Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-10-09:
Folketinget er åbnet; vi er i gang, og det føles jo egentlig rigtig dejligt, at vi alle sammen er tilbage.
Vi fik oven i købet den ene del af Venstres formandskab på talerstolen, og så ved man jo, at det har været en helt særlig dag i dansk politik.
Vi åbner Folketinget på et tidspunkt, hvor det går bedre i Danmark.
I dag er dyb krise vendt til fremgang.
Flere er kommet i arbejde, og ledigheden er faldet.
Vi er i gang, men vi er ikke i mål, og vi har vigtige opgaver i det nye folketingsår: bedre gymnasier, 5 mia. kr. til at styrke sundheden, hurtigere kræftbehandling, en tryggere hverdag for mennesker med demens.
Vi har sat en klar kurs for et solidarisk Danmark.
I dagens debat kan man jo desværre ikke sige, at der er kommet meget nyt frem om oppositionens politik.
Det havde man jo ellers håbet lidt – ikke mindst fordi hr. Lars Løkke Rasmussen for nogle år siden slog et kraftfuldt slag for, at oppositionen er forpligtet til at fremlægge en sammenhængende plan, eller som hr. Lars Løkke Rasmussen sagde i 2010:
Det giver ikke mening at have en diskussion om den økonomiske politik i Folketinget, når det kun er regeringens politik, der er kendt.
I 2010 var en opposition uden en plan altså larmende tavshed, hemmelige skuffeplaner og en masse polemik.
Tiden var nok en anden dengang.
Men debatten i dag har i hvert fald ikke gjort os klogere på Venstres plan, men der er nogle gamle temaer, der er blevet slået fast.
Venstre vil nulvækst, og de vil løse ethvert tænkeligt og utænkeligt problem med lavere skat.
Og Dansk Folkeparti vil have mere velfærd og hr. Lars Løkke Rasmussen som statsminister.
Så langt, så velkendt, men hvor er sammenhængen?
Hr. Simon Emil Ammitzbøll er jo altid befriende ærlig og siger tingene ligeud, nemlig at Liberal Alliance vil have et helt andet Danmark end det, vi har i dag, med kanonstore skattelettelser, massive nedskæringer i velfærden, brugerbetaling, når man er syg og skal til lægen – jeg tror, at 130 kr. blev nævnt.
Det kalder man et lille beløb, men det er dog et beløb med en klar social slagside, vil jeg godt tilføje, for
hvem er det, der går mest til læge?
Det er i hvert fald ikke de rigeste danskere, og modsat det, hr. Simon Emil Ammitzbøll tidligere har givet udtryk for, så tror jeg altså ikke, at folk går til læge bare for at snakke.
Jeg kan i det hele taget ikke genkende det negative billede, som hr. Simon Emil Ammitzbøll har brug for at tegne af Danmark.
Når man hører på hr. Simon Emil Ammitzbøll, skulle man næsten tro, at Danmark ikke er et af de ti lande i verden, der har den højeste kreditvurdering, nemlig en AAA-rating.
Det burde da ellers gør indtryk på et parti, der har så gode bankforbindelser, som Liberal Alliance har.
Fru Lene Espersens indlæg i dag bekræfter det billede, som jeg har fået af Det Konservative Folkeparti her i den seneste tid, nemlig at Det Konservative Folkeparti tænker mere på det frie marked og mindre på sammenhængen for os alle sammen.
Så kan jeg egentlig bedre genkende Det Konservative Folkeparti i deres ønsker til finansloven, nemlig lavere skatter til de rigeste i vores samfund og total afskaffelse af fradrag for fagforeningskontingent.
Det vil sige højere skatter for almindelige lønmodtagere og mindre fælles velfærd, hvor er De Konservatives sociale ansvar?
Og jeg er rigtig spændt på at finde ud af, hvor de skal findes, for De Konservative er vel stadig et parti, der mener, at pengene skal passe.
Hr. Tom Behnke har så sagt, at det skal finansieres af nulvæksten i det offentlige forbrug.
