runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Pind (V), 2010-11-10:
Jeg vil gerne takke hr. Per Dalgaard for spørgsmålet, som jeg jo egentlig kunne vælge at besvare helt kort med ja.
Ja, jeg er bekendt med undersøgelser af bistandens effekt, herunder dem, som professor Martin Paldam har lavet.
Han konkluderer, at der ingen positive eller negative effekter er af bistanden på økonomisk vækst, demokrati og korruptionsbekæmpelse.
Paldams arbejde ligger nogle år tilbage.
Jeg er således også bekendt med nyere undersøgelser, som konkluderer det modsatte.
Så sent som i september har forskere fra FN's Verdens Institut for Udviklingsøkonomisk Forskning, UNU-WIDER, med chefen for instituttet, professor Finn Tarp, i spidsen i en anden rapport konkluderet, at udviklingsbistand har en positiv sammenhæng med vækst på langt sigt, og at bistand forbliver et nøgleinstrument for styrkelse af udviklingsudsigterne for fattige lande. Selv har jeg i forbindelse med mine besøg i udviklingslande haft lejlighed til at konstatere, at bistanden virker.
I f.eks. Afghanistan var effekten ikke til at tage fejl af.
Adgangen til primær skole er tidoblet på 9 år.
To millioner piger går i skole – under Taleban var der ingen – og væksten er overraskende høj, nemlig 22,5 pct. fra 2009 til 2010.
I Bangladesh har dansk udviklingsbistand i 2009 sikret 600.000 mennesker rent drikkevand.
I Vietnam er knap 2.400 fiskebønder sidste år løftet ud af fattigdom i områder, hvor Danmark har støttet udvikling af fiskerisektoren.
I Mozambique har Danmark samme år støttet uddannelsen af 265 dommere og i Uganda sikret retshjælp til 4.047 personer osv. osv.
Jeg mener også, at det i en globaliseret verden er naivt at bilde sig ind, at bistand ene og alene, uafhængigt af alle andre forhold, kan skabe udvikling.
Økonomisk vækst og demokrati påvirkes af mange andre faktorer end udviklingsbistand: internationale handelsrelationer, krig og katastrofer, statens opbygning, politisk-økonomiske konjunkturer, landets ledelse, produktionsvilkår, udenlandske investeringer osv.
Vi kan ikke med bistand alene rykke afgørende ved disse parametre.
Bistanden skal være udviklende, den skal være katalysator for forandring til det bedre, den skal være en slags starthjælp og skubbe i gang og støtte og bakke op om valg, som vore partnere selv træffer.
Men vi er efter min mening stadig væk ikke gode nok, når det handler om at dokumentere resultaterne.
Det gælder på kort sigt, men måske endnu vigtigere på langt sigt.
Vi skal for alvor rykke disse lande hen imod en bedre fremtid, både når det gælder de økonomiske parametre og ikke mindst, når det gælder styrkelse af demokrati og frihed.
Vi skal blive bedre til at gå efter det, der virker, og til at dokumentere de resultater, som vi opnår med bistanden.
Derfor vil jeg senere på måneden – og det tror jeg at hr. Per Dalgaard bliver glad for – lancere et internationalt forskningsprogram om, hvad der virker i bistanden.
Det skal give os en bedre mulighed for at blive endnu skarpere på at skabe resultater og sikre, at både partnerlandene og de danske skatteborgere får mest mulig udvikling for pengene.
Per Dalgaard (DF), 2010-11-10:
Jamen det glæder mig da frygtelig meget, at der kommer en sådan undersøgelse, konference, eller hvad det nu måtte blive, og så vil jeg i den forbindelse lige komme med et lille ønske.
Det ville være et element i en sådan konference, høring, af dimensioner.
For hvis jeg nu lige skal prøve at køre lidt tilbage i tiden, vil jeg sige, at dengang vi for 4.000-5.000 år siden plaskede rundt i åer i udhulede træstammer, byggede de i Mellemøsten pyramider og sejlede på verdenshavene og havde rindende vand.
Hvordan kan det være, at det nu er tippet?
Hvad skyldes det?
Det er vist ikke vejret.
Hjælper det?
Har det rykket noget?
Ja, ude i en lille landsby har de måske fået rent vand, det synes jeg er helt, helt fint, og der er blevet bygget en skole hist og pist, og det er helt fint.
