runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Gitte Lillelund Bech (V), 2007-05-25:
Nu kender vi jo Enhedslisten for, at de meget gerne vil bruge en hel masse penge, så det kan godt være, at 1 mio. kr. ikke er særlig mange penge for hr. Rune Lund og Enhedslisten, men
for irakerne i den sydlige del af Irak, som har behov for genopbygning, som har behov for etablering af vandingsanlæg, som har behov for etablering af skoler, er 1 mio. kr. rent faktisk rigtig mange penge, og det vil jeg hellere bruge pengene på.
Jeg har mine tvivl med hensyn til The Lancets undersøgelse, det skal da være helt klart.
For den seneste undersøgelse fra The Lancet, som siger 655.000, i øvrigt i merdødelighed, ikke overdødelighed, som hr. Rune Lund indimellem nævner, og som også står i det her forslag – jeg ved ikke, om hr. Rune Lund kan forklare, hvad det så er, der menes med overdødelighed i det her forslag – er meget, meget usikker.
Det siger de også selv.
Det er sådan, at de fra The Lancets side med 95 pct.s sandsynlighed kan sige, at tallet ligger mellem 350.000 og 900.000.
Jeg vil derfor på ingen måde sige, at de 655.000 er et korrekt tal.
Rune Lund (EL), 2007-05-25:
Inden vi begynder at snakke alt for meget om, hvad det koster at lave den her slags undersøgelse, vil jeg gøre fru Gitte Lillelund Bech opmærksom på, at det faktisk kan gøres for forholdsvis beskedne penge.
Den første undersøgelse, som The Lancet lavede i 2004, kostede 40.000 dollar, den, der blev lavet 2 år efter, den 11. oktober 2006, kostede 60.000 dollar.
Her i dette beslutningsforslag afsætter man 1 mio. kr.
Så det er forholdsvis små penge, der er tale om, det må man sige.
Det er faktisk meget små penge.
Jeg har det egentlig sådan, at hvis fru Gitte Lillelund Bech her fra Folketingets talerstol i dag kan sige, at hun accepterer The Lancets tal, kan jeg godt leve med, at vi ikke får vedtaget en uafhængig undersøgelse af det her.
Men hvis man sætter spørgsmålstegn ved The Lancets tal, synes jeg, man skulle afsætte den ene million, der er foreslået her i forslaget.
Gitte Lillelund Bech (V), 2007-05-25:
Det var den debat, vi faktisk havde i Folketingssalen for mindre end 14 dage siden.
Der er faktisk mange af bemærkningerne i det her beslutningsforslag, som kunne lægge op til, at vi skulle gentage debatten, men det vil jeg så også gå uden om.
For os er det meget klart.
Det er et spørgsmål om, hvorvidt vi skal anvende vores ressourcer til at hjælpe folk og gøre en forskel, eller om vi skal bruge dem til at beskrive det, der i forvejen beskrives af en lang række uafhængige organisationer.
Og svaret er, i hvert fald fra Venstres side, at vi ønsker at bruge ressourcerne på det første, ikke på det sidste.
Vi påtænker bl.a. med regeringens beslutningsforslag om ændring af den danske indsats i Irak at forøge støtten til genopbygning og stabilisering af landet, og det sker i et meget tæt samarbejde med den irakiske regering.
Det er rent faktisk at tage ansvar for situationen.
Vores vurdering er, at det ville være meget bekosteligt, hvis Danmark skulle lave en undersøgelse, der tilsvarer de undersøgelser, som bl.a. FN laver med hensyn til dødeligheden i Irak.
Vi mener faktisk, at der findes en hel del meget troværdige undersøgelser allerede.
Hvis man rent faktisk sammenligner alle de undersøgelser, som allerede ligger, er der sådan set ikke noget, der i hvert fald for mig tyder på, at en bekostelig uvildig dansk undersøgelse ville være bedre.
