Per Clausen (EL), 2008-12-04:
Jeg vil gerne takke for besvarelserne fra ministrene, og jeg vil sige, at der var mange elementer i de besvarelser, som jeg var meget glad for.
Jeg var meget glad for velfærdsministerens klare pointering af, at tvang og magtanvendelse kun sker, når alle andre muligheder er udtømt.
Så kan man stille spørgsmålet, hvis man kigger på den beretning, Sundhedsstyrelsen har lavet, om alle andre muligheder var udtømt i de tilfælde, man ridser op der.
Og der må jeg bare sige efter at have gennemgået dem, at samtlige tilfælde er eksempler på, at systemet har svigtet på en række andre områder end det, at man skulle have udøvet for lidt magt.
Så synes jeg jo, at konklusionen på sådan en beretning burde have været en klar erkendelse fra sundhedsministeren af, at der her er noget galt, at der her er noget, vi har gjort alt for dårligt.
Desværre blev konklusionen i første omgang, at der var brug for flere tvangsindlæggelser, at der var brug for mere tvang.
Men nu indgik det ikke i ministerens besvarelse i dag, og jeg tager det som et udtryk for, at ministeren på det område er blevet opmærksom på, at de udtalelser, han kom med i første omgang, jo sådan set strider mod regeringens politik, som handler om, at man skal reducere anvendelsen af tvang mest muligt.
Og det er jo godt, hvis det forholder sig på den måde.
For selvfølgelig findes der en række alternativer til tvang, som netop handler om at gøre en aktiv opfølgende indsats.
Jeg kunne nævne Lindevang i Helsingør, Døgnhus Viborg, Fountain House eller de opsøgende psykoteam, som man bruger i tværfaglige team rundtomkring i landet, hvor man opsøger patienten i eget hjem og i dialog med patienten udarbejder en individuel behandlingsplan, hvor udgangspunktet er, at patienten skal fastholdes i sit eget lokalmiljø.
Det særlige ved de her team er, at de tilbyder kriseberedskab 24 timer i døgnet, og det er det, vi skal have mere af.
Vi skal også have mere af, at der skal bruges tid, kræfter og ressourcer på at komme i dialog med de mennesker, der har psykiske lidelser.
Det nytter jo ikke noget, at man tager et nej for et nej i disse tilfælde.
Her skal der følges op, men det kræver selvfølgelig ressourcer og vilje til at prioritere opgaven.
Og det er måske ikke så overraskende, at Danske Regioners formand og enkelte kommunalpolitikere kan indtage det standpunkt, at vi nu alligevel skal have lidt bedre mulighed for at bruge tvang, for pointen er jo, at hvis man ikke har økonomiske ressourcer nok til at gøre det rette, er tvang jo en meget mere aktuel løsning, og tvang kommer på banen langt tidligere.
Det skal så føre mig frem til det sidste element i det, jeg vil tale om i dag, nemlig økonomi, som jo også betyder lidt i den her sammenhæng.
Det er jo sådan, at hvis man kigger på den psykiatriske behandling i Danmark, ser man, at væksten på det område har været under halvdelen af, hvad den har været på resten af sundhedsområdet.
Og det er altså inden for et område, hvor vi gang på gang har hørt satspuljepartierne fortælle om, at når de afsætter penge her, er det, fordi de prioriterer området meget højt.
Det kan også sammenlignes med andre lande: Norge, hvor man har fordoblet bevillingerne til det her område, og andre lande, hvor man har fokuseret meget på at udvikle lige præcis det, der gjorde, at man ikke bare behøvede at reducere tvangen, men at man også var nødt til og havde mulighed for at reducere anvendelsen af medicin.
På baggrund af den situation fremsætter Enhedslisten følgende: Forslag til vedtagelse »Idet Folketinget konstaterer, at - der stadig er mange mennesker med psykiske lidelser, der ikke får den rette behandling i tide, - der mangler botilbud til udskrevne med psykiske lidelser, - der mangler steder med tilbud om både kvalificeret psykiatrisk behandling, relevante aktivitetstilbud og social-psykologisk behandling, - støtten og opfølgningen til mennesker med psykiske lidelser er for dårlig, - bevillingerne til psykiatrien halter bagud i forhold til resten af sundhedsområdet, og at - løsningen på disse problemer ikke er flere tvangsindlæggelser eller anvendelse af ambulant tvang, opfordrer Folketinget regeringen til at - sikre, at der udarbejdes sammenhængende støtte-, behandlings- og opfølgningstilbud til alle med en psykiatrisk lidelse, - sikre de nødvendige ressourcer, så alle med en psykisk lidelse får adgang til kvalificeret, hurtig og gratis behandling og hjælp, og at - gennemføre en handleplan for anvendelse af mindre tvang i psykiatrien, ved at fokusere på og afsætte midler til at udvikle og anvende alternativer til tvang i behandlingen.«