Henning Hyllested (EL), 2013-12-10:
Jamen også vi har faktisk sympati for intentionerne bag forslaget, for det er jo rigtigt, at mange hus- og lodsejere ofte stavnsbindes i årevis til deres bolig i forbindelse med planlægning af vej- og baneprojekter.
Så langt, så godt.
Problemet er jo opstået, som også andre har været inde på i dag, og er blevet aktualiseret i forbindelse med især en hel række motorvejsprojekter, som en række partier – faktisk samtlige partier undtagen Enhedslisten – har foranlediget.
I bemærkningerne henvises der da også f.eks. til tredje Limfjordsforbindelse og motorvejen mellem Silkeborg og Aarhus.
Flere kunne nævnes i forlængelse af det såkaldte grønne trafikforlig fra 2009.
Man kunne med god ret sige til de motorvejsglade partier: Hvad med at vente med at igangsætte forundersøgelser og VVM-undersøgelser og hvad det hedder alt sammen med deraf følgende forslag til forskellige linjeføringer, til man ved, om der f.eks. er finansiering til et givet projekt?
Hvis og når der er det, vil det alt andet lige sikre en forholdsvis hurtig gennemførelse af projektet, og det vil jo løse en del af problemerne.
Hvis man undlod at bruge salamimetoden, som jeg kalder det, i form af igangsættelse af undersøgelser og ventede, til der faktisk var reel politisk opbakning og finansiering til et projekt, så synes jeg meget ville være nået.
I forbindelse med selve forslaget gør forslagsstillerne selv opmærksom på den balancegang, der skal udøves, og som opstår som følge af det store tidsmæssige spænd, der kan være, fra en politisk aftale til projektets gennemførelse, især når man ikke finder finansiering til det på forhånd.
I dag eksproprieres der først ved projektets realisering, hvilket betyder, at der ikke sker en ekspropriation, hvis projektet ikke realiseres, og heller ikke før, det er nødvendigt.
Det bør i almindelighed ikke give anledning til problemer, hvis ikke ejerne har tænkt sig at flytte, og hvis erstatningssummen til den tid i øvrigt er rimelig.
Problemet opstår jo først og fremmest, hvis en ejer af en ejendom bliver tvunget af omstændighederne til at sælge.
Forslagsstillerne har selv nævnt nogle af de omstændigheder, der kunne være tale om: Dødsfald, skilsmisse, økonomiske problemer ikke mindst, økonomiske udfordringer kalder forslagsstillerne det, og det kunne jo bl.a. være arbejdsløshed.
Og med de forringede dagpengeregler, som de selv samme partier har været med til at gennemføre, og en kontanthjælpsreform, hvor man kaster folk ud i fattigdom, så vil det her problem jo aktualiseres.
Her hjælper det efter min mening ikke at indføre klare og passende tidsfrister, som man formulerer det, for, hvornår undersøgelser skal være gennemført.
Jeg vil næsten sige tværtimod, for det er med undersøgelserne, at linjeføringerne og dermed problemet med stavnsbinding kommer.
Enhedslisten kan heller ikke acceptere, at der skal finde en ekspropriation sted, når der er, som der står, rimelig grund til at antage eller en vis sandsynlighed for ekspropriation.
Det er simpelt hen for løst, og det kan, sådan som vi ser det, udløse årelange stridigheder om, hvornår sådan nogle forhold er til stede, som kan give en vis sandsynlighed for, at et projekt realiseres, eller om der er en rimelig grund til at antage, at det sker.
Vi kan heller ikke acceptere, at ejerne af ejendomme, som muligvis skal eksproprieres, skal have dækket tab ved faldende priser eller hvis ejendommen er højere belånt end den aktuelle værdi, fordi man kommer til at sælge på et ugunstigt tidspunkt.
Til det kan man jo så sige: Ja, den slags forekommer jo.
Hvis en boligejer er nødt til at fraflytte eller sælge sin ejendom, inden et anlægsprojekt er gennemført, på grund af de omstændigheder, jeg var inde på før, og som forslagsstillerne også har været inde på, ville dette jo være sket under alle omstændigheder, og vedkommende skal efter vores mening ikke kompenseres for at sælge på et ugunstigt tidspunkt; det kan der i øvrigt spekuleres i.
Og så vil jeg også sige, at når hr. Jørn Dohrmann siger, at man skal tage sig godt betalt, så synes jeg, at der også er nogle intentioner i forslaget, som jeg bestemt ikke bryder mig om.
Forslagsstillerne mener ikke, at det må være forbundet med en udgift for de berørte ejere af ejendomme, hvis de vil efterprøve lovligheden af planerne om eller realiseringen af et statsligt anlægsprojekt, altså ikke ekspropriation eller ekspropriationsprocessen, men selve anlægsprojektet.
Der vil jeg gøre opmærksom på, at planerne jo altså vedtages af Folketinget og vel hviler på Tingets legitimitet, og man kan vist roligt se frem til meget lange processer ved domstolene i de tilfælde, hvor man kan anfægte selve anlægsprojektet, hvilket vil gøre det næsten umuligt at gennemføre større anlægsprojekter inden for en rimelig tidsfrist.
Og det er vel egentlig stik imod noget af hensigten med forslaget.
Desuden kan der altså findes domstolsprøvelse sted ved ekspropriation.
Forslagsstillerne er godt klar over, at deres forslag kan gøre de statslige ekspropriationer dyrere, og de får dermed et forklaringsproblem efter vores mening, for de selv samme partier forsømmer jo ingen lejlighed til at forlange, at staten vender hver en krone, og at skatterne skal sænkes.
Derfor er det også meget sigende, at der i bemærkningerne står, at det er vanskeligt at udtale sig med sikkerhed om forslagets samlede økonomiske konsekvenser.
I Enhedslisten er vi nu ikke tvivl om, at dette forslag gør det meget dyrere at gennemføre større anlægsprojekter.