Jeg tror sådan set heller ikke, man ville komme et tabstal meget nærmere.
Det er vigtigt at påpege, at situationen i Irak er alvorlig.
Det er faktisk meget klart.
Jeg synes bare, det er meget ærgerligt, at det ikke så tit nævnes, at situationen også er meget forskellig fra område til område i Irak.
F.eks. har irakerne nærmest i stilhed i april overtaget sikkerhedsansvaret fra vores danske soldater i den tredje provins, som hedder Maysan, nede i den sydlige del.
Irakerne har tilkendegivet, at de ønsker at overtage sikkerheden i den sidste provins i den sydlige del, hvor vi har soldater til stede, nemlig Basraprovinsen, og det vil de gøre her i anden halvdel af 2007.
Irakerne vurderer således, at de selv kan overtage ansvaret for sikkerhedssituationen i det sydlige Irak.
Derfor ønsker vi som sagt i stedet at bruge pengene på genopbygning i Irak frem for at lave en undersøgelse af tabstallet.
Vi synes, det er at tage ansvar at støtte genopbygning og demokratisering i Irak.
Det er til gengæld ikke at tage ansvar at bruge pengene på at lave endnu en uvildig undersøgelse af tabstallet i Irak.
Det er ren symbolpolitik, som oppositionen her forsøger at lancere.
Vi vil bruge ressourcerne bedst muligt.
Vi vil faktisk gerne hjælpe irakerne til, at de kan lede deres eget land.
Vi skal selvfølgelig vurdere situationen ud fra de bedste kilder, og vi skal ikke være i Irak længere, end irakerne beder os om det.
Det er sådan set fra vores side at tage ansvar, men vi mener ikke, det er at tage ansvar at bruge midler på en undersøgelse som den, oppositionen foreslår her.
Derfor afviser vi som et ansvarligt parti beslutningsforslaget.
Per Stig Møller (KF), 2007-05-25:
Jeg ved ikke, om jeg kan bekræfte det her med, at der ikke er andre betydende statsledere, der har brugt ordet, for så betyder det, at jeg skal bekræfte, at hr. Villy Søvndal er en betydende statsleder, og det vil jeg ikke nødvendigvis bekræfte – men politiker, det kan jeg således føje til.
Og naturligvis har jeg altid lagt megen vægt på, hvad hr. Villy Søvndal siger.
Jeg er enig i det, der ligger i hr. Søren Espersens formulering.
Ordet folkemord bruger man faktisk ikke om det, der sker i Irak.
Der er alt for mange dødsfald, der skyldes, at shiitter og sunnier skyder hinanden; det er oprørere mod demokratiet; det er terrorister, og man skyder jo ikke, fordi det er et folk, man vil skyde.
Det kan være politibetjente, det kan være læger, som jo også har været udsat for en masse terror, fordi man vil have lægerne til at forsvinde fra landet, man vil have systemet til at bryde sammen.
Vi er udsat for nogle meget morbide kræfter, der vil have Irak til at bryde sammen, og som ikke ønsker, at Irak skal blive et demokrati.
Så det er jo altså ikke et folkemord, der finder sted; det er en magtkamp med totalitære, der vil have totalitær magt; shiitter, som vil have shiitisk magt; sunnier, som vil have sunnimagt, og her taler jeg om de ekstreme.
De prøver at skabe så meget uro i områderne som overhovedet muligt eller så meget sammenbrud som muligt.
Det er det sammenbrud, vi skal undgå, og det er det, den danske indsats skal være med til at hjælpe til, så vi får stabiliseret demokratiet og får Irak på vej mod en udvikling, der respekterer menneskerettighederne, forskelligheden og mangfoldigheden i Irak.
Søren Espersen (DF), 2007-05-25:
Det er bare lige et enkelt spørgsmål til udenrigsministeren.
Jeg bemærkede, at hr. Søvndal om krigen i Irak brugte udtrykket folkemord.
