runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ellen Trane Nørby (V), 2009-03-25:
Jeg tror altid, det er vigtigt, at vi har en god debat.
Jeg tror også, det er vigtigt, at vi løbende drøfter, hvad der skal ske med TV 2's fremtid.
Men jeg tror også, man er nødt til at erkende, at den økonomiske situation, som TV 2 stod i, var meget alvorlig og også krævede, at vi i medieforligskredsen forholdt os offensivt og aktivt til de tal, vi blev præsenteret for.
Jeg tror overhovedet ikke, at der var nogen af os, der ønskede os den situation, der var opstået.
Det ville da have været meget rarere også for medieforligspartierne, hvis der ikke havde været økonomiske problemer på TV 2.
Ja, det var jo faktisk noget, vi egentlig følte at vi godt kunne forlange af en bestyrelse og en ledelse på TV 2 - at de styrede virksomheden på en ordentlig måde, at de havde styret den mest populære tv-kanal blandt danskerne, vores stærke public service-kanal, bedre.
Det havde de desværre ikke, og derfor var vi også nødt til at tage nogle skridt, som jeg tror vi alle sammen helst ville have været fri for at tage, men som var nødvendige set i relation til TV 2's økonomi.
Der er mange af de her tal, der er markedsfølsomme, fordi der også er konkurrenter, som gerne ville have indsigt i dem, og det tror da pokker, for det kunne jo nok lette deres virksomhed meget.
Det tror jeg man er nødt til at have respekt for i den her diskussion.
Hvor svært det end kan være, og hvor gerne vi end ville have fuld åbenhed, så er der sager i Folketinget, hvor der ikke er fuld offentlighed omkring enhver detalje.
Men medieforligspartierne har med de drøftelser, vi havde i december måned og hen over nytår, i høj grad stillet kritiske spørgsmål til alle elementer og til alle de tal, vi er blevet præsenteret for.
Vi vil også løbende følge op på dem, og fra Venstres side vil vi i høj grad løbende følge op på de tal, som TV 2 har præsenteret som en forudsætning for aftalen, fordi aftalen jo er blevet indgået på det grundlag.
Og hvis økonomien viser sig at være væsentlig anderledes, bliver vi nødt til at forholde os til det og drøfte det i medieforligskredsen.
Per Clausen (EL), 2009-03-25:
Nu er jeg jo ikke sådan af den opfattelse, at der ikke kan være eksempler på, at tal skal være fortrolige, og at informationer skal være fortrolige.
Det kan også godt være, at det er nødvendigt i den her sammenhæng, men jeg synes jo bare, at det ville være rart, hvis vi, der skal lovgive på området, i det mindste havde mulighed for at få indsigt i de papirer, som her spiller den afgørende rolle for, om man laver noget, som jeg er sikker på at samtlige medieforligspartier slet ikke bryder sig om, nemlig en betalingsordning for TV 2. Jeg tror sådan set, at det måske kunne afkorte nogle debatter og reducere mængden af spørgsmål, som jeg er nødt til at stille i den her sag, hvis man kunne klare det på den måde.
Jeg skal nok tage det op over for ministeren, men jeg vil bare sige til fru Ellen Trane Nørby, at det jo er af afgørende betydning, at vi kan få en politisk debat, hvor også dem, der ikke støtter et resultat, bagefter kan sige: Det gik ordentligt for sig, der var seriøse argumenter for, og derfor blev vi ikke enige, men vi synes faktisk, at tingene foregik på en ordentlig måde.
Det tror jeg er meget vigtigt.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-03-25:
I Finansudvalget herinde er det sådan, at der er fortrolige notater, som aldrig kommer til viden blandt Folketingets almindelige medlemmer, men som i høj grad ligger til grund for økonomiske beslutninger.
Og det kan man kalde et demokratisk problem, men man kan også stille sig selv det spørgsmål, om man, når man har en virksomhed som TV 2 og har en masse markedsfølsomme tal, som jo i høj grad også er enormt spændende for konkurrenterne, skal have de tal ud at flyde frit i offentligheden.
Vurderingen har været, at der var nogle af de tal, der var af en fortrolig karakter og derfor ikke kunne stå på forsiden af en avis.
Der påhviler selvfølgelig også os, som har været med til at forhandle det, et ansvar, i forbindelse med at vi i medieforligskredsen har drøftet det her enormt grundigt, og at vi har stillet en lang række kritiske spørgsmål til de enkelte tal, og at vi også nu følger udviklingen meget tæt og løbende.
