Villum Christensen (LA), 2010-04-13:
Jeg tager L 174 først.
Vi finder, at lovforslaget udgør et naturligt og nødvendigt skridt i bestræbelserne på at gøre det grå pengemarked lidt mere gennemsigtigt, således at kravet til information om pantet og de forhold, hvorunder pantet udstedes, skærpes.
Naturligvis skal Finanstilsynet have de samme beføjelser, de samme redskaber for at kunne udøve tilsyn, som tilfældet er med øvrige finansielle institutioner.
De mange kedelige eksempler, fra før boligboblen sprang, fordrer nok også, at man holder et vågent øje med de reelle ejerforhold, således at vi ikke får et nyt marked for stråmænd.
Vi tror da også, at der på trods af overgangsordningen vil være behov for ekstra opmærksomhed i den mellemliggende periode.
Nogle vil nok hævde, at loven kommer for sent.
Alene markedsændringen vil i dag nok gøre det noget sværere at holde liv i pantebrevskarrusellerne, fordi den meget rigelige pengetilførsel fra pengeinstitutterne ikke længere er muligt.
Det ved vi jo alle sammen.
Men vi synes trods alt, at det er bedre, at lovforslaget her kommer nu end senere, og hilser det velkommen.
Med hensyn til L 175 om finansiel stabilitet kunne jeg have lyst til at citere en af mine lærere på handelshøjskolen.
Han havde haft en time med sine studerende i erhvervsøkonomi og kom ned på lærerværelset og fortalte, at han havde sagt til de studerende: Husk, din bankmand er aldrig din ven.
Jeg syntes nok, det var en noget provokerende måde at minde de studerende om, at de skulle være kritiske og skeptiske over for de ydelser, som bankens sælgere, også kaldet bankrådgivere, kunne diske op med.
I dag er jeg sikker på, at rigtig mange bankkunder, både i Roskilde Bank og i Fjerritslevområdet, kunne have brugt et sådant, vi kan kalde det uindpakket råd.
Finanskrisen har vist os, hvor stor en samfundsmæssig betydning pengeinstitutternes gøren og laden har.
På samme måde, som der findes en masse procedureregler for det offentlige, som er begrundet i, at man forvalter andre menneskers penge og kan indskrænke borgernes rettigheder, synes vi også, at det er på sin plads, at Finanstilsynet får udvidet sine beføjelser for at sikre, at bankerne ledes og drives på en forsvarlig måde.
Da alle centrale problemstillinger i denne sammenhæng ender med at være ledelsesmæssige problemer, synes vi også, at det undtagelsesvis er i orden eller på sin plads, at der etableres en modifikation – som det udtrykkes – af det generelle princip om privat ledelsesret.
Reglerne om egnethed og hæderlighed er vigtige, men er og skal til stadighed være subsidiære i forhold til den private ledelsesret efter vores opfattelse.
Det er alene den store samfundsmæssige interesse i at opbygge og bevare en stabil veldrevet finansiel sektor, der begrunder denne modifikation, og der skal – og jeg skrev »skal« med stort i mit manuskript som noget meget vigtigt – altid udvises proportionalitet i forhold til risikomomentet.
Dette kommer Finanstilsynet så til at stå på mål for, så vi ikke får en statslig heksejagt ind ad bagdøren.
Det tror jeg nu heller ikke at der vil være ressourcer til, og jeg konstaterer da også, at det i høringssvarene er præciseret, at de pågældende ledelsespersoner skal have udvist en sådan adfærd, at der er en klar risiko for at antage, at han eller hun ikke kan varetage sit hverv på forsvarlig vis.
I bemærkningerne til lovforslaget er det formuleret på den måde, at man skal kunne fjerne en person, som på grund af sine økonomiske forhold eller dadelværdige opførsel ikke længere opfylder kravene til egnethed og hæderlighed.
Med dette bibelske udtryk, dadelværdig, vælger vi at forudsætte, at der skal mere til end en fartbøde, før der gribes ind i ledelsesretten.
Det er jeg faktisk ret sikker på.
Vi synes, der er tale om et særdeles omfattende lovgivningsarbejde.
Vi støtter forslaget.