runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Liselott Blixt (DF), 2011-10-12:
Problemet er ikke løst.
En ting er papir, og hvad man ser i en pressemeddelelse.
Hvis man tager en snak om det, der sker derude, så kan man finde ud af, at de her afdelinger bliver lukket, hvis der ikke sker noget.
Den aftale giver økonomisk set 10 mio. kr. i 2012.
Der er ikke nogen penge til resten af året.
Hvad gør vi med de patienter her og nu, som allerede er sendt hjem, og som ikke kan få hjælp?
Det er fysisk og psykisk udviklingshæmmede.
Det er unge mennesker, som i stedet for at komme på en pension skal have hjælp og medicin, så de kan komme videre med deres liv.
Hvad gør vi ved dem? spørger jeg ministeren.
Joachim B. Olsen (LA), 2011-10-12:
Men når man afskaffer fradraget, vil de her A- og B-hold da blive endnu mere udtalt.
For som jeg sagde før, vil det jo medføre, at man ude på virksomheder kun vil tegne sundhedsforsikringer for dem med de højeste lønninger, altså dem, som er mest produktive.
Så jeg kan ikke se, at argumentet om, at sundhedsforsikringer skaber et A- og et B-hold, ikke eksisterer, når man fjerner det her fradrag.
Så vil jeg også sige, at ministeren har udtalt i Dagens Medicin den 7. oktober: Min drøm er et sundhedsvæsen uden privathospitaler.
Det lyder unægtelig, som om der er en ideologisk kamp fra ministerens side her.
Det er jo sådan set også fair nok, men vil det ikke være bedre at omfavne de muligheder, som konkurrence trods alt skaber?
Det her handler om, at vi skal sikre det bedst mulige sundhedsvæsen for vores borgere, og vi ved, at når man sender sundhedsydelser i udbud, er privathospitalerne i dag i stand til at levere en ydelse til en lavere pris, end de offentlige kan.
Der er penge at spare på det her område.
Syddansk Universitet, som ministeren selv var inde på før, har lavet en undersøgelse, der viser, at sender man 10 pct. i udbud, kan man spare 3 mia. kr. Vil det ikke være værd at slippe det ideologiske tankegods lidt og være lidt mere pragmatisk på det her område?
Astrid Krag (S), 2011-10-12:
Til den første pointe, som ordføreren kom med, vil jeg bare sige: Det kan godt være, at ordføreren mener, han kan diskontere eller fremkontere, eller hvad sådan noget hedder, hvordan arbejdsgiverne vil reagere, og hvem af deres medarbejdere de værdsætter så meget, at de synes, at de fortsat skal have en privat sundhedsforsikring, og hvem de ikke synes skal have en.
Det må stå for ordførerens egen regning.
Grundpointen er, at det her skattefradrag jo helt grundlæggende gør forskel på dem, der er på arbejdsmarkedet, og dem, der ikke er.
Det vil sige, at vi alle sammen er med til at betale for, at der er nogen, der kan trække det her fra i skat.
Det er pensionisterne, det er de arbejdsløse, det er de studerende, og når vi kigger på arbejdsmarkedet, kan vi se, at de offentligt ansatte jo altså slet ikke er tilgodeset af det her på samme måde som de privatansatte, men at de er med til at finansiere det over skatten.
Altså, jeg har ikke noget ideologisk korstog mod privathospitalerne; så kunne jeg jo forbyde dem.
Nej, jeg har nok snarere overtaget efter en regering, der havde en ideologisk dagsorden om, at der skulle være et privat marked.
Vi kan jo tage en anden diskussion om den systematiske overbetaling af privathospitalerne, der har fundet sted, og om, hvor mange flere behandlinger vi egentlig kunne have fået for de penge i det offentlige sundhedsvæsen, men det er vist en helt anden diskussion.
Manu Sareen (RV), 2011-10-12:
Jamen jeg håber da, at jeg kan gøre bekymringen til skamme, for det, som vi er enige om, er jo, at vi gerne have flere kvinder i bestyrelser, og det er det, som regeringen gerne vil arbejde for.
Der er også mange andre muligheder.
Spanien, Frankrig, alle EU-landene arbejder for det her, og det, der også står i regeringsgrundlaget, er, at det er det, vi vil gå ud og kigge på, så vi kan tage nogle beslutninger på det mest oplyste grundlag.
Det står sort på hvidt, så jeg rækker hånden ud, og jeg mærker også, at der bliver taget imod.