Vi får løbende indrapporteringer om, om de tal, vi er blevet præsenteret for, også stemmer overens, eller om vi er nødt til at gribe ind og håndtere tingene anderledes.
Per Clausen (EL), 2009-03-25:
Det er jo rigtigt, som fru Ellen Trane Nørby siger, at der er mange elementer, man kan tage fat i.
Jeg vil nøjes med at tage fat i et enkelt, og det er indførelsen af betaling til TV 2, eller en afgift, som pålægges mennesker, der har andre betalingskanaler end TV 2, kunne man jo lige så godt kalde det.
Jeg har forstået på den debat, der har været i dag, at hvis man rejser kritik af grundlaget for, at det var nødvendigt at indføre den betaling, har fru Ellen Trane Nørby et rigtig godt svar, nemlig at hun ved noget, vi andre ikke ved.
Så jeg vil bare spørge fru Ellen Trane Nørby, om hun synes, at det er et godt udgangspunkt for at gennemføre lovgivning i Danmark, at man har en rapport, hvor alle tallene er hemmelige, og så har man nogle informationer, som det kun er dele af Folketinget, der er i besiddelse af, for slet ikke at snakke om befolkningen, der så bare må tro på, at de argumenter, man er blevet mødt med i forligsforhandlingerne, er så kvalitativt gode, at der er grund til at indføre den her betalingsordning.
Bjarne Laustsen (S), 2009-03-25:
Jeg ville jo gerne have, at ministeren i stedet for at nævne, hvem han har gået og talt med, og hvem der har sagt det ene og det andet og det tredje, var mere konkret.
Jeg har det lidt lige sådan.
Jeg vil gerne være fri, så jeg har også min bank til at ordne mine forretninger og den slags ting, for det er nu engang praktisk.
Men det koster jo nogle penge alligevel.
Og selv om man udliciterer en opgave og beder andre om at gøre det, så koster det jo nogle penge.
Det, der er problemet i den her øvelse - som det har været det med de andre - er, at dem, der er gået foran og har lavet besparelser, bliver straffet, fordi de har gjort noget, når ministeren så kommer med et system, der kører det hele ud i et tyndt lag over det hele, besparelser over det hele.
Ministerens system her belønner dem, der sidder på hænderne og lader være med at gøre noget, der kunne være fornuftigt f.eks. at investere i tekniske hjælpemidler, og hvad ved jeg - for at få en billigere drift af deres skole.
Men her tilgodeser ministeren de forkerte, for dem, der har sparet, bliver straffet en gang til.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-03-25:
Jamen der er to ting fra Ombudsmanden.
Der er denne kritik om, at Ombudsmanden tror, at vi har blandet offentlighed og partshøring sammen.
Det har vi ikke, men det er uheldigt, at det fremtræder på den måde.
Vi er selvfølgelig udmærket klar over, at det er to forskellige ting, men da aktindsigtsbegæringen kom på et tidspunkt, hvor vi var ved at være færdige med sagen, fik den pågældende det altså samlet.
Det var en fejl, det sker ikke mere.
Men efter min opfattelse er der altså ikke sket nogen uret; man har fået de papirer, man skulle have, og man har fået den partshøring, man skulle have.
Det betyder jo altså også, at den pågældende har fået de papirer, der skal udleveres.
Ombudsmanden siger så, at der er kommet andre papirer, og at sagen skal genoptages, eller rettere, Ombudsmanden spørger, om vi vil genoptage den, eller hvordan det nu er formuleret - Ombudsmanden kan jo ikke bestemme, hvad en minister skal, men det tilrådes altså - og der er det, jeg siger, at vi kigger på de papirer nu, vi går dem grundigt igennem igen.
Det gør vi.
Jesper Langballe (DF), 2009-03-25:
Som jeg har forstået Ombudsmandens kritik, gik den ikke så meget på spørgsmålet om, hvorvidt det var en eller to stakke papirer, men mere på spørgsmålet om, at de rettigheder, man har ifølge partsoffentlighedsloven, og den ret, man har til at blive partsafhørt, ikke må sammenblandes.
Og når man lod udleveringen af dokumenterne vente til partsafhøringen, var det efter Ombudsmandens mening en sammenblanding.
Det kan ministeren være uenig med Ombudsmanden i, men jeg mener at kende ministeren godt nok til at vide, at hun til enhver tid vil mene, at i forhold til kritik af en minister har Ombudsmanden det sidste ord.
