Sophie Hæstorp Andersen (S), 2011-02-01:
I Socialdemokratiet kan vi ikke leve med, at patienter dør, før hospitalet har tid til at give dem den livsnødvendige behandling med respirator.
Derfor har vi også været med til ligesom de øvrige partier, Enhedslisten og SF, at stille spørgsmål til sundhedsministeren og til at indkalde i samråd – to samråd faktisk.
Ministeren har også i dag redegjort for problemets omfang og forsøgt at fremlægge en plan for, hvordan vi løser det.
Fra Socialdemokratiets side vil jeg sige, at det jo virker ret absurd, at nogle mennesker, faktisk 19 mennesker i løbet af 2010, døde, mens de ventede på at blive undersøgt eller behandlet for alvorlig sygdomme som muskelsvind, polio eller andre kroniske respirationssygdomme.
Mens man kan blive opereret i knæet inden for en måned, er det sådan, at hvis man har problemer med at trække vejret, kan man altså få lov til at vente flere måneder.
Derfor har det også undret lidt, at Sundhedsstyrelsen helt tilbage i maj 2008 ikke mente, at der var et problem på området.
synes vi er ganske udmærket og som sådan også godt.
Vi er meget opmærksomme på, at pressen har fokuseret enormt meget på de mennesker, der er døde på ventelisten.
Lige så vigtigt er det at sætte fokus på, at en respirationsbehandling for en lang række patienter øger livskvaliteten, hvilket jo selvfølgelig må være indlysende.
Selv om man ikke umiddelbart er i risiko for at dø, er det aldeles rædselsfuldt ikke at kunne trække vejret, om det så bare er i en time, man har problemer med det.
Jeg synes, det er rigtig vigtigt at understrege, at det naturligvis er vigtigt, at vi hindrer dødsfald, som det fremgår af forslaget til vedtagelse, men det er sandelig også vigtigt at sikre, at folk kan trække vejret ordentligt, selv om de ikke er døende.
Det er sikkert velment at sætte en tidsgrænse på trakeostomi, men vi skal bare alle sammen være opmærksomme på – og det er også derfor, at jeg siger det fra talerstolen i min ordførertale – at det selvfølgelig rummer den svaghed, at det ikke p.t. fremgår af forslaget til vedtagelse, hvornår vi regner den her måned fra.
Vi går selvfølgelig ud fra, at det er en måned, fra man er blevet visiteret til at få behandlingen.
I langt de fleste tilfælde er trakeostomien planlagt.
Det vil sige, at man i god tid konstaterer, at evnen til at trække vejret er for nedadgående, og der planlægges derfor trakeostomi f.eks. ½ år fremme i tiden, hvad der jo kan have sine fordele.
En planlagt trakeostomi har klare fordele frem for de behandlinger eller trakeostomier, der må gennemføres i huj og hast, når situationen er akut.
Nok så vigtigt er det dog at sætte fokus på, at trakeostomi langtfra er den eneste mulige respirationsbehandling, og at de øvrige former for behandling også kan øge livskvaliteten og være lige så påtrængende, fordi de f.eks. mindsker risikoen for lungebetændelser, der jo kan have en dødelig udgang, hvis man i forvejen er svag.
Hvis disse behandlingsformer nedprioriteres, for at man kan leve op til 1 måneds behandlingsgaranti for trakeostomi, kan man jo flytte problemet, så det bliver andre med behov for andre former for behandling, der får dårligere livskvalitet eller risikerer at dø af f.eks. lungebetændelser.
Derfor mener vi, at det er helt vitalt, at vi ud over den vedtagelse, vi alle sammen er enige om i dag, sikrer, at der er ressourcer til at give en garanti på 1 måned til trakeostomi, så det ikke tages fra andre former for respirationsbehandling, og at vi sikrer, at der er en ordentlig kapacitet på hele området.
På samme måde duer det selvfølgelig heller ikke, hvis man giver en øget ressourcetildeling til hurtig trakeostomi, hvis det medfører, at ventetiden til undersøgelser og visitation til behandling i stedet for bliver længere, for så er man jo sådan set lige vidt og kommer faktisk i den situation, at flere af de her behandlingstyper vil blive akutte.
På den baggrund kan vi støtte forslaget til vedtagelse i dag, også med de bemærkninger, der var fra fru Liselott Blixt om, at vi selvfølgelig gerne havde set, at det ikke var noget, man tilstræbte, men noget, der skulle være der.
Men med de bemærkninger, jeg selv har haft som ordfører om, at det også er vigtigt, at vi ser på hele området, og at vi sikrer, at der er kapacitet ikke bare til en type respirationsbehandling, men til flere, vil jeg sige, at vi kan støtte forslaget og selvfølgelig vil følge op og ikke være blege for at indkalde ministeren igen i samråd eller stille spørgsmål, hvis det er sådan, at det ikke forbedrer sig på det her område.