runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Steen Gade (SF), 2007-03-02:
Men tilbage står jo så, hvad der er regeringens syn på, hvordan folk bliver bedst egnet til at klare sig i deres hjemland.
Der er i hvert fald en stor forskel, tror jeg.
Men kan ministeren ikke se, at hvis man skal tilbage til et eller andet land – det land man kommer fra, er flygtet fra, men hvor forholdene nu er i orden, og man skal tilbage – så vil det være en fordel, at man er så velfungerende som muligt, at ens familie er så velfungerende som muligt, at ens børn er så velfungerende som muligt.
Og er ministeren ikke enig i, at alt, hvad vi ved, al dokumentation siger, at hvis du lever en så almindelig tilværelse som muligt i Danmark – altså, uden for lejrene, også selv om lejrene bliver lidt forbedret – er det bedre at leve der, også hvis man skal sendes hjem?
Altså, banaliteterne kan man jo ikke leve af.
Så jeg mener, ministeren mangler at svare på noget meget fundamentalt, som handler om, om mennesker er bedre egnet til en ny tilværelse, hvis de lever et så normalt liv som muligt.
Og det gælder, hvis de skal være en del af det danske samfund, og hvis de skal være en del af det samfund, de kommer fra.
Det er der, jeg synes ministeren mangler et svar.
For efter min opfattelse og ifølge al dokumentation forringer vi folks vilkår for at klare sig, både hvis de skal være i Danmark, og hvis de skal være i deres hjemlande, ved at de er i lejre.
Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-02:
Jeg synes, hr. Steen Gade fuldstændig ignorerer det, som en asylproces handler om, ved at sige: Jamen det er de 6 måneder, der er afgørende.
Jeg synes, hr. Steen Gade sender et meget underligt signal til f.eks. afviste asylansøgere, hvor vi siger: På den ene side har du fået afslag på asyl, og det, der ligger i at have fået afslag på asyl, er, at du ikke har mulighed for at få en opholdstilladelse i Danmark, din fremtid er i dit hjemland, og på den anden side siger til de samme, at når der er gået 6 måneder, sluser vi dig ud i det danske samfund.
Det synes jeg er et meget forvirrende signal at sende til folk.
Jeg synes i stedet for, at vi skal koncentrere os om at hjælpe de her mennesker hjem til deres hjemland, og det kan vi også sagtens gøre inden for rammerne af vores asylsystem.
Henriette Kjær (KF), 2007-03-02:
Havde vi dog bare tilhørt de rigtige, så havde alle stemt for vores forslag.
Det undrer mig lidt, at hr. Simon Emil Ammitzbøll ikke kan forstå, at vi er nogle, der synes, der kunne være nogle problemer i det beslutningsforslag, der her er fremsat.
Og det får mig til at spørge hr. Simon Emil Ammitzbøll, om det, De Radikale i virkeligheden ønsker, er, at man genindfører de facto-begrebet, altså sådan, at man kan give folk asyl, opholdstilladelse, hvis der generelt er uroligheder i et land?
Det kunne jeg godt tænke mig at vide.
Steen Gade (SF), 2007-03-02:
Steen Gade, men o.k.
Henriette Kjær (KF), 2007-03-02:
Jeg vil sige, at jeg mere har det sådan, at jeg ikke helt føler, jeg kan leve op til hr. Steen Gades forventninger, så jeg føler, der ligger sådan et forventningspres på mig, jeg ikke kan leve op til, og det kan jo godt give mig visse problemer.
Men årsagen til, at vi ikke kan sende dem tilbage, er jo, at vi ikke har nogen modtagelsesaftale med Irak.
Men det har vi heller ikke med Iran, og Iran er jo sådan set et dejligt, fredeligt land, hvis man i hvert fald som kvinde holder sin mund og tager en burka på – så sker der ikke noget med en.
Men det er jo ikke sådan, at vi skal vente på, der kommer fred og ro og orden der, og at landet bliver genopbygget.
Så vil jeg bare spørge: Når det drejer sig om de mennesker, der er flygtet fra Iran, og som man har vurderet ikke skal have ophold, fordi de ikke er personligt forfulgte, så ville det vel være det samme at give dem en opholdstilladelse, eller hvad?
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-02:
Jeg ærgrer mig selvfølgelig over, at ministeren afviser forslaget.
Men til gengæld vil jeg også godt sige, at jeg da synes, det er nogle fine tiltag, som ministeren har været ude med her i dag, og jeg glæder mig endnu en gang over, at presset åbenbart virker.
