runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Malou Aamund (V), 2009-05-05:
Hvorfor skal vi overhovedet have eksport af uddannelser?
Det skal vi, for at danske uddannelser skal kunne måle sig med de bedste i verden, og for at danske uddannelser skal være tidssvarende og attraktive.
Nu mangler vi bare en sten på vejen, nemlig at forbedre danske uddannelsesinstitutioners mulighed for at deltage i samarbejde og konkurrence på det globale uddannelsesmarked.
Australien, England, USA, Frankrig, Holland, Norge, Sverige og Finland er eksempler på lande med uddannelsesaktiviteter i udlandet.
De har samarbejde med lokale institutioner om fælles programmer, ejerskab af udenlandske universiteter og systemeksport af uddannelseskoncepter.
Det, lovforslaget går ud på, er i al sin enkelhed, at vi skal kunne konkurrere på lige vilkår med de bedste uddannelsesinstitutioner i verden.
De sidste hindringer bliver fjernet, så danske erhvervsrettede uddannelsesinstitutioner kan udbyde uddannelser i udlandet.
Det er afgørende, at de godkendte danske uddannelser, der vil blive udbudt, er af høj kvalitet.
Venstre støtter lovforslaget.
Nanna Westerby (SF), 2009-05-05:
Jeg er virkelig rigtig skuffet over den reaktion.
Jeg synes, det er en helt, helt forkert reaktion på, at vi står med klasser, hvor der sidder 35, 36 elever.
Vi har set en tendens til flere elever i klasserne.
Det interessante må da være, hvordan vi stopper den tendens.
Der synes jeg virkelig, det burde være der, vi skulle tage fat.
Og jeg synes, at et ansvarligt regeringsparti burde se på, hvordan man kunne gøre noget for at stoppe en tendens til flere elever i klasserne, når vi nu fra flere videnskabelige undersøgelser har hørt, at det faktisk betyder noget for de svageste elever.
Sophie Løhde (V), 2009-05-05:
Det er jo nogle helt nye argumenter, som Socialistisk Folkeparti her står og opfinder i salen, nemlig at når det er en overenskomstforhandling, kan regeringen bare fralægge sig ethvert ansvar for, hvordan den overenskomstforhandling falder ud.
Det skal jeg huske at tage med, næste gang der er overenskomstforhandlinger på en masse andre områder.
Mig bekendt var amterne jo også finansieret af staten, og dermed var det den til enhver tid siddende regering, der - også på det tidspunkt, i 1999 - var ansvarlig for at tilvejebringe den økonomi, som man nu mente var passende i forhold til amterne og dermed i forhold til gymnasierne.
Og det er så det, man i dag skråsikkert holder på at man skal indføre.
Det giver ikke sådan helt mening.
Nanna Westerby (SF), 2009-05-05:
Tak for det.
Men SF har siden 2001, hvor der første gang begyndte at blive ballade med stigende klassekvotienter, været støtte for det her beslutningsforslag.
Det har vi også udtalt flere steder, og vi har fremsat det gentagne gange.
Sophie Løhde (V), 2009-05-05:
Ja, Socialistisk Folkeparti hører ofte mange spændende ting.
Jeg hæftede mig meget ved den her indledning, som fru Nanna Westerby brugte som sådan en motivation for det beslutningsforslag, som Socialistisk Folkeparti nu her i dag står bag, altså de her ord om, at fru Nanna Westerby deltog i en demonstration, fordi der indtil 1999 havde været en bestemmelse om klassekvotienten.
Og i den forbindelse har jeg bare et meget enkelt og simpelt spørgsmål, nemlig hvilket parti det var, der var støtteparti for den regering, der sad i 1999.
Marianne Jelved (RV), 2009-05-05:
Det Radikale Venstre er som bekendt ikke medforslagsstiller på dette beslutningsforslag, selv om vi har fået tilbuddet.
Vi vil gerne kvittere for at have fået tilbuddet.
Men når vi ikke er med, er det, fordi vi gerne vil understrege vigtigheden af at have en fleksibilitet på de enkelte uddannelsessteder og have en forventning om, at ledelsen i det her tilfælde er det en rektor - kan tage ansvar for de løsninger og prioriteringer, der resulterer i en given klassekvotient.
Vi mener til gengæld, at der bør være meget åbenhed om begrundelserne for, hvorfor en rektor vælger at gøre, som han eller hun gør i den konkrete situation, og derfor bør man opfordre rektorerne til for gymnasiet, hf, hhx eller htx at gøre rede for deres valg og prioriteringer på uddannelsesstedets hjemmeside.
