runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 2008-11-04:
Det var da lidt af en indrømmelse, at Dansk Folkeparti erkender, at de står for en dobbeltmoralsk politik.
Tak for det.
Hvordan går det så med den dobbeltmoralske politik?
Er der blevet færre terrorister?
Nu støttede Dansk Folkeparti også Irakkrigen.
Er der blevet færre terrorister i Irak?
Er der blevet færre terrorister i området Pakistan, Afghanistan i dag, end der var tidligere?
Er det sådan, at verden er blevet mere sikker, ved at Dansk Folkeparti på et dobbeltmoralsk grundlag har sendt soldater ud i verden, hvor danske soldater er blevet dræbt, hvor masser af civile afghanere og irakere er blevet dræbt?
Er verden blevet bedre, eller skulle man overveje, om dobbeltmoral er så god en ting?
Nu sagde hr. John Dyrby Paulsen, at Taleban ikke kan vinde krigen militært.
Det håber jeg da er rigtigt.
Men kan USA og NATO vinde krigen i Afghanistan militært?
Når jeg spørger til det, er det selvfølgelig, fordi temmelig mange militære ledere, bl.a. højtstående folk fra England, siger, at det går i den forkerte retning, og at de under ingen omstændigheder kan forestille sig, at krigen bliver vundet militært, men at der må andre midler til.
Det synes jeg slet ikke jeg hørte noget om i Socialdemokratiets ordførers tale.
John Dyrby Paulsen (S), 2008-11-04:
Jeg synes nu, at jeg meget klart tilkendegav, at fred og stabilitet ikke vokser ud af et geværløb.
Og krigen i Afghanistan kan ikke kun vindes ved militære midler, en civilretlig indsats er fuldstændig afgørende.
Det er også derfor, at vi i den strategi frem til 2012 har lagt vægt på at neddrosle den militære aktivitet, hvis vi kan - og det håber jeg vi kan - til fordel for en civilretlig indsats.
Vi har jo bevilget adskillige hundrede millioner kroner frem til 2012 til den her indsats, og så er det det, der skal satses på.
Jeg tror, at det fremgår meget klart i min tale, når man efterfølgende læser den, at det er den indsats, der skal til, nemlig den civile indsats.
Frank Aaen (EL), 2008-11-04:
Jamen det med den civile genopbygning har vi sådan set hørt igennem alle årene; det er der jo ikke noget nyt i.
Det, der er nyt i det her beslutningsforslag, er, at nu bliver antallet af soldater, som sendes til Afghanistan, igen sat i vejret.
Hvordan forestiller Socialdemokratiets ordfører sig, at man skulle kunne lave en civil genopbygning i et land, hvor der er krig?
Er forudsætningen, at man først slår Taleban fuldstændig af slagmarken?
Eller skal man begynde at lytte til nogle af de ting, der har været fremme ganske mange gange - engang var det stort set kun Enhedslisten, der sagde det, men nu er der jo ganske mange, der siger, at man er nødt til at prøve at lave en fredsforhandling i Afghanistan med de mere fornuftige dele af Taleban for på den måde at få skabt ro til udvikling i stedet for bare at tro på, at krigen kan vindes militært.
John Dyrby Paulsen (S), 2008-11-04:
Lad os starte med det første først, nemlig det her med den civile indsats.
Det er rigtigt, at det ikke er nyt, men det gør det jo ikke mindre rigtigt, og det gør det jo heller ikke mindre rigtigt, at vi gør noget ved det.
Det er punkt et. Det næste punkt er, at jeg tror, at det er rigtigt, at man ikke fuldstændig kan nedkæmpe Taleban militært; de vil altid være der et eller andet sted.
Afghanistan er så stort og så kompliceret et land, at man ikke kan finde dem, de kan altid skjule sig i en hule.
Derfor tror jeg, at det rigtigt, at man på et eller andet tidspunkt fra den afghanske regerings side, og måske også fra de allierede styrkers side, bliver nødt til at tage hensyn til, at Taleban vil være der under alle omstændigheder.
Men jeg vil godt understrege, at hvis man skal i gang med den forhandling, og det tror jeg man skal på et eller andet tidspunkt - jeg tror måske ikke, at tiden helt er til det endnu - så bliver det på den afghanske civilbefolknings og den afghanske regerings og de allierede lande i Afghanistans præmisser, det bliver ikke på Talebans præmisser, for bliver det det, tror jeg, at man for alvor taber kampen.
