runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bertel Haarder (V), 2010-02-10:
Der er i folkeskolelovens formålsparagraf en række mål.
Det er første linje, men så kommer der jo fire, fem linjer mere, og der står noget om, at eleverne også skal være præget af virkelyst, og at de skal kunne samarbejde, og der står noget om demokrati osv.
Og der synes jeg, at Skolerådet griber det rigtigt an, når de siger: Vi skal ikke i Danmark beskyldes for, at vi ved hjælp af test og eksamenskrav og sammenligninger af skoler efter 9. klasses-prøve-resultater kun interesserer os for det boglige.
Der er andre mål, der også er vigtige, dem vil vi sætte ord på og om muligt udarbejde trinmål for.
Det kan man så konstatere om er nået eller ej.
Jeg synes, det er en spændende tankegang.
Jeg følger udviklingen med stor opmærksomhed, og også med en vis bekymring.
Det tyder på, at bunden er nået, og at der fra nu af er en opadgående kurve.
Jeg har indgået en rigtig god aftale med kommunerne og regionerne om en hel masse ekstra pladser, bl.a. på social- og sundhedsområdet, så vi skal nok få en opadgående kurve alt i alt.
Men jeg er bestemt ikke sorgløs, og jeg sover med gevær ved fod, om jeg så må sige, for vi skal også begynde at tænke på, hvad vi gør, hvis virkningen ikke er tilstrækkelig.
Skal vi udvikle yderligere traineeordninger f.eks., altså snusepraktik, eller er der andre modeller, vi kan overveje?
Så ikke blot holder jeg det under skarpt opsyn, jeg er også beredt på den måde, at skulle det vise sig, at vi i forligskredsen, som fru Nanna Westerby desværre ikke er medlem af, konstaterer, at der er noget, der ikke virker hurtigt nok, er vi også klar til – jeg er klar til – at drøfte med arbejdsmarkedets parter på vores mandag morgen-møder, kl. 7.30 om morgenen, hvordan vi kan gøre endnu mere.
Nanna Westerby (SF), 2010-02-10:
Nu sidder SF ganske rigtigt ikke med i den her forligskreds, og det er jeg da også rigtig ærgerlig over, men så må man jo benytte de lejligheder, man har, til ligesom at få noget ud af regeringen, med hensyn til hvad der kommer til at ske.
Jeg er glad for, at undervisningsministeren mener, at vi står foran en opadgående kurve på praktikpladsområdet, for det er ikke det, man hører, når man snakker med de faglige organisationer, og det er ikke det, man hører, når man taler med skolerne.
Jeg har lige selv været en tur rundt i landet i den sidste uge, og der hørte man altså, at der stadig var rigtig mange virksomheder, som ikke tegnede uddannelsesaftaler, og at der endda var rigtig mange virksomheder, som stoppede deres uddannelsesaftaler.
Man havde en stigning fra foråret til september på 1.350 elever, og det udløste en ny pakke.
Vi er snart oppe på en stigning efter den sidste pakke indtil nu på 1.350 elever, så er det det, der skal til, før der kommer noget nyt fra regeringen?
For man kunne jo åbne mere permanent op for skolepraktikken, og man kunne stille nogle flere krav til virksomhederne om at oprette lærepladser.
Hvornår kommer der noget nyt fra regeringen, så alle de tusindvis af elever, som mangler praktikpladser, får en mulighed for at færdiggøre deres uddannelse?
Bertel Haarder (V), 2010-02-10:
Skolepraktikken er selvfølgelig en mulighed, og den har hele tiden været inde i billedet.
Derfor gav vi denne præmie et kæmpe spark opad.
I stedet for 16.000 kr. kan man nu få 50.000 kr., og det kan man også få, hvis det kun er en delaftale, altså at man ikke forpligter sig til 3-4 år, men nøjes med at forpligte sig til langt kortere tid.
Det er jo også det, som har gjort det muligt at få flere praktikpladser i den offentlige sektor, både på SOSU-området, den pædagogiske assistentuddannelse, og de almindelige lærepladser i kommuner og regioner.
Så vi skal bruge hele paletten, og vi skal sove med støvlerne på og være klar til at gribe ind, hvis det, vi har lavet, ikke virker godt nok.
