runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pelle Dragsted (EL), 2015-11-04:
Det sidste er der vist ingen her i Folketinget der er uenig i, men det ændrer dog ikke ved, at ministeren ikke rigtig svarer på det spørgsmål, der er blevet stillet.
Det er lidt sjovt, for nu har vi jo været hernede og haft spørgetime med statsministeren i et par år, hvor Venstre har gjort meget ud af, at der ikke blev svaret på spørgsmålene.
Så jeg vil egentlig håbe på, at jeg bare kan få et meget, meget klart svar, for det er dybest set meget nemt at svare.
Hvis et flertal i Folketinget vedtager de her lovforslag om udgiftslofter sammen med finansloven, som går ud på, at man tager de her 7 milliarder fra kommunerne og putter dem over i det statslige delloft, er det så korrekt, at der ikke principielt er noget til hinder for, ej heller politisk eller juridisk, at et flertal i Folketinget i foråret kan vælge at bruge de penge i forbindelse med en skattereform til f.eks. at sænke skatten for de danskere, der har de højeste indkomster?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2015-11-04:
En af de store landvindinger for dansk økonomi har jo været, at vi har fået budgetloven – at vi har fået et system, hvor der 4 år frem i tiden lægges lofter over, hvad man kan bruge i staten, hvad man kan bruge i kommunerne, og hvad man kan bruge i regionerne.
Det er et af de vigtige styringsinstrumenter, vi har til at sikre, at dansk økonomi altid er holdbar, altid er sikker.
Så kan et flertal i Folketinget suverænt bestemme, hvilken politik, hvilke reformer der skal gennemføres, men der er jo ingen automatik i forhold til budgetlofterne, og hvad der så skal vedtages, ud over at vi selvfølgelig skal holde os inden for rammerne for, hvad samfundsøkonomien kan tåle.
Christian Rabjerg Madsen (S), 2015-11-04:
Altså, jeg må konkludere, at finansministeren siger, at de besparelser, som han nu pålægger kommunerne, sagtens kan findes uden serviceforringelser.
Der må konklusionen jo bare være, at det svar fra finansministeren står i fuld kontrast til det, som hans Venstreborgmester i Kolding siger.
Han siger helt klart, at minusvækst vil føre til serviceforringelser – det må vi så lade stå.
Mit sidste spørgsmål skal gå på finansministerens svar på spørgsmål S 62, hvoraf det fremgår, at det finanspolitiske råderum er forøget frem mod 2020 til 40 mia. kr.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2015-11-04:
Jamen jeg vil godt lige forfølge det der spor, for hvis man tager jobcentrene, viste en analyse af jobcentrenes ressourceforbrug fra Kommunernes Landsforening og Finansministeriet i 2014, at hvis kommunerne lærte af hinanden i forhold til organisering, arbejdstilrettelæggelse og arbejdstid, er der et potentiale på 500 mio. kr. Så jeg er uenig i påstandene om, at man ikke kan effektivisere, uden at det går ud over de varme hænder og det borgernære.
Og det er jo lige præcis det, vi synes er en fælles opgave for os alle sammen, altså at frigøre ressourcer, så vi kan styrke kernevelfærden.
Det synes jeg er en rigtig, rigtig god vinkel at diskutere.
Spørgeren kan formentlig tydeligt huske sidste valgkamp, hvor Socialdemokraterne havde 39 mia. kr. til velfærd i perioden frem til 2020.
Kasseeftersynet viste så desværre, at det var skrumpet ind til 31 mia. kr.
Men vi sagde i valgkampen: Vi har flere penge til rådighed, fordi vi tør prioritere.
Og grunden til, at råderummet er blevet større, er bl.a., at vi har turdet gennemføre og har gennemført en besparelse på ulandsbistanden og andre ting, der gør, at råderummet frem mod 2020 bliver større.
Det er i kraft af politiske beslutninger, og det er sådan set det, vi gerne vil have, nemlig at man tør prioritere, sådan at man har nogle flere penge, man kan bruge ved politiske beslutninger.
Pelle Dragsted (EL), 2015-11-04:
Nu vedrører de her lovforslag om udgiftslofter jo ikke først og fremmest næste år, hvor ministeren siger at der ikke er noget råderum.
De vedrører årene 2017, 2018, 2019, altså fremadrettet, hvor der ifølge ministeren selv er et råderum.
Så det er ikke korrekt, når ministeren siger, at det her bare handler om, at der ikke er nogen penge at bruge.
