runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thomas Adelskov (S), 2007-05-02:
Jeg vil godt læse op, hvad der står: »Kunder ved Bygformidling.dk er ikke berettiget til at ansætte eller entrere med nuværende eller tidligere medarbejdere ved Bygformidling.dk.
Ovenstående gør sig gældende så længe entreprise kontrakt mellem kunde og Bygformidling.dk løber og i en periode på 18 mdr. efter sidste arbejdsdag.
Jeg skal spørge hr. Ulrik Kragh: Vil han være med til at ændre forslaget, sådan at man forbyder den slags aftaler, der simpelt hen omfatter alle medarbejdere i nogle virksomheder, og som jo overhovedet ikke på den måde, som hr. Ulrik Kragh i sin ordførertale nævnte, er eksempler, der handler om nøglemedarbejdere i et meget konkret kundeforhold, så længe kundeforholdet løber?
Ulrik Kragh (V), 2007-05-02:
Nu trækker hr. Thomas Adelskov et konkret eksempel frem, som jeg synes vi skal gennemgå i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Det, der er intentionen her, er, at de regler, der er gældende i dag for, om det er en væsentlig ændring af ansættelsesforholdet, eller om det er en uvæsentlig ændring af ansættelsesforholdet, er de regler, som lovforslaget placerer sig op ad i forhold til medarbejderens stilling i den her situation, hvis det er sådan, at man i dag er ansat i en virksomhed, hvor der er den her klausul.
Det er sådan set det, der er vilkåret, og det er det, som vi skal forholde os til.
Men jeg synes, vi skal tage det konkrete eksempel i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Thomas Adelskov (S), 2007-05-02:
I forbindelse med de eksempler, som hr. Ulrik Kragh nævnte i sin ordførertale, altså der, hvor en virksomhed indgår i en fusion, eller der, hvor man har nogle medarbejdere, der er bundet op på en konkret opgave mellem to virksomheder, tror jeg, at alle i Folketinget enige om, at det kan være o.k., at man laver kunde- og konkurrenceklausuler, at man laver en jobklausul, sådan at medarbejderne ikke forsvinder.
Det er sådan set ikke det, der er hovedproblemet.
Når man læser høringssvarene igennem, så er hovedproblemet jo lige nøjagtig det lovforslag, som regeringen har fremlagt, det giver sådan set virksomhederne mulighed for at stavnsbinde den enkelte medarbejder til virksomheden og giver dem overhovedet ikke mulighed for at kunne flytte rundt.
Da vi behandlede oppositionens forslag for nylig, anklagede hr. Ulrik Kragh oppositionen for sådan at piske en stemning op.
Han sagde, at det her jo kun drejede sig om nøglemedarbejdere osv.
Nu har jeg til debatten i dag fundet et firma frem, der hedder www.bygformidling.dk.
Om dem kan man sige, at de på deres hjemmeside har en klausul, der betyder, at man, hvis man har arbejdet sammen med den her virksomhed, ikke kan hyre hinandens medarbejdere, hverken nuværende eller tidligere, og hvis man har entreret med andre firmaer, der har været inde i det her samarbejde, så har de lagt en klausul ind, som betyder, at man ikke kan hyre medarbejdere fra de firmaer 18 måneder efter.
Brian Mikkelsen (KF), 2007-05-02:
Nu skal man lige have proportionerne med.
Jeg tror egentlig, at hr. Per Clausen og jeg deler den holdning, at vi skal sørge for, at Danmarks Radio bliver så stærk som overhovedet muligt.
Det er vigtigt, at Danmarks Radio er stærk, fordi der tilbydes nogle ting, som de kommercielle medier jo ikke bare umiddelbart vil og kan tilbyde.
Men mit udgangspunkt er, at skatteborgerne ikke skal belastes yderligere af, at man ikke har kunnet styre byggeriet i Ørestaden.
Der er altså kun to måder, hvorpå man kan hjælpe Danmarks Radio, og den ene er at hæve licensen.
Det vil vi ikke være med til, vi betaler en af verdens højeste licenser i forvejen.
Den anden mulighed er, at skatteborgerne kommer til at betale gennem penge fra statskassen.
Hvorfor skal vi som almindelige borgere i det her samfund betale, at man ikke har kunnet styre et Ørestadsbyggeri?
