Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-06-10:
På Fabriksvej i Odense ligger virksomheden Claus Andersen Rustfri Stål A/S.
De producerer skabe til at opbevare hjertestartere.
De laver elementer til kantiner.
De udfører underentrepriser for andre virksomheder.
Claus Andersen er en af de mange danske produktionsvirksomheder, der måtte fyre folk under krisen, men som nu er begyndt at ansætte igen.
Jeg besøgte virksomheden for en måneds tid siden.
Der er travlt, ordrebogen er fuld, og den største bekymring er, om de nu kan nå det hele inden industriferien i juli.
Der er en ny optimisme i dansk erhvervsliv.
For 2 måneder siden besøgte jeg Slotsgården i Horsens.
Slotsgården er et af de mange ældrecentre og plejehjem rundtom i Danmark, hvor engagerede mennesker knokler for, at de mennesker, der selv har arbejdet hårdt gennem livet, kan få en tryg og værdig alderdom.
Det er en af velfærdssamfundets allervigtigste opgaver.
Derfor giver vi 1 mia. kr. ekstra til vores svageste ældre.
Flere job og bedre velfærd – det er balancen i regeringens politik.
Fra den dag vi trådte til, har det været vores mål at bringe Danmark trygt gennem krisen uden skår i vores solidariske samfund.
Og Danmark er kommet videre.
I dag står vi et helt andet sted end for 3 år siden.
Økonomien voksede med næsten 1 pct. i de første 3 måneder af året.
Det viser Danmarks Statistiks foreløbige tal.
Og det seneste år er 28.000 flere kommet i arbejde.
Ledigheden er faldet, eksporten er steget, og boligmarkedet har det bedre.
Danmark er i fremgang, og meget tyder på, at fremgangen vil bide sig fast og tage til i de kommende år.
Det er forventningen, både i regeringen og hos de fleste økonomer.
Og det er ikke kun økonomien, der har fået det bedre.
Vi har også gennemført markante sociale forbedringer – for udsatte børn, for de ældre, for dem, der har mest brug for det.
Danmark er tilbage på sporet.
Nogle ser velfærdssamfundet som en omkostning, der skal holdes nede, så den private sektor kan vokse.
Jeg ønsker et Danmark med en stærk offentlig sektor og en stærk privat sektor.
Jeg tror på et samfund, hvor vi tager ansvar for hinanden og får alle med.
Jeg tror på et land med tryghed og ordentlighed.
Jeg tror på et frit, lige og solidarisk Danmark.
Derfor har regeringen tilrettelagt vores økonomiske politik, så det offentlige forbrug kan vokse med lidt mere end 3 mia. kr. hvert år.
Når vi kommer frem til år 2020, er det blevet til 22 mia. kr. ekstra om året – sammenlignet med nulvækst.
Og 22 milliarder kroner er en forskel, der kan mærkes.
Men det er ikke en høj vækst i de offentlige udgifter, hvis man ser på, hvad vi ellers har været vant til i Danmark, det er ikke luksus.
Det er det, vi har brug for; vi har brug for flere penge, når der kommer flere ældre, der skal til lægen eller på sygehuset, når vi skal indføre ny og bedre kræftbehandling, og når flere unge skal have en uddannelse.
Hvis der er nulvækst, hvor skal de penge så komme fra? Ved at skære i børnehaverne? Ved at spare på plejehjemmene?
Vi mangler stadig svar på det.
Regeringen har et klart svar: 22 mia. kr. Og vi vil ikke bare komme med flere penge.
Vi vil også gøre tingene smartere og mere effektivt.
Et eksempel: Når borgeren bliver genoptrænet hjemme og ikke på hospitalet, er det både lettere for den enkelte og billigere for kommunen og regionen.
Frem mod 2020 vil vi frigøre 12 mia. kr., ved at arbejdet bliver tilrettelagt bedre og den offentlige sektor bliver mere effektiv.
De penge, vi finder på den måde, skal blive i den offentlige sektor og bruges der, hvor de gør mest gavn for danskerne.
Regeringen fører en politik i balance.
Vi har mål for økonomien frem til 2020, og vi har sociale 2020-mål.
Og på sundhedsområdet sætter vi den frie og lige adgang over alt andet.
Vi vil ikke acceptere, at det er bankkontoens størrelse, der skal bestemme, hvornår du får tid hos lægen, og derfor har vi afskaffet fradraget for sundhedsforsikringer.
Vi har aftalt med regionerne, at de til næste år har 1 mia. kr. mere til nye behandlingsformer, flere ældre patienter og flere kronisk syge, og kommunerne kan styrke deres sundhedsopgaver med 350 mio. kr.
