Hans Christian Schmidt (V), 2007-01-19:
Jeg vil gerne starte med at takke ordførerne for i hvert fald den debat, vi har haft i dag.
Der har været mange positive bemærkninger, og særlig har jeg noteret mig, at de er kommet fra hr. Christian H. Hansen, hr. Jens Kirk og hr. Allan Niebuhr.
Det er kun forståeligt.
Det er jo sådan, at når vi indgår den her aftale, er det jo bl.a. deres tre partier, som får sat fodaftryk i den, og det gør fødevareministeren også.
Sådan er det i en god forhandling: Man giver, og man tager, og så stykker man det sammen bagefter.
Men inden jeg går over til sådan at sige noget mere direkte om lovforslaget, har jeg sådan set lyst til at sige, at det i grunden er tankevækkende, hvor stor forskel der kan være på tingene, når man sidder her nu næsten i et par timer og lytter til den debat, der foregår her i salen fra oppositionens side, om det nye landdistriktsprogram og den nye lov, og når man lige har været på rundtur igen ude i landet – jeg skal hilse og sige, at alle kan være glade, for der kommer et sted mellem 202 og 175 mennesker hver gang – og har hørt begejstringen og hørt om de visioner, folk har om, hvad de vil lave ude i landdistriktet.
Man kan virkelig somme tider få en fornemmelse af, at man ikke er i det samme land.
Herinde må man sige at tingene bliver talt helt ned.
Det er sort, der er ikke penge nok, og det er skidt og halvskidt, alt efter hvilke udtryk man nu kan finde.
Så er det jo godt, at begejstringen er der, når man kommer ud i landdistrikterne, derude, hvor menneskene lever, derude, hvor de skal omsætte det her til politik.
Så en opfordring vil i hvert fald fra min side være, at ingen forsøger at tale den begejstring ned.
For selv om man kan være uenig i indholdet, og det er jo fair nok, at man politisk kan være det, så er der vel ingen grund til at tage modet fra dem, som gerne vil gøre noget.
Jeg tror, at de fleste altså er enige om, at det da er helt afgørende, at der er nogle, der vil gøre en indsats.
Kan man komme med et tal, der ikke er lige nøjagtig det tal, der var før, er der grundlag for en stor debat.
Når man er udeomkring i landet, kan man høre, at folk synes, det er mange penge, og at de kan forstå, at det er vigtigt at komme i gang, og at det også er vigtigt, at de penge, der nu er afsat, også bliver brugt på en fornuftig måde, så de kan vise, at der er behov for dem.
Det er jo tankevækkende at se, hvor meget det fylder her, og hvor meget det fylder ude i landdistrikterne.
Jeg siger det kun, fordi jeg tror, vi somme tider alle sammen skal passe på med, at det ikke bliver lidt for christiansborgsk, altså at vi hele tiden sidder og taler om tal.
Det tror jeg sådan set vi alle sammen skal tage os i agt for, også jeg selv.
Men jeg tror bare, at det er vigtigt, at vi husker at tænke det igennem, at vi nu husker, at der altså er nogle mennesker, der virkelig brænder for det, at der er nogle mennesker, der virkelig kan se nogle muligheder.
Jeg er dybt imponeret over at se, hvad de får ud af pengene.
Den måde, vi regner på herinde, hvor vi siger, at en krone er lig med en krone, er jo slet ikke et system, man bruger udeomkring.
Her siger man, at en krone, man har fået, skal man da gerne kunne få til at fordoble sig tre gange eller fem eller syv eller ni gange.
På den måde ser de nok lidt anderledes på det.
Men i hvert fald er det sådan, at baggrunden for lovforslaget allerede er fremgået.
Den er jo at kunne gennemføre Rådets forordning om støtte til udvikling af landdistrikterne i Danmark.
Forordningen giver mulighed for at gennemføre en række støtteordninger med henblik på udvikling af landdistrikterne på et bæredygtigt grundlag, og det er jo vigtigt.
Den nye forordning afløser landdistriktsforordningen fra 1999 og udgør en hovedhjørnesten i regeringens politik for udvikling af landdistrikterne i perioden 2007-2013.
