Marianne Jelved (RV), 2009-11-03:
Det er ganske rigtigt.
I Det Radikale Venstre har vi forståelse for Enhedslistens forslag, selv om vi ikke kan støtte det.
Jeg vil godt pointere, at vi er enige i, at krisen kom tidligere i Danmark end andre steder, og at den er dybere i Danmark end andre steder, og jeg vil minde om, at den daværende statsminister, Anders Fogh Rasmussen, i oktober 2008, for et år siden, stod på den her talerstol og fortalte vidt og bredt med stolthed i stemmen, at dansk økonomi var noget af det stærkeste i denne verden.
Jeg kan så trøste hr. Frank Aaen og Enhedslisten med, at min erfaring er, at der vil komme et hav af analyser af det her fra internationalt hold, uanset hvad den danske regering og flertallet i Folketinget gør eller ikke gør.
Man kan ikke gemme sig i det her samfund længere.
Jeg vil i øvrigt også henvise til en analyse i Valutafondens rapport fra april i år, som er meget interessant, og hvis man sammenholder det med konklusionerne, kan man se, at Valutafondens analyse er skarpere end konklusionerne.
Det er bare en venlig læsehenvisning.
Så har vi jo en uafhængig instans i Danmark
, Det Økonomiske Råd, som er uafhængigt af Folketingets flertal og af andre politiske instanser, og de har jo påpeget i deres seneste rapport, at det nominale skattestop og fastlåsningen – som det nu er sket her i Danmark – af ejendomsværdibeskatningen har gjort boligboblen i Danmark meget, meget mere alvorlig, end den behøvede at være, fordi de to økonomiske faktorer ikke har fået lov til at virke på den afdæmpende måde på konjunkturudsvingene, som de ellers er beregnet til at gøre.
Det vil sige, at forbrugerne oplever et formuetab, og det påvirker selvfølgelig fornuftigt nok – set med forbrugernes øjne – deres opfattelse af, hvad de har af muligheder for privatforbrug.
Og det hjælper SP-midlerne og skattelettelserne i de kommende år ikke på; tværtimod øger det Danmarks underskud.
Regeringen gør ikke noget.
Den nægtede at gøre noget, den forsømte faktisk at gøre noget i de gode tider, hvor det ville have været klogt at fortsætte reformarbejdet på arbejdsmarkedet og andre steder i vores samfund, og nu, hvor det er galt, nægter regeringen at gøre noget, fordi der er krise.
Jeg spekulerer på, hvad den daværende statsminister, Poul Schlüter, ville have bedrevet, hvis han havde haft den samme holdning i efteråret 1982, da han overtog ansvaret for en dansk økonomi, der var på vej i stærk fart i den forkerte retning.
Tænk, hvis den senere statsminister Poul Nyrup Rasmussen havde sagt det samme i 1993, hvor vi havde en alvorlig krise.
Heldigvis var der ingen af de to, der gjorde det.
De tog ansvaret på sig og lavede de reformer, der skulle til, for at vi fik mere styr på den økonomiske udvikling og beskæftigelsen i Danmark.
Nu er vi i en situation, hvor der er tre kriser, der rammer Danmark, tre dybt alvorlige kriser: en gældskrise, som der ikke er nogen udsigt til at regeringen vil gøre noget ved, den håber bare; en oliekrise, fordi indtægterne fra Nordsøen hører op inden ret mange år og vi stadig væk er dybt afhængig af olie; og som det tredje en konkurrenceevnekrise, som er dybt alvorlig.
Så kan man selvfølgelig diskutere frem og tilbage, hvad årsagen til det her er, og for mig at se er det politiske forsømmeligheder i stor udstrækning.
Jeg vil foreslå, at man, eftersom Enhedslisten ikke får flertal for sit forslag, overvejer, om man i Det Politisk-Økonomiske Udvalg kan lave en høring, der belyser nogle af de her ting, og hvis ikke det kan lade sig gøre, fordi et flertal vil blokere for det, vil jeg give tilsagn om, at Det Radikale Venstre gerne vil være med til at lave en partimæssigt funderet høring om disse forhold.
Jeg synes, at vi selv kan tage initiativer, hvis ikke vi har en ansvarlig regering, der vil bidrage til en opklaring af de problemstillinger, Danmark er havnet i.