Det er vigtigt at vise civilbefolkningen i Afghanistan, at Taleban ikke kommer til at vinde det her og ikke kommer til at få mere fodfæste, men tværtimod bliver skubbet mere og mere tilbage.
Frank Aaen (EL), 2008-11-04:
Det kan jo undre, at Dansk Folkeparti støtter sådan et forslag som det her, som jo går ud på at holde et reaktionært islamistisk styre ved magten - et styre, som er dybt tynget af korruption, og som vi hele tiden ser fængsle og forfølge mennesker, der kritiserer islamisme.
Altså, der er åbenbart noget, jeg slet ikke har forstået om Dansk Folkepartis politik.
Hvordan kan det gå til, som vi ser her, at Dansk Folkeparti synes, det en god idé at sende danske soldater til Afghanistan for at forsvare et reaktionært islamistisk styre, som man ikke engang har tiltro til bliver mere fornuftigt?
Søren Gade (V), 2008-11-05:
Jeg er fuldstændig enig med fru Julie Rademacher i, at udsendt personnel og deres familier skal behandles ordentligt.
Men det kan være, at fru Julie Rademacher ved noget, som jeg ikke ved, for det er sådan, at jeg som minister ikke iværksætter nogen undersøgelse.
Vi gør det på baggrund af, hvilke tiltag de 22 civilt ansatte psykologer - som gør et rigtig godt stykke arbejde - anbefaler der skal sættes i gang.
Jeg har faktisk i dag fået et stykke papir, hvorpå der står, at psykologerne vil undersøge, om samtaler eksempelvis i grupper vil være relevant, men det er ikke noget, jeg som minister vil iværksætte - ikke fordi jeg er noget specielt ondt menneske, men fordi jeg jo ikke er psykolog.
Og derfor vil jeg afvente, hvad psykologerne siger.
Julie Rademacher (S), 2008-11-05:
Jamen jeg kender alt for godt eksempler på, at man også som misbruger eller som deltager i ung til ung-projekter, hvor det handler om sexsygdomme, aktivt skal ringe ind.
Det er da utrolig grænseoverskridende for mange, når de selv aktivt skal gøre noget.
Jeg kunne rigtig godt tænke mig, at man i højere grad tager et ansvar som forsvarsminister, som regering, for de soldater, som vi udsender i krig, ikke kun for de pårørendes skyld, men også for soldaternes skyld, for vi ved bare, hvor utrolig vigtigt det er, når man er soldat i udlandet, at de derhjemme har det godt.
Derfor vil jeg høre, om ministeren ser nogen hindringer for, at den opstillende enhed arrangerer nogle netværksweekender for udsendte soldaters børn, så man også har et fællesskab omkring det at være barn af en udsendt.
Vi ved bare, at det, der virkelig rykker, ikke er, at man har og skriver en masse pjecer; det er den personlige kontakt.
Det er det, at man har et fællesskab.
Jeg kunne rigtig godt tænke mig at høre, om man ikke også har tænkt sig at gennemføre en undersøgelse mere specifikt rettet mod udsendte soldaters børn.
Det er jo ret nemt og hurtigt at tale sammen som voksne, men jeg synes, det er utrolig vigtigt, at der bliver taget hånd om de udsendte soldaters børn, så de også får nogle netværk, nogle redskaber, og at man også får en anerkendelse af det, at far eller mor er udsendt, så man kan være stolt af det og føle sig tryg ved det.
Har ministeren tænkt sig at gennemføre en undersøgelse, der er mere målrettet mod de udsendte soldaters børn?
Søren Gade (V), 2008-11-05:
Det er sådan, at der i dag i forsvaret er ansat 22 fastansatte psykologer, 17 socialrådgivere og 35 deltidspsykologer.
Det er psykologerne, der anbefaler de tiltag, som forsvaret så iværksætter.
Lige netop i disse dage udkommer der tre pjecer fra forsvaret, der er lavet af psykologerne.
Pjecerne er møntet på skolelærere, pædagoger, forældre og de store børn, og det er en slags samtalebog, hvori man også tager fat i nogle af de problemstillinger, som børnene møder.
Så vil jeg også henvise til en undersøgelse, der er lavet blandt de udsendtes familier.
Der er, så vidt jeg husker, over 80 pct., som er overordentlig tilfredse med behandlingen fra forsvarets side.
Tak for det, og tak for muligheden for at svare på det meget relevante spørgsmål, for det er jo hjertegribende, og det er en stor og barsk oplevelse, ikke kun for de udsendte soldater, men også for deres pårørende og specielt børnene.