Jeg tror, det bliver rigtig svært, når hr. Lars Løkke Rasmussen vil bruge de samme penge til at give skattelettelser.
Overbevisende lyder det i hvert fald ikke.
Så var der hr. Kristian Thulesen Dahls indlæg, og der lyttede jeg selvfølgelig opmærksomt, som jeg altid gør, men nok særligt i dag.
Det, jeg lyttede efter, var selvfølgelig svar – det gør vi altid – men jeg lyttede også efter, om der var nogen spørgsmål.
Jeg må sige, at det undrer mig, at hverken hr. Kristian Thulesen Dahl eller nogen anden i Dansk Folkeparti havde et eneste spørgsmål til Venstre om, hvad deres nulvækst vil betyde for danskerne.
Ikke ét spørgsmål om, hvordan Venstre vil sikre dagpengemodtagerne.
Ikke et eneste spørgsmål.
Venstre vil bruge penge på skattelettelser – mange penge, siger de selv.
Hvad siger Dansk Folkeparti egentlig til det?
Mærkeligt nok siger de ingenting.
Tror Dansk Folkeparti, at hr. Lars Løkke Rasmussen vil sikre ordentlige dagpengeregler for lønmodtagerne?
Man kan faktisk ikke undgå at få den tanke, at det slet ikke er så afgørende for Dansk Folkeparti.
Det er jo egentlig meget klart, for vi skal huske på, at Dansk Folkeparti selv har opfundet og vedtaget dagpengereform.
Hvad var det, de gjorde?
Med et snuptag halverede de dagpengeperioden og fordoblede genoptjeningskravet.
Siden har de ment, at genoptjeningskravet skulle ændres, de har ment, at indfasningen skulle ændres, og de har ment, at vi skulle have et konjunkturbaseret dagpengesystem.
Det er egentlig lidt pudsigt – når man tænker over, at Kristian Thulesen Dahl-reformen blev indført i en krisetid – at man nu er nået frem til det konjunkturbaserede system.
Sandheden om Dansk Folkeparti i forhold til dagpenge er jo dybest set, at de har haft alle tænkelige standpunkter.
Imens har regeringen, SF og Enhedslisten så handlet.
Hvad har vi gjort?
Jeg har ikke fået konkrete svar fra Dansk Folkeparti i dag, for dybest set har Dansk Folkeparti jo kun ét – ét standpunkt, én holdning, én mærkesag, ja, ligefrem ét forhåndskrav, og det ændrer sig aldrig.
Ét krav er der, og det er, at hr. Lars Løkke Rasmussen skal være statsminister.
Det er Dansk Folkepartis eneste krav.
Jeg vil faktisk gå så vidt som til at sige, at det er det eneste ultimative i dansk politik og samtidig nok også det eneste punkt, hvor Dansk Folkeparti og Venstre så er hundrede procent enige.
Hr. Kristian Thulesen Dahl spurgte til indholdet i regeringens forslag om kontrol i grænseområderne.
Lad mig sige det helt klart, inden der opstår misforståelser: Regeringens forslag er ikke en genindførelse af de grænsebomme, som de indførte tidligere, for den tidligere regerings grænsebomme var jo faktisk forældede, inden de overhovedet blev indført.
Gammeldags grænsekontrol er ikke en effektiv løsning på de udfordringer, vi står over for nu.
Når vi skal bekæmpe ulovlig indvandring og grænseoverskridende kriminalitet, skal der helt andre midler til end gammeldags toldkontrol.
Jeg hørte det sådan, at hr. Lars Løkke Rasmussen i dag ville ønske, at vi havde fastholdt VKO-regeringens grænsekontrol, som jo var grænsebommene.
Jeg må indrømme, at da hr. Lars Løkke Rasmussen sagde det, kom det noget bag på mig.
Og egentlig tror jeg også, at det kan undre mange i Venstre, at det skulle forholde sig sådan, for ud over alt det andet, de gode Venstrefolk har skullet finansiere over de sidste år, var der jo også en stort anlagt annoncekampagne op til EP-valget.
