runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Astrid Krag (SF), 2011-05-26:
Jeg kan se, at vores højeste ekspertise inden for det nordiske samarbejde melder sig på banen nu, og det er jeg jo vældig tryg ved, men jeg bliver nødt til bare lige som en bibemærkning her at sige: Jeg har meget svært ved at se, hvorfor man ikke må anfægte lovmæssigheden i et ændringsforslag, som Justitsministeriet – i hvert fald så vidt vi er orienteret – ikke har kunnet udelukke kan være lovstridigt.
Det, at vi anfægter, at de kriterier, der er blevet opstillet, nu også er objektive, er rimeligt begrundet, tjener et anerkendelsesværdigt formål, gør vi ikke bare, fordi vi selv har en bekymring.
Det gør vi også, fordi Institut for Menneskerettigheder siger det.
Hvorfor det, at vi gør det, skal betyde, at vi skal have en stor diskussion om alt Danmarks internationale samarbejde, kan jeg ikke se som andet, end at man har en meget dårlig sag, altså når man ikke vil forholde sig til det helt konkrete.
Det bliver jeg altså bare nødt til at sige.
Det her er ikke et forsøg på at være polemisk eller folkeforførende eller snakke om 1990'erne eller snakke om Island og Finland.
Det er faktisk et forsøg på at få lov til at snakke om det helt konkrete ændringsforslag, som vedrører en meget principiel problemstilling, hvor vi risikerer, at vi altså får vedtaget noget, som er ulovlig forskelsbehandling.
Det, der bekymrer mig, er, at vi ikke har en ordentlig lovgivningsproces for det, og det er i al ydmyghed og beskedenhed den diskussion, vi har prøvet at tage her de sidste par timer.
Vi har været langt omkring, men jeg må altså fastholde, at det er det, der er min bekymring i dag.
Karsten Lauritzen (V), 2011-05-26:
Det er, som om oppositionen tager nogle af de skriftlige svar, der er givet, og noget af det, som ministeren har sagt fra Folketingets talerstol, og lige giver det et twist i deres retning.
Det kan man jo godt, men særlig sagligt er det ikke.
Jeg hørte før fru Astrid Krag sige, at integrationsministeren har sagt, at der har været tre lovforslag ovre i Justitsministeriet.
Det er der slet ikke tale om.
Der er tale om, at der har været en dialog med Justitsministeriet, hvor der så har været tre postgange, men om det samme forslag.
Det er jo to vidt forskellige ting.
Nu hører vi så fru Johanne Schmidt-Nielsen fremstille det, som om det er fuldstændig normal praksis, at man sender et ændringsforslag i høring.
Jeg vil godt spørge fru Johanne Schmidt-Nielsen, om det er normal praksis, at man sender et ændringsforslag i høring, eller om det ikke tværtimod er normal praksis, at man nogle gange, hvis det er muligt, sender et ændringsforslag i høring, og at man andre gange vælger ikke at sende det i høring, men at vedtage det og i øvrigt tage den behandling, der er mulighed for i Folketingssalen, som vi har lige nu – ikke som udtryk for en magtarrogance, men som respekt for demokratiet.
Vi kan diskutere det her fra nu af og til i aften, og vi kan diskutere det i morgen, hvis fru Johanne Schmidt-Nielsen ønsker det.
Først når der ikke er flere, der ønsker at tage ordet, går vi til afstemning om det her ændringsforslag.
Jeg vil godt spørge fru Johanne Schmidt-Nielsen, om det ikke er normal praksis, at man ikke sender ændringsforslag i høring.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2011-05-26:
Jeg sagde faktisk ikke, at det er normal praksis at sende ændringsforslag i høring, men jeg sagde og siger, at når man kommer med et ændringsforslag, som er af så principiel karakter som det, vi behandler her i dag, er det rimeligt.
Det er jo ikke en lille teknisk ændring af pointsystemet, det er sådan set meget afgørende, og det er noget nyt.
