Connie Hedegaard (KF), 2009-11-06:
Vi kender alle sammen opgaven: I de kommende år skal vi ikke bare holde energiforbruget i Danmark stabilt, vi skal have det til at falde.
Så langt så godt.
Derfor blev der sat en uafhængig evaluering i gang, og denne uafhængige evaluering af den samlede besparelsesindsats pegede fuldstændig entydigt på, at indsatsen i fremtiden burde bredes ud til at omfatte alle sektorer, alle forbrugsområder, og at der burde etableres et samlet energispareprogram, som kunne sikre en styrket indsats og en bedre koordinering af den besparelsesindsats, der fandt sted.
Det er præcis de anbefalinger, vi følger.
Derfor må jeg altså også sige ret klart, at jeg synes, det er, undskyld mig, patetisk, når hr. Ole Hækkerup siger, at han tror, at det her forslag vil være til skade for klimaet.
Altså, helt ærligt, alle de, der har haft ordet i dag, alle vil mig bekendt være enige om, at det i sig selv er fornuftigt at omlægge fra en Elsparefond til en energiindsats.
Det er slet ikke dér, diskussionen har stået.
Diskussionen har stået i forhold til det, som også fru Anne Grete Holmsgaard peger på, nemlig centerets uafhængighed.
Det er der, den reelle uenighed har stået.
Jeg skal da være den første til at beklage, at vi ikke kunne nå til enighed.
Jeg synes jo, at oppositionen må medgive, at regeringen og regeringspartierne er kommet oppositionen stærkt i møde med bestyrelsen, den uafhængige bestyrelse, og det er også præciseret fuldstændig klart i både lovforslagets artikler og i bemærkningerne, at vi ønsker, at der skal være tale om uafhængighed.
Det er blevet præciseret efter oppositionens indspil, og det er blevet præciseret efter høringsprocessen.
Så har vi altså ikke kunnet være enige om det sidste nøk – det skal jeg komme tilbage til – det der med, om det skulle være i tilknytning til Energistyrelsen eller ej.
Der må man jo så bare sige, at på et tidspunkt skal der altså træffes en beslutning, for vi har at gøre med en af de allerallervigtigste udfordringer, og når nu der er en bred kreds af partier og nogle altså har det ene synspunkt og nogle har det andet og man så er kommet den ene gruppe rigtig meget i møde, hvor længe skal sådan en uenighed så blokere for et nyt initiativ, som jeg i øvrigt mener vi er enige om?
Lad mig slå fast med det samme, at det nye center på samme måde som Elsparefonden skal ledes af en uafhængig bestyrelse, som træffer beslutning om alle sager vedrørende centerets konkrete opgaver.
Den valgte organisationsmodel er ikke noget, der er Folketinget fuldstændig ubekendt.
Den svarer til den model, som med bred politisk tilslutning blev valgt, da vi oprettede EUDP, og som i praksis har vist sig at virke helt efter hensigten, nemlig at EUDP-bestyrelsen træffer alle beslutninger i forhold til centerets konkrete opgaver uden indblanding fra mig eller Energistyrelsens ledelse.
Vi har ikke noget ønske om at blande os, og der er ikke eksempler på, at vi har blandet os.
Det giver en fleksibel ramme, der er med til at sikre en hurtigere markedsorienteret indsats, og det er sådan set i al sin enkelhed den samme slags model, der kommer til at gælde for det nye center her.
Så er der så det punkt, hvor vi reelt har haft en uenighed, og det er det med ønsket om at tilknytte det nye center for energibesparelser til Energistyrelsen.
Og det afspejler ikke noget ønske om at skulle sidde og koordinere endsige bestemme over, hvilke slags kampagner det nye center laver – på ingen måde, intet kunne faktisk ligge mig fjernere.
Nej, det afspejler alene et ønske om at sikre en vis koordinering, en vis samordning af den samlede spareindsats og samtidig sikre en mere optimal udnyttelse af de faglige kompetencer og de ressourcer, vi har til det her område i Danmark.
Som ansvarlig minister vil jeg i hvert fald gerne have, at vi i Danmark bruger borgernes, i det her tilfælde energiforbrugernes, penge – godt og vel 90 mio. kr. om året – på en måde, hvor den ene hånd ved, hvad den anden gør.
Det betyder ikke, at begge hænder skal gøre det samme, det betyder heller ikke, at de skal gøre tingene på samme måde, det betyder bare, at det er praktisk, hvis man ved: De dér er i gang med det dér, og derfor vælger vi at gøre dette eller hint.
På besparelsesområdet vil et tættere samarbejde mellem de forskellige aktører også styrke en effektiv indsats, ikke mindst vil man få et tættere samarbejde mellem de myndighedsopgaver, som varetages af Energistyrelsen, og de opgaver, som varetages af centeret.
I de senere år er det jo sådan, at reguleringer og andre myndighedsopgaver er kommet til at spille en mere central rolle i energisparepolitikken, bl.a. fordi store dele af politikken nu er omfattet af fælles EU-regler.
Det gælder f.eks. på bygningsområdet, det gælder i forhold til produkter og apparater, og derfor er der et behov for, at man koordinerer med Energistyrelsen.
Det behov er anderledes i dag, end da Elsparefonden blev oprettet i 1996.
Derfor mener jeg, at det er en god løsning, at det nye center oprettes i tilknytning til Energistyrelsen, men som det står i loven i paragraffer og i bemærkninger, er der tale om en uafhængig instans.
De, der har deltaget i forhandlingerne, ved, at det er det, vi har ønsket.
Det er det, der kommer, og derfor synes jeg sådan set, at det er en mindre uenighed, som det, at vi kunne have lavet en bredere aftale omkring det her, er strandet på.
Det beklager jeg, men jeg tror altså, at når loven bliver vedtaget og den træder i kraft, vil alle blive glade for, at vi ikke længere kun har et snævert fokus på elbesparelser, men at det bliver bredere med fokus på energibesparelser helt i tråd med den evaluering, der er årsagen til loven her.