Villy Søvndal (SF), 2007-11-29:
Det kunne vanskeligt gå hen over hovedet på nogen, at statsministeren i sin tale forleden signalerede bredde i den kommende valgperiode.
Jeg tror faktisk, statsministeren mener det denne gang, og det vil jeg godt kvittere for på SF's vegne.
Så mit budskab til statsministeren er derfor: SF vil gerne lave ordentlige og ambitiøse aftaler, og vi vil gerne stemme for forbedringer og fremskridt.
Statsministeren kan udvide sit brede samarbejde med folkestyret med SF's 23 mandater, hvis de politiske sigtelinjer er i orden.
Men det kræver to ting fra regeringen.
For det første kræver det selvfølgelig, at regeringen anerkender, at den også må foretage politiske ændringer og reelt orientere sig bredere.
For det andet må regeringen fra og med i dag ophøre med at føre revolverpolitik, hvor Dansk Folkeparti forlods har vetoret på alle væsentlige spørgsmål; ellers har det jo ikke noget med samarbejde at gøre.
Jeg vil gerne rose statsministeren for hans opfordring til samarbejde.
Vi vil i SF gerne skabe politiske resultater til gavn for danskerne og til gavn for vores klode; det deltager vi gerne i.
Nu mener jeg ikke, at nogen skal dømmes alene på deres dårligste præstation, og det gælder heller ikke statsministerens åbningstale - det var, undskyld mig, en lidt uforpligtende, lidt gentagende og lidt vag tale - så blot dette: Nu skal man jo passe på med tal, men jeg tror at det er 29 forslag om kommissioner, råd og udvalg, der ifølge Ugebrevet A4 skal etableres nu, og det er altså mange - 29!
Man mærker en statsminister, som er bange for selv at sætte en fod den mindste smule forkert.
Talen forleden sender således også et meget stærkt signal om en presset statsminister, der forsøger at købe sig tid mellem hvert eneste skridt.
Men har statsministerens åbningstale forleden så givet Danmark svar på de store samfundsudfordringer?
Vi synes det ikke i SF.
Hvordan kan det være, at Danmarks regering og de partier, den støtter sig til, er de absolut mindst ambitiøse i den her sag?
Lad os først tage kvalitetsreformen.
Hvor er svarene på den offentlige sektors helt store udfordringer: dårlig løn, mangel på tid, mangel på arbejdskraft, et spindelvæv af bureaukrati, skemaer og regler, folkesundheden og uddannelserne.
Et klimaministerium - som om vores klimatrussel løses gennem et nyt navn på skiltet over fru Connie Hedegaards hoved!
SF har selv foreslået et klimaministerium i valgkampen, men vi har tænkt os at forsyne det med både slagkraft og ambitioner.
Sandheden er jo desværre, at klimaministeren og hendes regering i ambitionsniveau står langt tilbage for samtlige oppositionspartier.
I går advarede UNDP i hidtil uset skarpe vendinger imod klimatruslen.
Hvis ikke det internationale samfund vågner op og får halveret udledningen af drivhusgasser inden for de næste 10 år, vil vi formentlig stå over for menneskelige og økonomiske ulykker og en økologisk katastrofe, som ikke står til at ændre.
Citat slut.
Sådan hedder det i årsberetningen, og det svarer fuldstændig til advarslerne fra FN's klimapanel fra senest for 2 uger siden.
Så udnævner statsministeren en miljøminister, som ikke vil adfærdsregulere gennem grønne afgifter, og en transportminister, som ikke mener, det er vigtigt at mindske CO2-udslippet fra transportsektoren.
I stedet bliver vi spist af med symbolpolitik under overskriften »Verdens første klimaministerium«, men der er brug for handling nu i form af energibesparelser og i form af investeringer i kollektiv trafik.
Ellers går det ganske enkelt ikke.
Vi skal have CO2-udslippet og energiforbruget ned; det gælder også i transportsektoren, som i dag har 25 pct. højere udslip af CO2 end i 1990 - 25 pct.!
Det er utroværdigt over for befolkningen, som jo i stigende grad sætter klimaindsatsen højt på den politiske dagsordenen og kan se konsekvenserne af klimaforandringerne.
Og det er økonomisk uansvarligt, fordi det er klart billigere at handle nu end at vente.
Derfor er SF's forslag:40 pct. reduktion af CO2-udslippet inden år 2020, energiforbruget ned med 1 pct. om året i absolutte tal, mere vind, mere biomasse, mere biogas, mere solenergi, så vi har 45 pct. vedvarende energi i år 2025, og en reel handlingsplan for nedbringelse af trafikkens CO2-udslip.
Regeringen må fjerne foden fra bremsepedalen og kaste sig fuldt ind i arbejdet med at genskabe det folkelige medejerskab til vedvarende energi.
