Dan Jørgensen (S), 2015-05-19:
I dag førstebehandler vi et beslutningsforslag om underretningspligt, når vanrøgt af dyr bliver observeret.
Forslaget pålægger regeringen at indføre en underretningspligt for offentligt ansatte, der observerer oplagt vanrøgt af dyr.
Baggrunden for forslaget er ifølge forslagsstillerne, at der jævnligt er sager, hvor folk har haft så mange hunde og katte eller andre dyr, at de ikke har kunnet overskue situationen, og at det så har udviklet sig til vanrøgt.
Det er også min opfattelse, at vi skal gøre, hvad vi kan, for at undgå situationer som dem, der er beskrevet af forslagsstillerne.
Dyr må ikke lide unødigt.
Forslagsstillerne henviser i den forbindelse til serviceloven, § 153, hvor der gælder en skærpet underretningspligt for offentligt ansatte, der som led i tjenesten eller erhvervet får kendskab til, at børn eller unge har været udsat for overgreb eller har behov for særlig støtte.
Forslagsstillerne foreslår, at der indføres en lignende underretningspligt for offentligt ansatte, der observerer oplagt vanrøgt af dyr.
Servicelovens bestemmelser om en skærpet underretningspligt for offentligt ansatte kan ikke uden videre overføres på dyrevelfærdsområdet med henblik på at gælde for alle offentligt ansatte, der får kendskab til vanrøgt af dyr.
Servicelovens skærpede underretningspligt retter sig særlig mod fagpersoner som f.eks. skolelærere, pædagoger, sundhedsplejersker og hospitalsansatte, dvs. personer, som har en særlig viden og forudsætning for at kunne vurdere forhold vedrørende børn og unges udvikling og sundhed.
Kommunalt ansatte i f.eks. hjemmeplejen vil som udgangspunkt ikke have tilsvarende forudsætninger for at vurdere dyrs sundheds- og velfærdstilstand.
Der vil klart være tilfælde, hvor det må være oplagt for enhver, at et dyr mishandles eller udsættes for grov vanrøgt, men i andre tilfælde kan det være vanskeligt for personer uden den fornødne faglige baggrund at vurdere, om der er tale om grovere uforsvarlig behandling af dyr eller eventuelt en mindre alvorlig overtrædelse.
Der kan også være tale om situationer, hvor et dyr er blevet sygt eller er kommet til skade, men hvor dyret er taget under forsvarlig behandling.
Det rejser et andet spørgsmål i forhold til beslutningsforslaget, nemlig hvilke overtrædelser af dyreværnsloven der vil skulle udløse en underretningspligt.
I forbindelse med overtrædelser af dyreværnsloven vurderer man, om et dyr er blevet udsat for væsentlig ulempe, uforsvarlig behandling, grovere uforsvarlig behandling eller mishandling.
Dyrlæger har i medfør af dyreværnsloven, § 20, en anmeldelsespligt, hvis det konstateres, at et dyr behandles groft uforsvarligt, eller hvis der er tale om mishandling.
Anmeldepligten påhviler kun autoriserede dyrlæger, og begrundelsen herfor er, at der i henhold til dyrlægeloven gælder særlige forpligtelser som følge af autorisationen.
Til forskel fra dyrlæger har de fleste offentligt ansatte ikke nogen veterinærfaglig baggrund, der på samme måde kan begrunde en særlig pligt til at tage hånd om situationer, hvor dyr er blevet uforsvarligt behandlet, og det synes derfor vidtgående at pålægge andre en tilsvarende pligt.
Beslutningsforslaget rejser en række andre spørgsmål, der vil skulle afklares nærmere.
Det bør bl.a. afgrænses nærmere, hvem der skal omfattes af den foreslåede underretningspligt.
Det vil også skulle afklares, i hvilket omfang underretningspligten skal omfatte private personer, der f.eks. er beskæftiget hos private leverandører af hjemmepleje.
Desuden skal det afklares, i hvilken eller hvilke love det vil være relevant at indføre et eventuelt krav om underretning eller anmeldelse for offentligt ansatte, der som led i deres tjeneste eller hverv får kendskab til forhold vedrørende bl.a. grov vanrøgt af dyr.
Jeg vil derfor foreslå, at der nedsættes en tværministeriel arbejdsgruppe til at undersøge konsekvenserne og mulighederne for en eventuel underretningspligt for offentligt ansatte vedrørende overtrædelse af dyreværnsloven.
Arbejdsgruppen vil i den forbindelse skulle se nærmere på de uafklarede spørgsmål, som jeg netop har fremhævet.
Fødevareministeriet vil stå i spidsen for en sådan undersøgelse, og derudover vil Finansministeriet, Justitsministeriet, Socialministeriet og Økonomi- og Indenrigsministeriet kunne bidrage til det opklarende arbejde.
Idet beslutningsforslaget rejser en række spørgsmål, som kræver nærmere afklaring, kan regeringen ikke stemme for forslaget, som det foreligger nu.
Men som jeg lagde ud med at sige, er det vigtigt, at vi gør, hvad vi kan, for at sikre, at dyr, der lider, får den hjælp, der er behov for.
Jeg vil derfor prioritere, at der nedsættes den nævnte arbejdsgruppe til at undersøge konsekvenserne af og mulighederne for eventuelt at indføre en underretningspligt for offentligt ansatte med henblik på afklaring heraf inden udgangen af 2015.
Tak for ordet.