runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Julie Rademacher (S), 2010-02-05:
Den konservative ordfører svarer sådan set ikke på mine spørgsmål.
Har De Konservative nogen alternativer til, hvordan vi hjælper de her voldelige mænd?
Og så må jeg sige, at det også går op for mig, hvad man mener med ordet stokkonservativ: Det er, når man ikke rigtig vil nogen vegne, og det er, når man egentlig tror, at det hele er godt nok, som det er.
Hvorfor vil De Konservative ikke være med til at gå ind og kigge på behandlingsdomme til voldelige partnere?
Hvorfor vil man ikke søge mere viden?
Er det, fordi man bare er stokkonservativ?
Tom Behnke (KF), 2010-02-05:
Se, vi er fra konservativ side sådan set af den klare opfattelse, at når domstolene giver en sanktion, skal et af de parametre, man tager med i sine overvejelser, være at finde den sanktion, der også er med til på bedst mulig vis at sørge for, at den kriminelle holder op med at være kriminel – absolut.
Men set i forhold til det her forslag skal det jo ikke være sådan, at det så kun er i nogle tilfælde, altså sådan at kun hvis man begår vold imod sin partner, kan man få den mulighed.
Man kan ikke lave sådan noget, for der skal jo være lighed for loven.
Behandlingstilbud til voldsmænd skal gælde alle og altså ikke kun være fokuseret på de mænd, der slår deres koner.
Vold er jo mange ting.
Vold kan jo bare være en her og nu-reaktion, og vold kan modsat også være noget, der sker over længere tid, hvor der virkelig er behov for behandling.
Så man kan ikke bare lave sådan en generel overskrift.
Julie Rademacher (S), 2010-02-05:
I stedet for at gå ind og vurdere efter en skala, der går fra hårde til milde straffe, hvorfor går man så ikke bare ind og vurderer efter en skala, der går fra virker- til virker ikke-straffe?
Det ville vi rigtig gerne fra Socialdemokraternes side.
Derfor er det, vi foreslår den her forsøgsordning med behandlingsdomme til voldelige partnere.
Jeg kunne godt tænke mig at høre den konservative ordfører, om han mener, at de straffe, vi har i dag, rent faktisk virker, hvorfor De Konservative ikke vil være med til at forbedre det her område, og om De Konservative har alternative forslag.
Tom Behnke (KF), 2010-02-05:
Heller ikke Det Konservative Folkeparti kan støtte beslutningsforslaget, og det er der to væsentlige grunde til at vi ikke kan.
For det første er det vores opfattelse, at vold skal straffes konsekvent, og det gælder også i forhold til vold i parforhold.
Der skal ikke være en sådan rabatordning.
Der skal være lighed for loven, og der skal straffes lige hårdt, hvad enten det foregår i parforhold eller uden for parforhold.
Vold skal straffes som vold.
Hvis det her beslutningsforslag blev gennemført – det er der ikke noget der ser ud til at det gør – ville det jo betyde, at vold i parforhold ikke længere blev straffet med ubetinget fængsel, som anden vold bliver.
Den anden del af det og det andet argument for ikke at støtte beslutningsforslaget er, at der allerede i dag findes behandlingstilbud til voldsdømte.
Det gælder også voldsdømte, der har begået vold i parforhold.
Der er mulighed for, at man kan tage imod behandling.
Vi synes, det er en rigtig god ordning, og det er en ordning, som vi gerne ser bliver mere udbredt.
Vi ser gerne, at man gør en øget indsats for at motivere nogle af de her voldsmænd til at gå i behandling og få dem overbevist om, at det også er til deres eget bedste, at de sørger for at få styr på sig selv og deres vrede.
Men det, der også gør sig gældende, er jo, at en sådan behandling nødvendigvis skal være frivillig.
Hvis det er sådan, at man skal ind og mentalt bearbejde en person og give personen nogle redskaber og værktøjer til at kunne leve en tilværelse uden at benytte sig af vold, skal vedkommende jo være indstillet på og motiveret til det og være klar til at indgå i en sådan behandling.
Hvis det ikke er tilfældet, så tror jeg, behandlingen har en meget, meget lille effekt, hvis den overhovedet har en effekt.
