runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Barfoed (KF), 2007-05-08:
Jeg ved ikke, om man ikke efterkommer noget.
Der har ikke været nogen grund til at iværksætte nogen undersøgelse.
Der er ikke noget, der tyder på, at der er sket brud på reglerne over dansk territorium, og derfor har der ikke været anledning til det.
Det er konklusionen.
Det har jo også været diskuteret her i Folketingssalen før, og jeg tror også, man må sige, at det ville være spild af tid at iværksætte sådan en undersøgelse, for det er jo fuldstændig umuligt at finde ud af, hvilket vistnok fru Hanne Severinsen var inde på tidligere, hvem der nu har siddet i nogle bestemte flyvemaskiner for flere år siden.
Det er næsten ikke til at opklare, og der er ikke noget egentligt grundlag for, at vi skulle give os til at bruge en masse ressourcer på at undersøge det.
Rune Lund (EL), 2007-05-08:
Nu er det jo en redegørelse, vi debatterer her i dag, og så kan man i redegørelsen konstatere, at der er noget, som ikke fylder særlig meget, i hvert fald ikke så meget, som det burde, i forhold til hvor stor og vigtig en sag, det har været for Europarådet, som jo er Europas suverænt vigtigste menneskerettighedsinstitution.
Det er sagen om CIA-flyene og de hemmelige fængslinger, der er foregået også på europæisk jord.
Der vil jeg da godt spørge hr. Lars Barfoed, hvad han mener, når nu regeringen ikke er så meget for at komme ind på emnet og faktisk ikke har fulgt de anbefalinger, der ligger i Europarådet, om at lave en undersøgelse om CIA-flyenes aktiviteter i de enkelte lande.
Sådan en undersøgelse har man jo ikke lavet i Danmark.
Lars Barfoed (KF), 2007-05-08:
Nu er det jo sådan, at der rent faktisk var en lang række fejlagtige informationer i den rapport, og jeg synes da, det er helt berettiget, at man gør opmærksom på det.
Det kan jo ikke være sådan, at lige præcis den institution skal være hævet over enhver kritik, og at man ikke engang kan tillade sig at påpege faktuelle fejl i rapporter fra ECRI.
Selvfølgelig skal man kunne det.
I øvrigt mener jeg, at den rapport allerede var genstand for behandling i forbindelse med redegørelsen for et år siden, så det kan undre mig lidt, at vi nu skal diskutere det igen.
Men jeg synes, det er helt i orden, at man korrigerer faktuelle fejl.
Rune Lund (EL), 2007-05-08:
Jeg har stillet vældig mange spørgsmål om den her sag, og det skyldes bl.a., at regeringen ikke har været villig til at lave en uafhængig undersøgelse eller nedsætte en undersøgelseskommission, sådan som en samlet opposition her i Folketinget inklusive de nordatlantiske medlemmer har foreslået.
Men vi ved, at der har været landinger; vi ved, at der har været overflyvninger; og vi ved, at der næsten er rygende pistoler, at der er stærke indicier på, at der er foregået ting.
Men det kan vi jo netop afklare ved en undersøgelse, så hvorfor kan vi ikke få en undersøgelse?
Hanne Severinsen (V), 2007-05-08:
Jamen jeg mener da absolut, at regeringen har besvaret alle de spørgsmål, som er blevet stillet.
Og med hensyn til en egentlig undersøgelse ved jeg ikke hvad den skulle være af, for Danmark har jo ikke været involveret; det er jo andre lande, som er under mistanke.
Men jeg synes, at den her sag har lært os, at vi skal være på vagt og i fremtiden sørge for, at sådan nogle ting ikke finder sted.
Men jeg kan ikke se, at den danske regering ikke har besvaret alle de spørgsmål, som f.eks. hr. Rune Lund er kommet med.
Rune Lund (EL), 2007-05-08:
Nu ved jeg jo, at fru Hanne Severinsen er en stor tilhænger af arbejdet i Europarådet, det er jeg også selv, og derfor lægger jeg meget vægt på de ting, der bliver vedtaget i Europarådet, og at landene også retter sig efter det.
Og det er jo sådan, at siden vi diskuterede Europarådet sidst, den 4. maj sidste år, er der i Europarådet den 27. juni sidste år blevet vedtaget en resolution, som opfordrer alle medlemslandene til at lave undersøgelser af CIA-flyenes aktiviteter, altså de her fly, som hemmeligt transporterer fanger til afhøring under tortur og mishandling rundtomkring i hemmelige fængsler.