Men vi har vel alle sammen hørt de hjerteskærende historier og beretninger om børn, der er for lang tid i asylcentre.
Og jeg forstår ikke helt, hvorfor ministeren ikke kunne være interesseret i at sige: O.k., de, der ikke har børn, tager vi til side.
Hvorfor kan de ikke få lov til at få en anden tilværelse end at skulle sidde i sådan et center?
Morten Østergaard (RV), 2007-03-02:
Jeg har sådan set kun ét spørgsmål.
Hvor længe skal de mennesker bo i de centre?
Altså, fru Henriette Kjær er selv inde på i sin ordførertale, at de danske asylcentre ikke er bygget til, at man skal bo der i årevis.
Derfor må jeg bare spørge: Hvor længe kan man så bo i de asylcentre?
Det må jo være muligt at forholde sig til.
Det må være et politisk ansvar at forholde sig til, hvor længe de mennesker skal bo i de centre, der ikke er bygget til, at de skal bo der.
Vi kan se, at opholdstiden stiger; vi kan se, at der er børn, der aldrig har prøvet andet og måske bliver teenagere uden nogen sinde at have prøvet andet.
Og derfor er spørgsmålet bare: Hvor længe?
Henriette Kjær (KF), 2007-03-02:
Jamen det er da også et meget relevant spørgsmål at stille.
Og i og med at jeg her afviser en midlertidig opholdstilladelse, betyder det jo også, at de kan komme til at bo der meget længe.
Og derfor er det vigtigt for Det Konservative Folkeparti, at forholdene er tålelige, at der er mulighed for at leve det, jeg kalder et normalt familieliv med to værelser og mulighed for privatliv.
For vi kan ikke sige, hvor lang tid de kommer til at bo der.
Men det kan vare længe.
Morten Østergaard (RV), 2007-03-02:
Jamen jeg er bare nødt til at gentage mit spørgsmål, for jeg synes altså, at det må være rimeligt at sætte en bagkant på.
Men vi kan jo starte et eller andet sted.
Kan man forestille sig, at nogle har levet et liv, hvor de er blevet født i et asylcenter og så bliver myndige en dag; altså, kan de leve under de vilkår i 18 år og fortsat skulle gøre det, uanset om det så er i to værelser eller de måske får deres egen bolig?
Altså, hvis man nu bliver myndig og aldrig har prøvet at bo andre steder end i et asylcenter, er det så der, den konservative grænse går, eller er vi nede omkring 15-års-alderen, hvor man ligesom træder ud af barndommen i lovens forstand?
Hvor mange år kan man bo i et asylcenter?
Det synes jeg må være rimeligt at forlange et svar på og at man kan sætte en grænse for.
Vi ved, at de er bygget til 12 måneder, og 18 måneder er så åbenbart for kort tid for De Konservative.
Men hvor går grænsen – ved 15 år, 18 år, 25 år?
Henriette Kjær (KF), 2007-03-02:
Jeg har jo svaret; jeg har sagt, at jeg ikke kan sætte en bagkant på, og derfor synes jeg egentlig, at det er underligt at gentage spørgsmålet.
Der er jo desværre mennesker, der vokser op i flygtningelejre rundtomkring og bor der hele deres liv, ikke bare til de bliver myndige, men til de selv får børn og selv bliver gamle.
Steen Gade (SF), 2007-03-02:
Først vil jeg sige til fru Henriette Kjær, at jeg er glad for, at hun både har læst og faktisk også overvejet det her forslag.
Jeg tror sådan set, at hvis fru Henriette Kjær inviterer mig ud i en række konservative vælgerforeninger, ville der være rigtig mange, der støttede det her forslag.
Og det viser jo heldigvis, at der er nogle i Danmark, der synes, at det her er meget for galt.
Mit spørgsmål går på det helt konkrete.
Men jeg vil sige til fru Henriette Kjær, at forslaget jo er indrettet sådan, at for at de får den midlertidige opholdstilladelse, skal de faktisk tilkendegive positivt samarbejde om hjemsendelse.
Derfor vil jeg spørge, hvordan fru Henriette Kjær får den opfattelse.
De skal jo nu positivt gå ind i at lægge alle ting sammen, frem for at de kan blive hjemsendt.
De får bedre forhold her, og de får en tryghed om, at de ikke bare bliver sendt hjem over night.
