runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jeppe Kofod (S), 2010-04-07:
Spørgsmålet lyder: Er statsministeren enig i udenrigsministerens fraprioritering af det arktiske topmøde med bl.a. USA's, Ruslands og Canadas udenrigsministre, hvor vitale danske interesser var til drøftelse?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-04-07:
Udenrigsministeren vil umiddelbart efter de to spørgsmål, der er stillet til mig, besvare de spørgsmål, der er stillet til hende om mødet i Canada og den danske deltagelse heri, og jeg vil henvise til ministerens besvarelse.
Justitsministeren har således på mødet udtalt sig på vegne af regeringen og har varetaget danske interesser på samme måde, som udenrigsministeren ville have gjort det.
Jeppe Kofod (S), 2010-04-07:
Det, man må forstå på statsministeren, er, at statsministeren egentlig støtter, at udenrigsministeren fraprioriterede det her meget vigtige møde, hvor bl.a. USA's udenrigsminister Hillary Clinton, der vel også har en travl kalender, Ruslands udenrigsminister og Canadas udenrigsminister var til stede.
Det var et møde, hvor man jo drøftede vigtige og vitale spørgsmål for Danmarks rige, bl.a. grænsedragningen i det arktiske område, oliereserver osv.
Benedikte Kiær (KF), 2010-04-07:
Det var ikke det, jeg sagde.
Jeg sagde, at ingen i Danmark bør være afhængig af kirkehjælp til at dække livsfornødenheder for.
Men fattigdom er en kompleks størrelse, og der kan være flere årsager til, at de familier er afhængige af at gå til kirken for at få hjælp til tøj, sko osv.
Jeg kender ikke baggrunden for de her familier i forhold til, om det er en varig tilstand, eller om det er en midlertidig tilstand, eller hvorfor de går til kirken.
Det er netop det, der er ideen med de her fattigdomsindikatorer, nemlig at finde frem til nogle indikatorer, så man kan gå ind og identificere de personer, som lever i fattigdom, som er fattige – familier, som er fattige og lever i fattigdom – og sætte ind med noget målrettet hjælp.
Jeg kender ikke de her familiers baggrund, så det er svært for mig at svare meget klart.
Lars Barfoed (KF), 2010-04-07:
Jeg kan bekræfte, at når vi taler om en gennemsnitlig sagsbehandlingstid på 10 dage, er det i sagens natur sådan, at der er nogle sager, der tager længere tid end 10 dage, og nogle sager, der tager kortere tid end 10 dage.
Så det kan jeg bekræfte.
For så vidt angår de, jeg tror, det var to sager, hr. Benny Engelbrecht nævnte, som en boligrådgiver skulle have problemer med, hvor der har været en længere sagsbehandlingstid:
Hr. Benny Engelbrecht må undskylde mig, men jeg har ikke lige sat mig ind i, hvilke to sager det drejer sig om, og hvad årsagerne lige præcis måtte være til, at den pågældende boligrådgiver har to sager, der venter i systemet, og efter egne oplysninger har ventet i 2 måneder.
Men det må være meget usædvanligt, hvis det er en ukompliceret sag, for de ukomplicerede sager kører altså hurtigt igennem systemet nu.
Bjarne Laustsen (S), 2010-04-07:
Jeg vil gerne stille et spørgsmål og først komme med en lille kommentar.
Adskillige folketingsmedlemmer har jo stillet spørgsmål til her sag, og der har været samråd osv., og så har man sagt, at nu har vi fundet ud af det, nu er alle problemer løst, og nu kører det bare.
Derfor er spørgsmålet jo, om ministeren er tilfreds med, at der den 6. april stadig væk er de her 15.000 sager og 6.000 særlige sager, som skal lægges oveni.
Selvfølgelig skal medarbejdere have påskeferie, men det, der jo er interessant, er, at når man er kommet til at sætte noget i værk, som ikke duer, ikke fungerer, som det er blevet lovet, hvad er det så for en ekstraordinær indsats, man vil gøre for at få afhjulpet den pukkel og få den væk?
Det er vel næsten et mål, at man kan få tinglyst sine handler fra dag til dag.
Er det ikke målet?
Lars Barfoed (KF), 2010-04-07:
Det vil aldrig kunne være sådan, at alle kan få tinglyst deres sager fra dag til dag, og sådan har det heller aldrig nogen sinde været, for der er jo tit tale om sager, som f.eks. kræver en manuel behandling, og disse matrikulære sager, som ofte er særlig komplicerede, kræver altså, at der er nogle, der arbejder med dem, og derfor kan man ikke løse alle sager fra dag til dag.