Forsvarets psykologer vurderer, at det først og fremmest er vigtigt at udruste forældrene til at støtte deres børn i forbindelse med udsendelsen af en far eller mor, og i de pjecer, som udleveres til alle, som skal udsendes, bliver børns mulige reaktioner på den her udsendelse beskrevet.
Der er også et telefonnummer, som der henvises til, og hvormed man kan ringe til forsvarets socialrådgivere og psykologer, og det er bl.a. et af de tiltag, som forsvaret i dag tager over for familierne, og som specielt er rettet mod børn.
Julie Rademacher (S), 2008-11-05:
Mange tak.
Jeg vil sige, at jeg så en TV 2-udsendelse for et stykke tid siden om de udsendte soldaters børn og deres reaktioner på, at far og mor er udsendt i krig, og jeg synes, det var nogle forfærdelige eksempler, der var på, at der ikke blev taget ordentlig hånd om de her børn eller de pårørende, der blev efterladt derhjemme.
Derfor vil jeg høre, om forsvarsministeren vil være imødekommende over for de psykiske konsekvenser, der er for især udsendte soldaters børn.
Brian Mikkelsen (KF), 2008-11-05:
Jeg kan gøre det fuldstændig klart, at regeringen er imod ethvert samfund, som tæsker løs på og vilkårligt overfalder folk, som har en anden seksuel observans, politisk observans eller religiøs observans.
Det er vi imod.
Vi er et demokratisk retssamfund, og vi vil også forfølge den holdning rundtomkring i verden.
Med hensyn til hvilke samtaler statsministeren har, må det jo være op til statsministeren selv at beslutte, hvad han snakker med forskellige regeringsledere om.
Det er jo ikke noget, som jeg kan eller vil blande mig i.
Mogens Jensen (S), 2008-11-05:
Men det ville jo være rart, om man kunne sige nu og her til befolkningen, om man støtter det her direktiv fra Europa-Kommissionen eller ej.
Jeg forstår, at heller ikke justitsministeren kan eller vil svare på det spørgsmål, som jeg har stillet til statsministeren, og som han har nægtet at komme herned i Folketingssalen og besvare, og som handler om, hvorvidt han vil påtale det over for lande, hvor der vitterlig foregår overgreb mod homoseksuelle, der bliver tæsket og chikaneret, i de møder, som jeg ved statsministeren har med disse regeringsledere.
Ved justitsministeren så helt præcis, hvem der kan svare på det, når nu statsministeren ikke vil og justitsministeren ikke kan?
Brian Mikkelsen (KF), 2008-11-05:
Til den første del af spørgsmålet om direktivet vil jeg sige, at det jo er - som spørgeren ved, for det er spørgeren også meget inde i - en proces i EU, hvor der indgår mange elementer.
Men vores prioritering er klart sådan, at hvis en hvilken som helst form for kriminalitet og forbrydelse er begået, fordi offeret har en bestemt seksuel observans, religiøs observans eller politisk observans, er det en skærpende omstændighed.
Vi er imod en hvilken som helst form for kriminalitet, men det er en skærpende omstændighed, når man har et sådant motiv.
Med hensyn til statsministerens dialog vil jeg sige, at det ved jeg ikke.
Jeg vil foreslå, at spørgeren stiller et spørgsmål til eksempelvis undertegnede eller statsministeren om det.
Jeg ved jo ikke, hvem statsministeren har dialog med om hvad.
Mogens Jensen (S), 2008-11-05:
Nu har direktivforslaget jo så ligget i et godt stykke tid, og hvis ministeren kan tilkendegive herfra i dag, at selvfølgelig støtter regeringen et direktiv, som kriminaliserer enhver form for diskrimination, er det jo en klar holdning.
Ministeren må vel kunne svare ja eller nej på spørgsmålet: Støtter regeringen det direktiv, eller gør den ikke?
Jeg vil også godt spørge, om ministeren måske kan oplyse, om statsministeren ved møder med relevante regeringsledere fra lande, hvor man begår overgreb mod homoseksuelle, rent faktisk vil påtale det over for de pågældende statsledere, hvilket jeg også spurgte ham om, og som han også henviste til at andre ministre skulle svare på.
Vil statsministeren det, vil jeg spørge justitsministeren.
John Dyrby Paulsen (S), 2008-11-05:
Tak for det.
Onsdag i sidste uge havde vi statsministeren i åbent samråd om grundlaget for Irakkrigen, bl.a. på grund af den her bog, »Vejen til Irak«.
