runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Christiansen (DF), 2015-02-18:
Tak for det.
Når ministeren i sin besvarelse af spørgsmål nr. S 646 onsdag den 4. februar sagde, at »Den analyse skal give os et samlet billede af, hvor risikoen for oversvømmelser og erosion er størst, og på den baggrund vurdere den eksisterende lovgivning, og på den måde kan vi få et grundlag for en politisk drøftelse af, hvordan vi får en omkostningseffektiv kystbeskyttelse«, mener ministeren så ikke, at kystbeskyttelsen indtil nu har været omkostningseffektiv?
Det bliver så nok ikke den siddende minister, der skal tage den drøftelse, det bliver i givet fald som ordfører, håber vi på.
Vi er sådan set lidt tilbage ved spørgsmål 11, for der bliver ministeren spurgt ind til, om det skal være en national opgave.
Jeg mener egentlig, at ministeren gav udtryk for, at det skulle være en kommunal opgave langt hen ad vejen, og at det skulle være en grundejerbåret opgave, men nu mener ministeren så åbenbart ikke, at det er omkostningseffektivt, at kommunerne skal løse den her opgave, nu skal vi kigge på større strækninger og kigge på en helhed.
Så mit spørgsmål er: Hvis man skal drive effektiv kystbeskyttelse og især omkostningseffektiv kystbeskyttelse, bør man så ikke også se på, om der er billigere metoder til at kystsikre end hovedløst bare at pumpe sand ind på de danske kyster?
Kirsten Brosbøl (S), 2015-02-18:
Jamen der er ikke nogen tvivl om, at det er stærke kræfter, vi her er oppe imod, og de billeder, vi ser af sommerhuse, der falder ud over skrænten, af hjem, der er oversvømmede, så folk ikke kan bo i deres egne huse, ja, det er meget, meget voldsomt.
Jeg tror, det påvirker os alle sammen, og prøver man at sætte sig i de menneskers sted, så er det en meget, meget stor opgave, vi står over for her.
Jeg forestiller mig ikke, at det her er noget, vi kan løse fra den ene dag til den anden.
Jeg kan forstå, at Dansk Folkeparti tænker, det kan løses med et snuptag ved at købe en hollandsk løsning.
Jeg forestiller mig ikke, at det her er noget, vi løser fra den ene dag til den anden.
Jeg forestiller mig, at vi på baggrund af en grundig analyse af den sammenhængende danske kyststrækning skaber os et fælles overblik, sådan at vi politisk kan tage den her drøftelse på et oplyst grundlag, for der er mange forskellige erfaringer – staten såvel som kommuner og grundejere rundtomkring i Danmark har gjort sig forskellige erfaringer.
Jeg har også i min tid som minister bemærket, at der jo har været forskellig praksis for, hvornår og på hvilken baggrund der har været statslig medfinansiering.
Det synes jeg vi har behov for en grundig analyse af, så vi kan tage den her diskussion, og den er jeg parat til at tage, men på et oplyst grundlag.
Christian Langballe (DF), 2015-02-18:
Tak for ordet.
Spørgsmålet er som følger: Hvorfor laver regeringen ikke en permanent grænse- og toldkontrol med anlæg og toldere, hvilket virkelig ville være en intelligent og effektiv grænsekontrol?
Benny Engelbrecht (S), 2015-02-18:
Tak for ordet, formand, tak for spørgsmålet.
Man kan sige, at der i hvert fald er en forskel på, hvordan spørgeren og hvordan regeringen definerer begrebet intelligent, tror jeg, i denne sammenhæng, og hvordan en intelligent kontrol skal udføres.
Den toldkontrol, der i dag udføres, indebærer, at Danmark i samarbejde med vores nabolande udfører en effektiv toldkontrol.
Den er baseret på en mobil, fleksibel og efterretningsbaseret indsats.
Det ser regeringen ingen grund til at ændre på, fordi det er, for nu at benytte mig af spørgerens egne formuleringer, lige præcis det, der er intelligent grænse- og toldkontrol, hvor SKAT tager sig af de opgaver, der relaterer sig til kontrol af varer, primært i forhold til told, moms og afgifter, og politiet tager sig af personkontrol, overholdelse af færdselsloven, udlændingeloven m.v.
Jeg ved, at SKAT hele tiden arbejder på at udbygge det eksisterende samarbejde med relevante ressortministerier, med relevante myndigheder, f.eks. også – og det er nok så væsentligt – udenlandske myndigheder og EU.