Så synes jeg måske, at sammenligningen med køkkener og justitsministre, der lover og skuffer og lover og skuffer, er lidt forkert.
Jeg har i hvert fald ikke noteret mig, at der er nogen justitsminister – og så mange har der vel trods alt heller ikke været siden tinglysningsreformen – der har sagt, at nu er alle problemer løst.
Jeg har sådan set heller ikke i dag sagt, at alle problemer er løst.
Jeg synes, at det her er en rigtig dum sag, en dårlig sag.
Jeg tror endda, at jeg over for Retsudvalget har brugt udtrykket, at det er en møgsag.
Det er da meget ærgerligt, at man har fået de her uventede problemer, som egentlig ikke så meget skyldes, at selve grundmotoren i systemet ikke fungerer, men som skyldes en uventet belastning manuelt i forbindelse med tinglysningsreformen.
Det er rigtig ærgerligt, og jeg siger, at man nu er godt i gang med at have løst problemerne.
Sagsbehandlingstiden er for de fleste sager nede på det, der var målet i handlingsplanen.
Bjarne Laustsen (S), 2010-04-07:
Jeg har blot konstateret, at det er tre konservative justitsministre, der har arbejdet med det her problemsæt, og derfor min bemærkning om, at man har optrådt sådan, at man lover den ene dag, at nu er problemerne løst, og bagefter er de alligevel ikke helt løst.
Derfor er der stadig væk alt, alt for mange sager, der venter alt, alt for lang tid, for uanset at der er sager, der er særlig problematiske osv., er det vel stadig væk målet, at de skal behandles så hurtigt som muligt.
Det, der er problemet her, hvad enten det er jordhandler, landbrugshandler eller parcelhushandler, er jo, at det er forbundet med store omkostninger.
Hvis man ikke kan få sin tinglysning i orden, koster det rigtig mange penge for de enkelte, at de i stedet for skal have banklån – hvis de i det hele taget kan få det – for at handlerne kan foregå.
Derfor må det vel være sådan, at man sætter ind der, hvor problemerne er størst, for at få løst de her sager, og det må være et mål, at man får nedbragt sagspukkelen, og at sagsbehandlingstiden bliver så kort for alle sagerne som overhovedet muligt.
Benny Engelbrecht (S), 2010-04-07:
Jeg kan forsikre ministeren om, at vi er begejstrede for hvert et lille skridt, der kommer i den rigtige retning, selv om det er ganske små skridt.
Vi er tilfredse den dag, hvor der er placeret et ansvar for skandalen, hvor vi har fundet ud af, hvordan vi på en rimelig måde kan kompensere de mennesker, som har lidt nogle ganske anselige tab, og hvor vi er i mål og der ikke ligger 21.000 sager og flyder, som ikke kan komme ordentligt igennem systemerne.
Lad mig så lige slå fast, at det citat fra NBC Gruppen, som jeg henviste til, er fra direktør Noel Skaarup, som siger, at de har 15-20 sager liggende, der har ventet i mere end 2 måneder, og det skulle altså være helt almindelige, ukomplicerede sager.
Jeg kunne godt tænke mig at høre ministeren: Set i bagklogskabens ulideligt klare lys, som det så hedder, ville ministeren så i virkeligheden ikke have ønsket, at man havde brugt de ca. 25 mio. kr., det ville have kostet ekstra at forlænge ansættelse af medarbejderne i tinglysningen, sådan at man kunne have udskudt implementeringen af den digitale tinglysning i september måned, så vi ikke havde stået i den situation, vi står i nu?
Lars Barfoed (KF), 2010-04-07:
Det er da klart, at der har været problemer i den her sag, fordi man ikke havde forudset den tyngde, der lå i den manuelle behandling af sagerne i forbindelse med den her tinglysningsreform.
Hvis man dengang havde vidst det, som man ved i dag, så havde man da gjort noget andet.
Så havde man sat de ressourcer ind på det tidspunkt.
Det er da klart.
Sådan er det jo hver gang, hvor der opstår uventede problemer.
Så kan man altid bagefter være bagklog og sige: Havde vi vidst, at de problemer ville være der, kunne vi have gjort noget andet.
Men sådan kan man jo ikke bedømme tingene.
Man må bedømme tingene ud fra den viden, man har, når beslutningerne bliver truffet.
Derfor må man bedømme den her sag ud fra den viden, som man havde, da tinglysningssystemet blev sat i gang.
