runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lykke Friis (V), 2010-10-13:
Jamen jeg har jo også noteret mig, at der i dagspressen har været nogen, der nærmest har fået det til at lyde, som om der var udbrudt affaldskrig internt i regeringen.
Det kan jeg altså afvise at der er.
Vi bygger alle sammen på de samme tal, og det er jo så Miljøstyrelsens fremskrivninger.
Det, der så bare er sket, kan man sige, er, at nu har Miljøstyrelsen opdateret deres tal efter sommerferien, og på den måde er vi så blevet klogere, og det må vi naturligvis tage højde for i vores samlede politik.
Ole Vagn Christensen (S), 2010-10-13:
Når det stigende tal ikke er på baggrund af, at vi skal importere, er jeg nødt til at stille ministeren dette spørgsmål: Hvordan kan man få en stigende mængde affald, når miljøministeren arbejder på en plan, hvorefter man sådan set vil prøve at få større genindvinding?
Er der så taget højde for det i det forslag, der er lagt frem om 2020?
Lykke Friis (V), 2010-10-13:
Jeg prøvede bare at forklare, at vi jo altså står i den situation, at vi naturligvis her skal forholde os til nogle nye rammevilkår, der er inden for affaldssektoren.
Når man rejser ud, oplever man, at øjnene nærmest triller ud af hovedet på kollegaerne, når de finder ud af, hvad vi kan i Danmark med affaldet, altså at vi kan skabe grøn energi.
Vi skal videre ad den vej, det kan jeg så sandelig sige.
Det er også sådan, at vi jo er helt enige om, at det gælder om at undgå at producere affald, det er det første.
Det næste er så, at vi skal genanvende det, og hvis det så ikke er muligt, skal vi selvfølgelig brænde det af.
Så der er
forskellige, hvad skal vi sige, niveauer i den her diskussion.
Ole Vagn Christensen (S), 2010-10-13:
Det lyder interessant.
Vil det sige, at når man har skrevet affaldsmængden op, hænger det i virkeligheden sammen med, at vi regner med en import af affald til vores kraft-varme-værker?
Lykke Friis (V), 2010-10-13:
Det er jo et emne, som vi også har diskuteret før her i salen.
Det er selvfølgelig noget, som vi må forholde os til i Danmark.
Det er sådan, at vi selvfølgelig gerne vil fortsætte med at bruge så meget affald som overhovedet muligt, men nu skal vi altså være sikre på at få skabt et system, som så også tager højde for EU-direktivet, og derfor er regeringen i øjeblikket i fuldt sving med at se på en ny affaldsstrategi.
Ole Vagn Christensen (S), 2010-10-13:
Ifølge det forslag, der er lagt frem om 2020, ser det ud til, at der vil være en stigende affaldsmængde i forbindelse med den vedvarende energi.
Kan ministeren forklare det forhold?
Lykke Friis (V), 2010-10-13:
Ja, det er den filosofi, der ligger bag.
Men jeg må så også bare sige, at det selvfølgelig – selv om man måske ikke får point for det og bliver beskyldt for nøl og alt muligt andet – er en vanskelig balance at finde.
For spørgeren ved jo lige så godt som jeg, at vi altså har områder inden for vores industri, som virkelig, virkelig vil få stor gavn af vores omstilling og stor gavn af, at resten af Europa omstiller sig.
Der er det klart, at vindmølleindustrien da bare er en, men vi har selvfølgelig også industrier i Danmark – tag procesindustrien – som jo mildest talt i forvejen har meget svært ved at klare sig i konkurrencen, og vi har ikke nogen interesse i, at de rykker arbejdspladser ud.
Så derfor er det selvfølgelig også et afgørende spørgsmål, når vi skal se på, hvordan vi skruer de grønne afgifter sammen.
Ole Hækkerup (S), 2010-10-13:
Men er det virkelig den filosofi, der kommer til udtryk hos statsministeren, når han siger, at indsatsen, når vi skal omstille til 100 pct. vedvarende energi, ikke må true konkurrenceevne og beskæftigelse og skal respektere princippet om sunde offentlige finanser og også skal give mest muligt for pengene?
Lykke Friis (V), 2010-10-13:
Sådan mener jeg simpelt hen ikke man kan stille det op, for her er det jo, som om man forudsiger, at det, når vi siger, at ting skal gå hånd i hånd med konkurrenceevnen og beskæftigelsen, bliver voldsomt dyrt for Danmark.
