runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2008-01-09:
Tak, formand.
Jeg tror, at statsministeren og jeg kan blive enige så langt hen ad vejen, at det, der i virkeligheden er dagsordenen i dag, er, hvordan vi ønsker at regulere de lovgivningsmæssige processer på EU-plan, og her har netop retsforbeholdet jo en helt afgørende betydning.
Udlændingepolitikken er en af de største succeser i VOK-flertallets historie.
Der er sandelig meget, man kan gøre bedre i Europa, og i Dansk Folkeparti har vi også en lang række gode forslag til, hvordan man kan gøre det bedre.
Men derfra og så til at sige, at derfor må vi afskaffe den frihed, som danskerne har i kraft af forbeholdene - statsministeren må da også indrømme, at forbeholdene jo giver frihed til at regulere egne forhold, som vi f.eks. ser det på udlændingeområdet, hvor regeringen jo fastholder, at man vil have et forbehold.
Er det ikke korrekt?
Ja, jeg anerkender fuldstændig, at statsministeren og regeringen har de ambitioner på EU-niveau.
Men jeg tror også, at statsministeren ved nærmere eftertanke må indrømme, at en lang række af de visioner jo ikke hindres af de forbehold, Danmark har.
Klimaet er vi fuldt og helt med til at regulere, og i en lang række andre spørgsmål vil vi kunne klare os, på trods af at vi har et retsforbehold, et forsvarsforbehold og et euroforbehold, som faktisk er med til at garantere Danmarks selvstændighed og frihed til at regulere egne forhold.
Det har statsministeren jo i og for sig også allerede indrømmet, når han ikke ønsker at afskaffe udlændingepolitikforbeholdet, for her kan regeringen godt se logikken i at have et forbehold, så vi kan regulere egne forhold.
Vi i Dansk Folkeparti betragter det faktisk også som en fordel, at Danmark selv kan regulere f.eks. straffelovsforhold og ikke er bundet af EU.
Men det, som er mit spørgsmål, er: Hvad er det for en folkestemning, statsministeren har fornummet rundtomkring i landet, og hvordan kan det være, at den folkestemning, som statsministeren åbenbart har fornummet med hensyn til forbeholdene, ikke betød noget, da det kom til spørgsmålet om en folkeafstemning om traktaten?
Her kunne man jo virkelig tale om en folkestemning.
Jeg tror, at i nærheden af 70 pct. af befolkningen ønskede en folkeafstemning om Lissabontraktaten.
Her kunne man altså virkelig tale om, at der var et stort folkeligt ønske om en bestemt politisk agenda, og derfor kunne jeg godt tænke mig at høre, hvad statsministeren egentlig lægger til grund for at tro, at folket nu står uden for Statsministeriets porte og kræver, at de afstemninger skal holdes, mens han fuldstændig negligerede de 70 pct. af befolkningen, der ønskede en afstemning om traktaten.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-01-09:
Jeg tror, at et meget betydeligt flertal i den danske befolkning ønsker, at Danmark skal spille en aktiv og konstruktiv rolle i at forme det nye Europa.
Danmark var en drivende kraft i at få udvidet EU til nu 27 medlemmer.
Jeg tror også, at mange ønsker, at Danmark i det nye Europa, der nu tegner sig, skal være med til at sætte en dagsorden, skal påvirke den politiske udvikling.
Vi har en række ting fra dansk side, som vi gerne vil have fremmet, når det gælder en stærkere europæisk indsats mod international terrorisme, mod organiseret kriminalitet på tværs af landegrænserne, mod illegal indvandring og mod menneskehandel.
Vi vil også gerne have en stærkere europæisk indsats for at sikre et bedre miljø, for at forebygge menneskeskabt klimaforandring, og i det hele taget vil vi gerne, at Europa spiller en konstruktiv rolle i verden som sådan.
Jeg tror faktisk, mange danskere har det ønske, at det skal vi fra dansk side også være med til at præge.
Hvis vi skal have fuld indflydelse, er vi altså nødt til fuldt og helt at være med i samarbejdet.
Det er baggrunden for, vi har skrevet i regeringsprogrammet, at vi mener, at befolkningen på et tidspunkt i denne valgperiode skal have lejlighed til på ny at tage stilling til de 14 år gamle forbehold.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-01-09:
Jeg skal ikke holde statsministeren op på enkelte detaljer i hans nytårstale, men vil gerne vende mig lidt mod et af de temaer, som spillede en meget stor rolle, nemlig hele diskussionen om, at det nu er regeringens ønske, at man holder folkeafstemning til afskaffelse af i hvert fald en del af de forbehold, som vi har.