Den bedste mulighed for lige præcis at få indflydelse på det her er at indgå i et samarbejde med regeringen om at få flere kvinder i bestyrelser.
Som jeg også sagde tidligere i min indledning, er der lang vej endnu, og det vil vi selvfølgelig gerne gøre noget ved, og vi kan gøre det sammen.
Fatma Øktem (V), 2011-10-12:
Tak for svaret, hvilket får mig til at spørge om det næste.
Jeg vil godt lige understrege her, at vi er fuldstændig på linje med ministeren i, at vi naturligvis også går ind for mangfoldighed.
Vi tror på, at mangfoldighed styrker.
Jeg er bekymret, fordi man tidligere er kommet med nogle udmeldinger, fordi nogle partier fra den røde regering er kommet med nogle udmeldinger om kvoter.
Der vil jeg godt have lov til at citere følgende: »Om fire år skal danske børsnoterede virksomheder have 40 procent kvinder i deres bestyrelser – ellers bliver selskabet tvangsopløst. Sådan lyder den kontante melding fra Socialdemokraternes formand, Helle Thorning-Schmidt, som efter års modvilje nu er klar til at indføre kvotelovgivning.
»Det går for langsomt med ligestillingen i bestyrelseslokalerne.
Vi har set i Norge, at det lille skub, som blev givet via lovgivning virkede.
Derfor skal vi i gang i Danmark,« siger hun ...
Manu Sareen (RV), 2011-10-12:
Tak for lykønskningen og i lige måde.
Jeg glæder mig meget til samarbejdet.
Det er åbenlyst, at vi har et problem i Danmark med at få kvinder i virksomhedsbestyrelser.
Kvinder sidder i dag kun på 11,6 pct. af bestyrelsesposterne i de danske børsnoterede aktieselskaber.
Det er altså vigtigt for regeringen at øge mangfoldigheden i bestyrelserne.
Adskillige internationale undersøgelser har nemlig dokumenteret, at der er en positiv økonomisk sammenhæng mellem mangfoldighed og virksomhedernes økonomiske resultater.
Det går jo i al sin enkelhed ud på at gøre noget ved rekrutteringskæderne i kandidatfeltet og på at øge antallet af ledere.
Og selv om vi ikke har haft det så lang tid, kan vi kun glæde os over, at 56 virksomheder allerede har tilsluttet sig det, og heraf er der 12 C20-virksomheder.
Med hensyn til forslag om kvoter kan jeg henvise til regeringsgrundlaget, som slår fast, at regeringen vil gå i dialog med erhvervslivet, som jeg lige har beskrevet tidligere, og vurdere forskellige forslag om kvoter på baggrund af køn.
Det vil vi bl.a. også gøre ved at kigge ud i verden, bare i Europa, hvor der sker rigtig meget på det her område.
Det glæder jeg mig rigtig meget til, og jeg håber selvfølgelig også, at oppositionen vil være med til det her arbejde, for der er ingen tvivl om, at det, som vi lægger op til, er et bredt samarbejde på det her område.
Fatma Øktem (V), 2011-10-12:
Jeg vil starte med at lykønske ministeren.
Tillykke med posten.
Mit spørgsmål lyder sådan her: Hvad er regeringens nuværende holdning til kvindekvoter i bestyrelser?
Hvad er regeringens nuværende holdning til kvindekvoter i bestyrelser?
Skriftlig begrundelse
Vi har tidligere hørt nogle af regeringspartierne kræve, at selskaber, der ikke lever op til kravet om 40 pct. kvinder i deres bestyrelser, skal tvangsopløses.
Astrid Krag (S), 2011-10-12:
Jeg mener, at vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at folk kommer hurtigt tilbage på arbejdsmarkedet.
Jeg mener sådan set, at vi i første omgang skal gøre alt, hvad vi kan, for at de ikke bliver sygemeldt.
Jeg er bekendt med forskellige rapporter, der viser forskellige ting, og det er jo meget kendetegnende for det her område, at det er meget svært at sige noget entydigt om det, fordi det også er meget svært at isolere de faktorer, vi snakker om her.
Altså, det er meget svært at isolere, hvad sundhedsforsikringer betyder i forhold til ventetider.
Det er jo også derfor, at langt de fleste forskere er forsigtige med at konkludere noget entydigt.
Så det vil jeg sige at man ikke er i stand til.