Henriette Kjær (KF), 2007-03-02:
Jeg tror stadig væk, det er en meget svær situation at være i, hvis man får en midlertidig opholdstilladelse.
Det er jo ligesom, hvis man får en humanitær opholdstilladelse og man ved, at når man bliver rask, skal man faktisk sendes tilbage.
Det er stadig væk ikke nogen rar situation at være i.
Hvad skal man målrette sig mod? At man nu skal tilbage og genopbygge det land, man kommer fra?
Eller skal man tro på, at der nok aldrig bliver fred og ro, og så målrettet blive i Danmark?
Det synes jeg er en svær situation at stille dem i, og derfor synes jeg altså, det er bedre, at vi fastholder dem i en god situation på centrene, hvor vi målretter de tilbud, der er, mod, at de skal tilbage.
Steen Gade (SF), 2007-03-02:
Jeg vil da også godt sige, at det sidste halve års diskussioner om det her jo har været med til at rykke noget.
Og det er jo også interessant at se, at enkelte personer inden for også de borgerlige partier heldigvis er med til at rykke nogle af de værste tidsler ud, det skal fru Henriette Kjær også have ros for.
Jeg kan bare ikke forstå, at hun ikke kan se, at vi faktisk hjælper de her folk ved det her forslag, også dem, der skal hjem, fordi de kommer til at tilkendegive, at de vil hjem, de bliver positive over for projektet om at komme hjem, men de får altså en anden type sikkerhed, indtil de skal hjem.
De lever altså ikke i den usikkerhed, som nedbryder dem menneskeligt både fysisk og mentalt.
Henriette Kjær (KF), 2007-03-02:
Jamen det tror jeg så bare at de gør alligevel.
Vi kan jo se, at der er nogle mennesker, der netop har samarbejdet, og alt er fuldstændig i orden, og derfor har de kunnet komme ind under 18måneders-reglen, som den er udformet nu.
Når så man kommer og tager opholdstilladelsen fra dem igen, så er det jo voldsomt.
Det er ikke nogen rar situation at være i, og de kan ikke forstå det, vi får breve herinde, og der bliver stillet spørgsmål om det osv., Jeg synes, det er meget svært at forklare.
Men jeg tror, det giver nogle falske forventninger og forhåbninger.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-02:
Jeg er også glad for, at fru Henriette Kjær faktisk har overvejet vores forslag, for så er der et af de tre, jeg var lige ved at sige regeringspartier, der har overvejet forslaget.
Det, jeg ikke forstår, er, at fru Henriette Kjær så ikke kommer dertil, at hun vil svare på det spørgsmål, som hr. Morten Østergaard havde fremme før, om, hvor lang tid man så kan acceptere.
For det, vi jo kan se, er, at der er flere og flere, der sidder i asylcentrene i rigtig lang tid, at de bruger mere og mere medicin, at risikoen for selvmord er stigende, det går skidt.
Med vores forslag vil man dog kunne komme ud i samfundet og kunne få ro omkring sig.
Hvor lang tid synes fru Henriette Kjær virkelig at det er i orden man sidder i et center?
Kunne vi ikke få bare en antydning?
Henriette Kjær (KF), 2007-03-02:
Nej, det kan man ikke, når man spørger på den måde.
Det er det, der somme tider irriterer mig ved den debatform, vi har, særlig her på udlændingeområdet, hvor det hele er meget ultimativt, og hvor vi ikke kan have nogen fri debat, hvor man bliver malet op i et hjørne, hvis man giver nogle tilkendegivelser.
Derfor bliver jeg nødt til at svare hr. Morten Østergaard, som jeg gør, at det kan jeg ikke give.
Det må vare lige så lang tid, som det nu skal tage, inden der kommer fred og stabilitet i Irak, og inden vi får sendt kosovarerne tilbage.
Men vi lever altså i en dynamisk verden, og det ved vi jo også.
Der er masser af politiske emner, hvor tingene ændrer sig, og forholdene ændrer sig, tiderne skifter, og derfor træffer vi også nogle nye beslutninger, partierne flytter sig i deres forskellige holdninger.
Men det er, som om den præmis ikke gælder her.
Det er statisk, det er her og nu, og den præmis vil jeg ikke gå ind for, derfor må svaret jo blive, at der ikke er nogen bagkant.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-02:
Jamen det er jo ganske imponerende.
Det Konservative Folkeparti vil altså lade folk sidde uendeligt i de her lejre.
