runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Flemming Damgaard Larsen (V), 2013-12-11:
Det er jo rigtigt, at man er på rette vej, men det tager lang tid at komme til målet, hvis det er 2020.
7 år yderligere tager det, og der løber jo meget vand i åen inden da.
Der er det så, at dårligt bredbånd og fibernet og også dårlig mobildækning kan afholde potentielle tilflyttere fra at flytte til og fastboende fra at blive boende på disse øer på de vilkår, som samfundet i dag tilbyder.
Derfor kan man jo ikke sige, at der er tale om en aktiv, tryg og sammenhængende hverdag på disse småøer på samme måde, som det er gældende i det øvrige land.
Derfor er mit spørgsmål: Mener ministeren, at det er muligt at have en aktiv, tryg og sammenhængende hverdag på de danske småøer, uden at man får udbredt bredbånd, fibernet og også mobildækning?
Henrik Sass Larsen (S), 2013-12-11:
Jeg tror, at spørgeren misforstod mit svar før.
Det er ikke sådan, at vi først har rullet bredbånd ud til de danske småøer i 2020.
Det tager selvfølgelig nogle steder et stykke tid at finde den rette markedsbaserede løsning, for der er også en lang række praktiske problemer forbundet med at opstille sendemaster og andet.
Men vi mener nu faktisk, at det er et rimeligt mål at nå i hus inden for 2014.
Det er netop også for at kunne imødekomme alle de rigtige ting, som spørgeren sigter til.
I forhold til den digitale infrastruktur og andet er det fremover også kun rimeligt og fordelagtigt og besparende og endda en konkurrencefordel for mange af de små øer, hvis de også lige præcis har den adgang.
Så derfor lægger vi meget stor vægt på det, men vi har bare ikke det alternativ, at vi kan gå væk fra en markedsbaseret løsning, og det tror jeg faktisk heller ikke partiet Venstre er interesseret i.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2013-12-11:
Nu er det jo således, som ministeren var inde på før, at der er visse øer, der bliver omfattet af de 207 postnumre.
Men jeg har spurgt en tidligere minister, nemlig ministerens forgænger, om, hvilke øer det er, og det har jeg ikke fået noget svar på.
Men det, der er vigtigt, er jo, at virksomheder og hjemmearbejdspladser kan blive dækket ind med internet- og mobildækning, og der er det, jeg godt vil spørge ministeren, om ministeren mener, at det er muligt at udvikle og styrke erhvervslivet på småøerne, hvis ikke de allerede nu har den dækning, der skal til.
Karsten Lauritzen (V), 2013-12-11:
Ja, vi kommer nok ikke videre med de svar, som skatteministeren giver.
Jeg kan sige til skatteministeren, at jeg i forhold til henvisningen til Uffe Ellemann-Jensen tror, at Uffe Ellemann-Jensen undrer sig mere over, hvordan skatteministeren og SF har flyttet sig i EU-spørgsmål, end han undrer sig over sit eget parti.
Men jeg tror også, at vi bare må konstatere, at vi nok ikke kommer videre i denne sag.
I Venstre kunne vi godt have tænkt os, at tingene var gået anderledes, men vi kan jo ikke diktere skatteministerens dagsorden – og det anerkender vi.
Hans Christian Schmidt (V), 2013-12-11:
Tak til ministeren, og tak for besvarelsen og også budskabet.
Jeg vil godt starte med helt generelt at stille et spørgsmål til forsvarsministeren.
Når forsvarsministeren i sin fremlæggelse siger, at der er nogle undtagelser, vil jeg gerne bede ministeren om at redegøre for de undtagelser.
Jeg er nemlig langt hen ad vejen enig med forsvarsministeren i, at man i nogle helt specifikke områder godt kan gøre undtagelser.
I øvrigt vil jeg godt bede ministeren om også at redegøre for her, hvordan det har været tilbage i tiden.
Går man lidt tilbage i tiden, ser man, at vi også har haft de her udbud, vi har også haft de reparationsarbejder.
Men jeg vil også løfte det op til at blive generelt.
Er ministeren ikke af den opfattelse, at det her er et synspunkt og spørgsmål, vi altid skal tage højde for, også når vi generelt kigger ud over landet?
Det her er jo ét område.
Der findes langt flere områder, også på forsvarsministerens område.
Nicolai Wammen (S), 2013-12-11:
Tak til hr. Hans Christian Schmidt for spørgsmålet.