Der synes jeg da at vindmølleindustrien netop er det bedste eksempel på at det ikke behøver at blive, hvis vi kan gøre det her på en klog måde.
Jeg behøver ikke at minde spørgeren om, at når vi ser på vores overordnede cleantech-industri, udgør den jo altså 12 pct. af vores samlede vareeksport, og det er også sådan, at ud af de 12 pct. – når man ser på det samlet set – er det 60 pct., der går til det europæiske marked.
Det er da præcis derfor, denne regering nu siger: Lad os i fællesskab også på europæisk plan arbejde for, at vi går til 30.
For når vi gør det her i fællesskab, får vi et større marked, og så får vi også prisen på vedvarende energi ned.
Så på den måde går de ting altså meget fint hånd i hånd og er ikke en måde at sige på, at vi ikke ville have fået vindmølleeventyret dengang.
Ole Hækkerup (S), 2010-10-13:
Spørgsmålet var i virkeligheden et andet.
Bliver vi så ordentlig grønne frem for bare grønne?
Jeg tror bare ikke, at man, hvis man havde lagt alle de forbehold ind, som statsministeren har lagt ind om konkurrenceevne og mest muligt for pengene osv., nogen sinde havde fået løbet vindmølleeventyret i gang.
Og derfor er jeg, hvis man lægger de her principper til grund, bange for, at vi ikke får samlet det næste vindmølleeventyr op.
Derfor spørger jeg: Hvis man lægger alle de forbehold til grund, som statsministeren nævnte i sin åbningstale, havde vi så nogen sinde fået vindmølleeventyret?
Lykke Friis (V), 2010-10-13:
Altså, det vil jo nok ikke overraske spørgeren, at jeg er fundamentalt enig i den åbningstale, som statsministeren holdt.
Jeg kan i øvrigt også notere mig, når jeg kigger ud over resten af Europa, at jeg har meget, meget svært ved at få øje på en stats- og regeringschef, der siger, at en omstilling til grøn energi – eller til at blive uafhængig af fossile brændsler, hvis man nu er mere ambitiøs – ikke skal gå hånd i hånd med beskæftigelsen, med konkurrenceevnen.
Jeg vil meget gerne have den stats- og regeringschef fremvist; det tror jeg bliver meget, meget vanskeligt.
Selvfølgelig skal vi gennemføre den her omstilling på en sådan måde, at de her ting går hånd i hånd.
Det ville da være underligt andet end at argumentere for den politik, og det tror jeg da sådan set heller ikke at hr. Ole Hækkerup vil gøre.
Ole Hækkerup (S), 2010-10-13:
I åbningstalen, som statsministeren holdt her for nylig, sagde han, at vi skulle lave en omstilling til vedvarende energi.
Den måtte imidlertid ikke berøre konkurrenceevnen, beskæftigelsen, de sunde offentlige finanser, og den skulle være inde under rammen af, at det skulle være mest muligt for pengene.
Så er mit spørgsmål: Tror ministeren, at vi nogen sinde havde fået gang i vindmølleeventyret, hvis alle sådanne forbehold havde gjaldt i dansk energipolitik?
Lykke Friis (V), 2010-10-13:
Vi skal absolut ikke vente med alting til næste år og næste år og næste år igen.
Som jeg også sagde under det forrige spørgsmål, er vi jo allerede i gang med at handle på en række ting – og vel at mærke også i fællesskab.
Så vores målsætning er den at blive uafhængige af fossile brændsler.
Men hvis det skulle vise sig i sidste instans, i 2040 eller 2045, at det simpelt hen bliver så voldsomt dyrt for den danske samfundsøkonomi og vores overordnede konkurrenceevne, ja, så vil vi være villige til at se på nogle alternative muligheder, og hvis CCS virker på det tidspunkt, kunne det jo være en af mulighederne.
Per Husted (S), 2010-10-13:
Men det ændrer jo ikke ved, at vores ambitionsniveau ikke er højere.
Det, jeg efterspørger, er, om ministeren ikke kunne tale mere for, at ambitionsniveauet blev hævet væsentligt.
Nu har vi 2050, som jo selvfølgelig er en fin målsætning, men det kunne altså være interessant at få nogle mere klare udmeldinger om, hvordan vi når målene på den korte bane, f.eks. de første 10 år, og at vi vil være væsentlig mere ambitiøse.