Vores udgangspunkt er også, at vi har en stærk public service-station, som på trods af besparelserne vil opleve, at man har over 3 mia. kr. til at lave public service-radio og -tv for; som på trods af besparelserne vil levere mere dansk drama; som på trods af besparelserne vil levere mere kultur; som på trods af besparelserne vil have et væld af tilbud på børne- og ungdomssiden; som på trods af besparelserne vil lancere en ny historiekanal; som på trods af besparelserne vil lancere en ny børne- og ungdomskanal.
Jeg kunne blive ved og ved og ved.
Vi har et stærkt DR, og det vil vi også blive ved med at have på trods af de her ærgerlige besparelser som følge af byggeriet i Ørestaden.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Per Clausen (EL), 2007-05-02:
Nu er der jo ikke nogen metode til at sikre, at den danske befolkning ikke kommer til at betale prisen, for nu kommer den danske befolkning jo til at betale prisen i form af, at Danmarks Radios udbud bliver mindre og dårligere og vi får svækket en væsentlig kulturinstitution, der måske kunne være med til at skabe nogle af de sammenhænge, som politikere ved højtidelige lejligheder taler om er vigtige i Danmark.
Så sandheden er jo, at fordi man ikke fra et flertals side i det danske Folketing vil give en økonomisk støtte til Danmarks Radio i den her meget alvorlige situation – og jeg er helt enig med ministeren i, at vi ikke skal have licensen sat op – kommer lyttere og seere og den danske befolkning til at betale i form af et dårligere Danmarks Radio og en svækket indsats i forhold til at præsentere et alternativ til de kommercielle kanaler.
Og det mener jeg sådan set får langt alvorligere konsekvenser for den danske befolk ning, end det ville få at dække de økonomiske problemer, som Danmarks Radio nu er i.
Brian Mikkelsen (KF), 2007-05-02:
Regeringen har ydet en kæmpe indsats for Danmarks Radio.
Jeg kan blot nævne, at der i forbindelse med de to sidste medieaftaler, der er lavet, er tilført DR flere penge ved hver af aftalerne.
I forbindelse med sidste forhandlingsrunde tilkendegav regeringen, at vi vil finde 50 mio. kr. ekstra i licensprovenu til at hjælpe DR.
Vi tilkendegav, at vi vil lette DR’s låntagningsomkostninger i forbindelse med et genudlån i Nationalbanken, og vi har i det hele taget været meget behjælpelige, fordi vi betragter DR som en væsentlig kulturinstitution og Danmarks Radio som så at sige vores identitetsbærer, vores vindue ud til den globalisering, der er, hvor det flagrer ind med indtryk over for specielt mange unge mennesker, som får indtryk fra nettet osv.
Det er vigtigt, at man også har et fast holdepunkt i Danmarks Radio.
Når det så er sagt, er det krystalklart, at regeringen – og der er vi helt sikre på vi har befolkningen med os – ikke vil være med til at hæve licensen på grund af det rod, på grund af det mismanagement, der har været af Danmarks Radios byggestyringsproces.
Vi betaler i forvejen en af verdens højeste licenser på over 2.000 kr. netto pr. familie.
Det er mange penge, skulle jeg hilse hr. Per Clausen og sige.
Vi vil heller ikke have, at man skal hive penge op af statskassen, så skatteborgerne skal betale for, at man ikke har kunnet styre et byggeri ude i Ørestaden.
Så det er krystalklart: Vi vil ikke have, at almindelige danskere skal betale for, at man ikke kan styre processen i Danmarks Radio; det kommer ikke på tale.
Per Clausen (EL), 2007-05-02:
Det er jo en kendsgerning, at på de møder, der har været, og som Enhedslisten af sær nåde også har fået lov til at deltage i, har Enhedslisten gentagne gange sagt, at på trods af at vi intet ansvar har for udflytningen, fordi vi var imod den; på trods af at vi ikke har haft repræsentanter i Danmarks Radios bestyrelse; på trods af at vi ikke har været med til at lave en underfinansieret public service-kontrakt, så var vi indstillet på at gå ind og være med til at skaffe nogle penge, der kunne løse Danmarks Radios problemer.
Og det er vel også rigtigt, at det er blevet afvist af regeringspartierne og Dansk Folkeparti hver eneste gang.