Det er også sådan vores integrationsminister – eller vores og vores, jeg har egentlig ikke lyst til at tage det ejerskab – lancerer det, nemlig som noget nyt og helt afgørende i udlændingepolitikken.
Og når man kommer med noget nyt og helt afgørende i udlændingepolitikken, som oven i købet møder kritik af Justitsministeriets egne jurister, og som oven i købet møder en meget klar kritik fra Institut for Menneskerettigheder, så synes jeg da, det er rimeligt at lade det komme i høring, så der ikke er den mindste tvivl om, hvorvidt det er et brud på menneskerettighederne.
Det mente jeg egentlig vi burde kunne være enige om, uanset hvilket parti vi kommer fra.
Derfor vil jeg gerne spørge ordføreren for Venstre
: Hvad er problemet?
Hvorfor haster det sådan?
Både Enhedslisten, SF, Socialdemokraterne og De Radikale bad om at få noget mere tid, så vi kunne få det ud i høring, så vi kunne få organisationernes vurdering af det.
Hvorfor haster det sådan?
Hvorfor kunne vi ikke få det sendt ud?
Marianne Jelved (RV), 2011-05-26:
Nej, det anerkender jeg ikke.
Jeg har faktisk gode bekendte fra Brasilien, som udmærket kan integreres her i landet, fra Chile, fra Argentina, som udmærket kan integreres her, lige så snildt som så mange andre kan.
Så det kan man ikke sige på den måde som hr. Karsten Lauritzen gør, og det er jo det, der er hele mit kritikpunkt.
Hr. Karsten Lauritzen og regeringen mener, at de har fundet en eller anden snuptagsløsning, der gør, at man kan kalde noget for objektivt, fordi nogle er med i en bestemt kulturkreds.
Ja, det er objektivt, at de er det, men det gør dem ikke bedre til at integrere sig i Danmark end mange mennesker, der kommer fra andre kulturkredse.
Karsten Lauritzen (V), 2011-05-26:
Nu er det sådan, og det ved fru Johanne Schmidt-Nielsen selvfølgelig godt, at det jo ikke er en domstol, man sender et ændringsforslag til høring hos.
Det er til nogle organisationer, som så kan vælge at skrive ind til os, så jeg tror ikke, at vi bliver meget klogere af det, end vi er nu.
Vi har i øjeblikket en vurdering fra Justitsministeriet af, at det her ikke er i strid med vores internationale forpligtelser, ellers ville justitsministeren ikke kunne sidde her og stemme for.
Der har selvfølgelig været en proces, men det her er ikke i strid med de internationale konventioner, og det vil det med al tydelighed også vise sig er rigtigt.
Det bliver man jo ikke klogere på ved at sende ændringsforslaget i høring.
Så vil jeg bare klargøre for fru Johanne Schmidt-Nielsen, at hvis man læser Justitsministeriets vejledning om god lovkvalitet, så står der om ændringsforslag, at man kan overveje at sende dem i høring.
Men det er jo en overvejelse, man må gøre sig, og man må også se på de praktiske hensyn.
Her har de altså været i forhold til at få færdigbehandlet det her lovforslag, og det har ikke været muligt.
Der har så, som vi besluttede på udvalgsmødet, været indhentet en kommentar fra Institut for Menneskerettigheder.
De har så af egen drift sendt noget ind, og så har vi jo så fået hørt dem.
Jeg må sige, at jeg er fuldt ud tilfreds med den udvalgsbehandling, der har været, og jeg tror ikke, at det adskiller sig væsentligt fra behandlingen af ændringsforslag stillet på andre områder.
Martin Henriksen (DF), 2011-05-26:
Det bliver nævnt så tit, hvilket menneskesyn der ligger bag, og fru Johanne Schmidt-Nielsen har også antydet, at der var noget med, at der var nogle, der var hvide, og at der var nogle, der var sorte, så trak man godt nok lidt i land, men det er hele tiden sådan noget, man fremfører fra Enhedslistens side i den politiske debat.
