Søren Pind (V), 2011-06-14:
Tak for debatten om regeringens forslag til skærpede udvisningsregler.
Jeg ved godt, at vi ikke alle sammen er enige om det her.
Overordnet set vil jeg sige, at jeg egentlig synes, på trods af det stik modsatte politiske udgangspunkt, at fru Line Barfod på mange måder rammer situationen korrekt.
Først og fremmest vil jeg sige, at den store forskel på Højesterets afgørelse vedrørende SR-regeringens daværende forslag dengang jo er, at vi nu går ind og blander os i, hvilken vurdering domstolene skal anlægge.
Det er jo den store forskel.
Vi går ind og siger, at for os er det vigtigt, at man går helt tæt på de internationale konventioner og sådan set vender bevisbyrden om.
Det har fru Line Barfod sådan set ret i.
Det er også i fuld overensstemmelse med de regler, som gælder.
Det har lovgivere ret til.
Det er lovgivere, der pålægger domstolene at fortolke de internationale konventioner.
Og det er det, vi siger.
Derfor står jeg uforstående over for Socialdemokratiets og SF's argumentation.
Det her får en virkning.
Det her får den virkning, at vi siger til danske domstole: Nu skal I gå lige så langt, som I overhovedet kan, og om nødvendigt er der en procesrisiko.
Det er det, vi siger.
Men selvfølgelig er det op til domstolene at vurdere, og heldigvis for det.
Det er sådan set det, vi har domstolene til.
Men det er den store forskel, vil jeg sige til fru Karen Hækkerup, fra dengang og til nu.
Det er, at vi går ind som lovgivere og tilkendegiver, hvor vi synes domstolene skal være i forhold til den vurdering.
Der er en ting, jeg er uenig med fru Line Barfod i, for der er noget, der i hvert fald definitorisk ikke er rigtigt, og det er spørgsmålet om, hvorvidt en udvisning er en straf eller ej.
Den terminologi har man jo ikke taget i anvendelse over for udvisning før.
Strafspørgsmålet er jo afgjort, i og med det slås fast i den pågældende domstolsafgørelse, om vedkommende skal i fængsel eller ej.
Udvisningsspørgsmålet betegnes ikke normalt som en straf.
Den kan måske betegne som en retsfølge, men nu skal det her ikke gå op i det rene juristeri, som fru Karen Hækkerup også så udmærket sagde.
Jeg ser frem til at diskutere det her nærmere i udvalget.
Det, vi har ønsket omkring det her, er at styrke indsatsen mod kriminelle udlændinge.
Som et led i regeringens håndfaste indsats mod kriminalitet er der allerede gennemført stramninger i reglerne om udvisning af kriminelle udlændinge, men der har været eksempler, hvor udlændinge, som er dybt kriminelle og har fået hårde frihedsstraffe, ikke er blevet udvist.
Efter regeringens opfattelse må det ikke være sådan, at kriminelle udlændinge, der afviser at være en del af det danske fællesskab og begår kriminalitet igen og igen, kan blive i Danmark.
Derfor har vi ønsket at stramme udvisningsreglerne til det, det kan bære.
Det er en rum tid siden, hun sagde det.
Nu må vi så se, hvor Socialdemokraterne lander i den her sag.
Men jeg tror ikke, at vi kan gå længere nu.
Jeg tror ikke længere, at vi i forhold til kriminelle udlændinge og udvisningsspørgsmålet kan gå længere end den tekst, der er nu.
Det, der kommer til at præge den politiske diskussion fremover, bliver selve konventionerne og ikke dansk lovgivning.
Selvfølgelig er det op til domstolene at afgøre, om en kriminel udlænding kan udvises, men vi har så som lovgivere slået fast, inden for hvad vi mener den vurdering skal finde sted, og det er altså, medmindre det med sikkerhed kan siges, at det strider imod de internationale konventioner, Danmark har tilsluttet sig.
Det betyder også, at bandekriminalitet skal være en skærpende omstændighed i udvisningssager.
Det drejer sig f.eks. om udlændinge, som begår narkokriminalitet som led i deres tilhørsforhold til en bande.
Her vil bandeelementet betyde, at kriminaliteten skal veje tungere ved afgørelsen af, om der skal ske udvisning.