Privathospitalerne har jo i hvert fald den ulempe, at de ikke har det samme helhedsansvar, som vores fælles offentlige sundhedsvæsen har, hverken når det kommer til at løfte uddannelsesforpligtelser, når det kommer til at tage alle patientgrupper, også dem, der ikke kan tjenes penge på, eller når det kommer til genbehandling osv. Som sagt er det vist en større diskussion, og jeg kan se, at formanden har rejst sig op.
Men den diskussion tager jeg også gerne med ordføreren på et andet tidspunkt.
Joachim B. Olsen (LA), 2011-10-12:
En pointe, som jeg gerne vil lave, er, at regeringen i valgkampen – før valget i hvert fald – har talt meget om det her med 12 minutter, altså at vi skal arbejde mere.
Altså, i en tid, hvor vi er udfordret med hensyn til arbejdsudbud, og hvor regeringen også selv taler om, at man vil øge arbejdsudbuddet, hvilket jo er ganske fornuftigt, mener ministeren så ikke, at det er ganske fornuftigt, at man kigger på at have nogle ordninger som f.eks. fradrag for sundhedsforsikringer, der gør, at folk kommer hurtigere tilbage på arbejdsmarkedet?
Mette Bock (LA), 2011-10-12:
Skal jeg tolke det derhen, at ministeren er enig i, at man bør afvente den kommende natur- og landbrugskommissions arbejde, før man gennemfører de planlagte vand- og naturplaner?
Astrid Krag (S), 2011-10-12:
Jeg vil gerne kvittere for lykønskningerne og sige, at jeg ser meget frem til samarbejdet.
Regeringen vil arbejde for, at de, der uden god grund udebliver fra en aftale på et sygehus uden at melde afbud, skal betale et gebyr for det.
Det er oven i de initiativer, der allerede er taget lokalt i form af huskebreve, sms'er m.v.
Sundhedsloven giver allerede i dag regionerne mulighed for at søge ministeriet om tilladelse til forsøgsvis at opkræve gebyr for udeblivelse fra sygehusbehandling.
Det er en bestemmelse, der har været gældende siden 2004, men der er ikke nogen regioner, der indtil videre har anmodet om tilladelse til at gennemføre de her forsøg.
Det synes jeg er rigtig ærgerligt, for vi har brug for nogle praktiske erfaringer, hvis vi skal indføre en landsdækkende ordning.
Hvordan beviser vi, at patienten har modtaget indkaldelsen, er der svage grupper, der rimeligvis bør friholdes osv.?
Vi vil selvfølgelig ikke straffe patienter med gebyrer, hvis de er nødt til at aflyse eller udeblive fra en aftalt behandling med en gyldig grund.
Spørgeren nævner den modsatte situation, altså at sygehuset aflyser en undersøgelse eller behandling.
Når jeg taler om gebyrer, er det for en udeblivelse uden afbud og uden gyldig grund.
Men aflyser sygehusene behandlinger uden gyldig grund?
Det må være spørgsmålet.
Det håber jeg ikke, og det tror jeg heller ikke.
Det er efter min mening gyldige grunde, og man bør naturligvis, så vidt det overhovedet er muligt, forsøge at aflyse, så tidligt man kan, og helst inden patienten er taget på sygehuset.
F.eks. er det helt efter bogen at behandle de mest syge, akutte patienter først, også hvis det fører til, at patienter med mindre alvorlige lidelser får udskudt deres behandling.
Derfor indgår det ikke i mine overvejelser at straffe sygehusene for, at de undertiden må aflyse en planlagt aftale, men jeg vil meget gerne opfordre sygehusene til, når det er nødvendigt, altid at aflyse i så god tid som muligt, så patienter ikke tager forgæves af sted til undersøgelser og behandlinger, der ikke gennemføres.
Liselott Blixt (DF), 2011-10-12:
Først og fremmest vil jeg ønske tillykke med valget og med posten som minister.
Hvad er ministerens holdning til, at betaling af gebyr for aflysning af operationer samt akutbehandlinger kommer til at gælde begge veje, så også sygehuset skal kompensere for deres aflyste behandlinger?
Hvad er ministerens holdning til, at betaling af gebyr for aflysning af operationer samt akutbehandling kommer til at gælde begge veje, så også sygehuset skal kompensere for deres aflyste behandlinger?
Mette Gjerskov (S), 2011-10-12:
Jeg kan ikke sige, præcis hvornår vi forventer det, for meget vil jo også afhænge af, hvad kommissionen siger.
Jeg vil nødig være den, der presser en kommission til at aflevere et resultat en måned eller to for tidligt, hvis vi så får et elendigt resultat.
