runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Michael Aastrup Jensen (V), 2010-05-21:
Men der var jo ikke en eneste smule i den lange smøre om bragesnak eller ej fra hr. Holger K. Nielsens side om, hvad det så var, man skulle gøre andet end at forklare, hvad ytringsfrihed er.
Vi anerkender fuldt ud, at Danmark er under pres i spørgsmål om, hvordan vi har prøvet at forklare ytringsfrihed.
Men hr. Holger K. Nielsen har jo ingen løsninger, og det er derfor, at jeg prøver at gå lidt mere i dybden med, hvad hr. Holger K. Nielsen egentlig gerne vil have at vi skal gøre andet end det, vi har gjort, nemlig prøve at være bannerførere for demokrati og ytringsfrihed.
Det er det, der er vejen frem.
Oplysning er da bedre end at prøve at dukke nakken og så håbe på, at ingen ser os.
Er det det, hr. Holger K. Nielsen egentlig advokerer for?
Jeg forstår ærlig talt ikke, hvad det er, hr. Holger K. Nielsen advokerer for ud over bare at prøve at skabe et problem og lande det i hovedet på regeringspartierne.
Jeg må indrømme, at jeg blev lidt overrasket over hr. Holger K. Nielsens debat eller snak om Muhammedtegningerne, for selv om ordføreren siger, at vi ikke skal sige undskyld, kom der en lang snak om, at vi jo må gøre noget, og at vi skal gøre noget osv.
Regeringen har jo gjort noget, regeringen har været konkret med at forklare resten af verden, hvad ytringsfrihed er.
Ytringsfrihed kan ikke gradbøjes; enten har man den, eller også har man den ikke.
Jeg vil gerne spørge hr. Holger K. Nielsen: Hvad er det, man skal gøre andet end at forklare, hvad ytringsfrihed er?
Er det det, han er i gang med ved at snakke om Muhammedtegningerne?
Holger K. Nielsen (SF), 2010-05-21:
Det er jo sådan noget bragesnak, der giver problemerne.
Dansk Folkeparti er også eksperter i det.
Der er jo ikke grænser for, hvad man vil føre af værdikamp udeomkring, og jeg ved ikke hvad.
Jeg siger bare, at det har nogle sikkerhedspolitiske konsekvenser.
Det har som konsekvens, at der er en dansk journalist, der bliver smidt ud af Pakistan i øjeblikket.
Det har som konsekvens, at fodboldlandsholdet har modtaget en trussel.
Det har som konsekvens, at Westergaard blev angrebet.
Så er det bare, at jeg siger: O.k., så må man med åbne øjne sige, at den her globale værdikamp, som Venstre kører, har nogle sikkerhedspolitiske konsekvenser for det her land.
Når vi har en sikkerhedspolitisk redegørelse, synes jeg da, at det er relevant også at få den dimension med i en debat om, hvad der truer vores sikkerhed.
Flåden er jo mange ting, flåden er også andet end det arktiske område.
Det siger hr. Espersen jo selv, det er også piraterikamp.
Det kan da godt være, at vi måske ikke skal sende »Absalon« af sted så ofte, som vi har gjort indtil nu.
Det er en mulighed.
Jeg skal ikke kunne sige det her.
Vi skal jo forhandle inden så længe, og der er også andre fartøjer i »Flyvefisken«-klassen, som man diskuterer.
Det hele handler jo ikke kun om Arktis, men vi er ikke villige til maritimt at nedprioritere indsatsen i det arktiske område.
Det har jeg da ikke kunnet svare på i løbet af 1 minut.
Det er derfor, jeg siger, at det bør regeringen da tænke over, når man laver en sikkerhedspolitisk redegørelse.
Jeg tror ikke, der er nogen, der har et patentsvar på det.
Jo, det tror jeg nok hr. Naser Khader tror han har, men det har han i hvert fald ikke, og det har jeg slet ikke.
Det, jeg bare beder om, er, at det indgår i de sikkerhedspolitiske overvejelser i det her land.
Det var helt fraværende her, og det undrer mig.
Det er såmænd bare det, jeg siger.
Så vil jeg sige omkring det med konsekvensberegninger, at man da altid laver konsekvensberegninger, når man ytrer sig.
Jeg går ud fra, at hvis der sidder en stor, grim HA-rocker på et værtshus og han er virkelig grim, vil hr. Naser Khader nødig gå hen og sige til ham: Dig, som sidder der, du er virkelig grim og tyk.
Det gør hr. Naser Khader jo ikke, vel?
