Henriette Kjær (KF), 2008-06-11:
Jeg er godt nok lidt skuffet over hr. Villy Søvndal, for sidste sommer ville hr. Villy Søvndal bekæmpe dræbersnegle med hjemmeværnet; den her sommer vil han nedlægge hjemmeværnet.
Så det var shocking news, der kom her sidst i debatten.
Jeg synes i det hele taget, at folketingsåret, der netop nu er ved at blive afsluttet, har været meget turbulent og specielt.
Der har været mange udfordringer og en væsentlig afbrydelse i form af folketingsvalget i november.
Ny Alliance blev jo stiftet i maj sidste år, og forventningen var, at regeringen ville miste sit flertal.
Siden gik det slag i slag: Efter valget havde regeringen et flertal, så var flertallet væk, så var der flertal igen, og så var det væk.
Men alt endte lykkeligt, og i dag har regeringen et godt parlamentarisk grundlag, som sikrer politisk stabilitet.
Det betyder ikke, at Venstre, vi Konservative og Dansk Folkeparti elsker hinanden i et og alt, men når man ser på alternativet, er der trøst at hente.
Vi er i en tid med mange udfordringer, både hertillands og internationalt.
Nogle af de udfordringer, vi står over for, er klimaspørgsmålene, fødevarekrisen, den økonomiske situation og terrortruslen, som desværre er kommet ubehageligt tæt på os de seneste dage.
Dansk økonomi har i de senere år befundet sig på toppen af en højkonjunktur, en højkonjunktur, som har ført til rekord i beskæftigelse og en arbejdsløshed, som er historisk lav.
Overskuddene på såvel statsfinanserne som betalingsbalancen er samtidig blevet fastholdt.
Derfor har Danmark i dag en økonomi, som er blandt de stærkeste i verden, og som andre lande misunder.
Men intet varer jo til evig tid, og intet kommer af sig selv.
Nogle tordenskyer er trukket op over vores økonomi, og vi ser dem i form af mangelen på arbejdskraft, de meget høje forventninger til lønstigninger samt stigende råvare- og energipriser.
Det er en cocktail, som tidligere har sendt dansk økonomi til tælling.
Vi Konservative ser meget gerne, at vi får lavet en skattereform, der tager højde for mangelen på arbejdskraft.
At skatten overhovedet er kommet på dagsordenen, skyldes vores vedholdende krav om skattelettelser.
De to seneste skattelettelser har betydet, at arbejdsudbuddet er steget kraftigt.
Skattelettelserne har været gavnlige for vores velfærd - de er nødvendige.
Vi Konservative mener, at ingen skal aflevere mere end 50 pct. af den sidst tjente krone i skat, og vi ser frem til drøftelserne om en ny skattereform, når Skattekommissionen til næste år har leveret sit bud på en ny indretning af vores skattesystem.
Opgaven i den kommende tid bliver at fastholde en klar linje i den økonomiske politik, som sikrer, at gode tider kan fastholdes.
Danmark har klaret sig bedre end de lande, vi sammenligner os med, hvis vi ser tilbage på de sidste 7 år.
Det har vi gjort, fordi vi selv har taget en række kloge beslutninger, og det skal vi gøre fremover.
Vi er selv herre over en betydelig del af den økonomiske udvikling.
Vi påvirker selv en økonomisk udvikling ved enten at opføre os fornuftigt eller uansvarligt.
Derfor er vi fra konservativ side også glade for, at overenskomstforhandlingerne på det offentlige område i store træk er endt med ansvarlige resultater.
Det er helt afgørende for dansk økonomi, at konkurrenceevnen bevares.
Jeg vil derfor gerne rose parterne på det offentlige arbejdsmarked for resultaterne på overenskomstområdet - man er gået lige til grænsen, men ikke over.
Nu skal vi så lige have de sidste forbund med, og det er afgørende vigtigt, at de forstår værdien af selv at få et resultat hentet hjem.
Det er nu engang ad den vej, det danske overenskomstsystem gang på gang viser sin styrke.
Nu står vi over for forhandlinger om kommunernes økonomi, og fra vores side skal der lyde en klar opfordring til at fastholde en stram økonomisk kurs.
Vi må erkende, at mangelen på arbejdskraft er en barriere for vækst i økonomien.
At øge arbejdsstyrken er en af de største udfordringer, vi står over for i de kommende år.
Hvis vi giver los nu og øger efterspørgslen, vil det føre til meget alvorlige økonomiske problemer med stigende inflation, stigende rente og behov for ganske kraftige økonomiske indgreb, som vil sætte den økonomiske vækst i stå i en årrække.
Resultatet vil blive ledighedstal, som stiger måned for måned.
