskabsministerens og min tale.
Vi har taget positivt imod forespørgslen, vi har taget den dybt alvorligt, vi har skrevet nogle grundige svartaler, der opremser alt det, vi gør, uden at rose os selv.
Vi beskriver bare, hvad det er, vi gør, og også hvad vi vil gøre, og det synes jeg ikke vi behøver være så uenige om.
Hvis der var noget, vi glemte, så var det det, som fru Charlotte Fischer nævnte, nemlig muligheden for at afhjælpe personalemangel ved at anvende det, hun kaldte opgaveglidning, altså dette, at hvis nu nogle af lægernes opgaver kan overtages af sygeplejersker, så kan sygeplejerskerne måske til gengæld få friere hænder ved at lade nogle af deres opgaver glide videre til SOSU-assistenterne.
Jeg skal ikke gentage hele argumentationen, men den er jo yderst relevant, for tankegangen indebærer, at man måske kan organisere sig ud af en del af den personalemangel, som vi alle frygter vil blive en kendsgerning, fordi der er rift om de unge, og fordi der vil blive flere ældre og færre unge.
Jeg kan forsikre hr. Bjarne Laustsen om, at vi fjerner adgangsbegrænsningen så langt, det er klogt, for vi skal jo også tænke på de tyndt befolkede egne.
Hvis nu man optager alle på sygeplejeskoler i de store byer, kan det få konsekvenser for sygeplejerskeforsyningen i tyndere befolkede egne, men vi vil gå lige så langt, som hensynet til de tyndere befolkede egne tilsiger; det kan jeg garantere for, og det har jeg så sagt en gang til.
Med hensyn til lønvilkår kan vi ikke diskutere dem her.
Med hensyn til spørgsmålet om nydanskere har jeg bemærket, at der jo heldigvis er et område her, hvor mange nydanskere gerne vil ind, og hvor de gør meget god fyldest.
Så temaet er relevant nok, og vi arbejder med det.
Da nu hr. Per Kaalund er kommet ind i salen, vil jeg ikke sige andet, end at jeg tror, at han kan bekræfte, at det i 1980’erne var Amtsrådsforeningens ønske, at vi ikke skulle uddanne flere.
Så der er intet nyt, intet suspekt, sådan var det, og sådan er det.
Bjarne Laustsen (S), 2007-01-26:
Tak for svarene.
Jeg er da glad for, at regeringen og ministeren tager positivt imod sådan en forespørgsel.
Kunne det modsatte have været tilfældet?
Nej, det ville da være mangel på respekt over for Folketinget, når man ønsker at diskutere et problem, som alle er enige om er megastort i dag; statsministeren tog det også med i sin nytårstale, vi kan da finde det frem, hvis ministeren ikke lige er klar over det.
Det, der foruroliger mig lidt, er, at når vi spørger ind til, hvordan man har tænkt sig at løse det – og det er da rigtigt, at der er svar på nogle ting – så er ministeren optaget af opgaveglidning og spørgsmålet om faggrænser osv.
Men man mangler sådan set alle grupper.
Som jeg redegjorde for, er det eneste område, hvor antallet passer nogenlunde, dyrlægeområdet, men vi mangler alle de andre faggrupper.
Hvis det bare er sådan, at man flytter opgaverne, mangler personalet jo bare i den anden ende.
Det er derfor, det er vigtigt at få en samlet opgørelse over, hvad vi tror der skal til for at løse det i fremtiden – altså det bedste svar, der kan gives, for det kan nok ikke gives hundrede procent.
Så vil jeg gerne også lige have bekræftet, om ikke ministeren er enig i, at hvis man giver de udenlandske studerende en arbejdspligt, er det også omvendt et bevis på, at de skal have et arbejde i Danmark.
Bertel Haarder (V), 2007-01-26:
Jeg har ikke taget stilling til spørgsmålet om arbejdspligt.
Jeg har derimod med stor interesse læst fagbevægelsens blad A4, hvor man kan se, at SOSU-assistenternes formand, Karen Stæhr, netop nævner muligheden for arbejdsglidning som en måde, hvorpå man kan afhjælpe en del af personalemangelen.
Det synes jeg er en interessant betragtning; også hendes betragtninger over, hvad det er, der stiller sig i vejen for det, en blanding af vanetænkning og organisationstænkning, og hvad ved jeg, er interessant. Jeg synes, hun peger på et relevant problem.
Bjarne Laustsen (S), 2007-01-26:
Lige nøjagtig den vinkel, jeg havde på det, var det med en uddannelsesdagsorden.
