Benny Engelbrecht (S), 2010-03-26:
Duften af friskplukkede jordbær kan sikkert få mundvandet til at løbe hos de fleste, men hvis duften er kunstig, er det måske snarere næsen og øjnene, der begynder at løbe i stedet – i al fald hvis man er en af de desværre mange mennesker, der lider af overfølsomhed over for duftstoffer.
Lidelsen duft- og kemikalieoverfølsomhed, der forkortes MCS, er betegnelsen for symptommanifestationer, der er udløst af lave koncentrationer af almindeligt forekommende luftbårne kemiske stoffer.
Det skal siges, at forskningen i MCS endnu er på et stade, hvor det ikke er muligt at stille en mekanismeorienteret diagnose baseret på objektive kriterier, men det er oplagt, at en person, der lider af en overfølsomhed over for dufte, helst ikke skal udsættes for disse.
Det er også oplagt, at anvendelsen af duftstoffer i det offentlige rum kan medvirke til at fremprovokere overfølsomhedsreaktioner.
Omfanget af overfølsomhed over for bestemte duftstoffer er ganske stor, således peger populationsbaserede studier på, at symptomerne er hyppige i befolkningen.
Forskere angiver prævalensestimater, altså antallet af personer med den givne sygdom på et givent tidspunkt i en afgrænset befolkning, til at være mellem 9 og 33 pct.
Flere studier peger på, at tilstanden kan være kronisk.
Det foreliggende forslag tager, som Socialdemokraterne vurderer det, hul på to væsentlige problemstillinger.
Den ene er forebyggelsen af udviklingen af duft- og kemikalieoverfølsomhed, og den anden er, hvordan vi håndterer personer med duft- og kemikalieoverfølsomhed i det offentlige system.
Svært kemikalieoverfølsomme personer kan reagere over for den mindste smule parfumestof, som det også er fremgået af debatten her.
Videncenter for Duft- og Kemikalieoverfølsomhed har anslået, at der på landsplan er op imod 17.000 voksne danskere, som oplever symptomer på grund af indånding af dufte og kemiske stoffer i en sådan grad, at det påvirker deres udfoldelse socialt og erhvervsmæssigt.
Samtidig anslås det, at forekomsten af parfumeallergier er fordoblet i en periode på 10-15 år.
Det gør det nødvendigt at arbejde generelt med duftpolitikker i det offentlige rum.
SF's forslag peger også på sygehuse og daginstitutioner.
Nu tolker jeg forslaget, og hvis jeg tolker forslaget rigtigt, er det baseret på, at der er en udstrakt grad af lokal indflydelse på udformningen på det enkelte sygehus og i den enkelte institution, når den lokale duftpolitik skal udarbejdes.
Jeg går ud fra, at forslagsstillerne vil redegøre for dette nærmere i denne debat.
Jeg skal understrege, at vi finder det afgørende, at det netop er den enkelte institution, der skal arbejde med det, for en duftpolitik virker nu engang bedst, hvis medarbejderne og de øvrige parter selv har haft indflydelse på udformningen.
Jeg vil ikke udelukke, at der kan blive behov for at præcisere dette nærmere i udvalgsarbejdet.
Derfor opfatter vi også de elementer i konkrete duftpolitikker, som omtales i forslagets bemærkninger, som retningsgivende for eller eksempler på, om man vil, hvordan en duft- og kemikaliepolitik kan udformes.
Socialdemokraterne finder, at forslaget er yderst relevant og håber, at regeringspartierne her kan se et behov for handling.
Vi er også indstillet på, hvis ministeren vil være med til det, at skrive en fælles beretning på forslaget, for jeg er sikker på, at vi alle har en interesse i at finde en løsning på problemstillingen.
I det arbejde kunne man også inddrage miljøministerens kollega, indenrigs- og sundhedsministeren, der har det direkte ansvar for henholdsvis sygehuse og daginstitutioner.
Når dette er sagt, må jeg dog også påpege en anden problemstilling, nemlig omfanget af duftstoffer, der anvendes i øvrigt i det offentlige rum.
Eksempelvis anvendes duftstoffer i markedsføring i stigende grad, også selv om Forbrugerombudsmanden klart har slået fast, at det skal skiltes, når der anvendes duftstoffer i forretninger.
Men det sker sjældent.
Tilsvarende er det stærkt bekymrende, at man overhovedet anvender kunstige duftstoffer i forretninger for at påvirke kundernes købeadfærd.
Dels er der som nævnt en række personer, for hvem det er et sundhedsproblem, dels er der tale om skjult reklame, som man eksempelvis også kender fra subliminal reklamepåvirkning, altså hvor korte billedklip, der kun kan opfattes ubevidst, indsættes i film.
Vi ser meget frem til arbejdet med forslaget, og under hensyntagen til de afgivne bemærkninger vil Socialdemokraterne altså kunne støtte det fremsatte forslag.