Nick Hækkerup (S), 2008-04-29:
Socialdemokratiet kan ikke støtte det fremsatte forslag.
Det er der navnlig tre grunde til: Den første er, at det er socialt skævt; den anden er, at det har en begrænset effekt; og den tredje er, at forslaget er afgrænset på en måde, som virker urimelig og uigennemtænkt.
Til den første del af det, nemlig det, at forslaget er socialt skævt, vil jeg sige, at den typiske modtager af den her præmie på 100.000 kr. vil være mænd med god løn og arbejde, der er mindre krævende.
Folk på deltid, folk med et vist ledighedsniveau, folk, der har forladt arbejdsmarkedet, er ikke omfattet af forslaget.
Er man i løntilskud eller støttet beskæftigelse, f.eks. på fleksjob, er man også udelukket fra ordningen.
Helt konkret betyder f.eks. kravet om, at man højst må have et halvt års ledighed i løbet af perioden, fra man er 60 år, til man er 64 år, at mere end hver fjerde 3F'er ikke vil være berettiget til skattenedslaget på grund af for meget ledighed.
Det samme gør sig gældende for kun hver tiende akademiker.
Nedslidte personer får ingen glæde af ordningen.
NNF har angivet, at de har omkring fem medlemmer, der vil kvalificere sig til præmien, resten har ikke arbejdet fuldt ud til det 65. år, mange var nedslidt før tiden, og nogle var der ikke arbejde til, da de blev, til de var sidst i 50'erne.
Forslaget hører hjemme i en verden, hvor alt kan gøres op i penge.
Den store tidlige tilbagetrækning fra det danske arbejdsmarked tyder på, at andre forhold end økonomi spiller ind, når danskerne beslutter sig for, om de vil blive på arbejdsmarkedet; f.eks. om der er et ordentligt arbejdsmiljø, om der sker fysisk og psykisk nedslidning og alt muligt andet.
De lavtlønnede og de ufaglærte, de, der alt andet lige har de skæve arbejdstider, det dårlige arbejdsmiljø og den store nedslidning, må så oven i købet lide den tort, at hvis de kæmper sig igennem og bliver til det 65. år, får de ikke de 100.000 kr. i skattefri præmie.
Det drejer sig om de ca. 60 pct. af de 60-årige, som er i beskæftigelse, og som tjener under 250.000 kr. årligt.
Efter regeringens og Dansk Folkepartis aftale er de mindre værd, de er ikke så gode mennesker, og derfor har de heller ikke fortjent at få 100.000 kr., men bliver spist af med et mindre beløb.
Så har forslaget jo også begrænset effekt.
Det angives i forslaget, at effekten på arbejdsudbuddet skønnes at være 4.000 personer, hvilket meget belejligt lige nøjagtig gør, at forslaget er selvfinansierende.
Det betyder, at den typiske modtager af beløbet er en af de omkring 12.000 personer, der under alle omstændigheder ville blive på arbejdsmarkedet, til de er 65 år.
Derfra skal man så trække de omkring 1.000 personer, der er udelukket, fordi de tjener over 550.000 kr. Så der er altså 11.000 personer, der får præmien for at gøre det, som de under alle omstændigheder ville gøre.
Prisen, som samfundet betaler for det, er 300 mio. kr. i 2010, 600 mio. kr. i 2011 og 800 mio. kr. i hvert af årene 2012, 2013, 2014, 2015 og 2016.
Skønnet over effekten på arbejdsmarkedsudbuddet, altså de 4.000 personer, er ifølge lovforslaget og regeringen selv usikkert.
Der kan være grund til at tro, at det er vel optimistisk, fordi der allerede i dag er betydelige økonomiske incitamenter til at blive, frem til man er 65 år - fortrinsvis den skattefri efterlønspræmie.
Hvis skønnet ikke holder, hvis altså de dynamiske effekter viser sig ikke at indtræde,
er lovforslaget ikke selvfinansierende, og så skal det finansieres enten ved kompenserende besparelser på vores fælles velfærd eller ved at pille ved den økonomiske robusthed.
Med andre ord skal resten af befolkningen betale for den skattefri præmie til den lille del af befolkningen, som vil kunne nyde godt af forslaget - langt de fleste uden at gøre noget anderledes end det, de under alle omstændigheder ville have gjort.
Til sidst vil jeg sige, at forslaget er tilfældigt afgrænset.
I forbindelse med kampagnen mod sort arbejde sagde vores skatteminister: Jeg synes, at folk med samme indtægter i Danmark skal have samme skattemæssige forhold.
Jeg ville have svært ved at forklare folk i Korsør, at de skulle betale for dem i Nyborg, eller forklare folk i Fredericia, at de skulle betale for borgerne i Middelfart.
Nu må man så prøve at forklare dem, der er født i 1953, at de skal betale for dem, der er født i 1952.
De, der er født i 1945 eller for den sags skyld i 1953, bliver ikke omfattet af forslaget, fordi det er strikket sådan sammen, at det kun tæller perioden 1946-1952.
Det svarer lidt til, at man fik den vanvittige idé at foreslå, at de, der bor på Fyn, kun skulle betale 40 pct. i skat, mens alle andre skulle betale de gældende skattesatser.
Det er altid problematisk med forskelsbehandling, der ikke er sagligt begrundet, og det er det af følgende grunde: Forslaget er socialt skævt, forslaget har ringe effekt og fører i værste fald til besparelser i den offentlige sektor, og forslaget indeholder urimelig forskelsbehandling.
Derfor kan Socialdemokratiet ikke støtte det fremsatte forslag.