Så kan man få en begrundet diskussion om, hvorvidt den prioritering har været hensigtsmæssig på det enkelte uddannelsessted.
Men hele dette set-up handler selvfølgelig også om, at der er midler til stede til at drive det almene gymnasium, hhx, htx og hf på en rimelig måde.
Det kunne vi diskutere på mange andre måder end ud fra klassekvotienten, og det mener jeg faktisk vi skal gøre.
Jeg synes selv, at undervisningsministeren har lagt op til det, inspireret til det ved at fremhæve lærertimer pr. elev, eller hvordan det nu er, de forhold skal gøres op.
Det vil vi gerne fra Det Radikale Venstres side være med til.
Ikke fordi vi har en eller anden bestemt nøgle, men fordi det kan være relevant at se på en udvikling på den type forhold og så diskutere ud fra det.
Jeg indrømmer også gerne, at vi jo har haft den her diskussion og drøftet det i forbindelse med gymnasiereformens tilblivelse, og der var årsagen til, at Enhedslisten valgte at gå fra forligskredsen - det var i hvert fald en af årsagerne til det - at vi ikke kunne blive enige om at lægge et loft over.
Når vi ikke kunne det, var det, fordi vi mente, at de regelsæt, vi udarbejdede i forbindelse med valghold m.v., var tilstrækkelige til at sikre, at kvaliteten og finansieringen efter gymnasiereformen ville være rimelig.
Summa summarum, jeg indrømmer, at Det Radikale Venstres holdning på det område jo ikke er konsekvent, fordi vi mener, at der skal være et loft i folkeskolen.
Det mener vi, fordi folkeskolen har en helt anden type opgave, end ungdomsuddannelserne har; bl.a. er det et krav, at den offentlige skole, altså folkeskolen, børneskolen, skal være for alle børn.
Det vil sige, der er tillagt nogle ekstra opgaver, kan man vistnok kalde det, i at skulle rumme den differentiering af elever, som folkeskolen skal.
Til gengæld er vi altså indstillet på at prøve at se på andre måder at følge ressourceudviklingen på gymnasiet og ungdomsuddannelserne som sådan på, det synes jeg kunne være ganske interessant, og vi kan jo i løbet af sommeren overveje, hvordan vi kan stille geniale spørgsmål til ministeren, så vi får det klarlagt i løbet af efteråret, og så vi har et andet grundlag at diskutere på end klassekvotienten.
Charlotte Dyremose (KF), 2009-05-05:
Fra konservativ side synes vi, det ville være synd at gennemføre det her beslutningsforslag.
Vi synes faktisk, der skal være plads til fleksibilitet.
Vi synes, der skal være plads til at gøre tingene på forskellige måder.
Vi har givet gymnasierne selveje.
Vi har lavet bestyrelser.
Som det også har været nævnt her i debatten, er der nogle gymnasier, der bruger det som et, om jeg så må sige, konkurrenceparameter, at man har lave klassekvotienter, fordi de mener, at det er en god idé, og at det kan tiltrække elever og dermed jo altså også taxameter til gymnasiet.
Andre steder laver man forskellige holddannelser, to-lærer-ordninger og andet, som er attraktivt, og dermed bliver det mindre betydningsfuldt, hvor mange elever der er i stamklassen.
Nogle steder vælger man ganske enkelt at sige: Vi vil meget gerne optage eleverne i lokalområdet, og vi vil gerne gøre det på den studieretning, de gerne vil have, og når vi så har gjort det, må vi sørge for at fordele ressourcerne, så vi løser de problemer, der måtte opstå hen ad vejen.
Vi vil gerne fastholde gymnasiernes selveje.
Vi vil gerne fastholde gymnasiernes mulighed for at tilrettelægge forskellige profiler, tilgodese studieretningsønsker, tilgodese ønsker om lave klassekvotienter, tilgodese ønsker om to-lærer-ordninger eller holddannelse.
Så er det jo sådan i modsætning til folkeskoleområdet, at de har stor fleksibilitet til at lave netop holddannelse.
Derfor er der jo meget stor forskel ikke bare aldersmæssigt på dem, der går i folkeskolen, og dem, der går i gymnasiet, men også på rammerne for det.