Fru Henriette Kjær var selv minister i den regering, der førte Danmark ind i krigen i Irak og har dermed været med til at skabe den enorme flygtningekatastrofe, der er.
Med det her forslag skal folk først være 1½ år i et center, derefter 7 år på midlertidig opholdstilladelse.
Ser fru Henriette Kjær virkelig ingen mulighed for, at der bliver fred og stabilitet i Irak inden for de nærmeste 7 år?
Henriette Kjær (KF), 2007-03-02:
Jeg ser da bestemt mulighed for, at der kommer fred og stabilitet i Irak i de kommende år.
Det er bl.a. derfor, Danmark har trukket sig ud af Irak, fordi vi nu vil overgive en større del af sikkerheden til irakerne selv.
Jeg må også minde om, at flere af de flygtninge, der sidder i centrene og har siddet der længe – nu bliver der jo nævnt 6, 7, 8 år – altså har siddet der siden Saddam Husseins tid.
De flygtede også dengang.
Jeg står ikke her og har dårlig samvittighed over, at vi har været med til invasionen af Irak.
Det var strengt nødvendigt efter min opfattelse.
Det tager tid.
Det undrer mig, at man ikke har forståelse for det hos De Radikale.
Lotte Bundsgaard (S), 2007-03-02:
Jeg vil godt høre fru Henriette Kjær lidt om, hvordan vi kan forbedre forholdene for asylansøgerne, også for de afviste asylansøgere.
Vi ved jo, at nogle familier kommer til et bopælscenter, børnene starter i den lokale folkeskole, forældrene starter i et eller andet uddannelsesforløb, og når de så bliver afvist – hvis de bliver afvist – så bliver de sendt til et udsendelsescenter.
I det udsendelsescenter kan de jo sidde i flere år.
Jeg vil godt høre fru Henriette Kjær, om det ikke var bedre, at vi sagde, at de blev i bopælscenteret, indtil vi kan tvangsudsende eller sikre, at familien frivilligt rejser ud af landet for på den måde at sikre en større stabilitet i den enkelte familie og især bedre forhold for børnene.
Henriette Kjær (KF), 2007-03-02:
Jeg synes, det vigtigste er, at der, hvor man er, er der gode forhold.
Det betyder meget for mig, at der i hvert fald er to rum, så man kan trække sig tilbage og have mulighed for det privatliv, som alle i en familie har behov for.
Selvfølgelig skal man undgå for mange flytninger, som vi har set, i takt med at der er kommet færre flygtninge til Danmark og vi har lukket nogle centre.
Det har været uheldigt, men jeg ser nu ikke noget problem i, at man er i et udsendelsescenter og så ved, at det så er der, man skal være, indtil man skal tilbage.
Lotte Bundsgaard (S), 2007-03-02:
Jeg synes ikke helt, fru Henriette Kjær svarede på mit spørgsmål: Hvad er grunden til, at man ikke kan sige, at familierne bliver i bopælscenteret, indtil de rejser ud af Danmark?
Det kan være, de skal omkring udsendelsescenteret et døgn eller to, men ellers bliver de der for at sikre mest mulig stabilitet i den enkelte familie og derved også mest mulig stabilitet i det enkelte barns hverdag.
Henriette Kjær (KF), 2007-03-02:
Jamen årsagen er jo, at vi har opdelt vores asylbehandling i 3 faser, fase 1, 2 og 3, og ved fase 3, hvor man har fået en afvisning og skal ud af landet, er der jo nogle bestemte foranstaltninger, der skal gøre sig gældende.
Politiet skal sikre, at man er i landet og ikke er gået under jorden eller rejst hen til et andet land, og der skal man melde sig.
Der er nogle rent tekniske ting, der skal være i orden, for at man kan være i den her fase 3 alle steder.
Men ellers er jeg da temmelig pragmatisk i det spørgsmål.
Jesper Langballe (DF), 2007-03-02:
Ja, jeg har fået sådan en lidt bizar trang til at stille fru Henriette Kjær et personligt spørgsmål.
Som vi har hørt, er hr. Steen Gade jo meget inderlig i sin form.
Han formår at anlægge sådan et utrolig varmt og inderligt tonefald.
Det gælder, når han er inderlig foruroliget over, hvordan min forstand har det inde i den her osteklokke, jeg befinder mig i, men det gælder også hans inderlige og varme omfavnelse af fru Henriette Kjær, ja, nogen kunne måske få den mistanke, at det var i håb om måske at kunne sætte lidt lus i det udlændingepolitiske flertals pels.