Jeg mener faktisk, det er første gang, jeg har hørt det udtryk anvendt i den her sammenhæng, og jeg vil bede udenrigsministeren bekræfte, at der ikke er andre, hvad skal vi sige, betydende statsledere og politikere end hr. Søvndal, der nogen sinde har brugt det udtryk om krigen i Irak.
Gitte Lillelund Bech (V), 2007-05-25:
Jeg kan så notere mig, hr. Rune Lund mener, at 655.000 er det korrekte tal, og så kan jeg jo ligesom udenrigsministeren undre mig over, at man fra Enhedslistens side også ønsker at få en ny undersøgelse, når man alligevel har lagt sig fast på, at The Lancet har det rigtige tal.
Jeg synes, at det, der er vigtigt, er, at vi bidrager til genopbygning og til stabilitet i Irak.
Det, jeg noterer mig, er, at hver eneste gang jeg møder irakiske parlamentsmedlemmer, takker de os for det, vi har gjort.
Det synes jeg er interessant.
Nu ved jeg tilfældigvis – og nu skal vi ikke gentage den debat, vi plejer at have herinde – at hr. Rune Lund ikke så tit har vist sig i Irak.
Vi er nogle stykker, der har været dernede, og det er altså et helt andet billede, man får, når man kommer derned.
Martin Lidegaard (RV), 2007-05-25:
Så tillader jeg mig at spørge på en anden måde.
Er hr. Per Ørum Jørgensen personligt ikke enig med mig i, at grunden til, at vi overhovedet laver en energiplan, grunden til, at vi overhovedet har en Kyotoaftale, grunden til, at vi overhovedet snakker om det her og har den her redegørelse, er, at vi gerne vil have CO2-udslippet ned?
Det er det, det hele går ud på, og det er det, der skal til, for at vi undgår de dramatiske klimaforandringer.
Derfor ville det være naturligt, at den energiaftale, vi forhåbentlig kan lave, indebærer en reduktion af CO2-udslippet, og at det er det, vi skal være enige om.
Lars Christian Lilleholt (V), 2007-05-25:
I Venstre ser vi fremad, og regeringen har fremlagt en meget ambitiøs energipolitik.
Vi er sikre på, at den også vil leve op til alle de aftaler og alle de forlig, der er indgået på energiområdet, og der vil også fremadrettet komme mere vindenergi i Danmark.
Og med den her energipolitik, der er fremlagt, så får Danmark den mest ambitiøse energipolitik
Martin Lidegaard (RV), 2007-05-25:
Mit spørgsmål ligger helt i forlængelse af både hr. Kim Mortensens og fru Anne Grete Holmsgaards indlæg.
Det handler om, hvorvidt vi ikke skal have en CO2-målsætning.
Jeg stillede det samme spørgsmål til Venstres ordfører.
Han svarede ikke, så derfor kommer jeg til at riste hr. Per Ørum Jørgensen lidt.
For hvis man har en målsætning om, om jeg så må sige, energiforbruget, og man har en målsætning vedrørende indfasning af vedvarende energi, hvad skulle begrundelsen for ikke at have en målsætning for det samlede CO2-udslip så være?
Jeg er med på, at vi kan diskutere, hvor det skal ligge, det vil jeg gerne gemme til forhandlingerne, men er hr. Per Ørum Jørgensen ikke enig i, at vi i hvert fald skal have en målsætning?
Kim Mortensen (S), 2007-05-25:
Udgangspunktet var, at vi havde en regering, der ville frasælge hele vores energiselskab DONG Energy.
Vi synes, det har været vigtigt, at staten stadig væk har mere end halvdelen af indflydelsen og dermed også den bestemmende indflydelse i DONG Energy.
Vores forslag er, at vi bruger overskuddet fra salget af DONG i energisektoren til at nå nogle af de ambitiøse mål, vi er nødt til at sætte os for at få en større andel af vedvarende energi.