Regeringen vil heller ikke acceptere, at nogle former for sygdom regnes for finere end andre.
Jeg ved ikke, om det skyldes fordomme, eller at psykiske sygdomme er mindre synlige end fysiske.
Men jeg har aldrig forstået, at det skulle være mere alvorligt at få diabetes end at få en depression.
Mennesker med psykisk sygdom skal have samme vilkår som alle andre patienter – selvfølgelig skal de det.
Forholdene for dem, der arbejder i psykiatrien, skal også være bedre.
De to ting hænger sammen.
Vi har oplevet situationer, der har skadet patienter og medarbejdere.
Vi har oplevet tragiske tilfælde, hvor det endte med drab.
Det er forfærdeligt, og ingen kan desværre garantere, at det ikke sker igen.
Men vi kan og vi skal forebygge bedre.
Først og fremmest arbejder vi målrettet på at løfte hele psykiatrien.
Vi har givet flere sengepladser til de psykiatriske afdelinger, flere kan få tilskud til psykolog, og sårbare børn og unge får hurtigere hjælp.
Nu tager vi et skridt videre.
For 3 uger siden offentliggjorde regeringen en langsigtet plan for en ny og moderne psykiatri.
Vi vil tilføre psykiatrien 1,6 mia. kr. over de næste 4 år.
Vi vil øge kapaciteten og udbygge den ambulante psykiatri.
Det er en historisk investering.
Jeg synes, det er på tide.
Så er det heldigvis muligt at komme sig efter en psykisk sygdom.
Vi skal hjælpe mennesker videre til et godt og aktivt liv.
Derfor vil vi også styrke rehabiliteringen.
Regeringen vil gøre op med forskelsbehandling af mennesker med psykiske sygdomme.
Vi er mange, der skal arbejde sammen for at få det til at lykkes: ledere og medarbejdere på sygehuse og i botilbud, lægen i almen praksis, sagsbehandleren i jobcenteret og du og jeg – som naboer, kolleger, patienter eller pårørende. Mennesker skal behandles med ordentlighed og respekt.
Det gælder også dem, der har mistet deres arbejde.
I dag bliver de ledige mødt af for meget bureaukrati og meningsløs aktivering og for lidt respekt for deres situation.
Det skyldes ikke medarbejderne på jobcentrene eller i a-kasserne.
Det vil jeg gerne understrege.
De gør deres bedste inden for lovens rammer.
Det er loven, vi skal lave om.
De er mennesker med forskellige erfaringer og drømme. Vi vil lave en klar arbejdsdeling mellem a-kasser og jobcentre, så a-kasserne tager sig af de ledige, der sagt lidt forenklet bare skal finde sig et job, og jobcentrene tager sig af de ledige, der har brug for lidt mere hjælp.
Vi vil gøre op med pipfuglekurser og give de ledige en reel uddannelse.
Regeringen vil bruge tæt på 500 mio. kr. ekstra hvert år på uddannelse af de arbejdsløse, og vi vil bruge flest penge på de ledige, der har mindst uddannelse.
Det er dem, der står for tur.
Det er ret og rimeligt.
Målet er, at flere ledige skal i varig beskæftigelse.
Når vi har historisk høje offentlige investeringer, giver det arbejde til malere, murere og elektrikere rundtom i landet, og når det er så vigtigt for regeringen, at vores virksomheder har gode vilkår, så er det med ét mål for øje: arbejdspladser.
Gennem mange år har Danmark haltet efter f.eks. Sverige og Tyskland, når det handler om at blive mere produktive, og vores konkurrenceevne er blevet svækket.
Vi skal styrke erhvervslivets vilkår, så vi kan fastholde gode og vellønnede job her i Danmark, og vi er i fuld gang.
Jeg vil sige det helt klart: De to vækstudspil skal ikke gøre det samme.
De skal supplere hinanden.
Tilsammen betyder de en markant forbedring af vilkårene for at skabe arbejdspladser i Danmark.
Med den nye vækstpakke vil vi gøre det nemmere at skabe job.
Vi vil nedbringe den tid, som stat og kommuner er om at klare sager for virksomhederne – for eksempel de 50.000 byggesager, som kommunerne behandler hvert år.
Vi vil forbedre adgangen til finansiering.
Vi forlænger Vækstlåneordningen for mindre virksomheder, der ikke kan stille tilstrækkelig sikkerhed for at få banklån.
Vi vil gøre varer og serviceydelser billigere.
Derfor skal forsyningssektoren være mere effektiv.
Det vil give lavere priser på el, varme og vand til virksomhederne og forbrugerne.