Det her handler om, hvad man vil bruge pengene på.
Og alle danskere ved jo godt, at regeringen barsler med en skattereform her i foråret, som bl.a. vil lette skatten for de allermest velhavende danskere.
Så det er et spørgsmål om, hvad man vil bruge pengene på.
Så jeg vil egentlig bare gerne gentage mit spørgsmål: Er det korrekt, at hvis et flertal herinde i Folketinget stemmer for de her lovforslag om udgiftslofter, er der ikke noget til hinder for, at et flertal i Folketinget til foråret kan bruge pengene fra 2017, 2018, 2019 og fremad på f.eks. at gennemføre en reduktion af skatten for de mest vellønnede danskere?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2015-11-04:
Der er brug for, at hele den offentlige sektor bidrager til at frigøre ressourcer via effektivisering, og det gælder selvfølgelig også i kommunerne, som udgør cirka halvdelen af den samlede offentlige økonomi.
Brugen af omprioritering har i øvrigt været et almindeligt anvendt princip på statens område, og de midler, der frigøres af omprioriteringsbidraget for både staten og kommunerne, vil blive udmøntet over regeringsperioden til prioriterede indsatser, herunder bl.a. den kommunale velfærd.
Pelle Dragsted (EL), 2015-11-04:
Som vi allerede har hørt fra min kollega, der var heroppe lige før, er det her jo en alvorlig sag, for det handler faktisk om nogle historisk store nedskæringer ude i kommunerne.
7 mia. kr. vil regeringen have at kommunerne skal aflevere over de kommende år, og en række borgmestre, herunder Venstreborgmestre og konservative borgmestre, og KL's formand har været ude med meget, meget klare advarsler om, at det her vil betyde mindre hjælp til vores ældre, mindre hjælp til mennesker ramt af handicap, færre pædagoger i børnehaverne, dårligere undervisning i folkeskolen.
Så siger ministeren: Ja, men man kan jo effektivisere.
Det lyder, som om ministeren har den opfattelse, at kommunerne aldrig før er kommet på den idé.
Men sagen er den, at det har været stramme år ude i kommunerne siden den økonomiske krise, og at der i den grad er blevet effektiviseret; f.eks. er der blevet skåret omkring 5 millioner hjemmehjælpstimer væk i en situation, hvor der er kommet flere ældre.
Så der er skåret langt ind til benet og måske også ind i benet på rigtig mange områder. Ministeren siger også, at det her omprioriteringsbidrag har vi haft på statens område i lang tid.
Ja, det er rigtigt – og med alvorlige konsekvenser.
Bare se på SKAT, hvor den her grønthøster år efter år har et alvorligt medansvar for, at vi har tabt milliarder af kroner.
Eller se på andre områder, som f.eks. politiet, hvor vi også har set, hvordan grønthøsteren har haft alvorlige konsekvenser og har betydet, at politiet ikke har kunnet løse deres opgaver i tilstrækkelig grad.
Så det er ikke en vej, jeg mener der er nogen som helst gode erfaringer med at gå ned ad, heller ikke i forhold til kommunerne.
Så mit spørgsmål er egentlig meget konkret: Er det korrekt forstået, at hvis et flertal her i Folketinget stemmer for de her lovforslag om udgiftslofter inden jul, vil de penge, man tager fra den kommunale velfærd, principielt kunne bruges af et andet flertal i Folketinget, f.eks. på en reduktion af topskatten i forbindelse med forårets skatteforhandlinger – altså, at de partier, der støtter de her lovforslag, ikke har nogen som helst snor i, hvad pengene efterfølgende bliver brugt til?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2015-11-04:
Jeg er nødt til at sige til hr. Pelle Dragsted, at det ikke er min opfattelse, at den offentlige sektor er støbt i beton.
Vi møder masser af udfordringer hver eneste dag, hvor tingene ændrer sig, og derfor er den forestilling, hr. Pelle Dragsted har, om, at alting har opnået sin idealtilstand, og at der ikke kan flyttes rundt på noget, efter min mening en illusion. Den udfordring, vi står over for, er først og fremmest, at der ikke er nogen plads i økonomien.
Vi er i gang med en finanslov, og det har hr. Pelle Dragsted aldrig prøvet før.
Jeg tror ikke engang, at hans socialdemokratiske kolleger har prøvet at gennemføre en finanslov, hvor alle initiativer skal gennemføres krone for krone.
