Sophie Løhde (V), 2011-05-25:
I Venstre er vores svar til gengæld klart.
Vi vil gerne være med til at arbejde os ud af krisen i stedet for at gældsætte og belåne Danmark ud i en ny krise.
Jeg skal på den baggrund på vegne af Venstre, Dansk Folkeparti, Det Konservative Folkeparti, Liberal Alliance og fru Pia Christmas-Møller fremsætte følgende:
Det følger af aftalen, at kommunerne kan fastholde den høje budgetramme i 2010 frem mod 2013.
Folketinget noterer, at regeringen i de kommende forhandlinger lægger vægt på mulighederne for bedre ressourceudnyttelse samt initiativer, der kan styrke kommunernes muligheder for lokalpolitisk styring og prioritering med henblik på at understøtte en stærk decentral kommunal sektor.«
Jeg kan ikke lade være med at trække på smilebåndet, og jeg må også medgive hr. Rasmus Prehn, at det virkelig var et godt forsøg på at sælge den der flotte indpakning af en plan, hvor man endnu ikke har kunnet få oplyst, hvad det er for nogle økonomer, som fuldt og helt støtter finansieringen i den røde plan og dermed kan sige god for, at pengene rent faktisk findes i den virkelige verden, dvs. inden for planeten Jorden.
De økonomer, kunne vi forstå på fru Helle Thorning-Schmidt, fandtes i den virkelige verden, men man ville ikke angive dem, man vil ikke ud med dem.
Vi har nu i Venstre efterlyst dem over flere dage.
Der er ikke nogen, der har meldt sig endnu, og vi leder stadig, så hvis hr. Rasmus Prehn kan nævne bare én, som ikke er ansat i den socialdemokratiske partitjeneste eller i Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, som fuldt og helt støtter den røde plan og dermed finansieringen i den, kunne det jo være rart, at de blev bragt frem i lyset, for der er ingen andre, der har kunnet finde dem.
Jeg har personligt set frem til dagens debat og vil endda i dagens anledning gerne starte med at rose Enhedslisten, ikke kun for at rejse den konkrete debat om kommunernes økonomi og selvstyre, for jeg synes også, at Enhedslisten skal have ros for at være ærlige, f.eks. når de i weekenden ikke var blege for at kræve indflydelse på alt over for Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti, herunder ikke mindst på den økonomiske politik.
Det er ikke nogen hemmelighed, at vi i Venstre ikke sådan ligefrem er enige med Enhedslisten i den økonomiske politik, men vi vil da i det mindste gerne kvittere for, at de i Enhedslisten både er ærlige og konkrete.
Vi kan kun opfordre til, at den samme erkendelse bliver taget med over i den øvrige del af den røde opposition, nu hvor Enhedslisten gerne vil være med til at agere fremtidig kassemester.
At det så i sig selv er ganske svært at se for sig, hvordan partierne inden for den røde blok skal kunne blive enig med sig selv om noget så centralt som den økonomiske politik, er jo et helt kapitel for sig.
I Venstre er vi stolte af, at regeringen, Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre har indgået en historisk aftale om en tilbagetrækningsreform, der ikke alene sikrer, at vi får balance mellem indtægter og udgifter, men som også er med til at sikre, at vi også i fremtiden får råd til at investere i gode skoler, moderne sygehuse og en tryg ældrepleje.
Fra 2014 skaffer vi faktisk fire friske milliarder kroner til mere velfærd – og det er vel at mærke hvert år.
Genopretningen af balancen i de offentlige finanser er nemlig ikke alene en betingelse for overhovedet at have handlemuligheder i de kommende år, men også velfærd.
Det er også derfor, at vi i Venstre vælger varig velfærd i stedet for luftige løfter, smarte overskrifter og ønsketænkning uden konkrete svar.
Med tilbagetrækningsreformen bliver der bygget oven på genopretningspakken, sådan at der med kontante løsninger skabes balance mellem indtægter og udgifter.
For kommunerne indebærer det, at de i 2011-2013 kan opretholde en historisk høj budgetramme til service, hvor en årlig pris- og lønregulering sikrer kommunerne uændret købekraft.
Kommunerne vil derved i 2012 have de samme historisk høje budgetter, som de har i 2011, og som de havde i 2010, hvor vi årligt bruger knap 74 mia. kr. mere på den borgernære velfærd, end hvis Nyrupregeringens niveau fra 2001 alene var videreført og prisreguleret.
Det betyder, at udgangspunktet for konsolideringen er et aktuelt historisk højt udgiftsniveau.
Derudover er det naturligvis vigtigere end nogen sinde, at kommunerne konsekvent har fokus på at frigøre ressourcer til fortsat udvikling af den borgernære velfærd, f.eks. ved at effektivisere og omprioritere sig til et øget råderum gennem øget digitalisering, effektivisering af administrationen, mere effektive indkøb, lokal afbureaukratisering samt nedbringelse af sygefraværet for blot at nævne et par enkelte eksempler.
Kommunerne gør i de her år en stor og vigtig indsats for at gå nye veje i opgaveløsningen med henblik på at omprioritere midler, finde effektiviseringspotentialer og på anden måde tilpasse opgaveløsningen.
Det vil vi i Venstre gerne kvittere for, ligesom vi meget gerne vil understøtte kommunerne i det fortsatte arbejde med, at vi også i de kommende år kan sikre, at vi får mere velfærd for pengene.
Målet er ikke, at alle kommuner skal være ens.
Målet er, at flere skal lære af de bedste og gennem lokale løsninger finde frem til de måder, hvorpå man bedst og billigst kan levere service ud fra lokale behov og ønsker.
Friheden til at gå nye og egne veje i opgaveløsningen er et helt centralt element i det kommunale selvstyre.
Eksempler herpå er frihedsbrevet, udfordringsretten, afbureaukratisering og nu senest frikommuneforsøget, hvor målet er bedre kvalitet i den offentlige service ved at sikre udvikling og afprøvning af nye måder at styre og tilrettelægge den borgernære service på og samtidig afprøve nye styrings- og ledelsesformer i kommunerne.
I Venstre har vi store forventninger til de mange indsatser, og vi vil også fremadrettet arbejde for at understøtte kommunernes lokalpolitiske handlerum i udviklingen af de borgernære velfærdsområder i kommunerne.
Det var så en kort opsummering af, hvad regeringen, herunder Venstre, gerne vil gøre for at sikre sunde rammer om dansk økonomi og dermed også medvirke til at forbedre rammerne for kommunernes økonomi og det lokale selvstyre.
Men hvad er det så, som Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti gerne vil, og som Enhedslisten jo så kræver fuld indflydelse på, ikke mindst i forhold til den økonomiske politik?
Det korte svar må være, at det fortsat må stå hen i det uvisse.
Tidligere var der i hvert fald ikke, når man snakkede med Socialistisk Folkeparti, nogen grænser for, hvor mange penge man kunne love kommunerne, f.eks. var både hr. Villy Søvndal og fru Helle Thorning-Schmidt i 2008 medforslagsstillere til et forslag, der pålagde regeringen at give kommunerne endnu flere penge, alt imens man nu i det senest færdiglavede oplæg kritiserer regeringen for at have vendt det blinde øje til budgetoverskridelser i netop kommunerne.
Sådan er der eksempel på eksempel på, hvordan man har sagt et og gør noget andet, og når man så skal levere de konkrete løsninger og de konkrete svar, så svigter man…