Finn Sørensen (EL), 2016-05-10:
Enhedslisten er selvfølgelig enig i, at det er vigtigt, at flygtninge integreres hurtigst muligt, og at deltagelse på arbejdsmarkedet er et vigtigt led i det, ligesom målet jo også må være, at flygtningene får et ordinært job, som de kan leve af med den behagelige sidegevinst, at de så betaler et større skattebidrag til det danske samfund, end man gør, hvis man er på overførselsindkomst.
Jeg tror nu ikke på, at det her lovforslag vil føre til, at ret mange flygtninge får et ordinært job – det er sådan set ikke det, der er meningen med det, kan man se, når man kigger ned igennem det – og hvis de får det, vil det jo i høj grad ske på bekostning af nogle af de 170.000 ledige, vi har i forvejen.
For det er jo sådan, at det her lovforslag ligner alt mulig anden politik fra regeringens og for den sags skyld også fra den tidligere regerings side: Det, man er meget optaget af, er at øge det her arbejdsudbud – altså øge udbuddet af arbejdskraft.
Man beskæftiger sig ikke med at øge efterspørgslen efter arbejdskraft ved at skabe nogle flere job, hvilket jo ellers ville give plads på arbejdsmarkedet, ikke bare til flygtninge, men til de mange arbejdsløse, vi har i forvejen.
Det fremgår jo klart af hele lovforslaget og for den skyld også af den trepartsaftale, som det bygger på, at hensigten er, at alle flygtninge langt hurtigere end i dag skal ud i såkaldt virksomhedsrettede tilbud.
Men hvad betyder det?
Det lyder godt, men i virkelighedens verden er det jo virksomhedspraktik, nemlig en ordning, hvor flygtningene arbejder gratis for virksomheden i op til 3 måneder, og hvor det ene praktikforløb kan afløse det andet.
Det er der rigtig mange virksomheder der allerede har fundet ud af.
Man vil ovenikøbet stramme op på dette felt, sådan at der ikke må gå mere end 6 uger imellem hver praktik. Dette hensyn, de såkaldt virksomhedsrettede tilbud, står over alt andet, og det bygger det her lovforslag på.
Det står højere end ordentlig sprogundervisning.
Disse ting må vige, så de underordnes det erklærede formål, og dermed er lovforslaget jo et led i en massiv plan for at bruge flygtninge som billig eller gratis arbejdskraft.
Lovforslaget skal jo ses i sammenhæng med igu-lovforslaget, vi lige har behandlet.
Det var det med den billige arbejdskraft, nogle steder endda meget billige.
Her har vi så den gratis arbejdskraft.
Hvordan er erfaringerne så med det, og hvor havner flygtningene henne efter denne her politik?
Erfaringerne er, at jobeffekten af virksomhedsrettede tilbud i form af praktik er meget, meget lille.
Socialrådgiverne siger, at det kun er 11 pct. af forløbene, der afsluttes med et ordinært job.
Samtidig ligger det jo også i trepartsaftalen, at man først og fremmest skal have flygtninge hen i de brancher, hvor der er jobåbninger.
Men hvor er det, der er mange såkaldte jobåbninger?
Det er i hotel- og restaurationsbranchen.
Det er inden for rengøring.
Det er i servicebranchen, i landbrug, i skovbrug, i gartneri.
Det er især i hotel- og restaurationsbranchen og rengøringsbranchen.
Hvem møder flygtningen så der?
Flertallet inden for hotel- og restaurationsbranchen i de ufaglærte job er jo mennesker af en anden herkomst end dansk.
Der tales ikke dansk på mange af de arbejdspladser; der tales engelsk.
Der er ikke meget god integration i det.
Hertil kommer der jo så en række yderligere klare forringelser af kvaliteten i forhold til integrationsindsatsen over for flygtningene.
Alle flygtninge er pr. definition jobparate fra dag et.
Det er kun, hvis det er åbenlyst, at man kan visiteres som aktivitetsparat, altså en, som ikke umiddelbart er parat til arbejdsmarkedet.
Men også disse mennesker har rådighedsforpligtelse ifølge lovforslaget, og det rammer jo de mange flygtninge, der har krigstraumer og forskellige sygdomme.
De kan risikere at blive sanktioneret om end på et lidt lavere niveau end andre.
Man svækker forpligtelserne til at skaffe flygtningene en permanent bolig.
Der er ingen forpligtelser længere til, at kommunerne skal foretage et sundhedstjek, med det resultat, at mange fysiske og psykiske lidelser og sygdomme hos flygtningene ikke bliver opdaget og forebygget og helbredt.
Så lemper man kravet til sprogundervisning og til integrationsprogrammet i det hele taget.
Færre får mulighed for transportgodtgørelse.
Det er bare for at nævne nogle af de forringelser, der er.
Oven i det indfører man så et fuldstændig tåbeligt bonussystem, hvor kommuner og virksomheder, der får flygtninge i ordinære job, får en bonus.