Fokus er således på, at SKAT har det bedst mulige beslutningsgrundlag og kan lave de bedst mulige analyser, så indsatsen kan optimeres, og ressourcerne anvendes netop der, hvor de så har en effekt.
Det arbejde og ikke mindst samarbejdet på tværs af myndigheder, samarbejdet på tværs af lande kombineret
med SKATs arbejde med f.eks. mobile teams og anvendelse af scannere gør, at indsatsen lige præcis bliver det, som spørgeren efterlyser, nemlig intelligent.
Christian Langballe (DF), 2015-02-18:
Når jeg nu stiller spørgsmålet om en virkelig intelligent grænsekontrol, så er det jo ikke kun, fordi vi i DF er intelligente og har en masse visioner og tanker i forhold til, hvordan man kan gøre grænsekontrollen mere effektiv, det er sådan set også for at få et svar, et intelligent svar, for der er ikke blevet svaret på det, jeg spørger om.
Regeringen har lavet en kontrol af grænseområderne med nummerpladescannere og forskellige andre ting.
Det, vi spørger om, er: Hvorfor sætter man ikke et grænseanlæg op?
Hvorfor sætter man ikke toldere ved grænsen?
Det eneste rigtige sted, det mest intelligente sted at kontrollere er ved grænserne.
Det giver sig selv.
Og så kan alt det andet, det er jeg helt med på, komme oveni.
Vi siger jo ikke enten-eller, vi siger både-og.
Vi vil gerne have hele paletten.
Jeg går ud fra, at når regeringen fremlægger et forslag nu om en kontrol af grænseområderne – det må jo ikke hedde grænsen, for i Schengenutopien er der ingen grænser – så må det være, fordi regeringen anser det som et problem, at man har set, at der er en mangel, og derfor begynder at stramme op på det her område.
Så spørger vi bare: Jamen hvorfor ikke tage skridtet fuldt ud, hvorfor ikke lave en virkelig intelligent grænsekontrol og så sætte nogle toldere ved grænsen?
Benny Engelbrecht (S), 2015-02-18:
Jeg svarede faktisk meget, meget præcist på spørgerens spørgsmål, nemlig ved præcis at slå fast, at det ikke er intelligent at lade nogle toldere stå ved selve grænsen, men derimod at lade tolderne og vores medarbejdere ved SKAT gøre den indsats, der skal til, for at finde frem til de udfordringer, der er, finde frem til der, hvor gods bliver smuglet ind.
Et godt eksempel fik vi, da SKAT lillejuleaften beslaglagde en meget stor sending illegale cigaretter fra et containerskib.
Cigaretterne, der var skjult i en container med 14 beholdere, der skulle ligne vandvarmere, var netop blevet fundet på baggrund af oplysninger fra udlandet kombineret med en risikovurdering, foretaget af SKATs toldovervågningssystem.
Se, det er intelligent.
Christian Langballe (DF), 2015-02-18:
Jamen jeg glæder mig, hver eneste gang det lykkes toldmyndighederne at få en god fangst af illegale varer.
Tro mig, det gør jeg virkelig.
Men det er ikke det, jeg siger.
Jeg siger heller ikke, at det ikke kan foregå.
Jeg spørger bare om, hvorfor man ikke har nogle toldere dernede.
I øvrigt kan jeg slet ikke forstå, og det er sådan en kilde til undren, at man ikke i det forslag, som regeringen kommer med, har afsat flere penge.
Det begriber jeg ikke noget af, for jeg tror også, at regeringen tager det her problem med grænseoverskridende kriminalitet alvorligt.
Så jeg kan slet ikke forstå, at der ikke er afsat flere penge.
Men lad det nu være.
Det må regeringen jo tumle med.
Jeg spørger bare: Hvorfor kan man ikke ud over det, man gør i forvejen, have nogle toldere dernede, der kan kontrollere de folk, der kommer over grænsen?
Det er menneskesmuglere, folk, der har illegale varer med, osv.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2015-02-18:
Jeg synes, det er et rigtig godt eksempel, ministeren kommer med, for f.eks. fairtrade var jo ikke et område, som vi for nogle år siden måtte tage hensyn til, eller som vores kommunalpolitikere derude måtte tage hensyn til.
