runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Sander (V), 2007-10-10:
Enhver kronik - også de indlæg, som fru Charlotte Fischer skriver nu og da - gør indtryk og giver selvfølgelig anledning til eftertanke.
Det er klart.
Men jeg vil nu sige, at kronikken ikke har en sådan karakter, at den får mig til at sige: Hold da op, det har jeg aldrig tænkt på, det var dog en fantastisk nyhed - det må vi råde bod på, hellere i dag end i morgen.
Sådan er indholdet jo ikke, og det burde heller ikke gøre så stort indtryk på fru Charlotte Fischer, for det er jo forhold, vi kender og har kendt til, ikke bare i forbindelse med forhandlingerne sidste år, men gennem de seneste år.
Jeg vil gerne sige, at jeg tilfældigvis allerede i eftermiddag har et møde med formanden for Det Frie Forskningsråd, professor Jens Christian Djurhuus, hvor jeg selvfølgelig vil drøfte det og gå nærmere ind i substansen, også for at være sikker på, at de fremtidige drøftelser og diskussioner kommer til at foregå på et grundlag, hvor vi kan tale indhold i stedet for at have den her taldiskussion, som vi også tager her i eftermiddag.
Jeg har en bemærkning mere, men den får jeg nok mulighed for at komme med i sidste runde.
Nu er vi jo i den gunstige situation, at vi på grund af globaliseringsaftalen allerede ved, at vi næste år skal fordele adskillige milliarder kroner.
Så vi har mulighed for at tilgodese alle områder, fordi et stort flertal i Folketinget har ønsket, at vi på grund af den dagsorden, vi står over for, skal satse på universiteterne, på forskning, udvikling og innovation.
Så derfor er vores udgangspunkt jo gunstigt, og derfor vil jeg ikke i dag begynde at fordele pengene.
For at give et mere retvisende billede end det, der har tegnet sig i de sidste par dage, vil jeg kun sige, at hvis vi ser på de reelle tal for 2008 - og det kan vi tillade os, selv om finansloven endnu ikke er vedtaget, fordi de fem største partier har indgået forlig, så vi må jo gå ud fra, at det bliver virkelighed, også når vi har stemt om finansloven - kan vi se, at Det Frie Forskningsråd stadig væk har over 1 mia. kr. mod godt 700 mio. kr. til Det Strategiske Forskningsråd.
Og der er altså tale om en stigning hele vejen.
Samlet set er der altså et plus på 4 pct. til den fri forskning, mens der er et tilsvarende fald på 4 pct. til den strategiske forskning.
Det er da ikke så ringe, og derfor står det jo slet ikke mål med virkeligheden at tale om, at fri forskning har det helt elendigt og er i frit fald.
Abbas Razvi (RV), 2007-10-10:
Hvis vi f.eks. går et år tilbage og sammenligner med 2006, var forskellen faktisk kun 800 kr.
Ministeren var selv inde på, at der er en manko på 5.000 kr., som savner enhver saglig begrundelse og forklaring, og ministeren var også inde på, at en del af forskellen skyldes det udstyr og de faciliteter, som benyttes af det almene gymnasium, f.eks. fysiklokaler og gymnastiksale osv.
Men der er immer væk en forskel.
I regeringen er man så glad for at rose sig selv, og det er jo kun godt, at man har taget det første skridt i den rigtige retning.
Men hvorfor ikke tage skridtet fuldt ud og sige, at der er et område, som i den grad har været negligeret, og nu er der endelig mulighed for at gøre noget ved det?
Hvorfor siger man ikke: Jamen o.k., vi snakker om en forskel på 5.000 kr., som i enhver henseende er helt ubegrundet, og den forskel udligner vi med det samme?
Bertel Haarder (V), 2007-10-10:
Jeg tager lærerseminariernes aktuelle problemer dybt, dybt alvorligt.
Jeg har haft et møde med Rektorforsamlingens formand, Nils-Georg Lundberg, og formanden for professionshøjskolerne, Harald Mikkelsen, og jeg har åbnet døren for alle tænkelige forslag, også forslag, der kan bringes i anvendelse allerede i indeværende skoleår.
Jeg tænker bl.a. på det problem med, at der tilsyneladende er meget få, der har valgt fysik/kemi som linjefag, og da vi i forvejen mangler fysik/kemilærere, er vi nødt til at se på, om vi også på kort sigt kan gøre noget ved det.
Jeg er også åben over for forslaget på lang sigt.