Lavere omkostninger er særlig vigtigt for vores produktionsvirksomheder.
De er oppe mod en hård international konkurrence.
Regeringen er optaget af, at der fortsat skal være industriarbejdspladser i Danmark.
Produktion er vigtig for at skabe job uden for de store byer, for eksporten og for at beholde forskning og udvikling i Danmark.
Samtidig har vi høje ambitioner for vores miljø og klima.
Det giver grønne arbejdspladser.
Men vi har også et hensyn at tage til de virksomheder, der ikke lever af at bygge vindmøller eller solceller.
Derfor lemper vi virksomhedernes udgifter til rumvarme med samlet 5 mia. kr. frem mod 2020, vi sænker PSO-afgifter på energi med 6 mia. kr., og vi har aftalt med arbejdsmarkedets parter, hvordan vi konkret skal bruge den milliard, vi har sat af til bedre voksen- og efteruddannelser.
Veluddannede medarbejdere på alle niveauer er et af Danmarks bedste kort i den globale konkurrence.
Derfor skal vi give mere uddannelse til dem, der har mindst.
Nu kan 180.000 kursister komme på danskkursus, tage et buskørekort, få et krancertifikat, tage et kursus i markedsføring eller noget helt femte.
Muligheden for at blive dygtigere er nok den stærkeste kraft til at forandre et menneskes liv og til at forandre vores samfund.
Derfor vil uddannelse altid være en mærkesag for regeringen.
Om 2 måneder starter børnene i en ny folkeskole.
I de her dage får mange lærere deres skemaer for næste skoleår.
Børn, lærere, forældre, pædagoger og skoleledere er i gang med den største forandring af folkeskolen i mange år.
Det er en fælles udfordring at få det til at fungere.
Der er nye undervisningsmetoder og samarbejdsformer, som skal prøves af, og som måske bliver bedre i andet forsøg end i første.
Det er sjældent, alting virker, som det skal, fra dag et.
Forandringer kræver noget af os, men de giver mere tilbage.
Jeg vil opfordre alle til at arbejde sammen om målet, som er at gøre en god folkeskole endnu bedre, så alle børn kan trives og blive dygtigere.
Nogle skoler er godt i gang.
Hvilke erfaringer har de gjort sig?
På Gladsaxe Skole har de yngste elever fået en ekstra time fra kl. 13-14, hvor pædagoger og lærere står for lege med bogstavlyde og matematik.
Det går så godt, at skolen også vil bruge pædagogerne i de ældste klasser.
På Naur-Sir Skole i Holstebro har eleverne prøvet at blive længere på skolen til lektiehjælp, især til glæde for dem, der ikke kan få hjælp derhjemme.
På Alkestrupskolen i Tureby på Sjælland er der faglig læsning i alle fag.
Når eleverne får en matematikopgave, som handler om Den Kinesiske Mur, læser klassen også tekster om muren.
Tid til lektiehjælp, faglig fordybelse og nye måder at lære på er eksempler på den sammenhængende og afvekslende skoledag, som mere end en halv million børn vil møde efter sommerferien.
Lige nu er 100.000 elever i gang med folkeskolens afgangsprøver efter 9. og 10. klasse.
De fleste skal i gang med en ungdomsuddannelse, og for første gang i mange år er der lidt flere, der har valgt en erhvervsuddannelse.
Jeg er glad for, at det går den vej.
Vi skal have balance i vores uddannelsespolitik.
Ingen uddannelser er finere end andre.
Vi skal anerkende en stolthed og en glæde ved at udføre et godt, praktisk arbejde.
Danmark har brug for procesoperatører, mediegrafikere, tandklinikassistenter og de mange andre faglærte.
Erhvervsuddannelserne var forsømt i 10 år.
Nu har vi indgået en bred aftale om bedre erhvervsuddannelser med et højere niveau, flere timer
Regeringen vil arbejde videre med at forbedre vores uddannelser.
Hvordan kan vi gøre vores gymnasier bedre?
Når så mange unge tager supplerende kurser efter gymnasiet, er der noget, der ikke er godt nok.
Og hvordan kan vi hæve kvaliteten på uddannelserne på universiteterne?
Uddanner vi for mange nogle steder og for få andre steder?
Det er nogle af de spørgsmål, vi skal tage fat på.
Vores uddannelser skal have en høj kvalitet.
Det er en fælles opgave.
Den kræver samarbejde på skoler og uddannelsesinstitutioner, og den kræver samarbejde her i Folketinget.
Derfor er jeg glad for, at en bred kreds af partier er med i aftalen om folkeskolen og i aftalen om erhvervsuddannelserne.
