runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Frahm (SF), 2010-01-20:
Kan ministeren i forhold til notatet af 11. januar 2010 om investeringer i klyngevåben bekræfte, at selve det forhold, at f.eks. et pensionsinstitut har retningslinjer for ansvarlige investeringer, intet siger om, hvorvidt der foreligger en implementeringsstrategi, eller hvor omfattende en sådan eventuel strategi måtte være?
Ja, og spørgsmålet lyder: Kan ministeren i forhold til notatet af 11. januar 2010 om investeringer i klyngevåben bekræfte, at selve det forhold, at f.eks. et pensionsinstitut har retningslinjer for ansvarlige investeringer, intet siger om, hvorvidt der foreligger en implementeringsstrategi, eller hvor omfattende en sådan eventuel strategi måtte være?
Lene Espersen (KF), 2010-01-20:
Jeg vil sige, at jeg har forstået spørgsmålet således, at spørgeren mener, at der er forskel på det at have retningslinjer for ansvarlige investeringer og så det at have en strategi for at føre dem ud i livet.
Hvis det er rigtigt forstået, er svaret ja.
Det er selvfølgelig muligt, at et pengeinstitut kan formulere retningslinjer for ansvarlige investeringer uden samtidig at have en plan for, hvordan de retningslinjer skal implementeres.
Men jeg mener dog, det er usandsynligt, at investorer, der af egen fri vilje har udarbejdet retningslinjer for ansvarlige investeringer, ikke også har taget initiativ til at føre dem ud i livet, og det vil også være en overtrædelse af årsregnskabsloven.
Rapporteringskravet er fastsat i årsregnskabsloven og fire af Finanstilsynets bekendtgørelser.
Med det rapporteringskrav er det blevet lovpligtigt både at rapportere om sine retningslinjer for samfundsansvar og også, hvordan disse retningslinjer er omsat til handling.
Ligeledes skal virksomheden give sin vurdering af, hvad der er opnået som følge af virksomhedens arbejde med samfundsansvar i regnskabsåret, samt virksomhedens eventuelle forventninger til arbejdet fremover.
Finanstilsynets bekendtgørelse vedrørende rapporteringskravet omfatter alle børsnoterede finansielle virksomheder, alle institutionelle investorer og alle investeringsforeninger.
Pernille Frahm (SF), 2010-01-20:
Spørgsmålet er stillet som et led i den række af spørgsmål, vi nu efterhånden er inde i, om, hvordan vi vil sikre, at danske investorer ikke investerer i klyngevåben.
Vi havde en runde her sidste onsdag, og vi har haft flere runder, og vi har hver gang hørt, at ministeren sådan set er enig i, at det er målet, at vi når dertil.
Jeg kan se, at ministeren nikker, så jeg går ud fra, at vi stadig væk er enige om, at det er målet.
Grunden til, at jeg er nødt til at stille spørgsmålene igen og endnu en gang vende det her, er, at efter den debat sidste onsdag, hvor ministeren anerkendte, at det var vigtigt, men også, at det kunne være svært, kunne jeg gå ud til mit dueslag og finde det her notat fra den 11. januar om, hvad der egentlig lå af overvejelser ovre i ministeriet, og der kunne jeg jo se, at hvis der blev lavet sådan en udelukkelsesliste, som vi har foreslået fra SF's side, ville man fra ministerens side mene, at det var i modsætning til, at virksomhederne lavede den her aktive investeringspolitik, at de aktivt gik ind i sagerne og aktivt påtog sig et ansvar.
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
For hvis målet er det samme – at vi skal have dem til at holde op med de her investeringer – er spørgsmålet bare, om der må være en liste eller der ikke må være en liste.
Vi vil forhåbentlig stadig væk have, at de holder op med de her investeringer, og spørgsmålet er: Vil ministeriet ikke træde ind og være vejleder?
Vil ministeriet ikke træde ind og tage ansvar for det, som ministeriet tidligere har taget ansvar for, nemlig at Danmark er gået ind i den her konvention om at stoppe brugen af klyngevåben?
