Ellen Trane Nørby (V), 2010-04-20:
Det er fuldstændig korrekt, at fru Mette Frederiksen helt tilbage i 2004 sagde, at der skulle indføres en fattigdomsgrænse i Danmark.
Det er helt korrekt, at fru Helle Thorning-Schmidt i 2005 sagde, at der skulle indføres en fattigdomsgrænse i Danmark.
Hvad kan vi se?
Vi kan se, at der stadig væk ikke er et klart svar fra Socialdemokraterne på, hvad en fattigdomsgrænse skal indeholde.
Vi har løbende forsøgt at gøre den her debat bredere og har sagt, at det her handler om meget mere og andet end penge, og at der er nogle helt bagvedliggende årsager, som er meget mere mangefacetteret, end at det kun handler om økonomi.
Til det har fru Mette Frederiksen både sidste forår og i maj måned svaret, at det er en tynd kop te.
Til det har fru Mette Frederiksen i går i Politiken svaret, at det er en tynd kop te.
Det er jo ikke sådan noget, der ligefrem indbyder til, at vi opfatter, at fru Mette Frederiksen ønsker at være en del af det brede samarbejdende folkestyre og have en god dialog om, hvordan vi får nogle retvisende fattigdomsindikatorer.
Vi har til gengæld kunnet konstatere løbende gennem debatten, både i forbindelse med beslutningsforslag her i salen og også i forbindelse med de utallige rapporter, som Arbejderbevægelsens Erhvervsråd har lavet, at Socialdemokraterne til det yderste har forsvaret, at man kunne lave beregninger, som byggede på medianmodellen.
Fra Venstres side ønsker vi ikke at have en medianmodel.
Vi synes, det er paradoksalt, at man kan have et relativt fattigdomsbegreb, som bliver opgjort sådan, at man i opgangstider ser, at der bliver flere fattige i samfundet, og i nedgangstider som dem, vi har lige for tiden, hvor vi andre kan kigge ud ad vinduet og se, hvordan krisen er ved at bide sig fast, og se, hvordan den har skabt fattigdom hos flere og en social marginalisering hos andre, og så med de teoretiske modeller samtidig kan se, at antallet af fattige i Danmark er faldende, fordi gennemsnitsindkomsten er faldet, og dermed er indkomsten hos de mennesker, der har under halvdelen af gennemsnittet i Danmark, også faldet. Derfor synes vi jo, at medianmodellen på alle måder giver et misvisende billede af det, vi taler om, nemlig den meget komplekse og sammensatte størrelse, som fattigdom og social marginalisering er.
Vi har fra regeringens side i regeringsprogrammet spillet ud med, at der skal udarbejdes en række fattigdomsindikatorer.
Fra Venstres og Konservatives side har vi også mere konkret prøvet at gå ind i at kigge på, hvad de her indikatorer kan afspejle, hvad det er for nogle elementer af fattigdom, som vi kan se både er med til at være nogle af de bagvedliggende årsager til, at folk ender i fattigdom og social marginalisering, og også nogle af de indikationer, der kan være, når noget er ravruskende galt, og hvor vi som samfund kan gribe ind langt tidligere.
Det kan vi se at den socialdemokratiske ordfører, fru Mette Frederiksen, kalder en tynd kop te og i hele taget konstaterer er en helt gal måde at melde det på.
Vi synes, det er vigtigt, at vi har en meget mere flerdimensionel debat om fattigdom og dermed også om, hvordan vi sikrer, at vi som samfund kan stå hårdt rustet i kampen mod fattigdom og social marginalisering.
Når vi også er betænkelige ved, at man laver en økonomisk fattigdomsgrænse, er det jo, fordi vi kan kigge på lande som bl.a. USA, som har en økonomisk fattigdomsgrænse, og der se, at det bestemt hverken har gjort fra eller til i forhold til antallet af fattige og socialt udsatte i USA, og derfor tror vi ikke på, at en fattigdomsgrænse i sig selv på nogen måde løser problemerne.
Vi mener hellere, at man skal arbejde fremadrettet med indikatorer, som man også kan bruge til at forebygge, at folk ender i fattigdom, at fattigdommen bider sig fast og mennesker ryger ud i en social deroute.
Vi vil gerne blive i det arbejde, der ligger, og vi håber også, at ministeren vil finde en ordentlig proces, hvor de sociale organisationer aktivt kan blive inddraget i det arbejde, der nu pågår med at udforme fattigdomsindikatorer.
Vi er også helt sikre på, at den dialog, vi får nu, kan være med til at kvalificere hele grundlaget for, at vi får nogle retvisende fattigdomsindikatorer i Danmark, sådan at vi som et frit, stærkt og velstående samfund også sikrer, at vi bruger den vækst og velstand til at tage hånd om de allersvageste og de allerfattigste her i vores samfund.
Derfor kan vi i Venstre ikke støtte B 173, som det ligger, og vi håber sådan set, at oppositionen i stedet for vil bidrage aktivt til den debat, der nu kommer omkring retvisende fattigdomsindikatorer, sådan at vi forhåbentlig kan nå frem til et grundlag, hvor vi kan diskutere fattigdom meget mere nuanceret, end at det kun er noget, der handler om økonomi.