Marianne Jelved (RV), 2013-10-08:
Ja tak.
Der skal jeg bare lige understrege, at det er en meget simpel form for visitation, der er tale om her, for almindelige mennesker, der har vagt på et museum, har ingen som helst kompetence til at gå længere end til at undersøge en taske, en mappe, en pakke, et stykke overtøj.
Så man kan f.eks. ikke blive kropsvisiteret; det er politiet, der har den opgave, og det ligger helt uden for det her lovforslag.
Men vi kan belyse det yderligere, hvis der er brug for det.
Til hr. Jørgen Arbo-Bæhr vil jeg sige, at vi nu må behandle det i udvalget og finde ud af, hvordan vi måske kan imødekomme hr. Jørgen Arbo-Bæhr på en eller anden måde.
Men jeg skal bare lige minde om, at Justitsministeriet jo har godkendt lovforslaget, inden det blev fremsat i Folketinget.
Så derfor kan jeg ikke forestille mig, at der er nogen problemer i den sammenhæng.
Men lad os vende tilbage til det.
Til hr. Lars Barfoed: Jeg synes, det er en rigtig god idé, hvis man kan deponere sin taske og sit overtøj, inden man går ind på selve museet og dets samlinger.
Hr. Lars Barfoed spørger også, om der er private samlinger, som kunne være interesseret i at være omfattet af det her.
Altså, statsanerkendte kulturarvsinstitutioner mener jeg også kan være private samlinger, som er blevet statsanerkendt, som f.eks. Den Hirschsprungske Samling; den vil så også kunne være omfattet af lovforslaget.
Men det kan vi også belyse.
Som det er blevet sagt af ordførerne, er lovforslaget fremsat for at styrke beskyttelsen mod tyveri ved statslige og statsanerkendte kulturarvsinstitutioner.
Lovforslaget er fremsat som følge af det tyveri, der har været på Statens Arkiver, hvor der over en årrække uretmæssigt er blevet fjernet arkivalier fra Statens Arkivers læsesal.
I lyset af de førnævnte erfaringer fra Statens Arkiver er det Kulturministeriets vurdering, at for at imødegå lignende tilfælde af tyverier er det nødvendigt, at loven fremover også kan finde anvendelse på andre statslige og statsanerkendte kulturarvsinstitutioner, hvor der er publikumsadgang til samlingerne – det er det, der er det centrale kriterie.
Lovforslaget lægger derfor op til, at kulturministeren kan bestemme, at der på visse statslige og statsanerkendte kulturarvsinstitutioner med publikumsadgang til samlingerne kan gennemføres visitation af personer.
Det skal sikres, at lovens anvendelsesområde mere fleksibelt kan imødekomme et behov for en visitationsforanstaltning ved en kulturarvsinstitution, og derfor en bemyndigelse, for vi forventer ikke, at alle kulturarvsinstitutioner har brug for visitation.
Ifølge lovforslaget skal der fremsættes et ønske fra den pågældende institution, og der skal indsendes en anmodning til kulturministerens vurdering, og så skal visitationen foretages efter de forskrifter, der godkendes i den sammenhæng, og det bliver altså en begrænset visitation – til tasker, pakker og lignende samt overtøj, og »lignende« dækker over mapper og andre former for bæremidler.
Det er tanken med lovændringen, at lovens anvendelsesområde alene udvides til de kulturarvsinstitutioner, hvor der vurderes at være et behov for at gennemføre visitation af personer, så det er bestemt ikke dem alle.