Så det, der står tilbage, er vel, uanset hvad kulturministeren siger, at det er kulturministeren og hans flertals uvilje mod at gøre en ekstraordinær indsats i forhold til Danmarks Radio, der er skyld i, at der ikke sker noget.
Brian Mikkelsen (KF), 2007-05-02:
Det interessante svar på det sidste spørgsmål er jo, at de andre partier ikke er kommet med andre forslag end dem, jeg har nævnt her.
Man har godt nok fået lov til at svæve rundt i luften og komme med forskellige tilkendegivelser, men når jeg på tre møder i træk har spurgt om, hvad man vil hjælpe DR med, er der ikke kommet noget svar.
Der er ikke kommet noget svar.
Og det er jo interessant, synes jeg – også for Enhedslisten – at vide, hvor forbundsfællerne så er henne, for de er der ikke.
Vi vil ikke hæve licensen.
Licensbetalerne skal ikke betale mere end den licens, de betaler i forvejen, og vi vil ikke lade statskassen, dvs. skatteborgerne, betale for, at man har sjusket sådan med byggeriprocessen ude i DR.
Jeg er nu ikke bekymret for DR’s position som en væsentlig public service-institution, som den væsentligste kulturinstitution.
Man har tilkendegivet, at man vil overholde public service-aftalen, som jo stiller nogle krav om, at vi skal have DR-drama, børneog ungdomsudsendelser, dansk musik, dansk kultur.
Vi skal i det hele taget have dansk tv og radio på et meget højt niveau, og det fortsætter man med.
Per Clausen (EL), 2007-05-02:
Det er vel også rigtigt, at den væsentligste årsag til, at der ikke er fundet en løsning på Danmarks Radios økonomiske problemer, er, at regeringspartierne og Dansk Folkeparti ikke vil involvere yderligere statslige midler i Danmarks Radio, for hvis man ville det, så tror jeg også nok, at man kunne finde opbakning til det hos andre partier end Enhedslisten.
Brian Mikkelsen (KF), 2007-05-02:
Udgangspunktet for DR’s virke er jo den public service-kontrakt, som jeg på vegne af medieforligspartierne indgik med Danmarks Radio.
Den indeholder en række både konkrete og mindre konkret formulerede forpligtelser, ligesom den også rummer den økonomiske ramme for DR’s virksomhed.
Som det også burde være hr. Per Clausen bekendt, har der været en række drøftelser i medieaftalekredsen i anledning af DR’s økonomiske situation, som den ser ud efter den seneste fordyrelse af DR Byen.
Regeringen har i den sammenhæng konsekvent afvist at hæve licensen, og det har vi også sagt til de andre medieforligspartier.
Det eneste parti, som retfærdigvis har ytret noget i den retning, har været Det Radikale Venstre.
Men vi har også sagt, at vi fra VK-regeringens side er indstillet på at lade DR få rådighed over et engangsbeløb på ca. 60 mio. kr., som hidrører fra ekstraordinære licensmidler i 2006.
DR får således mulighed for inden for en fastlagt ramme at optage lån direkte i Nationalbanken til en rente, der svarer til renten ved statsgaranterede lån.
Regeringen har også stillet sig åben over for et salg af DR’s koncertsal, hvis der kom en interesseret mæcenlignende køber.
Vi vil ikke have, at skatteborgerne skal betale for fadæsen ude i Ørestaden.
Et salg af DR’s sendenet har også været overvejet, men vurderes ikke at være optimalt på nuværende tidspunkt.
Jeg synes således, at regeringen allerede har taget en del initiativer for at hjælpe DR i den svære økonomiske situation, som DR beklageligvis har anbragt sig selv i.
Der er ikke fra øvrige partiers side fremkommet andre forslag end de nævnte.
Per Clausen (EL), 2007-05-02:
Nu kan man jo sige, at kulturministeren nåede at svare på det her spørgsmål, for det er et spørgsmål om, hvilke initiativer ministeren vil tage.
Og ministeren inddrager så i øvrigt alle medieforligspartierne i det synspunkt, at der ikke skal gøres noget.
Hvis der er nogen medieforligspartier, der er uenige i den tolkning, må de selvfølgelig sige til eller fra, det skal jeg ikke blande mig i.