Det er fint nok, at vi er på niveau med England, men kunne det ikke være interessant, at vi var et skridt foran?
Lykke Friis (V), 2010-10-13:
Igen deler jeg ikke den præmis i spørgsmålet, at vi ikke er foran.
Nu synes jeg godt, man må sige, at det naturligvis er afhængigt af, hvilket område man taler om.
Vi ser jo i høj grad også – og det synes jeg kun vi skal være meget glade for i Danmark – at mange lande i Europa nu begynder at rykke på mange forskellige områder.
Men altså, jeg har svært ved at se, at man kan gøre det her på en anden måde.
Efter at vi har fået Klimakommissionens rapport, har vi meldt ud, hvad årstallet skal være, det skal være 2050.
Vi har også forsøgt at definere, hvordan vi ser på uafhængighed.
Det kan man så være enig eller uenig i, men vi er i hvert fald kommet med et bud, hvori vi siger, at vi ikke vil være mere katolske end paven selv, undskyld udtrykket.
Vi vil se på og forbeholde os muligheden for at blive klogere, og så vil vi naturligvis spille ud med konkrete mål, når vi kommer dertil, og det er jo bl.a., når vi kommer med vores indspil til energiaftalen.
Ja, men det kan jo tænkes, at spørgeren har mere viden, end jeg har, det skal jeg bestemt ikke på nogen som helst måde på forhånd sige ikke skulle være tilfældet.
Jeg vil dog sige, at jeg har ladet mig inspirere af, hvad man har indført på Aarhus Universitet, hvilket altså er, at man har indført en erhvervspraktikordning for 7., 8. og 9. klasse på Det Naturvidenskabelige Fakultet.
Det, der så har været min idé i fælles udvikling selvfølgelig med både erhvervsliv og med universiteter, er at se på, hvordan vi kan bygge videre på det.
Det kunne være ved at lave et system, hvor man ikke alene kommer på en uddannelsesinstitution, for det har vi selvfølgelig i forvejen, men kommer rundt mange forskellige steder.
Hvis jeg tager det område fra før – hvis jeg kan få lov til at skifte kasket – altså klima og energi, vil jeg sige, at der jo er mange steder, man kan komme hen.
Så jeg tror nu ikke, at man kan sige, at det er noget, vi fuldstændig har.
Nu har jeg jo de initiativer, der står i min Perspektiv- og handlingsplan, og det er selvfølgelig dem, som jeg skal stå for at gennemføre, men jeg vil så også sige, at nu har jeg den store fornøjelse at være ligestillingsminister, og det betyder, at jeg skal være i tæt dialog med mine ministerkolleger, og vi ved jo så også, at der er et arbejde i gang, bl.a. er der nedsat en gruppe under undervisningsministeren, der skal se på talent, og der er jo ingen tvivl om, at den gruppe, der skal se på talent, også kommer til at se på hele spørgsmålet om, hvad vi kan gøre for vores drenge i uddannelsessystemet.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2010-10-13:
Det gode ved de der forslag er så, at de findes i forvejen.
Vi har jo haft en vejledningslov og brobygning i 8., 9. og 10. klasse i grundskolen i årevis.
Det er jo ikke noget nyt, at man kommer ud på uddannelsesinstitutionerne og ser, hvad der foregår der, det er slet ikke noget nyt, og det er også noget, vi støtter op om.
Men ligefrem at kalde det ligestillingsinitiativer synes jeg måske er en tilsnigelse.
Der er jo nogle andre ting, der forhindrer, at drengene indgår i en naturlig uddannelseskultur i det danske samfund, og det er lige præcis de der ting, der er kortlagt, nemlig at drengene føler, at den der uddannelseskultur ikke er interessant for dem.
Derfor kunne jeg godt tænke mig nogle konkrete initiativer fra ligestillingsministeren, som for det første ikke findes i forvejen, for det gør altså brobygning i grundskolen og på ungdomsuddannelserne og på de videregående uddannelser, og som vi for det andet får snart.
Lykke Friis (V), 2010-10-13:
Nu er det heller ikke sådan, at man kun venter på en undersøgelse.