Det var noget, der blev lavet om, så på den her måde – det synes jeg også jeg hører ministeren sige – er de her ting ikke hugget i granit.
Der er nogle grundlæggende rammer, vi skal overholde, men også med dialog osv. er der nogle ting, man godt kan udfordre.
Og det er jo det, at området er belagt med gråzoner, som gør det svært, men jeg er meget optimistisk efter at have hørt ministeren i dag.
Benny Engelbrecht (S), 2015-02-18:
Det er meget rigtigt, at SKAT præcis skal tage sig af vores opgaver, og det er lige præcis at finde de varer, som måtte blive smuglet ind.
Men jeg vil godt lige henvise spørgeren til svaret på Skatteudvalgets spørgsmål på almindelige del, spørgsmål 557, der lige præcis tager udgangspunkt i, hvad det egentlig vil koste, nemlig i størrelsesordenen 1.000 årsværk, hvis man skulle gå i retning af det, som spørgeren er inde på.
Det må man jo sige er en meget betragtelig omkostning – især i betragtning af, at det, der viser sig at have en effekt, er den intelligente efterretningsbaserede indsats.
Det er der, vi finder de cigaretter, der bliver smuglet ind i vandbeholdere eller i noget, der ligner vandbeholdere.
Det er lige præcis det, vi skal gå efter.
Det er der, hvor der er noget kontrabande at finde, og ikke der, hvor vi bare kan stå og kigge på nogle forbipasserende tomme biler.
Christian Langballe (DF), 2015-02-18:
Alt drejer sig selvfølgelig om penge, og der skal være penge til tingene – det er vi fuldstændig klar over i Dansk Folkeparti.
Men vi spørger om det, fordi det er en kilde til undren.
Bl.a. politiet og toldmyndighederne kunne jo arbejde meget tættere sammen.
Man kunne jo lave et reelt samarbejde, der gik ud på, at man afløste hinanden på de forskellige områder.
Til det med at kigge efter tomme biler vil jeg sige, at jeg ikke mener, det er rigtigt.
Jeg tror, at tolderne er utrolig dygtige, og de kan i løbet af et meget kort øjeblik se, hvad det er, der kører igennem og sige: Hov, der er noget der, vi skal have kigget på, vi trækker vedkommende ind til siden, og så får vi set på, hvad det er.
Det synes jeg ville være glimrende.
Jens Ejner Christensen (V), 2015-02-18:
Men så vil jeg jo gerne lige spørge ministeren, om det sådan er ministerens opfattelse, at regeringen på et tidspunkt vil lave en opgørelse over eller form for evaluering af den finansieringsmodel, som ligger til grund for hele investeringen i Togfonden DK.
Magnus Heunicke (S), 2015-02-18:
Det spørgsmål har vi jo taget højde for i forliget.
Forliget bygger på en fremskrivning af olieprisen, og det er ikke regeringen, og det er ikke Folketinget, men faktisk eksperterne i Det Internationale Energi Agentur under OECD, der har lavet et estimat for, hvordan olieprisen vil bevæge sig på mellemlang og lang sigt.
Det er så deres forsigtige skøn, vi har lagt ind i Togfonden DK.
Hvis det så viser sig, at deres skøn er forkert, og det kan vi jo ikke vide, ligesom andre heller ikke kan vide det – heller ikke spørgeren – er det aftalt i forliget, at partierne vil mødes igen i 2024 og gøre en status.
I givet fald der mangler penge – det kan jo ikke afvises – vil vi finde de resterende midler på statens budget, ligesom vi i det her årti finder 100 mia. kr., som vi investerer i trafikken.
Derfor vil det selvfølgelig være muligt at finde det eventuelle resterende beløb.
Jens Ejner Christensen (V), 2015-02-18:
Tak for det.
Så vil jeg gerne spørge, om der er enighed blandt partierne bag forliget om Togfonden DK om ikke at prioritere i den samlede anlægsinvestering, hvis det viser sig, at finansieringen af Togfonden DK ikke kan lade sig gøre med den i Togfonden DK anviste finansieringsmodel.
Magnus Heunicke (S), 2015-02-18:
Tak for spørgsmålet.
Vi har jo flere gange her i Folketingssalen drøftet den nye togbro, og vi kommer måske også til det fremadrettet.
Lad mig først lige sige, at den nye togbro over Vejle Fjor ud fra sådan et helt trafikalt hensyn først og fremmest bør bygges, fordi det er et godt projekt, der giver en stor og i den grad tiltrængt forbedring af både banekapaciteten og køretiderne.