Man kan jo ikke bedømme den ud fra det, vi efterfølgende har fundet ud af, altså at der var større problemer med at få behandlet de her sager manuelt.
Så vil jeg godt lige anholde, at hr. Benny Engelbrecht siger, at der ligger 21.000 sager og flyder.
Jeg synes, det er mangel på respekt over for de medarbejdere, der sidder og arbejder med det i Tinglysningretten i Hobro, at sige, at sagerne ligger og flyder.
Der er styr på de sager.
De bliver tinglyst.
Der er en gennemsnitlig sagsbehandlingstid på 10 dage.
60 pct. af sagerne bliver behandlet samme dag, på 0 dage.
Der er problemer med at få sagsbunken ned på de matrikulære sager, fordi de er komplicerede.
Det er sådan, tingene er.
Der er ikke 21.000 sager, der ligger og flyder.
Benny Engelbrecht (S), 2010-04-07:
Hvilke initiativer vil ministeren tage for at sikre, at Justitsministeriets egne målsætninger om at løse problemerne i den digitale tinglysning overholdes, og hvilke garantier kan ministeren give danske ejendomshandlende for, at der ikke vil være yderligere forsinkelse i fremtidige sagsbehandlinger?
Lars Barfoed (KF), 2010-04-07:
Nu har jeg flere gange sagt, at det ikke er tilfredsstillende, at vi ikke er nået til bunds med at løse problemerne.
Når alt det er sagt, vil jeg alligevel sige, at det undrer mig, at de to socialdemokratiske folketingsmedlemmer, som nu spørger, alligevel ikke kan glæde sig lidt over, at vi tilsyneladende er godt i gang med at have løst problemerne.
Alle problemerne er ikke løst, men vi er der, hvor handlingsplanen er nået for 16 ud af 17 sagstyper.
Generelt er det nu sådan, at vi tinglyser sagerne, bortset fra de matrikulære sager, hurtigere end før.
Ca. 60 pct. af sagerne bliver tinglyst på 0 dage, de bliver tinglyst med det samme, automatisk – ca. 60 pct. af sagerne.
Så systemet fungerer jo grundlæggende rigtig godt nu.
Det skulle man da lige glæde sig over, men nej, hvad gør man?
Man fokuserer kun på de negative ting i stedet for dog lige at glæde sig over det positive.
Der kunne jeg godt have efterlyst et sådan lidt mere muntert sind, men lad det nu være.
Der er problemer tilbage.
Det er især de matrikulære sager, og dem forventer vi at have løst den 31. maj.
Men der er ingen, der har sagt, at alle problemer er løst.
Benny Engelbrecht (S), 2010-04-07:
Tak, hr. formand.
Hvilke initiativer vil ministeren tage for at sikre, at Justitsministeriets egne målsætninger om at løse problemerne i den digitale tinglysning overholdes, og hvilke garantier kan ministeren give danske ejendomshandlende for, at der ikke vil være yderligere forsinkelse i fremtidige sagsbehandlinger?
Oplysningerne om de problemer, der har været omkring påsketid, hvor man har haft fejl på systemet, har jeg fået oplyst via det digitale medie Version2, der i dag kl. 11.00 omtaler det, og jeg må ærligt indrømme, at det, som først og fremmest fangede mit øje i den forbindelse, var, at en boligrådgiver udtaler til Version2, at Tinglysningsretten bryder det løfte, der er, om de højst 10 dage.
Så der må med andre ord stadig væk være en række af de ukomplicerede sager, som har en længere sagsbehandlingstid end de 10 dage, som er gennemsnittet.
Kan ministeren ikke bekræfte det i dag?
Lars Barfoed (KF), 2010-04-07:
Jeg bliver spørgeren svar skyldig, med hensyn til at der skulle have været problemer hen over påsken.
Men Tinglysningsretten oplyste selv inden påske, at der jo trods alt også for medarbejderne dér var påskeferie, helligdage, og derfor ville der være nogle sager, som ikke ville blive behandlet i påskedagene.
Men som svar på det konkrete spørgsmål kan jeg nævne, at siden den handlingsplan blev sat i værk i januar måned, som jeg nævnte før, er antallet af sager i den sagsbunke, der venter, blevet nedbragt med omkring 44.000 sager – 44.000 sager.
Den 6. april 2010 var man altså nede på 15.671 sager, når man ser bort fra disse særlig problematiske matrikulære sager.
De udgjorde så oven i de 15.000 6.129 sager – det er det seneste tal, jeg har.