Man kunne måske lave en fælles indgang til de naturvidenskabelige fag, hvis det kunne trække flere til.
Jeg er glad for, at det viste sig, at nedgangen i elevtallet ikke var helt så stor som frygtet, men den var stor nok.
Det skal vi også tage dybt alvorligt.
Jeg vil leve op til det, som jeg har sagt vi vil prøve, nemlig på forskellig vis at gøre merituddannelsen mere attraktiv.
Den ligger jo også på seminarerne, og den kan også være med til at afhjælpe den eventuelt kommende lærermangel.
Det er selvfølgelig også den lærermangel, der gør, at nogle studerende bliver kapret, når de er ude i praktik.
I stedet for nu at sige fy-fy, det må I ikke, så tror jeg, at jeg vil sige til læreruddannelserne: Er det muligt, at man nogle steder kunne gøre forsøg med at give de studerende lov til at kombinere den sidste del af studiet med et skema på en skole?
Det kan der komme en ganske god lærer ud af, og hvis det kan gøre læreruddannelsen mere attraktiv, så synes jeg ikke, at det behøver at være så galt.
Men det må ikke føre til forsømmelser i undervisningen.
Det har spørgeren fuldstændig ret i.
Nu bliver der givet en ganske stor klink, som udligner halvdelen af forskellen, og det synes jeg er flot.
Jeg ved godt, at man kan sige, at nogle af pengene havde man i forvejen, men man havde dem kun som en midlertidig bevilling.
Det nye er, at nu er undervisningstaxameteret blevet hævet med de 2.400 kr., og det vil sige, at så er det beløb hjemme.
Så er det ikke bare en pulje eller noget, man har fået til at bekæmpe frafald eller hjælpe tosprogede elever, eller hvad det nu kan være.
Nu er pengene hjemme på taxameteret, og det gør altså en stor forskel.
Abbas Razvi (RV), 2007-10-10:
Det er jo meget fint at blive mindet om, at der i SR-regeringens tid ikke blev givet noget.
Det kan diskuteres, men virkeligheden er den, at argumentationen for, at man ikke kunne udligne forskellen i sin tid, var, at der var to ejerskaber.
Stx hørte under amterne, og handelsgymnasierne hørte under staten.
Staten havde sin måde at taksere på, og amterne havde deres måde at gøre det på.
Men nu er der jo ingen grund til, at vi skal have den forskel.
Her til sidst vil jeg invitere undervisningsministeren til at aflægge et besøg på et handelsgymnasium, der ligger inden for en radius på 1 km, og se, hvordan de manglende bevillinger har dårlig indflydelse på de studerende rundtomkring i landet.
Bertel Haarder (V), 2007-10-10:
Jeg har været på Niels Brocks Handelsskole utallige gange og kommer der også i fremtiden, vistnok allerede om et par uger, og jeg har i øvrigt været i Kina sammen med Niels Brock, så jeg tror ikke, hr. Abbas Razvi kan måle sig med mig med hensyn til det antal gange, jeg har frekventeret Niels Brock.
Så synes jeg altså, det var en lidt ynkelig forklaring, der kom her.
Hvis det var handelsskolerne, der havde ændret status, kunne jeg have forstået forklaringen, men det er jo gymnasierne, der har ændret status.
Der havde jo ikke været noget som helst i vejen for, at man de sidste 20 år havde kunnet løfte handelsskolernes taxameter, for det har hele tiden ligget hos staten, så der er ingen undskyldning for, at man ikke har gjort det tidligere.
Der er måske heller ingen undskyldning for, at denne regering ikke har gjort det tidligere, men nu har vi altså langt om længe gjort det, og så er det jo egentlig lidt mærkeligt, at det udløser en sand jammerklage, også fra hr. Abbas Razvi, når vi nu endelig gør noget ved det i modsætning til tidligere skiftende regeringer.
Martin Henriksen (DF), 2007-10-10:
Før jeg stiller mit spørgsmål, kan jeg ikke lade være med at påpege over for den radikale spørger, at Dansk Folkeparti i sit finanslovudspil rent faktisk har foreslået at forhøje det med de 5.000 kr., som den radikale spørger efterlyste at regeringen gjorde.
Regeringen går et skridt i den rigtige retning, men vi synes, at man skal gå hele vejen.
Men det var sådan set ikke spørgsmålet.
Det, jeg gerne vil spørge ind til, er frafaldet på læreruddannelsen.
