Morten Bødskov (S), 2013-05-07:
Tak for det, formand.
Beslutningsforslaget, der, som vi lige hørte, er fremsat af Dansk Folkeparti, Venstre og Det Konservative Folkeparti, indebærer, at Folketinget pålægger regeringen inden udgangen af indeværende folketingsår at fremsætte lovforslag om ændring af straffeloven med henblik på at skærpe straffen for grove tilfælde af æreskrænkelse.
Det fremgår bl.a. af forslaget, at de elektroniske medier har gjort det lettere at udbrede grove æreskrænkelser til en meget stor del af offentligheden, og at der derfor ifølge forslagsstillerne er behov for strengere straffe.
Lad mig med det samme sige, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget, og som jeg vil redegøre for nærmere om lidt, mener regeringen ganske enkelt ikke, at der er behov for at ændre straffeloven med henblik på at skærpe straffen for grove tilfælde af æreskrænkelse.
Før jeg kommer nærmere ind på strafniveauet og retspraksis i sager om æreskrænkelse, vil jeg gerne understrege, at retten til at udtale sig kritisk, herunder ikke mindst om offentlige myndigheder, er helt centralt for ytringsfriheden.
I takt med at internettet og de sociale medier har fået flere brugere, er det jo blevet muligt at nå ud til en bredere skare med sine synspunkter, også de kritiske synspunkter, og det er jo for så vidt en god ting.
Dialog og debat er fundamentet for et levende folkestyre.
Det er imidlertid vigtigt, at dialogen og debatten er båret af både saglighed og respekt.
Jeg vil gerne slå fast, at urigtige æreskrænkende beskyldninger ikke bør have nogen som helst plads i den offentlige debat.
Som jeg har forstået beslutningsforslaget, ønsker forslagsstillerne at sikre, at straffen for æreskrænkelsen afspejler den udbredelse, som æreskrænkelsen har haft.
Som eksempel herpå kan jeg nævne en dom, som er blevet afsagt af Østre Landsret tilbage i 2011.
I sagen havde DR P1, altså Danmarks Radios program 1, bragt et dokumentarprogram om Rigshospitalets behandling af patienter med lungehindekræft.
I programmet kom DR med forkerte oplysninger om den ansvarlige overlæges behandling af patienter.
Østre Landsret dømte programmets tilrettelægger og redaktionschefen for injurier efter straffelovens § 267.
I forbindelse med strafudmålingen oplyste landsretten: »Det er en skærpende omstændighed, at de urigtige beskyldninger er fremsat i landsdækkende TV i primetime og på DR's hjemmeside, hvorved beskyldningerne har fået en betydelig udbredelse.«
Jeg kan oplyse, at straffeloven indtil 2004 indeholdt en udtrykkelig bestemmelse i § 267, stk. 3, hvorefter det bl.a. skulle betragtes som en skærpende omstændighed, at en æreskrænkelse er fremsat i et, som det hed, trykt skrift eller på anden måde, hvorved den altså får større udbredelse.
Bestemmelsen blev ophævet ved lov nr. 218 af 31. marts 2004 efter forslag fra den daværende regering, VK-regeringen, bl.a. med stemmer fra Dansk Folkeparti.
Hvorfor blev den her bestemmelse så ophævet?
Det blev den på baggrund af et forslag i den omfattende betænkning om straffastsættelse og strafferammer fra Straffelovrådet, som fandt, at bestemmelsen er uden praktisk betydning.
Bestemmelsen var med andre ord overflødig.
Derfor må jeg medgive VKO, at det faktisk gav god mening dengang at ophæve den, ligeså meget som det nu synes at savne mening rent faktisk at genindføre en lignende bestemmelse.
Domstolene kunne allerede dengang lægge vægt på, hvordan æreskrænkelsen var blevet fremsat og betragte det som en skærpende omstændighed, hvis æreskrænkelsen var fremsat i et trykt skrift eller på anden måde havde fået en større udbredelse.
Det er helt på samme måde, som domstolene i dag – som jeg har været inde på med den tidligere nævnte dom fra Østre Landsret, der illustrerer det – helt naturligt kan tillægge det betydning, hvor stor udbredelsen af æreskrænkelsen har været.
Man kan så spørge, om den skærpende virkning er tilstrækkelig.
Passer straffene nu også til overtrædelsen?
Når man kigger på den afgørelse, som forslagsstillerne henviser til, må man erkende, at det kan se lidt mærkeligt ud.
En beskyldning om pædofili er i sagens natur en alvorlig anklage.
Det gør for så vidt ikke sagen bedre, at anklagerne er rettet mod en kommunal familiechef.
Som jeg sagde tidligere, bør urigtige æreskrænkende beskyldninger ikke have plads i den offentlige debat.
Jeg synes, det er helt uacceptabelt, at offentligt ansatte eller andre for den sags skyld uberettiget skal udsættes for den slags ondsindede anklager.
Jeg kan dog generelt oplyse, at en straf på fire dagbøder á 125 kr. ligger meget langt fra det strafniveau, vi normalt ser i den her type af sager.
I forbindelse med dette beslutningsforslag bad Retsudvalget mig ved et spørgsmål af 30. januar 2013 at gennemgå de seneste 5 års trykt retspraksis og redegøre for strafniveauet i sager om æreskrænkelse.
Som det fremgår af mit svar til Retsudvalget, viste gennemgangen, at der i sagerne blev idømt mellem 10 og 20 dagbøder, og at dagbødernes størrelse varierede fra 100 kr. til 1.000 kr.
I seks ud af de ni sager skulle den dømte tillige betale en tortgodtgørelse til den forurettede.
Størrelsen heraf varierede fra 5.000 kr. til 50.000 kr.
Strafniveauet i de gennemgående afgørelser ligger altså generelt væsentlig højere end det, der var resultatet i den konkrete sag, som forslagsstillerne har henvist til.
Så efter min og regeringens opfattelse er straffe og godtgørelser i den størrelsesorden, som er udmålt i de gennemgåede trykte afgørelser følelige, og jeg mener derfor heller ikke, at der er behov for at foretage ændringer i de gældende regler med henblik på at forhøje straffen i sager om æreskrænkelse.
Det er argumenterne for, hvorfor regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget.