runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-04-26:
Jamen jeg synes, at hr. Bonne blander nogle ting sammen.
Det, ordføreren refererede til, var jo salg af Københavns Lufhavne, og det var salg af TDC.
Det er jo ikke det, der er tale om i det her forslag, og i det, som vi taler for.
Vi siger, at konkurrenceudsættelse betyder, at man f.eks. laver en 5-årig konkurrenceudsættelse i en periode, og derefter skal den så genudbydes, genudbydes og genudbydes.
Det er jo ikke det, der er sket med Københavns Lufthavne og TDC.
De er blevet solgt.
De er blevet privatiseret, de er blevet forvandlet til en pose penge.
Det er der, der er nogle politikere, også fra borgerlig side, som har tilladt sig at sige, at det måske er at gå lidt for vidt, nemlig med den del af privatiseringen.
Men det her er konkurrenceudsættelse, og det har ikke noget med det andet at gøre.
Flemming Bonne (SF), 2010-04-26:
Mit spørgsmål gælder for så vidt også det forhold, at man tvinges til at lave de her udbudsstrategier.
Altså, det er jo lidt det samme spørgsmål, som jeg havde i første runde.
Giver det ikke anledning til nogle overvejelser hos ministeren om – når man skal ride på flere heste på en gang, altså både skal sikre en god, effektiv kommunal drift og samtidig hele tiden have i baghovedet for resten også lige huske at se, om vi har et privat marked, som vi kan understøtte – i stedet for at lade kommunerne frit vælge, hvad de vil koncentrere sig om?
Altså, er det et stort problem for regeringen?
Eller tror man ikke på, at kommunerne er i stand til at magte det?
Bertel Haarder (V), 2010-04-26:
Vi vil foreslå kommunerne, at op imod en tredjedel af opgaverne konkurrenceudsættes.
Det synes jeg er ret moderat, i betragtning af hvor meget længere man kan gå i andre lande, inklusive vores svenske broderland.
Selvfølgelig er der udgifter forbundet med at gennemføre et udbud, men jo flere gange man gør det, jo færre administrative omkostninger og mindre bøvl er der ved det.
Og de udgifter, der er i forbindelse med at gennemføre et udbud, skal man jo se som en investering i at få mere og bedre service for pengene.
Sophie Løhde (V), 2010-04-26:
Det er kommunerne under et, der har lavet en aftale med regeringen.
Men jeg vil godt aflive også myte nummer et, som ordføreren for Socialistisk Folkeparti tager fat i, nemlig den evindelige påstand om, at der er foregået overbetaling af de private sygehuse.
Det er en stor omgang vås at påstå det.
Jeg vil anbefale, at man også gør sig den ulejlighed at sætte sig ned og læse noget af det materiale, som man fra oppositionens side har fortolket i en meget spændende optik.
Jeg kunne så forstå på ordføreren for Socialistisk Folkeparti, at de offentlige sygehuse kun skal konkurrere internt.
Det må jeg forstå på en sådan måde, at det udvidede frie sygehusvalg fuldstændig skal sættes ud af kraft, så hvis man ikke kan komme til på det ene offentlige sygehus, kan man få lov til at vente og vente og vente på at komme til på det næste offentlige sygehus.
Det er der jo altså ikke meget frit valg over.
Men det er da trist, at oppositionen ønsker at komme tilbage til tiden før 2001 frem for at sætte det udvidede frie sygehusvalg i højsædet.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-04-26:
Som andre har været inde på før mig – både ministeren og Venstres ordfører – har vi jo tidligere haft en diskussion, også i den nuværende folketingssamling, om det her forslag, som er fremsat af Socialdemokraterne, SF og De Radikale, om konkurrenceudbud af offentlige ydelser.
Dansk Folkeparti har sådan set ikke skiftet holdning siden sidst.
Vi står bag den aftale, der er indgået mellem regeringen og Kommunernes Landsforening.
Vi tror på, at det er sund fornuft, at man hele tiden har fokus på, hvor meget man kan få for pengene, og hvordan man bedst muligt får de midler, der er til rådighed, brugt så bredt som overhovedet muligt til gavn og glæde for både borgere og virksomheder i det danske samfund.
Hvis man kigger på udviklingen med hensyn til konkurrenceudsættelse af opgaver i kommunerne, kan man jo se, at fra 1998 og frem til 2008 er antallet steget med 51 pct., det er altså stigningen i steder, hvor man har valgt at lave udbud, hvor også private virksomheder har kunnet få lov til at gå ind og byde.
