Per Stig Møller (KF), 2012-10-11:
Danmark deltager i en lang række internationale organisationer.
Nogle er kendt af alle, såsom EU, NATO og FN, mens andre fører en mere tilbagetrukket tilværelse uden for mediernes opmærksomhedsfelt.
Ikke desto mindre skaber disse regionale samarbejdsorganisationer forbedringer for os i vores eget nærområde.
I Nordisk Råd bringer vi til stadighed de nordiske lande
tættere sammen.
Netop i en tid, hvor det europæiske arbejde bringer EU-landene stadig tættere på hinanden, er det værd at fastholde, at de nordiske lande har et særligt fællesskab.
Derfor er det vigtigt, at vi udnytter alle muligheder for, at borgerne i de nordiske lande får stadig lettere ved at færdes, leve, virke, trives og arbejde hos hinanden.
Derfor er det altså også vigtigt, som flere har været inde på i dag, at nedbringe alle disse grænsehindringer; der er for mange!
Ikke mindst på området for handicappede synes jeg der er urimeligt mange; vi har en liste over dem, og det er jo bare at gå i gang og så få strøget dem en efter en – så enkelt er det.
Vi lægger ligeledes vægt på, at man vil samarbejde mere på sundhedsområdet og derfor også på kemikalieområdet, der jo har direkte indflydelse på vores sundhed, gennem begrænsninger af de kemikalier, der kan påvirke vores natur og vores miljø.
Det er desuden vigtigt, at alle de nordiske lande lægger vægt på en grøn og bæredygtig vækst, fordi det er en sådan vækststrategi, vi alle må indstille os på og udvikle i fremtiden.
Og det gør vi jo altså bedst ved at inspirere hinanden, for vi kan inspirere hinanden, og vi kan lære af hinanden, sådan som vi har gjort det på en lang række områder i vores nordiske velfærdssamfund, som jo stadig væk er ret enestående i verden.
Men under hele dette samarbejde ligger jo et fælles menneske- og samfundssyn, en tilgang til tilværelsen og en mentalitet, vi alle deler.
Derfor er det godt, at ideen om en fællesnordisk pris på børne- og ungdomslitteraturområdet nu synes at blive virkeliggjort.
I en tid, hvor børnene stopfodres med amerikanske tv-programmer fra tidlig morgen i forskellige former for Disneykanaler, er det godt at styrke den nordiske tilgang til børnene og give dem og de unge en nordisk fiktion.
Derfor er vi også glade for, at man i det nye medieforlig har været i stand til at støtte Danmarks Radios ønske om en ny børne- og ungdomskanal, der er af kvalitet.
Den så berømte Emil er jo ikke svensker, han er hele Nordens Emil og er kendt af alle, selv af den danske statsminister.
Danmark ligger jo som bekendt mellem Østersøen og Vesterhavet.
Vi er stærkt præget af den sidste, man lever klos op ad den første.
Efter Murens fald, Sovjetunionens sammenbrud og EU's udvidelse er dette samarbejde rigt på muligheder.
Jeg havde håbet på, at vi havde fået mere ud af det og var kommet længere.
Men det rummer jo derfor også så mange desto flere ikkeudnyttede muligheder.
Vi kan stadig styrke det nordisk-baltiske samarbejde.
Det udviklede vi i 2004, da de baltiske lande kom ind, ved at skabe et særligt nordisk-baltisk samarbejde inden for EU, ligesom vi indstiftede faste nordisk-baltiske udenrigsministermøder.
I Østersørådet fortsætter vi dette samarbejde med inddragelse af Tyskland, Polen og Rusland.
Vi havde også håbet, at Kaliningrad ville blive inddraget mere i samarbejdet end sket er.
Det er ikke regeringens skyld, det er udviklingens skyld.
Men historien er jo ikke slut, og gennem styrkelsen af samarbejdet med Pskovregionen er der fortsat muligheder for at inddrage Rusland i et konstruktivt samarbejde omkring Østersøen.
Jeg var selv med til at skære støtten til Rusland ned.
Det stod jeg ved, og det står jeg fortsat ved, men jeg bevarede netop støtten til præcis Pskov og Kaliningrad, fordi det er nærområder, vi kan inddrage i Østersøsamarbejdet og dermed være med til at påvirke udviklingen i Rusland, i hvert fald en lille smule.
Der er det jo altså også sådan, at Pskov og Kaliningrad jo ønsker et større samarbejde med os andre.