Så en form for tvangsbehandling tror vi ikke på vil kunne lade sig gøre i den her sammenhæng.
Der er altså to væsentlige ting.
Den behandling kan sagtens finde sted, mens man sidder og afsoner en straf.
Det er måske oven i købet en fordel, for så er vedkommende til stede, når behandlingen skal foregå, og man ved, at vedkommende er der.
Så kan det jo meget vel være – og det synes jeg da ville være helt fint – at kriminalforsorgen i høj grad lader det indgå i overvejelserne om prøveløsladelse og måske endda overvejer tidligere prøveløsladelse end ellers.
Man kan der gå ind og sige, at hvis vedkommende aktivt har medvirket i et sådant behandlingsprogram, så lad os se, om vedkommende ikke kan blive belønnet på den ene eller anden måde.
Det synes jeg ville være fint, og det vil være fremgangsmåden set med De Konservatives øjne.
Samlet set kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-02-05:
Jeg vil tage det sidste først, det med straffens længde, at det ikke er særlig lang tid, vedkommende sidder inde, og sige, at hvis Socialdemokraterne er med på det, må man meget gerne bakke Dansk Folkepartis forslag om at hæve straffen også på det her område op.
Det må man meget gerne gøre; jeg ville synes, at det var helt suverænt, hvis man gjorde det.
Med hensyn til behandling vil jeg sige, at Dansk Folkeparti ikke har noget imod at tvinge de her voldelige mænd eller koner i behandling, men det skal bare ikke være i forbindelse med en betinget dom, altså, det skal ikke være et vilkår i en betinget dom.
Vi mener, det skal være ubetingede domme med krav om behandling.
Ellers kan man sådan set bare få rabat for at tæske sin mand eller sin kone, og det mener vi er uacceptabelt, ikke kun for ofrene, men i høj grad også for retsfølelsen i det danske samfund.
Maja Panduro (S), 2010-02-05:
Så er realiteten jo altså desværre bare, at når han kommer tilbage fra fængslet og ikke har været tvunget til at gå i behandling, fortsætter han med at slå mor, og det skal det her barn så fortsat se på.
Her var det jo netop, at vi rent faktisk kunne gøre en forskel for det barn, hvis vi fik sikret faren behandling.
Vi ved jo, at i den her frivillige behandling, som ordføreren er så glad for, er der 50 pct., der falder fra.
Vi ved altså også, at der er mange af de her mænd, hvis de overhovedet bliver anmeldt, og hvis de overhovedet bliver fængslet for partnervold, der kommer ud igen allerede efter få uger.
Så den her tænkepause er søreme nogle gange ikke særlig lang, og behandlingen er søreme nogle gange heller ikke særlig grundig, uanset om de så skulle have nået at kigge bare en lille smule på det.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-02-05:
Jeg vil gerne lige starte med at sige, at det jo ikke er sådan, at Dansk Folkeparti ikke vil gøre noget for at sikre, at en person, der er blevet dømt for vold og kommer i fængsel, ikke kommer ud igen og fortsætter volden.
Vi vil gerne have vedkommende i behandling.
Altså, det er bare lige for at sige det som det første, for den måde, man formulerer sig på fra Socialdemokraternes side, er nærmest at sige, at Dansk Folkeparti slet ikke vil behandling og slet ikke vil noget godt på det her område, og jeg vil bare sige, at det er forkert.
Jeg synes, det var rigtig godt, at fru Maja Panduro lige nævnte børnene.
Jeg må nok indrømme, hvis jeg sådan tænker rationelt, at jeg mener, at hvis et barn gentagne gange har set sin far slå moren, vil det skabe større tryghed også for barnet, at faren rent faktisk kommer i fængsel, kommer uden for hjemmet, for så skal barnet i det mindste ikke blive ved med at blive konfronteret med, at far slår mor.
Det mener jeg i høj grad vil være godt for barnet.
Maja Panduro (S), 2010-02-05:
Ordføreren fik ikke svaret fru Julie Rademacher før på, hvorfor fængselsstraf ikke virker i dag, og hvorfor det ikke bliver bedre, når ordføreren mener, at det virker så godt.
Vil ordføreren gå ud til de kvinder, som lever med vold i hjemmet, og som lever med den her frygt, og til de børn, som lever med den, og sige: Det system, vi har i dag, er fint, det er supergodt.