Man måtte forstå i den kampagne, at det var det bestemt ikke.
Så dengang var hr. Lars Løkke Rasmussen og Venstre jo ikke i tvivl, og jeg vil bare sige, at regeringen altså er enig i det, som Venstre mente dengang i forhold til EP-valget.
Derfor har vi besluttet at gå en helt anden vej.
Vi nytænker og fremtidssikrer politikontrollen i de danske grænseområder.
Vi indfører en bedre og mere målrettet kontrol.
Vi giver politiet redskaber til at udføre lige netop de kontroller, som de selv mener kan give resultater.
Før har politiets kontroller skullet basere sig på en konkret mistanke.
Nu giver vi politiet adgang til at føre kontrol på baggrund af mere generelle efterretninger, og som noget nyt giver vi også politiet mulighed for præventive kontroller for at forhindre kriminalitet og ulovlig indvandring.
Vi troede egentlig også, at Venstre havde forladt det.
Vi vil en moderne og målrettet kontrol.
I hr. Lars Løkke Rasmussens indlæg i dag hæftede jeg mig især ved, at vi stadig ikke har fået svar på helt centrale spørgsmål.
Ja, vi har spurgt om det gang på gang i dag.
Det var, hvad vi fik at vide af hr. Lars Løkke Rasmussen i dag.
På mange måder var det mest overraskende, der skete i dag, at hr. Jan E. Jørgensen kom til at sige nulvækst, da han stillede et spørgsmål, frem for udgiftsstop.
Jeg tror nok, at han skal forbi Venstres bødekasse efter den omgang.
Men lad os nu kalde en spade for en spade og koncentrere os om indholdet: Hvordan er det egentlig med den nulvækst?
Hvordan hænger det sammen?
Ja, det er vi flere, der undrer os over.
Det er måske det største mysterium – og der er ellers mange – i dansk politik.
Jeg vil godt citere en politiker, som heldigvis er til stede her i salen i aften.
Han sagde: Det er svært at gennemskue, hvad der sker i år 2 eller år 5 eller år 7 i forhold til det langsigtede mål om nulvækst.
Det er svært at få øje på, hvor man skal tage pengene fra.
Og nej, det var ikke hr. Bjarne Corydon eller fru Maja Panduro, der sagde det, det var såmænd hr. Kristian Thulesen Dahl, og det var en kommentar til Venstres finanslovsudspil.
Det kunne ikke være sagt bedre, og jeg må sige: Kære hr. Kristian Thulesen Dahl, jeg synes også, det er rigtig svært at få øje på.
Mere konkret: Hvis vi tager Venstres udspil eller ambitioner på sundhedsområdet, viser det jo, hvad danskerne risikerer med nulvækst.
Venstre siger, at de vil bruge flere penge på sundhed.
Det vil regeringen også.
Med Venstres nulvækst kan man måske finansiere flere udgifter til sundhed det første år.
Det første år kan man jo så skære i hjælpen til de fattige lande og på kontanthjælpen.
Det kan man sikkert godt finde ud af at gøre med Dansk Folkeparti.
Men hvad så året efter – og året efter igen?
Er det så de ældre, der skal betale, eller er det børnene?
Vi kender ikke svaret.
Nu skulle man så i det mindste tro, at Venstre ville anstrenge sig for at få det første år med nulvækst til at hænge sammen.
Det har de jo sagt at de synes er vigtigt.
Men ikke engang det lykkedes for Venstre i deres finanslov.
Igen behøver vi ikke at vurdere det selv, vi kan bare spørge Venstres eget bagland: Claus Omann Jensen, borgmester i Randers, Mikael Klitgaard, borgmester i Brønderslev.
De siger klart, klart og tydeligt stop, Venstre kan ikke hente 1,5 mia. kr. i kommuner og regioner næste år.
Ja, borgmesteren i Brønderslev siger ligefrem, at det vil være utopi.