Under det samråd erkendte statsministeren, at i forbindelse med at Danmark gik med i Irakkrigen, var argumentet om masseødelæggelsesvåben i virkeligheden afgørende.
Lige efter samrådet kan jeg se, at forsvarsministeren har bedt Forsvarets Efterretningstjeneste om at udarbejde et lille notat om, hvad efterretningstjenesten sagde på daværende tidspunkt.
Dengang sagde efterretningstjenesten, at Irak sandsynligvis havde masseødelæggelsesvåben, men at det altså var behæftet med betydelig usikkerhed.
Kan forsvarsministeren ikke forklare, hvorfor det har været nødvendigt at vride armen om på efterretningstjenesten, lige efter at statsministeren har været i samråd, og bede den komme med sådan et notat som det her?
Han sagde: Irak har masseødelæggelsesvåben, det er ikke noget, vi tror - det er noget, vi ved.
Søren Gade (V), 2008-11-05:
Med al respekt for spørgeren er det jo sådan, at jeg kun er major af reserven.
Spørgeren er jo oberst og har selvfølgelig derfor et større kendskab til, hvor mange enheder der nu skal stå til rådighed herhjemme.
Jeg vil sige til hr. Jens Christian Lund: Der skal være det tilstrækkelige uddannelsesmateriel til rådighed i Danmark, således at vores soldater træner med det materiel, de får i udlandet.
Det vil vi få rådet bod på ved hjælp af næste forlig.
Med hensyn til udsendelse er det jo sådan, at langt de fleste udsendte soldater kommer hjem som stærkere mennesker, med noget godt i rygsækken, som de kan bruge resten af deres liv.
Desværre er der også nogle, som kommer hjem og har psykiske problemer.
Forsvaret og forsvarets psykologer gør alt, hvad der står i deres magt, for at hjælpe de her mennesker.
Forsvarets psykologer undersøger også i øjeblikket, om der hos de tidligere udsendte er fælles træk, som antyder, at deres sandsynlighed for at få problemer er større.
Der vil jeg som minister og forsvaret i særdeleshed jo lytte til, hvad vores psykologer siger, så vi minimerer antallet af folk, som har psykiske eftervirkninger. Med hensyn til udsendelseslængde, og hvor tit folk er udsendt, er det også meget individuelt.
Der er jo nogle soldater, som gerne vil ud ofte.
De snakker med psykologer og bliver også vurderet, inden de bliver udsendt.
Så vil jeg sige vedrørende udsendelseslængden, at man jo også kan differentiere den, f. eks. således, at alle ikke er udsendt lige lang tid, for der kan være nogle funktioner, der gør, at det giver mening, at man er ude i 3 måneder, og andre funktioner, der gør, at man ude i 6 måneder.
Brian Mikkelsen (KF), 2008-11-05:
Tak for spørgsmålet.
Vi har jo også været igennem et samråd i Retsudvalget om det samme tema.
Jeg kan kun sige, at det er fuldstændig uacceptabelt, at man risikerer trusler, overfald eller anden kriminalitet, blot fordi man har en bestemt seksuel orientering eller politisk overbevisning.
Og derfor gjorde vi jo også det, at vi i forbindelse med en strafskærpelsespakke i 2005 fik indført en ny bestemmelse om strafskærpelse, hvorefter det i almindelighed skal indgå som en skærpende omstændighed, hvis den strafbare handling har baggrund i den forurettedes lovlige ytringer i den offentlige debat.
Vi har ikke taget stilling til, hvad vi angriber hvor og hvordan, men for os er det afgørende, at man bekæmper en hvilken som helst form for kriminalitet, og det er specielt skærpende, hvis kriminaliteten sker på grund af en speciel seksuel præference, politisk overbevisning eller religiøs orientering.
Søren Krarup (DF), 2008-11-05:
Jeg er lige blevet stillet et spørgsmål fra Ekstra Bladet om min soldatertid, og det svarer vistnok til det, alle mandlige folketingsmedlemmer, der har skullet udtale sig om deres soldatertid og dermed sige noget om værnepligten, har fået.
Jeg vil gerne tale lidt med forsvarsministeren om værnepligt, også fordi der er kommet en rapport fra Dansk Institut for Militære Studier, der anfægter værnepligten i forhold til det professionelle forsvar.
Jeg synes, at der dér er grund til at pege på den folkelige betydning, som værnepligten har.
