runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kirsten Brosbøl (S), 2010-03-17:
Jeg tror sådan set, vi er meget enige om bekymringen i forhold til fremtidens velfærd.
For spørgsmålet er, om det er noget, der hjælper, om det er noget, der gør problemet værre, eller om man hellere skulle prøve at lave nogle positive incitamenter, som vi jo rent faktisk har gjort i fællesskab.
Nu kom ministeren ikke rigtig ind på de ting, som vi allerede har gennemført, men det er jo rent faktisk sådan, at vi i fællesskab har lavet den her 1,08-regel, hvormed man altså kan gange sit gennemsnit.
Det var en afværgemanøvre, som kom på bordet under velfærdsforhandlingerne, fordi regeringen altså ville straffe økonomisk, hvor vi hellere ville lave et positivt incitament.
Den regel er der god grund til at evaluere på, for den har så også vist sig at have nogle negative konsekvenser for f.eks. studieskift.
Vi har også lavet regler om specialelængden, og vi har lavet en masse incitamenter i forhold til vejledning og andet.
Hvordan har det egentlig virket?
Og går tingene ikke allerede i den rigtige retning?
Bertel Haarder (V), 2010-03-17:
Sundhedsstyrelsen har godkendt nogle af de private sygehuse til bestemte funktioner, herunder tre private sygehuse til at udføre brystkræftkirurgi.
Det har Sundhedsstyrelsen gjort, fordi de pågældende har kunnet godtgøre, at de har de nødvendige forudsætninger for det.
Om der også kommer patienter, så de private kan opretholde godkendelsen, afhænger af regionerne og de offentlige sygehuse.
Der kommer kun offentligt betalte patienter til et privat sygehus, hvis en region selv aftaler det, eller hvis ventetiden i det offentlige er så lang, at patienterne af den grund får ret til privat behandling.
Indførelsen af mammografiscreening har betydet, at der i visse regioner er en pukkelefterspørgsel på brystkræftbehandling.
Med godkendelsen af de tre private sygehuse får det offentlige sygehusvæsen mulighed for fortsat at tilbyde hurtige og veltilrettelagte pakkeforløb, også selv om regionen selv i perioder ikke har den nødvendige kapacitet.
Jeg kan forstå, at Sundhedsstyrelsen i dette konkrete tilfælde stiller krav til de private sygehuse om, at der etableres et samarbejde med et sygehus med regionsfunktion eller på anden vis sikres faglig kvalitet og udvikling, herunder tilstrækkelig volumen til at sikre den nødvendige erfaring og robusthed.
Desuden forudsættes det, at der er et multidisciplinært samarbejde i henhold til pakkeforløbet for brystkræft.
Summa summarum: Løfter de offentlige sygehuse selv opgaven, bliver der slet ikke brug for at udføre brystkræftkirurgi på de private sygehuse; har de offentlige sygehuse ikke selv den tilstrækkelige kapacitet, så har de jo også en interesse i at sikre et samarbejde med de pågældende private sygehuse, og kun i tilfælde, hvor man ikke kan opfylde patienternes ønsker, kan der være mulighed for, at patienterne selv vælger et privat sygehus.
Det er ikke regeringens politik, og det kan jeg heller ikke være blevet citeret for, og jeg tvivler meget på, at der er citationstegn omkring dette med, at man jo bare kan åbne nogle vinduer.
Jeg tvivler på, at der er citationstegn, men hvis der er, så kan hr. Rasmus Prehn jo fortælle det, og det kan jo være, at jeg er blevet citeret forkert.
Det er rigtigt, at klasser kan være små, de kan være for små, og de kan også være store, og de kan være for store, det vil regeringen helst ikke blande sig i.
Det har den nye undervisningsminister også sagt.
Jeg hørte i går morges i radioen en diskussion, hvor professor Per Fibæk Laursen netop lagde vægt på, at man ikke skulle stirre sig blind på klassekvotienter, for en stor klasse kan jo have nogle deletimer.
En stor klasse kan jo være et led i, at man somme tider deler klassen og somme tider har klassen samlet, og det kan faktisk være en god idé.
Men regeringens politik er jo, at det vil vi ikke blande os i.
Selvfølgelig skal der være frisk luft i klasserne, og det kan da godt være, at det i visse tilfælde er løsningen at lukke et vindue op.
Hvad er der galt i at sige det?
Rasmus Prehn (S), 2010-03-17:
Et historisk højt niveau, siger ministeren.
