Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-02:
Jamen jeg er jo bare ikke enig i måden at løse den problemstilling på.
Jeg tror nu også, at de fleste godt kan forstå, at der ikke er meget rimelighed i en situation, hvor vi har to afviste asylansøgere, der kommer fra samme land, og den ene respekterer en afgørelse, der er et afslag, og rejser hjem, den anden vil ikke respektere afgørelsen og kan derigennem, selv om vedkommende har fået afslag, ende med at få den opholdstilladelse, som der er søgt om, men som der egentlig i første omgang ikke var grundlag for at give.
Jeg vil meget gerne høre hr. Simon Emil Ammitzbøll: Hvad skal jeg forklare og fortælle den, der faktisk vælger at respektere afgørelsen?
Hvorfor skal man gøre det?
Og hvad er så ideen med at vurdere sagerne og tildele nogle asyl og til andre sige: Der er ikke grundlag for asyl i dit tilfælde, men vi vil meget gerne hjælpe dig med din tilbagevenden?
Jeg vil erklære vores støtte til de sidste forbedringer på centrene, dem er vi meget glade for som Socialdemokrater.
Jeg ved godt, at ministeren og regeringen gør alt, hvad de kan, for at sende de afviste asylsøgere hjem, og vi er slet ikke uenige i proceduren.
Når man har søgt og fået afslag, skal man hjem, hvis det kan lade sig gøre.
Men der er nogle, der ikke kan komme hjem.
Jeg ved, at ministeren har haft kontakt med irakiske myndigheder for at sende nogle af de afviste til Irak, og derfor vil jeg gerne spørge ministeren: Hvordan går de der forhandlinger?
Jeg er glad for støtten til de forbedringer, som jeg også er utrolig glad for at der nu er rum og mulighed for.
De er jo blevet skabt, fordi vi sikrer, at de, der har fået afslag på asyl, i videst muligt omfang så også rejser hjem, så de, der er her af den ene eller anden årsag, faktisk kan få bedre vilkår.
Så det er jeg selvfølgelig glad for.
I forhold til Irak fortsætter vi drøftelserne, og jeg har forventninger om, at vi på et tidspunkt får en tilbagetagelsesaftale med Irak, som også rummer, at vi tager et medansvar og meget gerne vil hjælpe de her irakere til at starte en tilværelse derhjemme.
Helt overordnet var det mit klare indtryk ved mit møde med den irakiske udenrigsminister, at Irak jo faktisk gerne vil have sine borgere tilbage, de har faktisk brug for dem, både dem, der er internt fordrevne og også i nærområdet, og egentlig også dem, der er i Danmark, for de har faktisk brug for dem til genopbygning af deres land.
Det, det drejer sig om for os Socialdemokrater og hele oppositionen, er, at vi skal give de her mennesker, der er i Danmarks varetagelse, et godt og anstændigt liv, og det gælder både for dem selv og især for deres børn.
Det er det, det drejer sig om.
Jeg ved godt, ministeren snakker meget om motiverende initiativer.
Jeg synes, at det bedste motiverende initiativ ville være, at de mennesker kom ud af centrene, fik en uddannelse og f.eks. lærte, hvordan man svejser.
Så havde de en eller anden uddannelse, de kunne tage med hjem og bruge.
Vil ministeren ikke bruge sådan nogle for mig at se positive initiativer, for at de mennesker og deres børn kan komme lidt væk fra centrene og lære det danske sprog, få en uddannelse og få mulighed for at komme i arbejde, når de kommer til deres hjemland?
Er det ikke motiverende, og er det ikke en bedre motivation, end at man presser dem eller prøver at presse de irakiske myndigheder til at tage imod de her mennesker?