runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Liselott Blixt (DF), 2008-05-08:
Det var mange spørgsmål.
For jeg kommer rundt på de forskellige sygehuse.
Jeg har sjældent set så mange senge ude på gangene, som hr. Jens Peter Vernersen refererer til, så jeg kunne godt tænke mig at se en oversigt over, hvor det er henne.
Jeg er godt klar over, at udfordringerne på kræftområdet ikke er løst, og at der er meget at tage fat på lige nu.
Men det, Dansk Folkeparti har gjort, er, at vi har taget ansvar og været med til de her finanslovaftaler og netop prioriteret det område.
Jens Peter Vernersen (S), 2008-05-08:
Jeg forstår, at fru Liselott Blixt ikke har set medicinske patienter på gangene.
Jeg skal ikke sige, hvor fru Blixt har været, men jeg har været på hospitaler, hvor jeg har set, at sengene står i lange rækker og patienterne ligger i disse senge.
Jeg har fået indberetninger om, på hvilke hospitaler det er, som jeg ikke har været på.
Så det er vist almindeligt kendt, men jeg kan forstå, at det har forbigået
fru Blixts opmærksomhed.
Liselott Blixt (DF), 2008-05-08:
Jeg ser stadig væk gerne et notat om, hvad det er for sygehuse, der har sengepladserne ud på gangene.
Faktisk er der ikke ret mange sygehuse, der må det på grund af brand- og flugtveje.
Så jeg kunne godt tænke mig at høre, hvilke sygehuse det drejer sig om, og på hvilke medicinske afdelinger de ligger ude på gangene.
Karl H. Bornhøft (SF), 2008-05-08:
Forslaget, vi behandler i dag, kan vel nærmest betegnes som en hybrid mellem SF's beslutningsforslag - som vi skal behandle senere på måneden - om ligestilling af private og offentlige sygehuse og så Enhedslistens B-forslag fra forleden om fjernelse af fradragsretten for private sundhedsforsikringer.
De private sygehuse har jo ikke haft nogen større betydning i det samlede behandlingstilbud i Danmark, men i de seneste 5 år er behandlingerne på de private sygehuse vokset betragteligt, således at de fra at være et tilbud til de få på et enkelt eller to sygehuse i dag er en del af det almene behandlingstilbud.
Det fortæller noget om udviklingen.
I november 2007 opgjorde Ugebrevet A4 udviklingen siden 2001 således: Fire gange så mange danskere har en sundhedsforsikring, tre gange så mange skattekroner ender i den private sundhedssektor, og over dobbelt så mange patienter bliver behandlet på privathospitaler på det offentliges regning.
Man kan naturligvis synes, at det er lidt, men det fortæller noget om udviklingen, og det fortæller jo desværre også, at hvis man ikke ændrer på forholdene, er det jo en udvikling, der vil fortsætte.
Den udvikling tror vi nemlig vil blive forstærket i de kommende år, i takt med at de private sundhedsforsikringer får en stadig større udbredelse.
Der er derfor behov for, at området reguleres - det er vi nødt til at erkende - og at man får sat en foreløbig stopper for de favoriseringer, der er på private sygehuse, så vi undgår den skævvridning af sundhedsområdet.
Det er også vigtigt for os at sige, at det element i forslaget i dag, der drejer sig om privatpraktiserende speciallæger og deres overenskomst med det offentlige, altså er en reel problemstilling, som Socialdemokratiet her gør opmærksom på, og vi er altså nødt til at sørge for, at der ikke sker en prioritering blandt de mennesker, der skal behandles.
Så hvis området ikke reguleres, opnår vi efter vores opfattelse dels en unødig fordyrelse af sygdomsbehandlingen, som egentlig hverken gavner de syge eller skatteborgerne, dels en skævvridning af vores sundhedsvæsen med alt for stor fokus på planlagt kirurgi på bekostning af hele det medicinske og akutte område.