Jeg gentager lige mit andet spørgsmål, nemlig om kirkeministeren i Ombudsmandens kritiske bemærkninger finder anledning til at genoptage sagen.
Meta Fuglsang (SF), 2009-03-25:
Men hvor der er tale om en kvinde med et andet statsborgerskab end dansk, som rejser til Danmark og gifter sig og har to børn, hvoraf den ene er over 15 år og den anden er under 15 år, står den kvinde jo i en situation, hvor det ældste barn ikke nødvendigvis kan komme til at bo i Danmark sammen med hende.
Og så vil jeg spørge ministeren, om hun kunne overveje at ændre praksis, så familier forbliver samlet i de her situationer, og om, hvad der eventuelt kunne få ministeren til at overveje at skifte praksis, så vi lever op til forpligtelserne til at holde familier samlet.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-03-25:
Jeg kan selvfølgelig ikke kommentere enkeltsager, og referatet kan ikke afklare, hvad det er for nogle regler, der gælder, fordi det helt afhænger af, hvis man nu tog den situation, som fru Meta Fuglsang nævner, om det er en, der har boet her i 17 år, eller om det er en, der er kommet ind i går.
Jeg kan sige, at vi jo desværre ser, at der er mange forældre, der rejser hjemmefra, lader deres børn blive i hjemlandet og så pludselig på et eller andet tidspunkt, hvor barnet har fået tilknytning til andre dele af familien, vil man have barnet herop.
Det er en situation ud af mange.
Og så er det sådan, at det ikke er sikkert, at den pågældende kan blive familiesammenført her i Danmark.
Hvis det er sådan, at man er her i Danmark, sender børn hjem på genopdragelse og lader dem blive tilstrækkelig længe i udlandet, så er det heller ikke sikkert, at de kan komme tilbage.
Hvis man lader børn, der allerede har opholdstilladelse, være væk i flere år, så kan det være, at opholdstilladelsen bortfalder, og sådan kan jeg jo nævne hundrede sytten eksempler, det er jo rent referat af reglerne - og dem er der mange af - og det er altid en konkret vurdering, der afhænger helt af, hvad det er for en situation, vi taler om.
Meta Fuglsang (SF), 2009-03-25:
Jeg vil gerne sige, at det er en konkret situation, som har sat gang i spekulationerne omkring de her børn, og der er i øjeblikket flere enkeltsager i pressen, som jeg godt er klar over at man ikke kan kommentere her som enkeltsager, men som jo rejser nogle vigtige spørgsmål om børns vilkår.
Det seneste eksempel, jeg har, er et eksempel med en pige på 17 år, der henvises til at rejse til Brasilien, selv om hendes mor bor her.
Moren er gift med en dansk mand, og hendes yngste barn har fået opholdstilladelse i Danmark, fordi det er et lille barn, og pigen på 17 år bliver så henvist til at rejse tilbage til Brasilien.
Så jeg vil gerne spørge ministeren, om de regler, som vi har, i tilstrækkeligt omfang tilgodeser hensynet til, at familien forbliver samlet, når vi oplever, at en pige på 17 år sendes tilbage til hjemlandet, selv om hendes primære omsorgspersoner er i Danmark.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-03-25:
Nu tror jeg, at fru Meta Fuglsang har en konkret sag i baghovedet, men jeg kunne ikke høre det, og jeg kunne ikke høre, hvad der var opholdstilladelse, og hvad der var statsborgerskab.
Men jeg vil sige, at det jo er sådan, at vi er undergivet internationale regler om familiens enhed, og jeg har jo netop forleden dag, hvor fru Meta Fuglsang vist også var til stede, i Integrationsudvalget klart redegjort for, hvordan praksis er.
Jeg ved ikke, om det er den situation, fru Meta Fuglsang tænker på, nemlig at der kommer personer fra forskellige lande og gifter sig i Danmark og gerne vil have opholdstilladelse her, og det kan de ikke få.
Så er det jo sådan, at man undersøger, om ægtefæller, som jeg forstår det drejer sig om, kan udrejse samlet til et land.
Jeg kan ikke helt høre, om det er den situation, der tænkes på, men jeg må jo gætte mig til det.
Det her er jo en uforberedt spørgetime, så jeg regner med, at det er det politiske, vi skal diskutere, og ikke en gentagelse af de specifikke oplysninger, der blev givet i Integrationsudvalget i sidste uge.