Man skal huske på, at den lave arbejdsløshed ikke er en grundlovssikret rettighed; det er noget, vi skal arbejde for hver eneste dag.
Giver vi los på det forkerte tidspunkt, risikerer vi, at gode tider bliver afløst af lavkonjunktur og tusindvis af arbejdsløse.
Derfor vil vi fra konservativ side arbejde for, at vi også i den kommende folketingssamling tager de nødvendige beslutninger på det økonomiske område.
Det kan så godt betyde, at der bliver længere mellem de gyldne løfter.
Der skal nemlig ikke herske tvivl om vores prioritering: At fastholde dansk økonomi på sporet, at fastholde den gode beskæftigelse og at fastholde lav inflation og overskud på de offentlige budgetter.
Men ikke nok med det.
Den debat er vi nødt til at tage.
Det handler ikke kun om beklædningsgenstande eller om, hvor meget religion skal fylde i det offentlige rum.
Ytringsfrihed, demokrati, ligestilling mellem mænd og kvinder, retten til at tænke, hvad man har lyst til, og sige det, man tænker - netop den debat hænger jo tæt sammen med Danmarks omfattende internationale engagement i disse år.
Vi lever i en brydningstid.
Vi er nødt til at forsvare og argumentere for vores værdier.
Frihed, demokrati og ytringsfrihed er ikke givne ting - så langtfra.
Vi har en forpligtelse til at kæmpe for vores værdier.
Danmark skal ikke være placeret på udskiftningsbænken; vi skal tage vores del af slæbet.
I dette folketingsår har vi oplevet anden bølge af Muhammedkrisen og desværre på en meget trist og kedelig baggrund, da en række dagblade og aviser i sympati valgte at genoptrykke Muhammedtegningerne, fordi der var mordtrusler mod en af tegnerne, nemlig Kurt Westergaard fra Jyllands-Posten.
Vi kan kun takke Politiets Efterretningstjeneste for, at mordplanerne blev afsløret og stoppet i tide, så sagen ikke endte i en total tragedie.
Om det var tegningerne, der var årsagen til, at vi forrige mandag skulle opleve et fejt og ulykkeligt anslag mod den danske ambassade i Pakistan med mange ofre til følge, står hen i det uvisse.
Måske skulle Danmark bare rammes, fordi vi kæmper for en fri verden, hvor man må tænke, tale og skrive det, man vil.
Men begivenhederne viser, at vi skal stå benhårdt fast på vores ret til at have demokratiske rettigheder.
Vi skal ikke ryste på hånden; vi skal fortsat have mod til at forsvare frihedsrettighederne, og dette gennem en aktiv udenrigspolitik - og dansk udenrigspolitik er ikke at smutte ud ad døren, når det bliver vanskeligt.
Det var derimod meget overraskende og skuffende, at De Radikale lagde sig på samme linje.
Det er ærgerligt, at vi fortsat ser partier, som er klar til at gå på kompromis med både demokratiet og vores frihedsrettigheder.
Vi befinder os jo midt i en global værdikamp.
Nogle mener så, at vi ikke har råd til at være med; vi Konservative mener, at vi ikke har råd til at stå udenfor.
Hvilke konsekvenser vil det ikke få, hvis vi passivt læner os tilbage og lader religiøse fundamentalister og ekstremister sætte kursen for den vestlige verden?
Det er jo, hvad De Radikale og Enhedslisten reelt lægger op til.
Al-Qaeda placerer en bombe ved den danske ambassade i Pakistan, hvorefter de to partier i panik mener, at vi på den baggrund skal ændre vores udenrigspolitik.
Den konservative holdning er helt klar: Alle, der kan bidrage til en fri og fredelig verden, skal bidrage.
Derfor skal der heller ikke rokkes ved den aktive og kloge udenrigspolitik, Danmark fører.
Prisen for at være med er høj, men det vil sætte os i evig gæld, hvis vi ikke er med.
Når vi har soldater i Afghanistan, er det ikke for sjov.
Det er ikke, fordi vi gerne vil tækkes USA og Bush.
Nej, det drejer sig om noget helt andet: Vi vil ikke acceptere, at Afghanistan igen ender som den terroristrede, det var engang.
Derfor har vi soldater i forreste række i Afghanistan, der hver dag påtager sig en kæmpe risiko i kampen mod Taleban og Al-Qaeda.
Derfor påkalder vi os vrede fra de kræfter, som ønsker vores samfundssystem derhen, hvor peberet gror.
Men vi skal ikke ryste på hånden.
Vores soldater arbejder dybt professionelt, og det kan vi ikke takke dem nok for.