Han ved godt, hvad konsekvensen vil være, hvis han gør det.
Så i alle menneskelige relationer og ytringer er der da konsekvensberegninger.
Søren Espersen (DF), 2010-05-21:
Det er da en tilkendegivelse, jeg er meget, meget glad for.
Jeg tager det som udtryk for, at SF ikke vil være med til at svække flåden, netop på grund af det, som nu dukker op også i det arktiske område.
Pirateriet har vi også talt om.
Men hvad angår det arktiske område specielt: Er det SF's holdning, at flåden ikke skal svækkes?
Holger K. Nielsen (SF), 2010-05-21:
Altså, skære ned på flåden er da ikke noget, som jeg har sagt vi skal.
Hvad er nu det for noget?
Der kører nogle forhandlinger i øjeblikket i Forsvarsministeriet om nogle besparelser i forsvaret, fordi forsvaret ikke har haft styr på deres økonomi.
Der har vi sagt, at intet er helligt.
Men jeg kan da sige helt klart, at vi ikke ønsker at nedprioritere den danske indsats i det arktiske område.
Det gør vi ikke.
Niels Helveg Petersen (RV), 2010-05-21:
Det undrer mig faktisk, at hr. Søren Espersen spørger om det her.
Vi har lige fået en ny traktat, Lissabontraktaten, der er trådt i kraft.
Vi er ved at opbygge en EU-udenrigstjeneste, og der er udpeget dels en næsten permanent formand for Det Europæiske Råd, dels en tilsvarende leder af EU's udenrigspolitiske indsatser.
Det er noget, der tager tid at få etableret, og vi er jo midt i en proces, hvor det her er ved at blive etableret.
Men der er da kommet nye instrumenter til, der i de kommende år, hvis man kan udnytte mulighederne, vil give Europa større mulighed for at tale med én stemme.
Det bør i hvert fald være en dansk bestræbelse.
Men det lykkedes jo ikke i sagen om Irak, bl.a. takket være Danmarks indsats.
I sagen om Afghanistan lykkedes det jo langt bedre, fordi der var et klart FN-mandat.
Men der er da også andre områder, hvor der er divergenser i den europæiske kreds.
Søren Espersen (DF), 2010-05-21:
Jeg havde også regnet ud, at det nok var EU, hr. Niels Helveg Petersen mente.
Men jeg savner en forklaring på, hvad det er for et EU.
Hvad er EU's udenrigspolitiske linje?
Hvad er den i forhold til Afghanistankrigen?
Hvad er det for et EU, og hvordan forestiller hr. Niels Helveg Petersen sig at førerskabet i sådan en forsvarspolitisk dimension vil blive?
Hvem vil det ligge hos?
Vil det ikke helt naturligt blive i den alliance, der hedder fransk og tysk EU-sikkerhedspolitisk opfattelse?
Og er det noget, som vi kan leve med i Danmark, og som vil blive en helt naturlig ting for os?
Det må hr. Niels Helveg Petersen da give mig ret i.
Hvem er det, der får førerskabet i den nye forsvarspolitiske dimension i EU?
Naser Khader (KF), 2010-05-21:
Jeg synes, at det er en latterlig sammenligning at sammenligne det med en rocker på et værtshus.
Noget af det vigtigste er faktisk, at vi værner om ytringsfriheden.
Men jeg undrer mig bare.
Jeg tænker, at hr. Holger K. Nielsen må have en eller anden løsning på den udfordring, vi står over for i forhold til de folk, der truer vores fodboldlandshold, og som truer en journalist i Pakistan m.v.
Når Holger K. Nielsen spørger regeringen, om den har en løsning, må man selv have et bud på, hvad der skal gøres, når man nu ikke vil undskylde, lægge sig ned.
Handler det ikke bare om at stå fast og sige, at sådan er det, og det må I acceptere andre steder i verden?
Niels Helveg Petersen (RV), 2010-05-21:
Det Europa, jeg har tænkt på i de her sammenhænge, er EU.
EU kan spille en rolle.
Det er ikke altid, at EU er i stand til det, bl.a. på grund af intern uenighed.
Men en dansk bestræbelse må jo være, at EU i stigende grad taler med én stemme, ikke mindst i betragtning af de forskydninger, der sker i verdenspolitikken, i betragtning af Kinas øgede indflydelse og øget indflydelse fra lande som Rusland, Brasilien osv. Jo, der er i allerhøjeste grad brug for – med de forskydninger, der sker i verdenspolitikken – at EU kan tale med én stemme.