Jeg kan bekræfte, at det i relation til Danmarks landdistrikter og yderområder er regeringens overordnede målsætning at skabe et Danmark, der hænger sammen på et bæredygtigt grundlag.
Landdistrikterne skal være levedygtige og attraktive med muligheder for et godt liv, og regeringen har som bekendt i sin redegørelse igangsat en række initiativer til gavn for Danmarks landdistrikter og yderområder.
Når det er sagt, er forsvaret i sine anskaffelser selvsagt underlagt udbudsreglerne, som overordnet set er en samlet betegnelse for EU's retlige reguleringer samt nationale regler og principper, der fastsætter, hvorledes ordregivende myndigheder skal agere ved indkøb af varer og tjenesteydelser.
På nationalt plan gælder bl.a. tilbudsloven og håndhævelsesloven.
Den EU-retlige regulering stiller krav om, at undtagelse fra de sædvanlige EU-udbudsregler kun bringes i anvendelse i særlige tilfælde og da altid efter en vurdering fra sag til sag.
I relation til danske værfter er det mit indtryk, at værfterne leverer gode og solide løsninger både til det civile og militære marked, og bl.a. derfor har forsvaret en lang tradition for at samarbejde med danske værfter.
Det er også mit indtryk, at det i høj grad er danske værfter, der responderer på udbudsforretninger og aktiviteter på området.
Så nu, hvor hr. Hans Christian Schmidt og hr. Flemming Damgaard Larsen i spørgsmålet nævner eksempelvis Søby Værft, er jeg oplyst om, at Forsvarets Materieltjeneste i september 2011 udbød en 4-årig rammeaftale for vedligeholdelse af marinehjemmeværnets fartøjer, og som det er oplyst for mig, vandt Søby Værft denne kontrakt.
Værftet skal derfor gennem 4 år stå for vedligeholdelsen af marinehjemmeværnets ca. 30 fartøjer.
Så jeg håber, at den besvarelse kan give tryghed hos hr. Hans Christian Schmidt for, at vi gerne vil gøre noget for, at der er job og beskæftigelse i hele Danmark, men at vi selvfølgelig også skal overholde EU-reglerne.
Bjarne Corydon (S), 2013-12-11:
Jeg ser slet ikke det her som noget forsøg på at gribe ind, sådan som det gøres gældende.
Det er jo en kommentar til det, der er under udvikling, som man så i almindelig dialog, sådan som den slags foregår, søger at få fremsendt, altså for at høre, hvad kommentaren til det er, hvordan man reagerer på det, før den afsendes officielt.
Det tror jeg ikke man kan blæse op til en sag, der handler om at gribe ind, presse, påvirke eller noget som helst andet.
Kristian Jensen (V), 2013-12-11:
Finansministeren har lige sagt, at man sendte et ikke underskrevet brev i første omgang og bagefter på andre måder forsøgte at få ændret en undersøgelse, fordi der havde været en udvikling i forhold til nu at undersøge det lovforberedende arbejde.
Hvis man bare gør sig den lille ulejlighed at gå ind og læse, hvad Statsrevisorerne tidligere har kritiseret, kan man f.eks. læse i bemærkningerne fra Statsrevisorerne den 17. september 2008 – og en af de daværende statsrevisorer er den nuværende formand for Folketinget, hr. Mogens Lykketoft – at de dér netop påtalte, at det lovforberedende arbejde ikke var grundigt nok.
Altså, der ligger en præcedens for, at både Rigsrevisionen og Statsrevisorerne forsøger at kommentere og vurdere det lovforberedende arbejde.
Der er altså ikke tale om nogen ny praksis.
Derfor er det, at vi gerne vil vide, hvem det er, der tager initiativerne til at forsøge at få ændret undersøgelsen og få skabt en tvivl om, hvorvidt rigsrevisor må lave en undersøgelse af det lovforberedende arbejde.
Og der er det bare lidt vigtigt for mig, om det er de ansatte, embedsværket, der har taget initiativet, eller om det er regeringen, ministrene.
Og finansministeren har jo udtalt, i hvert fald citeret i dagbladet Politiken, at det er gennemført vrøvl – altså ikke bare vrøvl, for det kan der være så meget af, men det er gennemført vrøvl – at det er embedsmændene, der tager selvstændige initiativer, som ministrene bagefter præsenterer.