Med hensyn til nogle konkrete initiativer er noget, som jeg ikke nævnte, men som jeg tror – og der er jeg måske belastet lidt af viden fra tidligere virke – virkelig betyder noget for unge mennesker, når de skal vælge deres uddannelse, at de rent faktisk kommer ud på en uddannelsesinstitution, at de kommer til at tale med en studerende, og at de ser, hvordan lokalerne ser ud.
Derfor er præcis et af de initiativer, som jeg er i fuld sving med, og som skal være til gavn for vores drenge, men også for vores piger, at skrue et pilotprojekt sammen, hvor vi får en slags erhvervspraktik, hvor unge fra 7., 8. eller 9. klasse, afhængigt af hvor vi lægger os henne, kommer ud på en uddannelsesinstitution, kommer hen og ser, hvad man rent faktisk laver f.eks. som ingeniør.
Der kommer man så hen og ser en virksomhed.
Sådan nogle ting tror jeg personligt virker, og det tror jeg sågar også der er belæg for at sige.
Yildiz Akdogan (S), 2010-10-13:
Det, jeg hører ministeren sige, er, at hun gerne vil garantere for, at der ikke sker en sikkerhedsbrist igen.
Men nu er det jo sådan, at man, når man lancerer sådan et system som den nye digitale signatur, som NemID jo er, så netop skal have sikret, at tre ting er i orden: Den ene er sikkerheden, den anden er brugervenligheden, og den tredje er, at der er information til og tryghed hos brugerne.
Og i forbindelse med alle tre områder har der hele vejen igennem været en brist.
Allerede den første dag NemID blev lanceret, brød systemet sammen.
Så har der været sendt både kodeord og nøglekort samtidig ud til en del borgere, hvilket har skabt enormt stor forvirring og enormt stort bøvl, og det giver jo anledning til nogle bekymringer hos borgerne.
Altså, der har været stor forvirring, med hensyn til at der var en side, et domænenavn, der hed nemid.dk, som var privat, og at der så var nemid.nu, som var den rigtige.
Det har ministeriet vidst i over et år, men man har bare glemt at formidle det videre til brugerne, og det har også skabt stor forvirring, også i forhold til hvor ens data havner henne.
Kan ministeren ikke se, at der er et stort problem, når der løbende, hele tiden, opstår sådan nogle sikkerhedsbrister?
Synes ministeren ikke, at det skaber utryghed hos brugerne?
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2010-10-13:
Det er rigtigt, at det ikke er noget dansk fænomen, at der er et kønsopdelt arbejdsmarked, og at der er et kønsopdelt uddannelsessystem, men jeg vil lige indskyde, at det er et dansk fænomen, at man som det eneste land i Europa sparer på uddannelse, hvor alle andre investerer i uddannelse i disse år.
Den genopretningsplan, regeringen har lagt frem, er jo et udtryk for enorme besparelser på uddannelsesområdet.
Men det er ikke det, vi skal diskutere.
Det, vi skal diskutere, er, at der faktisk ligger tilgængelig viden om, hvad det lige præcis er, der sker med drengene i grundskolen.
De udvikler sådan en antiskolekultur, som der nævnes.
De synes, det er mere smart at være sådan en, der taler læreren lidt imod, at det er smart at rende rundt i klassen, og det er meget, meget svært at være den dreng, der laver lektier, for han bliver kaldt stræber og nørd og det, der er værre.
Alle de der ting ved vi alt om, for det har uddannelses- og kønsforskere faktisk kortlagt for os, og de er også kommet med bud på, hvad vi kan sætte ind med; vi kan sætte ind på pædagoguddannelsen, på læreruddannelsen, vi kan have fagkonsulenter i grundskolen med fokus på køn, vi kan integrere spørgsmålet om ligestilling og køn i grundskoleundervisningen.
Men der er jo ikke rigtig nogen initiativer på vej, og det passer jo ikke, at ministeren er nødt til at vente på en ny undersøgelse, for der ligger rigtig meget viden på området.
Lykke Friis (V), 2010-10-13:
Jamen jeg kan bekræfte spørgeren i, at det så sandelig er noget, der ligger mig på sinde, og jeg kan også bekræfte, at jeg spekulerer som en gal.
Jeg må helt overordnet sige, at jeg ikke tror, der er nogen let løsning på det her, og det tror jeg egentlig også godt vi er enige om.
For når vi tager op i helikopteren og ser ud over verden, må vi jo altså konstatere, at det, at vi i høj grad taber drenge og unge mænd i vores uddannelsessystem, ikke er noget dansk fænomen, det ser vi sådan set hele vejen rundt.