Til fru Christine Antorinis bemærkninger før om ændringer på folkeskoleområdet kunne jeg jo fristes til at sige, at hvis vi nu også gjorde rammerne for holddannelse mere fleksible på folkeskoleområdet, kunne det også være, at man i folkeskolen kunne give nogle gode muligheder for, at eleverne i en større del af tiden kunne undervises på nogle mindre hold, og man dermed også med fordel kunne have forskellige holdstørrelse på folkeskoleområdet.
Men nu har vi den mulighed i gymnasiet, på de gymnasiale uddannelser, og så lad os da for pokker fastholde, at vi skal slippe skolerne fri og ikke binde dem på hænder og fødder.
Vi kan derfor ikke støtte forslaget.
Martin Henriksen (DF), 2009-05-05:
Jeg vil sige, at det var noget af en øjenåbner at læse det her beslutningsforslag fra Socialdemokraterne, Socialistisk Folkeparti og Enhedslisten.
Det var sådan lidt en ahaoplevelse, for der står jo, hvordan man ønsker at føre uddannelsespolitik, og når ordføreren for forslagsstillerne kommer op, kunne hun måske uddybe det lidt.
Jeg kan ikke lade være med at fremhæve det.
Der står i beslutningsforslaget, og jeg citerer: Hvis flere unge skal gennemføre en ungdomsuddannelse, er det nødvendigt at sænke antallet af elever.
Citat slut.
Det er sådan en pudsig måde at formulere sin uddannelsespolitik på, vil jeg nok mene, men fred være med det.
Det er vi ikke enige i i Dansk Folkeparti, vil jeg i øvrigt sige.
Jeg vil bare sige, at vi fra Dansk Folkepartis side selvfølgelig er opmærksomme på antallet af elever i de enkelte klasser.
Det er bl.a. også derfor, at vi i finansloven for 2008 og 2009 har tilført ekstra ressourcer til handelsgymnasiet, men vi har samtidig sagt, at de selv kan disponere over midlerne og gøre det, som de mener er nødvendigt at gøre for at sørge for, at undervisningskvaliteten løbende bliver forbedret.
Jeg vil også knytte et par bemærkninger til noget af det andet, som man har fremhævet i beslutningsforslaget.
Man er bekymret for, at ambitionerne i den nye gymnasiereform ikke kan realiseres med de nuværende klassekvotienter.
Der vil jeg bare sige, at vi da fra Dansk Folkepartis side er villige til at omstrukturere gymnasieform osv. og kigge på det.
Lad os da bringe en hel masse ting i spil i gymnasiereformen - hvis der er andre partier, der er interesseret i det, medvirker vi meget gerne.
Jeg tror ikke, at man kan give klassekvotienten skylden for, at gymnasiereformen ikke er så vellykket.
Jeg tror, at det er helt andre ting, man skal kigge på i den forbindelse.
Jeg skal ikke gå ind i den diskussion, der har været mellem Venstres ordfører og ordføreren for forslagsstillerne, men bare sige, at jeg synes, at det er tankevækkende, at der op til 1999 rent faktisk var en klassekvotient på gymnasiet i lærernes overenskomst, som så blev ophævet.
Det finder man så anledning til, når man kommer i opposition, og det synes jeg også er tankevækkende.
Så derfor kunne man måske gætte på, hvilke motiver der rent faktisk ligger bag sådan et forslag.
Fra Dansk Folkepartis side afviser vi beslutningsforslaget, og vi gør det ikke bare med de begrundelser, som allerede er nævnt, men også fordi vi altså ikke er overbevist om, at man på den her måde får mest ud af de midler, som man bruger på uddannelse i Danmark.
Vi tror, at der er andre initiativer, som er lige så vigtige og rent faktisk også vigtigere.
Christine Antorini (S), 2009-05-05:
Det ville selvfølgelig blive lidt dyrere.
Det er jo det, der er konsekvensen af at sætte et loft for klassekvotienten.
Hvis de ikke har tilstrækkelig mange penge, hvad kan de så gøre?
De kan fyre lærere, eller de kan komme flere elever i klasserne.
Jeg vil godt minde Venstres ordfører om en gang til, at hvis hun læser slutningen af beslutningsforslaget, kan hun se, at vi også er åbne over for andre muligheder, herunder en model med et gennemsnitligt antal af elever - hvis fru Sophie Løhde lige vil høre efter - i klasserne, for det vil betyde, hvis man ønsker den fleksibilitet, at det vil løse fru Sophie Løhdes spørgsmål om, hvordan det pågældende gymnasium kunne have gjort.
Men det betyder også, at vi stadig væk har en ramme for, hvor mange elever der kan være i de forskellige klasser.