Det tror jeg er en god jysk måde at sige på, at det simpelt hen ikke kan lade sig gøre.
Jeg håber jo stadig, at Venstre giver vælgerne en forklaring inden et valg.
Hvor er det, Venstre vil skære ned?
Regeringen har derimod en plan, ikke bare for i år, men også for de kommende år.
Vi har simpelt hen planlagt den økonomiske politik, så vi hvert år har ekstra penge til at forbedre vores velfærd.
Og det er derfor, at vi kan skabe resultater i velfærden, på vores uddannelse og på vores sygehuse.
Det er ikke luksus, vi har.
Vi kan ikke bruge penge på alting, men vi har midler til at prioritere vores velfærd.
Vi har så valgt, at vi skal styrke den fælles sundhed.
I dag er ventetiden på operationer lavere end nogen sinde.
Det har der været lidt forvirring om i Venstre, men det er jo sådan, det er.
Og så vil jeg igen bruge en af hr. Lars Løkke Rasmussens gamle yndlingsvendinger, som er, at de simpelt hen er lavere end på nogen dag på noget tidspunkt under den tidligere regering.
Og alt det kan vi gøre, fordi vi ikke ønsker at eksperimentere med nulvækst.
Jeg har også lyttet til Venstres svar om skattepolitikken.
Jamen regeringen vil bruge penge på velfærd, Venstre vil give skattelettelser.
Så langt tror jeg, at vi er kommet.
Men nogen nærmere plan for, hvordan Venstres skattepolitik så skal stykkes sammen, ja, det er vi ikke kommet nærmere i dag.
Da Venstre havde muligheden, sænkede de skatten i toppen og forgyldte især de allerrigeste i vores samfund.
Det gjorde de jo sammen med Dansk Folkeparti, og det betyder ganske enkelt, at en topdirektør kan stikke mere end 100.000 kr. mere i lommen hvert eneste år efter VKO's seneste skattereform.
Og da der blev forhandlet skatteaftale i 2012 – 2012 er ikke så lang tid siden – havde Venstre på ingen måde travlt med at få beskæftigelsesfradraget på banen.
Næh, de kom glade og foreslog lempelser i topskatten.
Forvirringen er ganske enkelt total, og når vi ikke har set et konkret forslag fra Venstre, ja, så bliver vi nødt til at gætte os til, hvad Venstre vil.
Og en af de ting, som Venstre i hvert fald taler rigtig meget om, er, at der er mennesker, der får for lidt ud af at gå på arbejde.
Hvis vi f.eks. skal halvere den gruppe af mennesker, som Venstre er optaget af – dem, der får mindre end 2.000 kr. ud af at gå på arbejde – hvor meget skal skatten i bunden så egentlig ændres?
Hvad taler vi om her?
Jeg synes, det er vigtigt at få nogle tal på bordet, og Venstre giver dem jo ikke.
Taler vi om 1 mia. kr.?
Taler vi om 5 mia. kr.?
Nej; så skal man hæve beskæftigelsesfradraget for 20 mia. kr. Venstre siger så, at de vil finde de penge i kontanthjælpsloftet.
Sådan må man forstå hr. Lars Løkke Rasmussen i dag.
Men her skal vi bare sige, at det ikke rækker langt med VK's gamle kontanthjælpsloft, for vi kender jo ikke det nye – det må vi heller ikke få at vide – på 80 mio. kr.
Ja, den er god nok: 80 mio. kr.
Og jeg vil bare sige, at fra 80 mio. kr. til 20 mia. kr. er der godt nok et stykke vej.
Så hr. Lars Løkke Rasmussen vil finansiere skattelettelser delvis ved at nedsætte kontanthjælpsloftet; jeg tror, jeg citerer ham rigtigt.
Hvor ville det dog klæde Venstre – det store parti i Danmark – at fortælle, hvordan det hele skal hænge sammen.
Det er ikke nok med pejlemærker.
Og vi har selvfølgelig ikke fået svaret i dag.