Men det er jo den udfordring, vi står over for i forbindelse med den her opgave, og derfor skal den løses, ved at alle bidrager – kommunerne skal bidrage, staten skal bidrage, regionerne skal bidrage.
Så er det da fuldstændig rigtigt, at kommunerne har gjort en stor indsats igennem en længere årrække for at effektivisere, og hatten af for det, men det betyder jo ikke, at der ikke er et pres på den offentlige økonomi, så også kommunerne må bære deres del, ligesom staten må bære sin del.
Pelle Dragsted (EL), 2015-11-04:
Mener ministeren, at det af regeringen planlagte omprioriteringsbidrag på 1 pct. af kommunernes økonomi skal anvendes på at sænke skatten eller tilbageføres til den kommunale velfærd?
Erik Christensen (S), 2015-11-04:
Hvad er ministerens holdning til Michael Zieglers, konservativ borgmester og formand for KL’s Løn- og Personaleudvalg, udtalelser til TV 2 den 14. oktober 2015, hvor han udtaler, at omprioriteringsbidraget »vil ramme alle kernevelfærdsområderne.
Det vil kunne mærkes i folkeskolerne, i normeringerne i daginstitutionerne og på ældreområdet.
Man kan ikke finde et beløb i den her størrelsesorden ved bare at sige, at vi må kunne gøre tingene lidt smartere«?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2015-11-04:
Det er muligt, at KL ikke er meget begejstret for omprioriteringsbidraget, men jeg kan konstatere, at regeringen og KL blev enige om en aftale, som netop tager udgangspunkt i, at der indgår et omprioriteringsbidrag i det kommunale udgiftsloft på 1 pct. om året, også fremadrettet.
De frigjorte midler fra omprioriteringsbidraget sikrer, at vi har et råderum til højt prioriterede indsatser, og det betyder jo bl.a., at vi i forbindelse med de årlige økonomiaftaler, som vi indgår med KL, vil kunne foretage prioriteringer på de kommunale velfærdsområder.
Til det er der bare at sige, at jeg slet ikke køber præmissen for spørgsmålet, nemlig at der ikke kan effektiviseres i kommunerne, uden at det går ud over kernevelfærden i kommunerne.
Jeg køber slet ikke den præmis.
Kommunerne har 240 mia. kr.
De står for halvdelen af den samlede offentlige økonomi, og selvfølgelig er det en forpligtelse at effektivisere og sikre, at vi får mest muligt for pengene.
Tag nu f.eks. folkeskolen.
En opgørelse af de gennemsnitlige udgifter pr. folkeskoleelev på tværs af kommunerne viser, at de ti kommuner med de højeste udgifter i gennemsnit bruger mere end 20.000 kr. mere pr. elev end de ti kommuner, der bruger færrest midler.
Jeg tror, når man sammenligner med nogle af de undersøgelser, der er af resultaterne, at man ikke kan se, at der er en sådan sammenhæng, at de elever, der går i den kommune, der bruger flest penge, får bedre resultater end de andre.
Så jeg køber slet ikke den her præmis.
Tag dagtilbudsområdet, som også er en kommunal opgave.
Altså, der er jo noget at komme efter inden for kommunerne.
Hele formålet er at styrke det, vi – spørgeren og jeg – gerne vil styrke, nemlig kernevelfærden, velfærden i sundhedsvæsenet, i folkeskolen, i daginstitutioner, for de ældre osv.
Det er jo ligesom formålet med det, og der synes jeg det er forkert, når Høje-Taastrups borgmester siger, at der bare er den sammenhæng, at en krone sparet på det kommunale område giver en krone mindre til kernevelfærden.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2015-11-04:
Det er jo rigtigt, at det er regeringen, der har taget initiativ til at indføre et omprioriteringsbidrag i det kommunale udgiftsloft, og det har vi, fordi et omprioriteringsbidrag styrker muligheden for at prioritere på tværs af sektorer, hvilket regeringen klart har tilkendegivet at den vil gøre.
Derudover indebærer omprioriteringsbidraget et sundt princip om, at hele den offentlige sektor skal bidrage til at frigøre ressourcer via effektivisering.
Det er jo ikke mindst nødvendigt i disse år, hvor der eksisterer et begrænset økonomisk råderum, og det er ikke mindst vigtigt, idet vi i kasseeftersynet har kunnet konstatere, at de offentlige finanser var i mindre god stand end før valget.