Sophie Løhde (V), 2009-05-05:
Det svar blev jeg simpelt hen mere forvirret af.
Socialdemokraterne synes ikke, at ti elever er nogen god idé.
24 elever er en udmærket idé, men 28, som er det, der bliver fremsat, giver jo ikke nogen mening.
Det viser jo bare, at der ikke er nogen filosofi bag tallet 28.
Det er bare et eller andet tal, man har opfundet og sagt, at så går vi sammen om det, og så er det det, vi fremsætter forslag om.
Så kunne jeg godt tænke mig at høre, at når man nu holder fast på det her magic number 28, at det er det, som klassestørrelsen skal udgøres af, så er der så en række områder, hvor gymnasierne vil få problemer med at optage de lokale elever - vel at mærke, som de gerne vil optage.
Jeg nævnte selv eksemplet fra Egedal Gymnasium, hvor rektoren jo sagde, at hvis de skulle have det her tal ned på 28 i de nye 1. g-klasser, skulle gymnasiet, og jeg citerer: have afvist 12 elever fra lokalområdet, og det ønskede vi ikke.
Hvor forestiller ordføreren fra Socialdemokratiet sig, at de 12 elever fra Egedal Gymnasium skulle gå hen?
Og sådan kunne vi jo blive ved med at nævne en række andre gymnasier.
Hvad skal være deres valgmuligheder?
Hvad skal være deres tilbud?
Tror ordføreren fra Socialdemokratiet, at det vigtige er, om de får tre ekstra klassekammerater i deres klasse, eller om de får lov at komme på det drømmegymnasium, som de så inderligt ønsker at komme ind på?
Christine Antorini (S), 2009-05-05:
Se, jeg har jo ikke nogen problemer med også at snakke om klasseloftet i forhold til folkeskolen, selv om Venstres ordfører ikke vil sige, om Venstre i virkeligheden ønsker at afskaffe det.
Når vi ønsker at sænke klasseloftet i folkeskolen, er det, fordi vi ønsker færre elever.
Vi kan se ud fra de undersøgelser, vi har set, at det betyder noget, at man ikke er 28 elever i en klasse, men at man er 24 elever i en klasse.
Så kan man spørge, om det lige skal være 24 eller 23. Det synes vi er helt fair at diskutere.
For hvis man har ganske små klasser, er det faktisk svært at have tilstrækkelig mange til at lave forskellige typer af undervisningsformer.
Så nej, vi synes ikke, det er en god idé, at man skal ned og have ti elever i klasserne.
Vi er kommet med et bud, der siger 28 elever i folkeskolen.
Det synes vi faktisk er for meget, når man kommer helt op til loftet.
Vi synes, det skal være 24 elever.
Men vi synes, at det allerstørste problem er, at der på de gymnasiale uddannelser slet ikke er noget loft, med de problemer, det giver med alt for store klasser.
Sophie Løhde (V), 2009-05-05:
Jeg var jo glad for, at ordføreren for Socialdemokraterne selv kom ind på, at det her magic number, 28, var med inspiration fra folkeskolen.
Vil det så sige, at man så godt kunne forestille sig, at man senere fik lidt større ambitioner, og at man så gik ned, så det blev 27, der blev tallet, eller 26, 25, 24?
Hvor er det, det perfekte snit ligger?
For hvis vi skal følge argumentationen bag oppositionens forslag, hedder det sig jo, at jo lavere klassekvotient der er, jo flere elever er der, der vil gennemføre.
Hvor langt skal vi ned, før vi når lige præcis det snit, hvor vi bare sikrer, at alle kommer igennem, og at det sker hurtigst muligt?
Det kunne jeg godt tænke mig at vi lige kunne få en dybere indsigt i.
Sophie Løhde (V), 2009-05-05:
Jeg har ikke med et eneste ord nævnt folkeskolen, og det er i øvrigt heller ikke det, som beslutningsforslaget her i dag omhandler.
Når det så er sagt, vil jeg igen gerne fastholde, at den der devise om, at hvis vi bare har et bestemt fast loft, er alle problemer løst, ikke holder.
Jeg må minde om tiden fra før, vi fik en kommunalreform, og om, hvordan situationen dengang så ud i amterne.
Jeg sad selv i Frederiksborg Amtsråd på det tidspunkt, og når vi op mod studiestarten sad og så på gymnasierne og på, hvordan det skulle tilrettelægges osv., var vi altid plaget af, at der var besparelser, fordi vi ikke kunne overholde budgetterne på sundhedsområdet, og så måtte vi jo hellere fikse lidt ved klassekvotienterne, eller hvad vi nu havde af muligheder.