Det kan ikke altid lade sig gøre, men bestræbelsen er selvfølgelig soleklart rigtig.
Søren Espersen (DF), 2010-05-21:
Det var spørgsmålet om Europa, jeg gerne ville ind på.
Ligesom vi nu har set, at der helt oplagt er vældig forskel på EU's lande økonomisk set, en kæmpe forskel mildt sagt, så er der det jo også sikkerhedsmæssigt og udenrigspolitisk.
Det, jeg vil spørge hr. Niels Helveg Petersen om, er, hvad det er for et Europa, han egentlig taler om.
Er det den fransk-tyske alliance?
Er det de øst- og centraleuropæiske lande, som har en helt speciel form for sikkerhedspolitisk og udenrigspolitisk opfattelse?
Er det Storbritannien?
Hvad er det for et Europa, hr. Niels Helveg Petersen mener kan bidrage med noget som helst, og hvor man overhovedet står samlet?
Holger K. Nielsen (SF), 2010-05-21:
Det gør det jo ikke.
Det har jo vist sig, at det ikke virker.
Pointen i det, jeg siger, er jo, at den politik, som den tidligere statsminister førte, og som hr. Naser Khader advokerer for, nemlig bare at stå fast og ikke vige en tomme, jo ikke har hjulpet, der er stadig væk sikkerhedstrusler imod danske statsborgere rundtomkring i verden.
Derfor synes jeg da, det ville være relevant, hvis hr. Naser Khader og Det Konservative Folkeparti brugte hele partiets hjernekapacitet til at finde ud af, hvad man gør ved det her.
Vi er også villige til at hjælpe til, så det bliver en fælles overvejelse, hvor vi ligesom erkender, at vi har et problem i det her land, og løsningen er ikke bare at sige: Vi står fast, nu skal de have igen, nu skal de have nogle tæsk osv.
Det er ikke det, der hjælper.
Der er et reelt problem, som har noget at gøre med at håndtere andre kulturer, at håndtere andres følelser, at kunne føre en udenrigspolitik, hvor man bruger diplomati og andre instrumenter.
Det ved jeg også at Udenrigsministeriet gør rundtomkring, og vi har også set eksempler på, at man forsøger at få det håndteret, få det landet.
Men efter min mening er det da meget relevant at få det med i en overordnet sikkerhedspolitisk redegørelse.
Frank Aaen (EL), 2010-05-21:
De tre målsætninger, nemlig at øge viden blandt danskere om verden, at fremme forståelsen mellem danskere og udlændinge og at give bedre mulighed for at gå ud og hjælpe med en frivillig indsats, kan jeg ikke forestille mig at nogen rigtig er imod.
Det er vi heller ikke, vi er positive over for dem.
Hvorvidt det her er en nødvendig og rigtig form, er jeg lidt mere i tvivl om.
Om der er brug for det, synes jeg må afhænge meget af, hvad de siger.
Der er ingen tvivl om, at den nedskæring, der var af pengene til oplysningsvirksomhed i Danmark om udviklingslandene og om vores udviklingsarbejde, kalder på, at der godt kan være brug for noget alternativt til at erstatte det, der forsvandt.
Det er jeg også med på.
Jeg har ikke nogen moderne viden om det amerikanske Peace Corps, så jeg har muligvis en lidt forstenet, gammeldags opfattelse af, at det var et korps, man sendte ud for at redde verden, og det skulle absolut være med amerikanske idealer og den måde, man så på verden på fra USA’s side.
Jeg mener altså under ingen omstændigheder, der er brug for den form for kulturimperialisme, som vi dengang kaldte det.
Men det bygger altså på en opfattelse af det amerikanske fredkorps fra en gammel tid, og det er muligt, at det har forandret sig til det meget bedre; det har jeg ikke nogen viden om, men den vil jeg gerne bibringes, hvis det er tilfældet.
Det var i hvert fald noget, som lige et sekund fik alarmklokken til lyde lidt hos mig – også det med, at det er for udvikling af demokrati.
Er det vores udvikling og vores demokrati, eller ser man det i højere grad som noget, vi gør i fællesskab og med udgangspunkt i de pågældende landes eget udviklingspotentiale?
Der er stor forskel på at komme på den hvide hest og sige
Det er jo en anden tilgang.
Jeg er sikker på, at hr. Jeppe Kofod har den sidste opfattelse, men det er sådan noget, vi gerne vil have man får debatteret.