Nu er det så måske mere en kommentar end et spørgsmål.
Men er ministeren ikke enig i, at når vi igennem mange år har prøvet en vej f.eks. i forbindelse med ulandsstøtte, og vi ser et resultat, der ikke virker, så må der altså prøves noget nyt?
Søren Pind (V), 2010-11-10:
Jamen det er jeg meget enig i, og det er også derfor, der er det her forskningsprogram – det er nemlig ikke bare en konference, det er faktisk et forskningsprogram – som vi investerer en del penge i.
For når jeg kigger på mine kollegaer internationalt, kan jeg nemlig se, at de også alle sammen kan stå og remse resultater op fra udviklingsbistanden, f.eks. en brønd, og hvad ved jeg, men når vi så spørger hinanden, om det virker, forstået på den måde at det flytter samfund, så kommer vi til kort.
Per Dalgaard (DF), 2010-11-10:
Nu glemte jeg lige i den her sammenhæng – men det er lige meget, det kan vi så tage nu – at kommentere lidt på, at FN har lavet nogle rapporter, der siger, at det faktisk går udmærket.
Ja, det forstår jeg udmærket godt.
Så vidt jeg husker, har ministeren tidligere udtalt, at vi måske lige burde kigge på, om ikke FN's system trænger til en renæssance til en form for demokratiernes FN – noget, jeg er fuldstændig enig i.
For sådan som FN kører i dag, styret af tredjeverdenslande, kan jeg da godt forstå, at de når frem til en rapport, der siger, at det går fortrinligt
: Lad os bare få flere penge, så går det hele strålende.
Der er en amerikansk økonom, der hedder William Easterly, som har vist, at de rige landes samlede bistand siden 1960 på ca. 700 mia. dollar ikke har rykket de fattige lande nærmere vores velstand, overhovedet.
Altså igen: Vi bliver nødt til at få nogle andre takter.
Derfor kan det heller ikke for mig være noget mål i sig selv, at vi i ulandsstøtte skal ligge allerøverst på den rangliste, når det ikke virker.
Jeg vil hellere bruge pengene på vores egne forhold herhjemme, hvor jeg kan se det virker, frem for at putte dem i ulandene, hvor de rent faktisk ikke virker.
Søren Pind (V), 2010-11-10:
Jeg skal ikke gå ind i de nærmere detaljer igen om støtten til Kina.
Jeg har den erindring, at det er sidste år, der overhovedet er foretaget en udbetaling til Kina som følge af et vindmølleprojekt, som er meget gammelt.
Men som sagt er det her jo Folketingssalen, og der skal en minister tale sandhed, så jeg vil godt understrege, at der sagtens kan være forhold, der i øvrigt gør sig gældende.
Men i relation til spørgsmålet vil jeg sige, at selvfølgelig er det da for galt.
Selvfølgelig er det for galt, at f.eks. i Pakistan betaler de allerallerrigeste borgere i det pågældende land ikke ret meget i skat – jeg tror, at tallet er 8 pct. eller lignende – hvorimod det internationale samfund bidrager.
Jeg kan så sige til hr. Per Dalgaard, at det har jeg bl.a. drøftet med den pakistanske regering dels på et møde i New York i forbindelse med fattigdomstopmødet, dels ved mit eget besøg i Pakistan.
Vi har gjort det ganske klart, at det er en situation, som i relation til vores egne skatteborgere er uholdbar.
Og det er sådan, at den pakistanske regering har stillet i udsigt, at man agter at gøre noget ved den situation.
Så jeg deler i meget høj grad den principielle bekymring fra hr. Per Dalgaard.
Per Dalgaard (DF), 2010-11-10:
Det er så sikkert helt fint, og jeg kan godt følge argumenterne om det at udbrede fagforeningsproblematikker ude i den store verden til glæde for de mennesker derude.
Men foreningen Sex & Samfund, Baptistkirken, UNICEF, Dansk Epilepsiforening osv.: Når vi kigger på den seddel her og år tilbage på Danidas rapporter, er det, som om det gælder, at er man én gang inde i varmen, er man der hele tiden.
Men jeg vil spørge: Er det rimeligt, at i en stor del af de lande, som får støtte, bidrager deres egne rigeste borgere ikke selv til udviklingen i landene?