Udviklingen har bl.a. betydet, at man – hvis man kigger tilbage – i dag kan se, at omkring 53 mia. kr. i den kommunale service bliver genereret ud til private virksomheder, som har vundet forskellige opgaver i kommuner og regioner, og 257 mia. kr. ligger stadig væk hos kommunerne.
Så der er stadig væk sund fornuft i, at pengene bliver brugt på den bedst mulige måde.
Jeg er udmærket klar over, at mange har en stor lyst til at hade den måde, som det her udsættes på.
Nogle elsker konkurrenceudsættelse, og andre elsker at hade det.
Men det, der sådan set er det grundlæggende og punktummet forneden, er jo, at vi netop med konkurrenceudsættelsen har fået en situation, hvor vi får tingene meget, meget bedre beskrevet.
Kommunerne ved, hvad det er for nogle opgaver, de har i gang, og de ved, hvordan de skal udføres, og derfor er det rigtig godt, når private virksomheder også får lov til at komme ind og være leverandører til den kommunale sektor.
Det er Dansk Folkeparti stor tilhænger af.
Der, hvor vi alligevel gerne vil have lov til foruden at bruge den sunde fornuft også at bruge den sunde skepsis, er, når nogle politikere gør det til en dagsorden at sætte turbo på den her konkurrenceudsættelse.
Der vil jeg da gerne række hånden frem, bl.a. til oppositionen, i den her sag.
Og det var jeg i hvert fald ude at sige at vi ikke havde nogen interesse i.
Så Dansk Folkeparti vil gerne åbne dørene for private virksomheder.
Vi vil gerne åbne dørene for fri konkurrence.
Og vi vil gerne åbne dørene for, at borgerne får så meget service som overhovedet muligt for de penge, der er til rådighed.
Derfor kan vi ikke støtte det her forslag.
Det kunne vi ikke første gang.
Det kunne vi heller ikke anden gang.
Og det kan vi heller ikke tredje gang.
Rasmus Prehn (S), 2010-04-26:
Vi kan ikke forstå, at man fastholder den her strategi med at lave udbudsmateriale, når det er sådan, at det på grund af den her stigende procentsats altid ender med, at der ikke er nogen, der går ind og gør det anderledes eller billigere.
Vi står her med en undersøgelse fra Kommunernes Landsforening, hvori 77 pct. af kommunaldirektørerne siger: Der er altså alt for mange tilfælde, hvor der ikke er relevante aktører, som melder ind på det her, de byder overhovedet ikke ind på det, så vi fylder bare nogle ringbind med materiale.
Derudover siger halvdelen, at omkostningerne ved at udbyde kommunale opgaver ofte overstiger de forventede gevinster.
Så der er mange, der mener, at den omkostning, der er ved at lave hele udbudsmaterialer, er alt for høj, i forhold til hvad man rent faktisk kan tjene ved at gøre det.
Nu er Dansk Folkepartis ordfører selv kommunalpolitiker, og kan ordføreren slet ikke nikke genkendende til, at der er tilfælde, hvor man siger: På det her område giver det simpelt hen ingen mening at sende i udbud, for der er ikke nogen, der melder ind på det, og vi kommer bare til at bruge en masse penge på at fylde ringbind, og det er bureaukratisk?
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-04-26:
Jeg anerkender da, at man kan finde en masse eksempler på, at udbud og konkurrenceudsættelse har medført dårligere arbejdsvilkår for dem, der har skullet stå for opgaven.
I min egen hjemkommune havde vi udbud af rengøring på folkeskoleområdet, og det endte med, at vi trak det tilbage igen, fordi der blev gjort alt for dårligt rent og vi fik alt for store udgifter ud af det.
Så selvfølgelig kan det gå galt.
Men fordi ting går galt, skal vi jo ikke grave os ned i et hul og så sige: Uha, det her tør vi altså ikke at lægge arm med. Vi skal samlet set have en politisk vurdering af, om kommunerne får mest ud af at konkurrenceudsætte opgaverne; det skal belyses, hvad det, de skal have udført, koster, hvis de får det udført med deres egne afdelinger, og hvad de kan få det udført for hos private virksomheder.