Hvordan kan det være, at regeringen bag verdens første klimaministerium på samtlige områder er langt mindre ambitiøs og langt mindre risikovillig end den samlede opposition?
Hvordan kan det være, at skattelettelser, som vi ved omsættes til forbrug og fritid, er denne regerings eneste virkelige slagnummer?
Nu vil regeringen gerne en skattekommission, noget, oppositionen blev ålet for gennem hele valgkampen, og så pakker man det ind i et Orwellsk nysprog, hvor skattestoppet både bevares, redefineres gennem en skattekommission og derefter på forunderlig vis genopstår som skattestop igen.
Det er jo noget vås, og jeg tror godt, at statsministeren ved det.
Hvis vi skal skabe fælles fodslag om skattepolitikken, så vi kan komme ud af det dødvande, vi er i, så lad os formulere nogle principper for en skattekommission.
SF vil gerne give en skattekommission frihed til at arbejde, og vi ønsker, at den skal leve op til følgende: Den skal være socialt retfærdig og styrke ligheden i samfundet, den skal sikre lavere skat på arbejde for lavindkomstgrupper, den skal sikre rum til fremtidens velfærdsforbedringer, og den skal sikre, at vi ambitiøst imødegår klimaforandringerne.
Vil statsministeren være med på sådan en profil for en skattekommission, så kan vi få et bredt samarbejde.
SF's 23 mandater vil gerne skabe resultater for både Danmark og danskerne.
Der skal ikke være nogen som helst tvivl om, at SF vil have en folkeafstemning om EU-traktaten.
Det synes vi er mest fair over for befolkningen, og jeg forstår simpelt hen ikke, at vi overhovedet skal diskutere noget så indlysende.
For så vidt angår forbeholdene, tror jeg også her, at statsministeren må spille med åbne kort.
SF deltager ikke i en afskaffelse af ØMU-forbeholdet.
For så vidt angår retsforbeholdet, er vi tilhængere af fælles regler for det civilretlige samarbejde og fælles regler for asylog flygtningeområdet.
For så vidt angår resten af retsforbeholdet, vil vi gerne afvente den endelige traktat og de juridiske vurderinger, inden vi tager konkret stilling.
Vi vil gerne have, at Danmark kan indgå i militære aktioner, og derfor er der grund til at se på forsvarsforbeholdet, men vi kræver, at man opfylder et FN-mandat, og her skræmmer sporene jo, når man erindrer statsministerens fatale fejltagelse omkring Irakkrigen.
Så til kvalitetsreformen.
Vi synes ikke, at kvalitetsreformen er ambitiøs nok, og vi synes ikke, at den for alvor går i kødet på nogle af de udfordringer, vi står over for.
Men lad os da forsøge at mødes om det, vi kan.
Hvis statsministeren vil det brede samarbejde, må han åbne aftalen op, så vi kan byde ind punkt for punkt.
SF's udspil er meget klart.
Man siger, at størrelsen betyder noget; det gælder også for størrelsen af folks løn.
Vi kan ikke forvente, at de ansatte i omsorgsjobbene vil fortsætte med at arbejde over evne.
Når de ældre i dag holdes rimelig skadesløse, skyldes det de ansattes enorme offervilje, men buen er spændt for hårdt, de ansatte i omsorgsjobbene får for lidt ud af det, de løber for hurtigt, for de har ikke kolleger nok, folk flygter fra branchen, og flere og flere bliver syge og langtidssygemeldte.
Det her er jo alvorligt.
Vi står foran en eksplosion af mange flere ældre, langt flere over 80 år, og mange, som forlader arbejdsmarkedet i de kommende år.
Lad os få oprigtigheden tilbage i dansk politik, så vi kan kalde tingene ved deres rette navn.
Derfor er mit budskab til statsministeren det her: Efter vores opfattelse har statsministeren taget fejl gennem 6 år - på områderne for klimapolitik, velfærdspolitik og udenrigspolitik.
Nu vil statsministeren gerne korrigere kursen; det synes vi er godt.
Det gør det også nemmere for SF og den øvrige opposition at få en helt anden og langt mere ambitiøs kurs udstukket efter næste valg, når vi tager over.
Men indtil da arbejder vi gerne sammen om reelle forbedringer.
Vi kan skabe reelle forbedringer for vores asylfamilier, for de socialt udsatte, for de psykisk syge og for pensionisterne.
Lad os prøve det sammen.
Vi indgår gerne i brede flertal, som skaber konkrete resultater for vores land og for vores klode.
Derfor er min opfordring til statsministeren til slut: Spil med åbne kort, fægt med åben pande, og lad være med kun at forhandle på skrømt, men benyt en reel vilje til at gøre det bedste for dette land - med hjælp fra alle Folketingets partier.