Per Clausen (EL), 2007-02-22:
I Enhedslisten har vi for så vidt set frem til det her forslag og den her debat i en meget positiv ånd, for, som vi husker det, var et af Wilhjelmudvalgets udgangspunkter netop, at de nationale naturområder skulle ses som et led i en samlet plan, hvor man sikrede kontinuitet i naturbeskyttelsen og etablerede større sammenhængende naturområder, der kunne skabe sammenhæng mellem naturtyper og styrke naturkvaliteten.
Det, der måske gør diskussionen i dag sådan lidt mere negativ, er, at det både i lovforslaget og særlig i indlæggene fra Venstres ordfører kan være lidt svært at genfinde, at det er det, der er formålet.
Hr. Christian Wedell-Neergaard kan jo have ret i, at om man starter ovenfra med den forkromede plan eller nedefra og så har en eller anden målsætning, som er en forkromet plan, jo kan være ligegyldigt.
Jeg synes bare, det kan være lidt besværligt ud fra diskussionen i dag at være fuldstændig sikker på, at det, vi går efter, er de sammenhængende naturområder.
Man kunne snarere frygte, at det, vi går efter, måske er en lidt mere civiliseret udgave af naturen, nemlig nogle isolerede nationalparker.
Her bliver antallet vigtigt.
Det er jo ikke nødvendigt at starte med én – men det gør man jo nok – når man har en udbygnings plan, så tingene kan udvikle sig hurtigere og ikke udelukkende tilfældigt.
Men jeg tror, at hvis man skulle tage det, der delvis står i bemærkningerne, og som hr. Christian WedellNeergaard sagde forholdsvis tydeligt, nemlig at det her i udgangspunktet er et forslag, der handler om naturen og udviklingen af naturen, så ville det givetvis være en meget, meget stor fordel, hvis man tog en diskussion, hvilket hr. Steen Gade også lagde op til, om, hvad det i grunden er, der gør, at vi ikke kan bruge de internationale definitioner på nationalparker.
Jeg tror, det ville styrke naturudgangspunktet i det her forslag.
Noget andet er så, at jeg tror, at mange af de lande, hvor man kæmper en hård kamp for at forsvare det, der er definitionen på nationalparker, mod økonomiske og erhvervsmæssige interesser, vil synes, at det er rigtig kedeligt, at man i Danmark, som betragtes som et fremstående og fint land, går foran med en definition af nationalparker, der i hvert fald er en udvanding i forhold til den internationale definition.
I virkeligheden er jeg ikke så uenig med hr. Christian Wedell-Neergaard i, at da Danmark jo er noget særligt, kan det godt være, at man i stedet for skulle vælge en anden betegnelse, nemlig det med de her store nationale naturområder.
En anden tilgang til det der med at få præciseret naturbegrebet i forslaget kunne jo være, at man ligesom på en eller anden måde tog stilling til, hvilke af de her ti nævnte punkter der er de vigtigste.
Så bare en sidste bemærkning, for selv om hensigten med det her forslag er god, kan jeg også ud fra de spørgsmål og de svar, jeg har fået i dag, være meget bekymret for, om vi har de redskaber, der skal til.
Altså, i Enhedslisten er vi også begejstrede for frivillighed, lokal deltagelse, lokalt engagement, men vi er ikke så begejstrede for, at de, der ejer jorden, i sidste instans bestemmer, hvor langt vi kan gå.
Vi synes måske, man skulle overveje at have nogle redskaber, der gjorde, at man også kunne gribe ind der, hvor de, der ejer jorden, enten ikke vil være med eller vil tage sig rigelig betalt for at være med.
Det sidste, jeg vil sige, er, at vi synes, det ville være helt fantastisk, hvis man også lidt mere præcist gik ind og definerede, at vel vil vi have erhverv i det her område, for vi synes faktisk, der skal være erhverv i landdistrikterne i Danmark, men det skal være erhverv, som ikke skader naturen.
Det forudsætter faktisk, at vi foretager en omlægning af den danske landbrugsproduktion, skaber et helt andet udgangspunkt for det samvirke, der bør være mellem mennesker og natur.
Det er der, hvor jeg også synes at det her forslag, når vi kommer til redskabssiden, er utilstrækkeligt.
Så vores største bekymring er i virkeligheden, at vi ved at vedtage det her forslag får vedtaget noget, som ikke bliver til ret meget, sådan at hr. Eyvind Vesselbo trygt kan rejse rundt i Danmark også om 10 år og ikke se nogen forskel.
Pointen er så, at det betyder, at der vil gå endnu flere år, før vi for alvor kan komme i gang med at tage fat på den store udfordring – jeg har jo lært, at vi ikke har problemer i vor tid, men kun udfordringer – det er at sikre, at vi får en fornuftig balance mellem natur og mennesker i Danmark, og hvor nationale naturparker bestemt kunne spille en positiv rolle.