Men situationen er jo den, at man rundtomkring i landet afskediger skolelærere og føler sig tvunget til at søge om at udvide klassekvotienten, så man ikke kun har 28 elever i klassen, men helt op til 35 eller flere i de her klasser.
Det er jo det, der er situationen.
Det tror jeg altså ikke at der er ret mange danskere der opfatter som uændret velfærd.
Det tror jeg de fleste opfatter som et velfærdstab.
Nu, når ministeren har så travlt med, om man citerer korrekt eller ej, kan ministeren jo ikke løbe fra – og jeg står her med en artikel – at han har sagt, at så må man bare åbne nogle flere vinduer.
Altså, jeg kan jo ikke gøre for, hvad ministeren udtaler, og hvad der kommer på skrift.
Jeg citerer de ting, ministeren er citeret for andre steder, og der må man sige, at hvis det er sådan, at man har den opfattelse, at der bliver mere velfærd, når der bliver færre lærere, færre folkeskoler, fordi man lukker nogle, og flere elever i klasserne, og at man så bare kan åbne flere vinduer, ja, så er det jo nemt nok at love både skattelettelser og mere velfærd.
Jeg tror bare ikke, at danskerne har samme opfattelse af, hvad der er velfærd, som ministeren har.
At sidde 35 elever med åbne vinduer tror jeg ikke at nogle tror på vi får en fantastisk folkeskole ud af.
Men er det sådan, man skal forstå regeringens politik: Bare åbn vinduerne, flere elever ind, luk nogle skoler, fyr nogle lærere, så får vi mere velfærd?
Er det regeringens politik?
Bertel Haarder (V), 2010-03-17:
Den nuværende regering har jo bevist, at man både kan give skattelettelser og forbedre velfærden; det er jo bevist.
Det kunne man da med god grund sige i 2007, hvor Danmark havde haft en hidtil uset velstandsperiode, hvor vi netop havde overskud til at forbedre den offentlige sektor og samtidig fik mere plads i den private sektor.
Det er i øvrigt vejen til rigdom, for jo større den private sektor bliver, jo flere indtægter bliver der at beskatte, og jo bedre kan vi gøre den offentlige sektor.
Så det har jeg ingen problemer med.
Men det er en helt anden sag.
Som jeg sagde under det tidligere spørgsmål, ligger de kommunale budgetter på et historisk højt niveau, især når det gælder anlæg, og derfor har vi ingen dårlig samvittighed over det, vi har gjort de sidste 9 år.
Rasmus Prehn (S), 2010-03-17:
Jeg forsøger mig så igen med at læse op: Set i lyset af den verserende økonomiske krise, de bebudede besparelser i det offentlige og en situation, hvor landets kommuner allerede nu bl.a. lukker folkeskoler og afskediger skolelærere, fortryder ministeren da, at regeringen i 2007 lovede, at der ville blive råd til både skattelettelser og velfærd?
Set i lyset af den verserende økonomiske krise, de bebudede besparelser i det offentlige og en situation, hvor landets kommuner allerede nu bl.a. lukker folkeskoler og afskediger skolelærere, fortryder ministeren da, at regeringen i 2007 lovede, at der ville blive råd til både skattelettelser og velfærd?
Bertel Haarder (V), 2010-03-17:
Jeg tror virkelig, hr. Rasmus Prehn er Folketingets mest fejlciterende medlem.
Altså, nu bliver jeg så refereret for, at hvis man bare har lige så få lærere som i Singapore, så skal det hele nok gå.
Det sagde jeg udtrykkeligt ikke.
Men så bliver jeg alligevel refereret for det.
Det er det, der gør, at hr. Rasmus Prehn – desværre – er fuldstændig umulig at debattere med, og det ender med at gå ud over hr. Rasmus Prehns troværdighed og ikke min.
Så det vil jeg bare advare imod i al venskabelighed.
Lad være at referere ministre og andre forkert, for så bliver man ikke taget alvorligt i en debat.
Rasmus Prehn (S), 2010-03-17:
Det er jo altså interessant, at det, vi hører her, er, at landets tidligere undervisningsminister og nuværende indenrigsminister siger: Hvis vi bare gør som i Singapore, bliver det hele fantastisk.
I virkeligheden er det så: Jo færre lærere vi har, jo bedre kvalitet får vi.
Så er det, jeg ikke kan lade være med at spørge, om situationen så er den, at vi sådan set bare skal give den dispensation til de kommuner, der er helt i knæ rent økonomisk, til at oprette endnu større klasser.