Jeg har også i pressen kunnet konstatere, at en del af bevæggrunden har været, at statsministeren sådan har fornummet, at en del af folkestemningen nu går i den retning.
I hvert fald beskrev Berlingske Tidende i går, at statsministeren nærmest har været nede i folkedybet og fornummet, at nu må man virkelig bevæge sig i den her retning.
Jeg synes jo, at det er en interessant motivation, for det er ikke helt den folkestemning, som jeg fornemmer, når jeg er ude.
Vi har lige haft en god valgkamp, hvor vi har været rundt og tale med en lang række mennesker - statsministeren sikkert nok med flere end jeg - men jeg har trods alt mødt en vis repræsentation.
Og jeg har ikke fornummet, at der sådan skulle være noget stort ønske om, at de her forbehold skulle afskaffes og dermed at Danmarks frihed til at regulere egne forhold skulle fjernes.
Derfor synes jeg godt, at jeg vil høre statsministerens bud på, hvad det egentlig er for en folkestemning.
Man fristes jo næsten til at spørge, om det er folkestemningen i Elysée-palæet eller i Danmark, som statsministeren har ladet sig inspirere af.
Line Barfod (EL), 2008-01-09:
Så vidt jeg forstår ministeren, har ministeren ingen planer om at gøre noget for at løfte det ansvar for den plan, som regeringen har lagt for, at der skal rekrutteres rigtig meget arbejdskraft hertil.
Når så folk kommer hertil, er der ikke rigtig nogen muligheder for at tage sig af, hvad man så gør med alle de mennesker, der kommer.
I stedet kan jeg forstå, at ministeren mener, at det er herbergerne, der har ansvaret for at smide folk ud i kulden igen, når de kommer dertil.
Hvis ikke herbergerne lever op til at smide folk ud i kulden og eventuelt lader dem dø af kulde, kan de risikere at miste deres tilskud.
Det synes jeg i den grad er ansvarsfralæggelse fra ministeren, og jeg håber, at ministeren nu vil komme med et bud på, hvilke initiativer man kan tage for at sikre, at man ikke har en stor gruppe mennesker her i landet, som skal leve på gader og stræder, og som dermed i den grad kan have en motivation til at påtage sig elendige arbejdsforhold og arbejde sort og dermed underminere vores arbejdsmarked.
Karen Jespersen (V), 2008-01-09:
Sådan som det har fungeret, og også lang tid før Rumænien og Polen kom ind i EU, er jo, at man henvender sig til kommunen, og kommunen drager så omsorg for at sikre, at de pågældende borgere kommer tilbage til deres hjemland, når de ikke er her på et lovligt grundlag.
Det er da sådan set et udmærket system.
Det er den ene ting, det handler om, nemlig at det system fungerer, og det gør det mig bekendt.
Den anden ting er så at sikre, at der ikke bliver arbejdet sort, og det er jo lige meget, om man kommer fra Rumænien eller man kommer fra Danmark.
På det område er der jo sket en betydelig oprustning i Skatteministeriets og skatteforvaltningernes regi med at opspore og forhindre sort arbejde, og det er noget, jeg bistår med og også har en kontakt til Skatteministeriet om.
Nu ligger ansvaret for overførselsindkomster jo ikke længere i Velfærdsministeriet, men det er noget, som jeg er meget opmærksom på, og som vi arbejder med også på tværs af ministerierne.
Bjarne Laustsen (S), 2008-01-09:
Jeg kan høre, at hr. Jørn Dohrmann afslører, at den er helt gal med korttidshukommelsen.
Vi måtte end ikke blive inviteret til en drøftelse om, hvordan vi kunne forbedre fødevarekontrollen, mens Dansk Folkeparti svingede pisken over regeringen og sagde: Det er os, og der er ingen andre, der må komme til her.
Derfor er man selvfølgelig også medskyldig i, at der er tusindvis af mennesker, der er blevet syge, og vi fik en nedskæring på over 100 mio. kr. og 200 mennesker blev fyret på området her.
Det er Dansk Folkeparti aldeles medskyldig i.
At man så forsøger at rette op på det nu, er jo af nød.