Så kunne jeg godt tænke mig at høre, hvilket menneskesyn hos Enhedslisten det egentlig er, der ligger bag, at man synes, det er o.k., at udlændinge med asylstatus får positiv særbehandling og er bedre stillet i forhold til danske statsborgere.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2011-05-26:
Jeg synes, det er et meget mystisk spørgsmål, og jeg har meget svært ved at se, hvad det laver i den her debat, men jeg kan fortælle hr. Martin Henriksen, at vi i Enhedslisten anerkender, at flygtninge har en særstatus, og at vi har en særlig forpligtelse til at beskytte flygtninge.
Flygtninge har i modsætning til indvandrere ikke planlagt, at de skulle til Danmark.
De har ikke siddet og tænkt: Nu planlægger jeg at forlade mit et land, det vil sige, at de ikke har en eller anden pensionsopsparing med sig eller noget andet.
Jeg ved ikke, om man ikke skelner mellem de to grupper, altså flygtninge og indvandrere, i Dansk Folkeparti.
Det lyder næsten sådan på det, der kommer fra Dansk Folkepartis ordfører.
Men jeg kan fortælle ordføreren, at det gør vi i Enhedslisten.
Vi anerkender, at Danmark som et af verdens rigeste lande har en forpligtelse til at beskytte mennesker, der er tvunget på flugt.
Det er ikke mennesker, der frit har valgt at forlade deres land, det er mennesker, der er tvunget på flugt.
Og et af problemerne, mener jeg, ved Dansk Folkepartis politik på det her område er netop, at man faktisk ikke anerkender, at det er det, der gør sig gældende.
Så kan man godt sige, at det ikke går ud over nogen, fordi de jo hele tiden har skullet betale for at køre med bussen, men selvfølgelig har det konsekvenser, og det stiller det grundlæggende spørgsmål, hvorvidt vi ønsker, at nogle pr. definition skal være bedre stillet end andre.
Martin Henriksen (DF), 2011-05-26:
Jeg synes, at debatten virkelig er absurd fra Enhedslistens side, når man bliver ved med at blande hvide og sorte ind i den.
Jeg synes, at man burde sige, at det vist var en klar fejl fra Enhedslistens side, at den tager man i sig igen.
For det må da have været en klar fejl, det må det da have været.
Det er jo en fuldstændig absurd måde at diskutere på.
Jeg synes, det er bemærkelsesværdigt, at man siger, at flygtninge skal have en særlig beskyttelse.
Jo, jo, men sagen er den, at flygtninge jo får, hvis de lever op til kriterierne, en særlig beskyttelse i Danmark og oven i det, ud over den særlige beskyttelse, synes Enhedslisten og resten af venstrefløjen, at de så også skal have et sæt ekstra rettigheder med hensyn til at opnå nogle sociale ydelser i Danmark i forhold til danske statsborgere.
Så der er jo tale om en ekstra beskyttelse plus noget mere til den gruppe, som jo typisk er folk, der kommer fra ikkevestlige lande.
Der synes man, at det er o.k. med positiv særbehandling, og når vi så har noget positivt særbehandling af folk, der kommer fra vestlige lande, men også fra en række andre lande, Israel og Japan, synes man ikke, det er o.k.
Jeg synes ikke, det giver nogen mening, at man har den skillelinje, og det giver slet ikke nogen mening, når man har det synspunkt i Enhedslisten, at udlændingereglerne generelt er for stramme, og at man så synes, det er dybt forfærdeligt, at vi for nogle, som vi erfaringsmæssigt ved der ikke er nogen problemer for med at glide ind i det danske samfund, lige lemper lidt.
Der mangler en rød tråd i politiken.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2011-05-26:
Jeg får at vide af vores retsordfører, at Retsudvalget netop har haft to ændringsforslag i høring.