Vi synes fra Dansk Folkepartis side, at det sådan set er meget fornuftigt, at man hele tiden kan veksle mellem private virksomheder og kommunale.
Så vi støtter altså stadig væk den aftale, der ligger, og som jo er indgået mellem kommunerne og regeringen.
Rasmus Prehn (S), 2010-04-26:
Jeg skal lige høre, om Dansk Folkepartis ordfører ikke kan bekræfte, at hvis det var sådan, at man stemte for det her forslag, ville alle kommuner, også den kommune, hvor ordføreren selv sidder i kommunalbestyrelsen, fortsat kunne sende i udbud, hvis det var det, man havde lyst til.
Det er jo ikke sådan, at man graver sig ned i et hul, som ordføreren siger, for man kan stadig væk sende i udbud, hvis man tror, det giver mening, og hvis man tror på, der kan være en gevinst at hente – man er bare ikke tvunget til det, og man er ikke tvunget til at lade procenten stige hvert år.
På den måde risikerer man ikke, som man lige har oplevet, at det bliver en dårlig forretning at sende skolerengøring i udbud, for så kan man trække det tilbage i kommunalt regi.
Men fordi procenten er steget, skal man også sende det i udbud og tabe en masse penge på det.
Kan ordføreren ikke se, at det sådan set er et meget rimeligt forslag her med frihed til kommunerne?
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-04-26:
Det er en falsk frihed.
Jeg er nødt til at skuffe den socialdemokratiske ordfører.
Vi indgår troværdige, langsigtede aftaler med Kommunernes Landsforening, og alle danske kommuner er mig bekendt medlem af Kommunernes Landsforening i dag.
Det betyder også, at kommunerne indgår i de her forhandlinger og de er med til at underskrive de her aftaler.
Så lang tid der er et fornuftigt tråd i det, synes jeg ikke, at vi her fra Folketingets side skal gå ind og åbne op for at ændre på de præmisser.
Så vil jeg gerne sige: Vi har jo tidligere her i Folketinget set, hvordan Socialdemokraterne har haft en dagsorden om at chikanere det danske erhvervsliv, senest i sidste uge, hvor man sågar ville lukke Mærsks store virksomheder, hvis ikke de kunne forstå, at der minimum skulle være 40 pct. kvinder i deres bestyrelse.
Var der ikke 40 pct. kvinder i danske virksomheders bestyrelse, ville man tvangslukke dem.
Det var Socialdemokraternes politik i sidste uge, og det er det sikkert også i den her uge.
Vi har en lidt anden indfaldsvinkel til det her fra Dansk Folkepartis side.
Vi ønsker faktisk at hjælpe og at åbne dørene for private virksomheder til at hjælpe kommunerne med at udføre opgaverne, så borgerne får så meget som muligt for de midler, der er til rådighed.
Og det synes vi faktisk vi gør med den nugældende lovgivning.
Line Barfod (EL), 2010-04-26:
Hr. Hans Kristian Skibby fortæller selv om, hvor galt det gik, da man i hans egen kommune udliciterede skolerengøringen.
Den slags er der jo masser af eksempler på rundtom fra hele landet.
Den eneste måde, de private firmaer kan tjene penge på, er jo ved, at de laver dårligere vilkår for de ansatte, og ved, at de løser opgaverne dårligere.
Samtidig giver det et enormt bureaukrati, og man bliver nødt til at indrette arbejdet, så det hele tiden skal måles og vejes.
De ansatte skal i nogle tilfælde bruge næsten mere tid på at måle og veje, for at man hele tiden kan sammenligne ydelserne, i stedet for på det, de egentlig er ansat til.
Har hr. Hans Kristian Skibby overvejet, hvor meget mere hjemmehjælp man kunne give de ældre, hvis man ikke var så optaget af at sikre, at private firmaer skulle tjene penge på, at alt det her skulle måles og vejes, men var optaget af at sikre god hjemmehjælp?
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-04-26:
Som så ofte før er der nærmest ikke et øje tørt, når Enhedslisten har været ved at fortælle om, hvor godt det hele kunne blive, hvis vi socialiserede det hele over i en hidtil uset grad, hvor staten skulle bestemme alting.
Det er jo det, der ligger i den typiske ideologi, hvis man er socialist: Væk med de private virksomheder og ind med statslig styring.
Det er jo det, bl.a. Enhedslisten kæmper for.