Altså, det er jo ikke ukendt, at vi faktisk mere eller mindre direkte giver støtte til Indien, Pakistan, Kina, og i hvert fald de to førstnævnte landes rige borgere bidrager overhovedet ikke til noget som helst for deres egen befolkning.
Når vi nu har – hvad skal man kalde det? – en form for økonomisk smalhals i Danmark, kan jeg slet ikke se, at der er nogen grund til det.
Mogens Jensen (S), 2010-11-10:
Nu er det nok ikke nogen hemmelighed for statsministeren, at Socialdemokraterne jo på ingen måde er enige i, at det er en god idé, og at det er med til at skabe udviklingsmuligheder for Danmark og ny vækst, at man i genopretningsplanen skærer 3,8 mia. kr. ned på uddannelserne og nu yderligere her med finanslovaftalen 700 mio. kr. de kommende år, hvor uddannelsesinstitutionernes takster skal skæres ned med 1,5 pct.
Det er jo så én ting, det er vi fuldstændig uenige i.
Det er en forkert satsning – eller manglende satsning.
Men vil statsministeren ikke give mig ret i, at når man hæver betalingen for, at de unge kan få lov at transportere sig frem til deres uddannelsesinstitution, er det en barriere og mindre motiverende for de unge at tage en uddannelse, end det er, når det har været muligt for nogle kommuner at give tilbud om gratis transport?
Og rammer det her ikke særlig hårdt i yderområderne, fordi det er der, man har sværest ved at fastholde unge på uddannelsesinstitutioner?
Det er det, jeg gerne vil have statsministerens klare svar på.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-11-10:
Nu fortæller spørgeren om alt det, Socialdemokratiet vil satse på, og det er fint nok.
Det helt grundlæggende problem er altså, at det, Socialdemokratiet vil bygge, er et hus, der bygges på kviksand, fordi pengene til alle disse satsninger ikke er der.
Det hviler på nogle forudsætninger, der ikke er til stede, på nogle besværgelser ind i fremtiden, som ikke kan indfries.
Det er jo regeringens ansvar at bevæge sig rundt i virkelighedens verden, hvor pengene skal være der, før de kan bruges.
Og ja, det er rigtigt, at i forhold til ungdomsuddannelserne accepterer vi en lidt højere egenbetaling end den, der har været før.
Det gør vi, fordi pengene skal række, og fordi vi sådan set helt åbent hellere vil gøre det dér end at gøre det på f.eks. kvaliteten af undervisningen eller ved at sige til hver 20. gymnasieelev: Du kan desværre ikke komme ind, fordi din plads er sparet væk.
Det handler om at prioritere.
Mogens Jensen (S), 2010-11-10:
Nu siger statsministeren: en lille egenbetaling.
Gennemsnitligt bliver det en 70-procents-stigning af elevernes udgifter til transport.
Man kan have alle mulige diskussioner, om den ene eller den anden plan virker, men er det ikke rigtigt, at når det begynder at koste mere i transport for de unge, kan det være en medvirkende årsag til, at det er knap så attraktivt for de unge at søge en uddannelse?
Vil statsministeren ikke give mig ret i det?
Vil statsministeren ikke også give mig ret i, at særligt i yderområderne i Danmark, hvor man i forvejen kæmper for at fastholde unge på uddannelsesinstitutioner og i det hele taget for at have uddannelsesinstitutioner, er det en særlig barriere, man her skaber, når man nu ikke giver Ringkøbing-Skjern Kommune mulighed for, som de har gjort hidtil og gerne vil fortsat, at give de unge gratis transport til uddannelserne?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-11-10:
Nej, det vil jeg ikke medgive.
Nu kan jeg ikke transportregulativerne i hovedet og i alle detaljer, men efter min bedste hukommelse går det ud på, at vi i forhold til elever på ungdomsuddannelsesinstitutioner siger, at man kan komme ud for at skulle betale 531 kr. om måneden i transport.
Er 531 kr. i transport en uoverstigelig barriere i forhold til at få den ungdomsuddannelse, der åbner resten af tilværelsen for en, og som gør, at man kan få en videregående uddannelse, som gør, at man kan få et job, der er bedre betalt end det, man ville kunne få uden uddannelse, og som gør, at man kan få en større ansættelsessikkerhed end uden uddannelse?
Nej, det er det ikke.