Står ministeren ved den udtalelse, at det er gennemført vrøvl, at embedsmændene tager selvstændige initiativer også på det her område?
Bjarne Corydon (S), 2013-12-11:
Jo, men jeg synes egentlig, det er en meget fin sondring mellem vrøvl og gennemført vrøvl, og jeg er helt enig i, at man finder begge kategorier i den politiske debat.
Det, jeg sagde på det tidspunkt, mener jeg fortsat, nemlig at jeg meget, meget ofte møder – også i det her tilfælde – en politisk diskussion, der i stedet for at handle om, hvad man i grunden er uenige om, handler om en forskning i, hvordan beslutningsprocesser nu har været, og hvem der bestemmer osv. osv.
Det grundlæggende er, at jeg synes, man skal have en politisk debat, der handler om, hvad man mener, og hvad man står på mål for at mene, og ikke en eller anden motivforskning i, om man måske i virkeligheden slet ikke har noget at gøre med det, man så står for.
Og i den her sag, forholder det sig jo så enkelt, at der ikke er nogen, der har forsøgt at presse nogen til noget.
Der er en regering, der har ønsket at rejse en principiel diskussion, fordi vi fandt, at det, der var lagt op til, gik videre end det, man havde kendt hidtil, og det ville så skabe en ny præcedens, eller i hvert fald et behov for at have en ny præcedens, som alle kommende regeringer i det her land jo så ville skulle forholde sig til og skulle leve med.
Og selv om vi har tænkt os at blive siddende meget længe, kommer der jo nok engang en regering efter os på en eller anden måde, og den pågældende regering og den efter og den efter ville jo også skulle leve under de her vilkår, og derfor syntes vi, det var rigtigst at tage en diskussion af, hvordan vi ønsker at have det.
Det er en politisk holdning, og det er vores politiske holdning som regering; det er ikke noget, embedsmændene sætter igennem, fordi de har bestemte holdninger.
Kristian Jensen (V), 2013-12-11:
Allerførst må jeg sige, at vi jo næppe kan forvente den her kadence, hvor der er en minister, der trækker sig hver dag, en i går og en i dag, og jeg håber så sandelig ikke, at den baggrund, der har gjort, at hr. Villy Søvndal i dag har valgt at trække sig, er en, der vil gentage sig.
Men jeg kan ikke forstå, at regeringen siger, at man ønsker en drøftelse af den praksis, man ønsker der skal være fremadrettet.
Det er altså, som jeg har nævnt tidligere, en praksis, der har været gældende, også under den daværende VK-regering – der er ikke bare ét eksempel, men flere eksempler på, at man fra Rigsrevisionens side og fra Statsrevisorernes side har ønsket at undersøge det lovforberedende arbejde.
Første gang, der er nogen, der reagerer på det, er, når departementscheferne vælger at sende et ikke underskrevet brev og – ifølge Jyllands-Postens oplysninger, som ministeren i hvert fald ikke kan betvivle her i salen – har haft en indgående dialog, forud for at man sender brevet, for at forsøge at ændre en undersøgelse.
Det er først dér, man siger: Er det ikke lidt mærkeligt, at man undersøger det lovforberedende arbejde?
Jeg er egentlig meget glad for ministerens svar, for her fik jeg et svar.
Jeg fik nemlig det svar, at det ikke er departementscheferne, ikke embedsværket, det er ministrene, der har ansvaret for, at et sådant brev er blevet sendt.
Og det glæder mig sådan set, for det er en meget nyttig oplysning forud for det samråd, der kommer om den her sag.
Altså, regeringen påtager sig ansvaret for, at man går i gang med at prøve at påvirke Statsrevisorerne og rigsrevisor til at ændre undersøgelsen.
Mit spørgsmål er sådan set bare: Hvornår er det, at man i regeringen beslutter, at nu skal man sætte en aktion i gang, hvor man tager kontakt til rigsrevisor, og hvor man sender underskrevne og ikke underskrevne breve til forskellige personer for at ændre det?
Hvem er det, der tager initiativet til alle de her aktioner?
Bjarne Corydon (S), 2013-12-11:
Jeg tror ikke, vi kommer det meget nærmere, for jeg synes, det er det samme, der bliver gentaget hele tiden.
Det er jo en helt redelig sag.
Altså, hvis det er Venstres opfattelse, at den ligger i strikt forlængelse af det, man har kendt hidtil, og at det derfor er den måde, man gerne vil have det på – også med alle fremtidige undersøgelser – så er det jo fint.