Den der med, at det ikke bidrager med noget godt til kommunerne, og at man ikke får mere for pengene, er jo decideret nonsens.
Altså, hvis vi tager sådan noget som de grønne områder i kommunerne, vej og park, er det jo sådan, at mange af dem, der byder på de opgaver, er virksomheder, som har langt, langt bedre materiel.
Ligesådan er det, hvis man indgår langsigtede kontrakter om vedligeholdelse af asfaltveje, så er der også nogle steder, hvor man har lavet nogle kontrakter med flerårige aftaler, og man har faktisk fået en meget, meget markant forbedring af vejene ved at lave en fast aftale med en entreprenør.
Så den køber vi altså simpelt hen ikke, det er nonsens.
Line Barfod (EL), 2010-04-26:
Nu har der jo aldrig været så meget statslig styring og så meget centralisering, som under den nuværende regering, som har Dansk Folkeparti til at stemme den her enorme statslige styring igennem sammen med.
Jeg synes, at det er noget, der i den grad skal fjernes.
Jeg synes, at det er forfærdeligt med den detailstyring, der er i øjeblikket.
Det er jo derfor, at jeg spørger, om hr. Hans Kristian Skibby har overvejet, om man i stedet for at fokusere på den detailstyring, der har til formål, at private virksomheder skal kunne tjene penge, og at alt derfor skal måles og vejes, kunne have fokus på at sikre en god hjemmehjælp til de ældre, gode børnehaver, en god folkeskole osv.
Var det ikke en mulighed at overveje, om vi kunne få langt flere ressourcer til at gøre det godt for borgerne for, hvis det var det, man var optaget af, i stedet for at være optaget af, at alt skal måles og vejes, for at private virksomheder skal tjene penge?
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-04-26:
Jamen jeg køber altså ikke de her argumenter, der kommer fra Enhedslisten.
Jeg synes, at de er lidt for langt ude ad landevejen.
Statslig styring?
Jamen det er jo ikke mange måneder siden – jo, det er måske 1 år siden, vil jeg så sige, at vi havde en sag her i Folketinget, hvor hele oppositionen ville lave et kommunalt rejsehold, som skulle køre rundt i alle de kommuner, hvor man mente, at der var bøvl med at lave god sagsbehandling over for udsatte børn.
Der ville man lave et rejsehold, som skulle køre rundt og kontrollere kommunerne.
Det var noget, som Enhedslisten i hvert fald støttede dengang, og også noget, som SF var bannerfører for.
Det er den type statslig styring, som vi fra Dansk Folkepartis side ikke kan acceptere. Vi synes, at opgaverne ligger bedst ude i kommunerne, og vi synes også, at det er en klokkeklar, god og sund og fornuftig opgave at have at sørge for at åbne dørene for private virksomheder, således at de også kan generere arbejdspladser udeomkring i Danmark.
Derfor støtter vi stadig væk ikke det her beslutningsforslag.
Flemming Bonne (SF), 2010-04-26:
Jeg kan forstå, at ordføreren ikke har det samme behov som vi andre måske for at kende lidt mere til de samlede virkninger af den udlicitering, der foregår.
Vi har i dag set en erhvervs- og økonomiminister være fremme og fortryde nogle privatiseringer, som er foregået år tilbage.
Den samme situation kan vel komme til at opstå i kommunerne, hvis ikke man er meget på vagt, når man laver sit udbudsmateriale og finder de områder, man gerne vil afprøve udlicitering på.
Der har tidligere været fremsat et forslag i salen her om, at vi måske skulle se at få en undersøgelse, noget konkret viden om, hvad de rigtige effekter egentlig er af den udlicitering, der har været afprøvet indtil nu.
Det er ikke oppositionen, der har skabt den markedssituation, der er på sygehus- og sundhedsområdet i øjeblikket.
Det er ikke oppositionen, som har stået fadder til, at man har lavet overbetaling på sygehusene.
Derfor er det vel rimeligt for at imødegå det problem, at man så siger, at de private sygehuse i det mindste skal konkurrere indbyrdes for at få opgaven, når det nu forholder sig sådan.
Så jeg synes nok, at det er en lidt anden diskussion.
Har man gjort sig nogen overvejelse om det?
Rasmus Prehn (S), 2010-04-26:
Først og fremmest tak til en altid veloplagt fru Sophie Løhde.
