Jens Joel (S), 2015-12-17:
Tak for det.
Debatten om beslutningsforslaget lægger sig i direkte forlængelse af den mere overordnede debat, vi lige har haft, men det er også en meget specifik diskussion om, hvorvidt vi ønsker at have en målsætning for vores arbejde.
Der skal ikke være nogen tvivl om, at i Socialdemokratiet mener vi stadig væk, at man skal have et mål.
Vi mener stadig væk, at man skal reducere CO2-udledningen med 40 pct. i 2020, og at det i øvrigt ikke, som ministeren lidt fik sagt i sin tale, er noget nyt, at han og De Konservative fokuserer på, at det skal give arbejdspladser.
Det står der sådan set i den klimalov, som den tidligere regering, inklusive De Konservative, var med til at lave allerede før regeringsskiftet.
Så der er ikke noget som helst kontroversielt i det.
Men det er jo også vigtigt at have mål, fordi man er nødt til have noget at sigte efter.
Jeg noterer mig med glæde, at ministeren nu siger, at regeringen er villig til at lave en plan for, hvordan man regner med at kunne ramme de 40 pct.
Jeg har måske semantisk lidt svært ved at forstå forskellen på at lave en plan for reduktion på 40 pct. og at have et mål om at reducere 40 pct.
Så vidt jeg ved, er der endnu ikke nogen, der har risikeret at få bøder, hvis de ikke havde opnået målet.
Man kan sagtens forestille sig en situation, hvor vi gør nogle ting på det ene område, som trækker i den forkerte retning for klimaet, fordi vi også har andre hensyn.
Men målsætningen og det at have målet er lige præcis udtryk for, at så finder man måske nogle andre håndtag, så man kompenserer lidt, så vi stadig væk holder os på sporet mod 2050-målet, som vi er enige om skal være et lavemissionssamfund.
Ministeren og alle vi andre kigger ind i en situation, hvor vi ved, at i de ikkekvotebelagte sektorer, som ministeren har sagt, hvilket er transport, bygninger og landbrug, står vi over for EU-mål, som bliver i den høje ende, som regeringen formulerer det.
Det er jeg meget enig i.
Jeg tror også, at med en relativt stor landbrugssektor her i landet, med et højt BNP og alle mulige andre ting vil det være usandsynligt, at vi ikke får – også selv om ministeren er god til at forhandle – et mål i den høje ende.
Derfor er Socialdemokraternes opfordring sådan set bare, at vi skal komme i gang med den diskussion.
Derfor vil jeg også håbe det i mit svar til fru Pia Olsen Dyhr om landbrugspakken og CO2-effekten.
Altså, hvis ministeren siger, at det har man ikke tænkt sig at regne på, så håber jeg, at nogle af mine kollegaer, som sidder og forhandler, spørger til det, for det er da ikke uvæsentligt, hvad det betyder – det gælder både CO2 og økonomi og alle andre ting.
Så skal vi ikke blive enige om, at det, vi har, er en ambition om at ramme de 40 pct?
Og det, vi så diskuterer, er, hvordan vi gør det bedst.
Det skal vi diskutere i stedet for at skændes om, hvorvidt vi vil have et mål eller ej, for vi vil nu åbenbart alle sammen gerne have en diskussion af, hvordan vi kan nå det.
Derfor kan man jo sige, at når vi ved, man skal gøre noget, gælder det, at jo hurtigere vi kommer i gang, jo længere tid kan man så at sige give folk til at indfase, og jo nemmere kan man hjælpe dem økonomisk.
Så derfor er vores opfordring, at man skal komme i gang med det.