Jeg havde for et stykke tid siden et møde med nogle repræsentanter for Frederiksberg Lærerseminarium, som fortalte, at en del af årsagen til, at nogle studerende falder fra, sådan set ikke er, at de ikke kan klare det eller er trætte af at være lærere, men det er simpelt hen, fordi de, når de er ude i en praktikperiode i folkeskolen, så at sige bliver kapret af den pågældende skoleleder til at arbejde på den skole.
Dermed kortslutter man så at sige deres uddannelse.
De kommer godt nok ud og får en løn, som jeg har forstået svarer til, hvad en færdiguddannet lærer får.
Men jeg vil alligevel påstå, at det er et problem, for vi skulle gerne have lærere ud, som er fuldstændig færdiguddannede.
Jeg vil i første omgang høre, om ministeren er bekendt med den problemstilling.
Jeg mener sådan set heller ikke, at det er et problem, at man i forbindelse med sin uddannelse kommer ud og får noget praktisk erfaring, det kan være helt fint.
Men kunne man så ikke forestille sig en ordning, hvor man f.eks. i forlængelse af det, som ministeren sagde, laver en kontrakt imellem skolelederen, lærerseminariet og den enkelte studerende?
Så kunne man have - hvad ved jeg? - 3 dage ude i en folkeskole, hvor man så at sige er fastansat, og måske 2 dage på lærerseminariet.
Jeg ved ikke, hvordan man kan gøre det i praksis, eller om ministeren er klar over, hvordan vi kan gøre det, om det er noget, vi kan tage os af i forligskredsen, eller om det er noget, man skal tage initiativ til at iværksætte ude på de enkelte lærerseminarier, og om vi så eventuelt kunne være behjælpelige med at iværksætte sådan et initiativ.
Charlotte Fischer (RV), 2007-10-10:
Vi står jo inde for den aftale, vi har lavet, men jeg kan også godt huske de diskussioner, vi havde, om, hvad det lige præcis var, der var frie midler, og hvad der ikke var frie midler, og noget af det, der i stigende grad er blevet svært at fastslå, er jo, hvad definitionen af frie midler er.
Den er mildest talt under udvikling.
Det, jeg synes er vigtigt at få at vide i dag, er, om den kronik skrevet af de fem professorer og det, de siger, giver ministeren anledning til eftertanke og til måske at tage den handske op og sige: Jo, det kan godt være, at der er noget om det; når nu vi skal til at forhandle om de 1 mia. kr. i uforbrugte midler, der er til rådighed fra 2009, så kan jeg med den kronik, der ligger der, godt se, at det nok er en god idé, at vi kanaliserer lidt flere penge ind til gavn for Det Frie Forskningsråd.
Det er sådan set det, der er diskussionen i dag.
Rikke Hvilshøj (V), 2007-10-10:
Jeg har sådan set svært ved at tilføje mere ud over det, jeg har svaret hr. Morten Østergaard.
Så det svar er sådan set det samme.
Men det, som jeg håber hr. Morten Østergaard også vil tage til sig i regeringens jobplan, er jo, at vi nu melder ud, at vi gerne vil skabe flere muligheder for, at udlændinge kan komme til at arbejde her.
Hvis der er ægtefæller, som gerne vil familiesammenføres til Danmark, og de også kan benytte sig af de muligheder, synes jeg, at det vil være rigtig godt, for så får de en rigtig god start på deres tilværelse her i Danmark.
Fra regeringens side har vi meldt ud, at vi har behov for arbejdskraft, og at vi gerne vil øge mulighederne for at komme her til Danmark og arbejde.
Bertel Haarder (V), 2007-10-10:
Mit svar er, at jeg er særdeles åben over for både hr. Martin Henriksens forslag og de forslag til forsøgsordninger, som jeg tror er på vej fra et eller flere seminarier.
Der er mig bekendt et seminarium, der allerede har forsøgt at fylde et hold med elever, der samtidig underviser i folkeskolen.
Men jeg kender til et andet seminarium, som har lignende overvejelser, og som vil indbygge en længere praktikperiode i uddannelsen og så måske tilsvarende forlænge uddannelsen.
Det skal vi selvfølgelig se nøje på.
Men jeg har grundlæggende et åbent sind over for alle, der vil tænke nye tanker, i anledning af at vi har fået en ny læreruddannelse og samtidig er på vej mod en beklagelig lærermangel, hvis der ikke sker noget.