Vi har regnet på – endog regnet meget grundigt på det – hvad det vil give af gevinster, og det er jo beregninger, der blev sat i gang gennem et bredt forlig, som spørgerens parti, Venstre, også er med i.
Og det giver altså 8½ minut i direkte køretidsbesparelse, plus at den øgede kapacitet giver, at man kan reducere køretidstillægget med 3½ minut, altså i alt 12 minutter pr. gang, man skal passere det her område.
Det kommer 14.000 passagerer til gavn hver eneste dag.
Det er altså 14.000 mennesker, som hver dag vil spare 12 minutter på at køre i tog mellem landsdelene i Danmark.
Derfor er det rigtigt, at den her forbindelse er en helt afgørende præmis, for at vi kan nå derhen, som forliget peger på, nemlig at indføre timeplanen for Danmarks tog.
Det var jo ikke os, der lancerede den.
Det var sådan set VK-regeringen, der lancerede timeplanen.
Det var Lars Løkke Rasmussen, som dengang kaldte den for flagskibet i den kollektive trafik.
Jens Ejner Christensen (V), 2015-02-18:
Tak for det.
Jeg vil gerne bede ministeren redegøre for, om forslaget om en ny togbro over Vejle Fjord opretholdes, hvis man nu forestiller sig, at ikke alle partier bag aftalen bakker op om hele projektet.
Vil ministeren redegøre for, om forslaget om en ny togbro over Vejle Fjord opretholdes, hvis ikke alle partier i aftalen om Togfonden DK bakker op om projektet?
Benny Engelbrecht (S), 2015-02-18:
Når jeg fremhæver et eksempel på en meget stor fangst, som jeg i øvrigt ikke har hørt nogen fra Dansk Folkeparti udtale sig jublende om, mens jeg var meget glad for det, også i det offentlige rum, er det selvfølgelig, fordi det er et glimrende eksempel, glimrende eksempel på noget, der ikke kommer over eksempelvis den dansk-tyske eller dansk-svenske landegrænse.
Det vil med andre ord sige, at uanset hvor mange – i øvrigt kan jeg godt bekræfte spørgeren i, at mange af SKATs medarbejdere er yderst adrætte – af vores medarbejdere, der måtte stå ved grænsen, ville de sådan set ikke finde de pågældende vandbeholdere med de mange, mange cigaretter, som ville blive ført ind på markedet, og som jo i den grad er noget af det, som vi lige præcis skal finde, og som vi skal gøre en målrettet indsats over for.
Det er det, den intelligente kontrol går ud på, altså at vi skal fange, vi skal ramme, og at vi ikke mindst skal ramme de bagmænd, som begår de kriminelle gerninger.
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-02-18:
Det er heller ikke det, jeg står og siger, altså at arbejdsgiverne truer med det her.
For hvis man tager det skridt, er det, fordi der er en alvorlig situation for virksomheden.
Jeg siger bare, at når man kigger tilbage på det her, kan man se, at det er forløbet på mange forskellige måder, og jeg er faktisk enig med hr. Eigil Andersen og meget glad for, at han siger, at vi ikke skal lave en lex Faaborg, for det vil ikke gavne noget.
Men det er ikke det samme, som at vi ikke skal gøre noget for de slagteriarbejdere, der er i Faaborg – det skal vi bestemt.
Og der er to ting, vi skal gøre: Den ene er, at der allerede skal tages hånd om det nu, og det har jeg beskrevet lidt tidligere i mit svar at der rent faktisk også bliver, og den anden er – og det er jeg glad ved – at vi skal have et samfund, som, når den slags ting sker, har midler til at hjælpe folk videre.
Og så har vi oven i købet – hvad jeg er glad ved – masser af eksempler på, at det rent faktisk har hjulpet rigtig, rigtig mange mennesker med den håndsrækning, som samfundet giver i den slags uheldige og ulykkelige situationer.
Med hensyn til om det betyder et nej, vil jeg sige: Ja, det gør det på nuværende tidspunkt.
Men jeg vil bare igen understrege, at vi fokuserer på hele det her område.
Jeg nævnede i mit svar, at vi har et større forskningsprojekt, som jeg faktisk forstår er funderet på Bispebjerg Hospital, og hvor man nu vil aflevere det, og det skal diskuteres i Arbejdsskadeudvalget, som i marts vil vende tilbage og se på: Er der nye måder at håndtere det her på?
