Anne Grete Holmsgaard (SF), 2011-05-13:
I SF ønsker vi, at ambitionsniveauet skal op i dansk energi- og klimapolitik.
Det er selvfølgelig godt, at regeringen fra at have en, lad mig nu sige det pænt, meget, meget tilbagelænet og negativ holdning for 10 år siden har bevæget sig fremad.
Men vi er egentlig også temmelig sikre på, at de især vil bevæge sig, hvis det er sådan, at vi får et nyt flertal i Danmark.
Det betyder, for nu at være helt konkret og ærlig, at V og K ikke vil være så afhængige af Dansk Folkeparti, og vi har jo lige hørt, hvad det egentlig er, Dansk Folkeparti vil og ikke vil på det her område.
Hvorfor er det så vigtigt at få ambitionsniveauet op?
Det er det af to årsager.
Den ene er, at det faktisk er vigtigt på globalt plan, at der er nogle lande, der rykker på det her og viser eksempler på, at vi kan omstille, og der er vi sådan set et rigtig godt land – ikke fordi vores CO2-udslip samlet set er så stort i forhold til det globale niveau, men fordi vi har et stort udslip pr. indbygger, og fordi vi er et velstående land.
Det er det, der kan give håb til andre og fungere som inspiration til, at de også strammer sig mere an med at stille om.
Der er vel ingen, der kan være i tvivl om, at det faktisk står ret alvorligt til.
Det er rigtig alvorligt.
De seneste videnskabelige forskningsresultater viser, at vi kan risikere at ende med en vandstigning på 1,6 m i det her århundrede.
Det er faktisk rigtig, rigtig meget.
Den anden årsag er selvfølgelig, at vi både skal gøre os uafhængige af stadig dyrere fossile brændsler, og at vi skal bruge energi- og klimapolitikken som et aktiv til at sikre et superstærkt dansk hjemmemarked, som kan bruges til, at vi også kommer til at stå stærkt på de ekspanderende grønne markeder på globalt plan.
Sagt med andre ord: Hvem har lyst til at købe sko af nogen, der ikke vil gå i sine egne producerede sko?
Sådan er det også med vindmøller, termostater eller fjernvarmeudstyr.
Man får ligesom den tillid ved at se, at det bruger de selv, og at man kan trække på erfaringerne herfra.
Jeg vil godt bruge et par eksempler for at illustrere det med ambitionsniveauet.
Regeringen har sagt, at den vil have bruttoenergiforbruget ned med 6 pct. i 2020.
Det mål ramte vi faktisk sidste år, i 2010.
Det er lidt interessant, at vi faktisk ramte det sidste år.
Jeg synes jo ikke, det er helt så ambitiøst at sige, at vi bare skal bevare status quo fra nu af og frem til 2020.
Det må simpelt hen kunne speedes op, og det er vores holdning, at det skal speedes op.
For den bedst investerede krone er typisk den, der er investeret i energibesparelser.
Det andet eksempel, jeg vil bruge, er, at hvis man ser på statistikken over, hvad der er investeret i, eller hvordan udviklingen for vedvarende energi er gået og går frem til 2013, så kan man, når man slår op i regeringens energistrategi, se, at den derefter faktisk flader ud.
Jo, den vokser, men ikke i samme tempo, og så tager den et hug opad i 2018 og 2019.
Så vi ønsker og vi arbejder målrettet for, at tempoet skal op i det her.
Vi skal have stærkere og flere energibesparelser, investeringer i energirenovering, boliger, erhvervsbygninger og offentlige institutioner og effektiviseringer i industrien, som også kommer den selv til gavn, fordi det er en økonomisk fordel at bruge mindre energi, og vi skal have mere vedvarende energi.
Men det er jo sådan, at vi har meldt meget klart ud – og det står vi ved, og det arbejder vi for – at vi ønsker, at prisen på f.eks. havmøller skal ned, og vi tror på, at det kan lade sig gøre.
Prisen på Anholt Havmøllepark blev meget høj.
Det var ikke vores kop te, at den skulle være så høj.
Vi har fået forelagt en rapport, der tyder på, at prisen kan komme meget ned, og jeg mener sådan set, at den kan komme mere ned end det, der er fremlagt i den rapport, Deloitte har lavet.
Der skal vi tænke klogt, men vi skal også tænke klogt på den måde, at vi altså skal fremrykke nogle af investeringerne.
Hvis man så kigger på regeringens strategi, må man sige, at den, ud over at målsætningerne efter vores mening er for svage, også lider af nogle problemer.
Den er meget, meget svag på transportområdet.
Der er meget lidt at hente i den på transportområdet, og der skal simpelt hen mere til.
Det er sådan et rigtigt teknikerudtryk.
Det er altså det udslip, vi har fra transportsektoren, fra boliger uden for fjernvarmeområderne, fra de små værker og fra landbruget.
Her er der simpelt hen behov for at gøre mere end det, der er lagt op til.
Vi er bagud, og vi risikerer at ende med, at vi skal købe os igennem kvoter til at kunne nå vores målsætning.