Der blev sådan nogle fuldstændig ligegyldige politiske prioriteringer og resultater af nogle forskellige forlig igennem amtsrådenes historie, i stedet for at de ude lokalt på gymnasierne i de enkelte amter fik mulighed for at prioritere, hvilken undervisning de ønskede at tilbyde inden for de rammer, de havde til rådighed.
Derfor synes jeg, at det er interessant at nævne eksemplet med Egedal og Frederiksværk Gymnasium …
Martin Henriksen (DF), 2009-05-05:
Altså, jeg ved ikke, hvordan fru Nanna Westerby vil stille sig, hvis vi sådan forestiller os en rent hypotetisk situation
jeg håber ikke, at det sker - hvor Dansk Folkeparti lige pludselig går fra at være støtteparti for den nuværende regering til så at være i opposition til en socialistisk regering, og vi så året efter siger, at vi nu mener, at der skal være en klassekvotient på 26 eller noget i den stil, hvor vi i alle årene før det så har sagt, at der ikke behøver at være det.
Nanna Westerby (SF), 2009-05-05:
Jamen det er jo ikke det, det handler om.
Det handler ikke om, at der i 1999 og i 2000 ikke sad 36 elever i klasserne.
Det handler om, at vi nu oplever, at der sidder 36 elever i klasserne, og at vi nu skal gøre noget for at sørge for, at den udvikling bliver stoppet.
Der var ingen der i sin vildeste fantasi havde frygtet, at den udvikling ville gå så vidt, som den er kommet nu, og jeg synes, det er rigtig, rigtig vigtigt, at vi får sat en stopper for den nu.
Så hvis Dansk Folkeparti hoppede over og pludselig mente, at der skulle være et loft over klassekvotienten af den ene eller den anden eller den tredje art, ville vi blive rigtig, rigtig glade for det i SF.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-05-05:
Det er godt og vel 2 år siden, SF havde ministeren i samråd om mobning i folkeskolen.
Allerede dengang bedyrede ministeren, at der var mange initiativer på bedding, og at der blev gjort en masse, og allerede dengang annoncerede SF, at vi ville lave et beslutningsforslag om lovgivning på det her område, fordi vi syntes, det så ud, som om de initiativer, der trods alt var sat i gang, ikke virkede optimalt.
Der skete så det, at S sidste år fremsatte et glimrende forslag om bekæmpelse af mobning, et glimrende forslag, som SF også støttede.
Siden er der så sket det, at ministeren har sat flere kampagner i værk og nu også er gået med til at lave lovgivning på det her område, som vi kan se i dag i L 186.
Jeg er meget glad for, at SF også dengang satte fokus på det her problem, for i tiden, der er gået, har vi igen og igen skullet være vidner til nogle grimme sager rundtomkring i det danske skolelandskab både mobning elever imellem og mobning fra elev til lærer, ja, det kan sågar også være sket fra lærer til elev, det kan man ikke udelukke.
Det er ganske rigtigt, hvad der også er blevet sagt her, at det handler om kulturforandring på den enkelte skole, hvis der er en dårlig trivsel, hvis der er en dårlig stemning, og hvis det er tendens til mobning.
Og det er svært at lovgive sig ud af det her, men vi kan i hvert fald indskærpe, at det er helt uacceptabelt, at nogle børn vokser op med en skolegang, der præger hele deres liv, fordi deres selvtillid og deres selvværd bliver pillet fuldstændig fra hinanden, og fordi der ingen voksne er til at gribe ind over for de overgreb, der desværre somme tider sker i folkeskolen.
Jeg synes, det er meget, meget væsentligt at påpege, at når voksne har det her ansvar, skal de ikke - som den tidligere skolelederformand sagde - verfe det her problem væk med ordene om, at alle børn skal kunne tåle at blive drillet, det er en del af det at være barn, det er en del af det at gå i skole.
Men det kan jo ikke passe, at man som ansvarlig skoleleder eller lærer skal kunne affeje det her problem med mobning i folkeskolen med, at det er noget, man ligesom må gå igennem som en del af barndommen.
Jeg er glad for den velvilje, der trods alt har været over for det her forslag.
Jeg fornemmer, at samtlige partier anser det her for at være et væsentligt problem, som vi også skal holde øje med her fra Folketinget.
Jeg ser frem til at holde øje med, om intentioner i L 186 også bliver opfyldt og overholdt, og hvis de ikke gør det, kan jeg garantere, at SF står her igen med et beslutningsforslag.