Jeg synes, at både den debat, vi har nu her, men også den debat, vi havde i går, faktisk viser, at alle partier i Folketinget har fokus på noget så vigtigt som det psykiske arbejdsmiljø.
Eigil Andersen (SF), 2015-02-18:
Ja, det er jo et meget kedeligt svar, for det er et svar, der i virkeligheden betyder nej i forhold til det, jeg her stiller op.
Er ministeren ikke enig med mig i, at hvis man skal være hundrede procent sikker på, at den pågældende psykiske arbejdsskade skyldes jobbet, så vil det netop være meget få, som vil få den erstatning, fordi man næsten altid vil kunne henvise til, at det enkelte menneske jo også har nogle belastninger i sit privatliv?
Og det synes jeg jo ikke er rimeligt.
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-02-18:
Hr. Eigil Andersen og jeg havde den sene vagt i Folketinget i går, hvor vi havde en lang og grundig drøftelse om det her foranlediget af en forespørgselsdebat, og vi starter så også vagten i Folketinget i dag med lige præcis igen at tale om psykisk arbejdsmiljø.
Det siger jeg for at pointere, at ikke kun jeg, men også Folketinget, er optaget af det her.
Men jeg må fastholde, at jeg tror, det er vigtigt, at hvis vi skal have et arbejdsskadesystem, som også i fremtiden er baseret på, at det er arbejdsgiveren, som har ansvaret, og hvor der også er betalingsret, så skal der også være nogle klare kriterier for, hvornår man får anerkendt en arbejdsskade, og hvornår man ikke får anerkendt en arbejdsskade.
Eigil Andersen (SF), 2015-02-18:
Men et fokus giver jo ikke nødvendigvis erstatning og anerkendelse af arbejdsskader.
Jeg vil vende blikket i en lidt anden retning, men det er stadig væk om det her emne, og det drejer sig om, at der er for få sager, der bliver forelagt Erhvervssygdomsudvalget.
HK har i syv sager klaget over, at de pågældende sager ikke blev fremlagt for Erhvervssygdomsudvalget til afgørelse, og HK har så udtaget stævning.
Da det sker, siger Ankestyrelsen, at de sager skal hjemvises, som det hedder i det sprog, til behandling i Arbejdsskadestyrelsen igen.
Det fører til, at der i alle syv sager sker det, at de bliver anerkendt, og at de pågældende HK-medlemmer får erstatning.
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-02-18:
Det er selvfølgelig ikke acceptabelt, at mennesker kan blive syge af at gå på arbejde, og det er derfor også vigtigt, at vi løbende har fokus på at forebygge, at det sker.
Men det er også vigtigt for mig, at mennesker, som bliver syge af deres arbejde, får den hjælp og den erstatning, som de selvfølgelig har krav på.
Vores danske arbejdsskadeordning hviler på det grundlæggende princip, at arbejdsgiveren er ansvarlig for sygdomme, som en arbejdstager får på grund af arbejdet.
Det forudsætter selvfølgelig en sikker dokumentation for, at det netop er arbejdet, der er skyld i sygdommen.
Erhvervssygdomsudvalget, hvor der jo også sidder lægefaglig ekspertise, har flere gange drøftet depression eller arbejdsmæssige belastninger, herunder stress.
Ved den seneste drøftelse i september 2014 fandt udvalget ikke grundlag for at optage depression på fortegnelsen, idet der blev konkluderet, at depression kan have mange årsager, og at det var umuligt at fastlægge den generelle arbejdsmæssige belastning, der kunne føre til optagelsen af sygdommen på fortegnelsen.
Arbejdsskadestyrelsen vil derfor fortsat kun anerkende en depression som en erhvervssygdom i konkrete tilfælde efter en indstilling fra Erhvervssygdomsudvalget.
Men jeg er også orienteret om, at Erhvervssygdomsudvalget den 10. marts skal drøfte en rapport fra det såkaldte MODENA-projekt, som har undersøgt risikoen for udvikling af depression, når man er udsat for mobning på arbejdet.
Når drøftelserne er afsluttet, vil Arbejdsskadestyrelsen offentliggøre, om drøftelsen af rapporten har ført til ændringer af fortegnelsen eller praksis i forhold til anerkendelse.
