Per Ørum Jørgensen (KD), 2010-09-07:
Tak for det.
Vi kender ikke dybden, og vi kender ikke omfanget af finanskrisen endnu.
Dette statement har vi efterhånden hørt mange gange, og derfor er økonomisk ansvarlighed stadig et vilkår, som bør være helt centralt i forbindelse med finansloven for 2011.
Kristeligt Folkeparti viste, dengang partiet hed det, økonomisk ansvarlighed i fattigfirserne som en del af Schlüterregeringen, og Kristendemokraterne er her 30 år efter klar til at bidrage konstruktivt til, at vi får en ansvarlig finanslov igennem med respekt for den aktuelle økonomiske situation.
Vi vil ikke være med til at smide regningen for den nuværende økonomiske situation i børneværelset, og derfor kommer vi heller ikke til finanslovforhandlinger med ublu milliardkrav, hvis vi bliver inviteret, eller for den sags skyld ultimative krav.
Kristendemokraterne har fremlagt tre ønsker, som jeg skal komme nærmere ind på, og vi er endvidere også meget optaget af, at de allersvageste i samfundet ikke kommer til at samle regningen op i forbindelse med denne finanslov.
Risikoen for, at de svageste kommer til at holde for, hænger for mig at se først og fremmest sammen med, at der er et fald i satspuljen, som man også kalder de svages finanslov, på 700 mio. kr.
Det kan man ikke bebrejde regeringen, idet faldet skyldes, at lønudviklingen ikke har været tilstrækkelig stor til at udløse midler til puljen.
Denne situation rejser et helt legitimt spørgsmål om selve konstruktionen omkring satspuljen, nemlig, om det er den rigtige.
Under alle omstændigheder står vi faktisk med en konkret udfordring, som har Kristendemokraternes allerstørste interesse.
Det skal ikke være de hjemløse, det skal ikke være misbrugerne, det skal ikke være de handlede kvinder eller borgere med alvorlige sindslidelser, der skal samle regningen op.
Netop dette forhold er den væsentlige drivkraft for Kristendemokraterne til at søge indflydelse ved de kommende finanslovforhandlinger, hvis vi får mulighed for det.
Vi ser gerne flere skæve boliger til de hjemløse.
Vi ønsker, at man fortsat prioriterer programmet »Det Fælles Ansvar«, som har til formål at løfte indsatsen i forhold til de socialt udsatte, og at ordningen med socialsygeplejersker udbredes til alle større sygehuse, for blot at nævne nogle enkelte områder, som bør prioriteres.
Jeg har en oprigtig formodning om, at der er en verden til forskel på en finanslov, der er båret hjem af hr. Anders Samuelsen og hans ideologiske alliance, og så på en finanslov, der er båret hjem med Kristendemokraterne, som vil sikre den sociale balance.
Hvis valget står mellem skattelettelser til først og fremmest den finansielle sektor og tag over hovedet til de hjemløse, står vi altså på den hjemløses side, ingen tvivl om det.
Ud over hjælpen til de svageste har Kristendemokraterne tre ønsker til finansloven, tre ønsker, der på ingen måde vælter budgettet.
For det første ønsker vi en folkelig debat om danske værdier med afsæt i en værdikommission.
For det andet ønsker vi at sikre, at der er hospicepladser nok i Danmark, så uhelbredeligt syge kan få en værdig afslutning på livet.
For det tredje ønsker vi at sikre vækst i landdistrikterne ved at få en dato for etableringen af en motorvej mellem Holstebro og Herning.
Med hensyn til det sidste ønske har jeg noteret mig, at regeringen allerede har vist den gode vilje, og det vil jeg selvfølgelig gerne kvittere for.
Hvorfor er det så lige de tre ønsker, vi vil have med på finansloven?
Lad mig starte med værdikommissionen.
I dag fylder økonomi- og finanskrisen rigtig meget på den politiske dagsordenen – det synes jeg også at dagens debat illustrerer meget klart – og det er helt naturligt, at det forholder sig således.
Men for Kristendemokraterne er det også vigtigt at pointere, at der er andre værdier, der betyder noget, end dem, der figurerer på statens husholdningsbudget.