»Hvilke initiativer vil ministeren tage for at sikre, at DR får økonomiske muligheder for at leve op til sine kulturelle og samfundsmæssige public service-forpligtelser?«
Brian Mikkelsen (KF), 2007-05-02:
Der er et meget stort flertal, der som sagt inkluderer alle Folketingets partier på nær lige hr. Per Clausens Enhedslisten, som har et ansvar for Danmarks Radio, i form af at vi giver Danmarks Radio en af verdens højeste licenser, 3,4 mia. kr.
Det er jo også derfor, at vi stadig væk har en forventning om, at DR vil være Danmarks største kulturinstitution i fremtiden på trods af de omprioriteringer og det kaos, som herskede i forbindelse med DR Byen, og det er også derfor, et politisk flertal har sagt, at der ikke er forventning om, at der kan komme yderligere hjælp til DR.
Der har godt nok været lidt ytringer fra nogle af oppositionspartierne om, at de vil finde nogle penge, men når man spørger, hvor de penge skal komme fra, er der ikke noget som helst svar på det, så det har været et slag i luften.
Der er ikke nogen, der vil være med til at hæve licensen.
Nogle og firs procent af danskerne var også imod, og der er nok ikke nogen, der forestiller sig, at man skal putte statspenge ind i DR.
Det Radikale Venstre har – fair nok – ytret ønske om at fylde flere penge i det, men der er ikke andre partier, som har anvist, hvordan de vil hjælpe DR.
Så vi er altså enige om, at der ikke er flere penge til DR.
DR har den økonomi, de har fået i forbindelse med medieaftalen.
De har sagt til os, at de vil leve op til public service-aftalen, og det er jo det, som vi skal interessere os for som politikere, som vil værne om DR’s integritet og DR’s position som den vigtigste kulturinstitution i Danmark.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Per Clausen (EL), 2007-05-02:
Det bemærkelsesværdige i den her sag er jo også det skred, der er sket, både i ministerens udtalelser og i andre politikeres udtalelser.
Det fremstod, som om det var meget vigtigt for ministeren og de politiske partier.
I dag er det overhovedet ikke vigtigt.
I dag spiller det ingen rolle.
I dag klynger man sig til, at Danmarks Radio siger, at man formelt set vil være i stand til at opfylde public service-kontrakten.
Er det ikke udtryk for, at det politiske flertal i det danske Folketing har fraskrevet sig sit ansvar med hensyn til at sikre Danmarks Radio i fremtiden?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-05-02:
Der er ikke nogen møllesten om DR’s hals.
DR får 3,4 mia. kr. i licens, og det kan man jo ligesom sige er ret mange penge til at lave radio og fjernsyn for.
Der er ingen af DR’s konkurrenter, som får nogen penge.
Der er heller ingen underfinansiering af nogen public service-kontrakt.
Der er en almindelig forhandling, som selvfølgelig betyder, at man må prioritere inden for DR, hvis man skal leve op til nogle forpligtelser, som man selv har sagt ja til.
Det koster selvfølgelig nogle penge, så at sige, men det betyder så, at man prioriterer anderledes blandt de opgaver, man har.
Man kan så sige, at der også er sket det i DRsituationen, at DR’s byggeri blev dyrere, efter at vi havde indgået kontrakten, og det vil sige, at man fra DR’s side først havde mulighed for at kende de økonomiske konsekvenser af kontrakten, efter at vi havde lavet den kontrakt.
Omprioriteringsbehovet er jo blevet større end oprindelig forudsat, både på grund af byggeriet og på grund af de andre opgaver, man selv har påtaget sig i DR.
Men det er klart, at det vigtigste for os er, at man overholder kontrakten, og at man kan gøre det inden for den økonomi, man har, og det har DR jo sagt til det politiske system at de kan.
Det skulle også undre mig andet, når de får 3,4 mia. kr. i licens.
Per Clausen (EL), 2007-05-02:
Jeg synes, at kulturministeren gør meget for at undgå at pådrage sig og sine allierede i den her sag et medansvar.
Men er realiteten ikke, at når man laver en underfinansieret public service kontrakt med Danmarks Radio, samtidig med at man på det tidspunkt, hvor man laver aftalen, ikke har kendskab til, hvordan økonomien omkring byggeriet vil udvikle sig, så lægger man yderligere en møllesten om Danmarks Radios hals, som jo betyder, at de har været nødt til at gennemføre en række forringelser nu, som jeg ikke kan forestille mig har været en forudsætning eller en præmis, da man indgik public service-kontrakten?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-05-02:
Den må DR så selv stå inde for, da det er en aftale mellem to parter, og de må også selv stå inde for økonomien i den aftale.