Hvis det er en udvikling, som regeringen og Dansk Folkeparti bakker op, vil jeg i hvert fald sige, at så harmonerer det ikke med deres pæne ord, f.eks. da vi diskuterede forslaget til national handlingsplan på det medicinske område.
Derfor vil jeg afslutningsvis minde om, at over 80 pct. af alle de indlagte i dag indlægges akut, og at de ofte ender på de medicinske afdelinger, hvor man har svært ved at rekruttere læger og sygeplejepersonale.
Man er altså nødt til at gøre op med sig selv: Vil man hjælpe de medicinske afdelinger med den her problemstilling, eller vil man lade være med at hjælpe dem og fortsat have frit spil for hele den private sektor?
Jens Peter Vernersen (S), 2008-05-08:
Der var kun én årsag til, at det kom igennem på den måde, som det er nu.
Det var, at regeringen ikke kunne skaffe flertal for sit oprindelige forslag.
Regeringen blev presset til det.
Jeg har nemlig gang på gang hørt, at man går ud og fortæller, at det er regeringen, der har skaffet det.
Det var det ikke.
Man kan bare læse referatet fra disse forhandlinger.
Der står helt klart - og det er under førstebehandlingen - at regeringen ikke var indstillet på det, men da den ikke kunne skaffe sit flertal, ændrede den sit lovforslag.
Men det blev også ændret sådan, at når det drejede sig om generelle kriterier som anciennitet og antal arbejdstimer, kunne man undtage folk.
Lone Dybkjær (RV), 2008-05-08:
Nu gik ministeren jo lidt videre, for han sagde, at han næsten troede, at han ville love, at der var gratis adgang fra 2009.
Nu er vi jo nogle, der har visse erfaringer med andre ministre, f.eks. i forbindelse med EU-oplysnings-midler, og vi må konstatere, at det, som ministeren siger, ikke betyder så meget, hvis det ikke er blåstemplet i Finansministeriet.
Det er åbenbart sådan, at aftaler ikke umiddelbart duer, de skal derover først - og vi er ved at overveje, hvordan vi skal finde en procedure for det.
Har han snakket med finansministeren?
Karl H. Bornhøft (SF), 2008-05-08:
Jeg skal på vegne af vores forbrugsordfører, fru Pia Olsen Dyhr, sige følgende: SF støtter forslaget med begejstring.
Vi er oven i købet meget glade for, at regeringen bakker det op, og vi synes ikke, vi skal hænge os i den bagatel, at de jo nærmest også er tvunget til det.
Derfor er det også godt, at regeringen nu vil arbejde for, at det bliver obligatorisk.
Mærkningen bliver presset af de forskellige frivillige mærkninger, og her tænker vi jo især på GDA-mærkningen.
Og hvorfor udmærker GDA-mærket sig?
»Udmærker sig« er måske også for stærkt sagt i den her sammenhæng, men der er i hvert fald indbygget tre grundlæggende problemer, nemlig sukkerindhold, portionstørrelser og så, at man skal være kvinde.
Når vi kigger på sukkerindholdet og tager GDA-mærkningen som udgangspunkt, vil vi se, at vi hver især er i den situation, at der er tale om 90 g sukker dagligt.
De nordiske anbefalinger er jo ellers 45 g for børn, 55 g for kvinder og 70 g for mænd.
Den enkelte forbruger bliver derfor villedt, hvis man tror, at man kan regne med GDA-mærket.
Når vi kigger nærmere på portionsstørrelserne, ser vi, at de varierer alt efter produkt.
Enkelte morgenmadsprodukter tager udgangspunkt i 30-g-portioner, hvilket jo er klart mindre end det, hver enkelt forbruger forbinder med det, der betegnes som en portion, og det forvirrer jo bestemt mere, end det vejleder.
Sidst, men ikke mindst, tager GDA udgangspunkt i, at vi alle er aktive, motionerende kvinder, åbenbart.