Det er jo ikke, fordi man selv har villet det, det er, fordi man er tvunget af omstændighederne til det.
Men i alle de her sager og kontrolrapporter - det er jo helt offentligt tilgængeligt, man kan bare gå ind og skrive dem ud - kan man jo se, at der er masser af virksomheder, der har fået en bøde, der ikke skulle have haft det.
Der er også nogle, der skulle have haft en, der ikke har fået det.
Man kan få betalt en bøde tilbage, hvis man ikke skulle have betalt den, men det andet kan altså ikke forekomme.
Jørn Dohrmann (DF), 2008-01-09:
Jeg vil sige til hr. Bjarne Laustsen, at regeringen jo altid, når den har mulighed for det, laver brede forlig med alle partier.
Det har den gjort hele tiden, og det tror jeg også den vil fortsætte med at gøre.
Man kan bare kan slå op statistisk.
Det er blevet nævnt mange gange også i valgkampen her, at den regering, der sidder nu, kun laver smalle forlig, men det viste sig jo i valgkampen, at man faktisk laver flere brede forlig, end dengang vi havde en SR-regering.
Så jeg er sikker på, at regeringen fortsætter med at lave brede forlig.
Til det andet med, om man kan komme efterfølgende og sige, at man nu uddeler en bøde, som man egentlig skulle have gjort, der må vi sige, at vi jo altså har samme spilleregler som på alle mulige andre retsområder.
Som udgangspunkt må vi gå ud fra, at myndighederne behandler sagen på den korrekte måde fra starten af.
Bjarne Laustsen (S), 2008-01-09:
Hr. Jørn Dohrmann kom med en påstand, som jeg synes han skylder at dokumentere.
Men jeg kan spørge omvendt: Kan hr. Jørn Dohrmann ikke bekræfte, at den tidligere minister på området, hr. Lars Barfoed, ikke måtte have lov at lave aftaler med andre partier end Dansk Folkeparti i forhold til hele fødevarekontrollen i den periode, han sad og var minister for området?
For det var jo det, der førte til hans fald.
Efterfølgende fjernede man så det forbehold, således at man kunne lave et bredt forlig.
Men det er den historiske kendsgerning.
Så vil jeg godt spørge om en konkret ting.
Hr. Jørn Dohrmann siger, at man kan ændre det, hvis der er nogle ting, der er gået forkert i forhold til det her med klageenheden.
Jørn Dohrmann (DF), 2008-01-09:
Der skal heller ikke herske nogen tvivl om, at Dansk Folkeparti synes, det er godt, at ministeren nu fremsætter det her lovforslag.
Men jeg hørte jo også sådan på hr. Bjarne Laustsen, at han måske alligevel var lidt glad i dag, idet han har udøvet indflydelse.
Altså, må jeg ikke bare minde hr. Bjarne Laustsen om, at det nogle af de andre gange er Socialdemokraterne selv, der er løbet fra de aftaler og løbet fra den indflydelse, de kunne have haft?
Altså, selv i valgkampen hørte vi om, at man ville opsige nogle af de aftaler
- lad os bare nævne sådan noget som skoleforlig og den slags ting.
Jeg håber ikke, at hr. Bjarne Laustsen også vil løbe fra den her aftale om fødevarekontrollen.
Jeg synes, det er glædeligt, at det er så bredt et flertal, der synes, at borgerne skal kunne føle sig trygge når de er ude at handle fødevarer, at de oplysninger, de får om de kontroller, også er i orden, og at man kan se de synlige resultater ude i virksomhederne; det er da gode ting og gode tiltag.
Også det der med, at der kommer nogle ekstra kontroller, er godt.
Hvis der er nogle fejl derudeomkring, jamen så er det ikke bare sådan, at nogen ryger om bag i stakken, nej, så er det jo selvfølgelig sådan, at der nu så også bliver holdt ekstra øje med vedkommende i den her kategori, kan man sige, og er der nogen områder, som man kan sige er højrisikoområder, så er det også noget, der vil blive fokuseret på
Så man kan sige, at borgerne gerne skulle kunne føle sig mere trygge.
Med hjælp fra alle partier her i Folketinget er det jo så lykkedes at kunne få en bred aftale her, og det synes jeg jo er fint.
Så vi synes i hvert fald, at vi vil være positive under udvalgsbehandlingen, og vi støtter selvfølgelig forslaget her.