Så det er altså godt 6.000 sager oven i de 15.000 af de særlig problematiske sager.
Og det er altså sådan, at man for alle sagstyper nu er nede på den gennemsnitlige sagsbehandlingstid, som var målsætningen i handlingsplanen.
Morten Bødskov (S), 2010-04-07:
Det er irriterende for finansministeren at blive ved med sådan at skulle forholde sig til virkeligheden.
Men lad mig så prøve at læse lidt op af det, man har lovet børnefamilierne.
I den her meget fine publikation på mange, mange sider, som man udgav lige inden folketingsvalget, og som har kostet enormt mange penge – den vil jeg tro finansministeren kender – har man lovet Anders og Pernille Hansen, som er nybagte forældre til lille Selma, at i daginstitutionen har medarbejdere og ledelse fået bedre muligheder for at sætte fokus på faglig udvikling, kvalitetsudviklingsmetoder, bedre efteruddannelse og faglige netværk.
Alt muligt har man lovet i valgkampen.
Så kommer man her og siger: Ja, vi har givet enorme skattelettelser til Danske Banks direktør og hele Nordsjælland.
De er forgyldt, og de skåler i rødvin af glæde over enorme skattelettelser fra regeringen og fra Dansk Folkeparti.
Alt er godt.
Men man har bare glemt at fortælle den her modelfamilie, altså børnefamilierne, at hov, der var en regning, der skulle betales. Så er det bare, vi spørger helt stille og roligt: Hvorfor kan man ikke få at vide, hvor de der milliarder skal findes?
Det er da vigtigt at få fortalt børnefamilierne, hvor der skal spares.
For det bliver jo serviceforringelser.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-07:
Altså, vi er jo i fuld gang med at realisere lige præcis det, som hr. Morten Bødskov står og læser op.
Alle de der ting bliver jo realiseret: Kvaliteten er løftet, og der er medarbejdernes forhold og ledelsesstrukturerne i det offentlige.
Vi arbejder jo med alle de ting, og der er afsat midler til det.
Så det eksempel synes jeg ærlig talt er temmelig dårligt.
Jeg er glad for onsdag efter onsdag at kunne få lov til at fortælle om, hvad regeringens resultater er, og hvordan vi fremsynet tackler de udfordringer, som samfundet står over for.
Og jeg har da selvfølgelig sådan en – hvad skal man sige – politisk glæde over, at Socialdemokratiet er blevet fuldstændig forstokket og slet ikke kan se, at der er nogle ting, der skal forandres i det her samfund.
Men der er bare det at sige: Vi tackler de problemer, de udfordringer, som der er.
Rasmus Prehn (S), 2010-04-07:
Jo, skulle vi ikke lige præcis vise solidaritet over for de mennesker, der er blevet ledige i bygge- og anlægssektoren?
Hvad var det så, der skulle til, for at man valgte at bruge samfundets ressourcer på at give skattelettelser til de allerrigeste, penge, som bliver sparet op eller brugt til forbrug i udlandet eller noget andet, når vi godt ved, at det er helt basal lærdom for enhver økonomistuderende, at der er langt mere beskæftigelseseffekt i at bruge pengene på at fremrykke renovering af folkeskoler og vejanlæg osv.?
Hvorfor var det, at vi ikke skulle vise den solidaritet over for dem?
Det er jo bare ministerens dårlige undskyldning for, at man har lovet en hel masse ting.
Man lovede danskerne, at der var råd til både skattelettelser og velfærd.
Så siger ministeren: Nå, men det er, fordi der er færre skolebørn, og så skal vi have lidt færre skolelærere for at bruge pengene på ældreområdet.
Men stod vi ikke lige før med et eksempel fra virkeligheden med besparelser på ældreområdet, altså plejehjem, der lukker, plejehjemspersonale, der bliver afskediget osv.?
Så det er jo ikke, fordi man bruger flere penge på ældreområdet.
Der bliver også skåret.
Så det, at der var skattelettelser til de rigeste, betyder jo nu velfærdsforringelser.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-07:
Nej, vi står ikke med et eksempel på det, for det, jeg har sagt på ældreområdet, på daginstitutionsområdet, på folkeskoleområdet, er: Skulle vi ikke se, om vi kunne få lidt mere ud af de penge, vi i dag giver?
Jeg har jo ikke talt om, at vi skal skære ned.
Vi skal holde de offentlige udgifter i ro, og så har jeg bare sagt, at vi, på trods af at vi skal holde udgifterne i ro, kan udbygge velfærden, hvis vi sørger for at få mere for pengene.