Jeg indrømmer, at det, vi har lavet, ikke har ført til, at der her og nu, i dette øjeblik, er kommet flere pladser, men der er heller ikke kommet færre i den senere tid.
Og det, vi har aftalt med kommunerne, betyder automatisk en opadgående kurve.
Nanna Westerby (SF), 2010-02-10:
Nu er det jo særlig på det private arbejdsmarked, at der virkelig har været et kæmpestort fald i antallet af praktikpladser, og det, man har lavet indtil nu, er jo utilstrækkeligt.
Der er tusindvis af unge, der står uden en praktikplads.
Så vil undervisningsministeren være med til at udvide skolepraktikken yderligere – et helt konkret forslag, som SF har – for at sikre flere praktikpladser?
Vil undervisningsministeren være med til at stille krav om, at virksomheder, der søger arbejde og udfører arbejde for det offentlige, og som får fyldt deres ordrebøger af ordrer fra kommunerne, også skal tage et ansvar for at uddanne lærlinge og for at oprette praktikpladser?
For hvis ikke vi gør nogen af de ting, kommer den nuværende krise jo til at bestemme niveauet for, hvor mange uddannede vi skal have i fremtiden.
Det er jo helt skørt at lave et uddannelsessystem, hvor vi i fremtiden kommer til at stå og mangle håndværkere, fordi vi har en krise lige nu.
Bertel Haarder (V), 2010-02-10:
Hvad angår sociale klausuler, altså at man som betingelse for at give en ordre til et byggefirma stiller krav om et vist antal elever, er der sådan set ikke noget, jeg hellere ville.
Det er bare ikke så let, som det lyder.
Hvad nu, hvis virksomheden ikke kan godkendes?
Hvad nu, hvis det strider mod EU-regler, fordi udenlandske virksomheder ikke er godkendt og derfor ikke kan levere?
Altså, det er ikke så let, som det lyder, men hvis det kunne lade sig gøre, skulle jeg da være den første til at sige, at det var en god idé.
Marianne Jelved (RV), 2010-02-10:
Jeg har været så nysgerrig efter at vide, hvad det var, Skolerådet arbejdede med i går, hvor de havde en stor konference i Eigtveds Pakhus, hvor jeg desværre blev forhindret i at deltage af en anden grund.
Jeg har printet deres rapport ud, og jeg tror, at det bliver en af mine favoritlæsninger i den kommende tid.
Jeg er fristet til at stille nogle spørgsmål til undervisningsministeren, fordi Skolerådet gør meget klart opmærksom på en ting, og nu citerer jeg fra side 6:
»Når det gælder analysen af folkeskolens vigtigste ressourcer – lærerne, skoleledelsen og elevernes forældre – er en af konklusionerne, at skal der ske et kvalitetsløft i folkeskolen inden for de kommende ti år, er efteruddannelse den væsentligste kilde til opkvalificering af folkeskolens lærere.
Der er således først og fremmest behov for, at efteruddannelsesindsatsen opprioriteres.
Dette forudsætter, at der fortsat afsættes midler hertil.
Samtidig skal kvaliteten af efteruddannelsen styrkes, så der anvendes længere forløb frem for korte kurser.«
Der står ret mange spændende ting i den rapport.
Skolerådet gør altså meget ud af at understrege betydningen af, at det er linjefagsniveau, vi kommer op på i alle fagene i folkeskolen, og det går ikke så godt med det.
Hvad har undervisningsministeren af gode håb for fremtiden?
Bertel Haarder (V), 2010-02-10:
Jeg er lige så glad for Skolerådets oplæg som fru Marianne Jelved, og jeg er også meget glad for, at det er et, så vidt ved, næsten enigt Skoleråd, som står bag anbefalingerne.
Hvor er det ærgerligt, at vi tilbragte 3 timer i samråd i Folketingets Uddannelsesudvalg i stedet for alle sammen at være ovre i Eigtveds Pakhus, hvor der var en uhyre spændende debat, som jeg desværre måtte forlade på grund af samrådet.
Jeg er med på det med efteruddannelsen, ikke fordi det er helt så slemt med linjefagsdækningen, som man skulle tro.
Jeg har nye tal for linjefagsdækningen.
Den er sådan set overraskende god, bl.a. især i tysk og fysik/kemi.
Men der bliver i hvert fald et problem på længere sigt, og der er jo også nogle af dem, som har linjefag, som har brug for efteruddannelse.