Men det var sådan set ikke det, der var mit ærinde.
Mit ærinde er at sige til hr. Karsten Lauritzen, at det nogle gange er sådan, at man bliver klogere af at lytte til andre mennesker, og nogle gange er der nogen, der ved mere end en selv.
Det er jo en af grundene til, at vi sender lovforslag i høring.
Det er netop for at have den demokratiske proces og for at lytte til nogle af dem, som ved noget om det område, som forslaget handler om.
Jeg ved godt, at det ikke er noget, som man i særlig høj grad praktiserer i Venstre og hos De Konservative – altså det der med at lytte til dem, der sidder med en fagkundskab på det område, vi her behandler – men jeg synes faktisk, det er en god idé.
Jeg ved godt, at regeringen i modsætning til det har valgt, at hver gang, der er nogen, der kritiserer den lovgivning, man kommer med, kommer de på listen over alle dem, der er dumme.
Det er Institut for Menneskerettigheder; det er FN's Flygtningehøjkommissariat.
Integrationsministeren havde den kommentar til den europæiske menneskerettighedskommissær, at han var »en idiot«.
Det var integrationsministerens kommentarer, da den europæiske menneskerettighedskommissær skulle forholde sig til den danske praksis.
Det kan godt være, at man i Venstre synes, at det der med, at hver gang nogen kritiserer, kommer de på listen over alle dem, man ikke kan lide, er fornuftigt, men jeg synes faktisk, det er god praksis, at man lytter til andre mennesker, at man lytter til nogen, der ved noget om det, vi her behandler.
Jeg synes, det er en skam, at det ikke er noget, man prioriterer i regeringen.
Line Barfod (EL), 2011-05-26:
Bare til orientering for hr. Simon Emil Ammitzbøll og eventuelle andre, der følger den her debat, så har vi haft en nordisk aftale i over 60 år, hvor de nordiske lande har et samarbejde, har et fælles åbent arbejdsmarked, har åbne grænser.
I over 60 år har vi har haft fælles åbne grænser.
Derfor er der en anden historie omkring det nordiske, end der er i forhold til andre lande.
Hvis der skulle være nogen, hvad enten det så ville være Liberal Alliance eller SF’s ordfører eller andre, der mente, at vi skulle have et fælles arbejdsmarked med Australien eller Brasilien eller Japan, så kan de jo fremsætte et forslag om det i Folketinget, og så kan vi diskutere det.
Men vi har et samarbejde med de øvrige nordiske lande og har haft åbne grænser der i over 60 år.
Derfor er der nogle særlige, saglige grunde til, at der er en bedre adgang til Danmark for folk fra de nordiske lande.
Karsten Lauritzen (V), 2011-05-26:
Ja, det flyver rundt med beskyldninger.
Tidligere i debatten var der nogle, der påstod, at jeg har gået i den dårlige danske folkeskole.
Jeg gik i folkeskolen, da fru Marianne Jelved var en del af regeringen, men det er nu en anden diskussion.
Japan er ikke et vestligt land, i hvert fald ikke i min optik.
Det kan godt være, fru Marianne Jelved har den opfattelse, men den tror jeg er forkert.
Det, man må spørge sig selv om, og som jeg godt vil spørge fru Marianne Jelved om, er: Anerkender fru Marianne Jelved og Det Radikale Venstre ikke, at en person, der kommer fra et demokratisk land, hvor der er tradition for, at man er aktiv på arbejdsmarkedet, og hvor man har et velfærdssystem som det danske, har lettere ved at integrere sig og altså bliver hurtigere og mere effektivt integreret i det danske samfund og kommer ud på arbejdsmarkedet osv. og forstår vores demokrati, end en person, der kommer fra et land, der er udemokratisk, hvor der ingen tradition er for ligestilling mellem mænd og kvinder, og hvor kvinderne ikke er på arbejdsmarkedet?