Og når vi ser, at GDA f.eks. bruges på Coco Pops, vil vi nok synes, at det jo nok vil give mere mening at tage udgangspunkt i et barns end i en kvindes behov.
GDA-mærket er mildest talt ikke vejledende for forbrugeren, snarere forvirrende, og i skrap tale ville vi jo nok have sagt decideret vildledende
Det er derfor SF meget magtpåliggende at sikre, at forbrugerne får den bedst mulige vejledning, og derfor er vi glade for den obligatoriske 100-g- og 100-ml-næringsdeklaration, men det er langt fra nok.
Vi i SF ville gerne have, at ministeren også tager kampen op mod GDA-mærket, for at sikre brugerne.
Per Clausen (EL), 2008-05-08:
Jeg beklager, at jeg havde overset, at den konservative ordfører ikke deltog i den almindelige jubel over det her fantastiske beslutningsforslag, som både de, der har skrevet det, og de, der ikke har skrevet det, åbenbart har udtænkt i fællesskab.
Jeg vil sige et par ting til det her spørgsmål om de her mærker.
Det er for det første, at selv om det så lykkes nu at fastholde den danske regering på det synspunkt, at det er pr. 100 g og 100 ml og ikke noget andet, der skal være indholdet i det mærke, man skal slås for ned i Europa, så er kendsgerningen jo, at når GDA-mærket har en vis mulighed for at slå igennem, er det, fordi GDA-mærket foregiver at være det, som vi i grunden har brug for, nemlig et enkelt mærke, som sender et signal om, hvorvidt et produkt er mere eller mindre sundt.
Det var jo sådan et mærke, som regeringen her i Danmark havde udtænkt, som regeringen arbejdede på, og som regeringen forsøgte at lave frivillige aftaler med danske virksomheder og den danske detailhandel om - totalt uden held, må man selvfølgelig sige, og som derfor ikke blev obligatorisk, også fordi der var et flertal i Folketinget, der ikke ville understøtte det.
Men sådan et mærke mangler vi jo i grunden, og så kan det jo være, at der kommer det der nøglemærke, som de har i Sverige, og så kan det være, at det kan løfte en del af opgaverne.
Men pointen er altså, at GDA-mærket lige præcis går ind der, fordi det forsøger at beskrive, at det giver en nem og en enkel forklaring på lidt indviklede problemstillinger, og det er lige præcis derfor, det er farligt, når det direkte fejlinformerer folk ved at benytte to ting, som er lidt uafklarede, nemlig portion og dagsforbrug, for hvad er en portion, og hvad er et dagsforbrug?
Uden at trampe for meget rundt i det, skal jeg i hvert fald sige, at jeg selv troede, jeg havde købt nogle chips her for nylig, som var ekstremt slankende, fordi de kun indeholdt en fjerdedel af det fedt, som dem i de andre poser indeholdt.
Så gik det bare op for mig, at det var, fordi jeg havde taget udgangspunkt i, at det var en portion, og den portion var altså meget mindre end den portion, jeg havde tænkt mig at spise.
Men sådan er der jo så meget.
Så det er bare det omkring GDA.
Hvis vi nu skal diskutere, hvem der har æren osv., er jeg i hvert fald lidt overrasket over, at fru Bente Dahl, som jeg troede havde spillet en stor og vigtig rolle i at få lavet det her beslutningsforslag, er sådan en konfliktskabende person, der bevidst har undgået at forsøge at lave en aftale med V og K.
Det giver et helt nyt perspektiv for min opfattelse af Det Radikale Venstres arbejde, så måske skulle jeg ønske fru Bente Dahl velkommen i klubben.
Per Clausen (EL), 2008-05-08:
Jeg skal ikke kaste mig ud i en meget lang debat om de enkelte elementer, man kunne finde, fordi jeg sådan set er enig med fødevareministeren i, at der jo er mange sammenfaldende synspunkter i det, hun sagde, og i det, vi foreslår, men et enkelt spørgsmål kunne vi starte med.
