Pernille Skipper (EL), 2012-12-04:
Tak for det.
Jeg skal lige starte med at bemærke, at den socialdemokratiske ordfører talte på vegne af SF og De Radikale – det glemte han vist selv at sige.
Enhedslisten mener, at der er flere problematiske elementer, der gør sig gældende i den nuværende ordning med Kammeradvokaten, som vi kender den i dag.
Vi mener, at det er problematisk, at Kammeradvokaten i praksis har monopol på at udføre advokatarbejde for staten.
Det mener vi ikke af nogle sådan særlig principielle, konkurrencemæssige hensyn, som andre partier mener det, og det bekymrer heller ikke Enhedslisten, at der er advokater som Venstres ordfører, der ikke føler, at de får en stor nok bid af kagen.
Nej, først og fremmest er det et problem, fordi den særlige og specialiserede viden, der er forbundet med det at være advokat for staten og føre de sager, som staten indgår som part i, ikke bliver koncentreret i offentligt regi, men hos et enkelt privat advokatfirma.
Derfor er det Enhedslistens holdning, at der er behov for en insourcing eller indlicitering af centrale dele af de opgaver, der i dag bliver udført af Kammeradvokaten.
Det kunne f.eks. være den grundlæggende advokatrådgivning.
Det så vi f.eks., da Jyllands-Posten kunne berette, at Kammeradvokaten først agerede rådgiver for Finanstilsynet i Amagerbanksagen og efterfølgende blev udnævnt som kurator i konkurssagen, hvilket jo indbragte Kammeradvokaten mere end 20 mio. kr.
Dels fordi meget tyder på, at staten i realiteten betaler for meget for de ydelser, der bliver købt hos Kammeradvokaten, netop på grund af det monopol, der i praksis eksisterer.
Vi kunne f.eks. læse i Politiken i går, at det af et internt notat fra Kammeradvokaten fremgik, at Kammeradvokatens mulighed for at opkræve en merpris på 24 mio. kr. hos staten ville forsvinde, hvis man overgik til en fast timepris.
Nu ved vi jo ikke, hvad der nærmere står i det notat, men det er jo bekymrende, hvis det er rigtigt, at man betaler en overpris på 24 mio. kr., især i en krisetid.
Samtidig har vi ikke mulighed for at tjekke, om staten reelt betaler en overpris, fordi der ikke er et krav om, at regningerne bliver udspecificeret.
Det vil sige, at vi ikke kan se, hvor mange timer Kammeradvokaten har brugt, eller hvad timeprisen er, og vi kan ikke se, hvor mange offentlige ressourcer der bliver brugt til at føre en enkelt sag, i forhold til de ressourcer, som modparten, dvs. borgeren, har til rådighed.
I en sag mellem en borger og en stat har Kammeradvokaten mulighed for at bruge stort set ubegrænsede ressourcer; det har borgeren sjældent.
Det skaber et ulige forhold, hvor det som borger i en civil retssag kan være meget svært så at sige at kæmpe kampen på lige vilkår, og det ulige forhold kan vi f.eks. se i den undersøgelse, som Advokatrådet lavede i 2004, hvor de opgør, at Kammeradvokaten i sager mod en borger, der har fri proces, har tre gange så mange ressourcer til rådighed.
Det faktum er et retssikkerhedsmæssigt problem, og det sætter spørgsmålstegn ved nogle helt grundlæggende principper i vores retssystem som f.eks. equality of arms.
Enhedslisten mener således, hvis jeg skal opsummere, at der bestemt er gode takter i det her beslutningsforslag, men samtidig også, at der skal mere til, hvis vi skal indrette det system, hvor staten indgår i civile retssager, hensigtsmæssigt.
Derfor stiller vi os i princippet positive til forslaget, men hører, at finansministeren ønsker at tage en grundig diskussion i Retsudvalget om det her spørgsmål, og det ser vi rigtig meget frem til.
Det er ikke nok, at vi bare løser et hjørne af problemerne – vi skal se på hele området.