Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-04-19:
Jeg skal se, om jeg kan holde den sproglige tone.
Jeg vil sige, at jeg synes, det har været en meget speciel debat, vi har haft her i dag.
Det virker nærmest, som om det er en valgkamp per distance.
Det er sådan, at der er fremsat to lovforslag af integrationsministeren, L 187 og L 188.
L 187 handler om en ændring af integrationsloven, og der er en række elementer, som man har taget med.
Det er faktisk en række elementer, som vi i Liberal Alliance er meget tilfredse med.
Man starter med at slå fast, at det er den enkeltes ansvar, og at man har et ansvar for egen integration.
Det er vi meget positive over for.
Vi går meget ind for, at det enkelte menneske skal have et ansvar.
Vi synes sådan set også, at det, at man udvider integrationskredsen, er fint, og at det er fint, at der er kurser i danske samfundsforhold.
At der er medborgerskabprøver, kan vi også godt acceptere.
At kommunerne får pligt til at give personer, herunder udlændinge, der forsørges af deres ægtefælle, beskæftigelsesrettede tilbud, synes vi er fantastisk dejligt.
Det er god liberal politik.
Vi vil gerne have flere i beskæftigelse, og det er da rart at se, at der findes småforslag til, hvordan man skal løse de kommende problemer med at skaffe den nødvendige arbejdskraft, når man nu hverken vil afskaffe efterlønnen eller halvere dagpengeperioden, som jo ellers ville være de vigtigste brikker i det spil.
Stoppede forslaget her efter de fem punkter, ville Liberal Alliance have stemt ja til L 187, men der er desværre et sjette punkt – der er seks punkter i lovforslaget – nemlig at det udsættes, hvor lang tid man skal have boet i Danmark, før man kan få kommunal og regional valgret, fra 3 til 4 år.
Integrationsministeren og hr. Naser Khader har som så en del af forliget givet, at man kan acceptere det, men at man egentlig ikke synes så godt om det.
Ved et ændringsforslag om det her med stemmeretten vil vi stemme for at bevare det, som det er.
Ingen tvivl om det.
Vi mener sådan set, det er meget vigtigt for den demokratiske integration, som alle taler om er så utrolig vigtig, at man kan deltage i demokratiet.
Vi mener også, at lige præcis den her del af L 187 gør, at vi straffer dem, der gør noget, for de får dårligere forhold end i dag.
Vi spiser simpelt hen tre bidder af den gulerod, som vi hænger op foran dem.
Det er i modsætning til alle de andre elementer i L 187 den forkerte vej at gå.
Derfor kan vi ikke stemme for, men bliver nødt til at stemme blankt.
Så er der L 188, som er en ændring af udlændingeloven.
Der er en lang række ændringer, og der er langt flere end de seks, som jeg nævnte i forbindelse med integrationsloven, så det bliver nok for meget at gå ind i hvert eneste element i L 188, ellers får jeg i hvert fald problemer med formanden, der vil tale om taletiden.
Det vil jeg gerne have lov til at kvittere for.
Mere liberalt kunne det ikke blive, for den, der vil, får også gaverne og belønningen, og det er jo smukt.
Man må til gengæld sige, at der er andre dele, der ikke er nær så liberale, men det vender jeg tilbage til, for jeg vil egentlig lige gerne rose lidt videre.
Vi vil gerne rose, at man udvider adgangen til at udvise udlændinge, som bliver idømt ubetinget frihedsstraf for socialt bedrageri.
Det er en ubetinget god idé.
Svindel og humbug med offentlige midler skal vi ikke acceptere.
Vi vil ikke acceptere, at folk kommer til Danmark for at snyde med offentlige kroner.
Sådan er det.
Det er også fint for os, der ellers ser meget striks på forskellige former for registersamkøring, at man laver en vis sammenkøring, så man kan se, om der er snyd, for det nytter jo ikke noget at sige, at man gerne vil straffe det, men ikke vil gøre noget ved det.
Der skal være en sammenhæng imellem de to ting.
Det gør man så ganske fint.
Vi synes også, at der kan være en god logik i, at man ikke kan tage hjem på ferier til et land, man er flygtet fra – det kan der være meget rimelighed i.
Vi kan være lidt bekymrede for, om det er for rigidt opstillet.
Det er i hvert fald vigtigt, at man, hvis der nu er blevet fred i det pågældende land, eller de forhold, man er flygtet fra, er ændret, så stadig kan rejse dertil, for så er der vel ikke noget problem i det i sig selv.
Jeg kunne gennemgå resten af oplægget, men det er jo blevet gennemgået rimelig meget i dag, og jeg må sige, at vi generelt er meget positive over for en række af elementerne, men man gør jo så op med et klassisk Venstreprincip og liberalt princip om, at mennesket skal komme før systemet, og Liberal Alliance kan selvfølgelig ikke gå ind for, at man gør op med det.
Vi er bekymrede for det, der står med, at der er en række ufravigelige betingelser.
Det vil sige, at det er kasserne, der bestemmer, og at man ser på reglerne, før man ser på mennesket, og derfor er der nogle, der kommer i klemme.
Vi er også bekymrede for den her ting, der har været diskuteret meget, om, hvad det giver af uddannelser, kontra hvad det giver af arbejde.
Igen er den helt afgørende sag for Liberal Alliance – altså ud over selve det her lovforslag – at diskutere, hvordan vi i fremtiden kan skaffe den nødvendige arbejdskraft.
Folketingets flertal, samtlige partier, har tænkt sig at stemme nej til vores forslag om at afskaffe efterlønnen; Folketingets flertal, samtlige partier på nær os, har tænkt sig at stemme nej til vores forslag om at halvere dagpengeperioden.
Det er de to altafgørende elementer, hvis man vil skaffe mere arbejdskraft.
Her kunne man jo, hvis man havde kigget på det med studierne, have skaffet lidt mere velkvalificeret arbejdskraft og måske mikroskopisk have lukket et af de huller, som man har skabt ved den enorme reformangst, som desværre hæmmer det danske Folketing i øjeblikket.
Jeg må igen sige om L 188, som jeg sagde om L 187, at vi støtter det grundlæggende princip om, at den, der vil, bliver belønnet.
Det er et godt liberalt princip.
Men fordi man har krydret det med nogle ikkeliberale principper, der trækker det i modsat retning, undlader vi også at stemme til L 188.