Lone Dybkjær (RV), 2010-03-02:
Fedme er jo en af de store nye livsstilssygdomme, og derfor er det selvfølgelig også relevant, at vi diskuterer det her problem.
Der er jo tale om folk, der ikke bare har en almindelig overvægt, men en sygdomsrelateret overvægt.
Derfor er det så også klart, at uanset hvad vi vælger at sige til det konkrete forslag, er der ikke tvivl om, at samfundet på en eller anden måde må forholde sig til det; om ikke andet, fordi samfundet jo får udgifterne ved fedme og fedmerelaterede sygdomme.
Ministeren sagde i sin tale, at alt skal være forsøgt, inden man får en fedmeoperation.
Jeg tror, at mange har, som ministeren og andre ordførere sagde, været igennem alle mulige slankekure og forskellige ting i den retning, men de har alligevel ikke kunnet holde vægten.
Vi er jo mange, der har forsøgt alt det der med slankekure – nogle med større held, andre med mindre held – men det, der er kernen, er, at der jo er nogle, der skal have hjælp til det.
Spørgsmålet er, om man, når man har forsøgt alting, har fået den fornødne hjælp til det, og der må vi bare erkende, at nogle skal have mere hjælp end andre.
Nogle kan måske klare det selv ved hjælp af slankekure med jævne mellemrum eller livsstilsomlægninger, men andre kan ikke.
Han siger, at han aldrig har truffet ham, men at han sms'ede med ham, og det er jo selvfølgelig også en måde at have en samarbejdspartner på.
Men jeg mener, at selv et menneske, som var i stand til at være minister, havde brug for, at der var nogen, der, om ikke andet, coachede ham.
Det er ikke, fordi vi skal gå i detaljer med det; det er mere for at understrege, at så enkelt er det ikke altid at finde ud af, hvad det er, man skal gøre.
Det må man bare erkende.
Noget andet, jeg vil sige, er, at jeg er meget optaget af hele spørgsmålet om forebyggelse, og hver gang, vi kommer ind på det her område, har jeg besluttet mig for, at jeg vil sige noget om forebyggelse, for jeg synes, at det er det helt afgørende her, hvis vi skal få styr på udviklingen.
Vi skal selvfølgelig klare den overvægt og fedme, der allerede er, men det afgørende er jo, at vi får forebygget, og her er det jo meget rart, måske, at vi har fået en tidligere undervisningsminister, for så kender han også skolens betydning i de her sammenhænge.
Men med hensyn til spørgsmålet om fedmekirurgi og om alt det, der går forud, vil jeg i og for sig synes, at det ville være rart, hvis vi kunne få en beskrivelse – ikke en redegørelse – i udvalget af, hvad det er, der skal være forsøgt, og hvordan det skal være forsøgt.
Kunne man forestille sig, at man her i højere grad gik ind og hjalp til, for det er jo heller ikke nogen stor fornøjelse at få en fedmeoperation?
Det tror jeg at dem, der har prøvet det, vil medgive, og det er heller ikke nødvendigvis noget særlig nemt liv efterfølgende, selv om det kan være nødvendigt med sådan en operation.
Så jeg synes, at man skal prøve at kigge på, hvad der har været af hjælp til den pågældende overvægtige eller direkte fedmepatient, inden man skred til kirurgi, og så prøve at se, om der er nogle ting, vi kan gøre her.
Det andet, jeg synes vi også skal tage fat på i anledning af det her forslag, er forebyggelsen.
Jeg har så mit lille forslag vedrørende skolen, og det kan man måske tage med ind at diskutere, og så synes jeg, at vi i den sammenhæng skal prøve få en beskrivelse af, hvad det egentlig er, regeringen har foretaget sig på det her område, nu hvor vi har haft en Forebyggelseskommission, der kom med en betænkning.
Jeg forstår på ordføreren, og det tror jeg så også er sandt, når det bliver sagt, at der er foretaget en lang række ting, men at de selvfølgelig ligger på forskellige områder, skoleområdet, organisationsområdet og sådan noget, og der synes jeg, at det ville være rart at se, hvad vi gør der, og hvad vi eventuelt kan supplere med.
Det er jo ikke noget, der nødvendigvis kræver lovændring, og det er heller ikke nødvendigvis noget, der kræver en masse penge, men det kan betyde, at man i forbindelse med nybygninger og tilbygninger til skoler eller på andre områder kan gå ind at sige: Kan vi gøre noget mere her?
Når jeg siger det, og når jeg nævner skolerne, er det, fordi det jo ikke bare er et spørgsmål om eleverne; det handler også om at tage fat i forældrene i de her sammenhænge.
For uden at vi får forældrene med, får vi aldrig en forebyggelsesindsats, der vil batte noget.
Så jeg vil foreslå og bede ministeren om at være positiv, hvis han kommer på talerstolen igen, og sige, at han godt vil være med til at finde frem til, hvad det er, der sker, inden man får fedmeoperationen, og hvad det er, regeringen samlet set har gjort på forebyggelsesområdet, og så have den fornødne åbenhed til at diskutere med partierne om – også selv om de ikke er direkte parlamentarisk grundlag for regeringen – hvad vi i fællesskab kunne gøre bedre.