Søren Espersen (DF), 2013-01-15:
Dansk Folkeparti er jo som bekendt modstandere af, at Danmark skal blande sig i andre landes borgerkrige.
Det er vi, fordi vi mener, at det er helt op til befolkningerne i hvert enkelt land, hvordan deres land skal indrettes.
Der er folkeslag som vort eget, som har valgt folkestyre og et sekulært retssamfund, og der er folkeslag, som selv med stemmesedlen i hånden har valgt sharia.
At noget folkeslag kan ønske sig at leve under shariaen, er for os uforståeligt, men det, som i Vesten er et utænkeligt ønske, er nu engang helt normalt, ja, nærmest in at ønske sig, hvis man bor i Saudi-Arabien, i Egypten, i Nigeria, i Sudan og altså også store dele af Mali.
Vel kan vi ynke de folk, som på den måde ligefrem ønsker sig denne kultur og higer efter undertrykkelse, og vel kan vi have stor medlidenhed ikke mindst med pigerne i disse lande, som i deres barndom lever nærmest som slaver, og som må forudse et voksenliv, hvor mændene behandler dem efter forgodtbefindende, men kvinderne er ikke nødvendigvis kun ofre – det skal så siges – i dette shariasystem.
De er ofte selv en del af systemet og med til at hjernevaske, måske ligefrem prygle deres børn til underkastelse.
Det er et grusomt system, og man kunne godt ønske sig, at forklarelsens lys ville brede sig over disse folkeslag og få dem til at fatte, at de på alle måder, herunder kulturelt, socialt, videnskabeligt, velstandsmæssigt, ville kunne leve et helt anderledes liv, hvis de vendte sharia ryggen.
Men meget andet end at inspirere disse folkeslag med et godt eksempel på, hvordan velstand, frihed, retsstat og menneskeværd er en mulighed, kan vi ikke, og skal vi heller ikke, for ellers kunne vi ikke bestille andet i alle mulige lande.
Heller ikke når det gælder Mali, skal vi blande os i lokale stridigheder om, hvem der har eller skal have magten.
Men når Dansk Folkeparti har denne holdning, hvorfor var det så, at vi omgående sagde ja, da regeringen bad os om opbakning til ønsket om at bistå Frankrig militært?
Begrundelsen er den samme for os som den, vi anlagde, da regeringen Nyrup Rasmussen i 2001 bad om vores opbakning til at bistå USA og NATO i Afghanistan, nemlig at den vestlige civilisation og dermed Danmark var under angreb fra islamisterne.
Her er forklaringen på, at vi bakker op om dette forslag.
Den vestlige civilisation og dermed Danmark trues med angreb, og den frie, civiliserede kultur i Afrika er også under angreb.
Når nogle derfor spørger os, hvorfor Danmark igen-igen skal holde for militært, mens andre vestlige lande nøjes med at nikke, må vi svare, at netop Danmark, som topper listerne over al-Qaedas terrormål, har en ganske særlig forpligtelse til at medvirke til at bekæmpe dette uvæsen, hvor end det befinder sig.
Al-Qaeda er vores fjende, og det hører til det frie Danmarks pligt at gøre al-Qaeda det forståeligt, at de ikke kan påregne fristed på selv den usleste plet på jorden, ja, selv i det fattige Mali i Vestafrika.
Frankrig har erklæret, at man har til hensigt at udslette al-Qaedas træningslejre i det nordlige Mali.
Deroppe har al-Qaeda fundet et foreløbigt fristed.
Til disse terroristreder strømmer det ind med såkaldt hellige krigere, der modtager undervisning i, hvordan man på den mest effektfulde måde kan myrde så mange civile mænd, kvinder og børn som overhovedet muligt.
Målet er at skabe frygt og rædsel i den frie verden.
Vi må derfor takke franskmændene, dels fordi de har ment at kunne bruge Danmarks hjælp, dels – og allermest – fordi de nu har sat sig i førersædet i den rigtige militære aktion i Mali.
Den er endnu et nødvendigt angreb på al-Qaeda, civilisationens fjende.
Der ofte været nævnt, at al-Qaeda og de andre islamistiske terrororganisationer i deres kamp har masser af tid og masser af tålmodighed.