Altså, det er da en ærlig politisk holdning at have.
Så tager vi det til efterretning, og så er det vel sådan, det skal være, hvis der i øvrigt er et flertal, det synes, det skal være på den måde.
Nu tager vi jo en dialog om det, og det er præcis det, vi har ønsket.
Kristian Jensen (V), 2013-12-11:
Jeg kan hilse og sige, at det er holdningen fra de enige statsrevisorer , som jeg tilfældigvis også er en af – altså en af de seks statsrevisorer – at det, vi beder om i denne sag omkring solcelleundersøgelsen, ligger fuldt ud i forlængelse af, hvad der er foregået tidligere, bl.a. med undersøgelsen fra den 17. september 2008, som statsrevisorerne – som Folketingets nuværende formand var en del af – bad om og kommenterede på.
Jeg vil egentlig gerne spørge fra en anden vinkel, nemlig hvorvidt finansministeren mener, at den måde, man agerer på, lever op til regeringsgrundlagets ord om, at regeringen vil respektere henstillinger fra Statsrevisorerne og Ombudsmanden.
Bjarne Corydon (S), 2013-12-11:
Jeg mener, at vi lever op til regeringsgrundlaget.
Jeg tror, jeg har sagt i andre sammenhænge, og det vil jeg gerne sige igen, også her i Folketingssalen, at det jo næppe har været en sag, der har gavnet regeringen voldsomt politisk.
Jeg tror heller ikke, den har gavnet mig personligt som minister.
Nogle gange må man jo bare tage sit ansvar på sig i forhold til at rejse en politisk debat, som man føler fører meget vidt, også i forhold til ting, der vil komme, efter at man ikke længere selv sidder med ansvaret.
Og så må man ligesom tage de tæsk, der er på vejen i forhold til den forventelige debat, der vil blive rejst, og også den motivforskning, der vil være.
Nu får vi en diskussion af, hvordan vi som demokrati ønsker at have den her type undersøgelser.
Det er jeg egentlig godt tilfreds med, og så tager jeg også den diskussion, der følger.
Kristian Jensen (V), 2013-12-11:
Da man i regeringen kom ned fra det sorte tårn ude i Ørestaden og præsenterede sit regeringsgrundlag, var man meget stolt over, at man havde skrevet en hel side om god regeringsførelse.
Som et af punkterne skriver man, at regeringen vil respektere henstillinger fra Statsrevisorerne og Ombudsmanden, og at regeringen vil sikre, at ombudsmanden og rigsrevisor har adgang til relevante dokumenter.
Det undrer mig så bare, at man i stedet for at respektere henstillinger fra Statsrevisorerne går i dialog og forsøger at påvirke og presse rigsrevisor og skriver til Folketingets formand for at undgå en undersøgelse, som Statsrevisorerne har bedt om.
Mener ministeren virkelig, at det er i overensstemmelse med, hvad man selv har skrevet i sit regeringsgrundlag?
Bjarne Corydon (S), 2013-12-11:
Ja, jeg mener, at dialog er en god ting i mange sammenhænge og også i den her sammenhæng, og jeg mener, at den principielle debat, der er rejst, er relevant, og jeg er glad for, at den bliver taget.
Hans Andersen (V), 2013-12-11:
Spørgsmålet lyder: Mener ministeren, at a-kasserne varetager deres opgave i forhold til rådighedsvurderingerne tilfredsstillende, når næsten 29 pct. af de jobklare kontanthjælpsmodtagere i løbet af det senest opgjorte år blev sanktioneret af deres jobcenter, mens kun 3 pct. af dagpengemodtagerne blev sanktioneret af a-kassen?
Mette Frederiksen (S), 2013-12-11:
Tak for spørgsmålet.
For mig at se er ret og pligt det fundament, hele vores beskæftigelsessystem skal hvile på, og i mit sind er der ingen tvivl: Hvis man modtager en ydelse, fordi man desværre er blevet ramt af arbejdsløshed, hvad nogle mennesker jo bliver, skal man selvfølgelig stå til rådighed for arbejdsmarkedet og være aktivt jobsøgende.
Det er også min erfaring, at langt, langt de fleste mennesker er det, og jeg kan ikke se noget grundlag for at sammenligne statistikken på kontanthjælpsområdet med statistikken på dagpengeområdet for at vurdere, om der generelt er rådighedsproblemer på det ene eller det andet område.