I forhold til udkantsområderne: Vi vil jo sådan set hellere, hvad vi også arbejder målrettet med, sørge for, at der gives et ordentligt uddannelsestilbud de steder.
Det er jo derfor, vi på forskellig vis – det vil undervisningsministeren kunne redegøre meget mere indgående for, end jeg kan – har arbejdet meget målrettet med det, f.eks. ved at dreje taxametrene, sådan at vi også de steder, hvor elevgrundlaget er lidt tyndere og klassestørrelsen lidt mindre osv., kan give et tilbud med indhold i, og hellere prioritere det end en gratis busbillet.
Per Dalgaard (DF), 2010-11-10:
Hvad er ministerens holdning til, at det er de samme ngo'er, der år efter år modtager penge fra den ene milliard kroner, som uddeles til danske ngo'ers udviklingsaktiviteter?
Søren Pind (V), 2010-11-10:
Det er rigtigt, at ganske mange af de danske ngo'er har modtaget støtte til deres udviklingsarbejde igennem en årrække.
Og heldigvis, for de har gennem tiden været vigtige partnere i udviklingsarbejdet, herunder virket som ihærdige ambassadører for den danske foreningstanke og kulturelle brobyggere mellem nord og syd.
Der er dog heldigvis ikke tale om en lukket klub for en snæver og eksklusiv kreds.
Tværtimod har alle danske organisationer mulighed for at søge om støtte til deres udviklingsarbejde.
Men alle er ikke garanteret en bevilling.
Det afhænger helt af, om deres ansøgning er i tråd med målsætningerne for dansk udviklingsbistand, og om vi vurderer, at de er i stand til at gennemføre projektet og forvalte pengene på ansvarlig vis.
Som med al anden dansk bistand ønsker jeg et stærkt fokus på organisationernes evne til at dokumentere resultater, så vi også på dette felt sikrer, at danske penge anvendes bedst muligt.
Jo større bevillinger, jo større krav
Så de seks såkaldte rammeorganisationer, der i dag samlet set modtager over 0,5 mia. kr. til udviklingsprojekter, har mange års ekspertise og erfaring.
Jeg er meget opmærksom på, at det ikke bliver en sovepude for organisationer at modtage støtte af denne størrelsesorden.
Regeringen introducerede i 2006 et krav om egenfinansiering på 10 pct., og vi vil også fremover arbejde for at sikre, at midlerne går til organisationer med den nødvendige folkelige forankring og evner til at skabe resultater.
Inden for ngo-rammen støtter vi samtidig en række særlige puljer, der netop skal hjælpe mindre eller uerfarne organisationer i gang med udviklingsarbejdet.
Der ydes støtte til rådgivning og kursusvirksomhed, hvor mindre erfarne kan få kyndig vejledning og mere erfarne kan blive endnu dygtigere.
Gennem de seneste år har vi set en stigning i antallet af nye aktører.
De sidste 3 år har knap 50 nye organisationer således modtaget støtte, især fra puljeordningerne, og et tilsvarende antal foreninger og privatpersoner har i samme periode for første gang modtaget støtte til at kunne sende indsamlet brugt udstyr til udviklingslandene.
Det er jeg godt tilfreds med, for vi har løbende brug for nye øjne og vinkler på støtten til udviklingslandene.
Samtidig kan et bredt felt af danske foreninger i sig selv være med til at skabe et tilsvarende mangfoldigt civilsamfund i syd og dermed understøtte en demokratisk udvikling.
Lad mig slutte med at understrege, at udviklingsarbejdet først og fremmest handler om at sikre bedst mulig bistand.
Men når det er sagt, vil jeg sige, at det glæder mig, at så mange foreninger og enkeltpersoner er involveret i arbejdet.
Det vidner om et bredt og stærkt engagement i den danske befolkning.
Per Dalgaard (DF), 2010-11-10:
Jamen det lyder jo meget fint og smukt, og det er sikkert også rigtigt, når det bliver læst op fra et stykke papir.
Man kan så undre sig over, at der ikke rigtig kommer nogen progression ude i den store verden, når det gælder de ting.
Jeg vil spørge: Hvorfor får 3F, som jo er en fagforening, 28 mio. kr. som ngo?
Hvorfor får Dansk Ungdoms Fællesråd mere end 8 mio. kr. som ngo – Foreningen Sex og Samfund, Indien Gruppen Fyn osv.?