Her i Folketinget er der også bred opbakning til samarbejdet i rigsfællesskabet.
Det bekræftede den debat, vi havde for kort tid siden.
Vi har et samfund, hvor vi taler åbent med hinanden og finder løsninger – også på vanskelige sager – og hvor vi viser, at vi kan mere sammen end hver for sig.
Det lykkedes EU, Norge og Færøerne at blive enige om en aftale for makrelfiskeriet.
Jeg håber, at det også kan lykkes at finde en løsning for sildefiskeriet.
Det er en sag, som kunne have udfordret vores rigsfællesskab.
Men både Færøerne og Danmark har haft et stærkt ønske om ikke at slå skår i vores forhold.
Landsstyret har haft en forståelse for Danmarks situation som medlem af både EU og rigsfællesskabet, og det er godt.
I Grønland har de juridisk faderløse stået i en svær situation.
Det er de grønlændere, der er født uden for ægteskab før børneloven fra 1962.
Nu har vi her i Folketinget besluttet, at de kan få at vide, hvem der er deres far.
Jeg er sikker på, at vi alle sammen kan forstå, hvor vigtigt det er for et menneske, og jeg er glad for, at der også er meget bred opbakning her i Folketinget til, at Danmark og Grønland arbejder sammen om, hvordan vi kan give de juridisk faderløse mulighed for at bearbejde deres fortid og komme videre.
Grønland har brug for at udvikle sine erhverv og skabe nye indtægter.
Det vil få stor betydning, hvis landet kan udnytte sine råstoffer bedre.
Det er en forudsætning for, at f.eks. det store jernmineprojekt i Isukasia kan sættes i gang.
Ved Grønland bliver havisen tyndere, og indlandsisen trækker sig tilbage.
Få steder er det tydeligere end ved Jakobshavn Isbræ ved Ilulissat, som jeg besøgte i marts måned sammen med FN's generalsekretær, Ban Ki-moon.
Med besøget ønskede vi at styrke den globale opmærksomhed på klimaforandringer.
I andre dele af verden bliver mennesker udfordret af tørke eller kraftige regnskyl.
Regeringen vil arbejde for et ambitiøst resultat ved FN's klimatopmøde i Paris til næste år, og vi arbejder for, at EU går foran med høje mål for klima- og energipolitikken.
Danmark har en interesse i ambitiøse internationale mål.
Danske virksomheder er førende inden for pumper, vindmøller og energiteknologi, og som samfund er vi langt med den grønne omstilling.
Derfor bliver der lyttet til os.
Dansk ekspertise giver dansk indflydelse i verden.
Grøn teknologi var også en vigtig del af årets to store erhvervsfremstød – de største danske fremstød i Asien nogensinde.
Kina er det land i verden, der bruger mest energi, og store dele af den japanske energisektor skal omlægges efter katastrofen på atomkraftværket i Fukushima for 3 år siden.
Dansk ekspertise er efterspurgt.
Det gælder også i verdens konfliktområder.
Danmark står ikke på sidelinjen; vi engagerer os.
Vi tager et ansvar, der rækker langt ud over vores grænser, og det giver os indflydelse i verden.
Danmark påtog sig en ledende rolle med at få de kemiske stoffer væk fra Syrien – en vigtig opgave, som vi løser på vegne af det internationale samfund, og en mission uden fortilfælde.
Jeg er stolt af den indsats, vores udsendte har ydet på de danske skibe.
I Afghanistan har vores kampvogne afsluttet deres sidste operation, og nu kan den danske lejr pakkes helt ned efter 8 års indsats i Helmandprovinsen.
Jeg har besøgt Helmand flere gange, og hver gang har det fyldt mig med stolthed at se, hvordan danske soldater og udsendte har løftet opgaven.
Jeg vil sige tak – tak til alle jer, der har ydet en stor indsats under svære vilkår.
Missionen i Afghanistan er hård – også for familierne herhjemme.
De har måttet bære frygt og usikkerhed, og nogle må i dag leve med et savn, der ikke er ord for.
Nu sætter vi punktum for et markant kapitel i dansk udenrigspolitik, men vi lukker ikke bogen i.
Det internationale samfund skal sikre de resultater, vi har opnået.
Derfor vil regeringen drøfte med partierne, hvordan det danske engagement i Afghanistan skal sammensættes fra den 1. januar 2015.
Fred og sikkerhed er ingen selvfølge, heller ikke i lande tættere på Danmark.
Vi har sendt F-16-fly til Estland for at støtte overvågningen af luftrummet over de baltiske lande, og vi har rakt en hånd ud til den trængte befolkning i Ukraine.