Det har den danske regering ikke været villig til, og så vil jeg bare høre, hvad fru Hanne Severinsens holdning er til det.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2007-05-08:
Jeg er nødt til at sige, at det er meget interessant, at ministeren kaster sig ind i debatten om cancerpatienter og alle mulige andre patientgrupper, som ikke får den behandling, ministeren selv har udstedt, men når det drejer sig om nogle rygpatienter, er ministeren tilsyneladende ligeglad.
Jeg vil gerne gentage, at Vesthimmerlands Kommune har henvendt sig til ministeren gentagne gange.
Jeg har selv stillet spørgsmål til ministeren, og der kommer hver eneste gang nogle ikkesvar.
Jeg synes, det er meget betænkeligt, at den her gruppe patienter, som det her handler om, er fanget i, at ministeren åbenbart har et problem med, at regionsformanden i Nordjylland hedder Orla Hau.
Jeg vil gerne have ministerens svar på: Er rygpatienter andenrangspatienter, som ministeren ikke gider interessere sig for, mens det, når det er cancerpatienter og andre, er meget relevant, at ministeren går ind i sagerne?
Er det det, jeg hører herfra?
Det kan være, at det er et problem for patienterne i Nordjylland – det kan man måske godt fabulere lidt over – men det er ikke noget problem for mig.
Jeg prøver bare på helt stilfærdigt at sige, hvordan rollefordelingen er her.
Jeg interesserer mig levende også for genoptræningspatienter.
Vi har lavet en ny rollefordeling på genoptræningsområdet.
Vi ved, at det har synliggjort et genoptræningsbehov, som formentlig hele tiden har været der.
Det kan vi se på de tal, vi begynder at få ind, og det kan man i øvrigt også aflæse, når man læser de regionale medier og i øvrigt lægger øre til debatten.
Derfor har vi også aftalt med regionerne og med kommunerne, at vi følger det her område tæt igennem 2006 og 2007 for at se: Er der nogle steder, hvor der er noget regelsæt, der skal justeres, eller nogle vilkår, der skal laves om for at sikre, at alle patienterne får deres genoptræning?
Det er sådan set det generelle i det.
Så er der en konkret problemstilling i forhold til en tvist mellem en nordjysk kommune og den nordjyske region.
Det er en sag, som nordjyderne skal løse.
Det bliver jeg altså nødt til at insistere på.
Så jeg håber da, at den ordveksling, vi har haft her, kan foranledige, at man lokalt får taget hånd om den sag.
Det, jeg så siger helt ærligt, er, at hvis der ligger en sag i mit ministerium omkring et fortolkningsbidrag, der skal til, for at den sag kan løses lokalt, så vil jeg selvfølgelig straks efter den her ordveksling drage omsorg for, at det kommer på plads.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 127
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2007-05-08:
Nu er det sådan, at den her rapport præcis peger på den side af problemet, som også har været fremme i mange andre sammenhænge, at de steder, hvor problemet med overvægt og fedme er klart størst, er i de mere udsatte grupper, nemlig i de svage socialgrupper.
Det har en virkning, og vi kan bl.a. se det på, at vi har discountbutikker, og de har haft en voldsom opblomstring.
Det er, fordi der er et marked for det.
Pris har åbenbart en virkning, og det er det, der bliver påpeget her.
Vi har set i andre lande, at man også gør det her.
Kan det ikke give ministeren en anledning til at overveje eller i det mindste gå tættere på det og få en analyse af, om der er noget i det her?
Det, der bare er min påstand her, er – bl.a. på grund af den politik, regeringen har ført, med skattestop og takstnedsættelser, som har givet den almindelige LO-familie med to børn et sted mellem 25.000 og 30.000 kr. mere om året – at vi har flere penge mellem hænderne.
Det betyder også, at hvis man vil investere sit råderum i cola og chokolade, så kan man få ret meget cola og chokolade for den fremgang, almindelige danskere har oplevet under de sidste 6 år med den her regering.
Men man kan også få mange æbler for dem.
Man kan få en pose æbler i Netto – det er ikke noget reklameindslag – for omkring en tier, men man kan også vælge at købe for 20 kr. slik.