Jeg synes jo, det på mange måder er flot, at man ligesom har accepteret, at på daginstitutionsområdet bliver det med maden en del af hverdagen.
Eva Kjer Hansen (V), 2008-05-08:
Det er jo simpelt hen en ressourcediskussion.
Altså, skulle vi indføre gratis økologisk mad til alle elever i folkeskolen, ja, så skønnes det at ville koste i størrelsesordenen 3 mia. kr. årligt, og i forvejen er det sådan, at forældrene betaler for deres børns kost.
Det, jeg synes det gælder om, er at gøre det her sunde måltid mad tilgængeligt.
Min ambition er, at det kommer på alle skoler, ligesom vi har sat det i værk for daginstitutionerne.
Og jeg synes jo så, at det er en hensigtsmæssig udnyttelse af ressourcerne, at vi går ind målrettet og siger, at i forhold til de familier, der er økonomisk dårligt stillede, vil vi gerne lave et særligt tiltag for at imødekomme dem.
Per Clausen (EL), 2008-05-08:
Jeg skal nu på baggrund af tidspunktet og alt det der sige, at jeg synes, at det jo er rimeligt, at vi nu er endt derhenne, hvor det, fødevareministeren siger, er, at det er et spørgsmål om ressourcer, for vi har tidligere haft nogle meget - synes jeg - interessante, men alligevel lidt tunge debatter om forældrenes ansvar, forstået på den måde, at det nærmest var et princip, at de skulle betale.
Jeg vil bare sige til fødevareministeren, at jeg tror, at man skal gøre sig mange overvejelser om, hvordan man også kan inddrage det, at der er mad i folkeskolen, som en del af pædagogikken, en del af undervisningen, netop for at skabe de der sunde vaner, som vi jo er nogle der aldrig nåede at få.
Og hvis man skal inddrage alle elever, er det jo også vigtigt, at alle elever er med i ordningerne.
Eva Kjer Hansen (V), 2008-05-08:
Der er både et ressourcespørgsmål og så sandelig for mig også et principielt spørgsmål, og det er det, fordi jeg synes, det er vigtigt at bevare et engagement også fra familiens side, at flere grunde.
Den ene er, at de erfaringer, vi har om ordningerne i dag, viser, at der, hvor forældrene er meget engagerede i det, er det faktisk en større succes.
Så det betyder noget, at man får tænkt de forskellige parter med ind i det, og det vil man jo helt pr. automatik få, i og med at der også er en betalingsordning.
Det andet er, at det jo hjælper stort, at vi sikrer et sundt måltid mad én gang om dagen til børnene, hvis de så kommer hjem til familien og fortsætter alle de usunde vaner.
Derfor skulle vi gerne have hele familien inddraget i forhold til også at få sat fokus på, hvad det er for nogle madvaner, der gør sig gældende i familien, og hvad det er for en kost, der bliver sat på bordet, når børnene er hjemme.
Så derfor er det meget vigtigt for mig netop at holde fast i, at forældrene skal være engagerede i de her forskellige ordninger.
Så det er både et spørgsmål om en tilgang til det at sikre et engagement, sikre, at familien bakker op om det, og i virkeligheden at de gode ting smitter af i hele familiens indsats, og så er det et spørgsmål om ressourcer.
Bjarne Laustsen (S), 2008-05-08:
Jeg lagde mærke til, at fødevareministeren var meget inde på, at det var vigtigt med sund kost både i det offentlige og det private, og det er faktisk en holdning, som jeg deler.
Det, der kan være et spørgsmål om, er, om der er ressourcer til det, som også ministeren var inde på.