Jeg har allerede nævnt, at lovforslaget har fire hovedformål, nemlig at fremme den stærke konkurrenceevne i jordbrugs-, fødevare- og skovbrugssektoren, fremme, at der kommer flere iværksættere og lokale arbejdspladser i landdistrikterne, fremme varieret landskab og rig natur og rent miljø og attraktive levevilkår i landdistrikterne, hvilket bidrager til at styrke sammenhængen mellem land og by.
Det er således hensigten med loven at gøre det muligt at implementere landdistriktsforordningen på alle områder, som er relevante for Danmark, og det betyder, at lovforslaget omfatter alle tre tematiske akser, som forordningen bygger på.
Regeringen arbejder jo for et stærkt og konkurrencedygtigt jordbrugserhverv, et erhverv, som skaber værditilvækst gennem innovative ideer og holder Danmark helt i front i den internationale konkurrence.
Det skal ske med grundlag i udstrakte miljøhensyn, nabohensyn og en målrettet satsning på kvalitetsfødevarer, hvor også dyrenes velfærd er et vigtigt parameter.
Vi arbejder ligeledes for, at landdistrikterne skal være attraktive steder at bo og arbejde, og det betyder, at vi skal sikre, at der skabes nogle nye job i de landområder og yderområder, hvor der er behov for det.
Vi skal med andre ord sikre os, at der er et fornuftigt livsgrundlag i de danske landdistrikter.
Et andet element i en god livskvalitet på landet er jo, at vi har et rent miljø, varierede landskaber og en rig natur.
Men fugle og træer gør det ikke alene.
Der er også nødt til at være nogle servicefaciliteter til dem, der vælger at bosætte sig i landdistrikterne, og der skal være mulighed for at udfolde sig kulturelt og skabe de tætte relationer, som er et af landdistrikternes stærke kort.
Jeg vil ikke i detaljer gennemgå de konkrete støtteordninger, vi ser for os under de tre akser, men blot knytte nogle stikord til dem.
Under akse 1 om jordbrugets konkurrenceevne er det vores hensigt at fokusere på innovation, kvalitetsfødevarer og økologi.
Vi tror, at det er en rigtig god investering at støtte op om nytænkning og udvikling af nye produkter og produktionsmetoder i fødevarebranchen.
Eksempelvis udvikling af renere teknologi til landbruget, der gør produktionen bæredygtig såvel økonomisk som miljømæssigt, tror vi er vigtig.
Det forudser vi bliver helt afgørende for, at vi fortsat kan have et konkurrencedygtigt landbrug i Danmark.
Og hvorfor ikke satse på at levere fødevarer, der er så gode, at folk i Danmark og på eksportmarkederne er villige til at betale mere for dem?
Også her er markedsudviklingen med os, hvis vi gør en indsats for at hjælpe det i gang.
Endelig kan vi glæde os over, at økologien tilsyneladende er i fremgang igen.
Økologi er også en prioritet under akse 2.
Endvidere vil støtte til læplantning også fortsat kunne ydes under loven.
Der bliver mulighed for at planlægge udvikling af et naturområde og så foretage de investeringer, der realiserer visionerne for en spændende, rig og tilgængelig natur i området.
Det vil jeg gerne uddybe lidt, for det er en ny måde at lave landdistriktsudvikling på og en måde, som vi fra regeringens side godt vil investere massivt i.
Vi vil tilbyde indbyggerne i 45 land- og yderkommuner og dem på de mindre øer, at de kan lave lokale aktionsgrupper; aktionsgrupper, som udtænker en udviklingsstrategi for netop deres område.
Vi tildeler så et budget, der kan være en løftestang for at realisere den strategi.
Strategien skal være i overensstemmelse med det regionale væksforums erhvervsudviklingsstrategi og den kommunale planlægning og EU-fordelingsrammen, det er jo klart nok, men ellers er det op til de lokale at bestemme, hvad de vil investere i.
Det tror vi der kommer meget godt ud af.
Så skal der være plads til, at de mennesker, der er aktive og vil gøre en indsats i deres lokalområde, kan få mulighed for at realisere deres potentiale, og vi tror på, at det i sig selv vil skabe en bedre livskvalitet i landdistrikterne, når man i samarbejde skaber nogle bedre rammer for livet på landet.
Så den måde at skabe udvikling på bliver helt central i indsatsen under akse 3.