Derfor var et omprioriteringsbidrag på 1 pct. af de økonomiske rammer for 2016 en del af det forhandlingsresultat, som regeringen og KL umiddelbart før sommeren blev enige om.
Ved samme lejlighed drøftede regeringen og KL indførelsen af et omprioriteringsbidrag på 1 pct. årligt i de efterfølgende år.
Her gjorde regeringen det klart, at den vil tage initiativ til at indarbejde et omprioriteringsbidrag på 1 pct. fra 2017 til 2019, bl.a. med henvisning til at styrke effektiviseringen i kommunerne, og på den baggrund blev regeringen og KL derfor også enige om, hvad rammerne for realiseringen af omprioriteringsbidraget i de kommende år skulle være.
Det blev i den forbindelse aftalt, at der i 2016 tilbageføres 1,9 mia. kr. til kommunerne til prioriterede indsatser på de borgernære områder, at regeringen ønsker at bevare en stærk decentral offentlig sektor, at det bærende princip for samarbejdet mellem stat og kommuner fortsat er mål- og rammestyring, at omprioriteringsbidraget indebærer en bredere effektiviseringstilgang med større frihed til at gennemføre konkrete tiltag i den enkelte kommune, og at regeringen og KL vil samarbejde om at forbedre de kommunale styrings- og prioriteringsmuligheder via regelforenkling.
Pelle Dragsted (EL), 2015-11-04:
Hvad er ministerens holdning til formanden for KL, Martin Damms, klare udmelding om, at KL ikke har accepteret omprioriteringsbidraget i årene 2017-2019, og at det alene er regeringens opfindelse?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2015-11-04:
Det glæder mig, at spørgeren kan bekræfte, at det er gået fremad i kommunerne, og at velfærden er steget på plejehjem og på alle områder.
Det er jo lige præcis det, der er min pointe: Det går fremad i det her samfund.
Vi får bedre og bedre velfærd, vi tager os bedre og bedre af de syge osv.
Selv om der har måttet være justeringer i økonomien, er det gået den vej, og det er et levende eksempel på lige præcis det, jeg mener.
Vi hørte klagesangen i 1984 med Hardy Hansens ord om, at vi alle sammen ville havne i den sociale massegrav.
Havnede vi i den sociale massegrav?
Nej, og derfor synes jeg, man skal tage den her problemstilling mere alvorligt end at forfalde til de her slagord om, at det er de syge, de gamle og de invalide osv., som det altid med træfsikkerhed går ud over.
Det er det jo nemlig ikke.
Erik Christensen (S), 2015-11-04:
Jeg må gøre ministeren bekendt med, at jeg også har været i politik i mange år, bare lidt ude i landet, ude i kommunerne.
Og jeg kan sige, hvis ministeren ikke er klar over det, at der er sket rigtig meget ude i kommunerne.
Ellers vil jeg gerne invitere ham med ud på et plejecenter, hvor man kan se, hvordan det foregår i dag.
Men lad det nu ligge.
Lad os tage fat i det, som ministeren sagde for et stykke tid siden, nemlig at statens økonomi er presset.
Hvis jeg nu accepterer det, er det jo stadig væk sådan, at de 2,4 mia. kr., som man fjerner fra kommunerne, ikke er penge, som ikke skal bruges.
Det, ministeren bare ønsker, er, at de 2,4 mia. kr., som i dag bruges på den borgernære velfærd, skal der være mulighed for at bruge på skattelettelser eller noget andet.
Der er det bare, jeg tænker, om det fra regeringens side så ikke ville være reelt at sige: Vi ønsker rent faktisk, at der skal være nedskæringer på den borgernære velfærd, fordi vi ønsker at prioritere noget andet?
Det ville jo være et reelt politisk valg.
Det er bare ikke det, jeg hører ministeren sige.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2015-11-04:
Det er en meget, meget mærkelig diskussion.
For hvis vi skal føre politik her i landet, skal vi også frigøre nogle midler til at føre politik for.
Vi sidder p.t. med den opgave, at alle gode ting skal finansieres, og der skal man altså finde besparelsen et andet sted.
Så det er jo en meget svær opgave.
Derfor er det helt afgørende for os at bevare en fleksibilitet.
Jeg kan jo ikke stå her i dag og sige, hvad der bliver det politiske udkomme af alle mulige forskellige aftaler i de næste år.