Min pointe er, at vi her har at gøre med noget, som vi ikke rammer ved at lave afgiftsstigninger, medmindre man forestiller sig, at de skulle være eksorbitant høje.
Det her handler om livsstil, det handler om, at vi som moderne mennesker skal vænne os til at leve i et samfund, hvor vi f.eks. ikke behøver være fysisk aktive.
Man behøver ikke røre sig som en del af et almindeligt arbejdsliv.
Det skal vi lære at leve med.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2007-05-08:
Jeg har et spørgsmål til ministeren i anledning af, at han er sundhedsminister.
Det drejer sig om de fedmeproblemer, vi har i landet, og om, hvilken forebyggelse vi kan gå ind med.
Det er sådan, at vi over tid er mange herinde i Tinget, som har stillet spørgsmål om, hvorvidt det ikke var muligt at gå hen og f.eks. lave noget med differentierede momsafgifter som forebyggelse.
Nu har der lige været en konference, og der er udgivet en rapport af Akademiet for de Tekniske Videnskaber, som med økonomer og ernærings- og fødevaresagkyndige er kommet til den konklusion, at det virkelig har en effekt at få en nedsættelse af udgiften på sunde fødevarer, reduceret til et snævert område som frugt og grønt, og en afgift på usunde fødevarer.
Hvad er ministerens kommentarer til sådan en rapport?
Så er spørgsmålet, om differentieret moms er løsningen.
Det tror jeg ikke på, det tror regeringen ikke på.
Hvis man nu skal svare lidt hurtigt – det skal man jo med de her taletidsregler – så må man sige, at fedmeproblemerne jo ikke har deres afsæt i, at danskerne mangler købekraft, snarere tværtimod.
Det er jo ikke økonomisk armod, der gør, at alt for mange børnefamilier f.eks. har indrettet sig på en måde, hvor deres unger spiser for meget slik.
Så hvordan vi skulle fange det op ved at gøre ting billigere eller ved at gøre ting dyrere, det tror jeg sådan set ikke er af denne verden.
Det er ikke en udfordring for normaldanskeren, at man ikke har råd til at spise sundt.
Det er snarere en udfordring – hvis man skulle blive i de termer – at vi har for mange penge mellem hænderne.
Det får mig altså ikke til at foreslå noget med, at vi skal reducere folks realløn eller inddrage deres købekraft eller sætte skatterne op.
Jeg vil bare konstatere, at det kendetegner det moderne samfund, at der er plads til rigelighed, og derfor er udfordringen her jo at få de gode vaner indbygget i os alle sammen.
For hvis vi har lyst til at spise for meget eller spise forkert, så har vi også råd til det, også efter en situation, hvor man eventuelt havde besluttet sig for at sætte momsen op på, hvad man definerede som usunde fødevarer.
Så jeg tror ikke, at det er vejen frem.
Birthe Skaarup (DF), 2007-05-08:
Jeg er glad for, at ministeren sådan ligger lidt på linje med det, jeg her har fremført, for vi vil jo gerne i Dansk Folkeparti have det gode sundhedsvæsen, som ministeren også gerne vil have, nemlig verdens bedste sundhedsvæsen.
Men jeg føler, at der er en udvikling i gang her, hvor man region for region ikke laver en struktur, der er sammenhængende, men hvor man, måske afhængig af det politiske flertal eller mange andre ting, går ind og laver en forskellighed fra den ene region til den anden.
Det har jo ikke været meningen.
Det har jo været meningen, at man selvfølgelig skal se på hele den geografiske struktur i en region, men der skal ikke være så stor ulighed, hvad angår den tryghed og den nærhed, som vi i Dansk Folkeparti gerne vil have på det her område.
Det er helt klart, at hele det præhospitale område, både transport og lægeambulancer, og hvad der er af præhospitalt udstyr, skal man naturligt gå ind og tage en vurdering af, for det kan jo heller ikke nytte noget, at det er forskelligt fra den ene region til den anden.
Jeg tror så også, at man må være ærlig og sige, at lige præcis de værktøjer, der så skal til for at skabe det, jo kan være forskellige i de fem regioner, for der er forskel på situationen i hovedstadsområdet, hvor man kan sige, at afstand i virkeligheden ikke burde være noget stort problem for nogen, fordi den er kort alle steder, og så på situationen i Nordjylland eller på Sjælland, hvor der er nogle større afstande, der er til at få øje på.