Så det, jeg vil være optaget af, er selvfølgelig også rådgivning fra kommissionen, men jeg vil da sige, at det er mit ønske, at når vi står her næste år efter åbningen af Folketinget i oktober, har vi noget, der ligner et resultat fra kommissionen.
Mette Bock (LA), 2011-10-12:
Er det heller ikke muligt at sige noget mere konkret om, hvilket tidsperspektiv der skal arbejdes ud fra i den nye natur- og landbrugskommission?
Mette Gjerskov (S), 2011-10-12:
Det ligger godt nok lidt uden for spørgsmålet, men jeg vil da gerne forsøge at svare.
Jeg er gået i tænkeboks sammen med miljøministeren og prøver at lære af de erfaringer, der tidligere har været i forbindelse med kommissioner.
Nogle kommissioner har været vældig gode, nogle kommissioner har kørt over alt, alt for lang tid i forhold til det, vi har brug for på landbrugsområdet, og nogle kommissioner er kommet med et meget dårligt resultat.
Så det, der bliver vigtigt i vores afvejning, er at få så bred en kommission som muligt, men samtidig sådan at der ikke er flere mennesker i kommissionen, end at den også bliver handlekraftig.
Mere kan jeg ikke sige på nuværende tidspunkt.
Mette Bock (LA), 2011-10-12:
En af de store undladelsessynder i forbindelse med udarbejdelsen af »Grøn Vækst«, som vi i Liberal Alliance ikke støtter, var jo, at erhvervet ikke blev inddraget.
Kan ministeren sige noget om, hvilke kriterier der vil ligge til grund for sammensætningen af den nye naturog landbrugskommission?
Mette Gjerskov (S), 2011-10-12:
Vi er jo igen inde på en anden ministers område.
Men jeg vil da i hvert fald se det som underligt, hvis ikke anden fase af vand- og naturplanerne vil være noget, som indgår i natur- og landbrugskommissionens arbejde.
Vi har jo i regeringsgrundlaget meldt meget klart ud, at vand- og naturplanerne skal gennemføres i to faser; fase et handler om at slippe væk fra den dom, vi venter at få i Europa-Kommissionen.
Astrid Krag (S), 2011-10-12:
Jeg kan da forstå, at både formanden for Epilepsihospitalets bestyrelse, Kjeld Møller Pedersen, og formanden for Region Sjællands regionsråd, Steen Bach Nielsen, som er de to parter, der har underskrevet driftsoverenskomsten og har udsendt en pressemeddelelse om det, er glade og tilfredse med den her overenskomst.
Det er jo ikke mig, der har myndighed til at presse dem til det.
Derfor er det godt se, at de har kunnet blive enige, ikke mindst af hensyn til de patienter, som har oplevet en stor usikkerhed det sidste halve år.
Så det er jo en lykkelig situation, at man har kunnet indgå den her aftale.
Liselott Blixt (DF), 2011-10-12:
Jeg synes jo, det er meget interessant, for jeg mener jo, at en aftale er en gensidig aftale, og at man både moralsk, tids- og ressourcemæssigt laver en aftale for begge parter.
Det her drejer sig også om – jeg synes godt, man kunne høre det på ministerens tale – hvad en gyldig grund er.
Vi taler så tit om administrativt bøvl og bureaukrati.
Det er det eneste, jeg ser i det her forslag.
Der er faktisk mange, der får et forkert tidspunkt oplyst og måske ikke dukker op til operationen.
Så får man en bøde.
Hvem står med bøden i hånden, og hvis skyld er det?
Skal man så begynde at lægge sag an mod hinanden og sikre sig en bevisbyrde for, hvem der har skrevet forkert – er det sekretæren på sygehusafdelingen, eller er det patienten?
Der mener jeg at sygehuset har præcis det samme ansvar som borgeren.
Vi ved nu, at der er mange sygehuse, der ligger langt fra borgeren.
Der kan være 50, 75 eller 100 km.
Det kan også være, at man skal have fri, fordi man skal have noget genoptræning efter en knæoperation eller noget andet.
Det har man taget fri for at kunne gøre, man dukker op på sygehuset, og så bliver der sagt: Du skal ikke komme i dag; det var først om en måned.
Hvem står så og skal forklare sig?
Hvis en patient ikke dukker op på sygehuset til behandling, siger man, det giver en bøde på – jeg har hørt nogle sige
500 kr.