Jeg kan bare sige, at når det gælder omprioriteringsbidraget, er det sådan, at vi hvert år skal have en forhandling med kommunerne.
Og den forhandling vil vise, hvor meget der bliver ført tilbage til kommunerne, måske det hele, måske det halve.
Det vil vi ikke fanges i.
Erik Christensen (S), 2015-11-04:
Det er fuldstændig korrekt, at der selvfølgelig er forskel på udgifterne i de enkelte kommuner, hvad angår udgifterne pr. barn i daginstitutioner og i folkeskolen.
Formålet med hele vores kommunale selvstyre er vel egentlig, at der kan være forskellige serviceniveauer i forskellige kommuner, alt efter hvad man ude lokalt synes der skal opprioriteres eller nedprioriteres.
Hvis jeg nu skulle købe ministerens argument, måtte det jo være sådan, at vi satte en eller anden beløbsstørrelse, som det må koste at drive en daginstitution eller skole i det her land, og det besluttede Folketinget sig så for.
Men det er vel ikke det, ministeren ønsker med det kommunale selvstyre?
Så derfor kan man jo ikke bruge sådan nogle tal til at argumentere for, om der vil blive skåret på borgernær velfærd eller ej.
Men jeg vil sige, at hvis vi forudsætter, at regeringen får vedtaget omprioriteringsbidraget på 2,4 mia. kr. om året hvert år i 2017, 2018 og 2019, så vil det svare til godt 7 mia. kr.
Det vil omsat være ca. 21.000 stillinger.
Mener ministeren, at man kan foretage en så stor besparelse ude i kommunerne blot ved at gøre tingene lidt smartere eller ved med ministerens egne ord at effektivisere, uden at det på nogen som helst måde kommer til at berøre kernevelfærden, borgervelfærden ude i kommunerne?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2015-11-04:
Med den her aftale, med kommuneaftalerne, bekender vi os jo til troen på det kommunale selvstyre, altså at det er ude lokalt, man træffer beslutningerne.
Sådan skal det være, og det er også derfor, at man har institutionen kommuneaftaler, for vi mødes så med kommunernes repræsentanter en gang om året og forhandler om, hvordan udviklingen har været.
Og for 2016 endte det med, at vi allerede ved aftalens indgåelse udmøntede 1,9 mia. kr. af de 2,4 mia. kr. til kommunerne.
Så på den måde vil det være op til en forhandling, og vi bekræfter, at det system skal fortsætte.
Jeg kan jo se, at nogle kommuner er noget optaget af at skulle lade være at lave aftaler med regeringen, og jeg vil gerne advare imod, hvis kommunerne måtte ønske, at vi herindefra skulle fastsætte, hvad man skal bruge i hver enkelt kommune.
Men der er stadig kommuneaftalerne, og hele systemet bygger på, at man forhandler om det.
Men vi støber ikke den offentlige sektor i beton.
Vi forbeholder os med omprioriteringsbidraget ret til, at man kan flytte penge fra kommuner til stat, fra stat til kommuner, fra kommuner til regioner, alt efter hvor behovet er.
Erik Christensen (S), 2015-11-04:
Men nu er det jo sådan, at i henhold til budgetloven er kommunerne forpligtet til, at der skal være overskud på driften, også i overslagsårene.
Det vil sige, at kommunerne faktisk, allerede da man lagde budget for 2016, skulle have overskud på driften i 2017, 2018 og 2019.
Det vil sige, at de forlods skulle lægge besparelser ind på 2,4 mia. kr., og det betyder, at de ikke ved, hvad der kommer ud af forhandlingerne med finansministeren, når vi kommer hen til kommuneforhandlingerne.
Jeg har på ingen måde hørt finansministeren i dag og statsministeren i går sige noget om, at der er sikkerhed for, at de 2,4 mia. kr. kommer tilbage til kommunerne – nogle af dem måske, men i hvert fald ikke alle sammen.
Så det må alt andet lige betyde store besparelser ude i kommunerne i de kommende år.
Lea Wermelin (S), 2015-11-04:
Tak for det.
Jeg synes jo ikke rigtig, ministeren svarer på det, som min kollega her spørger om.
Ministeren sagde ikke så meget om, hvordan han er det.
Men gør det ikke indtryk på ministeren, når dem, der sidder med den kommunale kernevelfærd til daglig, helt klart siger: Det kan ikke lade sig gøre at spare så meget, som ministeren gerne vil, uden at det kan mærkes i forhold til daginstitutioner, folkeskoler, ældrepleje.