Så den sådan præcise tilrettelæggelse af sundhedsvæsenet kan selvfølgelig godt være lidt forskellig, den kan i hvert fald have sine nuancer.
Når det er sagt, er jeg enig i, at det bør være sådan, at de fem regioner følger de faglige anbefalinger og planlægger deres sygehusvæsen med respekt for dem.
Det handler om at samle specialer, det handler om at skabe robusthed i de tilbud, man giver, og så handler det om at skabe de forudsætninger, der skal til for at gøre det.
Det er bl.a. en oprustning på det præhospitale område.
Jeg forudser, at vi vender tilbage og diskuterer det nærmere – jeg forbeholder mig min stilling.
Altså, jeg kaster nu et blik på den planlægning, der er i gang ude i regionerne, og så er der jo en regning, der skal betales, og det er helt oplagt, at regeringen ikke er indstillet på at betale den regning, medmindre der kommer noget godt ud af det.
Det er jo den snor, vi har at holde fast i.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 128
Lars Barfoed (KF), 2007-05-08:
Jeg synes jo, det er godt, at SF og hr. Poul Henrik Hedeboe er så optaget af, at Danmark efterlever afgørelserne i Europarådet.
Nu forstår jeg, at der måske alligevel var sådan lidt utilfredshed med nogle ting og med vores efterlevelse, men er hr. Poul Henrik Hedeboe så ikke glad for, at det danske Folketing og regeringen så effektivt efterlevede Menneskerettighedsdomstolens afgørelse om, at eksklusivaftaler, sådan som vi havde respekteret det i Danmark, faktisk ikke var tilladt, og at vi sørgede for, at eksklusivaftaler blev forbudt på det danske arbejdsmarked?
Glæder SF sig ikke over, at vi så prompte reagerede på det?
Rune Lund (EL), 2007-05-08:
Hvis nu Sarkozys ønske om mere magt til de store lande skulle gå igennem, mener fru Charlotte Antonsen så ikke også, at det er et udtryk for, at der foregår en eller anden form for afgivelse af suverænitet specielt fra de mindre lande til en institution, hvor de store lande så vil få mere magt på bekostning af de små lande?
Grunden til, at jeg rejser det her spørgsmål, er såmænd ikke kun, fordi Danmark skulle få mere indflydelse.
Der er mange mindre lande i EU, og jo mere magt man giver til de store lande, desto mere får man et samarbejde, som bliver en centraliseret EU-stat, som bliver en centraliseret føderalstat, hvor man koncentrerer beslutninger langt væk fra almindelig mennesker, fagbevægelsen og andre.
Og man bringer den ned i nogle lukkede korridorer, hvor det primært er store selskaber og embedsmænd og også i højere grad store lande, som kan sætte dagsordenen.
Derfor kunne jeg godt tænke mig, om fru Charlotte Antonsen ikke kunne sige, at der rent faktisk er tale om suverænitetsafgivelse, hvis man ændrer stemmevægtningen a la den måde, som Sarkozy nævner og taler om.
Charlotte Antonsen (V), 2007-05-08:
Vi kender jo de forslag, der ligger i forfatningstraktaten med at lave flere flertalsafgørelser, og de flertalsbeslutninger, der træffes, skal være lettere at træffe, når man går fra 70 pct. til lidt over halvdelen, før man kan træffe en beslutning.
Og det vil selvfølgelig give både små og store lande mindre mulighed for at blokere, og det er vi sådan set enig i.
Martin Henriksen (DF), 2007-05-08:
Jeg vil bare spørge, om Venstres ordfører, fru Charlotte Antonsen, finder det betryggende eller ikke finder det betryggende, at den nye franske præsident tilsyneladende har det som et af sine mål at mindske de små landes indflydelse i EU.
Det kan vel ikke være specielt betryggende, og det går jeg ikke ud fra, at det er.
Er det eventuelt noget, som man vil forsøge at modvirke og gøre klart over for EU og de forskellige formandskaber, som kommer hen ad vejen, nemlig at det selvfølgelig er noget, som ikke skal ske, det er vi selvfølgelig ikke interesserede i fra dansk side?
Jeg går heller ikke ud fra, at Venstre ser en interesse i det.