Derfor har KD et ønske om, at man efter norsk forbillede tager initiativ til en værdikommission, en værdikommission, der har til formål at rejse en folkelig debat om, hvad det er for værdier, vores samfund skal bygges på.
Vi har brug for en diskussion af, hvordan vi behandler hinanden.
Vi har brug for, at begreber som ansvar, medmenneskelighed og respekt får en større plads i vores bevidsthed.
Vi ser nogle sygdomstegn både i forholdet mellem borgerne og i forholdet mellem det offentlige og borgerne.
Når man sætter borgere med mange års erhvervserfaring til at bygge tårne af skumfiduser og makaroni som en del af et aktiveringsforløb, er det udtryk for, at borgerne pludselig er til for systemets skyld.
Det er mangel på respekt for borgerne, og det er ganske uacceptabelt.
Det offentlige må gå foran og vise tillid, respekt og medmenneskelighed i forhold til borgerne.
Der er behov for en generel værdidebat, og vi ser en værdikommission med en folkelig forankring som et nyt redskab til at genrejse den værdidebat.
Apropos respekt og medmenneskelighed, så har vi også et ønske om flere hospicepladser.
I Danmark har vi omkring 200 hospicepladser, men det antal modsvarer ikke behovet og efterspørgslen.
Det betyder, at der lige nu er borgere, der dør, mens de er på venteliste til en hospiceplads.
Det er ikke menneskeligt.
Derfor har Kristendemokraterne et ønske om, at antallet af hospicepladser øges til det antal, som sagkundskaben siger der er behov for, nemlig 250.
Vi vil ikke stille krav om, at de sidste 50 pladser bliver etableret i 2011, men vi har et ønske om, at regeringen fremlægger en plan for, hvornår og hvordan man kan leve op til det mål.
Vi ønsker at speede den proces op.
For Kristendemokraterne er det vigtigt at sikre vækst og udvikling i landdistrikterne, så det er trygt og godt at bo overalt i Danmark.
Denne dagsorden har vi været optaget af i flere årtier, så vores fokus på landdistrikterne er ikke bygget på en protestbølge, eller fordi der er kommet ekstra mediefokus på den reelle bekymring, der eksisterer uden for storbyerne.
Vi lytter til den bekymring, tager den alvorligt og vil på flere områder imødekomme den.
Der, hvor jeg kommer fra, er der begyndt at sprede sig en usikkerhed, en bekymring for fremtiden, en bekymring for, hvad den stigende centralisering og liberalisering får af konsekvenser for landdistrikterne.
Det, vi går og taler om derude, er en frygt for, at det, der betyder noget for os, bliver jævnet med jorden: vores skoler, vores indkøbsmuligheder, vores forenings- og kulturliv og alt det, der betyder noget for os i vores hverdag.
Vi bliver bekymrede, når regeringens rejsehold i deres eftersyn af folkeskolen propper vores skoler ned i et regneark og kommer frem til det facit, at alle skoler med under 600 elever skal lukkes.
Vi bliver bekymrede, når man skærer i tilskud og fradrag til vores fri- og efterskoler, så det kun er de rige, der kan træffe værdimæssige valg med hensyn til valg af barnets skole.
Vi bliver bekymrede, når borgere får op til 100 km til et sygehus.
Vi mener, at borgerne maksimalt skal have 30 minutters transporttid til et sygehus, og det vil vi vil også stille forslag om i Folketinget i dette efterår.
Vi ønsker, at der skabes liv og udvikling i landdistrikterne, og vil derfor også gerne kvittere for mange af de vækstinitiativer, som regeringen har lagt frem.
Dem støtter vi.
Afslutningsvis vil jeg gerne over for finansministeren give tilsagn om, at Kristendemokraterne vil bidrage konstruktivt i den proces, der nu følger i forbindelse med finanslovforhandlingerne for 2011.
Vi vil gerne bidrage til, at regningen ikke skal samles op af de kommende generationer eller af de allersvageste i samfundet.
Vi vil bidrage til, at finansloven bliver både socialt og økonomisk ansvarlig.