I stedet for at være maksimum 28, skal vi måske op på 35, og er det så bare vejen frem, som ministeren udtalte den 2. november 2009, at skolerne bare må åbne nogle flere vinduer, så er der plads til det hele.
Og som Folketingets formand – i øvrigt i sin tidligere egenskab af finansminister, tror jeg – har sagt: Jo større klasser vi får, jo flere venner får de her børn.
Er det det, der er filosofien for regeringen?
Nu skal vi virkelig satse på vækst i folkeskolen, vi skal bare have nogle større klasser, nogle færre lærere og nogle færre penge, så bliver det hele fantastisk.
Vi åbner nogle vinduer, og så får eleverne nogle flere kammerater.
Er det det, der er målet for regeringen?
Var det det, vi skulle forstå med det 360-graders-eftersyn, som statsministeren gav udtryk for?
Er det her 360-graders-eftersyn ikke bare blevet en økonomisk rundbarbering af landets folkeskoler?
Bertel Haarder (V), 2010-03-17:
Nu tvinger hr. Rasmus Prehn mig næsten til at sige noget, som jeg egentlig godt ville have undladt at sige: Men hvor er det socialdemokratisk at sætte lighedstegn mellem pengeforbrug og kvalitet.
Hvor er det socialdemokratisk!
Nu har Folketingets Uddannelsesudvalg lige valfartet til Singapore, hvor man har cirka det samme antal børn som i Danmark, men kun godt og vel halvt så mange lærere.
Der tager man ud for at se, hvordan man kan lave så god en skole, som man gør i Singapore.
Jeg siger det ikke som argument for, at vi nu skal have langt færre lærere i Danmark; jeg siger det som argument for, at man ikke altid skal sætte lighedstegn mellem lærerforbrug og kvalitet i undervisningen.
Det er heller ikke de kommuner, som har det højeste lærerforbrug, som kører skolerne bedst – det er jeg helt sikker på.
Der er i hvert fald intet, der dokumenterer det.
Rasmus Prehn (S), 2010-03-17:
Så jeg tror, at hvis man lægger det hele sammen – også når man kommer ud af det her år – så vil man se, at der er færre lærerstillinger, når vi kommer ud af det her år, end der var til at starte med.
Noget af det kan skyldes, som ministeren fuldstændig rigtigt er inde på, færre elever, men der er altså også besparelser i det her.
Hvordan forklarer ministeren, at vi har en regering, som gør det til det helt store politiske, ideologiske slagnummer, at nu skal vi prioritere folkeskolen.
Folkeskolen er hele forudsætningen for fremtidig vækst.
Det første, man så oplever, er, at man afskediger skolelærere.
Hvordan kan det hænge sammen, at man afskediger skolelærere, at man får færre skoletimer til vores børn, at man får ringere undervisning, samtidig med at man siger, at folkeskolen er hele forudsætningen for fremtidens vækst?
Det er ministeren simpelt hen nødt til at forklare uden at sige, at alt det, jeg siger, bare er noget vrøvl og sortsyn og andet, som vi hørte sidste gang.
Jeg tror, at det er ministeren, der er demagogisk her.
Bertel Haarder (V), 2010-03-17:
Men jeg vil gerne stå ved alt, hvad jeg sagde.
Hr. Rasmus Prehn havde et usandsynlig demagogisk indlæg, som heldigvis ikke havde meget med virkeligheden at gøre, og det var det, jeg gjorde opmærksom på.
Jeg kan da ikke bestride, at der er nogle steder, hvor man får færre lærerstillinger.
Det er muligt, at der er andre steder, hvor man får flere.
Men det får man jo ikke udbredt af Danmarks Lærerforening.
Det er jo aldrig gode nyheder, når der er nogen, der udvider, det er altid gode nyheder, når der er nogen, der indskrænker.
Og derfor kan man ofte se, at man har haft et år med masser af historier om nedskæringer, og når så året er gået og man tæller sammen, har der faktisk alligevel ikke været nedskæringer, fordi det er gået op nogle steder og ned nogle andre steder, og når man så tæller det sammen, går det måske lige op, eller der har måske ligefrem været stigninger.
Jeg ved det ikke.
Rasmus Prehn (S), 2010-03-17:
Jeg er da glad for, at ministeren i det mindste vil indrømme, at der sker noget her.