Michael Ziegler, som vi netop drager ind, er både borgmester og med i bestyrelsen i KL, og han siger samtidig, at han håber, at man så har mod og mandshjerte nok til at sige, hvad de her nedskæringer reelt betyder, sådan at det ikke er ude lokalt, man skal gøre det beskidte arbejde.
Så har ministeren det, altså mod og mandshjerte nok i dag til at sige, hvad de her nedskæringer reelt vil betyde?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2015-11-04:
Vi har samtidig forpligtet os til at lette administrative byrder og er i gang med en proces.
En af tingene er, at vi vil lempe planloven og give kommunerne større handlefrihed.
Det er den anden side af medaljen.
Nu er jeg jo så gammel – og jeg har været med i politik i rigtig mange år – at jeg kan sige til fru Lis Wermelin, at den der klagesang om, at det er de syge, de gamle, de unge, forældrene og børnene, det går ud over, hørte man også i 1974, da man gennemførte reformer, og man hørte det i 1984, da man gennemførte reformer under Schlüterregeringen.
Velfærden er i dag uendelig meget større, end den var i 1974 og i 1984.
Så spørgeren må undskylde, men sådan en gammel mand, der har hørt de der klagesange i lang tid, gør det måske ikke så stort et indtryk på, for det, der er vores fælles formål, er jo at sikre en bedre og bedre velfærd til danskerne.
Lea Wermelin (S), 2015-11-04:
Nu kan jeg forstå på ministeren, at han åbenbart synes, at det, man har gang i i det kommunale bagland, er en klagesang.
Det mener jeg nu ikke det er.
Jeg er sådan set meget enig med de borgmestre, som har været ude og sige, at det her vil betyde markante nedskæringer.
Og de siger samtidig – så måske skulle ministeren lukke ned for automatreaktionen – at de lavthængende frugter er plukket.
Man er jo i gang med at effektivisere, og derfor vil det her ramme kernevelfærden.
Jeg kan forstå, at ministeren siger, at det for regeringen sådan set handler om at styrke velfærden.
Kan jeg så få ministeren til her på falderebet at garantere, at det, man lægger op til med omprioriteringsbidraget, ikke vil betyde, at man til foråret vil bruge de her penge til skattelettelser?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2015-11-04:
Den offentlige økonomi er stærkt udfordret.
Det er sådan set det, vi står med.
Selv om der er pæn fremgang i samfundet som sådan, ledigheden falder, beskæftigelsen stiger osv., er den offentlige økonomi under pres.
Vi er ved at bevæge os over grænsen for det tilladte faktiske underskud.
I 2015 er vi over.
Derfor er det altså rettidig omhu, at vi ligesom siger, at der skal være en dæmper på de offentlige udgifter, og så må vi jo sørge for, at de ressourcer, man har og skaffer i fællesskab, kanaliseres derhen, hvor der er størst brug for dem.
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2015-11-04:
Det lyder alt sammen spændende, men kan finansministeren så her i Folketingssalen i dag love, at de frigivne midler rent faktisk også vil blive prioriteret til kernevelfærd?
I går stod Lars Løkke Rasmussen her i salen og sagde, at det, man ville prioritere, var det, han kaldte for den individuelle velfærd, forstået som skattelettelser.
Kan finansministeren her i dag løfte sløret for, om de effektiviseringsgevinster, der i givet fald måtte komme med udgiftslofterne, rent faktisk kommer til at gå tilbage til velfærdsservice og ikke til skattelettelser?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2015-11-04:
Ja, det er jeg – det må jeg jo så sige.
For i forhold til den der argumentation med, at man ikke kan spare, for så rammer det de syge, de gamle, børnene, de handicappede osv., er det en meget mere facetteret diskussion, for kommunerne bruger jo penge på mange andre områder end det.
Og jeg kan bare tage et tilfældigt eksempel fra listen: På vejvedligeholdelsesområdet viser en analyse at der kan spares 300-400 mio. kr., hvis kommunerne med de højeste enhedsudgifter var lige så effektive som andre kommuner med samme strukturelle forudsætninger, og hvis kommunerne var bedre til at samarbejde om indkøb og udbud.
Og at effektivisere vejvedligeholdelsen tror jeg ikke man kan sige berører kernevelfærd – tværtimod kunne man frigøre midler til netop kernevelfærd.