Tina Nedergaard (V), 2008-01-09:
Det er fuldstændig korrekt, at vi skal være meget opmærksomme på forbrugernes sikkerhed, og det er sådan set også det, der ligger til grund for den aftale, som regeringen har ønsket at indgå med de øvrige partier.
Det er også sket under den tidligere regeringsperiode.
Det, der er muligt - også med de ressourcer, der er afsat af den her regering under hele regeringsperioden - er at koncentrere ressourcerne der, hvor der er behov.
Og det er jo helt meningsløst at opretholde nogle systemer, hvor man punker på virksomheder, som gentagne gange - igen og igen og igen - har bevist, at de tager deres ansvar alvorligt og endda serverer højkvalitetsvarer i deres restauranter eller i deres virksomheder, og ikke giver dem en mulighed for at kunne arbejde videre, mens vi koncentrerer ressourcerne om de steder, hvor der er problemer.
Det er det, vi vil ændre med denne aftale, og det, der er så pudsigt og også så elegant, er, at det jo ikke nødvendigvis er dyrere.
Det kan godt være mere effektivt, uden at det er dyrere.
Bjarne Laustsen (S), 2008-01-09:
Man skal da anerkende, at folk bliver klogere på det her område, men jeg synes bare, at vi har haft et mellemspil, som har været unødvendigt, for der blev jo råbt vagt i gevær derude om, at de besparelser, der blev foretaget på det her område, ville føre til det resultat, som vi fik.
Så regeringen skal da anerkendes for, at den har valgt at bruge 66 mio. kr. i forhold til de 114 mio. kr., man sparede, og at man altså har sparet meget mere end det, man har tilbageført her.
Det kan godt være, at man kan gøre tingene på en anderledes måde, men hvis målet er, at vi vil have sunde fødevarer, og hvis vi er enige om, at vi skal være efter de banditter, eller hvad de nu bliver kaldt - de brodne kar i den her branche - så må det være sådan, at vi fra samfundets side er i stand til at have et apparat, der kan slå ned på dem, der ikke gør det godt nok, for vi vil have sunde fødevarer, så forbrugerne ikke bliver syge af den mad, de spiser.
Det må være en målsætning.
Tina Nedergaard (V), 2008-01-09:
Venstre er et parti, der lærer løbende.
Det synes jeg også Socialdemokraterne skal.
Derfor skal vi i forlængelse af det her lovforslag, når vi skal drøfte udbygningen af det forlig på et tidspunkt og i øvrigt følge op på det, lytte til, hvad medarbejderne i fødevarekontrollen siger, bl.a. med hensyn til anmeldte og uanmeldte besøg, sådan at man lytter til de medarbejdere, der er ude i virkeligheden, og hører, hvad det er, de mener, der er behov for for at styrke fødevarekontrollen der, hvor der er et behov.
Vi lærer hele tiden.
Det, der er tilfældet, er jo, at det er den her regering, som har frembragt grundlaget for en helt bred aftale - ja, alle partier var med - om, hvordan vi forbedrer fødevarekontrollen.
Men jeg er også sikker på, at hr. Bjarne Laustsen vil anerkende, at det er et kompliceret område, og at det nok er umuligt at komme alt ondt til livs i den her sektor.
Men det, der er væsentligt, er, at der er en målrettet indsats, og at vi koncentrerer ressourcerne der, hvor der er et behov.
Jeg tror, at fødevarekontrollen også tidligere med stor dygtighed har forsøgt at undgå skandalerne, men situationen har jo været, at når alle skal kontrolleres lige meget, uanset hvor godt de gør det, så vil der blive mangel på ressourcer der, hvor der er et behov, nemlig på højrisikoområderne.
Bjarne Laustsen (S), 2008-01-09:
Når Venstres ordfører, fru Tina Nedergaard, siger, det er en god dag, kan vi så på baggrund af alle de fødevareskandaler, der har været, få en vurdering af, hvad Venstre har lært af det forløb? Vi ved alle sammen, at der er sparet over 100 mio. kr. på det her område og fyret over 200 mennesker.
Når vi kender resultaterne, ville man så ikke hellere have været skandalerne foruden?
Der er en grænse for, hvor meget man kan presse systemet ved bare at spare og skære ned på et område.
Der er jo tusindvis af mennesker, der er blevet syge af den mad, de har spist, fordi vi ikke har haft et ordentligt kontrolapparat fra det offentliges side.