Rikke Hvilshøj (V), 2007-10-10:
Nej, det tror jeg nu er at slå det noget stort op.
24-års-reglen er nødvendig.
Dels er vi nødt til at skabe et værn for unge, som er udsat for tvangsægteskaber, give dem en mulighed for at nå at tage en uddannelse og forhåbentlig blive lidt ældre, så de kan modstå et pres, dels har regeringen haft et reelt ønske om at få ændret de ægteskabsmønstre, der har været blandt indvandrere og blandt unge med indvandrerbaggrund.
Så 24-års-reglen er nødvendig.
Det, vi også har sikret os, er, at på de områder, hvor vi definerer, at her mangler vi arbejdskraft på de højt specialiserede og højtuddannede områder, dispenserer vi fra 24-års-reglen og fra tilknytningskravet, og når positivlisten bliver udvidet, kommer de dispensationsmuligheder selvfølgelig også til at gælde for flere.
Morten Østergaard (RV), 2007-10-10:
Men det, jeg beder om, er sådan set, at man tager og anerkender konsekvenserne af den førte politik.
De her regler betyder altså, at danske virksomheder, der har danske medarbejdere, som har for dem specialiserede stillinger - som f.eks. en ung fyr ansat til produktudvikling i en miljøteknologivirksomhed - mister medarbejdere, som de ikke umiddelbart kan erstatte.
Hvis ikke ministeren mener at kunne læse det ud fra de paragraffer, som man gemmer sig bag ved, er det, at jeg beder om, at man bare åbner aviserne eller taler med det danske erhvervsliv, hvor de siger, at der er problemer med de her regler.
Derfor vil jeg også gerne spørge: Når man så nu henviser til positivlisten, som altså er listen over steder, hvor vi mangler arbejdskraft, er det så bare i erkendelse af, at det altså er sådan, at 24-års-reglen, hvis man ikke havde den undtagelse, ville betyde, at danske statsborgere også på det her område ville blive behandlet ringere end den udenlandske arbejdskraft, vi forsøger at få her til?
Det er jo et udtryk for, at man godt ved, at der er et problem.
Og der spørger jeg bare: Når man har en generel arbejdskraftmangel, bør man så ikke også kigge på, om de her regler bidrager til at skabe større problemer i forhold til at hverve udenlandsk arbejdskraft?
Det vil jo så sige, at beskeden fra ministeren til de her virksomheder og de her danskere er: Nej, på trods af at vi står i en situation, hvor regeringen er nødt til at fremlægge en jobplan, som kan være udmærket i forhold til at få mere arbejdskraft til landet, må virksomheder opleve, at arbejdskraft, de ikke umiddelbart kan erstatte, forlader landet som følge af regeringens familiesammenføringspolitik, uanset at den i virkeligheden er sat i verden for at tjene nogle helt andre formål.
Det betyder jo altså, at integrationsministeren fuldt bevidst skaber problemer for danske virksomheder med familiesammenføringsreglerne, som man ingen intention har om at levere en løsning på.
Det er stærkt beklageligt for deres konkurrenceevne og for de danskere, det går ud over.
Rikke Hvilshøj (V), 2007-10-10:
Derfor har regeringen fremlagt en meget ambitiøs plan for at imødekomme den udfordring.
Det andet budskab er: Vi har en 24-års-regel, og 24-års-reglen er nødvendig.
Rasmus Prehn (S), 2007-10-10:
Jeg vil tage udgangspunkt i den, synes jeg, rimelig kritiske kronik, der var i dagbladet Politiken i går, den 9. oktober, under overskriften »Fri forskning i fare«.
Det er sådan, at der er en række formænd for de frie forskningsråd, der rejser en, må man sige, sønderlemmende kritik af den måde, som forskningsmidlerne er blevet prioriteret på. Det, man taler om, er, at man simpelt hen har underprioriteret den frie forskning.
Man starter kronikken med at skrive, at hvis Einstein i dag skulle have søgt økonomisk støtte til at forske i Danmark, ville han have meget få steder at gå hen.
Så det er altså en rimelig hård kritik af, at der er kommet færre penge til Det Frie Forskningsråd.
I kronikken lægger man nogle tal frem, der viser, at i 2004 gik ca. 9,9 pct. af de samlede offentlige forskningsmidler til fri forskning, men at det i 2012 vil være helt nede på 5,7 pct. af de samlede forskningsmidler.
