Karen J. Klint (S), 2012-06-07:
Tak for det.
I går blev der under andenbehandlingen af den nye ægteskabslov efterlyst flere smil, og jeg deler ønsket i den efterlysning, for det er da en god udvikling i ligestillingen mellem mennesker, at nogle par, der elsker hinanden, ikke længere skal indgå registreret partnerskab, men at alle gifte par fremover indgår ægteskab.
Den betegnelse, der har været gældende i over 20 år, har aldrig været ideel.
Det lyder ikke som en kærlighedsaftale mellem to mennesker, men har mere og mere lydt som et samarbejde mellem det offentlige og en privat virksomhed.
Det er ikke værdigt.
Alle menneskers kærlighed skal mødes med samme respekt fra samfundet, og alle gifte par skal have samme betegnelse.
Jeg er stolt af, at der nu er politisk flertal for denne ligebehandling.
Jeg ved godt, at nogle hellere havde kaldt et par af samme køn for livsfæller, men, helt realistisk, når heteroseksuelle par har en skilsmisseprocent på 40 eller derover, hvorfor skal par af samme køn så påduttes en betegnelse, der virkelig understreger det livslange?
Der er ingen tvivl om, at den nye ægteskabslov vil gøre en kæmpe forskel i mange danskeres liv, men det er også et meget vigtigt signal om, at vi i Danmark anerkender forskellighed og ligeværd, uanset hvem man er, og uanset hvem man elsker.
Det er en holdning til mennesker, som vi med rette kan være stolte af.
Mange – også i medierne her til morgen – taler om lovsjusk, fordi vi ikke sammen med ægteskabsloven også foretager ændringer i børneloven og andre love.
Det er jeg uenig i.
Regeringen har i sit grundlag skrevet, at den vil begynde med at ændre ægteskabsloven, så regeringen holder faktisk, hvad den har lovet.
Mange modstandere har påstået, at vi med den nye ægteskabslov gør mennesker til intetkøn, kønsneutrale, og at drenge og piger ikke mere skal hedde han og hun, men hen.
Det er noget værre vrøvl.
Jeg tror helt ærligt, at den kritik er blæst op for at fjerne fokus fra indholdet, nemlig kærligheden mellem mennesker, der ønsker at blive gift.
L 106, som er på tavlen nu, skal ses i sammenhæng med L 105 om den personlige adgang for præster til at blive fritaget for at vie par af samme køn, og derfor skal de to lovforslags bemærkninger også læses sammen.
Det har været svært for nogle af kritikerne, men det har ikke været svært samtidig at bede om, at alle bilag til de to lovforslag skal koordineres og også parallelomdeles til begge forslag.
Og det vil man også kunne se at de er blevet i de betænkninger, der er afgivet til begge forslag.
I dag vedtager vi ens betegnelse for alle gifte par, og vi giver de personer, som har vielsesmyndigheden, retten til at vie alle par, så lad os derfor finde de store smil frem og ønske tillykke med den ligestilling.
Jeg vil også gerne her fra talerstolen udtrykke en tak til alle ude i landet, der har været medvirkende til en fornuftig debat om lovforslagene, både tilhængere og modstandere.
Især vil jeg rose nogle af modstanderne.
De har på en sober måde deltaget i debatten, og den tone kunne vi nok lære noget af herinde.
Jeg blev faktisk glad i morges, da jeg i tv hørte en hardcore teologisk modstander sige, at han naturligvis kan fortsætte som præst i den danske folkekirke, selv om han er modstander af loven.
Vi har fortsat en rummelig og fælles folkekirke – tak for det.
Jeg ønsker alle tillykke med den vedtagelse, vi står over for nu.