Så jeg vil gerne bare høre, hvad Venstre har lært af den sag her.
Tina Nedergaard (V), 2008-01-09:
Det er en god dag i dag.
Det er en god dag for forbrugerne, som nu får større sikkerhed for, at de fødevarer, som de køber, er i god stand og ikke gør dem syge.
Det er også en god dag for de virksomheder, som gør sig umage for at give forbrugerne sunde og gode fødevareprodukter.
I sommer indgik regeringen forlig med alle Folketingets daværende partier om en forbedret fødevarekontrol.
Lovgivningen var vel egentlig allerede gennemført nu, hvis ikke der var kommet et valg i vejen.
Lovforslaget, som altså er en udmøntning af det brede forlig, betyder bl.a., at der gives fødevaremyndighederne nye sanktionsmuligheder over for virksomheder, der overtræder reglerne på området.
Det ændres nu.
Myndighederne får nemlig mulighed for at pålægge virksomheder f.eks. uddannelse og rådgivning.
Det er en klar styrkelse, da gentagelse på grund af manglende kompetencer dermed i højere grad kan undgås.
Det er også positivt, at virksomheder, som f.eks. har haft et dårligt parti varer, kan pålægges at anmelde de følgende tre partier, som virksomhederne modtager.
Det giver myndighederne forbedrede muligheder for at følge op på, om virksomhederne har forbedret sig.
Lovforslaget betyder samtidig, at fødevarekontrollens ressourcer og tid koncentreres om højrisikoområder, hvor f.eks. kød håndteres, mens der bliver mindre intensiv og aggressiv kontrol af f.eks. apoteker og lignende virksomheder.
Med lovforslaget vil virksomheder, som igen og igen påviser korrekt håndtering af varerne og hensyn over for forbrugerne, få status med en elite Smiley, hvilket betyder, at de fortsat vil få besøg af kontrolvirksomhederne, men med lavere frekvens.
Forslaget betyder således også en lempelse af de administrative opgaver i ordentlige virksomheder.
Endvidere vil ministeren med lovforslaget nu få hjemmel til at kunne etablere en uafhængig klagemyndighed for at sikre ensartet klageadgang for virksomhederne og ensartet forvaltning af sager, som ligner hinanden.
Kontrollen og sanktionerne skal jo helst være nogenlunde ens, uanset hvilken fødevareregion man hører ind under.
Ligeledes vil ministeren i forlængelse af ønsket om at øge forbrugerens sikkerhed og fremhæve de gode virksomheder formulere nye regler for, hvorledes man sikrer, at kontrolresultaterne er synlige og tilgængelige for forbrugerne.
Lovforslaget gennemføres kort sagt for at forbedre fødevaresikkerheden for forbrugerne og i højere grad koncentrere ressourcerne i vores kontrolmyndigheder om områder og virksomheder, hvor der fortsat er problemer.
Venstre støtter forslaget, men vi også åbne over for drøftelser af de enkelte elementer i forslaget under udvalgsbehandlingen.
Intet i denne verden er hundrede procent perfekt.
På fødevareområdet taler vi om, at det er levende mennesker, der arbejder med madvarer, som i sagens natur er sårbare over for bakterier og udsættelse for andre risici.
Men for os at se i Venstre er det vigtigt for forbrugerne, at Folketinget står samlet om at sikre sunde og risikofrie fødevarer, hvorfor det er glædeligt, at Folketingets partier har kunnet samles om den aftale, der ligger til grund for dette lovforslag.
Venstre støtter forslaget.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-01-09:
Jeg synes ikke, at kvaliteten er så ringe endda.
Det må stå for hr. Mogens Jensens egen regning.
At kvaliteten i Danmarks Radio skulle være så ringe synes jeg ikke er tilfældet.
Det andet, jeg vil sige, er, at hr. Mogens Jensen afviser, at licensen skal sættes op.
Fint, enig.
Hr. Mogens Jensen afviser, at skatterne skal sættes op.
Fint, jeg er enig.
Det viser, at hr. Mogens Jensen ikke har nogen løsning i dag.
Jeg har sagt, at en løsning jo kunne være, at Danmarks Radio skilte sig af med nogle af omkostningerne, f.eks. for dyrt byggeri.
Hvis Danmarks Radio vil det, skal regeringen ikke på nogen som helst måde stille sig hindrende i vejen.