Det er jo altid en fornøjelse at debattere.
Sagen er den, at vi, når vi kigger på sundhedsområdet, kan se, at Venstre i stedet for at lave frie udbud simpelt hen har bestemt, at der direkte skal være en overbetaling til det private.
Det er sådan set den mekanisme, man har skabt.
Ministeren, som også er kollega til Venstreordføreren her – han er Venstremand – giver udtryk for, at når man skal sende det i udbud, er det, fordi der er et marked.
Men nu står vi jo altså her med tal, der viser, at 77 pct. af kommunaldirektørerne i Danmark siger, at det altså er ganske tvivlsomt, hvorvidt der rent faktisk er nogen aktører, der kan byde ind på det her.
Så vi kommer sådan set bare til at fylde nogle ringbind med udbudsmateriale, men vi kommer aldrig nogen sinde til at få nogen private aktører på banen.
Så det bliver bare spildt papirarbejde.
Det er der, vi fra Socialdemokratiets og for den sags skyld også fra SF's side tillader os at lytte til kommunerne og tage det alvorligt, når de siger: Vi vil sådan set gerne vil sende nogle opgaver i udbud, men vi vil ikke tvinges til en bestemt procentsats, for vi risikerer at skulle lave en hel masse papirarbejde, der er unyttigt.
Det giver da god mening.
Hvorfor er det, at Venstre, som ellers plejer at være det kommunale frihedsparti, ikke her lytter til kommunerne og siger: Jo, vi vil faktisk gerne lade jer selv bestemme?
Sophie Løhde (V), 2010-04-26:
Tak til den socialdemokratiske ordfører.
Fornøjelsen er helt på min side.
I forhold til spørgsmålet om regionerne og udbud vil jeg sige, at det jo er en lille smule paradoksalt at høre argumentationen fra den socialdemokratiske ordfører.
For som jeg også afslørede i min ordførertale: Man siger i sundhedsudspillet fra S og SF, at vi kan spare mindst 160 mio. kr., også selv om Finansministeriet har sagt, at de beregninger ikke holder stik, men lad nu det ligge.
Men når vi kan spare de penge, hvorfor er det så, at man i landets største region har stemt imod at sende pakker af operationer i udbud?
Der har man fremsat adskillige forslag fra Venstre, Konservative og Dansk Folkepartis side, og hvem er det, man er blevet stemt ned af hver eneste gang?
Det er Socialdemokraterne, Socialistisk Folkeparti, Det Radikale Venstre og Enhedslisten.
Så er man da ikke særlig interesseret i at forsøge at få mere sundhed for pengene.
Det morsomme er jo så bare, at man åbenbart anerkender sammenhængen her på Christiansborg, mens det kniber lidt med at anerkende sammenhængen ude i det regionale system.
For det er ærlig talt en anelse forvirrende, at det er dybt problematisk at sende velfærdsopgaver i udbud i regionerne, og der sørger man for at stemme imod det, men herinde sørger man for at fremsætte forslag om, at kommunerne heller ikke skal gøre mere.
Altså, jeg kan slet ikke se logikken og den dybere sammenhæng i beslutningsforslaget, når jeg kigger på, hvordan man agerer og stemmer i praksis.
Rasmus Prehn (S), 2010-04-26:
Nu synes jeg, at det er lidt for tidligt, at Venstres ordfører mister modet.
Det er jo et fantastisk godt beslutningsforslag, der ligger her.
Jeg kan garantere Venstres ordfører for, at hvis der er noget, der er socialdemokratisk politik, så er det mest sundhed for pengene.
Nu er det ikke sådan, at jeg er sundhedsordfører.
Men jeg synes sådan set, at der var en væsentlig pointe i det, ministeren, der også er Venstremand, sagde, nemlig at når man sender noget i udbud, skal det også være, fordi der er et marked.
Der er altså en rigtig stor del af kommunerne, der siger: Vi vil gerne sende opgaver i udbud, men der er nogle opgaver, som vi kan se der ikke er noget marked for.
Er det så ikke tudetosset at sætte sig ned og fylde ringbind med udbudsmateriale?
Skulle vi ikke lade være med det, skulle vi ikke droppe bureaukratiet og bruge pengene på service?
Det synes vi fra socialdemokratisk side lyder godt, og det er derfor, vi kommer med det her forslag.
Men så vil jeg gerne spørge om noget helt principielt: Hvor sætter Venstre grænsen for udbud?
