Villum Christensen (LA), 2012-05-10:
Jeg kan i hvert fald være enig med hr. Per Clausen i, at tingene hænger sammen, og at man skal tænke på tværs.
Og det skal man selvfølgelig også, når man snakker energi i forhold til økonomi, og her er et af de lovforslag, som vi ikke er særlig begejstrede for.
Vi har jo et energisystem i Danmark, som er karakteriseret ved at være verdens dyreste, og nu ved vi så – det er faktisk det eneste, vi er helt sikre på – at det bliver endnu dyrere.
Vi kan heller ikke støtte lovforslaget bl.a. af den grund, at man nu indfører en ny PSO-afgift på gasområdet.
Det er jo en afgiftsform, som alt for længe har levet i det skjulte, kan man sige, og som uden noget som helst ståhej kan vokse år efter år, uden at nogen rigtig tager notits af det – kun en lille, snæver gruppe journalister interesserer sig jo for det her område.
I regeringens energiudspil forudsatte man f.eks. i efteråret, at PSO-afgiften på el, altså den afgift, der primært går til vindmøllerne – det er det, vi kender bedst – i 2012 vil være på omkring 2 mia. kr.
Nu har energinet.dk netop meldt ud, at i andet kvartal af 2012 er afgiften steget fra 6 øre til 14-15 øre, svarende til en tredobling i forhold til året før.
Det vil altså sige, at der er en merudgift på 3,5 mia. kr. – en merudgift.
Jeg vil gerne gentage tallet: 3,5 mia. kr.
Og er det ikke nogenlunde det samme som det, vi siger energiforliget skal koste, selv om man selvfølgelig ikke helt kan sammenligne de her størrelser?
Men det er altså rigtig mange penge, og det understreger, at det er svært at tro på det, når man siger, at hele den energiaftale vil koste 1.300 kr. pr. husstand i 2020.
Så jeg synes, det er utrolig bekymrende.
Når PSO'en på den måde kan eksplodere, er det jo selvfølgelig ikke mindst, fordi det udløser flere tilskud, når markedsprisen falder.
Det vil altså sige, at vi i Danmark har indrettet os på den sindrige måde, at når det bliver billigere ude hos konkurrenterne, bliver det automatisk dyrere i Danmark.
Rigtig mange virksomheder har langtidskontrakter på strøm, og så klaskes PSO'en oveni.
En mellemstor industrivirksomhed, som f.eks. bruger 100 mio. kW, kan altså få en ekstraregning lige på den flade på 16 mio. kr. Almindelig husmandsfornuft tilsiger jo, at når man garanterer en vindmøllepark 1,05 kr. pr. kilowatt og samtidig kan købe strømmen for en tredjedel, så er der nogle, der skal betale gildet.
Man tør næsten ikke tænke tanken til ende: Hvis nu det her forlig var blevet implementeret med to nye vindmølleparker, hvad ville det så have kostet, hvis vi havde fået den stigning i PSO-afgiften, som vi lige præcis ser nu?
Vi tror heller ikke meget på den bagvedliggende filosofi i energiforliget, hvor vi går enegang som en lille, åben økonomi med et meget højt ambitionsniveau, og hvor der sættes meget store spørgsmålstegn ved den globale miljøeffekt – der er simpelt hen ikke nogen – og de beskæftigelsesmæssige virkninger, som begge dele sagtens kan ende med at blive med negativt fortegn.
Der er jo rigtig mange, der har meninger på det her område, og der er blevet sagt, at det skaber flere arbejdspladser – jeg ved ikke, hvor mange gange det er blevet sagt bare i forbindelse med de her tre lovforslag.
Men det bliver ikke mere rigtigt af, at man siger det mange gange.
Det kan godt være, at det konkret i industrien giver flere arbejdspladser, men det hjælper ikke, hvis der tjekker lige så mange ud den anden vej.
For man bliver nødt til at notere sig, at der jo ikke er ret mange ædruelige fagøkonomer, der går ud og siger, at det her netto giver arbejdspladser.
Det er jo indlysende, at når man har noget med tilskud, noget, hvor der bliver genereret tilskud, så giver det på kort sigt arbejdspladser, men der er altså endnu ikke nogen, der har overbevist os om, at det er varige arbejdspladser.
Vi har tit sagt om energiforliget, at der er mange fugle på taget, men det eneste, man har hundrede procent sikkerhed for, er jo altså, at de her afgifter stiger.
For det er jo lagt ind i systemet i den måde, vi har tilrettelagt det på.
Med de bemærkninger må jeg skuffe ministeren og sige, at her er man altså nået til et af de forslag, vi ikke kan støtte.