Finn Sørensen (EL), 2012-05-31:
Som Folketinget kan se af forslaget til vedtagelse og betænkningen, er der en meget, meget lang række spørgsmål, som er stillet af forskellige partier for at få opklaret konsekvenserne af den her finanspagt.
Det er jo ikke, fordi vi beskylder regeringen for, at den ikke har svaret på spørgsmålene.
Men der er to helt afgørende spørgsmål, når man skal tiltræde en sådan traktat, som må afklares, og som må klarlægges fuldstændig.
Det ene er spørgsmålet: Har regeringen sikret sig gennem en garanti eller en aftale eller på anden vis, at det er regeringens måde at beregne det strukturelle underskud på, der holder vand hele vejen igennem?
Det andet spørgsmål er: Hvordan kommer vi ud af den finanspagt, for der står ikke noget i den om, hvordan vi gør?
Regeringen har fremsendt svar på de spørgsmål, ja, men det er efter vores opfattelse ikke klare svar.
Hvis vi tager det første spørgsmål, så henholder regeringen sig til, at der jo ikke står noget i finanspagten om, hvordan det her strukturelle underskud skal beregnes.
Dermed mener man, at man så har sikret sig, at man kan beregne det, som man gerne selv vil.
For man kan jo ikke henvise til en klar aftale med Kommissionen eller til en anden form for garanti for, at det er sådan, det skal være fremover.
Det er jo så her, hvor jeg må sige, at det er overordentlig pinligt, at ministeren ikke af sig selv siger: Hvis det er sådan, at Enhedslisten har fundet frem til et dokument, som sætter spørgsmålstegn ved, om vores svar nu også er rigtigt, så vil jeg af mig selv sige, at yes, det må vi da undersøge nærmere.
Hvad er det så, der er så interessant i det papir?
Det vil sige, at Kommissionen er ved at skrive et papir om, hvordan de nationale reguleringsmekanismer skal være.
Omdrejningspunktet i dem er lige nøjagtig beregningen af det strukturelle underskud.
Der står en sætning – og ingen kan jo vide, om det er rigtigt, hvad jeg siger, og det er derfor, det havde været godt at få det tilbage i udvalget, men der er mulighed for at offentliggøre det senere – og den lyder: De nationale reguleringsmekanismer kan – og det er min klumpede oversættelse – styres efter EU-kriterier eller de nationale kriterier ...
Det kunne jo underbygge regeringens opfattelse.
Men så står der i forlængelse af det: ... i det omfang, at de lever op til de ovennævnte betingelser.
Hvad er det så for nogle betingelser, der henvises til?
Ja, det er europolitikken, for at sige det ganske kort.
Det er noget, som burde undersøges rigtig grundigt, for det underbygger jo Enhedslistens opfattelse af, at der er fuldstændig frit spil, hvad det her angår.
Og når der er fuldstændig frit spil i en aftale, som også henviser bedømmelsen af, om landene har levet op til finanspagten, til EU-Domstolen, så skal der ikke meget fantasi til at forestille sig, at også det her spørgsmål i den sidste ende kan havne hos EU-Domstolen.
Det korte af det lange med det her spørgsmål er, at regeringen ikke har sikret sig nogen garanti for, at den danske regering kan fastholde sin beregning af det strukturelle underskud.
Det er et meget afgørende spørgsmål, for det er jo det, der i sidste ende kommer til at afgøre, hvor meget der skal skæres i de offentlige ydelser; hvor meget der skal skæres i vores fælles velfærd.
Hvad det andet spørgsmål angår, handler det jo om, hvordan vi kommer ud af pagten.
Der er det jo en ren tilståelsessag fra regeringens side, nemlig at det ved man simpelt hen ikke.
Og man kan ikke udelukke, at det kan komme til at medføre nogle omkostninger for Danmark, fordi det efter almindelige internationale traktatregler vil kræve, at de andre lande er enige i, at vi kan komme ud.
Hallo!
Det er da også noget, man skal have klarlagt, inden man siger ja.
Men det er dog en stor alvorlig pligt som forvaltere af Folketinget at sikre, at det sker på et fuldt oplyst grundlag, ellers underbygger man jo bare den fremherskende stemning og mening ude i befolkningen, altså at det der med EU er noget, man bare kører hen over hovedet på befolkningen.
Uanset om de er kritiske eller ej – kan de ikke finde ud af at stemme rigtigt første gang, ja, så tager vi bare et par gange til, til pengene kommer til at passe.
Tak for ordet.