Men hvor ligger bevisbyrden, hvem skal klare den?
Bliver der ikke meget bøvl?
Astrid Krag (S), 2011-10-12:
Det er klart, at der er en lang række udfordringer ved det her.
Ordføreren, fru Liselott Blixt, skitserede nogle af dem.
Der er en lang række flere, og jeg var inde på nogle af dem i min tale.
Vi skal jo ikke have lavet en ordning, der er vanvittig bøvlet at få administreret.
Vi skal heller ikke have lavet en ordning, hvor der er en masse juridiske uklarheder, og endelig er det bestemt heller ikke min hensigt, at vi skal lave en ordning, der f.eks. rammer meget skævt socialt.
Mit udgangspunkt er, at det her gebyr skal opkræves, hvis man udebliver uden god grund.
Sygehusene skal aflyse, så hurtigt de kan, og selvfølgelig helst inden en borger har begivet sig af sted hjemmefra eller er ankommet til sygehuset.
Det synes jeg er en meget klar målsætning.
Men alle de her ting, som skal tænkes ind, er jo lige præcis meget gode eksempler på, hvorfor vi bliver nødt til at komme i gang med nogle forsøg, så vi kan gøre os de erfaringer, der gør, at vi indretter en ordning, som ikke er juridisk uklar, hvor der ikke er en masse administrativt bøvl, og hvor der ikke er nogen, som egentlig ikke skulle rammes, der kommer i klemme.
Og derfor er opfordringen og kravet fra regeringen, at nu skal vi i gang med nogle af de forsøg, der har været åbnet for i lang tid, men som altså ikke er blevet iværksat.
Liselott Blixt (DF), 2011-10-12:
Det vil jeg så sige at det ikke er.
Der er faktisk ikke så mange, der er glade for den aftale, der er blevet lavet.
Det eneste, den giver af midler, er 10 mio. kr. Ifølge budgettet for 2011 bruger Filadelfia omkring 150 mio. kr. på dedikeret epilepsibehandling.
Det betyder med andre ord, at der med aftalen her fortsat er et økonomisk problem, fordi det ikke er muligt at drive et så højt specialiseret epilepsicenter i Danmark for det beløb.
Man har nu lukket to afdelinger derude.
Den ene er en ungdomsafdeling, og den anden er en afdeling for fysisk og psykisk udviklingshæmmede med epilepsi.
Ved at lukke dem sparer man 47 mio. kr., men der vil faktisk stadig væk være et hul.
Så kunne jeg godt tænke mig at høre fra ministeren, om ministeren mener, at man for at redde Filadelfia skal lukke de to afdelinger, som man nu har lukket.
Det drejer sig altså om afdelingen for de fysisk og psykisk udviklingshæmmede – det, der også blev kaldt havehusene – samt ungdomsafdelingen.
Astrid Krag (S), 2011-10-12:
Der har virkeligheden jo lidt overhalet spørgeren.
Jeg er i hvert fald meget glad for at kunne oplyse, at parterne Region Sjælland og Epilepsihospitalet i mandags indgik den her nye driftsaftale for årene 2012 og 2013.
Med den aftale er der skabt klarhed om vilkårene for hospitalets virke inden for den frit valgs-ramme, som hospitalet har, ligesom regionerne herudover betaler for de langtidsindlagte, der bor på institutionen, og der er åbnet op for en aftale med Danske Regioner om en aftale om udvidet frit valg til hospitalet.
Endelig har Region Sjælland givet tilsagn om, at man derudover vil købe behandlinger for mindst 10 mio. kr. i 2012, betinget af at der skabes en fornuftig ramme for den fælles vision, en fortsat økonomisk effektivitet og en høj kvalitet i behandlingerne på Epilepsihospitalet.
Nu kan parterne så se fremad og sammen arbejde frem mod bevarelse af et kompetencecenter inden for epilepsi baseret på de her principper.
Jeg glæder mig utrolig meget over, at parterne på den måde selv har kunnet løse problemerne.
Den usikkerhed, som har hersket det sidste halve år, har medført megen og forståelig bekymring hos patienter og pårørende.
Jeg har selv fået ganske mange henvendelser.
Det har ordføreren for Dansk Folkeparti sikkert også.
Det tror jeg rigtig mange ordførere her i Folketinget har, og det gør jo indtryk.
Nu hørte jeg ikke helt spørgsmålet i det, fru Liselott Blixt sagde – der var vist heller ikke noget.