Det tror jeg måske nok fører lidt for vidt.
Jeg tror, at det, jeg vil koncentrere mig om, er her og nu – og det er så helt konkret – at få afsluttet den undersøgelse, der jo også står om i Perspektiv- og handlingsplanen, og som går ud på at se på, hvad der rent faktisk sker med de drenge, som afslutter en gymnasieuddannelse, og hvor de går hen.
Så har jeg noget viden, og når jeg har noget viden, er jeg i stand til at handle.
Det er lidt vanskeligt at tage store initiativer, hvis ikke man har den viden på forhånd.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2010-10-13:
Der ligger en større bombe under det danske velfærdssamfund – ja, det gør der i forhold til at rekruttere veluddannet arbejdskraft på sigt.
Jeg ved, at ligestillingsministeren også er fuldt bevidst om det, for ellers havde ministeren jo ikke skrevet i sin Perspektiv- og handlingsplan, at vi skulle kigge på at få alle talenter i spil.
Nu er det sådan, at Det Politisk-Økonomiske Udvalg her i Folketinget for nylig holdt en konference om ligestilling, eller om manglen på samme, i uddannelsessystemet og på arbejdsmarkedet, og det, der fortsat er det helt store problem, er, at det kun er 37 pct. af drengene, der tager en videregående uddannelse.
Der er ingen, der taler om, at man også kan kvalificere sig uden for det traditionelle uddannelsessystem.
Drengene får i et vist omfang lov til at identificere sig med sådan en antiskolekultur, der hænger ved, og ingen kigger for alvor på, hvad der motiverer unge til at uddanne sig.
Men det, jeg savner, er, at den her ambitiøse ligestillingsminister, som vi jo har, kommer med noget konkret.
Nu har ligestillingsministeren haft en chance for at sætte sig til rette i sædet, og jeg kunne så godt tænke mig, at vi snart fik nogle konkrete bud på, hvad det er, vi kan gøre for at dæmme op for de her skævheder i uddannelsessystemet.
Oppositionen har nogle bud på det, og vi stiller dem gerne til rådighed, men hvad er det, ministeren har tænkt sig?
Lykke Friis (V), 2010-10-13:
Jeg vil bare lige have en sløjfe med, hvis vi siden hen får en diskussion om kvoter på europæisk plan, så der vil jeg bare lige have taget til referat, så at sige, i hvert fald hos fru Julie Rademacher, at man altså godt kan være tilhænger af EU og samtidig være imod, hvis Kommissionen skulle gøre alvor af at foreslå, at vi skulle indføre kvoter.
Det er bare, så vi lige har fået sat det på plads.
Nu er det jo ikke sikkert, at Kommissionen kommer til at gøre det.
Jeg har med glæde noteret mig, at kommissær Vivian Reding har trukket lidt i land med hensyn til nogle af de udsagn, hun er kommet med.
Helt konkret til spørgsmålet vil jeg igen sige, at det jo ikke er underligt, at vi ligger, hvor vi ligger, i Norden, for vi benytter os ikke af nogle af de instrumenter, som man f.eks. har gjort i Norge, nemlig at indføre kvoter.
Ergo boner de selvfølgelig mere ud, når man så ser på, hvor mange kvinder de har på ledelsesgangen, rent kvantitativt.
Nu begynder vi ikke at diskutere, om de så har formået at få flere kvinder på direktionsgangene, for vi ved jo, at det har de rent faktisk ikke.
Her har vi sådan set en uenighed, og det er klart, at jeg jo ikke som dansk ligestillingsminister vil kæmpe mig op ad en eller anden rangliste, hvis det så betyder, at jeg skal ty til nogle lovgivningstiltag, som jeg mildest talt ikke er enig i.
Derfor mener jeg ikke, at det er pinligt.
Derfor mener jeg, at vi ligger der, hvor vi skal ligge, men selvfølgelig håber jeg, at vi kunne rykke ved hjælp af andre initiativer, såsom »Operation Kædereaktion«, som jeg har annonceret.
Julie Rademacher (S), 2010-10-13:
Det har også været et prioriteret område i de andre nordiske regeringer, hvor det, som jeg vurderer det, ikke har været prioriteret specielt højt af den danske regering.
Så jeg synes, det er ærgerligt, at vi stadig væk ligger som nummer sjok i Norden.