Det kan ikke blive bedre.
Vi har ikke tænkt os at være med til overhovedet at undersøge, om der da ikke kunne gøres noget for at få ændret den adfærd, som de her mænd har, og for at få bremset volden.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-02-05:
For det første vil jeg i forhold til forsøg sige, at vi som udgangspunkt ikke har noget imod forsøg, men der er nogle gange nogle forslag om forsøg, som er så langt ude, at vi selvfølgelig ikke fra Dansk Folkeparti side kan støtte dem.
Og det er et af dem, som vi bliver præsenteret for her, for man vil ikke putte gerningsmanden i fængsel – nej, han skal have lov til at have sin frihed, man vil gerne give ham lidt rabat, fordi han har tæsket sin kone.
Det kan vi slet ikke acceptere.
For det andet vil jeg i forhold til behandling sige, at det da også er rigtigt, som jeg også sagde i min ordførertale, at Dansk Folkeparti meget gerne så, at der var flere, som kom i fængsel for at håndtere deres vrede og lignende, for at sikre, at vedkommende, når denne kommer ud af fængslet igen, ikke fortsætter de her voldelige tendenser.
Der så vi gerne i Dansk Folkeparti, at det f.eks. blev sådan, at der med i dommen, hvis man f.eks. var i et partnerforhold og fik en dom for netop vold i partnerforholdet, også var et krav om behandling.
Det så vi gerne.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-02-05:
Jo, men det her skal jo igennem en dommer og igennem retssystemet, så det er ikke sådan, at det ikke bliver reguleret.
Det her bliver bare en mulighed blandt andre muligheder.
Vi siger bare, det er vigtigt, at vi får nogle erfaringer med, hvordan det her kan virke.
Vores udfordring med det her er jo at sikre, at der er nogle flere kvinder, som skal leve uden vold i familien, at der er nogle flere børn, som skal leve uden vold i familien.
Derfor synes jeg, at det ville være meget fint at få en forsøgsordning, og det kan jeg ærlig talt ikke forstå Dansk Folkepartis argumenter imod.
Noget helt andet er, at vilkår om behandling ikke bliver brugt ret meget; det siger en strafferetsprofessor.
Og der noterer jeg mig jo, at Dansk Folkeparti i en artikel i Berlingske Tidende har været ude at sige, at det ville være en god idé at gøre muligheden for behandlingsdomme i straffeloven tydeligere, så man oftere anvender dem.
Jeg nærer ingen illusioner om, at Dansk Folkeparti støtter vores forslag, men kunne vi så i det mindste blive enige om at lave en fælles beretning, hvor vi sikrer, at det her bliver tydeliggjort, så vi får nogle flere mænd dømt til behandling?
Marlene Harpsøe (DF), 2010-02-05:
Jeg må indrømme, at jeg også synes, det er rigtig, rigtig forfærdeligt, og nogle gange kan det også være rigtig svært egentlig at sætte sig ind i, at man kan leve i et parforhold, hvor ens ægtefælle optræder så grusomt mod en, altså kalder en grimme ting, slår en, altså ydmyger en på en forfærdelig, forfærdelig måde.
Altså, det kan være uforståeligt for mange, men ikke desto mindre er det da vigtigt, at vi i det enkelte tilfælde giver kvinden – hvis det er en kvinde, der er offeret – den hjælp, som hun har behov for.
Men i forhold til om hun – hvis det er en kvinde, der er offeret – anmelder en voldsepisode eller ej, for at manden så kan blive dømt, synes jeg ikke at der er noget belæg for at sige, at hun så bare vil anmelde hver gang.
Det synes jeg ikke at der er noget belæg for at hun så vil gøre med det her beslutningsforslag, for manden skal jo stadig væk konfronteres med retssystemet, altså med domstolssystemet; det skal manden jo stadig væk.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-02-05:
Dobbeltmoral er jo som bekendt dobbelt så godt.
Sådan som jeg husker det, var Dansk Folkeparti jo imod SF's beslutningsforslag om at afskaffe begrebet husspektakler, fordi det signalerer, at vold i visse tilfælde er mindre strafværdig.
