Morten Østergaard (RV), 2009-02-19:
Lad mig starte med at sige, at det er efter vores ønske, at de to forslag behandles hver for sig.
Det er ikke, fordi vi som sådan har noget imod SF's forslag, det er, fordi vi synes, det var væsentligt at opdele debatten i den principielle stillingtagen til de helt fundamentale rettigheder, som handler om, hvilke grundlæggende principper der skal herske på området, og så den mere konkrete indsats, som er det, SF fremsætter forslag om i dag, og som vi også selv har et forslag på vej om.
Vi har lidt andre elementer med, men der er også visse overlap, og vores forslag er nr. B 104.
Det skyldes jo, at både vi og SF og - kan vi også høre - Socialdemokraterne og formentlig også Enhedslisten, det kan vi høre her om lidt, er optaget af, at der sker noget på det her område.
Argumentationen er jo lige for, nemlig at det er et fornuftigt kriminalpræventivt - om end langsigtet - redskab at sætte ind over for børn af indsatte, som desværre har en alt for stor risiko for selv at havne i kriminalitet.
Derfor er det besynderligt, at man har en retspolitik, som nærmest har skåret det ben af eller i hvert fald ikke har tilstrækkelig fokus på området.
Det er besynderligt, at man i dag ikke i det mindste kan få en tilkendegivelse af, at alle de steder, hvor man har forældre siddende i arresthuse eller fængsler, skal der være faciliteter, der er egnet til, at forældre kan have besøg af deres børn.
Så er der er en masse fyndord om, at det bliver for rigidt og for firkantet.
Men samtidig siger Dansk Folkepartis ordfører: Vi har også visse minimumsstandarder.
Hvis man mener, de er der, må man også være villig til at diskutere, hvordan de skal være. Når vi så hører justitsministeren tale om, at det er vigtigt, at der er en vis fleksibilitet, så ved vi jo godt, hvad det betyder, selv om fleksibilitet er et positivt ord.
Fleksibilitet betyder for ham, at det ikke skal være sådan, at der i alle arresthuse er særlige børnefaciliteter.
Jeg har det altså sådan, at jeg ikke synes, det er en god nok begrundelse, når man så siger: Jo, men det er jo gamle bygninger, og de ligger på ubekvemme steder.
Ja, men hvem bliver taberne så?
Det er børnene af de indsatte.
Hvem er det, der får depressionerne?
Det er børnene af de indsatte.
Hvem er det, der selv risikerer at havne i kriminalitet?
Det er børnene af de indsatte.
Det sker fordi man slog ud med armene og sagde: Jo, men arresthuset ligger lidt uheldigt.
Så må man jo gøre noget, så må man tage skeen i den anden hånd og sige: Det vil vi have, vi må have en handlingsplan, inden for 12 måneder skal der være børnefaciliteter alle vegne.
Man kan jo stille pavilloner op til det i gården eller ved siden af, man kan inddrage celler, og så må man jo altså neddrosle kapaciteten.
Alle de prioriteringer ville man jo foretage, hvis det var barnets tarv, man varetog, og det kriminalpræventive sigte, man havde.
Men det er det ikke, det er nogle helt andre ting, der er i spil, og det handler vel i sidste ende om, at man ikke vil prioritere ressourcer til det.
I vores forslag, som altså kommer på et senere tidspunkt, har vi vurderet, at det er i omegnen af 52 mio. kr., som der er behov for for at opgradere faciliteterne rundtomkring.
Vi må jo se, om det stemmer overens med de forventninger, man har i Kriminalforsorgen, når man er færdig med sin afdækning af området.
Men jeg kan bare sige til ordførernes oplysning, at der ingen grund er til at tro, at der ikke er et problem, og der er ingen grund til at analysere i årevis på det.
Der er et problem, og hvis ikke man er forvisset om det ved vores ord, så kan man bare tage kontakt til nogle af de ekspertorganisationer, der er på området.
Konkret i forhold til SF's forslag vil jeg sige, at vi som sagt er meget positive over for det.
Vi har de samme intentioner, vi vælger nogle forskellige midler i ny og næ, men vi har de samme intentioner, nemlig at der bliver nogle høje minimumsstandarder for, hvordan besøg af børn skal håndteres i fængslerne, at der bliver et kommunalt beredskab for at sikre den indsats, som ikke er Kriminalforsorgens opfølgning i forhold til arrestation og i forhold til den løbende indsats for at sikre, at de børn, som har forældre i fængsel, ikke ryger ud af skolen osv. osv.
Vi er også enige i, at det er fornuftigt at lave forsøg med kommunikation via mobiltelefon, e-mail og andet, der kan være med til at nedbryde afstande.
Så vi deler fuldstændig intentionerne og har selv fremsat et forslag, som i vid udstrækning overlapper SF's forslag, og derfor tror jeg sagtens, at vi, hvis det var det, der var flertal for, kunne finde en fælles løsning.
Vi kan i hvert fald sige, at i vores finanslovforslag har vi finansieret de ting, vi foreslår.