Lene Espersen (KF), 2010-01-20:
Jo, men jeg vil sige til fru Pernille Frahm, som jeg også sagde sidste onsdag, at vi meget gerne vil medvirke til at lave en vejledning, ikke mindst så vi ved, at de lidt mindre virksomheder, der måske har svært ved at overskue det her, men som er enige i principperne og meget gerne vil være med til at tage et samfundsansvar, får nemmere ved at håndtere, hvordan de skal gøre det i praksis.
Det står jeg selvfølgelig fortsat ved.
Det mener jeg er en god idé.
Til gengæld vil jeg også sige til fru Pernille Frahm, som jeg også sagde sidste onsdag, at jeg ikke tror på tanken om at lave et forbud eller forbudslister.
Derfor vil jeg også sige til fru Pernille Frahm – som jeg også gjorde det sidste onsdag – at det efter min opfattelse faktisk vil være i modstrid med FN's anbefalinger om ansvarlige investeringer, hvis det er sådan, at man bare opsiger ejerskabet, trækker sig ud og overlader det til andre.
Men det, der selvfølgelig er væsentligt at understrege, er, at der skal mere til end bare dialog; der skal også lægges pres på virksomhederne, hvis aktivt ejerskab skal fungere.
[Lydudfald]
… den ros skal hr. Frank Aaen have.
Indimellem stiller hr. Frank Aaen mig nogle spørgsmål, som gør mig utrolig glad, for det giver mig jo lejlighed til at sige, hvad der er noget af en hjertesag for mig, nemlig at Danmark selvfølgelig skal være et af verdens mest konkurrencedygtige samfund.
Vækst og fremgang i virksomhederne er en forudsætning for, at vi kan udvikle vores velfærd, og derfor er det helt centralt, at erhvervslivet har de bedst mulige rammevilkår.
En klar og effektiv erhvervsregulering er en forudsætning for det.
Vi har sat en række initiativer i søen for at sikre og styrke dansk økonomi, samtidig med at vi selvfølgelig også gerne vil have, at danske virksomheder kommer bedst muligt igennem krisen.
Vi har gennemført en bankpakke og en kreditpakke og siden hen en erhvervspakke.
Bankpakken lavede vi jo for at lave en sikring af den finansielle stabilitet i Danmark.
Det lykkedes, og den virkede meget hurtigt.
Sidst i 2008 var der så truslen om en kreditklemme, og så måtte vi gennemføre kreditpakken.
Den virkede efter hensigten, så lån fortsat kan ydes til sunde virksomheder.
Men vi måtte jo også erkende, at selv om kreditpakken overordnet set virkede, er der stadig væk brancheområder, hvor man har svært ved at finde finansiering.
Derfor lancerede vi som toppen af det erhvervspakken i oktober sidste år, hvor der var 4 mia. kr. til at styrke vækstvilkårene for små og mellemstore virksomheder.
Erhvervspakken har givet bedre muligheder til forretningsudvikling gennem en forbedret ordning for vækstkaution, bedre muligheder for eksportkredit og snart også bedre muligheder for at opnå risikovillig kapital.
De løbende finanspolitiske tiltag, vi har gennemført under den økonomiske krise for at styrke væksten og beskæftigelsen, har også understøttet danske virksomheder.
Vi har bl.a. lavet en renoveringspulje, vi har forlænget kredittiderne for indbetaling af a-skat og arbejdsmarkedsbidrag for virksomhederne.
Og så vil jeg gerne fremhæve globaliseringsaftalen for 2010-2012, som en lang række partier står bag her i Folketinget.
Pernille Frahm (SF), 2010-01-20:
Det rejser spørgsmålet: Hvor i alverden skal de vide fra, om det er det rigtige, de investerer i, eller det ikke er det rigtige, de investerer i?
Det er det, hele spørgsmålet handler om.
For vi oplever jo virksomheder, som gerne vil gøre det her, men som plumper i.
Og der er det så, at ministeren ikke engang vil lave en vejledende liste, en dynamisk liste, hvor man kan skifte ud – ikke engang vil bruge de internationale ngo'er som f.eks. DanWatch, der arbejder med det her, til at lave sådan en liste.
Hvor skal virksomheder, specielt de små virksomheder, vide fra, om de gør det rigtige eller ikke gør det rigtige?
Det er ministeren ikke kommet med antydningen af en model for, antydningen af et svar på.
Lene Espersen (KF), 2010-01-20:
Det skuffer mig egentlig lidt, at jeg nu skal høre, at der ikke bliver gjort noget.