Der vil jeg stille det spørgsmål: Hvis man skal vælge mellem skattelettelser og så at prioritere det her, således at vi får afsat de nødvendige ressourcer til det her område, så flere og flere kan komme ind i de ordninger her, hvad foretrækker ministeren så?
Eva Kjer Hansen (V), 2008-05-08:
Jeg mener slet ikke, at man kan gøre det op på den måde.
Som jeg netop har beskrevet voldsomt, synes jeg, at forældreengagementet er helt afgørende for, at det bliver en succes.
Det er den erfaring, vi har gjort indtil nu.
Og derfor mener jeg, at vi skal holde fast i, at det skal være forældrebetalte ordninger, men med den mulighed, som vi jo har lavet på daginstitutionsområdet, at vi kan gå ind og støtte de familier, der økonomisk står svagt.
Bjarne Laustsen (S), 2008-05-08:
Jeg tror bare, at hvis det her skal lykkes for os, også på flere områder, er ministeren nødt til at erkende, at det bliver et spørgsmål om at støtte de her ordninger og måske også at lave særlige regler for, at når der bliver lavet offentligt udbud og sådan noget, sætter vi nogle kvalitetskrav.
Det kunne også være med hensyn til økologi og den slags ting.
Men vi bliver nødt til at tage hånd om det, for det spiller en central rolle, at vores børn får et sundt måltid mad, uanset om det er i daginstitutionen eller i skolen osv.
Derfor synes jeg jo, at i et velfærdssamfund gør det ikke noget, at vi prioriterer det her.
Der kan være en ideologisk diskussion om, hvem der skal betale det, men jeg tror, at vi er nødt til at gå foran og være med til at prioritere midlerne til de her områder.
Jørn Dohrmann (DF), 2008-05-08:
Det betragter jeg slet ikke som et drillespørgsmål, for hr. Bjarne Laustsen ved udmærket godt, at Dansk Folkeparti bl.a. på miljøområdet siger, at vi er nødt til at skulle løfte bredere end kun lige ved at løfte Danmark.
Vi ser det jo også på det her område: Kan EU være en medspiller, så er der da ingen grund til, at vi gør EU til en modspiller.
Bjarne Laustsen (S), 2008-05-08:
Jeg tror, at når hr. Jørn Dohrmann læser referatet af Folketingets forhandlinger, som en gang imellem kan være nyttig læsning, vil han kunne læse, at den socialdemokratiske ordfører ikke har nævnt nogle firmaer ved navn, men har nævnt en bestemt varegruppe, nemlig cola, og der er jo mange forskellige firmaer, der producerer det produkt.
Så det håber jeg at hr. Jørn Dohrmann har taget til efterretning.
Så kunne man måske også bruge det til at drille lidt med, for jeg ved jo, at ordføreren ikke er særlig meget for EU.
Men her er der jo netop en mulighed for, at vi kan bruge EU-systemet til at få en fælles mærkning, som kan løfte det, som vi her i Danmark alle sammen er enige om.
Så der er jo altså også noget godt ved EU - er vi ikke enige om det?
Vi kan altid strides om, hvem der skal have æren, hvis noget lykkes, og sådan er det jo.
Succeser har altid mange fædre, hvorimod der ikke rigtig er nogen, der vil kendes ved fiaskoer.
Men bare det kan lykkes, at vi kommer frem til, at forbrugerne i både Danmark og resten af Europa får nogle mærkningsordninger på produkterne - morgenmadsprodukter, sodavand og andre ting - som er til at forstå for den enkelte forbruger, når man går ud og køber dem.
De skal være synlige, og der er en lang række krav, man kan stille til det her.
Derfor er det jo vigtigt, at vores minister tilkendegiver over for Folketinget her i dag, at hun virkelig vil gå ned og overbevise sine kollegaer om det.
Vi har en anden sag, hvor flertallet i Folketinget har været for danske særregler i forhold til dyretransporter, og det er nu også positivt i forhold til resten af EU.