Derfor synes jeg, at vi alvorligt skal overveje og også tale med Lærerforeningen om, hvordan vi kan få gang i noget mere efteruddannelse.
For det, der har bremset vores fælles intentioner om at give efteruddannelse et kraftigt skub med de 230 mio. kr., vi satte af, er jo, så vidt jeg ved, at fem sjettedele af pengene går til medgået tid, fordi hver eneste stump af efteruddannelse tilsyneladende skal foregå i arbejdstiden.
Det hænger jo igen sammen med, at de, der efteruddanner sig, ikke får nogen belønning for det senere hen.
Gid vi kunne se på hele det problemkompleks og få det mere, som i de lande, der har mere efteruddannelse end Danmark, og hvor det meste foregår i fritiden, og hvor der til gengæld er en belønning for at efteruddanne sig.
Det ville være det ideelle.
Lykke Friis (V), 2010-02-10:
Altså, nu er det jo altid meget let, når man kan inddele verden i to.
Så er det jo meget simpelt at gå til: Herovre har vi – for nu bare at tage nogle eksempler – EU-tilhængere, og herovre har vi EU-modstandere; herovre har vi klimaskeptikerne, og herovre har vi klimatilhængerne.
Så bliver verden jo så meget lettere, når man bare hele tiden kan inddele folk i to grupper.
Men desværre er situationen jo en anelse mere kompliceret.
Jeg vil da gerne gentage det, for jeg er selvfølgelig ikke glad for, at det er uklart, hvad jeg måtte mene om denne sag, især jo også fordi jeg her gentagne gange har sagt, at regeringens holdning ligger fast, hvad angår de 20 og 30 pct. osv. osv.
Men pointen er altså bare den, at når man skal føre sin klima- og energipolitik, skal man balancere tre ting: Man skal tage hensyn til beskæftigelsen, man skal sørge for, at Danmark får sin bid af kagen, når vi ser på de job, der skabes inden for det grønne område, og man skal naturligvis være sikker på, at man ikke bruger unødige mængder penge på energi ved så netop at reducere sin egen afhængighed af de fossile brændsler.
Jeppe Kofod (S), 2010-02-10:
Nu tror jeg, at det er klart.
Ministeren er enig i, hvad også hr. Lars Christian Lilleholt har sagt, nemlig at man ikke allerede nu skal love at gå fra 20 pct. til 30 pct.
Dermed er Venstre og regeringen uenige med De Konservative – det er jo meget interessant – og hele oppositionen, som mener, det er vigtigt, at Danmark sender et signal, og at vi går forrest og har klimaførertrøjen på.
Det er konklusionen.
Dermed er der altså et grundlag for at opdele nogle i klimatilhængere, nemlig at der skal gøres noget ved det her problem, og dem, der ikke vil.
Der tilhører ministeren og Venstre og Dansk Folkeparti den sidste gruppe, når man ser på, hvad ministeren har svaret her i dag.
Lykke Friis (V), 2010-02-10:
Jeg synes, at det var en temmelig kreativ udlægning af, hvad jeg sagde, ikke mindst når man jo fremhæver, at Danmark har været blandt de lande, der har arbejdet aktivt for, at EU skal gå til de 30 pct. – selvfølgelig under de respektive forudsætninger, der nu engang ligger.
Det synes jeg da egentlig er et fair nok synspunkt at have, altså at man ikke på nuværende tidspunkt bare vil sige: Nu går vi til 30 pct.
Det afhænger jo netop af de forskellige betingelser, der jo ligger i den beslutning, man har truffet i EU helt tilbage i 2007.
Så det kan man da ikke stille op på den måde, som hr. Jeppe Kofod lige gjorde.
Jeppe Kofod (S), 2010-02-10:
Jeg kan kun konkludere, at ministeren er enig med Venstres klima- og energiordfører, der advarer imod allerede nu at love at sænke det, altså at EU’s CO2-udslip skal sænkes med 30 pct.
Det må være det, som ministeren siger.
Dermed er ministeren uenig med De Konservative, som jeg har forstået det, og med hele oppositionen, dem, der gerne vil en proaktiv klimadagsorden.
Det er det, der står tilbage.
Og det, der også står tilbage, er, at den forhenværende klimaminister, som om nogen er ekspert og nu klimakommissær, har kritiseret regeringens klimapolitik.