Der blev faktisk fremlagt en meget stor handlingsplan for, hvordan samfundsansvar kunne komme til at fylde mere i det private erhvervsliv og i virksomhederne i Danmark.
Der er en lang, lang række initiativer i den handlingsplan.
Jeg vil gerne sige, at der var en konference for et stykke tid siden ude i Bella Centeret, hvor Danmark blev fremhævet som det eneste land, der har taget alle de her initiativer, inklusive lovgivningsinitiativer.
Et af de steder – bare for at fremhæve det – man kan gå til, hvis man vil have rådgivning som virksomhed, er jo FN's princip for ansvarlige investeringer; der er et forum, hvor det er muligt at samarbejde med andre investorer om at stille krav til virksomhederne.
Men derudover har jeg jo allerede sagt til fru Pernille Frahm, at jeg sådan set anerkender, at det, som måske især for mindre virksomheder, der ikke i så høj grad orienterer sig internationalt, kan være et problem, netop kan være, hvordan de skal gå til det her.
Derfor vil vi gerne lave en praktisk vejledning i det.
Pernille Frahm (SF), 2010-01-20:
Det kan godt være, at Danmark bliver rost, men der er altså andre lande, der har opstillet nogle mere håndfaste modeller for, hvordan man sikrer, at de her etiske regler bliver overholdt, og dem ville jeg gerne referere til endnu en gang, men det har jeg ikke rigtig tid til at gøre nu.
Det andet spørgsmål, der rejser sig, er: Vil ministeren virkelig fastholde, at man, hvis man trækker sig ud af en investering i en virksomhed, der fremstiller klyngebomber, så er med til at modarbejde FN's etiske spilleregler?
Er det en påstand, ministeren vil fastholde?
Lene Espersen (KF), 2010-01-20:
Altså, det, som FN anbefaler – og det vil jeg gerne fastholde; det sagde jeg også sidst – er, at aktivt ejerskab er den primære strategi for ansvarlige investeringer, og det er den bedste mulighed, vi har for at komme produktionen og brugen af klyngevåben til livs.
Derfor har FN også lavet nogle retningslinjer for ansvarlige investeringer, og jeg tror, at netop det, at FN anbefaler aktivt ejerskab, jo er noget af det, som vi så skal prøve at satse på.
Det er klart, at der kan være konkrete tilfælde, det kan man bestemt ikke udelukke, hvor folk simpelt hen har puttet vat i ørerne og ikke lytter – altså, der er jo virksomheder, der ikke lader sig påvirke; jeg har haft en debat tidligere dag, og den var i hvert fald præget af, at ingen lyttede til, hvad jeg sagde, overhovedet ikke – og derfor kan der selvfølgelig være virksomheder, man ikke kan påvirke.
Så må man tage konsekvensen af det og trække sin investering ud, men FN's anbefalinger går altså på aktivt ejerskab som det primære våben.
Morten Østergaard (RV), 2010-01-20:
Hvordan agter regeringen at gennemføre planerne om nulvækst i det offentlige forbrug i lyset af den demografiske udvikling og i lyset af, at regeringen ikke har kunnet overholde sine tidligere langt højere vækstmål for det offentlige forbrug?
Lene Espersen (KF), 2010-01-20:
Jeg vil sige til hr. Morten Østergaard, at der ifølge Finansministeriets skøn i år vil være et underskud på de offentlige finanser på omkring 5,5 pct. af BNP.
Og det er selvfølgelig en væsentlig udfordring, som vi må se i øjnene i den kommende tid.
Først og fremmest skal vi have dannet os et konkret overblik over det konsolideringsbehov, som vi står over for.
Det får vi med det konvergensprogram, som bliver fremlagt i begyndelsen af februar, og derefter vil vi tage fat på arbejdet.
Udviklingen i det offentlige forbrug vil blive fastlagt ved forårets forhandlinger med kommuner og regioner og ved efterårets forhandlinger om finansloven for 2011.
Det er regeringens holdning, at der skal føres en stram finanspolitik i de kommende år.
Som vi allerede har sagt til kommunerne, er der i bedste fald udsigt til nulvækst i rammerne for deres serviceudgifter i 2011.
Og det betyder, at vi skal blive endnu bedre til at bruge pengene bedst muligt.