Danskerne betaler over 2.000 kr. netto i licens om året, en af verdens højeste licenser.
Til gengæld har DR nogle forpligtelser inden for dramaområdet, nyhedsområdet, børne- og ungdomsudsendelsesområdet osv.
Det må man leve op til, og det forventer vi selvfølgelig også fra det politiske systems side, på trods af at de selv træffer beslutning om, at de vil bygge ude i Ørestaden.
Per Clausen (EL), 2007-05-02:
Det var jo det svar, man kunne forvente, også at man fra Danmarks Radios side vil overholde public service-aftalen og public service-kontrakten.
Nu ved vi jo godt, hvilke omkostninger den økonomiske situation i Danmarks Radio har for Danmarks Radios virke fremover, så det er måske lidt sigende, at man er i stand til at indgå en public service-kontrakt, der tilsyneladende kan rumme disse forringelser og stadig være underfinansieret med 80 mio. kr.
Men det, jeg bare vil spørge ministeren om, er, om han mener, at Folketinget på baggrund af, at man faktisk har behandlet Danmarks Radios økonomiske situation, har behandlet udflytningen, fordi man jo gav statsgarantien, har gjort det på baggrund af i hvert fald et forsøg på at etablere en viden om, hvilke økonomiske konsekvenser det kunne få for Danmarks Radio på længere sigt.
Charlotte Fischer (RV), 2007-05-02:
Nu kaldte jeg det ventetidsgaranti, men behandlingsgaranti er vel så det, jeg skal kalde det.
Det er i hvert fald det ord, som regeringen bruger i sit eget regeringsgrundlag: behandlingsgaranti på 1 måned.
Det, jeg vil spørge om, er: Er der slet ingen sammenhæng mellem mængden af personale ressourcer og den her behandlingsgaranti?
Giver det slet ikke anledning til nogen bekymring, at mangelen på læger og sygeplejersker stiger og stiger, mens man i øvrigt lover kortere ventetid?
Man kunne spørge ministeren: Er der slet ingen grænser for, hvor meget det kan stige, før regeringen begynder at blive bekymret for situationen?
I mit hoved er der altså et problem, for når man sænker ventetiden, skal personalet løbe hurtigere, de skal behandle flere, og der er færre til at gøre det.
Det giver vel et problem.
Der bliver jo ikke flere syge mennesker, fordi vi behandler dem hurtigt.
Det gør der ikke.
Det er jo ikke sådan, at folk siger: Hov, nu kan jeg komme hurtigt i behandling, hvis jeg får en nedslidt hofte, så nu tror jeg da, at jeg får en nedslidt hofte, og hvis ikke jeg kan blive behandlet for den, så får jeg ikke nogen nedslidt hofte.
Jeg har meget svært ved at forstå, at det skulle skabe flere patienter, at vi behandler dem hurtigt.
Det er ikke det samme, som at jeg ikke anerkender, at de menneskelige ressourcer betyder noget.
De betyder jo alt.
Det er derfor, vi har gang i en kvalitetsreform for tiden, og det er derfor, vi sidder i trepartsdrøftelser for at diskutere: Hvordan indretter vi os så, så de menneskelige ressourcer bruges bedst muligt?
Det er jo også i det perspektiv, man nu skal lave sygehusplanlægning ude i regionerne.
Hvordan samler vi specialer og akutberedskaber, så vi bruger personalet med omtanke?
Uden at drive billedet for langt, kan man sige: Har man benzinmangel, hvis man har 100 l benzin og gerne vil køre 1.000 km med en bil, der kun kører 9 km/l?
Ja, det har man.
Skal man så gå ud og købe mere benzin, eller skulle man stille på nogle skruer og se, om man kunne få den til at gå 10 km/l?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-05-02:
Nej, jeg vil gerne sige til hr. Jørgen Arbo-Bæhr, at jeg er helt overbevist om, at homoseksuelle kan være ganske udmærkede forældre for børn.
Og derudover er der jo mange børn, som altså vokser op i familier, hvor der er en enlig forsørger.
Men det er jo et spørgsmål om, hvad det offentlige skal medvirke til.