Derfor igangsætte vi i 2009 EuroFaculty-projektet netop i Pskov, som fortsat får en særlig dansk støtte, og som også fremhæves i redegørelsen.
Det er efter min opfattelse muligt for os at påvirke udviklingen i disse områder, og derfor skal vi også udnytte dem.
Det vil være til gavn for dem og for os.
Østersøen er et meget sårbart og meget befærdet hav, som skal beskyttes gennem fælles regler, ellers kan det slet ikke beskyttes.
Derfor er det godt, at der skal sættes mere ind for at forhindre maritimt affald, udledninger af miljøfarlige stoffer og på at sikre biodiversiteten.
Vi forurener alle Østersøen, og Danmark er ikke den mindste forurener.
Under sit formandskab har Tyskland satset på miljø, økonomisk udvikling, energi, uddannelse og kultur samt civil sikkerhed inden for Østersøsamarbejdet.
Og det er vigtige samarbejdsområder, hvor der kan gøres stadig flere fremskridt.
Det er vigtigt, at miljøet bliver forbedret under det danske formandskab af HELCOM, som nu er i gang.
Dagens tredje redegørelse drejer sig om det arktiske samarbejde.
Det er et område, som har fået stadig større bevågenhed.
Grønland besøges nu af statsledere, der som Sydkoreas præsident end ikke ulejliger sig til København først – det plejer man dog at gøre.
Tdligere klimaminister Connie Hedegaard og jeg var i 2008 sammen med Hans Enoksen værter for senator John McCain, der jo kort efter blev præsidentkandidat.
Og i 2008 underskrev de fem stater, der ligger ud til Polarhavet, Ilulisataftalen, der sikrer, at alle landene repræsenterer folkeretten i området, og vi skabte The Arctic Five, der føder deres beslutninger ind i Arktisk Råd.
I dag besøges Grønland af Kina, der vil have foden inden for i Grønland og ind i det arktiske samarbejde.
For blot 10 år siden ville alt dette slet ikke være sket.
Mange interessenter, herunder EU, melder sig nu til det arktiske samarbejde, og det er selvfølgelig godt, men vi skal fastholde, at de, som beslutningerne først og fremmest vedrører, og som vil hænge på ansvaret for området, om de kan lide det eller ej – jeg tænker her på search and rescue-området – er også dem, der må træffe beslutningerne.
Vi har en særlig international forpligtelse til at sikre de arktiske områder, og vi er forpligtet til at foretage den nødvendige eftersøgning og redning, hvis – og nogle siger desværre når – katastroferne måtte komme.
Derfor var det godt, at fru Lene Espersen som formand for Arktisk Råd i 2011 fik den første juridisk bindende aftale herom vedtaget, som sagt i 2011.
Den arktiske strategi, som jeg havde fornøjelsen af at søsætte, skal fortsat udvikles og styrkes.
Og Danmark/Grønland skal være den drivende kraft i udviklingen af forskningen i og beskyttelsen af det arktiske område.
På Svalbard foretages afgørende forskning og overvågning, og det er vi glade for, det er en fremragende indsats, der udføres på Svalbard.
Men Nuuk bør have al vores støtte til at blive centrum i den kommende indsats og udvikling af forskningen i området.
Denne indsats og udvikling skal ske i et tæt samarbejde med civilsamfundet.
Derfor er det også godt, at kongeriget har taget initiativ til at oprette et arktisk forum, som sikrer civilsamfundets inddragelse.
Miljøet deroppe er sårbart.
Det skal beskyttes, og det skal være nu, hvor der kommer stadig mere skibstrafik i området.
Derfor skal der indføres regulering af sejladsen, skrappe miljøregler og høje obligatoriske standarder for skibenes sejlads i Arktis.
Men for at forhindre ulykker må man jo have ordentlige søkort.
Derfor skal opmålingerne gennemføres så hurtigt som overhovedet muligt.
Jeg ved, at der er en plan, og vi har haft samråd om det.
Og det går også bedre end planlagt, men det kan ikke gå hurtigt nok.
Der er mange undersøiske skær, vi formentlig ikke kender.
Men der kommer også stadig flere skibe derop, flere krydstogtsskibe, og der kommer mere sejlads på området.
Derfor må vi have kortene for at forhindre menneskelige og miljømæssige katastrofer.
Der er rigeligt at udvikle og foretage i det arktiske samarbejde, og jo bedre vi gør det, og jo mere vi gør for det, jo stærkere vil rigsfællesskabet stå i fremtiden.
At fastholde og udvikle rigsfællesskabet er en konservativ prioritet.