Det er netop, fordi vi som danskere i vores selvbevidsthed har sådan en helt grundlæggende holdning om, at vi er gode til ligestilling i Danmark og vi har fået kvinderne ind på arbejdsmarkedet.
Ja, men vi har ikke udviklet os rigtig meget siden.
Så jeg kunne bare godt tænke mig, at vi får en ligestillingsdagsorden, hvor vi fokuserer mere fremadrettet på, hvad det egentlig er, vi gerne vil.
Her ser jeg bare, at man i de andre nordiske lande er langt foran os.
Derfor mener jeg også, at det er lidt pinligt for den danske regering, når man nu har siddet siden 2001.
Lykke Friis (V), 2010-10-13:
Vi kom lidt vidt omkring, men jeg skal prøve på at se, om jeg dog ikke kan rumme det.
Altså, lige med hensyn til det første fralægger jeg mig bestemt ikke ansvaret.
Jeg sagde bare, at hvad angår det helt, helt konkrete initiativ eller direktiv, er det jo altså justitsministeren, der sidder med den sag lige her og nu.
Det, jeg gør, er i høj grad at koordinere vores overordnede arbejde, hvor vi jo skal i fuld sving med at se på en ny strategi, hvad angår menneskehandel.
Så kommer spørgsmålet om den her nye undersøgelse fra World Economic Forum, om ikke det er pinligt.
Nu ved jeg ikke helt, om jeg ville bruge udtrykket pinligt, jeg tror ikke, at jeg nødvendigvis ville skamme mig over at ligge som nummer syv i en global undersøgelse.
Men jeg synes egentlig, at jeg vil anbefale spørgeren måske lige at gå lidt længere ned i metodikken af undersøgelsen.
Jeg skal med det samme sige, at jeg ikke helt har nået det endnu.
Men jeg vil dog sige, at når det handler om en undersøgelse, der viser, at det går bedre med ligestillingen i Lesotho, end det gør i Tyskland, vil jeg sådan lige pr. instinkt spørge: Hvad er det mon lige, der ligger bag her?
Julie Rademacher (S), 2010-10-13:
Jeg mener faktisk i høj grad, at med det nævnte direktiv har vi netop her en sag, der ikke bare vedrører ligestilling, men som også i høj grad handler om EU.
Jeg synes bare, at det er ærgerligt at se, at ligestillingsministeren, fru Lykke Friis, desværre sådan fralægger sig sine ellers gældende principper, når det er, at man sidder i regeringen og tænker: Nej nej, det må bare være op til justitsministeren.
Der må da komme et initiativ herfra, hvis det netop er det, der er vores vision som personer og som politikere, at vi også får gjort det til gældende lov både i Danmark og i EU.
Hvad netop angår Danmarks placering, kunne jeg godt tænke mig at vide, om ministeren ikke synes, at det er lidt pinligt, at vi stadig væk ligger i bunden, når det kommer til ligestilling i Norden.
Det viser sig igen i en ny rapport fra World Economic Forum, der er udkommet i dag, at vi stadig væk ligger i bunden i Norden.
Lykke Friis (V), 2010-10-13:
Tak for spørgsmålet.
Jeg erindrer faktisk også mange gode debatter med spørgeren om EU.
Jeg er sikker på, at vi også får en god debat her om det spørgsmål.
Der er ingen tvivl om, at set fra min stol som ligestillingsminister er menneskehandel noget af det, som vi virkelig nu skal lægge os i selen for at bekæmpe.
Jeg er helt enig med FN's generalsekretær, Ban Ki-moon, der har betegnet det her som vor tids slavehandel, og jeg er også enig med de forskere, der påpeger, at omfanget er større end den oprindelige slavehandel.
Så er det også rigtigt, at jeg selvfølgelig er tilhænger af det europæiske samarbejde.
Det har dog aldrig været sådan, at den støtte til EU bare har været sådan, at jeg har støttet op om alt, hvad der kom fra systemet.
Selvfølgelig skal man da se på det helt, helt konkrete direktiv.
Så er det sådan, at det er justitsministeren, der sidder med det her direktiv, og hvordan og hvorledes vi kommer af med de fire undtagelser, tager jeg selvfølgelig meget gerne en debat om.
Men det fører måske en anelse vidt at spørge ligestillingsministeren om det lige her og nu.