Morten Østergaard (RV), 2015-04-16:
Så diskuterer vi endnu en gang grundskyld i Folketingssalen.
Det er ikke mere end en måned siden, vi sidst drøftede et forslag fra De Konservative, muligvis en markering.
De Konservative synes, at det er synd for boligejerne, at grundskylden stiger i visse områder af landet, og foreslår uden hensyntagen i øvrigt til dansk økonomi at fastfryse grundskylden.
Nu har Enhedslisten måske lidt overraskende, synes jeg, meldt sig i koret af partier, der synes, at grundskylden udfordrer boligejerne, om end med et mere begrænset forslag end De Konservatives.
For Enhedslisten foreslår, at borgere med lav indkomst skal kunne indefryse grundskylden, ligesom pensionister og efterlønsmodtagere har adgang til i dag.
Det er selvfølgelig i almindelighed prisværdigt, at Enhedslisten i modsætning til De Konservative vil fokusere på at hjælpe borgere med lav indkomst.
For det første gælder forslaget jo kun boligejere.
Jeg mener ikke, at man pr. definition kan sige, at boligejerne er den mest udsatte gruppe i det danske samfund, og derfor heller ikke, at de bør stå forrest i køen til at modtage hjælp fra det offentlige.
Det kræver trods alt skuldre af en vis bredde, om jeg så må sige, at blive boligejer i dagens Danmark.
Det kan heller ikke være rimeligt, at arbejdsløse eller andre med lav indkomst i ejerbolig skal stilles bedre end arbejdsløse i lejerbolig, og det ville jo være konsekvensen af forslaget.
Lejere og andelshavere har jo ikke mulighed for at indefryse grundskylden, som de indirekte betaler via huslejen og boligafgiften.
For det andet vil Enhedslistens forslag alene være til glæde for gruppen af boligejere, der har en friværdi, da det i den gældende lov, som Enhedslistens forslag bygger på, er en forudsætning for, at man kan få indefrosset grundskylden.
Det skyldes selvfølgelig, at kommunen skal have sikkerhed for sit lån.
Forslaget virker derfor som en favorisering af en helt bestemt gruppe, godt nok ikke den gruppe med de højeste indkomster og formuer, men bestemt heller ikke de mest vanskeligt stillede borgere.
Det vil alene være til glæde for boligejere med en vis friværdi, og de hører uanset eventuel indtægtsnedgang ikke til de mest vanskeligt stillede i vores samfund.
Det må være sådan, at hvis man køber sin egen bolig, skal man også afholde udgifterne til den.
Det er jo et vilkår for alle boligejere uanset indkomst, at hvis deres situation ændres markant, kan de blive tvunget til at overveje deres situation.
Sådan har det altid været, og sådan vil det nok også blive ved med at være.
Vi risikerer i hvert fald, at nogle borgere kommer til at købe for dyre boliger, hvis der opstår en forventning om, at det offentlige holder hånden under ens bolig, hvis indkomstgrundlaget ændrer sig.
For det tredje vil Enhedslistens forslag være et brud med et af de gældende principper i vores boliglovgivning om, at boligejere, der ikke er pensionister, ikke kan opnå boligstøtte.
Dette princip gælder både i lov om individuel boligstøtte og lov om lån til betaling af ejendomsskatter, og det ser jeg ikke nogen grund til at ændre.
Når pensionister enten kan opnå boligydelseslån eller lån til betaling af ejendomsskatter, skyldes det, at deres situation er anderledes.
Her er der et særligt hensyn at tage til folk, som efter et langt arbejdsliv gerne vil fortsætte med at bo i deres hidtidige hjem, men ikke kan finansiere det løbende.
Det vil jo som oftest skyldes en betydelig og permanent nedgang i deres indkomst, i forbindelse med at de forlader arbejdsmarkedet.
For så vidt angår de økonomiske konsekvenser af forslaget, forsøger Enhedslisten at nedtone den økonomiske betydning af forslaget ved at fremhæve, at der ikke er tale om en skattelettelse, men alene en mulighed for at udskyde skatten mod pant i fast ejendom.
Det er jo for så vidt rigtigt set på det lange sigt, men det ændrer ikke på, at forslaget i en længere overgangsperiode vil blive en økonomisk belastning for kommunerne.
Enhedslisten overser tilsyneladende, at den grundskyld, man indbetaler her og nu, bruges til de fælles goder, vi ønsker at prioritere i samfundet.
Så det kommer til at gå ud over nogle et andet sted, at de midler ikke er til rådighed.
Det vil være sådan, at kommuner med relativt mange borgere, der bor i egen bolig, har lav indkomst og alligevel en vis friværdi, vil få de relativt største udgifter til lån til betaling af grundskyld.
Hvis ikke vi skal forringe kommunernes økonomiske balance, vil de kommuner jo blive tvunget til enten at reducere det offentlige forbrug eller øge skatterne enten ved at øge skatten på arbejde eller på jord.
Derfor må jeg nok indrømme, at jeg har lidt vanskeligt ved at forstå, at Enhedslisten kan acceptere, at nogle kommuner skal presses ud i den prioritering for at tilgodese en afgrænset kreds af boligejere.
Endelig vil jeg fremhæve, at de administrative byrder for kommunerne vil blive øget, hvis forslaget skulle blive vedtaget.
Enhedslistens forslag er nemlig langt mere komplekst rent administrativt end den gældende ordning om indefrysning af grundskyld for pensionister og efterlønsmodtagere.
Det er jo uheldigt.
Enhedslistens forslag vil uden tvivl rejse flere spørgsmål om, hvordan indefrysning af grundskyld skal reguleres ved indtægtsændringer.
Et er således sikkert, og det er, at forslaget vil medvirke til at øge bureaukratiet og de udgifter, der følger deraf.
Efter en samlet afvejning kan regeringen således ikke støtte forslaget.