Vil Dansk Folkeparti ikke godt forholde sig til den problemstilling, at der er kvinder, som elsker de her mænd, som går tilbage til de her mænd, og som ikke vil anmelde volden eller trækker en voldsanmeldelse tilbage, fordi de ikke vil have, at manden kommer i fængsel?
De her kvinder har behov for, at der kan dømmes til behandling, så vi sikrer, at de her mænd holder op med at slå, så vi sikrer, at børnene ikke længere skal overvære volden i hjemmet.
Vil Dansk Folkeparti ikke godt forholde sig til den problemstilling?
Nu nævner den konservative ordfører, at der er et motivationsproblem.
Altså, hvis den argumentation holder stik, skulle man heller ikke kunne bruge vilkår om behandling i dag, man skulle ikke kunne dømme pædofile til behandling, man skulle ikke kunne dømme psykisk syge til behandling eller forvaring.
Er det sådan, jeg skal forstå den konservative ordførers argumentation for det her, eller tror man på, at der rent faktisk kan gøres noget med hensyn til motivation?
Jeg kan i hvert fald oplyse, at de i Dialog Mod Vold har gode udsigter til at vende den ydre motivation, altså det, at man er tvunget i behandling, til en indre motivation.
Tom Behnke (KF), 2010-02-05:
Vi tror absolut på, at behandling er en god ting.
Vi tror også på, at der i forhold til visse kriminelle kan være ræson i at give behandlingsdomme.
Vi tror også på, at der i forhold til f.eks. sindsyge kan være ræson i at give behandlingsdomme.
Men det er forskellige situationer.
Vi kan f.eks. tage behandlingsdomme til narkomaner.
Narkomaner, der har begået berigelsesforbrydelser, og som ikke er personfarlige, har mulighed for at komme på afvænning, hvis det er sådan, at det er narkomanien, der er årsagen til, at de stjæler med arme og ben.
Det er jo en helt anden situation, for der er det jo sådan, at man så går ind og fjerner en ydre faktor og har mulighed for at behandle den pågældende.
Her er der altså tale om, at det er nogle, som begår vold.
Begår man vold, er det vores klare opfattelse, at det første, man skal starte med at gøre, er at sikre, at de, der begår vold, bliver straffet hårdt og konsekvent.
Derefter vil vi sikre, at de modtager behandling.
Vi er helt overbevist om, at dem, der får fængselsstraf og tager imod behandling, også er dem, der, hvis der var en valgmulighed, ville vælge at gøre det.
Det, det gælder om, er altså, at vi sørger for, at dem, der får en dom, dem, der bliver fængslet for vold mod deres partner, får muligheden for at blive motiveret til behandling.
Christian H. Hansen (UFG), 2010-02-05:
Tak for ordet, formand.
Jeg vil egentlig sige, at det jo er sådan, at når der bliver stillet en forespørgsel i Folketinget, får vi det at vide sådan i lidt god tid.
Det har ministeren også fået, og jeg må sige, at i den tid, der er gået, fra den blev stillet, og indtil nu, har ministeren virkelig fået skrevet et brag af en tale.
Tak for det.
Det var fantastisk at høre ministerens indstilling til det her.
Det, der er meget vigtigt for mig, er, at vi har religionsfrihed i Danmark.
Det skal vi acceptere.
Det er vigtigt for mig også at slå fast, at sådan noget som terrorisme er jeg stærk modstander af.
Men jeg må også sige, at når vi på den måde, som der er lagt op til i forespørgselsdebatten her, mistænkeliggør islamister og egentlig også samtidig mistænkeliggør dem, som er demokratiske muslimer, og som ønsker at være her i landet, leve under de forhold, vi har her i landet, så tror jeg, at der kun sker én ting, nemlig at
dem, der er demokratiske muslimer på nuværende tidspunkt – det er bare min opfattelse – får man påvirket i en retning, så de siger: Nu er det nok, nu vil vi også gå over og blive islamister.
Så får vi flere over på den side, og det kan virkelig være med til at true forholdene i Danmark.
Det er ikke det, vi skal.
Derfor er vi nødt til at acceptere, at vi har religionsfrihed.
Vi er nødt til at acceptere, at forskellige trossamfund skal have lov til at være her i Danmark.