Som politiker er jeg dybt taknemlig over, at de påtager sig den svære og udfordrende opgave, det er at kæmpe i Afghanistans bjerge.
De kæmper mod de yderliggående islamister, som uden blusel truer os og bekæmper vestlige demokratier.
Vores udsendte oplever og gennemlever meget traumatiske hændelser.
Vi har derfor en forpligtelse til at sørge for et ordentligt beredskab, når de kommer hjem igen.
De skal ikke bare overlades til sig selv.
Vi må derfor lytte til de signaler, der for nylig er kommet fra hjemvendte soldater, der har savnet en form for efterværn.
Vi må tage den kritik alvorligt.
Man skal ikke lades i stikken, efter at man har været udsendt til verdens brændpunkter og har udsat sig selv for stor fare.
Fra dansk side har vi en forpligtelse til at sikre, at Danmark også for kommende generationer vil være et frit og godt land at leve i.
Vi skal som sagt være aktive på den internationale arena.
Det gælder også i det europæiske samarbejde.
Danmark har alle muligheder for at få indflydelse, også større indflydelse end vores størrelse berettiger til, og det skal vi tage som en positiv udfordring.
Derfor skal vi også af med vores fire EU-forbehold.
Vi støtter helhjertet, at vi inden for en overskuelig tid får en folkeafstemning, så befolkningen får mulighed for at tage stilling til forbeholdene.
Det var en helt rigtig beslutning, at vi i Folketinget vedtog Lissabontraktaten, så samarbejdet i EU kan fungere mere smidigt med brug af flertalsafgørelser inden for visse områder.
Hvis EU skal udvikle sig med 27 medlemslande, er der behov for en enkel og smidig beslutningsproces.
Vi ser Lissabontraktaten som en tiltrængt modernisering af EU-samarbejdet.
Europa får en stærkere udenrigspolitisk rolle og får dermed bedre mulighed for at præge den globale dagsorden.
Det synes vi er godt.
EU skal bidrage til fred og sikkerhed - det er hovedformålet med EU.
Vi sikrer fred og sikkerhed via bæredygtig udvikling af jorden, fri og fair handel, udryddelse af fattigdom og beskyttelse af menneskerettigheder.
Derfor er det også naturligt, at vi tager hul på en diskussion om værdien af vores forbehold.
Forbeholdene skulle jo gerne være en fordel for Danmark og ikke en uhensigtsmæssig blokering, som blot bidrager til at mindske vores indflydelse og sætte os uden for døren.
Fra konservativ side ligger det os derfor meget på sinde først at få afskaffet de forbehold, der betyder, at vi ikke kan være helt og fuldt med i EU-samarbejdet, nemlig forsvarsforbeholdet og forbeholdet angående de retlige og indre anliggender.
For os handler det om indre og ydre sikkerhed.
Begge dele er vigtige for vores tryghed og stabilitet.
Det er vores ønske, at vi hurtigst muligt kan få en folkeafstemning, hvor vi vil opfordre danskerne til at ophæve vores forbehold på de to områder.
En af de politiske aftaler, der har glædet os mest i det forløbne år, er den brede politiske aftale på klimaområdet.
Med aftalen lægges kursen for de næste mange års indsats på energiområdet.
Der er ingen tvivl om, at vi står med en kæmpe udfordring på det energipolitiske område.
På den ene side bliver vi nødt til at mindske CO2-udslippet.
Det er nødvendigt for, at vi kan begrænse den negative, menneskeskabte påvirkning af klimasystemet, og af hensyn til fremtidige generationer.
På den anden side er det også en stor fordel, at vi i Danmark i høj grad bliver selvforsynende på energiområdet.
Netop nu kan vi se, hvor afhængige vi som samfund er af de meget høje energipriser.
Derfor bliver vi nødt til at finde nye løsninger for vores energiforbrug.
Med den nye energiaftale, som et bredt flertal i Folketinget står bag, går Danmark forrest med en offensiv indsats, der omlægger vores energiforbrug, så vi i højere grad benytter os af vedvarende energi.
Aftalen sikrer en reduktion af CO2-udslippet og mindsker vores afhængighed af fossile brændstoffer.
Med aftalen trækker vi på en lang række teknologier: vindmøller, elbiler og varmepumper, vi stiller nye krav til kraftværker og elselskaber og til måden, vi bygger huse på.
Folketingsåret, som om kort tid afsluttes, har været begivenhedsrigt.
Vi står over for mange vigtige beslutninger i det kommende folketingsår.
Økonomien skal holdes på sporet, vi skal forhåbentlig have vores forbehold til afstemning, og vi skal i hvert fald ikke give køb på vores værdier.