Vi er faktisk allerede nået langt.
Med kvalitetsreformen har vi sat fokus på fornyelse og udvikling af kvaliteten i den offentlige service, og jeg vil også gerne understrege, at den indsats, vi har gjort i forhold til afbureaukratiseringen, hvor vi nu har foreslået over 100 konkrete forslag gennemført, jo netop gør, at man frigør ressourcer til offentlig service gennem forenkling af regler og procedurer.
Så frem for at bruge tid på papirarbejde og bureaukrati kan man bruge flere kræfter på at yde borgerne en god service.
Jeg vil sige, at der ikke er nogen grund til at undervurdere størrelsen af de udfordringer, vi står over for.
Men jeg tror, at vejen frem er kombinationen af at gå videre med implementeringen af kvalitetsreformen og afbureaukratisering og at få forklaret kommunerne, at der er utrolig mange penge at hente, hvis man lægger de ideologiske briller på hylden og i stedet for med åbent sind bl.a. ser på at bruge udbud og udbudsinstrumenter som en måde at sikre, at der bliver en bedre overensstemmelse mellem pris og kvalitet.
De kommuner, der benytter sig af det, får gode resultater ud af det.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-01-20:
Men nu er det jo ministeren, der har lagt de her forskellige modeller på bordet, og derfor er det selvfølgelig noget, som vi er vældig optaget af.
Hvad er det for en tankegang, der ligger bag, hvad er det for nogle planer, som regeringen har?
For vi må jo tage det som et udtryk for, at regeringen rent faktisk ønsker, at vi skal have de her private universiteter, og der er det altså, som jeg påpegede, at en af de modeller består i, at eksisterende universiteter skal privatiseres og dermed få lov til at opkræve brugerbetaling.
Jeg vil gerne have et meget kontant, klart og konkret svar på det spørgsmål.
Hvis vi nu tager ministerens forslag om at privatisere IT-Universitetet, som er et helt konkret forslag, ministeren har været ude med, vil det så ikke betyde, at de studerende, der læser på IT-Universitetet, i fremtiden vil skulle betale brugerbetaling?
Helge Sander (V), 2010-01-20:
Hvis det er således, at den bestyrelse, som sidder på IT-Universitet, ønsker at overgå til det, der kunne være fremtidens lov om friuniversiteter i Danmark, så er det klart, at de får de muligheder, som det indebærer.
Og der er det også meget naturligt, at der er mulighed for at indføre brugerbetaling.
Inden for folkeskoleområdet har vi det jo også.
En friskole får jo, som reglerne er, og som Socialdemokratiet også har stemt for, penge efter antal årselever, og så har forældrene mulighed for at supplere.
Det er det samme, jeg forestiller mig at man kan gøre på det her område, uanset om man bruger nogle af de modeller, der er nævnt her i idéoplægget, eller måske helt andre modeller.
Det, der er helt centralt, er, at vi får en ekstra mulighed, som man har i mange, mange andre lande, og som vil give en merværdi.
Jeg tror, det vil tiltrække mere kapital, altså flere midler, til universitetsverdenen, og jeg tror også, at det vil tiltrække professorer og forskere fra udlandet, således at vi på nogle specielt udvalgte områder vil blive endnu stærkere i Danmark.
Det er faktisk hele formålet med det.
Der er ikke noget, der skal fjernes, der er ikke nogen muligheder, der skal forringes, men der er altså her et tilbud, som vi burde kunne rumme i en ny lov om friuniversiteter i Danmark.
Jonas Dahl (SF), 2010-01-20:
Det er jo interessant at høre, efter at vi nu har snakket om sundhedsvæsenet, og hvordan det er med overbetaling af privathospitaler.
Det bliver jo interessant at høre, hvordan man har tænkt sig at gribe det an her på universitetsområdet.
Men jeg vil gerne høre, hvordan det her stemmer overens med ministerens og regeringens tilslutning til hele gratisprincippet.
Og når nu ministeren selv bekræfter, at f.eks. IT-universitetet åbenbart er en del af overvejelserne om friuniversiteter, hvordan vil det så stille studerende, som er interesserede i at tage en uddannelse på IT-Universitetet, men som ikke er i stand til at betale den brugerbetaling?