– nej, skolelukninger kunne måske komme på tale, men jeg står her med en udskrift af de onsdagsspørgsmål, vi sidst har haft her i Folketinget, hvor indenrigsministeren siger: »Jeg kan heldigvis ikke bekræfte et eneste af de ord, som hr. Rasmus Prehn lige har sagt.«
Det er altså dér, hvor jeg nævner det med, at der kan blive tale om afskedigelser af skolelærere.
Og i dag er det sådan, at der er tale om – altså, det er bare dagens tal – at der er 38 lærerstillinger i Skanderborg Kommune, som står til at blive nedlagt, og der er 35 lærerstillinger i Vordingborg Kommune, der står til at blive nedlagt.
Det vil jeg gerne holde op imod, hvad Danmarks Lærerforening rent faktisk siger.
Det er sådan, at formanden for Danmarks Lærerforening, Anders Bondo, giver udtryk for: »Det er jo deprimerende læsning.
Nu har vi i tre måneder i forbindelse med 360 graders eftersynet hørt, at folkeskolen er hele forudsætningen for, at vi kan klare os i 2020, og så oplever lærerne i den ene kommune efter den anden massive besparelser.«
Det er jo altså situationen her.
Så hvor vi sådan set så en statsminister, der i forbindelse med sin nytårstale gjorde folkeskolen til det helt store fyrtårn i regeringens politik – det var det, der skulle sikre væksten – så ser vi, at det, der rent faktisk sker, er, at man har så stram en økonomisk politik i forhold til kommunerne, at de er nødt til at afskedige lærere.
Er det ikke sørgeligt?
Er det ikke problematisk?
Og fortryder ministeren nu ikke det, som ministeren gav udtryk for for 14 dage siden?
Her sagde ministeren, og jeg citerer: »Jeg kan heldigvis ikke bekræfte et eneste af de ord, som hr. Rasmus Prehn lige har sagt.«
Ministeren beskyldte mig også for at være synsk og sortsynsk og alt muligt andet, men situationen er jo, at det, jeg sagde for 14 dage siden, nu er sket fyldest, og det er da deprimerende, når netop folkeskolen skulle være det, vi skulle leve af i fremtiden.
Bertel Haarder (V), 2010-03-17:
Budgettet for 2010 indeholder serviceudgifter på samlet set 230,6 mia. kr., og det er et løft på 1,4 mia. kr. i forhold til året før – vel at mærke i faste priser og lønninger.
Derudover er der budgetteret med 17 mia. kr. til anlægsinvesteringer, og anlægsniveauet i 2010 forventes at blive højere endnu som et resultat af den ekstraordinære låneadgang på 4,3 mia. kr., som blev udmeldt i januar. Når det gælder folkeskolen, er der jo altså tale om et faldende elevtal, og derfor bør det ikke undre, hvis der alt i alt kan blive lidt færre lærere, men det er op til kommunerne at afgøre, hvordan de prioriterer deres ressourcer, og det agter regeringen ikke at lave om på.
Rasmus Prehn (S), 2010-03-17:
Jeg vil læse op: I en situation, hvor hele 23 kommuner ifølge en undersøgelse, Danmarks Lærerforening har lavet, har besluttet at nedlægge lærerstillinger i 2010, fastholder ministeren da, at landets kommuner har en tilstrækkelig god økonomi, eller er det en bevidst politik fra regeringens side at nedprioritere folkeskolen, og at folkeskolen ikke længere er hele forudsætningen for fremtidens vækst i det danske samfund, som landets statsminister ellers har udtrykt det for ganske nylig, bl.a. i sin nytårstale?
Der er det galt, at man siger, at man nu ikke vil blande sig.
Regeringen har jo blandet sig i alle mulige forhold i forhold til landets kommuner, men lige så snart det så er sådan, at man skal til at finde besparelser, at det begynder at gøre ondt, at det bliver tydeligt for enhver, at der ikke var råd både til skattelettelser og til bedre velfærd, så vil man ikke blande sig.
Så må kommunerne selv hænge på problemet; så er det dem, der står med aben; så er det dem, der skal til at finde besparelser.
Den nuværende indenrigsminister og tidligere undervisningsminister ved jo udmærket godt, at der allerede i dag findes hjemmel i lovgivningen til, at man kan lave holddeling på forskellige alternative måder, så man kan få stordriftsfordele ud af at undervise mange.
Det kan være fornuftigt nok.