Per Clausen (EL), 2007-05-25:
Men hvor længe kan man blive ved med at stille det krav, og i hvor stor udstrækning kan man tro på, at finansministeren vil følge det krav?
Finansministeren har planlagt at sælge DONG-aktierne til den højest mulige kurs.
Pengene skal, efter hvad jeg har forstået, bruges til en eller anden velfærdsfond.
Sådan kan man sælge arveguldet og så måske få lidt velfærd ud af det.
Men det er jo det ene.
Det andet er: Hvad nu, når aktierne er solgt?
De aktionærer, der kommer, må vel have krav på at få deres penge forrentet maksimalt, det vil sige, at de har et krav på, at man skal gå efter det kortsigtede overskud.
Og er det ikke sådan, at hr. Kim Mortensen og Socialdemokraterne ved at lave den her aftale om, at man sælger de her aktier, rent faktisk har sikret, at DONG ikke kan spille den fornuftige rolle, som DONG havde mulighed for at spille, nemlig også som en aktør, der kunne sikre gennemførelsen af den energipolitik, vi kunne blive enige om i Folketinget her i Danmark?
Kim Mortensen (S), 2007-05-25:
Jeg er helt enig med hr. Per Clausen i, at det er et kæmpe problem, at vi med DONG Energy har fået et selskab, der tænker mere på maksimering af overskuddet end på at deltage i at løse de energipolitiske udfordringer, vi står overfor.
Vi har en aftale med regeringen om delvis frasalg af DONG Energy.
Det stiller selvfølgelig også de udfordringer, at vi – fra at vi havde et instrument, et stort statsligt selskab, der kunne være spiller, kunne være operatør, altså kunne være det, der sørgede for at skabe den rigtige sammenhæng i energipolitikken – nu sørger for, at de beslutninger og de målsætninger, vi har politisk, om en større andel af vedvarende energi, også rent faktisk bliver omsat til virkelighed i energisektoren.
Derfor er det klare signal selvfølgelig også til DONG Energy og til finansministeren, at vi forventer, at DONG Energy er og bliver spiller også i at nå de politiske målsætninger, vi stiller os her i Folketinget.
Per Clausen (EL), 2007-05-25:
Nu synes jeg jo, at mange af de ting, som hr. Kim Mortensen sagde, var fornuftige og gode ting.
Jeg vil så tage en enkelt ting op, som jeg ikke mener hr. Kim Mortensen kom ind på, i hvert fald ikke direkte.
Det er jo ikke så lang tid siden, vi kunne opleve, hvordan DONG agerede på en måde, som vel må siges at være i modstrid med ønsket om at sikre vedvarende energi i Danmark og få de fossile brændstoffer udfaset.
Sagen blev måske nok løst i første omgang, men jeg vil godt spørge hr. Kim Mortensen, om han ikke mener, at det godt kan give nogle ekstra store vanskeligheder at nå de mål, hr. Kim Mortensen opstiller, når man har indrettet energisektoren sådan, at de energiselskaber, der er i dag, jo faktisk har det primære formål at opnå kortsigtede økonomiske gevinster.
Lars Christian Lilleholt (V), 2007-05-25:
Venstre er indstillet på, at vi skal have mere vindenergi i Danmark, og vi er også indstillet på at leve op til de politiske aftaler og forlig, der er indgået her i Folketinget.
Regeringen har spillet ud med en meget flot plan i januar måned.
I den indgår der langt mere vindenergi, end der nogen sinde har været i Danmark, og det er vi ganske tilfredse med, og det synes vi er en ganske, ganske flot plan.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-05-25:
Jeg kunne sådan set forstå, at hr. Lars Christian Lilleholt er enig med mig i, at det, der er præsteret under den nuværende regering, altså i kraft af det, der er besluttet i den 6-års-periode, summerer sig op til 20 MW.