Alt i alt er det så meningen, at loven og landdistriktsprogrammet skal sikre medinddragelse, nytænkning såvel inden for som uden for jordbrugssektoren og et godt miljø og spændende natur i landdistrikterne.
Det er klart, at jeg også ser frem til udvalgsbehandlingen og til at besvare de spørgsmål, der måtte være, ligesom jeg gerne uddyber eventuelle særlige emner, hvis udvalget ønsker det.
Jeg vil ikke knytte mange bemærkninger til debatten, for den har man jo så udmærket selv haft her i løbet af formiddagen.
Men jeg må bare sige, at hvis der er en ting, der overrasker mig, så er det simpelt hen, at man ikke kan få sig selv til at anerkende, i hvert fald fra nogle partiers side, at det er den største satsning på økologi nogen sinde.
Eller hvis jeg skal sige det med hr. Christian H. Hansens ord: Det kan da godt være, at man kunne tænke sig, at der skulle endnu mere til, for når nu regeringen gør meget mere, end man selv nogen sinde har gjort, kunne man alligevel tænke sig, at det skulle være meget mere.
Det er jo fair nok.
Men der skal alligevel noget til, at man kan blive ved med at fastholde en pessimisme over dette lands første økologiplan, den største satsning på økologi nogen sinde, og starte med at spørge: Er man ikke bekymret over, om der nu er penge nok?
Se, bekymringen om økologi har været, at jeg, fordi vi simpelt hen ikke har kunnet komme af med pengene, har været nødt til at sende store millionbeløb tilbage til EU.
Det er bekymrende.
De forligspartier og jeg selv, der har besluttet, at vi er nødt til at lave en plan over 7 år – godt nok er der meget andet, der tæller for 2 år i den her plan, men økologiplanen tæller for 7 år – synes, det er meget vigtigt, at man sender et helt klart signal til dem, der skal lægge om til økologi, om, at de kan regne med den her satsning, at de kan regne med den her linje, og at de kan regne med, at det, der er indgået aftale om, også er det, der gælder om 2, 3, 4, 5 år.
Vi siger det, fordi vi jo havde fantastisk gode erfaringer med det, da vi lavede den store fiskerireform.
Der var der den samme situation.
Det gjaldt om at sende nogle klare signaler om, at man kan stole på den udvikling, vi tilrettelægger.
Der er nogle mennesker, der siger, at vi i dag står og mangler økologiske varer.
Ja, det er rigtigt, og man skal ikke mange år tilbage for at kunne konstatere, at vi da havde alt for mange og ikke vidste, hvordan vi skulle komme af med dem.
Det er jo kunsten hele tiden at vide, hvad markedet efterspørger om 5 år, men det er jo ikke det mest enkle.
I så fald var der flere, der gjorde det.
Men i hvert fald kan vi fra Folketingets side prøve ikke at stå i vejen, men derimod give en opbakning og en opmuntring.
Der vil jeg gerne sige, at mit udgangspunkt på økologiområdet var anderledes.
Det tror jeg da også er kommet frem i debatten, men det er jo, når man har nogle gode debatter, når man går tæt til hinanden, at man begynder at finde ud af, hvordan man skal skrue det sammen.
Jeg må sige, at jeg faktisk synes, at det er blevet et rigtig godt forslag på økologiområdet.
Det passer også godt til resten af landdistriktsprogrammet, som er blevet rigtig godt, og jeg vil bare sige i dag, at jeg er meget fornøjet over at høre befolkningens modtagelse, når vi er ude i landet.
Der skal jeg bare som en ren serviceoplysning sige, at hvis man tror, vi på de møder diskuterer meget landbrug, så har man helt misforstået det.
Det må jeg sige.
Det, vi drøfter, er spørgsmål om små virksomheder, mikrovirksomheder, der gerne vil starte: Hvordan kommer de i gang, hvordan får de bygget det her op, hvem kan være der, hvem kan ikke være der, hvilke visioner er der, hvad kan de søge om, hvad kan de ikke få midler til?
Det er så spændende en debat, der kører derude.
Den vil jeg bare håbe at vi alle sammen vil støtte op om og opmuntre til fortsætter.
Det har vi behov for i årene, der kommer, så vi kan løfte i flok, for det skal der til, når man skal skabe ændringer i landdistrikterne.