Jeg står her med en artikel, hvor Venstres daværende erhvervsordfører, hr. Jacob Jensen, giver udtryk for, at det er 100 pct., der skal i udbud: Intet skal være fredet; der er ikke noget, der er helligt; målsætningen er, at 100 pct. skal i udbud.
Skal vores folkeskoler og børnehaver også sendes i udbud?
Er det McDonald's og Coca-Cola, der skal købe vores skoler og undervise vores børn?
Sophie Løhde (V), 2010-04-26:
Igen vil jeg sige, at fornøjelsen fortsat er helt på min side.
Men jeg synes, at det er lidt ærgerligt, at den socialdemokratiske ordfører siger, at fordi han tilfældigvis ikke har siddet i Region Hovedstaden, kan han slet ikke forholde sig til, at man stemmer imod det, ens parti i øvrigt selv foreslår og argumenterer for i Folketingssalen.
Der mangler en lille smule logik.
Så er det korrekt, at ministeren fremhævede det, som ordføreren selv påpegede i sin tale, og der er det jo sådan, som ministeren også understregede, at det er kommunerne under et, der skal konkurrenceudsætte en bestemt andel af opgaverne.
Det er jo ikke hver enkelt kommune.
Så der er rigeligt plads til variation kommunerne imellem.
Hvis man kigger på tallene, viser det sig sådan set også, at allerede i dag er variationen kommunerne imellem meget stor, altså variationen, hvad angår, hvor stor en andel af opgaverne man sender i udbud.
Nogle kommuner konkurrenceudsætter over 50 pct. af deres opgaver, mens andre kommuner konkurrenceudsætter omkring 25 pct. – inden for de samme typer af opgaver.
Det afgørende for os i Venstre er ikke, hvem der løser opgaven, men at den løses bedst og billigst.
Ja, jeg ved ikke, hvordan det måtte forholde sig hos de øvrige af Folketingets partier, men i Venstre er det ikke sådan, at vi opfatter børnene eller deres forældre som nogle tomater –
var det ikke det udtryk, ordføreren for Enhedslisten brugte?
– sådan en sammenligning har jeg aldrig brugt, og den må Enhedslisten sådan set gerne beholde for sig selv.
Det, der er afgørende for os, er, som ministeren også påpeger, at man har mulighed for at stemme med fødderne til hverdag, og det vil sige, at man har mulighed for at gå et andet sted hen, hvis det er, man ikke er tilfreds med den pågældende opgaveudførelse.
Og det er derfor, vi blot siger: For os er det overhovedet ikke afgørende, om det er det offentlige eller det er det private, der løser opgaven.
Det afgørende er, at vi får opgaven løst bedst til den bedste kvalitet og til den bedste pris.
Det er jo trods alt den ansvarlige måde at få mest mulig velfærd ud af pengene på, og det er i bund og grund det, vi alle sammen praktiserer i vores hverdag som almindelige mennesker, når vi almindeligvis skal ud at foretage indkøb.
Sådan forholder det sig jo ikke.
Hvorfor skulle det så forholde sig anderledes i kommunerne, der vist udgør to tredjedele af den samlede samfundsøkonomi?
Line Barfod (EL), 2010-04-26:
Ja, det var Venstres tidligere socialordfører, Flemming Oppfeldt, der kaldte det tomater, og nu kan jeg forstå, at fru Sophie Løhde hellere vil snakke om nogle andre indkøb.
Det er sådan set underordnet, om det er indkøb af tomater eller andre ting.
Jeg prøver at spørge igen:
Mener fru Sophie Løhde og Venstre, at den måde, hvorpå vi bedst skal forholde os til, hvordan vores børn får en god opvækst, er, at vi skal betragte dem som ting, der skal købes i et supermarked, at pasning af dem skal betragtes som en ting, der skal købes i et supermarked, eller skal vi sige, at vi er ansvarlige borgere i et demokrati, og at vi demokratisk skal sikre, at alle vores børn – ikke kun de riges børn, men alles børn – får de bedst mulige børnehaver, og at vi, hvis der er noget galt i børnehaven, så skal gribe ind og rette op på det, der er galt, og ikke bare have, at de rige kan flytte deres børn til nogle private børnehaver, hvor de kan betale ekstra, men sikre, at alle børn får den bedst mulige børnehave?