Men en fagforening: 28 mio. kr. – og det er jo ikke nyt, jeg har en seddel her fra 2008, de har stået der før.
En fagforening, der er så kæmpestor som 3F, får støtte som ngo.
Det forstår jeg ikke ret meget af.
Søren Pind (V), 2010-11-10:
Jeg skal ærligt indrømme, at jeg ikke kan detaljerne i enhver ngo-støttet organisation her.
Men jeg vil gerne sige omkring 3F, at jeg gerne vil slå et slag for, at fagbevægelsen udgør et centralt element i at udvikle f.eks. demokrati og menneskerettigheder i udviklingslande.
Jeg tror udmærket godt, at hr. Per Dalgaard kender min holdning til 3F's politiske tilgang til tingene, men jeg har altid ment, at noget af det allervigtigste, man kunne lære den fattigste befolkning på kloden, var at organisere sig i foreninger, så man kunne modstå pres, for så vidt både fra politisk hold og også andetsteds fra.
Det var jo sådan, f.eks. Solidaritet opstod i Polen, som var en stor inspirationskilde bl.a. for mig til, hvordan udviklingsarbejdet på det her felt skal gribes an.
Så jeg synes ikke, at man skal underkende, hvor central en rolle fagforeninger rent faktisk kan spille i spørgsmålet om udviklingssamarbejde.
Troels Lund Poulsen (V), 2010-11-10:
Jeg kan så berolige hr. Thomas Jensen med, at der sådan set ikke er brug for nogen talenoter fra hverken Venstres pressetjeneste eller andre, det er sådan set bare at læse Socialdemokratiets finanslovudspil.
Det er skræmmende læsning nok i sig selv.
Det er nok ikke helt gået op for hr. Thomas Jensen, at der er problemer med det finanslovsudspil, der er kommet, og derfor vil jeg sådan set bare anbefale hr. Thomas Jensen at gennemlæse det endnu en gang.
Så når man jo faktisk frem til det skræmmende resultat, at nogle af de allerallersvageste grupper i det her samfund taber; de taber penge på den reform, som der lægges op til i Socialdemokratiet.
Det kan jeg kun beklage, og så kan jeg da udmærket slå fast, at en almennyttig boligforening også bliver omfattet af det, som er spørgsmålet her.
Det er sådan set også allerede besvaret tidligere.
Thomas Jensen (S), 2010-11-10:
Det var jo et meget ensidigt indlæg, hvor vi ikke engang fik svar på det, som hovedspørgsmålet var.
Man har hørt det mange gange.
Man kan jo næsten ikke tale med en Venstremand, uden at man får den sang at høre.
Jeg vil bare spørge, om ikke det er gået op for ministeren, at vi Socialdemokrater i vores forslag til at rette op på alle de sociale skæve skavanker, der er i den borgerlige regerings skattereform, går ind og kompenserer både pensionister og folk på overførselsindkomster med de ændringer, som vi laver.
De bliver kompenseret, og derfor er der ikke noget hold i det der med, at Socialdemokraterne står og hakker ned på folk, som er socialt udsatte her i Danmark.
Det er afbalanceret, det vil rette op på de skavanker, den store ulighed, som jo er skabt af den borgerlige regering.
Det var bare en kommentar.
Så vil jeg bare bede om det eneste korte svar, jeg har brug for i dag, nemlig: Er en almen boligorganisation en økonomisk virksomhed, ja eller nej?
Kim Mortensen (S), 2010-11-10:
Hvad er ministerens positive hensigt med nedskæringerne på erhvervsskolerne, som er annonceret i finansloven for 2011, og kan erhvervsskolesektoren forvente yderligere besparelser ud over de i finanslovforslaget allerede annoncerede nedskæringer?
Det vil jeg gøre.
Hvad er ministerens positive hensigt med nedskæringerne på erhvervsskolerne, som er annonceret i finansloven for 2011, og kan erhvervsskolesektoren forvente yderligere besparelser ud over de i finanslovforslaget allerede annoncerede nedskæringer?
Tina Nedergaard (V), 2010-11-10:
Nej, vi forventer ikke yderligere nedskæringer på taxametrene i 2011 i forhold til det, der er lagt frem i finanslovaftalen, men jeg vil dog sige, at hr. Kim Mortensen bør forholde sig til den virkelighed, at den offentlige sektor simpelt hen er for stor i forhold til de indtægter, vi har.