Så vi kan jo godt gøre noget, hvis vi står sammen om det og løfter i flok.
Eva Kjer Hansen (V), 2008-05-08:
Jeg kan bekræfte, at det er det, jeg arbejder for.
Jeg tilslutter mig fuldt ud Kommissionens intention om, at næringsdeklarationen skal være enkel, og at den skal være forståelig for forbrugerne.
Bente Dahl (RV), 2008-05-08:
Jeg vil da gerne allerførst kvittere for ministerens opbakning til forslagsstillernes politik.
Jeg vil på forslagsstillernes vegne sige, at vi er glade for den.
Men så er det, som om vi først skal til at starte på arbejdet, for det her skal jo udføres.
Det er jo ikke nok, at vi er enige om, at vi skal have den der mærkning.
Nu skal den jo også udføres i praksis.
Nu kommer så mit spørgsmål til ministeren.
Vi taler om, at forbrugerne tydeligt skal kunne se, hvad de køber; de skal tydeligt kunne sammenligne produkter.
Så derfor er det meget vigtigt, at der er en synlighed i mærkningen.
Allerede i dag er det jo sådan, at de her 100 g står et lidt hemmeligt sted nede på pakningerne.
Men det, jeg vil spørge ministeren om, er, om ministeren vil arbejde for, at der bliver en øget synlighed i mærkningen, når vi samtidig skal have det pr. 100 g eller pr. 100 ml.
Eva Kjer Hansen (V), 2008-05-08:
Jamen jeg synes, det er vigtigt med både synligheden og så sandelig også, som hr. Bjarne Laustsen var inde på, at de oplysninger, man får, er forståelige.
Det gælder om at finde balancen mellem, hvad der skal oplyses om, hvad der giver mening for forbrugeren, og hvordan vi sikrer, at næringsdeklarationen fremgår på en sådan måde, at den så at sige er anvendelig.
Det er de detaljer, vi skal diskutere nærmere.
Men jeg synes, det er positivt, at i Kommissionens udspil er der faktisk netop lagt vægt på synligheden.
Der er oven i købet lagt op til en diskussion om, hvor på emballagen næringsdeklarationen skal placeres, og det vender vi tilbage til en nærmere drøftelse om.
Jeg synes, vi skal være varsomme med, hvor langt vi skal gå i detaljeringsgraden, men det, der er helt afgørende for mig, er, at vi får lavet en obligatorisk ordning, og at vi får så mange fælles EU-regler på det her område som overhovedet muligt.
Det giver mig så også anledning til lige at sige til hr. Bjarne Laustsen, at det også omfatter produkter fra tredjelande, fordi det simpelt hen bliver et krav i forhold til adgangen til EU’s marked.
Bente Dahl (RV), 2008-05-08:
Netop angående detaljeringsgraden er jeg helt enig med ministeren i, at vi ikke skal gå i detaljer med lovgivning, men jeg vil meget gerne høre, hvilke tanker ministeren har gjort sig om, hvordan synligheden skal kunne håndhæves.
Ministeren siger godt nok, at det er positivt, at man diskuterer det i EU, men jeg har endnu ikke hørt ministeren give et bud på, hvilket udgangspunkt vi har i Danmark som bud på, hvordan vi kan håndhæve og effektuere den synlige, enkle mærkning.
Eva Kjer Hansen (V), 2008-05-08:
Jamen det synes jeg egentlig vi har vores bud på.
Jeg synes, det er helt afgørende, at vi får en obligatorisk ordning, som tager udgangspunkt i de 100 g eller 100 ml.
For mig er det det vigtigste.
Så håber jeg, vi kan blive enige om, hvad det er, man i øvrigt skal oplyse om.
Så kan der være en yderligere udbygning med, hvad man kan oplyse om, hvis man gerne vil, og så skal det være et krav, at det også er læsbart, og at det er synligt.