Hans Andersen (V), 2013-12-11:
Tak for svaret.
Ministeren nævner og gentager ret og pligt-diskussionen og det princip, der gælder, og jeg er sådan set enig med ministeren i, at de allerfleste mennesker, der er ledige, jo ønsker at få et job hurtigst muligt, ingen tvivl om det.
Men årsagen til, at jeg spørger om det, er jo, at KL og ministerens egen partifælle Aarhusborgmester Jakob Bundsgaard siger: »Jeg er helt overbevist om, at der bliver sanktioneret for lidt hos a-kasserne.
Der er så stor forskel mellem kommuner og a-kasser, at det skal kigges grundigt efter i sømmene i forbindelse med den kommende reform.«
Det giver mig sådan set anledning til at spørge, om ministeren er enig i det udsagn, eller om ministeren er uenig i, at der her er et forhold, som skal kigges grundigere efter i sømmene, fordi tallene 29 og 3 pct. dog er voldsomt forskellige, når man kigger på dem.
Og jobklare kontanthjælpsmodtagere og forsikrede dagpengemodtagere har i hvert fald, kan man sige, det til fælles, at de kan gå ud og tage et job umiddelbart.
Så er ministeren enig med sin partifælle formanden for Arbejdsmarkedsudvalget i KL?
Kristian Jensen (V), 2013-12-11:
Se, spørgsmålet om, hvorvidt man har forsøgt at lægge pres på Rigsrevisionen, skal vi nok få afklaret og diskuteret i det samråd, som bliver afholdt senere.
Når jeg spørger ind til, hvem der har taget initiativet, er det, fordi jeg gerne vil vide, hvem der har ansvaret for, at man på den her måde gør et forsøg på at få ændret en undersøgelse, som de af Folketinget udpegede statsrevisorer har bedt Rigsrevisor om.
Man forsøger altså at gribe ind i en proces, hvor Folketingets vagthunde har bedt om, at noget bliver undersøgt; det forsøger man at gribe ind i.
Jeg er sådan set interesseret i at vide, hvem der har taget initiativet til det: Er det finansministeren, er det justitsministeren, eller er det statsministeren, der har taget initiativet?
Det er ofte sådan herinde, at man siger, man ikke har fået svar på sit spørgsmål.
Her mener jeg faktisk, det er berettiget, for jeg spurgte ind til, hvem der har taget initiativet.
Altså, hvem har taget initiativet?
Er det finansministeren, der tog initiativet og sagde til sine folk i ministeriet: Tag nu kontakt til Statsministeriet om at sende et brev til rigsrevisor?
Var det finansministeren, eller hvem var det, der tog initiativ til, at det her ikkeunderskrevne brev blev sendt af sted, og hvornår blev initiativet taget?
Ellen Trane Nørby (V), 2013-12-11:
Jeg har tilladt mig at spørge, om det er statsministerens holdning, at velfærdsturisme er en udfordring, som EU-landene skal løse i fællesskab.
Det har jeg selvfølgelig spurgt om på baggrund af både det firelandebrev, som Tyskland, Holland, Østrig og England sendte allerede tilbage i foråret, og også på baggrund af den seneste diskussion i EU-kredsen, hvor Europa-Kommissionen jo meget tydeligt har meldt ud, at Europa-Kommissionen ikke mener, at det her er et problem.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-12-11:
Tak for spørgsmålet.
Allerførst vil jeg gerne slå fast, at det er vigtigt, at EU-borgerne kan søge og få arbejde på tværs af grænserne.
Det er jeg helt sikker på kommer rigtig mange danskere og også mange danske virksomheder til gode.
Regeringen har således ikke noget problem med, at EU-borgere kommer til Danmark som lønmodtagere, tager et arbejde og bidrager til vores fælles kasse, og det håber jeg egentlig at vi er rigtig mange der er enige om.
Men det er jo også klart, at der er tendenser, som vi skal være opmærksomme på, og som kan give anledning til bekymring.
Jeg vil gerne sige meget klart, at for regeringen er det et problem, hvis man opnår ydelser gennem snyd og misbrug, og det er selvfølgelig også et problem, hvis man kommer til Danmark ene og alene for at blive forsørget.
