Eyvind Vesselbo (V), 2007-04-12:
Kvoteloven er et led i regeringens klimastrategi, og den tager sit udgangspunkt i, at både nationale og internationale muligheder skal udnyttes for at sikre, at klimaindsatsen giver den størst mulige miljøgevinst på den mest omkostningseffektive måde.
Klimadebatten og klimapolitikken og dermed kampen mod drivhuseffekten er kommet højt på den politiske dagsorden, og det er vel ikke for meget at sige, at den er nået helt ind i stuerne i de danske hjem.
Det føles, at befolkningen er bekymret for, hvordan fremtiden vil se ud, hvis det går, som klimaeksperterne forudser.
Det er ved at blive en folkesag at gøre noget for at hjælpe med til at nedbringe CO2-udslippet.
Debatten om, hvorvidt der overhovedet er en drivhuseffekt, eller om den er skabt af os mennesker, er slut nu.
Sådan som jeg ser det, er det kun de allermest forstokkede personer, som stadig sår tvivl om denne sag.
Nu er spørgsmålet alene: Hvad kan vi gøre for at afhjælpe den truende situation?
Og her er Danmark og regeringen helt i front.
Da EU's byrdefordeling skulle vedtages, forpligtede Danmark sig til den skrappeste CO2-reduktion af alle landene i EU, altså en reduktion på 21 pct. i perioden 2008-2012 set i forhold til udledningen i 1990.
Det er en stor opgave, men der er ingen tvivl om, at vi nok skal nå målet, og bagefter skal vi videre.
Det er bl.a. det, som FN's klimakonference i 2009 i København skal beskæftige sig med.
Det er derfor, det er så vigtigt, at det er Danmark, som har fået denne klimakonference.
For at holde fast i den positive udvikling, som regeringen har sat i gang på energiområdet, har regeringen fremlagt en fortrinlig energiplan, som på nuværende tidspunkt forhandles med Folketingets partier.
Forslaget til kvotelov, som vi behandler i dag, er for den anden periode, nemlig perioden fra 2008 til 2012.
Den første periode startede den 1. januar 2005 og løber indtil udgangen af 2007.
Til brug for ændringen af allokeringsplanen, som den også hedder, er der udarbejdet en fremskrivning af klimagasudledningen i perioden 2008-2012.
Fremskrivningen beskriver de forventninger, der er til den økonomiske udvikling samt til de vedtagne beslutninger og virkemidler på energiområdet.
Ifølge fremskrivningen vil den forventede samlede udledning være på 67,8 millioner t drivhusgasser årligt i perioden 2008-2012.
Danmarks Kyotomål er en udledning på 54,8 millioner t, det vil altså sige, at det er 13 millioner t for meget, vi vil udlede i perioden, hvis vi ikke gør noget ekstra.
Det, der gøres, gøres ved at reducere kvotetildelingen til de virksomheder, der er omfattet af kvoteordningen, og den reduceres med 5,2 millioner t.
Resten af reduktionen tager staten sig af, bl.a. ved nye hjemlige tiltag, som forhandles i energiplanen, og køb af det, der hedder CDM og JI.
Det vil sige, at vi laver projekter i andre lande, og når vi betaler de projekter, kan vi afskrive CO2-udslippet på den danske konto.
Endelig har vi stadig et udestående med EU i relation til basisårsproblematikken, som jo drejer sig om, at netop 1990, som er basisår for hele den her Kyotoaftale, er et dårligt år for Danmark at bruge som udgangspunkt for en fremtidig reduktion, idet 1990 var et år med en meget lav CO2-udledning i Danmark på grund af stor import af el fra Norge og Sverige.
Men nu har vi altså påtaget os forpligtelsen.
På grund af denne import producerede Danmark selv mindre el på sine kraftværker, hvilket betød et meget mindre CO2-udslip i 1990, og det vil vi i Danmark meget gerne have EU til at tage hensyn til.
Sagen er ikke helt på plads endnu, men staten har altså alligevel påtaget sig at dække de sidste 7,8 millioner t, som er mankoen.
Med denne ændring af kvoteloven ligger der en del af planen for, hvordan vi når vores Kyotomål.
Venstre støtter lovforslaget.