Det har været en tradition igennem mange år, og det skal fortsætte med at være en tradition.
Jeg er med på forslaget til vedtagelse sammen med en række andre partier, og det er jeg glad for at være.
Og jeg vil til slut endnu en gang takke ministeren for en rigtig god tale, som slog fast, hvordan de virkelige forhold er.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-02-05:
Nej, det ikke det, Dansk Folkepartis ordfører hører; Dansk Folkepartis ordfører hører ikke, hvad jeg siger.
Der er ting, der er så grove, at behandling ikke nødvendigvis lige på den måde, som det ligger her i forslaget, vil være en god og farbar vej, og det tror jeg bestemt ikke det vil være ved et drab – nu tror jeg, man skal lukke ørerne op og lytte efter, hvad der bliver sagt – men en afgrænsning i de mildere tilfælde må vi kunne snakke os til rette om.
F.eks. er det jo ved førstegangsvold vigtigt, at vi får grebet ind og får stoppet den med det samme.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-02-05:
Når man fra Socialistisk Folkepartis side ikke kan give en klar afgrænsning af det her fænomen og fortælle, hvor grænsen går for de her betingede domme med vilkår om behandling, skal jeg så virkelig forstå det sådan, at man fra Socialistisk Folkepartis side godt kunne forestille sig, at en mand, der slår sin kone ihjel, kunne få en betinget dom med krav om behandling?
Er det vitterlig det, jeg hører?
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-02-05:
Jeg ved godt, det er ved at være sent og det er fredag og det er lige før weekenden, og derfor er man måske ikke helt opmærksom fra Dansk Folkepartis side her i salen, for jeg har faktisk sagt, at vi jo må diskutere afgrænsningerne.
Det er klart, at der er visse ting, som er så grove, at man ikke bare kan sige til gerningsmanden: Jamen du får en dom til behandling, og så kan du i øvrigt tage hjem til din familie efterfølgende.
Men sådan en dom vil sagtens kunne give mening i nogle tilfælde.
Jeg tror bare, det er vigtigt at sige, at vi ikke lægger os fast på, at det skal være på den ene eller den anden måde.
Lad os få undersøgt det her, og lad os få en forsøgsordning og finde ud af, hvad erfaringerne er.
Det vigtigste må da være, at vi sikrer de kvinder og de børn, som lever i de her frygtelige forhold, at det her hører op, og at det ikke går ud over en ny kvinde.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-02-05:
Nu, hvor venstrefløjen har fremsat det her beslutningsforslag om, at hvis man f.eks. banker sin kone gul og blå og det bliver anmeldt, så skal man have en betinget dom med vilkår om, at man går i behandling.
Men hvad så, hvis man har slået sin kone ihjel?
Mener forslagsstillerne så også, at man skal have en betinget dom med krav om behandling?
Eller hvad?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-02-05:
I Liberal Alliance mener vi, at de største ofre for volden er dem, der bliver udsat for den, men også de børn, der skal overvære den.
Vi mener generelt ikke, at der er brug for mildere straffe, hvad angår vold, voldtægt, trusler, pædofili og mord, hvad enten det er inden for familien eller uden for familien, og derfor heller ikke i tilfældet B 94.
Når det så er sagt synes jeg sådan set, at forslagets intentioner om, at vi kan gøre noget for at sikre, at folk ikke begår vold og ikke gentager vold – som jo er det, det i virkeligheden handler om – er gode nok, og det vil vi gerne støtte op om.
Så vi er sådan set heller ikke afvisende over for, at man i forbindelse med en eller anden beretning kunne finde ud af, hvordan man kunne øge vidensniveauet.
Altså, hvis det stod til os, kunne behandlingen jo være indeholdt i fængselsstraffen, sådan som den jo allerede er i en række tilfælde.
Man kunne ligefrem, hvis man skulle lytte til forslagsstillerne, foreslå det modsatte, nemlig at sørge for, at de var længere tid i fængsel.
Så kunne de få rabat på den tid, vi øvede det på, hvis der skulle være sådan en særlig mening med det.
Men at sørge for, at det skulle være helt ud af fængslet, som det foreslås her, er vi ikke meget for.