Jeg synes f.eks., at man med god ret kan spørge, om det er rimeligt, at man som nyindrejst borger fra et andet medlemsland uden videre kan modtage børne- og ungeydelser og børnetilskud eller andre ydelser.
Men vi skal også have klart billede af, hvor problemerne opstår, hvor store de er, og selvfølgelig også hvor langt vi skal gå for at løse dem.
Jeg tror ikke, det løser noget at skære alle EU-borgere, der rejser ind i Danmark for få et arbejde, over en kam med henvisning til velfærdsturisme.
Jeg tror ikke, det løser noget, for der er ingen lette løsninger, der er ingen smutveje i det her spørgsmål.
Som spørgeren også henviser til, er det ikke kun i Danmark, der er en debat om fri bevægelighed og velfærdsydelser, det har de også i en række andre medlemslande.
Det, vi ved, er, at medlemslandene jo har indrettet deres velfærdsydelser forskelligt, og udfordringerne er derfor ikke altid de samme fra land til land.
Men vi drøfter løbende de her problemstillinger med Kommissionen og selvfølgelig også med andre medlemslande.
Vi har en fælles interesse i at sikre, at den frie bevægelighed ikke bliver misbrugt eller undergraver vores velfærd.
Når det er sagt, synes jeg også, vi skal huske på, at de grundlæggende principper for den frie bevægelighed er noget, der er fastlagt i traktaten, og når vi drøfter den frie bevægelighed i Bruxelles, så er vi 28 lande med meget forskellige interesser og synspunkter.
I første række mener jeg, at løsningerne skal findes nationalt og i forhold til de konkrete problemstillinger, der kan opstå.
Det har vi gjort på SU-området, hvor uddannelsesministeren har haft møder med forligskredsen senest i går, så vidt jeg er orienteret.
Tilsvarende vil skatteministeren snarest invitere partierne til drøftelser af den såkaldte børnecheck, og så vil beskæftigelsesministeren udarbejde en redegørelse til Folketingets Europaudvalg om vandrende arbejdstageres ydelser i Danmark og brugen af dem, som selvfølgelig også vil danne baggrund for en drøftelse.
Ellen Trane Nørby (V), 2013-12-11:
Nu har jeg hverken hørt statsministeren eller mit eget parti, Venstre, på nogen måde gøre det her til en debat om at være for eller imod den fri bevægelighed.
Det er jo ikke det, det handler om.
Det handler sådan set om fairness.
Det handler netop om, om vi mener, det er o.k., at man kan komme til et andet land og fra dag et få adgang til alle ydelserne uden at bidrage tilsvarende.
Det var jo baggrunden for, at vi i sin tid indførte et optjeningsprincip for børnepenge; et optjeningsprincip, som regeringen ikke har villet tage kampen med Europa-Kommissionen om.
På trods af at Tyskland har fået godkendt et optjeningsprincip, har den danske regering med statsministeren i spidsen valgt at lægge sig fladt ned og sige, at jamen så administrerer vi bare sådan, at man får børnepenge allerede fra dag et.
Det synes jeg ikke er rimeligt.
Det synes jeg ikke er fair.
Det synes jeg ikke er fair over for de mange danskere, der går på arbejde, bidrager og betaler deres skat.
Og jeg synes egentlig heller ikke, at det har sammenhæng med de principper, vi normalt stiller op i det danske velfærdssamfund, nemlig at vi både selvfølgelig yder, men at vi også dermed har en mulighed for at kunne nyde, når vi har det behov.
Derfor vil jeg egentlig gerne tage fat på det, som var den oprindelige ordlyd, nemlig om statsministeren mener, at det er noget, der skal håndteres i fællesskab EU-landene imellem, for det svarede statsministeren ikke på i første runde.
Og når jeg synes, det er interessant, er det, fordi på det rådsmøde, som regeringens repræsentanter også deltog i i Bruxelles i sidste uge, var konklusionen fra kommissæren på området, at det her ikke var noget, EU-landene skulle håndtere i fællesskab.
Er det en tilgang til problemet, som statsministeren er enig i?
Og hvis det ikke er det, hvordan kan det så være, at den danske justitsminister på ingen måde modsagde de konklusioner, som kommissæren drog på baggrund af det rådsmøde, der var?
Det lod jo stå tilbage, at Danmark var enig i konklusionen om, at velfærdsturisme er noget, som de enkelte lande må tage sig af, og ikke er noget, som spiller en rolle på fælleseuropæisk plan.