Ole Sohn (SF), 2006-12-07:
Og når man ser på resultatet af finanslovforliget, er der for kommunerne ikke mere at være optimistisk over.
De er stadig væk trængte på daginstitutioner, folkeskoler og ældreområdet.
Når man ser på, hvad der i øvrigt er lavet med finanslovforliget, og ser på, hvordan det er finansieret, ja, så må man konstatere, at det er lejerne, det er efterlønsmodtagerne, og det er folk på overførselsindkomster, der finansierer de dele, der er lavet.
Det, man kan sige om finanslovforliget, er, at det som sædvanlig er blokpolitik, der er lavet af regeringen og Dansk Folkeparti.
Det synes jeg sådan set ikke man skal ynke, for de har jo en fælles ideologisk tilgang til, hvordan økonomien skal skrues sammen med skattestoppet som en krumtap, det mest ulighedsskabende instrument i danmarkshistorien.
Så det er jo meget forståeligt.
Men uden den offentlige debat, og uden at Folketingets partier, i hvert fald uden at Dansk Folkeparti har forstået rækkevidden af, hvad de har været med til at vedtage, ja, så har man i nattens mulm og mørke lagt en automatik ind, som jo gør, at efterlønsalderen efter det kendte stiger op til 66 år og pensionsalderen op til 71 år.
Dertil kommer, at man samtidig har besluttet, at den tid, man skal leve i sit otium, i sin tredje alder, bliver kortet ned til 19½ år i forhold til i dag, hvor det er en længere periode, og samtidig må man konstatere, at det medfører en øget vækst i antallet af førtidspensionister på 190.000.
Det synes jeg ikke er et glorværdigt finanslovforlig, snarere tværtimod.
Vi ser, at kommunerne stadig væk har store problemer med folkeskolen, med ældre, med børnehaver, og ser man på forløbet i den her regerings periode, ja, så er virkeligheden, at der bruges færre penge pr. elev i folkeskolen, at der bruges færre penge pr. ældre over 67 år, og at der er flere børn pr. ansat i daginstitutionerne.
Men det er sådan set også en logisk følge af regeringens og Dansk Folkepartis politik, og derfor kan man selvfølgelig undre sig over, at de ikke praler af det.
Når man har en politik, hvor et skattestop er krumtappen, og hvor man har et ønske om, at den offentlige velfærd skal holdes nede for at give mere plads til det private forbrug, så burde man jo egentlig prale af sin politik.
Men det gør de borgerlige partier ikke, forstå det, hvem der kan.
Vi har i forbindelse med finanslovforhandlingerne her sagt, at vi ikke kan tage ansvar for hele grundlaget for finansloven, men vi har været indstillet på at forhandle en række delforlig, og det var der sådan set også lagt op til.
Antallet af delforlig, hvor regeringen ville have flere med, blev undervejs indskrænket, uvist af hvilken grund, men vi er med i politiforliget, og det synes vi faktisk er et fornuftigt forlig, og vi er selvfølgelig også med i satspuljeaftalen.
Vi har i forbindelse med ændringsforslagene sagt, at vi vil prøve at lægge vægt på at skitsere en linje for, hvor det er, vi gerne vil sætte ind, ikke sådan at vi har tilrettelagt at fremsætte en lang række ændringsforslag, for det giver ikke rigtig nogen mening, når der er et flertal for finansloven, men vi vil godt give et par enkelte signaler om, hvor det er, vi mener man skal sætte ind.
Vi mener, der er behov for, at kommunerne får tilført flere midler, sådan at de får en reel mulighed for at udnytte og bruge deres kommunale selvbestemmelsesret, så der kan blive sat flere penge af netop til bedre børnepasning, bedre folkeskole og en bedre ældreomsorg.
Det er de tre kerneområder, som bliver sultet under den her regerings og Dansk Folkepartis finanslovforlig, og det er her, hvor det er nødvendigt at vi giver et andet signal om at den offentlige velfærd skal øges.
Vi vil også gerne bidrage til at give et signal om, hvor det er, vi skal hen for at sikre, at vi kan løse de demografiske udfordringer, vi står over for.
Her er den helt afgørende faktor, at vi får et bedre helbred, sådan at vi både fysisk, psykisk, mentalt er i stand til at blive længere tid på arbejdsmarkedet, for det er nødvendigt, i kraft af at vi lever længere.
Derfor foreslår vi, at der bliver sat massivt ind med forebyggelse i forhold til at sikre en bedre kost til børn og unge i daginstitutioner og folkeskole, at der bliver nogle bedre fritids- og udfoldelsesaktivitetsmuligheder for børn, specielt børn af økonomisk dårligt stillede familier, at vi får bedre muligheder for cykelstier, og ikke mindst foreslår vi, at alle 40-50-årige får mulighed for et sundhedstjek, sådan at man kan forebygge en række af de livsstilssygdomme, som flere og flere rammes af.
Og som det sidste på forebyggelsessiden er det væsentligt, at man sætter massivt ind med en indsats for at forbedre det fysiske og psykiske arbejdsmiljø.