Det er det, den her diskussion handler om.
Jeg tror, det i år er 23-24 mia. kr., vi bruger.
Det er de højeste vækstrater siden 1960'erne.
Så man kan ikke sige, at vi ikke viser solidaritet.
Vores politik går på to ben: Vi har fremrykket offentlige investeringer, og vi har holdt hånden under familiernes økonomi ved at gennemføre skattelettelser, ved at frigive SP-midler osv., for vi turde ikke tænke den tanke, hvordan det ville være gået, hvis man ikke holdt hånden under familiernes økonomi.
Benny Engelbrecht (S), 2010-04-07:
Finder ministeren det tilfredsstillende, at problemerne med sagsbunkerne ved Tingslysningsretten i Hobro som følge af problemerne med den digitale tinglysning fortsat ikke er løst, til trods for at Domstolsstyrelsen for blot 2 uger siden lovede, at problemerne ville være løst inden påske 2010?
Lars Barfoed (KF), 2010-04-07:
[Lydudfald]
Og allerede af den grund er det lidt svært at svare på spørgsmålet, da præmisserne for det, så vidt jeg kan se, ikke er korrekte.
Men det kan være, at hr. Benny Engelbrecht kan uddybe det, selv om det jo er mig, der skal svare, og hr. Benny Engelbrecht, der skal spørge i dag.
Men det er faktisk sådan, at Tinglysningsretten, dagen efter at det her spørgsmål blev stillet, kunne oplyse i en pressemeddelelse, der blev sendt ud, at de slutmål, der er i handlingsplanen fra januar, er nået for 16 ud af 17 sagstyper, inden påsken startede.
Det vil altså sige, at i 16 ud af 17 sagstyper – det vil sige, for så vidt angår 95 pct. af tinglysningssagerne – er man nede på den gennemsnitlige sagsbehandlingstid på 10 dage.
Så altså, i de fleste sagstyper har man løst problemerne, i den forstand at man nede på den sagsbehandlingstid på 10 dage.
Det er så ikke sådan, at vi stopper med det; vi vil gerne ned på en gennemsnitlig sagsbehandlingstid på 5 dage, og det arbejdes der selvfølgelig på.
Men faktisk er det lykkedes at gennemføre handlingsplanen for de fleste sagsbehandlingstypers vedkommende.
Det, der så står tilbage, er det, der hedder de matrikulære sager, altså de sager, hvor der er ændringer i matrikelopdeling osv., som er ganske komplicerede sager.
Hvad de sager angår, har man måttet udskyde slutdatoen for handlingsplanen fra 8. maj til 31. maj, fordi det er trukket mere i langdrag, end man havde forventet.
Benny Engelbrecht (S), 2010-04-07:
Tak for umiddelbart svar.
Vi havde jo i forbindelse med spørgsmålet til i dag en lidt længere spørgsmålsfrist, og derfor er det således, at da dette spørgsmål blev formuleret, så det ud, som om man ikke ville komme i mål til tiden i forhold til den planlægning, der foreskrev, at man inden påske skulle have opfyldt alle målsætninger.
Nu kan jeg så forstå, at der i løbet af påsken også er opstået nogle problemer; tinglysningssystemet blev lukket ned, så man rent faktisk slet ikke kunne tingslyse hen over påsken.
Jeg ved ikke, om ministeren er bekendt med de problemer, der har været i den forbindelse.
Men man bliver selvfølgelig altid bekymret, når nye skriverier om dette system, der har været så utrolig skandaleombrust, dukker op.
Jeg kunne godt tænke mig at få et klart svar i dag på, hvor stor sagsbunken i grunden er på nuværende tidspunkt.
Hvor mange sager er det, der ligger?
Ifølge dagbladet Børsen umiddelbart før påske, altså i dagene op til påske, hvor ministeren var ude at rejse – og det skal ministeren jo have lov til at være; det var i embeds medfør, skal det siges, det har vi haft en lang debat om i salen i dag, det er så en helt anden sag – var der altså 15.000 sager, der lå i systemet.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at vide, hvor vi i grunden står henne i dag.
Og hvad er ministerens forventninger til sagsbehandlingstiden for de matrikulære sager?
Ministeren siger den 31. maj.
Kan det holdes, at vi er i mål inden sommer?
Maja Panduro (S), 2010-04-07:
Mener ministeren, at man må defineres som fattig, hvis man er afhængig af kirkehjælp for at få råd til mad, sko og tøj?