Det er jo ikke det, der er tilfældet her, hvor man vil til at lukke skoler, lægge skoler sammen, putte flere elever i klasserne og søge om dispensation til det.
Det kommer jo først på et tidspunkt, hvor det er sådan, at man ikke har råd til andet, så man permanent – ikke kun i nogle særlige pædagogiske situationer – vil have op til 35 elever i klassen.
Er det det, som landets indenrigsminister forstår som velfærd?
35 elever i klassen hver eneste dag!
Ikke kun, når det giver pædagogisk mening, men det skal man bare have.
Bertel Haarder (V), 2010-03-17:
Der var engang en anden socialdemokrat, som hed Frederik Borgbjerg, hvorom man sagde, at først holdt han talen, og derefter holdt talen ham.
Nu er det ikke sådan, at jeg mener, at hr. Rasmus Prehn overhovedet når hr. Borgbjerg til sokkeholderne, men på et punkt ligner han hr. Borgbjerg.
For det, vi lige hørte, var, at hr. Rasmus Prehn selv fandt på at snakke om 35 i klasserne.
Så gentager og gentager han det, og så ender han med at spørge: 35 i klasserne, er det virkelig ministerens mening?
Det er ren retorik, pop, lavpolemik.
Gennemsnittet i klasserne er 20, og det, regeringen taler for, er fleksibilitet, at man ikke forhindrer nytænkning, at man ikke forhindrer, at klassestørrelserne kan varieres, efter hvad der er bedst i de enkelte situationer.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-03-17:
Vil ministeren tvinge offentlige hospitaler til at indgå formelle samarbejdsaftaler med private hospitaler, der er godkendt til at udføre brystkræftkirurgi?
Bertel Haarder (V), 2010-03-17:
Som betingelse for at få adgang til at påbegynde den kliniske basisuddannelse skal lægerne gennemgå og bestå en 3-dages-test i faglige og sproglige kvalifikationer.
Derudover vil der for hver enkelt tredjelandslæge blive indført en skærpet observation, i og med at den ansvarlige overlæge vil få pligt til tidligst muligt og mindst to gange inden for de første 3 måneder af den kliniske basisuddannelse at evaluere det hidtidige forløb og rapportere til Sundhedsstyrelsen.
Det er den skærpelse, der er foretaget, og nu skulle det undre mig meget, om ikke vi har skærpet nok.
Der er jo nogle, der mener, vi har skærpet for meget, og jeg synes også, vi skal lytte til dem, som mener, at man i virkeligheden har taget nogle få eksempler og brugt dem til at slå hele det danske sundhedsvæsen oven i hovedet med.
Det beklager jeg, men jeg synes, de skærpelser, vi har foretaget, var nødvendige, og dem står jeg fast på.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-03-17:
Jeg kan så forstå, også fra medierne, at der nu vil blive strammet op på de retningslinjer, som Sundhedsstyrelsen arbejder efter.
Jeg kan også forstå, at ministeren har lovet, at man gennemgår de mange autorisationer, man har givet til udenlandske læger, siden dengang reglerne blev lempet, således at det ikke kun drejer sig om de tilfælde, som DR har kigget på, men at man generelt går ud og kigger på, om der groft sagt er nogen, som fik en blåstempling, og som ikke skulle have haft den.
Det er alt sammen meget godt.
Men med hensyn til det sidste, altså hospitalernes praksis, og hvad de gør, når de ansætter folk, føler ministeren så, at man kan føle sig sikker på nu, at ledelserne rundtomkring også på det plan strammer sig an og ved ansættelse sikrer sig, at de ikke ansætter nogen, som kommer med nogle fine papirer fra Sundhedsstyrelsen om, at de er godkendt som læger, men som viser sig ikke at fungere godt nok i praksis?
Føler ministeren sig tryg ved, at hospitalsledelserne nu lever op til det ansvar?
Eller har ministeren påtænkt nogen initiativer i den forbindelse?
Bertel Haarder (V), 2010-03-17:
Det har altid været et delt ansvar, og det skal det fortsat være.
Men derefter er det jo meningen, at ledelsen på den enkelte afdeling skal vurdere, om lægen er god nok.
Nu har vi strammet op, sådan at det bliver sværere at få autorisationen; man skal igennem et forløb med sproglige og faglige test, og derefter skal der rapporteres to gange i løbet af de første 3 måneder, så vidt jeg husker, af prøveansættelsen.
Dermed har Sundhedsstyrelsen altså skærpet sin del.