Men mit spørgsmål til fru Henriette Kjær er nu: I hvilken rolle vil fru Henriette Kjær egentlig helst befinde sig?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-03-02:
Jeg hørte jo en vis form for åbenhed fra fru Henriette Kjærs side, og det synes jeg er al ære værd.
I betragtning af at fru Henriette Kjær jo med egne øjne har set, hvordan de afviste irakiske asylansøgere har det i dag i Sandholm, i Avnstrup, synes jeg bare, at vi må gøre noget drastisk, og det tror jeg egentlig også fru Henriette Kjær er indstillet på.
Hvis ikke det her forslag er forslaget, der virkelig kan give nogle forbedringer for de menneskers levevilkår, hvad kan så?
Henriette Kjær (KF), 2007-03-02:
Det kan jo det, hvis de pågældende arbejder målrettet med den tankegang, at de skal sendes hjem, og de skal være forberedt til at komme hjem – det synes jeg er utrolig vigtigt – så de ikke er bange for, hvad de kommer hjem til.
Selvfølgelig kan man, hvis man shiamuslim, være bange for at komme hjem til en landsdel, hvor der er mange sunnimuslimer.
Den frygt forstår jeg
hundrede procent godt.
Men derudover er det jo vigtigt, at man føler sig i stand til at kunne indgå på arbejdsmarkedet, at man ved, at ens børn er rustet til at kunne indgå i skolesystemet, og det er det, jeg synes der er opgaven nu, nemlig at de foranstaltninger, der er på centrene, målrettes til at bygge menneskerne op.
Og der synes jeg, vi stadig væk har et job at gøre, og det mener jeg så at vi skal prøve at komme i gang med i første omgang.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-03-02:
Jo, men problemet er jo, at det, der sker nu, ikke er godt nok.
Og når fru Henriette Kjær så siger, at det gælder om at forberede sig arbejdsmæssigt og gennem børnenes skolegang osv. osv. på at få en ordentlig tilværelse, når der en eller anden gang bliver ordentlige forhold f.eks. i Irak, er det bedste, man kan gøre for de folk, så ikke, at de får den her ro og tryghed, samtidig med at de er fuldstændig klar over, at når der bliver nogenlunde fred eller i hvert fald ordentlige forhold i Irak, så skal de vende tilbage?
Er det ikke den bedste måde overhovedet at sikre, at de er forberedt på at komme hjem igen, når forholdene tillader det?
Henriette Kjær (KF), 2007-03-02:
Jeg må altså sige, at jeg blev noget chokeret, da vi så den her meget omtalte TV 2-udsendelse med de kosovarer, der var blevet sendt tilbage, hvor børnene ikke kunne tale deres hjemlands sprog, men kun kunne tale dansk, og derfor havde meget svært ved at kommunikere med deres kammerater og følge med i skolen osv.
Og det er jo det, der vil ske, hvis vi siger: Nu får I en midlertidig opholdstilladelse, og værsgo, ud i en lejlighed her og der og alle vegne.
Det er naturligt der, at man skal indgå i det skolesystem, der nu er det danske, på den lokale folkeskole.
Det giver også nogle sociale kompetencer, jeg mener kan være meget værdifulde, men det giver ikke de faglige kompetencer til at kunne indgå i et skolesystem, når man kommer tilbage til Irak, for vi kan ikke sprede den modersmålsundervisning ud alle de steder, de her mennesker vil lande.
Derfor kan jeg se en fordel i, at de er samlet et sted, så vi dermed kan give dem de nødvendige kompetencer til at kunne klare sig i hjemlandet.
Jesper Langballe (DF), 2007-03-02:
Det ville jo være asylansøgeren, der faktisk selv bestemte, om vedkommende skulle have midlertidig opholdstilladelse bare ved at rejse hertil, og som også bestemmer hvor længe, fordi man jo bare kan blive ved med at nægte at rejse hjem.
Kunne det ikke bringe en lille smule anfægtelse ind i hr. Steen Gades osteklokke?
Og sig mig, er det der med det anstændige parlament ensbetydende med et parlament, der fuldkommen har koblet hovedet fra?
Steen Gade (SF), 2007-03-02:
Jeg kan forstå, hr. Langballe i dag er meget optaget af min inderlighed og stemmeføring.
Jeg stod og filosoferede over, at det kunne være, jeg ville egne mig som præst et eller andet sted – men det ved jeg nu ikke.
