Jacob Jensen (V), 2013-02-28:
Jeg vil gerne starte med at kvittere for ministerens besvarelse, som jeg sådan set syntes indeholdt rigtig mange gode ting, ikke bare rent retorisk, men sådan set også indholdsmæssigt, det skal man også hæfte sig ved.
Det vigtige er selvfølgelig, at vi får fundet de midler, der skal til for at knække kurven, og som jeg også startede med at sige i min begrundelse for forespørgslen, er det jo ikke sådan, at den ene regeringsfarve har de vises sten til den her løsning frem for den anden.
Vi kan se, at det er år efter år, det er steget, og alle mener, det skal falde.
Hvad gør vi så ved det?
Vi vedkender os også fra Venstres side det ansvar, vi har haft, i forhold til den regelmængde og den stigende regelmængde, der har været i vores regeringstid.
Man kan så måske sige lidt polemisk: Bare vi kunne komme tilbage til det niveau af bureaukrati, der var, da vi afleverede ministernøglerne, så var det da et skridt i den rigtige retning.
Det er selvfølgelig sagt lidt med et glimt i øjet, men også med alvor, i den forstand at det jo ville betyde, at vi fik knækket kurven, så stigningen ikke fortsatte, men at vi faktisk gik den anden vej, og det er jo det, vi alle sammen efterspørger.
Jeg vil også sige det sådan, at man jo heller ikke efter vores vurdering bare skal have den tilgang, at alle regler er af det onde.
Der er faktisk dokumentationskrav, som er vigtige i arbejdet.
Det kan være på sundhedsområdet, hvor man faktisk har det som en ret central del ved treholdsskift på sygehuse og andre steder, hvor der bliver leveret oplysninger fra det ene hold til det næste, så man ved, hvad hinanden gør, og i det hele taget hvis man efterfølgende finder ud af, at nu er der altså noget, der skal rettes op, og hvad er der så sket i behandlingen?
Så der er faktisk steder, hvor dokumentation er ganske fornuftigt, og der kunne også være steder, hvor man kunne overveje at intensivere den dokumentation.
Men man skal også passe på med, at det, som så bliver dokumenteret, skal være forståeligt, og at de regler, der er, også giver mening for dem, som skal leve efter reglerne.
Det tror jeg også er en væsentlig del af det, når man oplever, at der er noget, der er stigende bureaukratisk, altså at man måske har svært ved at forstå, hvorfor man lige præcis skal udfylde det skema eller foretage den evaluering, eller hvad det nu måtte være for nogle krav, der bliver stillet til en fra centralt hold eller andetsteds, og at man måske ikke helt kan følge, hvad det er, der er grunden til det.
Kan man det, tror jeg sådan set også, der er rigtig mange offentligt ansatte, som egentlig godt kan leve med, at der bliver stillet nogle krav, for regler om dokumentation osv. kan jo også være styrende for, rammen for, hvad det er, man må bevæge sig inden for, og dermed også give en sikkerhed og en tryghed ved udførelsen af den opgave, som man nu engang er blevet ansat til at skulle løse.
Så det synes jeg også vi skal have med.
Jeg tror så også – jeg hørte egentlig også ministeren sige det, og det vil jeg gerne kvittere for – at en af de vigtigste ting i den her diskussion er, at vi skal turde anerkende og sige højt, at vi ikke nødvendigvis behøver leve i en nulfejlskultur.
Jeg kan henvise til bl.a. Københavns Kommunes kulturforvaltning, hvor man har indarbejdet det princip, at man helt åbenlyst siger, at det er o.k. at lave fejl, man skal bare vise fejlene, man skal kunne snakke om fejlene.
Men det, der ikke er o.k., er at lave den samme fejl to gange eller flere gange.
Så skal der selvfølgelig også være en konsekvens.
Det tror jeg måske er en af måderne, man kan gøre det på, nemlig at man viser den tillid.
Vi er alle sammen nogle, som kan begå fejl, og vi skal anerkende, at det kan ske, men vi skal så også kunne lære af de fejl efterfølgende.
Man kan også sige, at fordi der nu opstår en eller anden situation og man så som politiker får stukket en mikrofon op foran ansigtet, hvor man skal svare på et spørgsmål fra en emsig journalist om, hvad man har tænkt sig at gøre ved det, så behøver automatreaktionen ikke nødvendigvis at være: Vi laver et indgreb, jeg tager fat i ministeren i morgen, og nu må hun eller han så tage sig lidt sammen og lave en ny paragraf om det her område.
Det kan jo lige så godt være, at det er opgaveløseren, som har løst opgaven på en forkert måde, måske ikke har levet op til det ansvar, der er givet, og ikke nødvendigvis den eksisterende regel, der er noget galt med.
Det synes jeg også man skal anerkende og have med. Så der er mange elementer i det her, men jeg vil sige det sådan, at vi fra Venstres side og fra den borgerlige fløjs side synes, det er rigtig godt, at regeringen har taget det projekt med frikommunerne, som vi søsatte, med over i sit regeringsprogram.
Det har vi også sagt tidligere, det anerkender vi, og vi har også stemt for de forslag, der har været.
Det så vi gerne at man kom i gang med, og dermed også at man satte lidt mere præcise mål for, hvad det så er for en retning, vi skal gå i.
Det vil jeg starte med at sige som indledning, og så vil jeg på vegne af os selv, nemlig Venstre, og Dansk Folkeparti, Liberal Alliance og Det Konservative Folkeparti fremsætte følgende:
Folketinget finder det nødvendigt med en hurtig indsats til at nedbringe bureaukratiet, således at de offentligt ansattes tid i højere grad kan gå til aktivt at servicere borgerne i stedet for passiv administration.
Folketinget opfordrer regeringen til hurtigst muligt at igangsætte tiltag, bl.a. med afsæt i de erfaringer, som »frikommunerne« indhøster, og endvidere at sætte klare mål for nedbringelsen af bureaukratiet i den offentlige sektor.«