Anerkender fru Marianne Jelved ikke, at det er sværere for en person fra det pågældende land at blive hurtigt integreret i det danske samfund?
Anerkender fru Marianne Jelved ikke, at der kan være den her forskel?
Martin Henriksen (DF), 2011-05-26:
Der er jo tale om, at vi fra Dansk Folkepartis side igennem mange år, så lang tid jeg kan huske, har talt for i familiesammenføringspolitikken, at det var o.k., at man gjorde forskel.
Der er så fundet en måde, hvorpå man her ud fra nogle kriterier kan gøre den forskel.
At man så har fundet en vej, hvorpå man kan udmønte noget, som vi i Dansk Folkeparti i lang tid har efterlyst, kan vi jo kun glæde os over i Dansk Folkeparti.
Så det er jo forkert at sige, at vi har indtaget et standpunkt, fordi der er nogle andre lande, der har noget, der minder om det samme standpunkt.
Det er jo forkert.
Det er jo et standpunkt, vi har haft igennem mange år.
Marianne Jelved (RV), 2011-05-26:
Jeg tager hr. Martin Henriksens indlæg for pålydende og siger, at det jo i virkeligheden også er en indrømmelse af, at de regler, der er, er alt for vanskelige og alt for svære, og hvis det er rigtigt tolket, at hr. Martin Henriksen gerne ser, at man lemper regelsættet over for visse grupper i verden, er det udtryk for, at hr. Martin Henriksen synes, at det her er alt for svært, og derfor er det urimeligt.
Så leder ministeren efter et eller andet figenblad, der kan bruges, og det kaster hr. Martin Henriksen sig også over.
Så hr. Martin Henriksen og Dansk Folkeparti synes også, at det alt sammen er for svært.
Så det er glædeligt, at vi er nået dertil.
Karsten Lauritzen (V), 2011-05-26:
Det er jo lidt tankevækkende at høre fru Marianne Jelved her, for der er jo ingen tvivl om, at Det Radikale Venstre har været og til stadighed er en af de største kritikere af den faste og fair udlændinge- og integrationspolitik, som VK-regeringen sammen med Dansk Folkeparti har ført siden 2001.
Gang på gang kritiserer fru Marianne Jelved lovgivningen for at være for streng og for hård og stille for urimelige krav, og når man så kommer med et ændringsforslag, som i virkeligheden lemper i væsentlig grad, men på et sagligt og fagligt grundlag, finder fru Marianne Jelved bare et andet problem at kaste sig over.
Det er så den her gang en juridisk diskussion, og det virker lidt på fru Marianne Jelved som om, at man i Det Radikale Venstre ikke kan acceptere positiv særbehandling, heller ikke selv om det baserer sig på saglige kriterier, og så kan vi tage den juridiske diskussion om, hvordan man indretter det juridisk.
Men kan fru Marianne Jelved bekræfte eller afkræfte, at Det Radikale Venstre går ind for positiv særbehandling på baggrund af objektive kriterier?
Martin Henriksen (DF), 2011-05-26:
Det er ikke noget, jeg har gjort specielt meget ud af i min argumentation i dag, men netop lagt det til grund, der har været Dansk Folkepartis holdninger igennem længere tid, fordi jeg synes, at mange af de holdninger, vi har haft, er forholdsvis fornuftige, og hvis vi ser en måde, hvorpå vi kan udmønte dem i virkelighedens verden, gør vi selvfølgelig det.
Jeg synes, at det er ærgerligt, at debatten i dag meget er gået på, at venstrefløjen har klandret bl.a. Dansk Folkeparti og de borgerlige partier for ikke at forholde sig til ændringsforslaget.
Jeg synes da i høj grad, at vi har forholdt os til ændringsforslaget ved at sige, at der er nogle lande, hvorfra vi mener det er nemmere at blive integreret, hvis man lever op til de her kriterier, end så mange andre lande.