Men jeg vil da godt sige, at man lokalt gør forskellige ting, f.eks. sender huske-sms'er og huskebreve, og det er jeg sikker på at man kan gøre endnu mere af.
Jeg synes, at det ville være rigtig godt, hvis det også er en del af at få sat gang i de her forsøg, at man bliver mere bevidst om, hvordan man sørger for, at aftaler at klare, hvordan man sørger for at undgå nogle af de henvendelser, som man jo også får, fordi aftalerne er gået helt i hårdknude.
Men det er altså et område, hvor jeg ikke mener at vi kan sidde på hænderne og se på, at der er ledig kapacitet, der går til spilde.
Derfor bliver vi nødt til at gøre noget, og derfor må vi jo starte med at gøre os erfaringer med, hvordan man bedst kan indrette det her.
Liselott Blixt (DF), 2011-10-12:
Der er ingen tvivl om, at jeg er fuldstændig enig i, at det er forkert, at vi har nogle læger og sygeplejersker og operationshold, der står og venter på folk, der ikke dukker op.
Jeg mener bare, at der er andre tiltag, der bør tages, inden man begynder at straffe folk.
Det er, som om den nye regering blot vil straffe folk eller hellere vil stå med en pisk for at få folk til at gøre det, der skal gøres, og det er, uanset hvad vi taler om.
Jeg synes, det er synd, at vi gør det inden for sundhedssystemet, hvor vi taler om nogle patienter, som jeg ikke tror er nogle, der bliver væk, uden at der er en god grund til det.
Det er ikke prøvet med alle de ting, som man ville prøvet at sætte i værk, og der er nok en grund til, at de sygehuse og de regioner ikke har taget fat i det her, selv om de har kunnet det siden 2004.
Astrid Krag (S), 2011-10-12:
Nu synes jeg, at ordføreren konkluderer på forhånd med hensyn til, hvad det her vil betyde.
Det her er jo et forslag, der skal forhindre, at der er kapacitet, der går til spilde – det er både dyrt udstyr, der ikke bliver brugt, og personale, der kunne have brugt deres tid på at behandle andre patienter.
Det er jo det, der ligesom er formålet med det.
Jeg er helt med på, at der er en lang række udfordringer, og det er derfor, at det vil være godt at få sat gang i nogle forsøg.
Jeg kan sige, at jeg, som spørgeren kan se her, har modtaget en stak henvendelser fra borgere og sundhedspersonale, der har alle mulige forskellige indspark til, hvordan vi gør det her bedst.
Den pointe om et bookingsystem, som fru Liselott Blixt kom med, går også igen.
Så jeg forestiller mig jo, at vi, når vi først får sat gang i nogle forsøg, også kan blive meget klogere på, hvordan vi indretter det her bedst muligt.
Det her er et af de redskaber, vi skal i gang med at kigge på hvordan kan bruges.
Liselott Blixt (DF), 2011-10-12:
Er det ikke, uanset hvad der er sket, den historie, man får?
Og hvordan skal det takseres?
Og uanset hvad det er for en gyldig grund, bliver operationen jo ikke til noget.
Det må da være bedre at sætte alle kræfter ind på at få lavet et system, der gør, at folk selv kan gå ind og booke, når de selv har tid til det, at vi altså har bookingsystemer, som vi ved hjælper.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-10-12:
Man kan sagtens høre, at hr. Peter Skaarup synes, at det er et stort problem, men jeg kender ikke de nærmere omstændigheder i den her sag.
Den ligger 20 år tilbage, og det eneste, jeg kan sige, er, at jeg har tillid til, at den netop udpegede erhvervs- og vækstminister vil udfylde sit embede på den mest fornuftige og bedste vis.
Karen Ellemann (V), 2011-10-12:
Kan ministeren løfte sløret for, hvilke systemer det er, der har stået i vejen for nye løsninger, jf. statsministerens åbningstale, hvoraf det fremgik, at man ønsker at styrke hele linjen fra daginstitution til skole til ungdomsuddannelse, og at man i den forbindelse har oprettet et nyt ministerium for børn og undervisning, fordi »gamle systemer ikke må stå i vejen for nye løsninger«?
Mai Henriksen (KF), 2011-10-12:
Så skal jeg blot stille et sidste spørgsmål: Det bliver jo af mange tolket som en modstand mod det danske monarki, når flere ministre vælger ikke at rejse sig for kongefamilien og regeringen samtidig ønsker at revidere grundloven og skrive hele kongefamilien ud.
Er statsministeren ikke enig i det?