Tom Behnke (KF), 2014-02-21:
Tak for det.
For mig som konservativ er det faktisk rigtig afgørende at holde fast i retten til forskellighed.
For vi er forskellige, og vi skal være forskellige.
Det er sådan set en kæmpe fordel, at vi er forskellige, for det giver en masse forskellige muligheder.
Så retten til forskellighed er mit udgangspunkt, også i den her debat.
Men det må også være sådan, at man har ret til at være dansker i Danmark.
Hvordan vi gør det, kan jeg komme lidt tilbage til.
Når det er sagt, så er det også vigtigt at få understreget, at vi naturligvis skal tage hensyn til mindretal.
Det kan naturligvis være relevant.
Men det må aldrig betyde, at man, når man tager hensyn til et mindretal, derved så tilsidesætter danskerne eller danske traditioner og bare siger, at nå, så opgiver vi det, som vi har bygget op gennem tusinder af år.
Det kan ikke være rigtigt.
Jeg synes også, det er problematisk – og det er formentlig det, der har givet anledning til beslutningsforslaget fra Dansk Folkepartis side, vil jeg gætte på – at det, når der er nogle i vores samfund, der har så travlt med at lefle for visse mindretal, så pludselig går hen og bliver mindretallets skikke og sædvaner, som bliver de obligatoriske og ikke bare obligatoriske, men også bliver dem, som danskere skal indordne sig under.
Det er et problem.
Hvis vi bare tager eksemplet med, at man på visse institutioner nærmest har indført et forbud mod svinekød af hensyn til et mindretal, så er det ikke hensyntagen.
Det er jo bare en ny diskrimination.
Så er der bare nogle andre, der bliver diskrimineret.
Det gør man ikke.
Man gør det ved, at man så sørger for, at der er en mangfoldighed og flere muligheder.
For det er vores opgave og pligt at sikre danskernes ret til at være danske i Danmark.
Det må det være.
Hvis ikke det er os, der har den opgave, hvem har den så?
Men der skal samtidig naturligvis være plads til forskellighed.
Det er fint, at man tager hensyn i institutioner, på hospitaler, andre steder til, at der kan være forskellighed.
Der kan f.eks. i en børnehave være nogle børn, der har allergi.
Det er da hensigtsmæssigt, at man tager hensyn til det.
Der kan være nogle, som på grund af deres religion ikke må eller skal spise bestemte fødevarer.
Det er da hensigtsmæssigt, at man tager hensyn til det.
Naturligvis skal man gøre det.
Men det betyder ikke, at man skal fjerne retten til forskellighed ved så bare at indføre det, som et mindretal gerne vil have, for så er det flertallet, der bliver diskrimineret.
Jeg har også den holdning, at hvis man ønsker at være offentligt ansat og måske endda være en myndighedsperson i Danmark, så må man efter min mening også handle og agere ud fra danske normer, uanset om man så personligt er enig eller ej.
Ellers må man finde sig et andet arbejde.
Selv om vi har mange offentligt ansatte i Danmark, så er der trods alt også andre former for arbejde her i landet, man kan påtage sig.
Det gælder selvfølgelig også for censorer, som skal have elever op til eksamen, at der må man altså bare indordne sig under, hvordan det er her i landet, ellers må man efter min mening lade være med at være censor.
Når det er sagt, vil jeg også gerne understrege, at jeg har svært ved at se, hvordan vi kan lovgive os ud af problemerne, som forslagsstillerne lægger op til.
Men det betyder jo ikke, at problemerne er forsvundet.
Det gør det jo ikke.
Det betyder, at vi bliver nødt til på en anden måde at håndtere de her problemer, f.eks. ved at have en debat som i dag.
F.eks. ved, at det efterhånden er tilladt, at man kan have lov til at have den her debat, at man ikke skal skydes alle mulige mørke motiver i skoene, fordi man tillader sig at have en holdning til de her ting.
Det synes jeg trods alt er et kæmpe fremskridt.
Sagen er, at det rent faktisk strider imod min trosretning.
Det forbyder min tro mig.
Så det lader jeg være med at gøre.
Selvfølgelig kan der være situationer, hvor man ikke aner at man gør det, og så må man jo ligesom leve med det, men det er også et problem, at man ikke kan finde ud af ude lokalt at respektere både mindretal og flertal.
Og det er jo i virkeligheden det, som har startet hele den her debat, nemlig at der er nogle i institutioner, hospitaler eller lignende, som har truffet en beslutning om, at her gør vi mindretallets behov til det, som er det obligatoriske.
Det er det, der er problemet.
Og derfor synes vi, at debatten er kærkommen, men vi kan ikke støtte beslutningsforslaget, som det foreligger.