Lene Espersen (KF), 2009-11-05:
Jeg vil gerne indlede med at takke ordførerne for nogle gode taler og også forsøge at drage opmærksomheden hen på de områder, hvor nogle af ordførerne har stillet kritiske spørgsmål, eller i hvert fald har bedt om uddybende svar.
Jeg vil gerne starte med at sige, at i en tid, hvor samhandelen mellem landene, både i og uden for EU, hele tiden øges, er det jo meget, meget vigtigt, at vi holder fokus på sikkerheden ved forbrugerprodukterne.
Den øgede globalisering stiller ændrede krav til lovgivningen, og derfor er formålet med lovforslaget netop at skabe et moderne regelsæt, der fremadrettet kan tage vare på sikkerheden ved de produkter, vi alle sammen omgås i det daglige.
Lovforslaget indeholder fire elementer, som skal sikre, at vi også fremover kan bibeholde det høje sikkerhedsniveau: For det første er loven entydigt målrettet forbrugerne.
For det andet er reglerne gjort meget klare, så virksomhederne ikke er i tvivl om deres ansvar og pligter.
For det tredje er myndighedernes kontrolmuligheder forbedret.
Og for det fjerde giver loven bedre mulighed for effektivt at straffe overtrædelser.
Den produktsikkerhedslov, vi har haft indtil nu, er jo en lov, der finder anvendelse på både en række forskelligartede produkter og tjenesteydelser, ligesom den yder beskyttelse for skader på både fast ejendom, løsøre, dyr og mennesker.
Den produktsikkerhedslov, som vi behandler her i dag, bygger på de seneste 15 års erfaringer med den gældende lov, og den har altså vist, at det brede anvendelsesområde ikke er nødvendigt for at give forbrugerne mest mulig sikkerhed.
Derfor stiller lovforslaget skarpt på forbrugersikkerheden.
Det er i tråd med den fokus, som langt hovedparten af de andre europæiske landes produktsikkerhedsregler har, og det er faktisk også i tråd med det, vi gør på europæisk plan i forhold til produktsikkerhedsdirektivet.
Jo mere ensartede og entydige krav, der stilles til både producenter og distributører, desto bedre er muligheden for, at vi kan opretholde et højt sikkerhedsniveau i forhold til de produkter, der sælges til forbrugerne.
Den klare fokus og konklusion fra udvalget var, at der skal stilles skarpt på sikkerheden ved forbrugerprodukter – og det er det, der sker nu.
Den øgede fokusering på forbrugerprodukter betyder så, at tjenesteydelser med tilknytning til et produkt ikke længere udgør en del af lovens anvendelsesområde, og jeg synes, at det måske er vigtigt at få understreget her – også i forhold til den gode tale, som hr. Niels Sindal holdt på vegne af Socialdemokratiet – at det altså ikke betyder, at vi med forslaget her pludselig fjerner al regulering af tjenesteydelser.
Det gælder f.eks. så forskelligartede grupper som dørmænd, dyrlæger og elektrikere, og de produkter, der anvendes af tjenesteydere, vil altså fortsat være omfattet af produktsikkerhedsloven.
Denne fokusering er helt i tråd med de anbefalinger, der er kommet fra Produktsikkerhedsudvalget.
Selv om den gældende lov både har beskyttet forbrugere og professionelle ejendomme, er det vigtigt at få understreget, at der i lovens 15-årige historie endnu ikke har været anledning til at anvende den i forhold til skade på andre end forbrugere.
Derfor er det vores opfattelse, og det vil jeg gerne dyrke under udvalgsbehandlingen med Folketingets ordførere, at reguleringen fremover skal ske i særlovgivningen for ikke at gøre det mere kompliceret.
Det tror vi altså på.
Det er også væsentligt for mig at få understreget, at de gældende regler faktisk også allerede i dag mere har været møntet på fysiske produkter end på tjenesteydelser.
Tjenesteydelser er jo af natur også sådan, at de er dårligt egnede til at lade sig regulere i en produktsikkerhedslov, for en tjenesteydelse er jo forbrugt, når den er leveret.
Hvis en konkret tjenesteydelse viser sig at være farlig – jeg tror, det var hr. Morten Østergaard, der før kom med det eksempel, at man giver forkert rådgivning i et fitnesscenter –
vil der jo typisk ske det, at tjenesteyderen ændrer udførelsen, og så er den ikke farlig fremover, og derfor vil et indgreb over for den farlige ydelse som oftest ikke være aktuelt.
Derfor vil jeg sige, at jeg godt forstår, at man stiller spørgsmålet, når vi fjerner noget fra en lov, der godt nok aldrig har været anvendt, om man nu virkelig tør fjerne det.