Men så vil jeg gerne have at vide: Er hr. Lars Christian Lilleholt enig med mig i, at det, der er besluttet sammen med oppositionen, altså de 350 MW på land og de 400 MW på hav, under alle omstændigheder skal føre til, at der kommer til at stå vindkraft, og at det ikke skal tælles ind i en eventuel ny aftale, så vi kommer til at betale to gange for de samme møller?
Lars Christian Lilleholt (V), 2007-05-25:
Jeg kan registrere, at der er taget initiativ til to havvindmølleparker.
Men det er rigtigt, at der har været problemer med at finde pladser til vindmøllerne, og det er et problem, som jeg mener, vi rent faktisk er fælles om at forsøge på at få løst.
Regeringen har også senest taget initiativ til at indgå aftaler med 8 byer om at finde pladser til at demonstrere den nyeste viden med hensyn til vindenergi, og det er vores håb, at der også fremadrettet findes pladser til at opstille vindmøller på.
I Venstre ser vi fremad, og det er vores ambition med den energipolitik, der er fremlagt, at der fremadrettet bliver mere vindenergi, mere biomasse – i det hele taget mere vedvarende energi i Danmark.
Der har været en udskiftningsordning på vindmølleområdet, som der har været bred enighed i Folketinget om at etablere, og regeringen har gjort alt, hvad der overhovedet er muligt, for at finde pladser og steder, hvor de vindmøller kunne opstilles.
Men der har været problemer med planlægningen og også med at finde pladserne og med at overbevise kommunerne om den politik.
Martin Lidegaard (RV), 2007-05-25:
Det synes jeg ikke var noget direkte svar på, om hr. Lars Christian Lilleholt synes, at det er tilfredsstillende, at vindmølleudbygningen har stået stille i 3 år, og at CO2-udslippet stiger.
Jeg kan måske stille mit spørgsmål på en anden måde: Hvad er egentlig regeringens målsætning i forhold til CO2-udslippet frem mod 2025?
Hvor meget mener regeringen, at CO2-udslippet bør falde?
Nu skal vi jo ikke stå og forhandle her i Folketingssalen, men jeg kunne godt tænke mig at spørge Venstres ordfører, om han synes, det er gået den rigtige vej de sidste par år.
Især tænker jeg på, at der jo de sidste 3 år stort set ikke blevet opsat nogen vindmøller i Danmark.
Sidste år blev det til ni i alt på landsplan.
Jeg tænker også på, at Danmarks CO2-udslip – netto-CO2-udslip, også når man har fratrukket eksporten – i 2006 steg for første gang i meget, meget lang tid.
Altså, det er faktisk gået den stik modsatte vej af det, som jeg må forstå at Venstres ordfører også ønsker.
Hvordan kan vi hurtigt vende den udvikling?
Er det tilfredsstillende, at det er gået sådan her under regeringen?
Lars Christian Lilleholt (V), 2007-05-25:
Det vil være både-og.
Der vil i planen være redskaber til, hvordan vi når de målsætninger, som regeringen har opstillet om bl.a. mere vedvarende energi i Danmark.
Per Clausen (EL), 2007-05-25:
Betyder det, at der ud over at være tale om nogle målsætninger og nogle konkrete redskaber her og nu også skal være en plan, der kommer med nogle klare bud på, hvordan man sikrer, at der bliver den mængde af vedvarende energi, som regeringen hævder den ønsker, altså at lave en energiplan i stil med dem, man tidligere har lavet?
Eller er der tale om, at det vil være en hensigtserklæring og nogle konkrete redskaber, som man sætter i gang her og nu, og så håber man på, det går?
Lars Christian Lilleholt (V), 2007-05-25:
Vi ønsker i Venstre, at der laves en energiplan.
Der er kommet et udspil af 19. januar, og vi håber på at kunne enes om rammebetingelserne for en fremadrettet energipolitik i Danmark.