Får vi så ikke netop et universitetssystem, som er for dem, der har råd, dem, der har forældrene til at betale – og så dem, der ikke har?
Det er med til at fastholde folk i en social position og ikke give de samme lige muligheder til alle for at få en uddannelse på et universitet.
Helge Sander (V), 2010-01-20:
Nej, det kan jeg overhovedet ikke følge, for også hr. Jonas Dahl stiller det op på en sådan måde, at der er noget, der ligesom skal udelukkes, når vi nu skaber en mulighed.
Når jeg nævnte IT-Universitetet, hænger det jo sammen med det brev, som IT-Universitetets bestyrelse sendte til mig i 2006, hvor man sagde, at man gerne ville have nogle andre muligheder, f.eks. i form af at spille sammen med udenlandske universiteter eller andre miljøer.
Det brev tog vi jo til indtægt, dengang vi lavede den frivillige fusion, og vi afventede så, hvad der skete.
Derfor har jeg spurgt IT-Universitetet, hvad der er sket, og hvad det er, man gør sig forestillinger om.
Så det er kun for at sige, at det faktisk er noget, de selv har spillet ind med, og jeg vil stadig væk fastholde, at det her er noget ekstra, der kommer til, og det, uanset om man bruger model 1, 2, 3 eller 4 eller helt andre modeller, som man kunne forestille sig.
Jonas Dahl (SF), 2010-01-20:
Der er vel ikke noget i den nuværende situation, der sådan set udelukker, at man kan have et internationalt samarbejde.
Jeg går da ud fra, at ministeren, som nu har været minister siden 2001, har gjort alt, hvad han kan, for også at sikre, at danske universiteter har mulighed for at samarbejde med udlandet.
Men med hensyn til det her med IT-Universitetet må jeg bare sige, at det er påfaldende, at også IT-Universitetet nu springer på den her vogn, ikke mindst efter ministeren jo har været ude at true dem med sammenlægninger.
Man kunne jo have den tanke, at der kunne være en sammenhæng i den forbindelse.
Men jeg vil gerne have ministeren til at svare helt konkret på følgende: Når nu – og det lyder, som om det er når – IT-Universitetet bliver privatiseret, hvordan vil man så forholde sig til en studerende, som gerne vil tage en universitetsuddannelse på IT-Universitetet, men desværre ikke har råd til at betale brugerbetalingen?
Hvad skal den enkelte studerende gøre?
Helge Sander (V), 2010-01-20:
Jeg har ikke truet nogen overhovedet.
Det, det bygger på, er et brev, IT-Universitetets bestyrelse selv har sendt, og jeg har ikke på noget tidspunkt sagt, at det skulle være sådan, at man indgik i en eller anden fusion i forhold til det forslag, der er fremsat her,
overhovedet ikke
Jeg har nævnt det som et forslag, og jeg har nævnt det som en idé til, hvordan vi får flere muligheder i det her land.
Og jeg må stadig væk fastholde, at det i det offentlige universitetssystem – og der kan læses alt muligt på de syv andre universiteter og måske også på et ottende eller niende universitet, det kan jeg ikke tage stilling til i dag, for vi har jo de selvstændige universiteter – er således, at der er det helt hundrede procent gratisprincippet, der gælder, og det er vi også fuldstændig enige om.
Jeg tror ikke, at der er en eneste her i Folketingssalen, der taler om, at det skal koste penge.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-01-20:
At det ikke skal koste penge – jamen det er jo lige præcis det modsatte, ministeren står og indrømmer, nemlig at det at studere på IT-Universitetet i fremtiden vil komme til at koste penge.
Hvis ministerens planer om at privatisere IT-Universitetet bliver ført ud i livet, vil det fremover koste penge for de studerende, der gerne vil læse på IT-Universitetet.
Det er en ændring i forhold til i dag, hvor vi har gratisprincippet, som jo altså gælder for også IT-Universitetet, og dermed er det en markant ændring og altså et brud med det gratisprincip, som alle Folketingets partier i en beretning har vedkendt sig, og som ministeren i utallige udtalelser også her i Folketinget har vedkendt sig.
Så jeg er glad for, at vi her får slået fast, at der altså vil ske et brud med gratisprincippet, hvis ministerens planer med hensyn til IT-Universitetet bliver ført ud i livet.
