Esben Lunde Larsen (V), 2012-04-13:
Vi har i dag L 145 til første behandling.
Det er forslag til lov om ændring af lov om randzoner.
Det er et lovforslag af mange, men et af grænseoverskridende karakter.
Essensen af lovforslaget er enkel: Med loven udlægges dyrknings-, gødsknings- og sprøjtefri randzoner langs alle vandløb og søer større end 100 m² i landzone.
Med lovforslaget ophæves landmændenes mulighed for at dyrke energiafgrøder, mens offentligheden får adgang til randzonerne.
Der er mange skævheder i lovforslaget og mange ubesvarede spørgsmål.
Det i sig selv er jo fantastisk, når regeringen i sit regeringsgrundlag forpligter sig til et program for god regeringsførelse.
Regeringen vil tilmed sikre høj lovkvalitet gennem rimelige høringsfrister.
Efterhånden ved de fleste, at regeringens intentioner kun er intentioner, indtil der kommer nye intentioner.
Det første kritisable forhold gælder fødevareministerens argumentation for lovændringen i forhold til offentlighedens adgang.
Argumentationen er helt ubegribelig.
Fødevareministeren skriver således i et læserbrev i Jyllands-Posten den 10. februar 2012: »Danskerne er med til at finansiere de nye arealer. Jordejerne kompenseres nemlig med skattekroner for ikke at opdyrke randzonerne, og det er rimeligt, at danskerne får mulighed for at benytte dem.«
Hvilken logik!
Regeringen fjerner først landmændenes mulighed for at dyrke energiafgrøder på deres egen jord, og fordi de så skal kompenseres for denne mistede ret, giver det automatisk alle danske skatteborgere ret til at færdes på jorden.
Hvor skal danske skatteborger så ikke have ret til at færdes, fordi de via deres skat bidrager?
Fjernelsen af landmændenes dyrkningsret får ikke ministeren til at ryste på hånden, til trods for at Realkreditrådet, Finansrådet og Realkreditforeningen i et fælles høringssvar anfører, at de begrænsninger, som lovforslaget lægger op til, medfører risiko for, at landmændenes økonomi forringes yderligere, samt at de 50.000 ha, som skal udlægges til dyrkningsfrie områder, er belånt på basis af den værdi, som var gældende for produktionsjord på belåningstidspunktet.
Det er en værdi, der nu forringes.
Endelig giver Realkreditrådet m.fl. en meget principiel bemærkning om retsvirkningerne af lovforslaget i forhold til klassificeringen »naturligt vandløb«, hvor det er afgørende, at man klassificerer vandløbene korrekt i henhold til EU-reglerne, og ikke mindst at der er konsistens til klassificeringen i andre EU-lande.
Netop klassificeringen af åer og vandløb har det haltet gevaldigt med.
Det er blevet kritiseret, at der er forskel på kommunernes angivelse af åer og vandløb og miljøcentrenes angivelser.
Kommunernes Landsforening anfører da også et hav af betænkeligheder ved lovforslaget, ikke mindst at konsekvenserne ikke er ordentligt beskrevet.
KL sætter tilmed spørgsmålstegn ved, om lovforslagets formål, at skabe 50.000 ha ny natur, overhovedet sikres opfyldt.
Hvad tænker ministeren om så harsk en kritik?
Det næste kritisable forhold gælder den private ejendomsret.
Der har været rejst en sønderlemmende kritik fra adskillige sider af regeringens håndtering af forholdet omkring den private ejendomsret.
Flere anfører, at det har karakter af ekspropriation.
Ministeren afviser blankt, at der kan være tale om problemer, til trods for at Advokatrådet i sit høringssvar udtrykker bekymring over en manglende analyse af lovforslagets virkning i forhold til grundlovens § 73, altså netop ejendomsrettens ukrænkelighed.
Det sidste kritisable forhold, jeg vil anføre, er tidshorisonten.
Hvis loven skal kunne træde i kraft den 1. september 2012, skal der senest den 1. august foreligge et endeligt og godkendt kortmateriale, hvor der bl.a. er taget højde for, at de landmænd, der rammer loftet på 5 pct., skal have en smallere randzone end de 10 m.
Det betyder i praksis, at der for at nå dette senest den 1. juli skal foreligge tilrettede kort, der er helt uden fejl og mangler.
Under forudsætning af den tilstrækkelige høringsperiode på kortmaterialet, så skulle der reelt allerede i dag være sendt udkast til kortgrundlag i høring, så høringssvar efterfølgende kan nå at blive indarbejdet.
Situationen er imidlertid en helt anden, idet der på nuværende tidspunkt kun findes meget midlertidige og ufuldstændige kort.
Midt i denne urealistiske og meget pressede tidsplan skal der så givetvis også afvikles sommerferie både i landbruget og i det offentlige system.
Det hænger i min verden slet ikke sammen.
Nu er det jo en kendt sag, at ministeren sjældent lytter til hverdagens eksperter, men kun henholder sig til skrivebordseksperter.
Derfor afviser ministeren naturligvis enhver anmærkning imod lovforslaget; ministeren ved bedre.
Skulle ministeren imidlertid leve op til regeringens hensigt om god regeringsførelse, ville ministeren udsætte lovforslagets ikrafttrædelse eller lade randzonedelen indgå i Natur- og Landbrugskommissionens arbejde.
Lovforslaget er beskæmmende, ikke mindst det manglende hensyn til landmændenes og jordejernes dyrkningsret samt hensynet til den private ejendomsret.
Derfor vil jeg på det kraftigste opfordre ministeren til en ordentlig og seriøs lovproces, så de talrige forhold, som kritiseres i høringssvarene, bliver ordentligt besvaret og kraftigt ændret.
I Venstre så vi naturligvis helst dette lovforslag taget bordet, og i Venstre kan vi naturligvis ikke støtte lovforslaget.