Det er jo det, der er baggrunden, og det synes jeg da er relevant.
Det er det, diskussionen handler om, og så forstår jeg slet ikke, at nogle partier, som generelt synes, at vi stiller for mange krav, så er utilfredse med, at der er nogle lande, for hvilke vi siger, at så stiller vi lidt færre krav.
Marianne Jelved (RV), 2011-05-26:
Bestemt ikke.
Men det er slet ikke det, vi taler om.
Her taler vi om, at man skelner mellem nogle nationaliteter og generaliserer ud fra det og siger, at amerikanere og japanere og australiere har nemmere ved at integrere sig her end folk, der kommer fra Vietnam og fra Kina og fra andre ikkevestlige lande.
Jeg minder om, at der bor rigtig mange mennesker her i Danmark, som kommer fra ikkevestlige lande, og som er velintegrerede og arbejder på det danske arbejdsmarked.
ISS ville ikke kunne få deres forretning til at køre, som den gør, hvis ikke de var her.
Derfor er det en urimelig forskelsbehandling, en urimelig generalisering, som er diskriminerende i sit grundtræk.
Det er det, Det Radikale Venstre er imod – og så er det ligegyldigt, hvem der fremsætter forslagene.
Frank Aaen (EL), 2011-05-27:
Er det ikke SF’s opfattelse, at et folk har ret til selvstændighed, hvis det folk ønsker det?
Jeppe Kofod (S), 2011-05-27:
I det ritzautelegram, som jeg tror hr. Søren Espersen citerer Dalai Lama for, sagde Dalai Lama også, og jeg citerer: »Både Danmark og resten af EU har ret til selv at træffe beslutninger.
I kan selv vurdere, hvad der er rigtigt og forkert.
Der er ikke brug for belærende foredrag fra andre.«
Jeg synes næsten, at det taler lidt for sig selv.
Dalai Lama respekterer, at vi fører den udenrigspolitik, vi gør.
Hr. Søren Espersen kom i øvrigt til at sige, at han var fuldstændig enig i verbalnoten bortset fra ét punkt, hvor man fastslår det, der har været dansk politik gennem alle tider, nemlig at vi ikke støtter en uafhængig tibetansk stat.
Det synes jeg vi skal holde fast i.
For at fremme tibetanernes rettigheder er det vigtigt med et godt forhold til Kina, som vi så kan føre en kritisk dialog med.
Det er det, der er tanken her.
Det ved hr. Søren Espersen jo også godt.
Holger K. Nielsen (SF), 2011-05-27:
Der er jo to hensyn her, for der er også den territoriale integritet.
Har f.eks. catalanerne ret til selvstændighed, hvis de beder om det?
Det ved jeg da ikke om vi umiddelbart ville støtte, muligvis, men det er ikke noget, man kan svare på generelt.
Kurdernes sag er jeg selv meget optaget af, og der er det jo ikke noget krav fra kurdernes side, at de skal have deres egen stat.
De er ved at udvikle noget, der ligner en stat, i det nordlige Irak, og det er meget positivt og flot, at de forsøger på at gøre det, men det er jo ikke et krav, vi har stillet, og heller ikke et krav, som de selv stiller.
Man kan også diskutere det i forbindelse med baskerne, der er også nogle i Baskerlandet, der vil have, at baskerne løsriver sig fra Spanien.
Men det er jo ikke et spørgsmål, man kan tage stilling til principielt, det er jo meget konkrete spørgsmål, man da skal forholde sig til.
Omkring Kosovo var der jo en diskussion, og der var hr. Søren Espersen meget imod, at Kosovo fik selvstændighed, netop ud fra hensynet til den territoriale integritet, mens vi mente, at det var rimeligt, at de fik den.
Men igen vil jeg sige, at det jo ikke er noget, man kan diskutere abstrakt, man er nødt til meget konkret at gå ind i det, når man skal vurdere det her spørgsmål.