Helge Sander (V), 2010-01-20:
[Lydudfald]
… det har jeg jo sagt i flere omgange, nemlig at det således, at vi har frie universiteter, og IT-Universitetet er ligesom de syv andre frit med en selvstændig bestyrelse.
Men jeg reflekterer bare på et brev, jeg har fået, og så har jeg inviteret til et møde.
Og hvilke tanker man har, hører jeg selvfølgelig på det møde.
Men hvis det er således, at man er et offentligt universitet i Danmark, er det efter universitetsloven helt indiskutabelt, at der ikke kan betales en krone i brugerbetaling.
Men hvis det er således, at der er nogen, der ønsker at bruge en ny lov, der giver mulighed for frie universiteter, er der selvfølgelig mulighed for det efter de regler, vi måtte fastsætte heri, men så langt er vi jo slet ikke nået endnu.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-01-20:
Hvordan vil ministeren sikre fortsat lige adgang til uddannelse uanset økonomisk formåen, hvis der etableres private eliteuniversiteter, som kan opkræve brugerbetaling, som de selv fastsætter?
Helge Sander (V), 2010-01-20:
Det vil således ikke være den enkeltes økonomiske formåen, der bliver afgørende for, om man kan få en god uddannelse.
På andre områder i uddannelsessystemet er det jo heller ikke en hindring for, at nogle kan vælge en skole, der skiller sig ud fra de øvrige skoler med nogle ganske særlige tilbud.
Disse skoler gør det muligt for den uddannelsessøgende at træffe et individuelt valg og samtidig få et større selvstændigt ansvar for at stille de relevante krav til uddannelsesudbyderen.
Vi er jo efterhånden kommet derhen, hvor det ikke er muligt at skabe noget nyt, hvis det er således, at fru Kirsten Brosbøl skal have lov at bestemme.
Jeg skal prøve at koncentrere svaret, for her tager fru Kirsten Brosbøl faktisk hele spektret med.
Først vil jeg sige, at det er et oplæg til diskussion, og derfor er der jo ikke taget stilling til noget som helst, og de eksempler, der blev givet, er også eksempler, jeg har kommenteret.
Men det, jeg tror man skal holde sig for øje, når man gør sig forestillinger om, hvad det er for en ny mulighed, vi skaber, er, hvilke muligheder vi har på andre områder: På folkeskoleområdet har vi mulighed for at oprette friskoler, og på gymnasieområdet har vi mulighed for at oprette frie gymnasier.
På samme måde er det her en ekstra mulighed, men det er jo ikke således, at vi fjerner nogle af de muligheder, der er i dag.
Derfor kan jeg ikke rigtig se, at der skabes A- eller B-hold, eller at der skabes nogle ulige vilkår.
Hvis det var således, at fru Kirsten Brosbøl og jeg satte os tilbage med korslagte arme, skete der ikke noget, og så var situationen, som den er i dag.
Det vil stadig være sådan fremover, at det, vi har, vil der ikke blive ændret på, men der bliver skabt en ny mulighed, som vi håber og tror på vil skabe merværdi, og det er faktisk det helt centrale.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-01-20:
Ministeren svarer jo sådan set ikke på spørgsmålet om, at man ønsker at indføre private universiteter, som altså ifølge ministerens notat eller idéoplæg, som jeg tror det hedder, skal kunne opkræve brugerbetaling fra de studerende uden et loft – det står der jo i notatet.
Det vil jeg egentlig gerne bede ministeren uddybe.
I samme notat står der jo, at en af modellerne for privatisering kunne være en privatisering af nuværende offentlige universiteter, og så er vi vel ude i noget, hvor eksisterende universiteter bliver privatiseret og dermed får lov til at opkræve brugerbetaling.
Så jeg kunne godt tænke mig, at ministeren ville prøve at sætte lidt flere ord på, hvordan den der opkrævning af brugerbetaling skal forstås, hvis ikke det skal ses som et markant brud med et princip, vi har haft med hensyn til universitetsuddannelser i Danmark.
Så vidt jeg kan forstå, skal de her private universiteter kunne få taxametertilskud, og vil det ikke sige, at de så i hvert fald er sidestillet med de universitetsuddannelser, vi ellers har, for hvordan skulle de ellers kunne få taxametertilskud?