Man har også en anden måde at gøre det op på, nemlig at konkret modtager de fem faglige forskningsråd omkring 3.000 ansøgninger, men af dem opnås der kun støtte til 20 pct.
Det er altså knap 600 ansøgninger, der imødekommes, mens mere end 2.400 ansøgninger afvises.
Så der er altså en masse dygtige forskere, som har nogle rigtig gode projekter, men som vi ikke i dag kan give støtte.
Der kunne altså være en ny Einstein ifølge den her kronik.
Man siger også i kronikken, at vi risikerer at dræne den fri forskerdrevne forskning for dygtige talenter.
I en opfølgende artikel citerer Politiken astrofysiker Jes Madsen fra Aarhus Universitet for at sige, at mange af Einsteins og Bohrs tanker jo er opstået ud af den blå luft.
En sådan originalitet og genialitet kan man ikke planlægge.
Og han mener så, at den måde vi har tilrettelagt det på i Danmark, er dybt problematisk.
Videnskabsministeren er så i Politiken citeret for at sige, at det er en helt urimelig kritik, at det er et partsindlæg osv.
Men jeg vil gerne spørge videnskabsministeren, om ikke det var mere rimeligt at tage den her kritik alvorligt og kigge på, om ikke vi i forbindelse med udmøntningen af globaliseringsreserverne skulle prøve at tilgodese Det Frie Forskningsråd for at imødekomme netop den her kritik.
Helge Sander (V), 2007-10-10:
Når jeg synes, det er urimeligt, er det, fordi det, som kronikken efterlyser, lige akkurat er det, vi gør, og det er lige akkurat det, som hr. Rasmus Prehn og Socialdemokraterne har været med til at gøre med de globaliseringsmidler, som vi har fordelt.
Der er jo ikke tale om det, som Information nu også melder sig i koret om i dag - at fri forskning er i frit fald.
Tværtimod.
Situationen er den, at fri forskning i de 6 år, hvor jeg har haft ansvaret, er steget med 4 pct., og at strategisk forskning er faldet med 4 pct.
Det synes jeg så er meget problematisk, men det er en anden side af sagen.
Fakta er, at det, der som udgangspunkt bliver diskuteret i artiklen, jo ikke er fri forskning, det er de midler, der går til Det Frie Forskningsråd.
Og man tager overhovedet ikke hensyn til de mange hundrede millioner, som vi var et stort flertal til at beslutte i forbindelse med fordelingen af globaliseringspengene skulle gå til basismidlerne til universiteterne.
Man forholder sig ikke til, at Grundforskningsfonden spiller så central en rolle, som den gør inden for dansk forskning, når vi taler om grundforskning og fri forskning.
Når jeg bruger stærke ord som talmanipulation og en urimelig kritik, så er det, fordi man kun piller den ene linje ud, som vedrører midler, der går til Det Frie Forskningsråd.
Men når man sammenligner med strategisk forskning, så tager man det samlede skema, som jeg er sikker på hr. Rasmus Prehn kan huske fra vores aftale, hvori der er alle de forskellige satsninger, vi har, og ikke bare Det Strategiske Forskningsråd.
Derfor giver det et helt urimeligt billede, og det er det, jeg har beklaget mig over.
Jeg beklager mig ikke over det mål, man forfølger, for det er vi jo enige om.
Derfor er der givet flere midler til fri forskning, end der er givet nogen sinde, bl.a. også takket være Socialdemokraterne, der var med til at lave det meget omfattende globaliseringsforlig sidste år.
Rasmus Prehn (S), 2007-10-10:
Og den kamp, som vi havde i forbindelse med globaliseringsmidlerne, gik jo meget på: Skal vi have strategisk forskning, eller skal vi have basisforskning?
Vi var alle sammen enige om, at vi skulle have begge dele.
Men hvordan skulle størrelsesforholdene være?
Da havde vi Venstre og videnskabsministeren, som slog meget til lyd for, at vi skulle have meget mere strategisk forskning, mens vi fra socialdemokratisk side og radikal side sagde: Vi skal også have basismidler.
Det har vi så sikret.
Men i den sammenhæng har vi måske ikke været helt gode nok til at prioritere Det Frie Forskningsråd, og det er jo den kritik, der bliver rejst.
Der må jeg jo nok sige, at jeg også må tage mit ansvar på min kappe og sige: Jamen altså, vi var meget forhippede på at give basismidler til universiteterne, fordi det også er vældig vigtigt.
Men det kunne jo være, at vi i den sammenhæng kom til at overse Det Frie Forskningsråd.