Jeg ved godt, at hr. Kim Mortensens parti vil hente 30 mia. kr. ind i skatter, det vil vi så ikke.
Men set i lyset af at det er en situation, hvor vi ikke bare kan lade den offentlige sektor vokse og vokse mere på bekostning af den private, så kræver det nogle prioriteringer, og når vi får en meget markant stigning i aktiviteterne ude på erhvervsuddannelserne – og det er altså det, vi forudsætter, det er derfor, vi skal finde pengene, vi forudsætter simpelt hen en markant aktivitetsstigning – ja, så gør vi så enhedsomkostningerne pr. elev en lille smule lavere, fordi det er meget rimeligt at forvente, at når man får større volumen ind i en skole, så er enhedsomkostningerne for skolen til at udbyde en god og kvalitetsbetonet undervisning også lavere.
Kim Mortensen (S), 2010-11-10:
Jeg havde jo nok håbet, at ministeren havde sagt, at der ikke var nogen positive hensigter med at fjerne pengene fra erhvervsskolerne.
Det sagde ministeren ikke.
Så det er ikke for at bruge udtrykket massakre på ungdomsuddannelserne, men hvis man sidder og er ansvarlig for økonomien på ungdomsuddannelserne og er ansvarlig for at skulle følge de målsætninger, som vi i øvrigt i enighed herinde i Folketinget har stillet op, nemlig at der er flere, der skal have en ungdomsuddannelse, og man så kan se, at vi fjerner så store beløb fra erhvervsskolerne af de penge, der skulle være brugt til netop at sikre kvaliteten i erhvervsuddannelserne, så tror jeg, at det, man ser, er den største rundbarbering af erhvervsskolerne og erhvervsuddannelserne i rigtig, rigtig mange år.
Og jeg tror godt, at man kan tage resten af ungdomsuddannelserne med, hvor der nu sidder rektorer og økonomimedarbejdere landet over og river sig i håret i bekymring over, hvordan de får de her budgetter til at hænge sammen.
Nu får vi så at vide af undervisningsministeren, at det her ene og alene skyldes, at der nu kommer flere elever, det vil sige, at man har en stigning i elevtallet i 2011, i forhold til hvad man har haft i 2010, og hvad man har haft i 2009.
Så vil jeg godt spørge undervisningsministeren igen: Betyder det, at hvis det viser sig, at de forudsætninger er forkerte, det vil sige, at erhvervsskolerne i deres grundforløb i 2011 og erhvervsskolerne i deres hovedforløb i 2011 har et fald i elevtallet, så vil undervisningsministeren være med til at kigge på det igen, og så vil nogle af de her penge, som man herindefra har fjernet fra erhvervsskolerne, komme tilbage til erhvervsskolerne, så man er sikker på, at man kan holde kvaliteten, og at man kan klare driften?
Tina Nedergaard (V), 2010-11-10:
Ja, det er ikke, fordi jeg ikke vil være imødekommende, for hvis der er en ting, der er helt sikker, er det, at jeg vil drøfte med sektoren, hvad der så skal ske, men det, hr. Kim Mortensen spørger om, er, om jeg, hvis forudsætningerne ændres undervejs, så kan stille i udsigt, at vi genåbner finansloven, og det kan jeg jo bare ikke garantere.
Men det, jeg kan sige, er, at vi faktisk arbejder med stigende udgifter, både i 2011, 2012 og 2013, og det er også derfor, at man vil kunne læse ud af finanslovforslaget, at vi faktisk i 2012 forudsætter, at Socialdemokraterne er med til at finde finansieringen til meraktiviteten, for i de år, hvor vi har haft mindre aktivitet i erhvervsuddannelserne som forudsat i globaliseringsaftalen, har Socialdemokraterne jo gladelig været med til at fordele de ekstra ressourcer det efterfølgende år.
Nu er vi i den modsatte situation, og jeg vil meget gerne indkalde Socialdemokraterne til at være med til at pege på, hvordan vi finansierer merudgiften, både i 2010 og i 2011, men det har vi så valgt ikke at gøre, fordi vi sådan set ikke havde så positive forventninger til, at Socialdemokraterne agtede at medvirke til, at vi har en stabil økonomisk udvikling i det danske samfund.