Jeg refererer kun, at det var den debat, der foregik.
Den har vi jo haft, og regeringen fremsatte faktisk et lovforslag for et år siden, der gav en vis udvidelse af adgangen for enlige til kunstig befrugtning.
Det var der en vældig diskussion om i Folketingssalen, og den sag er der stemt om i Folketingssalen.
Det, jeg blot vil gøre klart over for hr. Jørgen Arbo-Bæhr, er, at min grundholdning er meget klar, nemlig at der naturligvis skal være ligestilling mellem homoseksuelle og andre.
Men det ændrer jo ikke på, at der rejser sig rigtig mange interessante spørgsmål om forholdene i Enhedslisten, i lyset af at der nu er opstillet en folketingskandidat, som har meget markante religiøse synspunkter.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Nej, og det er ikke en holdning, der præger den daglige lovgivning.
Kim Christiansen (DF), 2007-05-02:
Da vores normale ordfører på området, hr. Mikkel Dencker, ikke kan være til stede, har jeg lovet at læse hans bidrag til L 211 op.
Danmark har en århundredlang tradition som søfartsnation.
Det er en tradition, som Dansk Folkeparti sætter højt, og som vi gerne vil være med til at værne om.
Det er så også baggrunden for, at vi for 5 år siden var med til at indføre den såkaldte tonnageskatteordning, som vi med denne lov laver en tilføjelse til.
Tonnageskatten blev indført med den tanke, at dansk lovgivning skal være konkurrencedygtig set i et internationalt perspektiv.
Det samme gør sig gældende med denne tilføjelse.
Der gør sig det særlige gældende for rederierhvervet, at det er en meget mobil branche, som hurtig kan flytte til andre lande med en mere fordelagtig skattelovgivning, så hvis Danmark ikke sørger for at have en attraktiv skattemodel, vil vi opleve, at danske rederier udflager med tab af både skatteindtægter og arbejdspladser til følge.
Det er en situation, som Dansk Folkeparti gerne vil være med til at afværge.
Det konkrete lovforslag, som vi behandler her i dag, implementerer den aftale, som regeringen og Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre indgik den 30. marts.
Aftalen justerer tonnageskatteordningen, således at den omfatter avance ved salg af skibe samt de såkaldte pool fees, som afregnes, når flere rederier slår deres skibe sammen i en fælles pulje, som koordineres af et af de deltagende rederier.
Endelig justeres også reglerne om forhold mellem egen og lejet tonnage.
Hr. Kim Andersen var inde på, at der også ligger uddannelsespladser i det her.
Så vidt jeg er orienteret, er det 75 nye stillinger, og det er jo ganske glædeligt.
Som allerede nævnt har lovforslaget til formål at styrke Danmarks internationale konkurrenceevne, et formål, som Dansk Folkeparti varmt støtter, og vi kan naturligvis støtte lovforslaget.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-05-02:
Nej, det er jeg ikke enig med hr. Arbo-Bæhr i.
Nej, hr. Søren Krarup og alle andre må have præcis den holdning til frihedsrettigheder og menneskerettigheder, som de vil.
Jeg har givet udtryk for min klare opfattelse.
Jeg mener, at der skal gælde en grundlæggende respekt for det enkelte menneskes frihedsrettigheder.
Det mener jeg meget alvorligt.
Det har jeg både talt om og skrevet om igennem mange år.
Det er slet ikke noget nyt synspunkt, og derfor er det heller ikke nyt, at jeg er dybt uenig med hr. Søren Krarup på det punkt.
Men det hører da til i et frit folkestyre, at man kan debattere det og have forskellige opfattelser af det, og derfor kan man da godt i det daglige så være enige om lovgivningen i Folketinget, selv om man måtte have forskellige holdninger.
Og når nu hr. Rune Lund er så optaget af, hvad forskellige har sagt og skrevet i tidens løb, kunne det jo også være interessant at høre hr. Rune Lunds holdning til – igen – at et fremtrædende medlem af Enhedslisten, altså en folketingskandidat, har sagt: Sharia er for mig den muslimske trosbekendelse.
Det kan være en meget vidtgående udtalelse, som må kunne give anledning til en del debat i Enhedslisten, som jo bestemt er kendt for at ville have en klar sondring mellem religion og politik, men som altså tæller medlemmer, som tilsyneladende går ind for noget andet.