Helle Sjelle (KF), 2009-05-26:
Først tak til ministeren for at redegøre for regeringens syn på beslutningsforslaget fra oppositionen, et forslag, der vil pålægge regeringen at fremsætte lovforslag og foretage de fornødne administrative ændringer, der sikrer en samlet og koordineret indsats mod tvangsægteskaber.
Jeg vil gerne slå fast, at der naturligvis ikke er nogen tvivl om, at tvangsægteskaber efter vores opfattelse er og bliver afskyeligt.
Men det, at oppositionspartierne for en gangs skyld, fristes man til at sige, er blevet enige om noget, gør altså ikke forslaget bedre.
Vi vil derfor stemme imod forslaget, og det er der en række grunde til.
Den første grund er, at forslaget bygger på en fejlagtig påstand.
Oppositionen kritiserer i bemærkningerne til forslaget regeringen for at mene, at man alene ved hjælp af udlændingeregler kan hindre tvangsægteskaber, en noget forsimplet og forfejlet fortolkning af regeringens politik.
Fakta er jo, at regeringen siden 2001 har lagt en ny kurs i udlændinge- og integrationspolitikken, en kurs, som har virket, og som store dele af oppositionen har indset nødvendigheden af og fornuften i, en kurs, der indebærer, at regeringen tager tvangsægteskaber og andre former for æresrelateret vold dybt, dybt alvorligt.
Udlændingereglerne, herunder 24-års-reglen, er også en væsentlig forudsætning for kampen mod tvangsægteskaber, en forudsætning, som regeringen har tilvejebragt efter at have rettet op på den løse udlændinge- og integrationspolitik, som den nuværende opposition førte i 1990'erne.
Men jeg vil også gerne slå fast, at udlændingereglerne netop ikke står alene i kampen mod æresrelateret vold.
Regeringen har taget en række initiativer, der omfatter meget mere end blot udlændingeregler.
Allerede i 2003 fremlagde regeringen en handlingsplan mod tvangsægteskaber, en plan, der gik på to ben.
Det ene var og er at forebygge tvangsægteskaber gennem holdningsændringer.
Det er nemlig centralt at forstå, at vi kun kan komme tvangsægteskaberne til livs ved at bearbejde holdningen og de bagvedliggende værdier hos de familier, der overvejer de her ægteskaber, hvis vi altså for alvor skal gøre noget.
Det andet ben i handlingsplanen er at hjælpe dem, der trods den forebyggende indsats alligevel risikerer at blive tvunget til ægteskab.
Her kommer politiet, de nationale hotlines og kvindekrisecentrene ind i billedet.
De spiller de væsentligste roller, når det drejer sig om at hjælpe personer, der bliver truet.
Eksempelvis går det forebyggende arbejde hos politiet godt, og politiet har for 2006 registreret alle former for æresrelateret vold, der omfatter langt mere end tvangsægteskaber.
Samlet set er det altså forkert, når oppositionen hævder, at regeringens indsats mod tvangsægteskaber kun bygger på udlændingeregler.
Den anden gode grund til at stemme imod beslutningsforslaget er flere af de initiativer, som forslaget indeholder.
Balancen mellem kortsigtede og langsigtede initiativer er skæv.
Der er flere kortsigtede og dramatiske foranstaltninger, som f.eks. inddragelse af et potentielt offers pas, end der er langsigtede, holdningspåvirkende initiativer.
Integrationsministeren har allerede nævnt nogle af de initiativer, der vil blive taget med henblik på at bekæmpe æresrelaterede konflikter.
Dertil kommer den betydelige indsats, som regeringen allerede har ydet, og som jeg nævnte før.
Indsatsen er begyndt at bære frugt.
Flere unge gør op med deres forældres valg af ægtepartner.
Det er netop sådan en holdningsændring, vi som politikere bør arbejde videre på at skabe.
Alt i alt er der altså gode grunde nok til at stemme imod beslutningsforslaget fra oppositionen.
Det bygger på en fejlagtig påstand om regeringens nuværende indsats, der indeholder især kortsigtede og meget indgribende initiativer efter vores opfattelse, og endelig er det overflødigt, fordi der allerede er en masse gode initiativer i gang.
Vi mener derfor, at en langsigtet holdningspåvirkning er den allervæsentligste forudsætning for en vellykket integration.
Derfor mener vi, at regeringens opgør med den misforståede tolerance over for uacceptable sædvaner og skikke har ydet et kolossalt bidrag til at forbedre integrationen.