Frank Aaen (EL), 2008-02-27:
Som medforslagsstiller støtter vi selvfølgelig også forslaget.
Det er endnu en illustration af den klare, udemokratiske linje, regeringen har stået for på dette område ved generelt at tage penge fra verdens fattigste og ved at udhule det, der var tilbage, med kreativ bogføring, sådan at så mange penge som overhovedet muligt kunne vende tilbage til statskassen - den danske statskasse altså.
Man har skåret ned på pengene til ngo'erne, altså det civile samfund, både i Danmark og i ulandene; man har tvunget udviklingsorganisationerne til at bruge tid på fund-raising i stedet for at bruge tid på det, de er bedst til, nemlig at udvikle gode projekter, der kan udvikle verdens fattigste lande, og fra regeringens side har man også fjernet penge til information og debat i Danmark om globaliseringen og om forholdene i de fattigste lande.
Det sidste er noget rigtig skidt.
Man er bange for, at der kommer synspunkter frem, som man ikke kan kontrollere.
Det er man imod, og det har man vist på utallige måder.
Man forhindrer den kritiske debat, der burde være i vores samfund om, hvorvidt vi nu er så gode, som vi tror; er vi nu så gode, som vi tror, fordi vi hvert eneste år sender nogle milliarder af sted til verdens fattigste lande?
Det er vi jo ikke, for man har jo ikke bare beskåret bistanden.
Vi er også nødt til at prøve at få større kendskab til, hvordan verden er indrettet.
Vi giver noget bistand med den ene hånd, men vi tager altså med den anden.
Det gør vi i kroner og øre, ved at vi får nogle enorme renter til den vestlige verdens pengeinstitutter på grund af gælden, som den tredje verden har, og det gør vi jo også på grund af den ulige måde, som handelen er opbygget på.
De køber vores varer, vores teknologi og vores forskellige ydelser for store midler, hvorimod vi køber deres varer billigt.
Vi køber en T-shirt i Bangladesh for 12 øre, og vi køber råvarer, der er billigere end nogen sinde; f.eks. er kaffeprisen lavere, end den har været i mange år.
I det hele taget
udsuger vi landene for en masse af deres værdier til en meget lav pris, og vi har påtvunget dem et økonomisk system inden for globaliseringen, der gør, at de bliver tvunget til de mest elendige arbejdsvilkår, sådan som vi har fået det demonstreret i forbindelse med granit fra Kina, der har givet de mennesker, der savede den frem og polerede den, stenlunger.
Vi bruger hospitalsudstyr som sårhager og andre ting af den type, der skal bruges ved operationer, som er produceret af børnearbejdere i Pakistan, og man kan tage en masse andre eksempler på, hvordan globaliseringen virker uretfærdigt, fordi den tvinger udviklingslandene til elendige arbejdsvilkår og manglende hensyntagen til miljøet.
Det er en negativ spiral, som vi er med til at tvinge de lande ind i.
Den gør, at nogle grupper bliver rige, f.eks. de, der ejer virksomheder i de lande.
Nogle i mellemklassen bliver også rige, men der er altså også enormt store befolkningsgrupper, der bliver fattige og oplever ganske forfærdelige vilkår.
Det er den slags bedre viden om, hvordan verdens økonomi fungerer, der skal til.
Vi står altså på den side, der profiterer mest at globaliseringen - nu snakker jeg ikke om det enkelte menneske, for der er jo også folk i Danmark, der bliver ramt, men om, hvordan vi som samfund profiterer af globaliseringen på bekostning af elendige vilkår i den tredje verden.
Ikke alene skal vi ud og fortælle - det skal vi selvfølgelig også - at mennesker i den tredje verden har det skidt, men vi er også nødt til at gå ud og fortælle, hvorfor verden er indrettet, som den er, altså på en sådan måde, at der føres værdier fra dem til os, og at pengene ikke, som de fleste måske tror, flyder fra os til dem.
Det er den type informationer og debat, der er brug for.
Der er brug for information, der går ud til befolkningen, og som den ikke bare kan tage imod, som det ligesom lød før.
Det er jo ikke bare et spørgsmål om at give befolkningen nogle holdninger; det er et spørgsmål om at give nogle informationer, som kan danne grundlag for debat og dannelse af holdninger.
Så vil der komme et helt andet billede af virkeligheden end det, de borgerlige partier nogle gange maler, når de siger, at bare der kommer mere frihandel på verdensplan, bliver alle glade.
Næ, sådan er det ikke.
Der er nogle, der bliver frygtelig kede af det.
Vi støtter forslaget.