Ligesom tidligere forstår jeg ikke helt spørgsmålet.
Jeg ved det ikke, jeg kan ikke huske, om vi har det.
Det er ikke noget, som har spillet så stor en rolle i SF’s kinapolitik.
Vi havde på et tidspunkt, eksempelvis i 1980’erne, et rimeligt forhold til det kinesiske kommunistparti, men det blev så ødelagt efter optøjerne i 1989, og så opgav vi alle kontakter til dem.
Jeg har været tilbage og set i vores interne historie, og i den kontakt, vi havde til kineserne, spillede Tibet ikke nogen særlig stor rolle, og det gjorde Tibet heller ikke for den øvrige venstrefløj i øvrigt.
DKP, som hr. Frank Aaen var medlem af, havde jo et særdeles anstrengt forhold til kineserne, ved jeg, så jeg tror ikke, DKP var inde i den debat, men jeg kunne dårligt forestille mig, at DKP gik ind og støttede tibetanerne, og det gjorde den øvrige venstrefløj heller ikke.
Det var ikke tibetspørgsmålet, som man da var optaget af, det var helt andre spørgsmål, det var spørgsmål omkring Kinas sociale og økonomiske udvikling og mulighederne for, at man kunne få en form for socialisme/kommunisme, som nogle troede på, men som vi andre ikke troede på, og hvor man kan sige, at vi i hvert fald fik ret i vores meget negative antagelser om, hvad der skete, især under kulturrevolutionen.
Frank Aaen (EL), 2011-05-27:
Jeg har bare et enkelt spørgsmål.
Har SF før verbalnoten udtrykt sig imod tibetanernes ret til selvstændighed?
Jeg siger ikke, at man har støttet tibetansk selvstændighed – det har SF mig bekendt ikke – men har man før undsagt tibetanernes ret til i givet fald at få selvstændighed?
Søren Espersen (DF), 2011-05-27:
Jeg har nu aldrig hørt, at der nogen sinde er blevet stillet spørgsmål om, hvor Tibet ligger, og hvor de grænser er.
Det tror jeg man kan finde selv på kinesiske kort.
Så der er ingen territoriale problemer i den her henseende.
Men må jeg godt lige spørge: Da hr. Holger K. Nielsen på daværende udenrigsminister Per Stig Møllers kontor blev præsenteret for den her verbalnote og skulle tage stilling til den, hvilke overvejelser gjorde SF sig så i forbindelse med det ord, at SF pludselig skulle modsætte sig et eventuelt ønske om Tibets selvstændighed?
Hvilke overvejelser gjorde hr. Holger K. Nielsen sig?
Holger K. Nielsen (SF), 2011-05-27:
Nu bliver det da helt mærkeligt.
For cirka en time siden sagde hr. Søren Espersen, at den her blev lagt på bordet i Udenrigspolitisk Nævn, uden at vi havde set det før.
Nu taler han om møder på kontoret i Udenrigsministeriet.
Så useriøst kan man ikke diskutere, vil jeg sige til hr. Søren Espersen.
Det er jo helt ude i hampen.
Søren Espersen (DF), 2011-05-27:
Så må vi jo finde den tale, som jeg holdt, frem.
Det, jeg sagde, var, at hvert parti blev præsenteret for det her hos udenrigsministeren.
Der var ikke nogen seriøse forhandlinger i Udenrigspolitisk Nævn.
Det var det, jeg sagde.
Find det selv frem bagefter!
Siden det nærmest var en videreførelse af det, der havde været dansk udenrigspolitik, som SF var tilhængere af, hvordan kan hr. Holger K. Nielsen så forklare, at efter at den note lå der på kinesisk forlangende, gik alting meget nemmere for dansk eksport fra danske erhvervsdrivende, for restauratører, der skulle have møder osv. her i Danmark?