Men vi har alligevel fået to ting slået fast.
For det første er der ingen ekstra penge til velfærd.
Fremadrettet skal hver eneste ekstra krone gå til skattelettelser.
Det er jo egentlig meget godt at få det på plads, og så kan de jo ovre hos Dansk Folkeparti tygge lidt på, hvordan de ser på det.
For det andet har vi også for første gang fornemmet lidt, at Venstre godt selv ved, at den er gal med ikke at have en plan, når man egentlig hele tiden har sagt, at den vil komme før et valg.
Ja, faktisk kom hr. Lars Løkke Rasmussen i et svagt øjeblik her på talerstolen til at sige, at regeringens økonomiske plan er Venstres økonomiske plan.
Ja, det sagde han faktisk.
Så kunne man forfalde til at tro, at det tegner til at blive et nemt folketingsår.
Men sandheden er jo enkel.
Regeringen har en plan, og det eneste, Venstre har, er løse ender og ingen svar overhovedet – og selvfølgelig den melding om, at noget skal prioriteres op og andet skal prioriteres ned.
Ja, det var såmænd den mest klare melding fra Venstre i dag.
I dag har vi så også haft meget debat – og selvfølgelig med rette – om reglerne for asyl.
Det er et vigtigt emne.
Der er ikke nogen tvivl om, at vi står i en helt ekstraordinær situation.
Det kan vi også mærke i Danmark.
Det er klart, at det stigende antal asylansøgere medfører stigende udgifter, og derfor er vi nødt til at handle.
Regeringen vil indføre en ny midlertidig beskyttelse for de mennesker, som er på flugt fra f.eks. borgerkrig, og vi vil begrænse adgangen til at få familiesammenføring.
Regeringen fremlægger konkrete løsninger på et konkret problem, og jeg må sige, at jeg undrer mig over, at Venstre i dag bruger sin taletid på at kritisere regeringen i stedet for at fremlægge forslag til løsninger.
Men når alt det er sagt, må jeg forstå debatten på den måde, at Venstre vil bakke op om regeringens forslag, og det selv om Venstres retsordfører, som ikke er hr. hvem som helst, nemlig hr. Karsten Lauritzen, har sat spørgsmålstegn ved, om regeringens forslag er i strid med internationale konventioner.
Men nuvel, det sagde han jo i forgårs, og i dag er Venstre så med, og det er positivt, for vi er nødt til at handle, som situationen er nu.
Jeg vil i den her alvorlige situation ikke lægge skjul på, at vi står med en stor udfordring, det gør vi ikke mindst i vores kommuner og på vores asylcentre, og spørgsmålet er, synes jeg, simpelt hen for vigtigt og for alvorligt til, at det bør gøres til genstand for politisk drilleri. Så vil jeg sige til fru Pia Olsen Dyhr og hr. Finn Sørensen, at jeg jo er rigtig glad for, at de ligesom regeringen er optaget af at udbygge velfærden og trygheden i Danmark.
Og jo, der er ting, som vi ikke er enige om – sådan er det jo, når man er forskellige partier – men vi har sammen gennemført rigtig meget; målrettede forbedringer for mennesker, der har brug for hjælp, bekæmpelse af social dumping, Togfonden DK, der styrker den kollektive trafik, et grønnere Danmark, og jeg må sige, at det var rigtig rart at høre hr. Finn Sørensen stå og sige det her fra talerstolen, for så lyder det også, som om Enhedslisten i hvert fald nogle gange er lidt glad for de resultater, vi har skabt sammen.
Vi har sammen også sikret en lempeligere indfasning af den dagpengereform, som hr. Kristian Thulesen Dahl gennemførte sammen med Venstre.
Vi har sikret ret til uddannelsesydelse og en midlertidig arbejdsmarkedsydelse; det betyder ganske enkelt et forsørgelsesgrundlag til mere end 40.000 mennesker.
Regeringen har derfor også nedsat en dagpengekommission, som skal komme med forslag til en mere langsigtet løsning på dagpengeområdet.