Vi er altså positive over for målsætningen, og vi er naturligvis også positive over for, at man får undersøgt mulighederne, og når det er sket, vil vi vende tilbage til det konkrete her i Folketinget.
Så på den måde vil vi godt støtte forslaget.
Jeppe Kofod (S), 2010-05-21:
Først og fremmest vil vi gerne takke regeringen for redegørelsen om sammenhængen mellem klimaændringer og sikkerhed.
Det er en udmærket redegørelse, som beskriver klimaproblemernes omfang.
Det er også en redegørelse, der sætter fokus på en række emner, og vi er meget enige i, at det er en god analyse.
Det gælder eksempelvis, når man taler om de såkaldte trusselmultiplikatorer, altså det, at klimaforandringer forstærker nogle af de sikkerhedstrusler, der allerede ligger i Mellemøsten, i Afrika og andre steder – kamp om vandressourcer osv.
Det synes vi sådan set er rigtig fint, så analysen i redegørelsen deler vi fuldstændig.
Der gøres meget ud af at afdække omfanget af klimaproblemerne, men man kan sige, at der er bemærkelsesværdig lidt substans i de initiativer, som redegørelsen nævner.
Ja, vi skal sætte emnet på dagsordenen i en række sammenhænge, det er vi fuldstændig enige om, også med Venstres ordfører, men hvordan man gør det konkret, synes jeg måske savner at blive beskrevet lidt i redegørelsen.
Men måske kan ministeren komme mere ind på det i besvarelsen eller senere i debatten.
Eksempelvis bliver der nævnt, at vi har støttet FN-resolutioner, som udtrykker dyb bekymring over klimaændringernes konsekvenser, og det siges i redegørelsen meget klart, at der er behov for globale løsninger, mens tid er.
Det er vi fuldstændig enige i.
Der er altså presserende opgaver, og det kan vi kun erklære os enige i.
Men altså igen: Hvor er så løsningsforslagene på de her meget alvorlige problemer?
Redegørelsen bebuder også, at man bl.a. vil bruge handelspolitikken til at hjælpe ulandene til at omlægge deres energiproduktion fra fossilt brændstof til alternative energikilder.
Det synes vi også er rigtig fornuftigt.
Der står, at en forudsætning for, at dette kan lykkes, er, at der sker en overførsel af den nødvendige teknologi til udviklingslandene.
Det er igen dog uden, at man sådan konkretiserer, hvordan man vil sikre, at det rent faktisk sker.
Jeg nævner det her, for når vi har de her redegørelser, som handler om hele verden og om meget komplekse problemstillinger, er det også godt at være lidt konkret en gang imellem.
Jeg kan sige, at Socialdemokraterne jo fremsatte et forslag her i Folketingssalen om at oprette en fond, der skal foretage klimainvesteringer i ulandene, og den stemte regeringen imod.
Men det er jo et konkret forslag til, hvordan noget af det her kunne lade sig gøre.
Så vi savner altså, at der kommer nogle konkrete ting ind i redegørelsen.
Men altså igen: Det er ikke nok at beskrive problemerne, vi vil også gerne have nogle diskussioner om løsningerne.
Ud over at sætte emnet på dagsordenen og gøre et godt diplomatisk arbejde – det gør Danmark –
er det også vigtigt, at vi gør noget konkret.
Det savner vi lidt, men det kan være, at ministeren kan komme tilbage til det i besvarelsen.
Jørgen Poulsen (RV), 2010-05-21:
Det er for at opbygge den viden og den kunnen hos os selv her i Danmark.
Jeg synes netop, at forslaget udmærker sig ved, at det ikke er sådan et formstøbt forslag, men netop går på: Kunne vi da ikke få de ting sat sammen, så vi kunne lave noget i den her stil?
Det er jo ikke en fast opskrift på, hvordan det skal være.
Så vi vil i hvert fald fra De Radikale gerne være med til at se på det.
Der er heller ingen tvivl om, at der er et brændende ønske hos mange mennesker om at tage ud og engagere sig direkte i udviklingsarbejdet.
Det gælder jo ikke bare de unge, det gælder i lige så høj grad ældre og erfarne borgere, som gerne vil hjælpe og dele ud af deres kunnen og viden og dermed gøre sig nyttige i udviklingsarbejdet.
Jeg er heller ikke i tvivl om, at et sådant frivilligt korps ville kunne medvirke til at fremme forståelsen af de faktiske forhold og dermed også øge forståelsen for den danske udviklingsbistand.
Jeg ved også fra mit tidligere virke i Røde Kors, hvor meget det betyder, at folk rejser ud og oplever tingene med egne øjne og bliver direkte involveret i problemstillingerne.
Jeg kan sige, at for mange af de unge bliver det jo et engagement, som de bærer med sig resten af livet, og noget, som i høj grad er med til at kvalificere debatten både internt i de organisationer, de er rejst ud for, og for samfundet som helhed.
Så er jeg enig i, at der er nogle ting, der skal afklares, med hensyn til hvor pengene skal komme fra, og hvad det må koste.
Jeg synes jo også, at man her kunne være helt åben for, om der muligvis fandtes andre finansieringskilder end den egentlige udviklingsbistand.
Jeg synes egentlig, at det er godt, at man har indkredset, hvor det er, man forestiller sig at de her mennesker kan gøre gavn, fordi det er rigtigt, at det er en overdreven forestilling, hos mange mennesker i hvert fald, at de kan gå ud og redde verden, specielt i katastrofesituationer.
De bliver så enormt skuffede, når de melder sig til organisationerne og får at vide, at der sandelig ikke er brug for dem, at der er folk nok til at køre konvojerne, og at de faktisk ville stå i vejen for udviklingsarbejdet.
Til gengæld synes jeg jo, det ville være fint, hvis vi kunne skrue det her sammen, så vi kunne finde en model, hvor unge mennesker, f.eks. som en del af deres uddannelse, kunne sendes ud i praktik, og hvor ældre erfarne håndværkere eller akademikere kunne gøre sig nyttige som specialister på deres felt.
Vi vil gerne være med til at se på det her forslag.
Naser Khader (KF), 2010-05-21:
Dette beslutningsforslag er på mange måder sympatisk.
Vi i Det Konservative Folkeparti er enige i de overordnede målsætninger, der ligger bag beslutningsforslaget.
Vi er enige i, at der er behov for at styrke bæredygtig udvikling og demokrati i udviklingslandene.
Vi er også enige i, at folkelig deltagelse i udviklingsarbejdet er vigtigt.
Vi afviser alligevel beslutningsforslaget, for det, der bliver foreslået, eksisterer allerede i forvejen.
Flere små og store danske, civile samfundsorganisationer og en række firmaer tilbyder allerede frivilligt ophold, hvor danskere kan tilmelde sig og frivilligt arbejde med humanitære, udviklingsrelaterede spørgsmål.
Som udviklingsministeren nævnte, sender eksempelvis Mellemfolkeligt Samvirke hvert år mere end 1.000 danskere ud i verden på et kortere eller længere ophold.
Over 100 danskere arbejder i dette øjeblik frivilligt for Mellemfolkeligt Samvirke i forskellige udviklingslande med miljøarbejde, med at oplyse om hiv og aids, med at hjælpe på børnehjem m.v.
Det samme gør sig gældende i de multilaterale organisationer som eksempelvis FN, som har et program, hvor tusindvis af mennesker hvert år bidrager til at fremme fred og udvikling.
Vi mener ikke, at man skal statsliggøre en i forvejen velfungerende og eksisterende indsats.
Desuden er oprettelsen af et sådant korps ikke den mest effektive måde at bruge knappe udviklingsmidler på.
Vi skal bruge hver enkelt bistandskrone så effektivt som overhovedet muligt.
Derfor afviser vi beslutningsforslaget.
Karsten Lauritzen (V), 2010-05-21:
Jeg vil starte med at anerkende de gode intentioner i beslutningsforslaget: For det første fordi beslutningsforslaget søger at fremme demokratiarbejdet, hvilket Venstre ser som et af omdrejningspunkterne for dansk udviklingsbistand – demokratifremme – og det er jo også indbygget i det her forslag, og for det andet fordi forslaget fokuserer på at fremme den folkelige forankring af dansk udviklingsbistand i Danmark.
Det er jo et problem, kan man sige, at danskerne ikke er klar over, hvad de mange penge, vi giver i udviklingsbistand, går til.
Det er forkert.
De går faktisk de rigtige steder hen, det er der masser af internationale undersøgelser, der viser.
Men der er ikke i samfundet den der folkelige forankring, der er ikke den der diskussion af, hvad bistandskroner går til, og det er jo også et element her i frivilligkorpset.
Trods de gode intentioner må jeg sige, at Venstre desværre ikke kan støtte beslutningsforslaget, fordi vi ikke mener, det er statens opgave at lave sådan et frivilligkorps.