Det er vores plan at omsætte det til politisk virkelighed.
Per Clausen (EL), 2007-05-25:
Det første spørgsmål, jeg synes er lidt interessant, er, at jeg her i mandags deltog i et møde, hvor bl.a. Finansministeriet var repræsenteret.
Det var på mange måder et meget interessant møde, men det, jeg synes var spændende, var, at Finansministeriet gjorde det helt klart, at formålet med de forhandlinger, der nu skal indgås, ikke er at lave en energiplan, men at fremlægge nogle målsætninger og aftale nogle konkrete redskaber.
Jeg vil godt høre, om det er rigtigt forstået, at det er Venstres og regeringens udgangspunkt, at der ikke skal laves en energiplan i forbindelse med de forhandlinger, der skal sættes i gang her i juni måned.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-05-25:
Indledningsvis vil jeg lige kvittere over for den socialdemokratiske ordfører for en meget imødekommende – i hvert fald det, som jeg opfatter som en meget imødekommende – og konstruktiv tale ved forhandlingerne her i dag.
Der var dog en enkelt passage, inden jeg strømmer over med for meget ros, som jeg måske ikke er helt enig med hr. Kim Mortensen i, og det var spørgsmålet, om regeringen nu er ambitiøs nok, også set i EU-sammenhæng.
Det var den kontekst, hvor hr. Kim Mortensen satte spørgsmålstegn ved, om det nu var ambitiøst, det, regeringen har lagt frem, altså en målsætning om mindst 30 pct. vedvarende energi i 2025.
Hvis hr. Kim Mortensen sådan helt ærligt skal se på den målsætning i EU-sammenhæng, er det så ikke en målsætning, der gør, at Danmark vil være helt i front, også i 2025?
Jeg synes også, at det er ganske vanskelige spørgsmål at svare på lige i den situation, hvor der pågår forhandlinger.
Men jeg vil sige det på den måde, at jeg i modsætning til hr. Kim Mortensen meget gerne lytter til fru Anne Grete Holmsgaards spørgsmål, for det kan man faktisk godt blive ganske inspireret af – den ville jeg gerne lige have serveret.
Det samme gælder egentlig også hr. Martin Lidegaard.
Men jeg vil ikke tage stilling til det spørgsmål i en situation, hvor vi har forhandlinger om det.
Kim Mortensen (S), 2007-05-25:
Det, jeg prøvede på at sige, og jeg er glad for, at hr. Per Ørum Jørgensen lyttede så opmærksomt, så han også lagde mærke til en enkelt passage her, var, at hvis vi skal nå målsætningen, som Danmark har presset på med i forhold til EU, så skal EU-landene hver især hæve andelen af vedvarende energi med 13 pct.
Det, regeringen her lægger op til, er præcis, hverken mere eller mindre, at øge andelen af vedvarende energi i Danmark med 13 pct. til i alt 30 pct.
Og det var i den sammenhæng, jeg sagde, at vi jo har en forpligtigelse til, hvis vi stadig væk skal have en ambition om at være foregangsland, hvis vi stadig væk skal trække Europa i den rigtige retning, hvis vi stadig væk skal have et marked, hvor vi udvikler energiteknologi, hvor vi er forrest på vindmøller, hvor vi er forrest på de forskellige nye teknologier, der kommer, at være mere ambitiøse.
Et eksempel er jo inden for vindmøllebranchen og inden for klimaet, hvor det handler om at investere i vedvarende energi, og der ligger Danmark på en 15. eller 16. plads ud af 20 lande.
Så man kan sige, at det billede, vi har af, at Danmark er foregangsland, er et forældet billede, det er et gammelt billede, og det var jo der, vi gerne skulle være i front igen.
Det var jo der, vi gerne skulle have bragt Danmark op på en topplacering, også når det handler om investeringer i vedvarende energi.