Jeg kan ikke gøre det uden at mindes den opblæste student, der for 51 år siden blev indkaldt, først til Sandholmlejren og siden til 4 måneders rekrutskole i Sjælsmark for efterfølgende at overgå til Gothersgade og siden Sandholm; og hvordan den oplæste student dér blev banket sammen med halvanden hundrede soldater fra hele landet og havde umådelig godt af det; og hvordan det var et udtryk for, at den almindelige værnepligt jo var et folkeligt bånd af betydning, som netop tjente til at fortælle os, at vi hørte hjemme et historisk givet bestemt sted, som vi ikke skulle foragte.
Derfor vil jeg spørge ministeren: Er ministeren ikke enig med mig i, at den rent folkelige betydning af værnepligten i allerhøjeste grad er noget, vi skal være opmærksomme på og skal skatte, fordi den også er med til at gøre os til det folk, vi er, og som vi ønsker at være?
Søren Gade (V), 2008-11-05:
Regimentscheferne samler de pårørende før, under og efter udsendelsen og er et samlingspunkt.
Det er sådan, at de pårørende også indbyrdes har et netværk, mens deres mand eller kone er udsendt, og de har stor glæde af hinanden.
Omkring centralisering er det sådan, at det var det rigtige, vi gjorde i forliget.
Vi centraliserede, og det gjorde vi for at spare penge til bl.a. at kunne udsende nogle flere soldater og købe noget mere materiel.
Men hr. Jens Christian Lund har ret i, at vi ikke ramte bullseye, og det betyder, at vi i øjeblikket kigger på, om der skal foretages nogle justeringer, at vi måske svinger pendulet lidt tilbage igen i forbindelse med nogle af de opgaver, som blev taget væk fra regimentschefen, eller nogle af de hjælpere, der blev taget væk, således at regimentscheferne får bedre og større muligheder for f.eks. at være behjælpelige i forbindelse med udsendelserne og med at løse nogle af de opgaver, som i dag ligger hos de centrale tjenester.
Så det kan jeg give hr. Jens Christian Lund et tilsagn om, for det er et arbejde, der foregår lige i øjeblikket.
Jens Christian Lund (S), 2008-11-05:
Det er rigtigt, at jeg nok mere er oberst, end jeg er politiker, så derfor vil jeg gerne sige tak.
Jeg hørte ministerens svar således, at ministeren vil sikre, at materiellet til hæren bliver klart med det nye forsvarsforlig, også således at materiellet er klart til enhederne herhjemme.
Mit sidste spørgsmål er lidt i forlængelse af fru Julie Rademachers spørgsmål.
Jeg er nemlig enig med ministeren i, at vi har nogle fantastisk dygtige psykologer, som gør et fantastisk godt stykke arbejde.
Jeg er også enig i meget af det, som ministeren siger.
Ministeren sagde også noget om, at soldater har behov for at have nogle at tale med.
Jeg ved godt, at forsvarschefen siger, at det i gamle dage var de dummeste, der var regimentschefer, men i gamle dage var det jo således, at man havde regimenter, hvori der var mange folk, som kunne tale med soldaterne osv.
I dag gør regimentscheferne et fantastisk stykke arbejde, men de har fem personer i staben, når de har flest.
Er ministeren enig med mig i, at den centralisering, vi fik lavet, medfører, at regimentschefernes muligheder for at hjælpe soldaterne virkelig er blevet begrænsede, og vil ministeren arbejde for, at der bliver rettet op på det?
Jeg er selvfølgelig glad for, at ministeren erkender, at der er noget, der er ravruskende galt specielt i hæren.
Jeg er også glad for, at ministeren erkender, at vi er nødt til at gøre noget ved det.
Jeg vil spørge ministeren vedrørende udsendelse af soldater: Vi ved, at når mange af soldaterne får traumer, er det jo selvfølgelig, fordi de for nogles vedkommende bliver sendt ud for ofte, og for nogle af dem måske også, fordi de ikke har den fornødne baggrund.
Jeg vil ikke her komme med nogen kritik af uddannelsen, men er ministeren enig i, at der for enhver enhed, som bliver udsendt, i princippet burde være seks til syv enheder, der har det ordentlige materiel, og som er ordentligt uddannede, og som vi kan rokere med?
Hvis ministeren nu siger, at syv er for meget, kunne jeg måske godt gå med til, at vi i hvert fald har soldater for en 4-års periode, der har den rigtige uddannelse, og som vi kan sende ud, således at soldaterne ikke får de traumer ved at være sendt ud alt for ofte.
Er ministeren enig i det?