Charlotte Antonsen (V), 2007-05-08:
Nu er præsident Sarkozy ny på posten, han er jo ikke engang sådan formelt udnævnt endnu.
Men han vil jo finde ud af, at det ikke kun er de små lande, der kan blokere, men også de store.
Og hvis vi ser på historien, når vi taler om beslutningsprocessen i EU, så er det faktisk oftere de store end de små, der reelt udgør blokaden for, at man kan vedtage beslutninger.
Men konklusionen i hans historie, nemlig at vi skal have flere flertalsafgørelser, det skal være lettere at træffe beslutninger i EU, er vi enig i, og det er også derfor, vi finder, at muligheden for at få en ny traktat på plads er større og lettere nu med ham ved roret, frem for hvis det var blevet socialisten.
Martin Henriksen (DF), 2007-05-08:
Nu var Venstres ordfører, fru Charlotte Antonsen, selv inde på valget af den franske præsident, Sarkozy, og så har jeg tilfældigvis taget et Ritzautelegram fra i går med, hvor der bl.a. står om Sarkozy: Sarkozy har længe ønsket mere magt til EU’s seks store lande, og i valgkampens slutfase slog han fast, at et af formålene med en afløser for forfatningen er at sikre, at få og små lande ikke kan blokere for flertallets beslutninger.
Er det en betryggende udmelding set fra Venstres synspunkt?
Er Venstres ordfører enig?
Og betragter Venstres ordfører Danmark som et af de her få og små lande, som ikke skal kunne blokere for flertallets beslutninger?
Er det noget af det, som man vil arbejde videre med konstruktivt fra den danske regerings side?
Charlotte Antonsen (V), 2007-05-08:
I Venstre har vi faktisk det stik modsatte synspunkt af Dansk Folkeparti vedrørende EU’s forfatningstraktat: Jo mere forfatningstraktat, jo bedre.
Det er også påkrævet, at EU bliver bedre i stand til at føre en fælles udenrigspolitik, ved at en person bliver udenrigspolitisk frontfigur i stedet for to-tre personer, som det er i dag, hvor både Javier Solana fra Ministerrådet og Kommissionen i form af flere kommissærer tegner udenrigspolitikken.
Det synspunkt deles af mange af EU’s medlemmer.
18 af de 27 medlemslande har allerede ratificeret traktaten.
Som alle ved, har to af EUlandene, Holland og Frankrig, stemt nej ved folkeafstemninger, og det må vi naturligvis respektere.
Situationen er derfor nu, at vi må sætte os sammen alle 27 lande og se på, hvordan vi kommer videre.
Resultatet af det franske valg giver ny fremdrift i EU’s traktatproces.
Den nye franske præsident, Sarkozy, sagde allerede i valgkampen, at han gik ind for en mindre traktat, som han ikke mente skulle til folkeafstemning.
Det betyder, at der er ved at være meget bred opbakning til EUformandens, Angela Merkels, plan om at fremlægge en køreplan for en ny traktat på topmødet med henblik på vedtagelse inden årets udgang.
Vi går efter at finde et kompromis, der kan forbedre EUsamarbejdet.
Derfor må vi afvise Dansk Folkepartis forslag om at modarbejde ethvert initiativ vedrørende EU’s forfatningstraktat.
På det felt her er der jo overhovedet ikke tale om suverænitetsafgivelse, hvis det, hr. Rune Lund refererer til, er forfatningstraktatens bestemmelser.
Det har vi allerede haft Justitsministeriet til at se på, og de har været ganske nøje i deres gennemgang og har fundet ni små andre hår i suppen, så jeg er sikker på, at hvis det havde været på det her felt, skulle Justitsministeriet også nok have råbt op.
Så der er jo ingen grund til den her diskussion, der er ikke grund til nogen bekymring.
Det, det drejer sig om for EU, er jo ikke, om store eller små skal have mere eller mindre indflydelse.
Det drejer sig om, at vi i fællesskab lettere kan træffe beslutninger.
Og hvis man så, når man er modstander af EU, vælger at formulere det som, at så har man sværere ved at blokere, ja, så er det jo for så vidt rigtigt.
Det er jo klart, at hvis alt blev truffet med enstemmige beslutninger, så kunne alle lande til hver en tid blokere.
Det synes jeg bare ikke er formålet med EU.