Der er således løbende fokus på at anvende den nyeste forskning om årsagssammenhænge eller arbejdsmæssige belastninger og psykisk sygdom, som arbejdsskadesystemet fortsætter.
Jeg mener derfor ikke, at der er grundlag for at ændre på kriterierne for en anerkendelse af psykiske sygdomme.
Eigil Andersen (SF), 2015-02-18:
Spørgsmålet lyder: Hvad mener ministeren om at se nærmere på kriterierne for at få erstatning for psykiske arbejdsskader – f.eks. depression og angst, som er forårsaget af f.eks. stress, udbrændthed, på grund af alt for stor arbejdsmængde og belastning i arbejdet, eller som skyldes mobning, sexchikane, vold eller trusler om vold på jobbet – med henblik på at flere fremover kan få erstatning?
Det er selvfølgelig meget positivt, at der er lavet en rapport, som man så skal drøfte, og det kan vi jo så håbe på kan føre til en forbedring.
Men jeg synes jo, det er meget, meget alvorligt, at det er sådan, at 95 pct. af de psykiske arbejdsskader, der bliver anmeldt, bliver afvist, og jeg mener ikke, det er rimeligt.
Man skal jo tænke på, at det moderne samfunds arbejdsmiljøproblemer i høj grad har været voksende med hensyn til det psykiske arbejdsmiljø, og når man tænker på, hvor store vanskeligheder den syge kommer ud i, med ofte meget langvarige forløb, så har det ikke sin rimelighed, at de ikke har en bedre mulighed for at få erstatning.
I den forbindelse har jeg tænkt på, at det vel egentlig hænger sådan sammen, at vi bruger industrisamfundets kriterier også på det psykiske område, og det vil sige, som ministeren også er inde på, at der skal være en sikkerhed for, at man kan henføre sygdommen til arbejdet.
Altså, der er et konkret tilfælde fra det østjyske område, hvor en kvinde har fået afslag på erstatning netop på grund af depression og angst, hvor man så henviste til, at der også kunne være ting i hendes privatliv, som belastede hende.
Jeg tror, det er sådan, at næsten uanset hvilket menneske der er tale om, så vil man altid kunne finde et eller andet i den pågældendes private tilværelse, som også giver en eller anden form for belastning, og det fører jo så til, at de 95 pct. får afslag.
Derfor vil jeg spørge ministeren: Kunne det ikke være en overvejelse værd at sige, at når det drejer sig om psykiske arbejdsskader, så kunne man indføre det kriterium, at det skal være overvejende sandsynligt, at den pågældende psykiske lidelse stammer fra jobbet?
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-02-18:
Jamen så er det, at vi er inde der, hvor det bliver lidt vanskeligt, fordi vi tager afsæt i en konkret sag, hvor jeg som minister selvfølgelig er nødt til at tale lidt generelt.
Jeg siger bare, at historien viser, at der har været eksempler på store massefyringer, som af den ene eller den anden grund er blevet mindre, ikke er blevet til noget osv.
Og der er det bare, jeg siger, at vi skal bruge de midler, vi har her, sparsomt og målrettet.
Jeg er fuldstændig enig i, at opkvalificering er fuldstændig afgørende for de medarbejdere, vi taler om her.
Og vi har også eksempler, også på Fyn, på, at lukninger med en ordentlig, fornuftig og hurtig indsats har betydet, at rigtig mange medarbejdere er kommet videre.
Så jeg er fuldstændig enig i de kriterier, som spørgeren stiller op her, men jeg prøver bare at sige, at jeg er nødt til at tage udgangspunkt i den mere generelle situation.
Og jeg vil gerne bruge pengene på en fornuftig måde.
Eigil Andersen (SF), 2015-02-18:
Jamen jeg er med på, at ministeren er bekymret, men problemet er jo, at på det vigtigste punkt, hvor ministeren kunne yde en hjælpende hånd, vil ministeren ikke give den.
For de her penge fra den statslige varslingspulje til videre- og efteruddannelse har en kæmpe betydning, og slagteriarbejderne er meget utilfredse.
Og jeg kan ikke få øje på, at det på nogen måde kan ende i noget uheldigt.
Jeg kan kun se det som et gode, at man bliver videreuddannet i tide, og at man dermed kommer tættere på et nyt job, når man har fået at vide af sin arbejdsgiver, at firmaet altså lukker.