Vi har så også bedt dagpengekommissionen om at arbejde hurtigere, sådan at Folketinget efter næste valg kan gå i gang med at forhandle et nyt dagpengesystem.
Jeg vil også godt sige tak for debatten om de ting, der rører sig på Færøerne og Grønland, og jeg vil i den forbindelse gerne sige velkommen tilbage til hr. Johan Lund Olsen, og også tak for den konstruktive tilgang, der er til vores samarbejde.
Fru Doris Jakobsen rejser spørgsmålet om et frivilligt grønlandsk beredskab.
Det er et spørgsmål om, hvordan Grønland kan involveres i de opgaver, som Forsvarsministeriet løser i Grønland.
Det indgår selvfølgelig i Forsvarsministeriets analysearbejde om opgaveløsningen i Arktis.
Fru Doris Jakobsen nævner også kommunefogederne i Grønland.
Både hr. Johan Lund Olsen og fru Doris Jakobsen nævner de socialt udsatte grønlændere i Danmark, og det kan jeg godt forstå.
Vi har jo med satspuljen for 2013 afsat ialt 13,4 mio. kr. over de næste 4 år til strategien for indsatsen for udsatte grønlændere og deres børn i Danmark, og jeg er meget glad for, at der bliver kvitteret for den indsats, vi har i forhold til udsatte grønlændere i Danmark.
Tak for det.
Til hr. Edmund Joensen vil jeg sige, at vi er meget glade for, at vi i fællesskab har identificeret de grænsehindringer, der er, som er noget, som hr. Edmund Joensen har været optaget af igennem nogle år.
Det betyder så også, at vi i fællesskab kan gå videre med de konkrete problemstillinger, som vi har behov for at løse.
Derudover nævner hr. Edmund Joensen også noget, som han er gået op i igennem lang tid, og det er det her med den finansielle regulering i forhold til Færøerne og Grønland.
Til det vil jeg sige, at der skal udpeges SIFI'er for Færøerne og Grønland.
Det vil sige, at vi, når den seneste EU-regulering er gennemført i den finansielle lovgivning for Færøerne og Grønland, så kan komme i gang med det.
Både hr. Johan Lund Olesen og hr. Sjúrður Skaale hæftede sig ved den inddragelse, der er af Færøerne og Grønland i beslutninger om væbnede konflikter.
Til det vil jeg gerne sige, at det er sådan, at Danmarks deltagelse i væbnede konflikter skal behandles her i Folketinget.
Men samtidig er det jo også sådan, at førend vi tager beslutninger, er der debat i nævnet; der er mulighed for debat her i Folketingssalen, og det er også sådan, at vi selvfølgelig giver Grønlands og Færøernes landsstyre en orientering.
Grundlæggende vil jeg godt takke for hr. Sjúrður Skaales kvittering for det gode samarbejde; der er ting, man kan gøre bedre, men jeg tror, vi fik et »bestået«.
Det tror jeg vi fik fra alle de nordatlantiske medlemmer, og det glæder mig faktisk rigtig, rigtig meget.
I dag og her i aften har vi haft den sidste åbningsdebat inden et valg, og jeg må sige, at jeg nok havde ventet, at vi i dag ville have fået et større fælles fodslag at se fra de fire partier i oppositionen.
Regeringens kurs ligger derimod helt fast: Vi fører jo en balanceret politik, hvor vi understøtter vækst og arbejdspladser; vi har råd til at forbedre velfærden, og samtidig fører vi en ansvarlig finanspolitik.
Vi er ganske enkelt på rette vej; dyb krise er vendt til fremgang, flere er i arbejde, færre er ledige.
Men der ligger selvfølgelig stadig nye opgaver foran os her i Folketinget, og derfor vil jeg godt slutte med at sige, at jeg glæder mig meget til det nye folketingsår.
Jeg håber, at der bliver tale om et godt samarbejde med alle Folketingets partier, som det var tilfældet i sidste folketingsår.