Men hr. Mogens Jensen har ikke anvist nogen løsning.
Mogens Jensen (S), 2008-01-09:
Jeg er fuldstændig enig med statsministeren i, at der ikke skal licensstigninger eller skattestigninger til for at udrede problemer i Danmarks Radio, men der skal politisk handling til, en politisk handling, der kan gøre, at Danmarks Radios nedskæringer på 750 mio. kr. bliver forhindret, for det er jo det, der generer lyttere, seere og borgere i det her land.
Det er det, jeg synes at statsministeren skal forholde sig til.
Derfor vil jeg spørge statsministeren: Hvis det nu var en Femernbro, der pludselig løb ind i økonomiske vanskeligheder, ville statsministeren så også sige, at det må de selv om, så standser vi broen ude midtpå, eller hvis det var Rigshospitalet, der skulle udbygge og pludselig stod i et økonomisk problem, ville statsministeren så sige, at det er ligegyldigt, vi skærer 100 kræftoperationer væk for at finansiere, eller hvad det nu kunne være?
Jeg synes, statsministeren er lidt nonchalant og arrogant, når han fuldstændig afviser, at det er et problem for kvaliteten i Danmarks Radio for lyttere og seere, at man skal spare 750 mio. kr. Jeg synes, statsministeren skal tage ad notam, at der er et flertal i Folketinget, der ønsker, at regeringen agerer i den her sag og agerer ud over at foreslå en løsning, som handler om privatisering, der jo har vist sig ikke at være realisabel indtil videre.
Så må der jo andre løsninger til.
Jeg kunne godt tænke mig at høre statsministeren, om han har nogle bud på løsninger fra regeringens side.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-01-09:
Jeg vil gerne sige til hr. Frank Aaen, at jeg ikke på nogen som helst måde har løftet pegefingeren over for dem, der har de laveste indkomster i Danmark.
Det, jeg sagde i min nytårstale, var, at hvis vi skal sikre fortsat økonomisk fremgang i Danmark, er det vigtigt, at vi alle sammen har realistiske forventninger til - og her er så, hvad jeg nævnte udviklingen i offentlig service, privatforbrug og løn.
Jeg nævnte det hele.
Og ingen nævnt, ingen glemt.
Det gælder selvfølgelig også direktører, det gælder selvfølgelig også dem, der sidder i store huse, som hr. Frank Aaen nævner.
Vi har alle et ansvar for at sikre, at der er realistiske forventninger, hvis man skal fortsætte den økonomiske fremgang.
Og hvem i alverden kan være imod realistiske forventninger?
Frank Aaen (EL), 2008-01-09:
I nytårstalen løftede statsministeren pegefingeren over for de grupper, som har en forventning om at få nogle lønforhøjelser inden for den offentlige sektor her ved overenskomstforhandlingerne, og sagde: Kræv nu ikke for meget, det kan jo være, at det giver overophedning.
Det fik mig til at tænke på, hvorfor det lige præcis er den gruppe, der i forvejen tjener mindst, der skal have pegefingeren, når man kan se, at der er andre grupper i samfundet, der vælter sig i penge som aldrig før.
Vi så lige forleden dag, at de, der sidder i direktionslokalerne, har fået lønforhøjelser sidste år på 25 pct.
Og da der er tale om indkomster på over 1 mio. kr., er der altså mange af dem, der har fået lønforhøjelser, der er lige så store som en pædagogmedhjælpers årsindtægt, altså en lønforhøjelse på størrelse med det, andre tjener på et helt år.
Højtlønnede, der boltrer sig i lønstigninger - hvorfor er det ikke dem, der på en eller anden måde skal have en advarsel om at holde igen? Hvorfor er der råd til skattelettelser?
Hvorfor er der råd til at lade dem, der har en ejendom nord for København, der stiger med millioner af kroner, tjene de penge skattefrit?
Hvorfor skal man ikke beskattes, når man har arbejdsfri indkomst og er en af de aktieejere, der over årene har haft 1.000 mia. kr. i skattefri gevinst - eller næsten skattefri gevinst?
Hvorfor er det dem, der tjener mindst, der skal have at vide, at nu må de ikke kræve for meget, hvorimod alle de, der har de arbejdsfri indkomster, og alle de, som har de rigtig høje lønninger, bare får lov til at køre derudad og forbruge løs på en måde, som vi ikke har set tidligere i danmarkshistorien?