Martin Henriksen (DF), 2011-05-26:
Tak til ministrene for redegørelsen og besvarelsen.
Det er jo nok ikke overraskende ikke alt, vi i Dansk Folkeparti er enige i.
Der har jo bl.a. været en række domme, og jeg vil her komme ind på de forskellige elementer, som vi synes er problematiske i forhold til EU-samarbejdet og udlændingepolitikken, men også i forhold til de rettigheder, som EU-borgere i nogle tilfælde efter vores opfattelse for hurtigt opnår i Danmark på grund af den fri bevægelighed.
Jeg vil starte med Metocksagen, som EF-Domstolen den 25. juli afsagde dom i.
I modsætning til tidligere domme medfører Metockdommen, at medlemsstaterne ikke længere kan stille krav om, at en tredjelandsstatsborger skal have et forudgående lovligt ophold i en anden medlemsstat for at få familiesammenføring med en EU-borger, som har udnyttet retten til fri bevægelighed.
Det er jo klart, at regeringen ønsker at efterleve de domme, og at resten af Folketinget, bl.a. Socialdemokratiet, men måske ikke Enhedslisten, også har den opfattelse, at man skal efterleve de domme, der kommer, i det her tilfælde Metockdommen.
I Dansk Folkeparti har vi den opfattelse, at udlændingepolitikken er dansk suverænitet, og at man som en konsekvens heraf ikke skal følge bl.a. Metockdommen.
For at imødegå de uheldige konsekvenser af Metockdommen og den øgede risiko for ulovlig indvandring, der kunne ligge heri, blev regeringen og Dansk Folkeparti i 2008 enige om at indføre nye kontrolkrav i udlændingeadministration, som vil få en betydning for administrationen af familiesammenføringer i relation til EU-borgere.
Det var bl.a. et krav om reel og faktisk etablering, krav om afgivelse af tro og love-erklæring under strafansvar, og dokumentationskravene blev også skærpet, ligesom der kom en forbedret indsats mod misbrug og svig.
Der kom også en kontrolenhed i Integrationsministeriet, der skulle udtage nogle ekstra sager til stikprøvekontrol, sådan at man var sikker på, at alt foregik, som det skulle.
Det fulgte vi op på i den udlændingeaftale, »Nye tider – nye krav – belønning til flid og engagement«, som blev vedtaget, og som vi indgik i november 2010, hvori vi konstaterede, at nogle af de initiativer, som vi har taget, har haft den effekt, at antallet, der kom ind via EU-reglerne, var på et lavere niveau, end hvad man kunne have frygtet.
Det er jo glædeligt, at nogle af de initiativer, vi tager, har den effekt, som vi ønsker de skal have, men vi synes, at det er uholdbart, og der er noget principielt forkert i, at selv om vi har forbehold, som skulle beskytte Danmark imod EU-reglerne, som skulle sige, at vi kunne føre vores egen selvstændige udlændingepolitik, kommer vi løbende bagefter som parlament og forsøger at lave lappeløsninger, når der kommer en dom eller andre domme.
Det er jo meget fint, at lappeløsninger har en effekt og også trækker i den rigtige retning, men jeg synes, det er demokratisk uholdbart, at vi ikke som et flertal i Folketinget kan stå fast på, at det, vi har vedtaget, altså også er det, som gælder.
Så vil jeg også godt sige, at det jo ikke kun handler om antallet af opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere, det handler også om opholdstilladelser til EU-borgere, fordi nogle af dem har den afledte effekt via EU-retten, at de giver en række rettigheder i Danmark og dermed kan de jo sådan set på sigt være en trussel imod vores velfærdssamfund.
Det er jo også derfor, man har en diskussion om optjeningsprincipper.
I forhold til Stockholmprogrammet vil jeg henvise til et notat fra Dansk Institut for Internationale Studier fra 2009, hvor man jo taler om de elementer og problemer – og så kan man diskutere, om det er problemer eller ej, det er jo legitimt nok –
som Stockholmprogrammet kan få indflydelse på.
Under overskriften udlændingepolitik kommer man ind på, at Kommissionen peger på behovet for at udvikle en mere fleksibel indvandringspolitik, som tilpasser sig behovene på arbejdsmarkedet, og et indvandringskodeks, der skal give alle lovlige indvandrere samme rettigheder på tværs af medlemslandene.
Men det, der fylder mest på indvandringsområdet, er asylpolitikken, og her er EU jo i gang med at diskutere reglerne for et egentligt fælles asylsystem, bl.a. kontrol med hvordan landene anvender reglerne, en evaluering af landene, og det har også været på tale, hvordan man gensidigt anerkender andre landes tildeling af asyl, hvilket jo i princippet betyder fri bevægelighed for anerkendte flygtninge inden for EU.
Man kommer også ind på, at det er problematisk, og at det også kan få betydning, selv om vi har et retsforbehold, i hvert fald indirekte.
Det fremgår jo også af et svar til Integrationsudvalget fra den tidligere integrationsminister den 24. juni 2010, at det af Stockholmprogrammet fremgår, at Den Europæiske Union skal sikre en retfærdig behandling af tredjelandsstatsborgere, som opholder sig lovligt på medlemsstaternes område, en mere effektiv integrationspolitik bør sigte mod at indrømme dem rettigheder og pligter, der kan sidestilles med dem, der gælder for unionsborgere.
Så skal jeg retfærdigvis også sige, at det så står i svaret, at vi som følge af retsforbeholdet ikke er bundet af mange af de initiativer, men de partier, som bruger retsforbeholdet som argument for at berolige folk, går jo selv ind for at afskaffe retsforbeholdet.
Det gør sig gældende for Venstre, Konservative, Socialdemokratiet og Socialistisk Folkeparti.
Så er der også Tyrkiet.
Der er i kraft af en gammel EU-aftale også mulighed for, at visse tyrkiske statsborgere på nogle områder får nogle særrettigheder.
Vi synes, at alt det her danner baggrund for – også så meget andet, som jeg ikke kan nå at nævne, fordi tiden er ved at udløbe – at man får kigget meget nøje på de konsekvenser, som bl.a. Stockholmprogrammet, men også domme, nye og gamle domme, i de EU-direktiver, der er på vej, har for den danske udlændingepolitik og også for det danske velfærdssamfund.
Og så vil jeg læse et forslag til vedtagelse op på vegne af Dansk Folkeparti: Forslag til vedtagelse
Folketinget ønsker at værne om Danmarks suverænitet på udlændingeområdet.
I den forbindelse pålægger Folketinget regeringen at nedsætte en arbejdsgruppe, der bl.a. med baggrund i Stockholmprogrammet samt nuværende og kommende EU-domme m.m. skal udarbejde fremgangsmåde og forslag til et udvidet retsforbehold eller et nyt udvidet udlændingeforbehold, der skal sikre, at et flertal i Folketinget på egen hånd kan vurdere, hvilke nationale regler der skal vedtages og gennemføres for at beskytte velfærdssamfundet, samt sikre, at Folketinget frit kan vedtage egne udlændingeregler over for EU-borgere og ikke-EU-borgere.«