Søren Gade (V), 2008-11-05:
Det bliver svært at nå at svare på så mange fejlagtige oplysninger på én gang, men jeg skal prøve.
Det, statsministeren har sagt, er: Saddam Hussein har brugt masseødelæggelsesvåben, det er ikke noget, vi tror - det er noget, vi ved.
Og hvis hr. John Dyrby Paulsen skulle være i tvivl, kan hr. John Dyrby Paulsen spørge kurderne i den nordlige del af Irak, hvor der blev slået kurdere ihjel i tusindvis af Saddam Husseins masseødelæggelsesvåben i 1980'erne og 1990'erne. Så vil jeg sige, at det er sådan, at der rigtignok var et samråd med statsministeren, der omhandlede efterretningstjenesterne.
Og så løber mit gode hjerte over, og jeg siger: Nu vil jeg udarbejde et notat med baggrund i den diskussion, der har været med efterretningstjenesterne.
Og det notat blev så oversendt til Folketinget i fredags kl. 16 minutter over 14.
Det er nu lavet om til, at det er spin på grund af valget, og at man først har fået det i dag.
Jeg kan jo ikke gøre for, at Folketinget ikke sender papirerne over den dag, det får dem.
Det blev sendt til Forsvarsudvalget i fredags, faktisk med baggrund i den redegørelse, der hedder »Årlig redegørelse 2005«.
Det var en service til Forsvarsudvalgets medlemmer, så jeg genopfriskede den diskussion, vi havde haft.
Hvis man husker tilbage til 2006, vil man huske, at der foregik en benchmarking af det danske efterretningsvæsen.
En af hovedkonklusionerne var, at vi havde meget velfungerende efterretningstjenester, som leverer rigtig meget for de relativt beskedne midler, der bliver puttet i efterretningstjenesterne.
Og så var der nogle anbefalinger, og det var netop dem, der fremgik af det brev, som jeg oversendte til Forsvarsudvalget i fredags kl. 16 minutter over 14.
Jens Christian Lund (S), 2008-11-05:
Jeg vil ikke beskylde ministeren for ikke at tage vare på vores soldater, der er udsendt.
Jeg vil heller ikke beskylde ministeren for ikke at kere sig om de soldater.
Det er jeg helt sikker på ministeren gør.
Jeg ved, at ministeren er meget optaget af, at soldaterne i uddannelsen - og specielt når de er udsendt - har noget ordentligt materiel.
Og jeg er helt sikker på, at ministeren og jeg er enige om, at vores soldater gør en fremragende indsats, uanset om de er i Afghanistan, om de er i Kosova eller andre steder - selv i Irak, hvor vi måske ikke var helt enige om missionen, men vi var ikke uenige om, at soldaterne gjorde det fremragende.
Vi har en meget dårlig situation for soldaterne, og det har den konsekvens, at utrolig mange af dem forsvinder fra forsvaret, hvor vi jo virkelig har brug for de soldater.
Søren Gade (V), 2008-11-05:
Hvis jeg nu spolede filmen 3 år tilbage, så kunne det have været et relevant emne at diskutere.
Men i dag er det sådan, at vi er på den anden side af en undersøgelse, vi er på den anden side af en benchmarking af efterretningstjenesterne.
Der er kommet nogle anbefalinger, som er blevet implementeret, bl.a. de tre anbefalinger, som står i brevet: Intensivere uddannelse af analytikere, skærpe analytikernes uddannelse i kildekritik, skærpe brugen af kildehenvisninger i interne rapporter. Uanset at 500 mio. kr. er rigtig mange penge, er jeg nødt til at sige til hr. John Dyrby Paulsen: Der er vel 193 lande i FN, så hr. John Dyrby Paulsen har vel ikke nogen forestilling om, at en efterretningstjeneste med et budget på 500 mio. kr. kan have det fulde billede af alt, hvad der sker af ondskab i alverdens lande.
Derfor er det sådan, at man har et samarbejde imellem efterretningstjenesterne, hvor man udveksler informationer.
Sådan har det altid været, og sådan vil det vedblive med at være.
Så vil jeg slutte af med at sige, at jeg kan garantere, at hr. John Dyrby Paulsen og de danske skatteborgere kan være endog særdeles tilfredse med det arbejde, der foregår i den danske efterretningstjeneste, og jeg kan også garantere hr. John Dyrby Paulsen, at jeg har fuld fokus på, at de anbefalinger, der kom i undersøgelsen af vores efterretningstjeneste, bliver ført ud i livet.