Vi mener også, det er nødvendigt med en helt anden form for visionær grøn erhvervspolitik, som tænker erhverv sammen med klima og miljø, og derfor foreslår vi, at man fremmer muligheden for at lave nogle bedre udviklingsudbudsrunder og nogle bedre pilot- og demonstrationsprojekter, sådan at man på den måde kan være med til at fremme de virksomheder, som producerer miljøvenlig teknologi, skabe et marked og skabe beskæftigelse ad den vej og samtidig løse en række af de miljømæssige og energimæssige problemer, vi står over for.
Vi foreslår også, at man fremmer hele den økologiske side af produktionen.
Så kommer det, som jeg næsten kan fornemme bliver – eller har været – en del af debatten i dag, og det er, at når SF nu får indflydelse, begynder økonomien bare at rulle derudad.
Det er jo givetvis, fordi mange bygger på en fordom eller på myter.
Sådan er det jo ofte i politik.
Det er ikke altid, man sætter sig ind i, hvilke politiske holdninger de forskellige partier har, men tager udgangspunkt i myter.
Så derfor skal jeg bare til beroligelse for alle sige, at vore finanslovændringsforslag selvfølgelig er fuldt finansierede, fordi vi er i en økonomisk situation, hvor det vil være hamrende uretfærdigt, eller ikke uretfærdigt – ja, uretfærdigt, det kan man også sige – men uansvarligt at sætte mere gang i økonomien.
For vi er faktisk i den situation, at vi nærmer os det punkt, hvor økonomien er ved at være overophedet.
Derfor er der ikke rum for, at man udvider, øger forbruget.
Det, der er nødvendigt, er, at man laver en omfordeling af forbruget, og det er det, man ikke kan, når man har et skattestop.
Så den eneste mulighed, det eneste instrument, regeringen og Dansk Folkeparti har, er at skære i den offentlige velfærd, og det er det, man gør.
Det er man nødt til at gøre, fordi der ikke er andre muligheder, men det, man burde gøre, var at flytte en del af det private forbrug over til det offentlige.
Og så kommer skræmmebilledet, nu skal der brandskattes, og nu skal borgerne bare vælte penge op af lommerne over i statskassen.
Nej, sådan behøver det faktisk ikke at være.
Hvis man tager et enkelt lille eksempel til illustration af det, så er det faktisk sådan, at regeringens prognose siger, at det private forbrug til næste år skal stige 2,2 pct. og det offentlige forbrug 1,3 pct.
Hvis man nu lod det offentlige og det private forbrug stige lige meget, 1,89 pct. for at tage det helt nøjagtigt, så ville man kunne tilføre det offentlige 2,5 mia. kr. mere, og jeg er ret sikker på, at de fleste af os ikke måtte gå fra hus og hjem, hvis vi var i en situation, hvor vi ikke blev 2,2 pct. rigere, men bare 1,9 pct. rigere.
Selvfølgelig skal vi være rigere, det tror jeg alle er enige om, men man kan måske godt dæmpe stigningstakten i det.
Hvis man læser vismandsrapporten fra forleden, så advarer den jo meget stærkt mod en fortsættelse af skattestoppet, som for det første øger uligheden i samfundet, og for det andet svækker holdbarheden i økonomien, og kører man skattestoppet videre, så vil alt det, der er opnået, uanset om man kan lide det eller ej, forsvinde.
Vi kan ikke lide den måde, man har løst velfærdsudfordringerne på, for selv om det giver gevinster, bliver de ædt op af skattestoppet.
Så det er ikke alene hamrende uretfærdigt, hamrende ulighedsskabende, men det er også hamrende uansvarligt at køre videre med skattestoppet.
Derfor er vi nødt til jo før desto bedre at få lavet en skattereform, som har det primære formål at mindske uligheden i samfundet, øge investeringerne i bedre velfærd for flere, øge investeringerne i det, der skal skabe grundlaget for fremtidens erhverv og dermed også fremtidens arbejdspladser og løse de miljømæssige problemer og udfordringer, vi står over for.
Det er det, der er den store opgave.
Det kan ikke løses under den her regering, og derfor er opgaven selvfølgelig at få en ny regering, jo før desto bedre.
Det er ikke indeholdt i finanslovforslaget, heller ikke i de ændringsforslag, der er kommet ud af regeringens og Dansk Folkepartis forlig, og derfor kan vi naturligvis ikke stemme for finanslovforslaget, når det kommer til tredje behandling.
Men jeg vil godt sige her om en række af de ændringsforslag, der er stillet – jeg skal ikke gennemgå alle de 86, der skal stemmes om – at vi som hovedudgangspunkt stemmer for de fleste af de af Socialdemokraterne og de af Det Radikale Venstre stillede ændringsforslag, og vi stemmer også for enkelte af de forslag, som Enhedslisten har stillet, for at give et billede af, hvor vi kan se at der er nogle muligheder for at lave en fornuftig politik.
Og det kan vi se, udover selvfølgelig vores egne forslag, er indeholdt i en række af de forslag, som Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre har stillet.