Jeg vil gerne understrege afdelingsledelsernes ansvar for i enhver situation at sikre, at læger, der ikke er deres opgave voksne, ikke længere er læger.
Det er først og fremmest ledelsen, som skal stå for det.
Det vil være uheldigt, hvis nogen får det indtryk, at Sundhedsstyrelsen nu løser alle problemer med at kigge læger i kortene.
Det er ude på afdelingerne, man skal kigge dem i kortene.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-03-17:
Jeg husker udmærket evalueringen fra Sundhedsstyrelsen, men den gik jo primært på, hvor mange læger man nu havde skaffet i arbejde, efter at man havde lempet kravene.
Jeg vil stadig væk gerne have ministeren til at sige, at det, man gjorde dengang, var at lempe kravene i en sådan grad, at vi i dag står med en række sager, hvor patienters liv og helbred har været bragt i fare og vi kan se, at det nu vil gå ud over de mange mennesker, der udfører et godt arbejde i vores sundhedsvæsen, men som har en udenlandsk baggrund.
Er det Sundhedsstyrelsens ansvar at følge op på, om reglerne følges, eller er det de enkelte hospitaler, hvor man har ansat udenlandske læger, der skal gøre det?
Hvor mener ministeren at ansvaret skal placeres?
Bertel Haarder (V), 2010-03-17:
Nu er problemet jo tilsyneladende også efter spørgerens mening løst, men lad mig sige lidt om det historiske.
For 9 år siden skønnede man, at der var 200-300 læger i Danmark, som erhvervede sig ved andet arbejde end sundhedsarbejde.
Der var nogle, der kørte taxa, andre sad i asylcentre.
Dem ønskede regeringen at hjælpe ind, selv om nogle af dem havde praktiske problemer med at fremskaffe dokumentation for deres uddannelse.
Den handlingsplan, der så blev gennemført, blev faktisk modtaget med anerkendelse af Lægeforeningen, og i 2004 tilkendegav Sundhedsstyrelsen i sin evaluering, at man havde skabt mere fleksibilitet uden at gå på akkord med de faglige standarder.
Det er selvfølgelig vigtigt med en fleksibel procedure for tildeling af midlertidig autorisation, for det er jo derigennem, at man får en læge fra et tredjeland, og en midlertidig autorisation er jo ikke adgang til at arbejde selvstændigt i det danske sundhedsvæsen.
Man arbejder hele tiden under overlægens ansvar.
Det er overlægen, der står for bedømmelsen af tredjelandslægens færdigheder i praksis tidligst muligt under prøveansættelsen.
Det er dette sidste, det har knebet med, har det vist sig, og det er baggrunden for de justeringer, som jeg nu har besluttet for at skabe yderligere tryghed for patienterne.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-03-17:
Jeg kan forstå, at ministeren og regeringen ikke fortryder, at man skrev det ind i regeringsgrundlaget.
Det kan jeg måske til dels godt forstå, forstået på den måde at jeg også godt kan huske den debat, vi havde dengang, om, at der var læger, der sad på sprogcentre eller kørte taxa og ikke kunne få arbejde i det danske sundhedsvæsen.
Men kan jeg så få ministeren til i det mindste at fortryde, at man gik så langt, at Sundhedsstyrelsen lempede så meget på kravene, at vi i dag står med de her sager, der miskrediterer de mange øvrige udenlandske læger, som i øvrigt i dag arbejder i det danske sundhedsvæsen på lige fod med andre læger, og som nu vil opleve, at patienterne måske decideret bliver bange for dem, fordi der har været de her sager med de andre læger?
Bertel Haarder (V), 2010-03-17:
Regeringen fortryder ikke noget.
Der var i 2003 brug for at åbne for, at udenlandske læger, som til med ofte allerede befandt sig her i landet, fik mulighed for at praktisere som læger i det danske samfund.
Så skete der jo det, som vi alle ved, at der var nogle brodne kar, at der var nogle læger, som tilsyneladende ikke var gode nok.
De skulle aldrig have været ansat.
Og så måtte jeg jo altså som en af mine første handlinger som indenrigs- og sundhedsminister fastsætte nogle tommelfingerregler, så der i fremtiden er større sikkerhed for, at de, der bliver ansat, ikke får lov til at røre danske patienter, før vi er sikre på, at de kan både det sproglige og det faglige, og før vi er sikre på, at der er sket to indrapporteringer til Sundhedsstyrelsen om kvaliteten i deres arbejde.