Danmark har været med til at sikre, at EU-landene står sammen om at lægge pres på Rusland, så landet ændrer kurs.
Vi har vist, at solidaritet for os i Danmark ikke bare er ord, det er handling.
Et effektivt forsvar for fred og frihed i Europa forudsætter, at vi arbejder tæt sammen med de andre medlemslande i EU.
Det er krisen i Ukraine et tydeligt eksempel på.
Danmark er ikke nogen isoleret ø.
Økonomien i Europa og resten af verden har konsekvenser for danske arbejdspladser, organiseret kriminalitet kender ingen grænser, og globale klimaforandringer påvirker også vores land.
Det kan vi ikke vælge til eller fra, men vi kan vælge, om vi vil være med til at træffe de beslutninger, der påvirker vores hverdag i Danmark.
Patentdomstolen er et praktisk og konkret eksempel på de muligheder, vi har i det europæiske samarbejde.
Ved folkeafstemningen for 2 uger siden sagde et rungende flertal af vælgerne ja til, at Danmark skal være med i det fælles patent til gavn for vores arbejdspladser.
Valget til Europa-Parlamentet gav også et sikkert flertal til de partier, som ønsker et stærkt europæisk fællesskab.
Samtidig fik skeptikerne stor opbakning.
De er hidtil kommet med megen kritik og kun med få bud på realistiske løsninger.
Nu er det op til dem at levere resultater for vælgerne.
Men resultater kræver jo netop, at vi samarbejder i Europa.
Nogle mener, at Danmark kan bestemme mere ved at samarbejde mindre.
Jeg er ikke i tvivl: Det forholder sig lige omvendt.
Vi øger vores selvbestemmelse, når vi deltager aktivt i det europæiske samarbejde.
Derfor arbejder regeringen på at være så tæt på kernen i EU som muligt.
Et eksempel: Europa skal begrænse sin afhængighed af importeret energi af hensyn til miljøet og af hensyn til vores sikkerhed.
Det er en dansk mærkesag, og det er på dansk forslag, at Kommissionen for 2 uger siden fremlagde en samlet plan til at begrænse Europas energiafhængighed.
Det er et aktuelt og konkret eksempel på, at vi gør en forskel i samarbejdet.
Det er igen danske mærkesager, hvor vi gør en forskel.
Spørgsmålet om velfærdsydelser og arbejdskraftens frie bevægelighed har fyldt meget i den danske debat – også her i salen.
Min holdning er klar: EU-borgere skal bruge arbejdskraftens frie bevægelighed til at flytte derhen, hvor de kan få et arbejde.
Den skal ikke bruges til at rejse derhen, hvor man kan få de bedste velfærdsydelser.
EU er ikke én stor velfærdsstat, og det skal EU heller ikke være.
Derfor har regeringen indledt en dialog med Kommissionen.
Vi vil arbejde for, at EU-reglerne fremover afspejler en virkelighed, hvor der jo er store forskelle i indkomster og velfærdsydelser medlemsstaterne imellem.
Det er en dialog, som jeg vil opfordre de ansvarlige partier i Folketinget til at bakke op om i stedet for at kræve, at regeringen nægter EU-borgere deres rettigheder, som det desværre har været tilfældet med børnechecken.
Det hører ikke hjemme i en retsstat.
Dansk EU-politik har altid bygget på, at en bred kreds af partier har taget et fælles ansvar.
En solid enighed er vejen til, at Danmark kan handle effektivt i EU til fordel for vores interesser.
Men det forudsætter, at den solide opbakning er der i det daglige arbejde.
Jeg vil opfordre til, at vi her i Folketinget arbejder sammen om at fremme Danmarks interesser og værdier i Europa, også når det er besværligt. Vi skal have modet til at træffe svære beslutninger.
Vi skal have viljen til at samarbejde og komme videre.
Og Danmark er kommet videre.
Kan I huske, hvordan det var for 3 år siden?
Arbejdspladser forsvandt, familier havde det svært, og usikkerheden var stor.
Sådan er det ikke mere; nu går det fremad.
Det mærker de danskere, der har fået et arbejde.
Det mærker de, der ikke længere frygter for deres job.
Det mærker vores børn og unge, der får en endnu bedre folkeskole.
Danmark er tilbage på sporet.
Vi er ved at komme op i fart, og nu skal vi holde kursen.
Jeg vil sige det helt klart: Tiden er ikke til eksperimenter – hverken med ufinansierede skattelettelser eller med ufinansieret velfærd.
Tiden er til en ansvarlig politik, hvor målet både er flere job og bedre velfærd, et Danmark i balance.