Det gælder jo også om at give god adgang for forbrugeren til at indhente yderligere oplysninger om de ting, der måtte fremgå.
Når f.eks. GDA-mærkningen er nævnt i beslutningsforslaget, er det vigtigt, at man ser GDA-mærkningen som et supplement til den ellers obligatoriske mærkning med udgangspunkt i de 100 g eller 100 ml.
Jeg er jo helt enig i, at der skal være fokus på det ernæringsmæssige indhold, og derfor har vi netop også lavet en masse materiale, som man kan bruge i forældrebestyrelserne, eller hvem der nu er engageret i det, til at stille krav til leverandørerne.
Og f.eks. er det en klar betingelse i det skolemadsprojekt, som jeg omtalte, og som nu kører i år med gratis skolemad i 2 måneder til 12.500 elever, at der bliver taget udgangspunkt i en fornuftig kostpolitik.
Fordi det her jo ikke er et nationalt regelsæt.
Som det også fremgår af beslutningsforslagets bemærkninger, drejer det sig om fælles EU-regler.
Det vil sige, at det er et forslag, vi behandler i EU, og det er også derfor, jeg refererede til, at beslutningsforslaget er helt i overensstemmelse med den forhandlingslinje, jeg har orienteret Europaudvalget om at regeringen vil indtage i forbindelse med forslaget.
Det skal i øvrigt drøftes på et kommende rådsmøde her inden sommerferien, så vi taler altså om nogle fælles EU-regler.
Jørn Dohrmann (DF), 2008-05-08:
Derfor kunne man jo godt have forventet, at ministeren for lang tid siden havde taget rigtig hårdt fat om det her, sådan at vi havde været fri for at have fremsat det her forslag, og sådan at det faktisk allerede var gennemført.
Men jeg kan forstå, at det mest er retorik, og at regeringen måske sådan set kun ønsker at tale om det, men ikke at gennemføre det.
Så derfor vil jeg spørge helt konkret: Hvad er det, ministeren nu mener at kunne tilføre ekstra ud over det, der er lagt frem her i forslaget?
Altså, jeg mener, at når man siger, man er fortaler, så må man også have nogle konkrete handlingsplaner bagved for, hvordan man griber sagen an, så det bliver gennemført hurtigst muligt, og hvornår regner ministeren med, at det er gennemført?
Eva Kjer Hansen (V), 2008-05-08:
Det vil jo være velkendt for dem, der har læst svarene på spørgsmålene i henholdsvis Fødevareudvalget og de papirer, der er i Europaudvalget, at regeringen jo netop er gået meget længere end det her beslutningsforslag, nemlig med forklaring på, hvad det er for en forhandlingslinje, vi fører i EU på det her område, og hvad det er for nogle ting, som vi synes er vigtige.
På den måde har hr. Jørn Dohrmann ret i, at beslutningsforslaget som sådan er overflødigt, fordi det er velkendt, hvad regeringens forhandlingslinje er, og det er jo også derfor, vi simpelt hen stemmer for det, fordi det fuldt ud er i overensstemmelse med den linje, som jeg synes vi skal føre i EU-sammenhæng.
Men når jeg ikke har haft mulighed for at gennemføre de her regler, er det jo, fordi det er en EU-afgørelse og kræver en EU-beslutning, og som bekendt er det Kommissionen, der har initiativretten på området.
Der er så kommet et forslag, som vi forholder os til, og som jeg meget tidligt har orienteret Europaudvalget om.
Der kommer et rådsmøde før sommerferien, hvor det skal drøftes nærmere.
Hvornår det så vil blive sat til beslutning, ved jeg ikke på nuværende tidspunkt, det ligger ikke klart.
Men jeg kan også oplyse over for hr. Jørn Dohrmann, at jeg f.eks. har taget en drøftelse med det slovenske formandskab for netop at sætte dem ind i, hvilke synspunkter vi har fra dansk side vedrørende det her forslag.