Spørgsmålet lyder: Mener ministeren, at man må defineres som fattig, hvis man er afhængig af kirkehjælp for at få råd til mad, tøj og sko?
Benedikte Kiær (KF), 2010-04-07:
Jeg mener ikke, at nogen i Danmark bør være afhængig af kirkehjælp for at dække livsfornødenheder.
Jeg mener heller ikke, at det er nok alene at se på én faktor som udslagsgivende for, om et menneske eller en familie er fattig.
Vi er nødt til at tænke i helheder.
Vi skal se på mange forskellige forhold, som beskriver en families samlede situation.
Det er derfor, regeringen vil udvikle operative, retvisende fattigdomsindikatorer.
Arbejdet med indikatorerne skal gøre det muligt konkret at identificere familier og enkeltpersoner.
Regeringens ambition er med udvikling af indikatorer for fattigdom at belyse den samlede sociale situation, som den enkelte person eller familie er i.
Fattigdom er ofte et sammensat problem, hvor der er flere årsager til, at en person eller en familie er fattig.
Maja Panduro (S), 2010-04-07:
Når jeg spørger, er det jo, fordi vi i Randers, hvor jeg kommer fra, har haft en sag, hvor ikke 69 familier, som jeg skrev i spørgsmålet, men 74 familier, fordi de faktisk har fået opdateret tallene – det drejer sig om 99 voksne og 154 børn, de medtager nemlig kun børnefamilier – er afhængige af det, der hedder Kirkernes Familiehjælp til sko, tøj og mad.
De kan komme og få kasser med mad i de her kirker.
Jeg håber, at ministeren er enig med mig i, at det jo ikke er noget, som der er nogen forældre, der gør for sjov, altså rækker ud efter hjælp på den måde.
Det må så betyde, at det her ikke bare er et lokalt Randersproblem, men at vi faktisk har familier rundtomkring i landet, som står i den her situation.
Måske er de så heldige, at der også er en frivillig organisation dér, som vil give dem hjælp, og måske er der ikke.
Jeg synes simpelt hen ikke, at vi kan være bekendt i Danmark i 2010 at lade familier stå i den situation, at de er nødt til at gå til kirken eller til frivillige organisationer for at få hjælp til tøj og sko.
Derfor synes jeg, at det ville give mening, om ministeren svarede på mit spørgsmål.
Det er jo i virkeligheden et simpelt ja/
nejspørgsmål.
Mener ministeren, at man kan defineres som fattig, hvis man er afhængig af hjælp fra f.eks. kirker til tøj, sko og mad?
En af de ting, der har gjort, at de her kirker har udvidet deres tilbud og er fortsat med det – det var egentlig meningen, at det skulle starte som sådan en slags julehjælp – er, at de fik en takkemail fra en mor, som skrev: Tak for jeres hjælp.
Min datter har sovet godt i nat, fordi hun var mæt.
Det er meget godt med alle de der indikatorer, og nu har vi efterhånden diskuteret fattigdomsdefinitioner så længe og har forsøgt at få vristet bare en eller anden form for definition ud af regeringen, så jeg er næsten glad, bare man vil fastsætte nogle indikatorer.
Men kunne ministeren forestille sig, at der var en familie, som ikke var fattig, og som ville gå til kirken og bede om sko og tøj?
Så lad mig spørge på den måde.
Benedikte Kiær (KF), 2010-04-07:
Jamen som sagt: Når jeg beskriver fattigdom – og sådan som jeg gerne vil beskrive fattigdom – i forhold til at vi skal til at udvikle de her fattigdomsindikatorer, gør jeg det ved at gå ind og se på en lang række forhold, hvor fattigdomsindikatorerne nu skal snappe dem op og beskrive de her familiers situation.
Nu kender jeg ikke de her familiers situation, og nu skal vi til at udvikle de her fattigdomsindikatorer, men det kan være en række andre forhold, som er med til at gøre, at de her familier – nu kender jeg dem ikke – er nødt til at ty til kirken for at få hjælp til nogle livsfornødenheder og åbenbart ikke kan få den nødvendige hjælp fra deres kommune.
Jeg kender ikke de enkelte familiers situation, så det er svært for mig at svare på, hvorvidt de her familier er fattige eller ej, for jeg mener, at fattigdom og det at være i fattigdom som en varig tilstand er en kompleks størrelse.
Og det er netop det, som skal fanges op med de her fattigdomsindikatorer, så vi kan gå ind målrettet med noget hjælp til de personer, det er det, fattigdomsindikatorerne skal fremvise.