Og der er det da bekymrende, at fagpersoner - det er jo fagpersoner, fem formænd for de her råd, der har skrevet kronikken - rejser så sønderlemmende en kritik.
Skal vi så ikke tage dem mere seriøst i stedet for bare at skyde på kritikken fra hoften, som jeg oplever ministeren gør her?
Helge Sander (V), 2007-10-10:
Det er også derfor, jeg siger, at det, som man beder om, lige akkurat er det, vi gør.
Det er jo det, som de politiske forhandlinger mundede ud i sidste år.
Og hr. Rasmus Prehn ved udmærket godt, at der bliver inviteret til nye forhandlinger i løbet af næste år, hvor vi skal fordele midlerne i 2009 og 2010.
Men så må vi jo tage en snak om, hvordan vi ønsker den fordeling.
Men i hvert fald den debat, jeg har deltaget i, både i aviserne og i radioen, har jo gået på det, som jeg hele tiden bliver stillet over for: Den frie forskning får simpelt hen ikke tilstrækkelige midler, og den strategiske forskning er i stærk fremmarch.
Og det er forkert.
Strategisk forskning har altså mistet 4 pct.
Jeg ved godt, at der er kommet mange flere penge til, men de er altså samlet set i højere grad gået til den frie forskning.
Vi bliver jo nødt til i hvert fald at være enige om præmisserne, inden vi begynder at diskutere, hvordan prioriteringen skal være.
Jeg mener altså, at Det Frie Forskningsråds repræsentanter er gået lidt forkert i byen her.
Jeg må så tilføje, at debatten i hvert fald har fået en helt skæv vinkling, og det bliver så også bekræftet i lederen i dag i Information, som taler om fri forskning i frit fald.
Det er der overhovedet ikke tale om.
Men til det, at Forskningsrådets repræsentanter kæmper for deres, vil jeg næsten sige: Det er det, vi beder dem om, jeg har selv udnævnt dem.
Rasmus Prehn (S), 2007-10-10:
Vi kan have mange meninger om, om folk er forkert på den eller ej.
Men vi må bare konstatere, at der altså her er tale om fem fagpersoner, der har skrevet en kronik, og som jo mere eller mindre har en oplevelse af, at det, som de definerer som fri forskning, nemlig Det Frie Forskningsråd, er i frit fald.
Og der siger jeg: Det må vi tage alvorligt.
Jeg kan sådan set godt forstå, at ministeren siger, at hvis vi lægger det sammen med de basismidler, der er til rådighed, så har vi faktisk fået løftet det her betydeligt.
For vi sikrede fra socialdemokratisk side, at vi skulle have flere basismidler til universiteterne.
Det var ministeren jo ikke så meget for.
Men det sikrede vi.
Men i den her forhandling har vi måske ikke fået tilgodeset Det Frie Forskningsråd tilstrækkeligt.
Det, at de siger noget, der måske ikke er helt præcist, skal jo altså ikke være det samme som, at vi siger, at de er helt galt på den.
Jeg synes, vi skal tage det alvorligt.
Jeg vil gerne høre: Hvis det er sådan, at de tal, der bliver lagt frem, om, at 9,9 pct. af de samlede forskningsmidler i 2004 gik til det her område, og at det i 2012 kun vil være 5,7 pct., altså hvis vi kan se det fald, skulle vi så ikke aftale, at vi, når vi kommer til forhandlingerne til næste år om at udmønte de reserver - det var sådan set også det, jeg startede mit spørgsmål med - tilgodeser Det Frie Forskningsråd noget mere for at imødekomme den her kritik?
Kunne ministeren ikke være med på den?
Helge Sander (V), 2007-10-10:
Nu kommer vi jo til at sidde sammen ved bordet, så hr. Rasmus Prehn skal jo bare fremsætte ønsket.
Da det blev fremsat sidste gang, sagde hr. Rasmus Prehn og andre partier jo nej, fordi man stort set ville have det hele til at gå til basismidler til universiteterne.
Det var der, synes jeg, megen fornuft i, set i lyset af at vi stod med universiteter, som efter en fusionsproces med mange ændringer, der er sket siden vores fælles universitetslov i 2003, havde god brug for pengene.
Lige akkurat i det lys synes jeg det er lidt beskæmmende, at det bliver fremstillet af forskningsrådenes repræsentanter, som om de penge ikke har samme valør som dem, der bliver fordelt i forskningsrådene.