Formålet med EU er ikke at blokere.
Det er at komme fremad.
Det er at løse terrorproblemer, klimaproblemer og andre problemer, som trænger sig på, som europæerne ønsker, at vi skal løse.
Rune Lund (EL), 2007-05-08:
Men det er jo lidt specielt med den måde, man fra regeringens side opfatter suverænitetsoverdragelse på – det er en meget snæver juridisk definition, som jo f.eks. indebærer, at hvis man ændrer stemmevægte, sådan at store lande får mere magt på bekostning af mindre lande, er det ikke suverænitetsafgivelse.
Det synes jeg personligt er en meget mærkelig, en meget snæver juridisk definition, som jeg synes ikke overhovedet på nogen måde hænger sammen med virkelighedens verden.
Det vil sige, at vi jo godt kan komme til at stå med en EUforfatning light eller en minitraktat, hvor der f.eks. vil være en ændring af stemmereglerne, som kan betyde, at mindre lande, f.eks. Danmark, får mindre indflydelse og større lande får større indflydelse, hvilket vil betyde, at man kommer mere i retning af en EU-superstat, en EU-føderalstat.
Hvis der kommer ændringer af stemmevægtene, vil udenrigsministeren så garantere, at regeringen går ind for en folkeafstemning?
Per Stig Møller (KF), 2007-05-08:
Jo, men da man gjorde det før, var man jo i den situation, at regeringen var kommet i mindretal i Folketinget på spørgsmålet.
Så da man havde den ekstraordinære situation, at regeringen i 1986 mente, man skulle tiltræde, og folketingsflertallet mente, man ikke skulle tiltræde, gjorde statsminister Poul Schlüter det kloge og rigtige, at han så sagde: O.k., så må vi altså gå forbi Folketinget og spørge befolkningen.
Så det var en ganske speciel situation, som ikke kan danne præcedens – ud over hvis man skulle komme i den situation en gang til, og det forestiller jeg mig ikke at man kommer en gang til.
De, som var imod i 1986, er jo alle sammen lykkelige for – næsten alle sammen – at de tabte folkeafstemningen bagefter.
Og der er ikke nogen af de senere regeringsbærende partier, S og RV osv., som kunne drømme om at gå imod, ligesom man gjorde i 1986.
Så det var en ganske speciel situation.
Det, vi skal tage stilling til til sin tid, når vi er blevet færdige med at bekræfte traktaten eller ændre traktaten, er, om der i den forbindelse skal tages stilling til § 20, og så må vi se på det.
Rune Lund (EL), 2007-05-08:
Men uanset hvad der så måtte komme ud af resultatet af den proces, ud af de spørgsmål, som bliver sendt rundt til de forskellige regeringer, og som der måtte blive svaret på, ville det så ikke være meget naturligt, at man også inddrager den danske befolkning i overvejelserne om, hvad der efterfølgende skal ske?
Jeg synes personligt, at når man har valgt at aflyse en afstemning, som man gjorde her i Danmark, på grund af de glædelige nej’er i Frankrig den 29. maj 2005 og et par dage efter, den 1. juni 2005, i Holland, skal der da også være en folkeafstemning, når den nye traktat kommer.
Og det er uanset, hvordan den kommer til at se ud, for uanset hvordan man vender og drejer det, vil der komme til at være en ny magtoverførsel til EU, som man bør spørge danskerne om.
Er det ikke fornuftigt, at man griber til folkeafstemningsværktøjet?
Man har jo gjort det før, selv om der ikke var tale om suverænitetsoverdragelse i snæver juridisk forstand, sådan som regeringen forstår det.
Per Stig Møller (KF), 2007-05-08:
Ja, nu deltager jeg jo som sagt ikke personligt i det, men det er jo et af de spørgsmål, der drøftes med tyskerne.
Om man er nået til det punkt, kan jeg ikke stå her og sige – men det kan jo afklares i Europaudvalget, hvor de ting drøftes.
Men som jeg sagde før, er det jo ikke nogen hemmelighed, at den danske regering er iskold over for, om man kalder en forfatning forfatning eller forfatningstraktat.
Altså, der er brugt nogle betegnelser, som jo efter min opfattelse ikke på noget tidspunkt har været totalt dækkende for indholdet, og det er da udmærket, hvis vi kan få det præciseret i det nye arbejde.