Benny Engelbrecht (S), 2009-05-18:
Jeg må bare sige, at efter mere end 7 år med den nuværende regering kan det godt være, at vi risikerer at blive skuffet, og derfor er jeg glad for, at der under behandlingen af de her to forslag bredt her i salen har været indikationer, der peger på, at vi kan nå til en konklusion, som om nødvendigt medfører et flertal uden om regeringen.
Men det er forkert at give medierne skylden.
Når vi oplever muskelhunde i medierne, går det alt for tit ud over andre hunde, alskens andre dyr og, hvad der næsten er værst, mennesker og især børn, der i værste fald skamferes.
Problemet er ikke medieskabt, det er ganske reelt, det vidner også den kolde statistik om.
Cirka hver 14. dag i gennemsnit har Dansk Kennel Klub registreret et alvorligt overfald med hunde af muskelhundetypen.
Og det skønnes, som også ministeren har været inde på, at der findes omkring 20.000 muskelhunde i landet.
Jeg har tidligere hørt Venstres ordfører, hr. Flemming Møller, udtale til pressen, at han ville forbyde kamphunderacer, og det har vi så fået yderligere uddybet i dagens debat.
Det var, da hr. Flemming Møller udtalte det første gang, at vi hørte en melding om handling her og nu fra et af regeringspartierne, og det kunne man umiddelbart tro at vi automatisk ville blive vældig glade for.
Men det ville nok have krævet et forslag, der faktisk ville virke.
Den altovervejende del af dem, vi kalder for kamphunde, og som vi møder i gadebilledet, er trods alt blandingshunde, og derfor er det ikke en gangbar løsning at forbyde enkelte racer.
Vi må i hvert fald konstatere, at det er beskæmmende at se unge mænd, der betragter deres hund som et firbenet rygmærke, der skal skabe frygt og respekt omkring deres person.
Socialdemokraterne vil gøre Danmark til et trygt sted at færdes, hvor forældre tør lade deres børn gå en tur med familiens hund, og hvor hundeejere kan gå deres sædvanlige tur eller tage deres familiehund med i parken uden at skulle frygte, at den bliver skambidt.
Men vi vil ikke lave paradelovgivning, der vil ramme almindelige danskers velfungerende familiehunde.
Vi vil sikre, at de, der vil anskaffe sig hunde, der kan være farlige, bremses - og bremses effektivt.
Man kan sige, at ligesom det kræver særlig viden at eje et kobbel slædehunde - det vil de ærede medlemmer af Tinget, der er valgt på Grønland, kunne bekræfte - er der også behov for at sikre den nødvendige viden hos hundeejere.
Det kunne være i form af Socialdemokraternes forslag om et muskelhundetegn, men det kunne også være i form af det kørekort, som SF har foreslået i B 111, som blev behandlet her i salen for nylig.
For det er ikke alene straf, der skal til.
Vi er også nødt til at forebygge.
I dag behandler vi to forslag samlet, et fra Dansk Folkeparti og et fra Socialdemokraterne.
Sammen med SF's forslag udgør de en række mulige initiativer, et bredt katalog, som det også er blevet fremhævet i dag, som vi kan tage fat på her og nu.
Det udvalg, som justitsministeren har nedsat, skal først komme med sine endelige resultater i løbet af 2010, men vi har dog i dag fået bekræftet, at der også skal komme et delresultat i 2009.
Men der er altså nogle konkrete initiativer, som vi ikke behøver at vente så længe med.
Jeg vil derfor gerne slå fast, at vi ønsker en åben dialog med alle partier, der vil være med til at gøre en indsats nu.
Socialdemokraterne foreslår, at der udarbejdes en fælles beretning for beslutningsforslagene B 111, B 177 og B 184, og her er vi villige til at lytte til alle gode argumenter i debatten.
Vi mener, at tiden er kommet til at skride til handling, og det, vi kan blive enige om, bør vi blive enige om nu. Problemet med muskelhunde kræver en reel indsats.
For os Socialdemokrater er der tre stramninger, som er helt afgørende at få vedtaget.
For det første skal vi kræve, at hunde af muskelhundetypen altid er i snor, når de med ejer færdes uden for privat grund.
Jeg er sikker på, at vi nok skal få afklaret eventuelle semantiske forskelle i de tre fremsatte beslutningsforslag.
For det andet skal vi give politiet et nemt og brugbart redskab til at fjerne ulovlige og farlige hunde fra gaden, og når en hund bider, skal det være langt nemmere at aflive den, end det er i dag.