Jeg vil gerne være med til at diskutere alle mulige andre spørgsmål vedrørende sundhedspolitik, uddannelse osv.
Nu var ministeren tæt på at give en garanti.
Vi ved jo godt, at der sker store ting derude i landskabet med hensyn til uddannelsesinstitutioner osv., der bliver flyttet fra amterne og bliver selvejende osv. Giver ministeren en garanti for i dag, at alle skoler bliver ude i områderne?
For det vigtige i det perspektiv, som undervisningsministeren har, er, at der skal være uddannelsesmuligheder også med en god geografisk placering.
Der har jo været røster fremme fra bl.a. Sundhedsstyrelsen om, at vi skulle have så og så mange sygehuse og vi skulle have så og så mange uddannelsesinstitutioner osv.
Det vil jeg gerne høre ministerens mening om i dag, det er ret interessant.
Helge Sander (V), 2007-01-26:
Jeg synes i allerhøjeste grad, at både undervisningsministeren og jeg selv i vores indledende besvarelse af forespørgslen gjorde det helt klart, at vi tager den her sag meget alvorligt.
Vi skal simpelt hen i gang med de ting, vi allerede har sat i søen, og der er nogle ting, som hr. Bjarne Laustsen har fået svar på i dag, hvis ellers han har lyttet til det, der er blevet sagt både af os to ministre og af nogle af ordførerne.
Bertel Haarder (V), 2007-01-26:
Jeg vil gerne gentage, hvad jeg sagde: »I 2006 var der på landsplan i alt 215 afviste ansøgere med sygeplejerskeuddannelsen som første prioritet, som uddannelsesinstitutionerne på grund af dimensioneringen ikke havde mulighed for at optage.
Ministeriet arbejder nu på at ændre dimensioneringen af uddannelsen, så der optages flere, uden at dette reducerer optaget i udkantområderne.«
Det var den balance, der var.
Og det må hr. Bjarne Laustsen så kalde en garanti, eller hvad han vil.
Det er nemlig en alvorlig problemstilling, at der ikke er lige stor personalemangel alle steder.
Og derfor er der altså også et stykke regionalpolitik i dette med sygeplejerskeforsyningen.
Så vil jeg bare slutte med at sige, at min tale var ret så grundig med hensyn til at øge optaget, med hensyn til at bekæmpe frafaldet og også med hensyn til at øge kvaliteten for alle de bevillinger, som hr. Bjarne Laustsens parti og regeringen jo i øvrigt enedes om her i foråret i forbindelse med velfærdsaftalen.
Per Kaalund (S), 2007-01-26:
Jeg blev gjort opmærksom på, at jeg har været nævnt tidligere i forhandlingerne i dag, og nu kan jeg forstå, at undervisningsministeren igen kører frem med, at det var efter krav fra Amtsrådsforeningen i 1980’erne, at der ikke blev uddannet flere læger på daværende tidspunkt.
Og jeg kan da godt bekræfte, at vi havde forhandlinger, og at vi blev enige om, at det ikke var muligt, men jeg synes, at undervisningsministeren skulle tage med, at baggrunden for det var, at der på daværende tidspunkt var frit optag på lægestudiet, der var 24-timers døgntjeneste på sygehusene, der var et krav om, at 50 pct. af de lægestuderende skulle være i normal arbejdstid, og man ville ikke ændre 11-timers-reglen eller dispensere fra den.
Endelig vil jeg gerne have bekræftet, om ikke det var vilkårene, og om ikke man var enige om, at så kunne det ikke lade sig gøre, og at det ikke var et ønske fra Amtsrådsforeningens side.
Helge Sander (V), 2007-01-26:
Stadig væk er det sådan – som jeg hører hr. Rasmus Prehn – at de udeståender, som hr. Rasmus Prehn føler der er, tror jeg, vi kan levere i morgen i stedet for at vente til oktober, for de tal findes og vurderingerne er gjort af Sundhedsstyrelsen.
Der ligger en masse tiltag i de ting, som er i Sundhedsstyrelsens prognoser, men i allerhøjeste grad også i Speciallægekommissionens anbefalinger, som der er taget fat på.
Det er jo her – kan man sige – det virkelig kan rykke, når vi taler om at få besat de vakante stillinger.
Så med det statistik- og prognosemateriale, der allerede ligger, tror jeg faktisk, det vil være muligt at tilfredsstille hr. Rasmus Prehn.