Det er de to ting, der står tilbage efter den her debat, og det synes jeg er tankevækkende.
Jeg skal bare have ministeren til at bekræfte, at man er enig med Venstres klima- og energiordfører i den her sag.
Lykke Friis (V), 2010-02-10:
Jeg synes, det er forbløffende at måtte konstatere, at der skulle være en forskel på den politik, som Danmark fører nu, og det, som Danmark gjorde før, altså under den forrige minister.
Det er fuldstændig den samme politik, vi fører.
Der er ikke nogen ændring.
Vi er blandt de lande, der arbejder mest for, at EU går til de 30 pct.
Danmark er, hvis vi nu absolut skal blive i det her med tilhængere og modstandere, i den gruppe i EU, som mener, at vi skal arbejde så massivt for det her, som man overhovedet kan.
Men vi skal naturligvis ikke spille os forskellige kort af hænde i den her proces.
Det gælder om at få skabt momentum igen i den her forhandlingsproces, og det er det, vi så vælger at gøre.
Ole Hækkerup (S), 2010-02-10:
Når FN's klimapanel har anbefalet, at udslippet af CO 2 reduceres med 25-40 pct. i 2020, og den danske regering lægger op til at reducere med 20 pct., mener regeringen da, at vi, hvis andre lande fulgte den danske politik, så havde levet op til vores ansvar for de kommende generationer?
Marlene Harpsøe (DF), 2010-02-10:
Og der tænker vi i hvert fald i Dansk Folkeparti, at børn jo er børn, og hvem skal definere, om de har mere lyst til at bruge tid på at læse end på at lege med kammeraterne ude i skolegården?
Det kunne jeg godt tænke mig at undervisningsministeren definerede: Hvad er det, der udgør en social kompetence, hvad er det for nogen sociale kompetencer, man vil måle, og hvordan har man egentlig tænkt sig at måle det?
Christine Antorini (S), 2010-02-10:
Et af de initiativer, som statsministeren lancerede, var et begreb, som han kaldte for rullende klasseskift.
Sådan som jeg forstod statsministeren, så gik det ud på, at hvis man var en særlig dygtig elev i et enkelt fag, så skulle man have mulighed for at rulle op til en anden klasse.
Nu er det jo sådan, at vi har det udgangspunkt i folkeskolen, at man går i en klasse, og at man har mulighed for rullende indskoling, hvilket betyder, at man kan starte, når det er ens fødselsdag.
Vi har også mulighed for, at man, hvis man er særlig begavet i alle fag, så kan springe en klasse over, men et rullende klasseskift er jo ikke noget, vi har som et princip i folkeskolen.
Jeg vil gerne bede undervisningsministeren om at uddybe, hvad det er, der ligger af ideer bag et såkaldt rullende klasseskift.
For hvad gør man, hvis det nu er, at en elev er rigtig dygtig til dansk, sådan at den pågældende egentlig burde gå i en klasse over?
Hvis man er for dygtig til 6. klasse, skal man så rulle op til 7. klasse i dansk, mens man, hvis man ikke er så god i matematik, så ruller ned til 5. klasse, hvis man ikke ligger på 6. klasses niveau, og hvad betyder det for hele klassen som princip?
Så i første omgang et åbent spørgsmål.
Jeg er nysgerrig efter at høre, hvad det er, statsministeren egentlig mener med det her nye initiativ omkring et rullende klasseskift.
Bertel Haarder (V), 2010-02-10:
Det er da et spændende spørgsmål.
Det er jo heldigvis ikke sådan, at de rullende klasseskift er noget, statsministeren har opfundet som et fantasifoster.
Det er noget, der foregår midt i Danmark.
Der var en aften i en tv-avis, hvor lederen på Præstemarksskolen, tror jeg det var – jeg kan ikke lige huske lokaliteten – redegjorde for, hvordan han på sin skole faktisk praktiserede det, og tilfældigvis var den samme skoleleder med på Marienborg, hvor han også fortalte om det.
Så jeg tager det som et eksempel på, at der heldigvis er masser af god praksis rundtomkring, så hverken fru Christine Antorini eller jeg behøver at opfinde det gode.
