René Christensen (DF), 2011-04-26:
Det er en spændende debat, vi har her om børns rettigheder.
Da jeg sad og kiggede på det, tænkte jeg: Hvad er det egentlig, vi har gjort?
Vi har lavet Barnets Reform, hvor vi jo netop har kigget på børns rettigheder, og hvor vi jo netop har kigget på, at børn skal være en del af deres egen sag.
Der er ingen tvivl om, at også ude i kommunerne vil man se Barnets Reform som et meget, meget stort plus i forhold til den måde, man kan håndtere de her sager, hvor børnene har problemer, også i forhold til deres familier.
Så Barnets Reform er et plus, og det gav ordføreren jo også udtryk for ved at sige, at Barnets Reform var i positiv retning med hensyn til børns rettigheder.
Nu varer det ikke så længe, før SF's ordfører kommer herop, og så kommer vi til at høre noget andet i forhold til Barnets Reform, men det er vi jo så vant til.
Så kan man også sige andre ting.
Hvad er der ellers sket på området her, som det blev sagt tidligere?
Der er BørneTelefonen, som nu får én indgang.
Der er afsat 5 mio. kr. i 2012 og årene fremover, netop for at børnene skal have ét sted, hvor de kan henvende sig, ét sted, hvor de kan få fat i nogle voksne, hvis de ikke har dem i deres nærmiljø.
Der bliver også åbnet op for, at BørneTelefonen nu får lang åbningstid – det bliver fra kl. 11 til 23 og også i weekenderne.
Det er noget, som jeg og Dansk Folkeparti tror på vil være rigtig godt på sigt, og det vil gøre, at børnene har den her mulighed for at få kontakt med voksne, når de har udfordringer.
Nu kiggede jeg tilfældigvis på Institut for Menneskerettigheder og det, de skrev.
De skriver, at selv om Danmark ligger flot, når det handler om at fremme danske børns trivsel og rettigheder, er der stadig plads til forbedringer.
Altså, Danmark ligger meget flot, siger man trods alt på Institut for Menneskerettigheder.
Jeg tror ikke – og det tror jeg heller ikke forslagsstillerne mener –
Så er der blevet snakket meget om en ombudsmand, en børneombudsmand.
Vi har også haft forslag om det, og det er også et af punkterne, at man mener, at vi skal have det i Danmark.
Vi kan simpelt hen ikke i Dansk Folkeparti forstå, hvorfor man vil have den ombudsmand.
Der var jo en rigtig god konference hernede i Fællessalen, hvor bl.a. også Ankestyrelsen var repræsenteret.
Dem, som deltog der, fik jo at vide, hvad det netop er, Ankestyrelsen kan.
Ankestyrelsen kan jo netop det, som man ønsker en ombudsmand skal – det hedder bare ikke en ombudsmand i Danmark.
I Danmark har vi Folketingets ombudsmand, og det er en ombudsmand, som vi skal holde meget, meget fast i.
Vi skal også passe på, at vi ikke får udvandet udtrykket ombudsmand.
Det skal være sådan, at når ombudsmanden taler, bliver der lyttet.
Hvis det ender med, at vi lige pludselig har otte eller ti forskellige ombudsmænd, så bliver det bare til en bemærkning fra ombudsmanden, og det ville være utrolig kedeligt, hvis vi fik udvandet det begreb, der hedder ombudsmand.
Så bliver der også sagt en del om den kriminelle lavalder og den katastrofe, det har været at nedsætte den med et år.
Der må jeg bare sige, at vi i Dansk Folkeparti bestemt ikke mener, at det er en katastrofe; vi mener, ligesom tidligere spørgere også har sagt, at det her netop også forebygger, at man skubber lillebror foran.
Nu er det sådan, at jeg faktisk i mit tidligere liv, inden jeg kom herind i Folketinget, har arbejdet med de her børn og unge.
Jeg har været inde at sige godmorgen og tillykke med fødselsdagen til nogle drenge, som fyldte 15 år.
Det første, de sagde til en, var, at nu skulle de til at passe på.
Jamen hvad skal I dog til at passe på, spurgte jeg.
Der er altså desværre nogle unge – det er bestemt ikke alle – som også er svage unge, og vi har jo lavet Barnets Reform med henblik på at sætte tidligt ind, så de ikke får den her opfattelse af, at de kan lave deres egne regler, for det er det, de gør.
De færdes i et miljø, som de egentlig et eller andet sted godt ved er dårligt, og derfor laver de deres egne regler.
De laver regler inde i deres hoveder om, at det, de gør, ikke er forkert, fordi de er under 15 år og derfor kan tillade sig at gøre det, de har gjort.
Man skal heller ikke glemme, at man i Danmark ikke kommer i fængsel for at stjæle en cykel.
Det er jo ikke det, de her unge kommer i fængsel for.
Men det gør de, hvis de går ind på en tankstation og laver et væbnet røveri, hvor de udsætter andre for livsfare, og hvor de kan traumatisere nogle mennesker, som er på tanken eller andre steder.
Det er dem, man skal have fat i.
Så vil jeg sige, at vi for en del af dem, der kommer ind, også har andre muligheder – fodlænke og andet.
Det kan også være rigtig traumatiserende for et barn at blive tvangsfjernet fra hjemmet, fordi der er nogle tilfældige sagsbehandlere, der har truffet en afgørelse om, at det er det, barnet skal.
Så fjerner man barnet fra hjemmet, og det kan da også være meget traumatiserende for et barn.
Det vil sige, at man også får nogle rettigheder, når man kommer ind i retssystemet.
Vi mener ikke, at man hele tiden kan sige, at det her kun er en forringelse i forhold til de her børn.
Jeg vil sige, at hvis man kan lave et væbnet røveri, er man også klar til at tage sin straf.