Karsten Hønge (SF), 2009-03-27:
Jamen det er jo klart, at når et nyt flertal tager over, er der en ny situation.
Der er et forlig, som vi ønsker at overholde, men det er da klart, at med Socialdemokraterne og SF som de drivende kræfter i en ny regering, bliver det ikke den sidste sure Venstremand eller vrangvillige konservative, der kommer til at sætte dagsordenen for de værktøjer, som man skal have på arbejdsmarkedet for at sikre fair og lige vilkår.
Udvidelsen af EU er jeg sikker på på længere sigt vil blive en gevinst for os alle sammen, både sådan i demokratisk og i økonomisk forstand, men her og nu må vi jo sige, at det også giver os en hel masse store udfordringer, og det gør det jo især, når pengemænd og danske mellemhandlere fra Østeuropa ser en mulighed for en hurtig profit ved at bruge underbetalte ansatte.
Vi må jo også sige, at siden udvidelsen af EU med de nye medlemslande fra Østeuropa er der også vist stor interesse fra tyske firmaer og lønarbejdere for at komme i arbejde i Danmark.
Som udgangspunkt må vi jo sige, at det er godt, at EU er med til at gøre det let for virksomheder at etablere sig i andre lande og gøre det let for lønarbejdere at rejse på tværs af landegrænser.
Danske lønarbejdere har jo i masser af år rejst i Europa og for så vidt i hele verden for at søge arbejde og tjene penge, men forskellen er måske også, at jeg ikke kender til en eneste historie, hvor danske lønarbejdere i udlandet skulle have arbejdet under ringere vilkår end de lokale overenskomster.
Udenlandske firmaer og lønarbejdere er velkomne i Danmark, men de har ikke noget at gøre her, medmindre de respekterer danske fagforeninger og vores overenskomster og vores arbejdsmiljølovgivning.
Konkurrencen om job og opgaver for virksomhederne skal ske på fair og lige vilkår og ikke ved et race mod bunden, hvor det handler om at sælge sig selv så billigt som muligt.
Det handler ikke om en konkurrence mellem lønarbejderne om, hvem der hurtigst kan spænde livremmen ind.
Hvis vi ikke er vågne nu, kunne man jo senere med rette bebrejde os for at have sovet i timen, mens det danske arbejdsmarked i øvrigt blev sat på udsalg.
Får vi ikke styr på det her område, vil konsekvenserne for hele samfundet på lidt længere sigt blive fuldstændig uoverskuelige.
Erfaringerne fra en række andre europæiske lande viser jo risikoen ved ikke i tide at tage fat på udfordringerne.
For i en række andre lande må vi sige, at lønningerne er under pres og fagforeningerne er på hælene. Så findes der selvfølgelig nogle mennesker, der synes, at det da er rigtig dejligt med sådan en røverkapitalisme, men indsatsen i det her pokerspil er altså selve den danske måde at indrette arbejdsmarkedet på.
Og velfærd handler jo ikke bare om skat, overførselsindkomster og offentlig service.
Som situationen er lige nu, kan vi konstatere, at man overalt i Europa på grund af krisen mister ca. 4.000 arbejdspladser om dagen, og vi må sige, at risikoen for social turbulens er stor, for med rimelighed stiller mange europæiske arbejdere sig spørgsmålet, om det er dem, der skal betale prisen for finanskapitalismens sammenbrud.
Det her er nemlig ikke bare en fagforeningssag, men det er simpelt hen en folkesag at forsvare vores danske velfærdssamfund og den danske måde at indrette arbejdsmarkedet på.
For at klare opgaven har fagbevægelsen, politiet, Arbejdstilsynet og SKAT brug for forskellige slags værktøjer.
I det forslag til vedtagelse, som Socialdemokraternes ordfører, hr. Thomas Adelskov, læste op, ligger der forslag til, hvordan vejen frem kan være.
Og sådan er det jo.
Det er nødvendigt, at vi hele tiden tilpasser værktøjerne og indsatsen til opgaven.
Jeg vil da også bare sige, når vi nu i forgårs så offentliggørelsen af de skræmmende tal fra Arbejdstilsynet, at der fortsat er store udfordringer foran os.
Men inden for byggeriområdet oplevede vi en stigning fra 11 til 16, og hele 5 dødsfald gik ud over udenlandske lønarbejdere.
Det er et udtryk for, at arbejdsmiljøet på byggepladser, hvor udenlandske arbejdere arbejder, simpelt hen sejler.
Der er grund til at tro, at det samme mønster vil gå igen i andre typer ulykker.
Der er grund til at tro, at de på tilsvarende vis er voldsomt overrepræsenteret i alle andre typer af arbejdsulykker og faktisk endnu mere end den tredjedel, som de i dag udgør af dødsulykker, i forhold til den tiendedel, de udgør i forhold til arbejdsstyrken.
For vi har illegale arbejdere, som aldrig ville blive registreret.
Vi har udenlandske lønarbejdere, som kommer til skade på danske arbejdspladser, men som bliver sendt hjem til hjemlandet og selv ønsker at komme hjem til hjemlandet for at blive behandlet, og som derfor ikke indgår i statistikken.
Jeg synes også, at det er godt, at man i det skatteforlig, man har indgået, har sat det loft på 50.000 kr. over diæterne, som man kan trække fra, når man arbejder som vandrende arbejdstager.
Men vi må alligevel sige, at vi synes, at 50.000 kr. er langt over det, der er brug for.
Vi må fortsat konstatere, at der sker en skattefinansieret løndumping.
Jeg vil sige, at det for SF hele tiden har været vigtigt at følge to spor i det her, nemlig dels det nationale spor, hvor vi retter lovgivningen til og retter værktøjerne til, hvor vi gør det inden for forligskredsen, dels - og det er også vigtigt for SF - er der et EU-spor.
Der er risiko for, at det er en ladeport for social dumping, hvor Europas lønarbejdere skal konkurreres ud af deres egne job af lønarbejdere fra lavtlønslande.
Vi kan konstatere, at højrefløjen i Europa og også i Danmark prøver at fiske i det her socialt oprørte hav, men deres platte nationalistiske primalskrig, der forsøger at sætte mennesker op mod hinanden, skal ikke lykkes.