Det forsøges af visionære ledere og lærere, og så gælder det om, at rejseholdet finder frem til de gode eksempler og får dem til at brede sig, for nu skal vi jo ikke styre på den måde, at fru Christine Antorini og jeg skal bestemme alting, vi skulle gerne styre på den måde, at det er mål og resultater, der tæller.
Og hvis det virker, hvad man gør på Præstemarksskolen, så går jeg ud fra, at vi begge vil være tilhængere af det.
Christine Antorini (S), 2010-02-10:
Nu fik jeg det klare indtryk, at da statsministeren lancerede sine visioner for en fornyelse af folkeskolen, var det nogle initiativer, som det ikke var muligt at gennemføre i dag.
Derfor startede jeg også med at sige, at der jo er masser af muligheder for, at man kan lave aldersintegreret undervisning, man kan lave holddannelse i op til halvdelen af tiden, man kan have rullende indskoling osv.
Så derfor må der have været en særlig pointe med, at statsministeren snakkede om rullende klasseskift.
Og derfor vil jeg gerne bede undervisningsministeren uddybe lidt mere end bare henvise til, at det er set på en skole.
Ministeren kunne måske bidrage med, hvad det er, man gør på den skole.
Enten er det noget, man kan allerede i dag, og det er jo fint nok, det bakker vi selvfølgelig helt op, eller også er det noget nyt, som man ikke kan i dag, og så er det dér, vi er optaget af, hvad det egentlig er, statsministeren mener, for det vil være et meget nyt princip, hvis man i virkeligheden opløser klassebegrebet. Vi er optaget af, at man er en del af et klassefællesskab, fordi vi ved, det løfter fagligheden.
Bertel Haarder (V), 2010-02-10:
Jeg vil råde fru Christine Antorini og Socialdemokraterne til at være lidt mere positive i den spændende skoledebat, vi har, i stedet for at stikle og prikke og spørge hvad er nu det osv. Jeg kan godt sige, at baggrunden for det, der lige blev spurgt om, er en total misforståelse.
Det er jo ikke sådan, at alt, hvad statsministeren har sagt, kun vedrører områder, hvor der er noget, der i dag er forbudt, og som han vil tillade, eller hvor der er noget, han vil påbyde i dag.
Der er utallige ting, man kan gøre, men som man ikke gør, og et af de vigtigste diskussionsemner i forbindelse med det 360-graders-eftersyn er jo, hvorfor man ikke udnytter alle de muligheder, der er til at gå nye veje og løfte skolen.
Der er absolut ikke tale om, at statsministeren kun interesserer sig for det, der kræver regelændringer.
Han prøver at få debatten væk fra spørgsmålet om regler og over til spørgsmålet om mål og resultater.
Derfor indbyder han til partnerskab.
Det er netop, for at vi ikke skal lave regler, det er, for at vi skal aftale mål og resultater.
Christine Antorini (S), 2010-02-10:
Vi synes jo, det er rigtig spændende, at der sker forsøgs- og udviklingsarbejde i folkeskolen.
Vi kunne i virkeligheden tænke os, at det skete i langt større omfang, og derfor har vi også sammen med oppositionen stillet forslag om et egentligt udviklingsprogram for folkeskolen.
Men jeg er nødt til at stille undervisningsministeren et spørgsmål.
Skal det forstås sådan, at når statsministeren har lanceret ideen om rullende klasseskift, er det ikke andet end det, der kan gøres i dag, man synes bare, der er nogle flere, der skal bruge mulighederne for rullende indskoling osv., eller er det noget nyt?
Det må være nemt for undervisningsministeren at svare på, om der er noget nyt og spændende på bedding eller det er at bruge de eksisterende muligheder, som vi skal forholde os til hos Socialdemokraterne.
Bertel Haarder (V), 2010-02-10:
Hvor er det dog en sur og negativ vinkel.
Fru Christine Antorini dementerede jo også hele sit forrige spørgsmål med det, hun nu sagde, for nu er hun tilhænger af, at det udvikler sig, og at vi skal bruge de muligheder, der er.
Jeg ved ikke, om der er visse ting, man kan, og visse ting, man ikke kan.
Jeg ved bare, at der er en skole, hvor man har rullende skoleoprykning, eller hvad man skal kalde det, og hvor det fungerer udmærket, og jeg ved, at det altså ikke strider imod loven.
