Lene Espersen (KF), 2009-02-26:
Jeg vil gerne starte med at takke ordførerne for indlæggene i debatten i dag.
Selv om jeg normalt ikke fremhæver en frem for andre, vil jeg dog alligevel gerne rette en særlig tak til Socialdemokratiets ordfører, hr. Henrik Dam Kristensen, som jeg synes satte det ind i et fantastisk flot historisk perspektiv, hvor lang tid den her sag har været undervejs, og hvor væsentlig den faktisk også er for borgerne i Europa.
For der er her tale om to lovforslag, der faktisk er med til at skrive europahistorie.
Servicesektoren udgør faktisk 70 pct. af BNP og altså også af beskæftigelsen i Europa, men kun 20 pct. af handelen mellem EU-landene, og det er en udfordring.
Det betyder også, at danske virksomheder - gode danske arbejdspladser støder på problemer, når de forsøger at komme ind at konkurrere på andre landes markeder.
Det kan være alt fra helt unødvendige bopælskrav til problemer med at oprette et datterselskab eller bureaukratiske procedurer i forbindelse med tilladelser og andet.
Servicedirektivet blev vedtaget næsten enstemmigt i EU, også med dansk opbakning, fordi der er brug for at få ryddet op i de regler, der forhindrer virksomhederne i at tilbyde deres ydelser på tværs af grænserne i EU.
Regeringen støttede direktivet i den endelige version, bl.a. fordi - fuldstændig som hr. Henrik Dam Kristensen sagde det - man med ihærdig dansk indsats og ikke mindst Europa-Parlamentets indsats fik slået helt fast, at det ikke ville kunne få indvirkning på den danske arbejdsmarkedsmodel, på vores sociale tjenesteydelser eller på vores uddannelses- og sundhedssystem.
Jeg synes, det er vigtigt at få sagt her i dag, hvor der er nogle, der forsøger at drage tvivl om, hvad konsekvenserne af disse gode initiativer er, at nogle søm er blevet slået meget fast, så der ikke er noget at diskutere.
Og det er en af grundene til, at vi står her i dag.
Vi har nogle krav i dag, der sikkert, da de blev indført, var ganske fornuftige.
Det er bl.a. krav om, at autoriserede elinstallatører ikke skal have gæld til det offentlige, men der er ikke en eneste af de autoriserede elinstallatører i Danmark, der har gæld til det offentlige, og derfor kan man naturligvis ikke stille krav om, at andre, der kommer udefra, lige pludselig skal leve op til den slags ting.
Regeringens holdning er, at servicedirektivet er et vigtigt skridt i retning af et mere velfungerende indre marked for tjenesteydelser med ligevægt mellem markedsåbning og en bevarelse af den danske model.
Jeg vil starte med at slå fast, at vi synes, at servicedirektivets mange elementer er med til på næsten alle områder at bringe Europa i en mere rigtig retning.
Bl.a. sikrer lov om tjenesteydelser i det indre marked, at hverken myndigheder eller virksomheder må diskriminere mod de tjenestemodtagere, som ønsker at købe en tjenesteydelse, der leveres i eller fra et andet land i Europa.
Forslaget gør, at der fortsat vil arbejdes for mere administrativ forenkling.
Hvad der også er væsentligt, er, at lovforslaget indeholder en liste med krav, som myndighederne ikke må stille over for tjenesteyderne.
Som jeg nævnte, er der så en lang række ændringer i den mere eller mindre kuriøse afdeling - ændringer af elinstallatørloven, gasloven, dykkerloven, loven om maritime uddannelser og andre - men jeg tror ikke, det er noget, der vil give anledning til voldsomme disputter under udvalgsbehandlingen. Det, der har været det store spørgsmål, og som mange også har fæstet sig ved under førstebehandlingen her i dag, har været de foreslåede ændringer af markedsføringsloven.
Markedsføringsloven ændres på to områder.
Der indsættes en bemyndigelse til at gennemføre servicedirektivets regler om, at tjenesteydere skal give kunderne en række oplysninger.
Der indsættes også en nødvendig undtagelse, når det kommer til de to danske specialforbud mod rabatkuponer og købsbetinget konkurrence.
Disse to forbud kan vi ikke håndhæve over for virksomheder, der er etableret i et andet EU-land, og som leverer tjenesteydelser i Danmark midlertidigt.
Men hvad der er vigtigt at få understreget for ligesom at få forklaret ikke mindst dem, der måtte følge debatten her i dag, er, at konsekvenserne af denne ophævelse nu ikke er så store for danske forbrugere, fordi man fortsat ikke må indløse rabatkuponer i Danmark.
Man må gerne have rabatkuponerne, men man må ikke indløse dem i Danmark.
Det betyder også, at danske virksomheder ikke må udstede rabatkuponer til indløsning i Danmark, og rabatkuponer fra udenlandske virksomheder vil ikke kunne indløses i Danmark.
Men vi har altså af hensyn til de bestemmelser, der gælder for midlertidige tjenesteydelser, ikke kunnet opretholde et forbud.
Det er så et forbud, der er, om man så må sige, forholdsvis begrænset i sit anvendelsesområde, for det er kun noget, der betyder, at man vil kunne anvende disse rabatkuponer i andre lande.
Jeg vil gerne slutte af med at sige, at forhandlingerne om servicedirektivet jo var præget af stor politisk debat, både her i Folketinget og generelt i EU.
Det, der var de store knaster i 2005 og 2006, var direktivets indvirkning på den danske arbejdsmarkedsmodel, indvirkningen på offentlige tjenesteydelser og på miljøbeskyttelse, og jeg vil sige i dag, at det ligger helt fast, at servicedirektivet ikke påvirker disse tre områder.
Servicedirektivet vil få relativt få lovgivningsmæssige konsekvenser i Danmark, og jeg vil sige, at vi selvfølgelig vil følge meget tæt, at disse regler også bliver gennemført i de øvrige EU-lande.
Jeg tror på, at det her er et væsentligt og godt skridt i den rigtige retning for Europa, og jeg er også glad for at kunne sige, at de beskyttelsesklausuler og undtagelser, som har været væsentlige set bredt med danske øjne, har vi fået tilkæmpet os, og de er præciseret i lovforslaget.