Vi har i stedet den opfattelse, at de mange bistands-ngo’er – man kan jo i øvrigt diskutere, om de er ngo'er, for det står for non-governmental organisation, altså ikkestatslig organisation, men størstedelen af de penge, de får, er alligevel fra staten, og der gives 1½ mia. kr. af udviklingsbistanden om året til en stor del af bistandsorganisationerne – står for udsendelse, som udviklingsministeren også har redegjort for.
Det er f.eks. Folkekirkens Nødhjælp, IBIS og Mellemfolkeligt Samvirke.
De sender hvert år masser af frivillige danskere ud til forskellige steder i verden, og det viser jo sådan set med al tydelighed, at opgaven godt kan løftes af de frivillige organisationer, som er der.
Og vi støtter de frivillige organisationer massivt med over 1½ mia. kr. om året.
Der er ikke grund til at tage noget, som er en succes i frivilligt regi, og gøre det til en statslig opgave, så derfor afviser vi trods de gode intentioner beslutningsforslaget.
Venstre kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Jeppe Kofod (S), 2010-05-21:
Jeg vil sige, at jeg synes, vi har haft en god debat, forstået på den måde at den har trukket linjerne klart op her i Folketinget i forbindelse med de udfordringer, vi står med.
Det gælder først og fremmest, hvad der skal til for at nå et resultat her ved statustopmødet til efteråret om FN's 2015-mål.
Og der er der bare en grundlæggende uenighed mellem på den ene side regeringen og Dansk Folkeparti og oppositionen på den anden side.
Vi ønsker at fastholde, at Danmark kan gøre en forskel, vi ønsker at fastholde, at Danmark kan gøre en forskel ved bl.a. at fastholde den udviklingsbistand, vi har, og ikke skære ned.
Det tror vi er meget vigtigt i den her tid, hvor krisen kradser, ikke mindst i udviklingslandene.
Som ministeren selv var inde på i den første besvarelse, har både den økonomiske krise, fødevarekrisen og klimakrisen kastet millioner af mennesker, herunder børn, ud i fattigdom i verden, og det er på den baggrund fuldstændig uforståeligt og også uanstændigt at foreslå nedskæringer i bistanden, som Dansk Folkeparti har foreslået, og det ville være helt uforståeligt, hvis det var sådan, at regeringen accepterede det forslag.
Jeg vil også gerne sige, at jeg synes, det er vigtigt at bore lidt i den forskellighed, der er i regeringen.
Jeg noterede jo, at Konservatives finansordfører for bare en uge siden i forhold til de tanker, der var om at skære et milliardbeløb i ulandsbistanden, klart afviste det her.
Man afviste det klart, og jeg vil gerne citere hr. Mike Legarth, som jo egentlig sagde det på en meget præcis måde.
Hr. Mike Legarth sagde: Vi skal bedømmes på, hvordan vi hjælper og behandler de svageste, også på verdensplan, og midt i en økonomisk krise skal besparelser ikke ramme de fattigste.
Jeg synes, det ville være vanvittigt og et forkert signal at sende til omverdenen, hvis man gik med til en milliardbesparelse i bistanden.
Jeg nævnte også i mit eget ordførerindlæg, at de lande, vi sammenligner os med, Norge og Sverige, altså giver 25 pct. mere i bistand i andel af BNI, end Danmark gør.
Hvis regeringen og Dansk Folkeparti gennemfører en milliardbesparelse, bliver der endnu større forskel.
Jeg føler, at de skandinaviske lande har et værdifællesskab, både i landene indadtil og i den måde, vi præger verden på udadtil.
Der vil jeg bare sige, at jeg synes, det ville være fattigt, hvis regeringen gik ind og skar i ulandsbistanden sammen med Dansk Folkeparti.
Vi har to forslag til vedtagelse, og jeg vil afslutte med at sige, at jeg er ked af, at regeringspartierne ikke har forholdt sig til det mere konkrete og ambitiøse forslag, som oppositionen har fremsat.
En af de ting, som vi har lagt vægt på, er, at der i EU-sammenhæng er en konkret opfølgning på de løfter, man har givet, om senest i 2015 at give 0,7 pct. af BNI i udviklingsbistand.
Men jeg tror desværre ikke, vi kommer meget længere i debatten i dag, jeg synes, det som sagt har været en illustrativ debat, om end jeg kunne have ønsket mig et bedre resultat, og jeg havde håbet på, at vi havde fået et bredt forslag til vedtagelse, hvor vi i Folketinget havde bekræftet, at Danmark vil gøre en forskel frem til statuskonferencen.