Det stiller os svagt i forhold til vores arbejde med at få EU's ambitionsniveau op og få EU's målsætninger højere op.
Et andet område, hvor jeg synes det er tydeligt at regeringen har misset, er affaldsområdet.
Affald er overhovedet ikke med i den energistrategi, selv om affaldsforbrænding jo er noget, som tæller med i statistikken over vedvarende energi, altså den del, der er organisk affald.
Der lægger vi op til, at vi skal foretage et skift og sige, at forbrænding har tjent os godt i fortiden, men nu må vi over de næste 10 år, måske 15 år, lægge om, sådan at vi ud over at få færre affaldsstoffer – det er klart; det skal vi under alle omstændigheder – ikke forbrænder den rest, der er, men derimod forgasser den, fordi det vil være et mere fleksibelt brændsel, vi får ud af det, og det vil give os mulighed for at genbruge den fosfor, der er i affaldet.
Fosfor er en grundbyggesten, som vi ikke kan undvære i fødevareproduktion.
Vi har så meddelt regeringen, at vi vil mere, end regeringen vil.
Vi har også lagt op til, at hvis nu det skulle trække i langdrag med energiforhandlingerne, er der noget, man kan gøre her og nu, uden at man behøver at have en hel aftale.
Der har vi foreslået regeringen, at vi godt kunne gå ind og lave en energispareaftale nu, altså sige, at energiselskaberne skal fortsætte med at lave energispareaktiviteter, men tempoet skal selvfølgelig op, og vi vil naturligvis den her gang have reel indflydelse på, hvordan indholdet er. Vi har også foreslået regeringen, at man kunne sætte gang i den analyse af, hvordan fremtidens afgiftssystem skal se ud, som vi jo er enige om er nødvendig, fordi det tager tid at få den gennemført.
Når vi foreslår det, er det, fordi vi også er lidt bekymret for, at der er nogle, der viger tilbage for investeringer, fordi de ikke er sikre på, hvordan afgiftssystemet kommer til at se ud i fremtiden.
Det skal naturligvis fases ind langsomt, men for os er det vigtigt at få den analyse sat i gang.
Rammen for det må jo være, at de afgifter skal sikre størst mulig effektivitet i det samlede system, og at de selvfølgelig skal understøtte investeringer, hvor man skifter fra fossile brændsler til vedvarende energikilder.
Ud over det kunne vi også allerede nu godt fastlægge nogle principper.
Hvis vi ser på det, der har været en hel del diskussion om, nemlig de kystnære havvindmølleparker, som i hvert tilfælde fem lokalområder i øjeblikket er i gang med, så kunne vi jo i fællesskab her sige, at det for os er afgørende, at der er et meget stærkt lokalt ejerskab, medejerskab, på det her område, og sige, at det minimum skal være 50 pct. som medejerskab, fordi ideen i det her netop er at engagere lokale energiselskaber, kommuner og borgere i lokalområdet og sikre, at de er medejere af det, så det ikke udelukkende bliver store danske eller udenlandske energiselskaber, der investerer i havvindmøller.
Vi synes, det ville være en god udmelding, hvis regeringen og ministeren her i dag sagde, at de er med på, at det minimum skal være 50 pct. lokalt ejerskab i de her produktionspakker.
Vi synes også godt, at vi på nuværende tidspunkt kunne trænge til en udmelding om geotermi, altså varmt vand langt nede i undergrunden, som faktisk er en meget stor ressource i Danmark.
Dem, der arbejder med geotermi, har jo sagt, at det, der er brug for, ikke er det, som regeringen foreslår, nemlig støtte til forprojekter.
Det, der er brug for, er en forsikringsordning.
Lad mig prøve at forklare det: Hvis et lokalt kraft-varme-selskab eller fjernvarmeselskab har lavet gode forundersøgelser og det tyder på, at de kan få det varme vand op af jorden og bruge det i deres fjernvarmesystem, og de så borer, men alligevel rammer ved siden af, er det en meget stor investering for et lille selskab.
Her vil det være nyttigt at have en forsikringsordning, som selskaberne selvfølgelig skal være med til at betale, men hvor det er vigtigt at have staten med som den, der tager initiativet og sikrer, at man kan få lavet den her ordning.
Vi ønsker også at få en ordentlig kvalitetssikring af medejerskabet på landvindmøller og på de kystnære møller.
I den praktiske verden har det vist sig, at det er nogle få, der køber op, og jeg tror, at gennemsnittet for de opkøb, der har været nu, har været over 1 mio. kr. pr. person.
Det er jo ensbetydende med, at der har været for få inde i billedet.
Det går jeg ud fra at vi er enige om.
Til allersidst vil jeg sige, at det for os er vigtigt at få en udvidelse af nettomåleordningen for solceller.
Vi kan til vores glæde se, at prisen på solceller falder.
Der er flere, der investerer, men vi har rigtig meget brug for, at der kommer flere på banen, og det går også på, at vi får en udvidelse af nettomåleordningen, altså det, at man i en periode kan lagre sin solcellestrøm på nettet og så trække den tilbage igen.