Jeg går ud fra, at den konservative ordfører er enig med mig i, at forskellen på 7 pct. og 20 pct. er nogenlunde den samme som forskellen på 17 pct. og 30 pct., også i den konservative politiske håndbog.
Derfor er og bliver ambitionsniveauet i regeringen et absolut minimum i forhold til EU.
Jeg husker godt møderne forud for, at Danmark lavede et indspil til EU, det forløb, der var frem mod, at Kommissionen kom med sine anbefalinger.
Det var et forløb, hvor vi måtte hive, slæbe og presse regeringen til bare at møde op i EU med kravet om bindende målsætninger for vedvarende energi, for energibesparelser og for transportsektoren.
Derfor er det det samme forløb, vi står over for nu, nemlig at hvis ikke nogle partier i oppositionen stiller sig foran regeringen og prøver at trække regeringen hen til nogle mere ambitiøse målsætninger, så får vi ikke flyttet regeringen.
Og så er jeg ret sikker på, at der også vil kunne komme nogle bud på, hvordan vi kan nå videre end de 30 pct., som regeringen har sat sig som målsætning.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-05-25:
Det er forholdsvis enkelt, for regeringens ambition hedder mindst 30 pct. i 2025.
Det er altså også et klart signal om, at man vil være det skridt foran også set i EU-sammenhæng.
Men hvordan bliver byrdefordelingen i EU?
Det må jeg indrømme er ganske vanskeligt at forestille sig på nuværende tidspunkt.
Der må vi se, hvad EU kommer med af udspil, og så må vi efterfølgende forholde os til det.
Kim Mortensen (S), 2007-05-25:
Det kan jeg bestemt ikke blive uenig med den konservative ordfører i.
Pointen er bare, at hvis danskerne vil spare 5 mio. t CO2 og det ikke bliver fulgt op med f.eks. at tage et tilsvarende antal kvoter ud af markedet, så bliver der bare et CO2-udslip et andet sted, for så sælges de kvoter jo der.
Jeg vil godt lige som det sidste spørgsmål forholde mig til hr. Per Ørum Jørgensens tro på en byrdefordeling.
Skal det forstås på den måde, at hr. Per Ørum Jørgensen har en forestilling om, at Danmark som foregangsland på energiområdet vil være en af dem, der skal bære de mindste byrder af EU-landene?
Jeg havde egentlig en forestilling om, at vi med det ambitionsniveau, Danmark har, ville være et af de lande, der i hvert fald skulle nå minimum de 17 pct., som EU-landene hver især skal nå for at hæve det.
Så jeg forestiller mig ikke, at Det Konservative Folkeparti har en ambition om, at vi skal nå mindre end de andre lande.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-05-25:
Det er jo hypotetisk at skulle stå og forestille sig det nu.
Nu lyder det, som om regeringen ikke tager nogen initiativer, men vi står jo med en meget, meget ambitiøs energiplan fra regeringen, og vi drøfter i øjeblikket en lang række initiativer.
Men det, jeg gerne vil pointere, er, at den udfordring, vi står over for, er en fælles opgave.
Det er ikke bare Det Konservative Folkeparti og staten, der kan løfte den opgave.
Kim Mortensen (S), 2007-05-25:
Nu har den konservative ordfører ikke været energiordfører så længe.
Nu er De Konservative meget optaget af, at vi skal styrke bevidstheden hos folk.
Det er så befolkningen, der skal løfte den her opgave med at spare CO2.
Det er ikke så meget Det Konservative Folkeparti eller regeringen, men mere befolkningen, der skal det.
Spørgsmålet er: Hvis nu det lykkes befolkningen at spare de her 5 mio. t CO2 ved at foretage energibesparelser i deres hjem, lade være med at flyve så meget, lade være med at køre så meget i dyre biler, hvad kommer der så til at ske med de 5 mio. t CO2, hvis ikke regeringen sætter nogle initiativer i gang til f.eks. at tage de CO2-kvoter ud af markedet igen?