For det tredje skal vi med inspiration fra den svenske lovgivning give politiet muligheden for at frakende enkelte personer retten til at holde hund af muskelhundetypen.
Det nytter jo ikke noget, at en hund, der bider, aflives, hvis ejeren dagen efter anskaffer sig en ny muskelhund.
Der var været meget diskussion af definitionen på muskelhunde.
Hvilke kriterier måler man ud fra?
Hvad er det mest hensigtsmæssige?
Vi Socialdemokrater er ikke i tvivl: Vi mener, at det er muligt at definere en hund af muskelhundetypen, ikke ud fra en racedefinition, men derimod ud fra en typedefinition, som også inkluderer blandingshunde, hvis race ikke med det blotte øje kan fastslås.
Men uanset om vi når til enighed på det punkt eller ej, kan vi vel alle blive enige om, at en stor muskuløs hund er et farligere våben, især hos den forkerte ejer, end en lille terrier, hvor hidsig den så end måtte være.
Der er en række af de initiativer, der nævnes i Dansk Folkepartis forslag, som vi kan se logikken i.
En del af dem falder oven i købet sammen med Socialdemokraternes beslutningsforslag.
Og i Dansk Folkepartis forslag vil jeg især fremhæve følgende ting, som vi ser positivt på:
Linepåbud for alle hunde i byområder, højere straffe for at afholde hundekampe og lade hunde deltage i sådanne, registrering af hunde i forbindelse med salg - det er et glimrende forslag; hunde skal anmeldes til Dansk Hunderegister i forbindelse med ejerskifte - og højere straffe for overtrædelse hundeloven.
Der er også et forslag, vi ikke kan støtte, eksempelvis forslaget om mundkurvspåbud til alle muskelhunde, også dem, der ikke er problemer med.
Det skyldes ikke mindst, at eksperter har erklæret, at det kan gøre hunde, der ikke er problemer med, mere aggressive, og det er jo netop det, vi gerne vil undgå.
Socialdemokraterne foreslår, at det fremover skal fremgå af en hunds registreringsattest, når der er tale om en hund af muskelhundetypen.
Den registrering skal foretages af dyrlæge eller af den id-mærker, som er udpeget til det.
Samtidig udstedes et særskilt muskelhundetegn, som indeholder oplysninger om hundens id-mærke, ejerens navn og adresse samt forsikringen af hunden.
Ved et senere påbud om, at hunden skal være forsynet med mundkurv, skal oplysning om påbuddet påføres muskelhundetegnet.
Dermed har politiet også en reel indsigtsmulighed, når en hundeejer antræffes.
Hvis en muskelhundeejer eller en muskelhundefører ikke kan fremvise et sådant tegn, skal politiet lade hunden fjerne med øjeblikkelig virkning, indtil et gyldigt muskelhundetegn er fremvist eller udstedt.
Det vil bl.a. give politiet mulighed for i forbindelse med undersøgelse af andre forhold i ejerens hjem at fjerne muskelhunde, hvor ejeren ikke har et muskelhundetegn, og hvor hunden derfor er ulovlig have hjemmet.
Jeg vil gerne sige tusind tak for den meget opbyggelige debat, vi dog har haft i dag.
Jeg synes, at de indikationer, der har været, hvad justitsministeren også understreger - det tydelige flertal, der er ved at tegne sig i dette Folketing – viser, at det også har været med til at lægge et pres på at få hurtigere handling.
Hvad angår den forsikringsordning, som De Konservative nævnte, er det i hvert fald noget, vi gerne ser på.
Det er et nyt element i debatten, og jeg regner med, at vi kan få en nærmere redegørelse i udvalgsarbejdet for, hvad tankerne er bag det.
Det vil vi i hvert fald også gerne være med til at se nærmere på.
I øvrigt vil jeg gerne sige tak for de positive kommentarer, der er faldet, og jeg ser frem til et godt udvalgsarbejde.
Jeg kan godt forstå det, og vi bliver også meget ivrige i dette spørgsmål.
Så jeg vil også gerne give hr. Knud Kristensen muligheden for at uddybe forsikringsordningen.
For det er som sagt allerede sådan i dag, at der findes en lovpligtig hundeansvarsforsikring, og jeg har måske lidt svært ved at se, hvordan en sådan forsikring skulle kunne udvides.
Men det er jo oplagt, som også hr. Knud Kristensen er inde på, at det kan give en udfordring, hvis der er hunde, som forsikringsselskaberne rent faktisk ikke vil forsikre.
Men det vil være oplagt at tage en drøftelse også med forsikringsbranchen om netop de udfordringer, der er på det punkt.