Der er i øvrigt også mulighed for at få dispensation, hvis der er noget, der strider imod loven.
Jeg synes, det er spændende, jeg har et åbent sind, jeg synes, det er dejligt med en statsminister, der interesserer sig for folkeskolen og sætter skub i debatten, og som spørger, om ikke vi kunne gøre det på en lidt anden måde.
Så stiller jeg gerne op til stiklerier i Folketinget, hvor jeg så skal eksamineres i, om nu statsministeren lige præcis havde tænkt sig det ene eller det andet.
Hvor er det fløjtende ligegyldigt.
Se dog på sagen, og vær lidt positiv.
Marianne Jelved (RV), 2010-02-10:
Rapporten nævner, at der i perioden 2007-2009 er afsat 160 mio. kr. til efteruddannelse.
Det gælder også efteruddannelsesvejledere og skolens ledere.
Men der er afsat 140 mio. kr. til trækningsret til kommunerne til efteruddannelse af lærere, og der er brugt 24,5 mio. kr. til uddannelse i linjefag.
Det er på 2 år.
Hvad kan jeg gøre for at hjælpe undervisningsministeren med, at de penge bliver brugt til det, der er hensigten?
Jeg kan sige, at rapporten her anbefaler, at undervisningsministeren sammen med professionshøjskolerne, kommunerne og universiteterne sørger for, at der er tilpas udbud af efteruddannelsesmuligheder i de fag, som det er nødvendigt at vi får efteruddannelse i.
Bertel Haarder (V), 2010-02-10:
Nu er det så dejlig enkelt, at vi ikke har flere penge end dem, vi har, og vi har ikke flere penge til folkeskolen end dem, vi har, og heller ikke flere penge til efteruddannelse end dem, vi har, så derfor synes jeg da, det er en god debat værd, om vi inden for gældende ressourcer kan gøre det bedre.
Jeg er faktisk lige så ærgerlig som fru Marianne Jelved over, at vi ikke fik al den efteruddannelse, vi havde regnet med, men jeg har studeret det nøje, og jeg har studeret, hvad man gør i andre lande.
Der har været en EU-ministerkonference om det, hvor vi fik bekræftet det indtryk, at det altså er en meget speciel model, vi har i Danmark, hvor al efteruddannelse skal koste det hvide ud af øjnene, fordi lønudgifterne er fem-seks gange større end selve undervisningsudgifterne, fordi det hele skal foregå i arbejdstiden, og hvor der samtidig heller ikke er nogen belønning for at efteruddanne sig, og så forstår jeg da på en vis måde godt lærerne.
Der er altså nogle systemfejl i den nedarvede folkeskoletradition, som jeg synes også fru Marianne Jelved skal udvikle et kritisk syn på.
Magnus Heunicke (S), 2010-02-10:
Tak for det.
Så vil jeg gå over til transportområdet, og når jeg tager ordet i dag, er det, fordi Statistikbankens forbrugerprisindeks netop er kommet, altså Danmarks Statistiks forbrugerprisindeks, hvor man kan slå op og se, hvordan priserne er steget, om der er nogen steder, hvor de er faldet, og hvordan det egentlig ser ud.
De er i den tid siden 2001 steget med 17 pct., og det vil sige, at det, hvis det var sådan, at billetpriserne i busser og tog, S-tog og metro også var steget med 17 pct., ville svare til, at det ville være samme prisniveau, som da regeringen trådte til.
Men når man så læser i Statistikbankens forbrugerprisindeks, kan man se, at billetpriserne i den kollektive trafik fra november 2001 til januar 2010, i regeringens tid på taburetterne indtil videre, er steget med 49 pct.
Vi er altså lige ved at runde et jubilæum, nemlig 50 pct.s prisstigning, inden for bus-, tog- og metrotransportområdet.
Jeg synes og vi synes fra socialdemokratisk side, at den pris er alt for høj.
Det synspunkt er der rigtig mange der deler.
Jeg tror, der er masser i befolkningen, der siger, at hvis prisen kom længere ned, var der flere, der ville bruge den kollektive trafik.
Jeg ved, at ministeren deler ønsket om at få flere til at bruge den kollektive trafik, og derfor efterlyser jeg et svar på dette: Er det tilfredsstillende med så høj en prisstigning, og vil ministeren gøre noget for at sænke prisen inden for den kollektive trafik?