Men jeg vil sige, at jeg mener, at sagkundskaben i det her tilfælde faktisk taler meget, meget overbevisende for, at det ikke er klogt at regulere tjenesteydelser i en lov, der i sin grundsubstans handler om noget helt andet, nemlig produkter og produkter, der er farlige for forbrugeren.
Jeg tror også, man må sige, at vi ved at skabe større klarhed også skaber et mere sikkert marked; det gælder både for producenter og distributører, men det gælder naturligvis først og fremmest for kunderne.
Og jeg vil sige, at det selvfølgelig altid er noget, man skal overveje med meget stor varsomhed, før man kaster sig ud i.
Jeg var trods alt den minister, der gennemførte en retssikkerhedslov i dette land tilbage i 2003, så det er et emne, jeg har beskæftiget mig meget med, og jeg vil sige, at grunden til, at det giver god mening her, jo er, at det ofte vil være sådan, at hvis man ønsker at teste et produkt, der har været klager over, vil det typisk være sådan, at man ikke bare ønsker at gå ind i en butik og teste den seng, der står i butikken, for typisk er det måske en, der er slidt og brugt og har stået til udstilling i flere år; man vil gerne ud på lageret og gøre det.
Og det er klart, at hvis der er en retskendelse, så bliver producenten advaret på forhånd om, at nu kommer kontrollen, og dermed kan man nå lige præcis at få fjernet de senge, der er et problem med, og vupti vupti er der så ikke noget problem.
Derfor kan der være behov for at komme uden advarsel og få testet, om der er et problem med produktet.
Det er den skarpe tilgang til det, hvis der er en, vi har mistanke til.
Og der hørte jeg egentlig fru Colette Brix sige, at hvis der er begrundet mistanke, har Dansk Folkeparti heller ikke de store problemer.
Men det er faktisk også sådan, at der jo er mange erhvervsdrivende, der bare gerne vil gøre tingene så godt som overhovedet muligt, og i dag er det ikke muligt at foretage kontrol på en producents lager, hvis ikke vi giver den her hjemmel til kontrolmyndigheden.
Det betyder med andre ord, at selv for dem, der ikke ønsker noget bøvl, og som siger, at man bare kan komme ud og kigge på deres lager, bliver vi altså nødt til at lave den her hjemmel til at gøre det uden retskendelse, for at man også i de gode tilfælde bare kan gå ud og tjekke på lageret.
Det vil altså sige, at med den hjemmel, vi giver nu, giver vi mulighed for, at man selv i de sager, hvor der ikke er begrundet mistanke, kan lave en aftale med kontrolmyndigheden om at komme på kontrolbesøg på et tidspunkt, der passer alle.
Og det synes jeg sådan set er ganske fornuftigt.
Så er der også blevet rejst spørgsmålet omkring sporbarhed.
Det er faktisk noget, rigtig mange ordførere har været inde på, og jeg vil sige i forhold til spørgsmålet om sporbarhed, at i Danmark har det ikke været et problem at finde frem til, hvem der har ansvaret for et produkt omfattet af produktsikkerhedsloven, heller ikke selv om der ikke er et krav om, at producentens kontaktdata skal stå på produkterne.
Det er altså simpelt hen ikke noget problem, og derfor ser vi ikke nogen grund til, at vi skal pålægge de danske erhvervsdrivende en byrde, der ikke pålægges andre erhvervsdrivende i EU, og da slet ikke når byrden ikke medfører en øget sikkerhed for forbrugerne.
Man tænker selvfølgelig over i dag, når der kommer mange flere kinesiskproducerede produkter og meget andet ind på markedet:
Jamen hvordan kan vi så opspore dem?
Der er det jo sådan i dag, at der er regler for, at distributøren skal give de oplysninger, der er nødvendige for at kunne spore dem, distributøren har købt sine varer hos, typisk via en faktura eller lignende.
Vi har ikke så mange formkrav til, præcis hvordan det skal være, men som sagt er der altså krav om i dag, at man skal kunne finde frem til den pågældende.
Men jeg vil gerne være med til at uddybe det her under udvalgsbehandlingen, og jeg synes altså et eller andet sted, at det må være en noget beroligende faktor, at det i Danmark aldrig har været et problem at finde frem til, hvem der har ansvaret for et produkt.
Så samlet set er der tale om, at vi laver en tidssvarende lov, der sætter forbrugeren i centrum; den sikrer, at de erhvervsdrivende mødes med klare regler, og at de, der ikke følger reglerne, kontrolleres bedre og straffes hårdere.
Derfor håber jeg også meget på, at der, når vi når til tredjebehandlingen, vil være det samme brede flertal bag lovforslaget, som der har været i dag.