Men svaret på spørgsmålet er sådan set, at det her forslag ikke fører til, at det bliver et tagselvbord.
Det er helt forkert.
Det er jo simpelt hen forkert, hvad hr. Langballe siger.
Det er ikke et tagselvbord.
Forslaget indbefatter også, at man bliver tvangsudsendt, hvis myndigheden i det land, man skal tilbage til, garanterer ens sikkerhed, og hvis FN siger ja til det.
Det kan jo være, hr. Langballe slet ikke har læst det og nu har fået at vide, hvad det handler om, og derfor er meget mere positiv.
Men så langt når vi måske ikke i dag.
Jesper Langballe (DF), 2007-03-02:
Jeg vil sige, at hr. Steen Gade i min optik ikke bare er egnet som præst, men han er præst.
Ikke evangelisk-luthersk, men sådan med sin egen marxistiske religion tidligere, og nu er han så konverteret til den her varme og inderlige humanisme.
Men jeg vil sige: Hvad er det dog for et kriterium, at staten i det land, hvor den pågældende skal sendes hen, skal garantere for ens sikkerhed?
Kan den danske stat garantere for hr. Steen Gades sikkerhed, eller for min?
Det er da fuldstændig meningsløst.
Sagen er, at spørgsmålet om, hvorvidt det er tilrådeligt, at den pågældende rejser hjem, efter hr. Steen Gades og de andre forslagsstilleres mening er fuldstændig arbitrært.
Det er ikke asylmyndighedernes afgørelse, det er ikke deres kriterier for, hvad der er forsvarligt.
Det er åbenbart sådan nogle gummikriterier, der ligger et eller andet sted i luften: Hvornår er det sikkert, og hvornår er det ikke sikkert?
Så det er jo meget nemt at spille med sådan nogle begreber, der faktisk overhovedet ikke kan omsættes i en rimelig lovtekst.
Steen Gade (SF), 2007-03-02:
Først det der med religion og marxistisk religion.
Den eneste religion, jeg har noget med at gøre, er sådan set den samme, som hr. Langballe bekender sig til.
Men jeg er glad for, at jeg aldrig har gået til konfirmationsforberedelse hos hr. Langballe.
Det er ikke den samme idé, der ligger bag, det kan vi godt blive enige om.
Til spørgsmålet kan jeg sige: Det, der står i det her forslag, er rent faktisk akkurat det, der sker i dag, nemlig at vi ikke sender nogen tilbage til lande, der ikke kan garantere for sikkerheden.
Irak kan ikke garantere sikkerheden, og indtil Kosovo kom under administration af UNMIK, kunne man ikke garantere det.
I det øjeblik den myndighed, der har magten, kan garantere det og der er en FN-anbefaling på det, kan man sendes tilbage.
Det er jo altså rent faktisk det, der står i det her forslag.
Det var derfor, jeg sagde i min tale, at jeg og SF da godt kunne gå videre og lave en bedre beskyttelse.
Det er et minimumsforslag, som jeg siger at alle anstændige mennesker burde stemme for i det her land.
Det var vel også derfor, fru Henriette Kjær var lidt anfægtet, og det er derfor, jeg har tilbudt at tage ud i de fleste – det kan jeg så sige nu – Venstrevælgerforeninger og konservative vælgerforeninger og tage en fair diskussion om det og så se, om jeg kommer hjem med flest på min side eller på Dansk Folkepartis side.
Jeg tror, det bliver på min side.
Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-02:
Jeg er helt enig i, at vi alle sammen bekymrer os for de her børn.
Og det er også derfor, at der bliver taget særlig hånd om børnene i asylcentersystemet.
Men jeg kan altså ikke ignorere – og jeg mener heller ikke, det er rigtigt at gøre det – at folk, der har søgt asyl og søgt om beskyttelse, kan ende i den situation, når de har været igennem asylsagsbehandlingen, at de i sidste ende får Flygtningenævnets afgørelse, der siger, at der ikke er grundlag for asyl i Danmark.
Og er det så ikke vigtigere at koncentrere indsatsen om, at de hurtigst muligt får startet deres tilværelse i hjemlandet igen i stedet for at blive fastholdt – uanset om det er i et asylcenter eller uden for et asylcenter i Danmark – et intermezzo, som ikke er det, der er deres fremtid?
Skal vi ikke i stedet for hurtigere hjælpe dem til at få startet på den tilværelse, som i det her tilfælde vil handle om at være i deres hjemland?