Martin Henriksen (DF), 2009-05-05:
Fra Dansk Folkepartis side ønsker vi, at der gøres en indsats imod mobning i folkeskolen.
Det er der jo mange gode grunde til at man skal gøre.
En af de væsentligste grunde er, at elever bliver udelukket fra det fællesskab, der er i klassen, og det synes jeg man på alle måder skal søge at modvirke.
Og vi synes også, at hvis man fra Folketingets side kan tage nogle initiativer, som gør, at folkeskolerne bliver bedre til at bekæmpe mobning, så er vi også villige til at diskutere det, ligesom vi har diskuteret det flere gange førhen i Folketinget.
Vi har jo fra Dansk Folkepartis side, bl.a. i forbindelse med det forslag, som hr. Leif Lahn Jensen omtalte, sagt, at hvis ikke kommunerne var gode nok til at bekæmpe mobning, måtte vi tage nogle initiativer fra Folketingets side.
Nogle af de initiativer, som Socialistisk Folkeparti foreslår, er vi jo sådan set allerede inde på i det lovforslag, som vi behandlede tidligere i dag i Folketingssalen, og som der jo er opbakning til, og som bliver vedtaget i Folketing.
Det er bl.a. om, at man skal udarbejde antimobbestrategier på de enkelte skoler, og at skolerne skal udarbejde tydelige adfærdsregler og værdigrundlag for opførsel på skolen.
Det synes vi er ganske udmærket, og det er også noget af det, som vi bl.a. har talt om folkeskoleforligskredsen, og det bliver jo også vedtaget i Folketinget inden sommerferien.
Så der er fokus på, at vi skal gøre noget for at bekæmpe mobning, og vi vil fra Dansk Folkepartis side meget gerne være med til at gøre noget yderligere.
Vi vil heller ikke udelukke - det bliver ikke med det her forslag - at der på sigt kan blive udformet nogle sanktionsmuligheder over for skoler, som ikke gør tilstrækkeligt for at modarbejde mobning.
Det vil vi heller ikke udelukke.
Det bliver ikke lige nu og her, men det kan være, at det på sigt bliver en mulighed.
Jeg vil også sige, at jeg synes, at det er væsentligt at få med i debatten, når man taler om, hvordan man kan bekæmpe mobning, at man hele tiden arbejder på at sikre disciplin på den enkelte skole og disciplin i den enkelte klasse, for jeg mener faktisk også, at det er en vigtig forudsætning for, at man kan have en velfungerende klasse, og at man kan have velfungerende forhold mellem eleverne.
De skal selvfølgelig også vide, at der er nogle rammer for god opførsel, og overtræder de de rammer, overtræder de de grænser, kan det selvfølgelig også have nogle konsekvenser i form af disciplinære sanktioner iværksat fra skolens side over for de elever, som mobber andre.
Med de bemærkninger afviser Dansk Folkeparti beslutningsforslaget fra Socialistisk Folkeparti.
Christine Antorini (S), 2009-05-05:
Det interessante er jo, at gymnasiet sådan set har meget mere faste rammer med hensyn til holdstørrelse osv.
Folkeskolen giver jo rig mulighed for, at man undervejs kan have forskellige holdstørrelser, at det er en del af undervisningsdifferentieringen, og at man kan lave aldersintegreret undervisning.
Der er masser af muligheder for forskellige ting og sager i folkeskolen, som man faktisk ikke har mulighed for i gymnasiet.
Det vil sige nul loft over klassekvotienten i gymnasier og nul loft over klassekvotienten i folkeskolen, for det er de bedst til selv lokalt at tilrettelægge.
Det er bare det, jeg gerne vil have et svar på.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-05-05:
Det er meget rigtigt, hvad ministeren siger, at Dansk Center for Undervisningsmiljø fungerer rigtig fint og upåklageligt.
Men kunne man forestille sig, at det på sigt kunne ligge i en anden instans, hvis nu det viser sig, at hverken kampagner eller strategier ude på skolerne virker, at man på en eller anden måde kunne overvåge både det fysiske og det psykiske undervisningsmiljø i den danske folkeskole lidt mere overordnet?
En anden ting, jeg lige vil spørge om, er, at ministeren var inde på, at når de i L 186 næsten vedtagne trivsel- og værdiregelsæt skal laves, kan det være med inspiration fra elevrådet.
Mener ministeren ikke, at elevrådet aktivt skal inddrages i udarbejdelsen af de her værdiregelsæt?