Jeg synes også, at de ord, som fru Johanne Schmidt-Nielsen nåede at læse op af fru Line Barfods tale, i forhold til hvad man kan gøre for især børnene, er meget vigtige.
Og vi er da meget interesseret i, at man kan gøre noget ved, hvordan man kan sikre børnene.
Det er jo en lidt anden sag i forhold til det her, men det har jo stadig det samme formål.
Men vi stemmer imod forslaget – for lige at skære det ud i pap til sidst – men vi vil gerne være med til at se på, om der er noget sådan mere konkret, vi eventuelt kan blive enige om i en indberetning.
Så vi vil ikke være afvisende over for, at der kan være ting, som kan gøre det bedre for de voldsramte og de voldsramtes familier, og som også kan sørge for, at dem, der begår volden, ikke gør det i så stort omfang, som de hidtil har gjort.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-02-05:
Da Enhedslistens ordfører, fru Line Barfod, ikke kan være til stede i dag, har jeg lovet at læse fru Line Barfods ordførertale op. Regeringen har alt for længe haft et ensidigt fokus på strengere straffe som redskab til at stoppe volden.
Men mange af dem, der udøver vold, holder ikke op, bare fordi de får en straf, og derfor er det vigtigt, at vi får langt mere behandling, så vi rent faktisk får stoppet volden.
Der er brug for, at de, der begår vold, lærer, hvordan man kan reagere på en anden måde end med vold.
Hvis man er vildt forelsket i sin kone og bange for at miste hende, er det ikke ret smart at slå hende.
Der er rigtig gode resultater med at lære folk, hvad man kan gøre i stedet for.
Det bedste er, hvis vi kan få dem, der har tendens til at begå vold, i behandling, før det går galt.
Det er klart, at det absolut vil give de bedste resultater.
Man skal også inddrage den dømtes indstilling til at indgå i en behandling.
Så afslutningsvis vil jeg sige, at det samtidig er rigtig vigtigt, at vi også får taget hånd om den, der er blevet slået, og især om børn, der har oplevet vold i hjemmet.
De, der begår vold, har meget ofte selv oplevet vold, da de var børn, og hvis ikke vi tager hånd om børnene og sørger for, at de får hjælp, risikerer vi, at voldsspiralen bare fortsætter, når de bliver større.
Så Enhedslisten støtter forslaget.
Lone Dybkjær (RV), 2010-02-05:
Gennemgående begås der jo ikke gentagne tilfælde af vold over for en eller anden tilfældig person på gaden, og det er vel den store forskel mellem partnervolden og den anden form for vold.
Men Det Radikale Venstre er jo medforslagsstiller på det her beslutningsforslag, og det, jeg synes er vigtigt nu, er at prøve at finde ud af, hvad vi kan bruge det her forslag til i det videre forløb.
Det er jo klart nok, som det er fremgået af ordførertalerne, at der ikke er et flertal for forslaget.
Det, som jeg synes er lidt interessant, er jo, at når nogle af ordførerne, specielt fra den borgerlige side, siger, at de ikke tror på, at man kan tvinge til behandling med et godt resultat, så er det jo en trossag.
Det betyder ligesom, at der ikke kan ske noget under en eller anden proces, og det kan der jo faktisk normalt ofte.
Det er næsten det vigtigste nu, nemlig at vi prøver at få noget mere viden på området, både hvad der foregår i udlandet og få det præciseret i en beretning, og også mere viden om selve behandlingsformerne.
Jeg vil sige, at jeg måske synes, at Dialog Mod Vold har fået en lidt for stærk placering i bemærkningerne.
Når jeg siger det på den her måde, er det, fordi der står, at voldsudøverne forinden screenes for deres behandlingsegnethed – og det er jo så Dialog Mod Vold, der henvises til – og jeg synes måske ikke, at man ensidigt skal satse på Dialog Mod Vold, men også have nogle af de andre metoder frem.
Det synes jeg vi skal bruge udvalgsarbejdet til og som sagt finde ud af, hvad der er af erfaringer fra udlandet, som vi kan få frem, så vi måske kan få en mere vidensbaseret diskussion end den, vi har haft i dag.
Det andet er så, at vi kan få andre behandlingsmetoder frem, sådan at de kan indgå i fremtiden.