Meta Fuglsang (SF), 2011-05-05:
Den meget enkle formulering dækker jo over noget, som er en mere kompleks problemstilling, når man sådan kigger på, hvordan det ser ud i virkeligheden.
Og det er ikke så nemt at regulere virkeligheden, som man nogle gange skulle tro – eller som man godt kunne ønske sig, når man færdes herinde på Christiansborg og skal træffe beslutninger om, hvad der skal ske derude.
For SF er det klart, at vi ikke vil være med til at afvikle det kommunale selvstyre.
Det kommunale selvstyre har dybe rødder i det danske samfund, og det kommunale selvstyre er vigtigt for at få borgerinddragelse, for at have den optimale lokale og regionale opmærksomhed på, hvad der sker, og have medindflydelse på, hvad der skal ske med det samfund, vi har.
Så vi synes, det kommunale selvstyre er vigtigt.
Det kommunale selvstyre er under pres, og det forslag, der ligger her, er et af de helt kontante angreb, der er på det kommunale selvstyre, og det er et af de hårde angreb, vi har set inden for den seneste tid.
Vi har i SF ikke nogen som helst form for berøringsangst over for udbud eller private leverandører, og vi ser ikke en modsætning mellem at holde fast på det kommunale selvstyre og holde fast i, at det kan være fornuftigt at sende ting i udbud, og at det kan være fornuftigt, at private leverandører byder ind på nogle af de opgaver, som det offentlige skal løse.
Det er en modsætning, som bliver skabt for at skabe en konfliktsituation, men det er ikke noget, som har bund i virkeligheden.
Men der er forskellige måder at gå til det her på, alt efter hvilket temperament man har.
Vi har jo set, at kommuner og regioner arbejder seriøst med konkurrenceudsættelse og har gjort det gennem en årrække.
Jeg er helt sikker på, at vi kan finde rigtig mange eksempler på, at det har givet bonus, at det har givet nogle bedre løsninger eller nogle billigere løsninger, ligesom jeg er fuldstændig sikker på, at vi kan finde nogle eksempler på, at det har givet nogle kommuner og regioner stof til eftertanke, og at de har sagt: Nå, det var måske ikke det mest optimale, vi er nødt til at gøre det lidt bedre næste gang.
Alle de eksempler kan vi finde efter behov, efter behag, når vi går rundt og leder derude.
Men det, jeg helt principielt er optaget af, når vi kigger på det her, er, at hvis vi virkelig ønsker os innovation, hvis vi ønsker os velfærdsopgaver, som bliver udbudt til en god pris, og som er en fornyelse og er af en kvalitet, som er bedre end den, vi kender, så er det her faktisk efter min mening ikke den bedste vej.
Den bedste vej til fornyelse, og også en bedre måde at prisfastsætte ydelser i det offentlige på, er faktisk at få et bedre samarbejde mellem offentligt og privat; at man ikke spiller ud mod hinanden, men siger, at der er noget, det offentlige absolut er bedst til, og noget, det private er bedst til, så lad os få det bedste af begge verdener i et offensivt samarbejde mellem dem.
Men den ambition ser jeg ikke i det her, lige så lidt som jeg ser den i mange andre af de forslag, som regeringen kommer med.
Den ambition savner jeg, og den vil jeg gerne drøfte her fra talerstolen, snarere end det her forslag, som er en temmelig kantet måde at sige på, at det er nemt at måle en procent.
I de høringssvar, der er givet til det forslag, vi behandler nu, er der en lang række bemærkninger, som jeg bestemt synes der skal holdes øje med, når vi behandler forslaget.
Dansk Sygeplejeråd bemærker, at der på nogle områder kan være problemer med at få et tilstrækkelig højt fagligt niveau, hvis opgaverne skal løses af skiftende udbydere, altså at der er nogle områder hvor fagligheden tager skade af, at man skal udbyde, fordi man får skiftende udbydere.
Der er flere af høringssvarene, der er inde på spørgsmålet om, hvorvidt de besparelser, der måtte kunne opnås, overstiger de merudgifter, der er ved at etablere hele udbudsprocessen.
Og det ville være rimeligt, hvis vi fik en beregning eller nogle konkrete eksempler, så vi kunne se, hvilken økonomi der er i det her, når vi kigger på, hvad omkostningerne er ved udbud.
Hvis vi kan få nogle tal på det her, hvis vi kan få en seriøs undersøgelse af det, tror jeg, det vil vise sig, at nogle kommuner – specielt de mindre – vil have for store udgifter i forhold til den gevinst, de eventuelt kan få.
Men jeg synes, det er vigtigt at få de her eksempler frem, og jeg synes, det er vigtigt, også for kommunernes skyld, at vi prøver at kigge på, hvor stor forskellen er på de vilkår, de har.
Der er høringssvar, der er inde på, at man ikke tager sig af de lokale forhold.
Der er kommuner, der ikke kan finde leverandører på et bestemt område, fordi de er små, eller fordi deres lokale erhvervsforhold er, som de er.
De vil få en unødig stor bureaukratisk byrde, en økonomisk omkostning ved absolut at skulle sende ting i udbud, hvis de godt ved, at der ikke er leverandører til det.
Den skelen til, hvad der er fornuftigt på de enkelte områder, tilsidesættes fuldstændig med det forslag, som ligger her.
Endelig vil jeg sige, at DANSKE ÆLDRERÅD stilfærdigt gør opmærksom på, at mange ældre ikke er så optaget af det frie valg mellem mange udbydere, men er meget optaget af, at der overhovedet er et udbud, og at det har et omfang, som er fornuftigt, og at det har en god kvalitet, og det savner jeg faktisk at regeringen er lidt mere optaget af, end at der skal være flere forskellige udbud.
Så er der FOA og FTF, der efterlyser viden om konsekvenserne af udbud, og det ville også være rart at få det, og jeg håber, at vi under behandlingen af forslaget her kan få nogle svar på nogle af de ting, som er kommet frem i de her høringssvar.