Meta Fuglsang (SF), 2009-03-25:
Jeg vil gerne spørge ministeren, hvad der er den aktuelle praksis for tilkendelse af opholdstilladelse i Danmark til børn med andet statsborgerskab end dansk, når en af forældrene er flyttet til Danmark, f.eks. i forbindelse med at en forælder indgår ægteskab med en dansk statsborger, som så bor i Danmark.
Og jeg vil især gerne høre om ministerens overvejelser i forbindelse med forholdet mellem hensynet til familiens enhed, altså at familien kan forblive samlet, og de rammer, vi så giver for opholdstilladelse til de børn.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-03-25:
Jeg er bare nødt til at sige, at hr. Henrik Dam Kristensen jo ikke vil tage ved lære af det, der sker.
Det er jo helt klart med de tal, som vi hele tiden spyr ud - hvis det er det, hr. Henrik Dam Kristensen efterlyser - tørre, kolde kendsgerninger, at der er kommet flere i arbejde.
Der er flere børn, der er kommet i vuggestue og i børnehave.
Der er flere unge, der klarer sig langt bedre i systemet.
Der er flere kvinder, der kommer ud i uddannelsessystemet.
Muslimerne føler, at Danmark er det bedste land for muslimer.
Det var der en undersøgelse om forleden dag.
Sådan kan vi blive ved.
Alle tal, der overhovedet bliver målt - og der bliver målt hele tiden, vil jeg sige til hr. Henrik Dam Kristensen - viser, at det går langt bedre.
Hele tiden går det fremad.
Vi bliver selvfølgelig ved med at puffe på, at tempoet skal øges.
Vi ændrer hele tiden fokus, for når vi har koncentreret os om kvinderne, viser det sig selvfølgelig, at så går det dem godt; så sakker mændene bagud, og jamen så fokuserer vi på dem.
Det gør vi hele tiden på nye områder for hele tiden at gøre det bedre for de grupper, som vi så en stund har fokuseret lidt mindre på end de andre.
Sådan ændrer fokus sig.
Jeg sender altså meget gerne alle de statistikker over, der viser: Flere i arbejde, flere i institutioner, flere velintegrerede og flere, der føler sig godt tilpas i Danmark.
Det bliver aldrig godt nok, men det bliver stadig bedre, vil jeg sige til hr. Henrik Dam Kristensen.
Henrik Dam Kristensen (S), 2009-03-25:
Det sidste er vel det bedste bevis på, at vi har fat i noget.
Altså, når man giver sig til at være meget, meget upræcis og i øvrigt også ukorrekt i forhold til, hvad der skete for nogle år tilbage, må jeg så gøre ministeren opmærksom på, at nogle af dem, der nu er problemer med, var 3-4 år, da den nuværende regering kom til.
Må jeg gøre ministeren opmærksom på, at undervejs her har ministeren sagt, at det går i den rigtige retning, og at regeringens politik er ved at lykkes, og at der bliver taget hånd om tingene.
Det er jo ikke det, man oplever, når man ser på, hvad der sker ude i virkelighedens verden.
Derfor må jeg sige til ministeren, at det trick med at beskylde mig for med de her spørgsmål at gå efter en bestemt etnisk gruppe ikke er korrekt, og det skal ministeren ikke slippe godt af sted med.
Ministeren skulle hellere koncentrere sig om at svare på det, der blev spurgt om, nemlig hvordan vi sikrer en ordentlig, fornuftig integration, som gør, at nogle af de uheldige tal, vi har, bliver nedbragt.
Der har ministeren til trods for de mange, mange rapporter - som vi i øvrigt har læst overhovedet ikke noget bare i nærheden af noget, der ligner et svar.
Det synes jeg er sørgeligt og bedrøveligt.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-03-25:
Når jeg nævner det med rapporterne, er det, fordi hr. Henrik Dam Kristensen som medlem af Integrationsudvalget får dem alle sammen.
Enten læser han dem ikke, eller også taler han mod bedre vidende, og så ved han endelig ikke noget om, hvad der foregår ude i kommunerne, hvor integrationen jo er forankret.
Der er jo ikke nogen, der har med integration at gøre, der ikke tager sociale problemer alvorligt, men de skal behandles som det, de er, sociale problemer, og kriminalitetsproblemer skal behandles som kriminalitetsproblemer.
De skal ikke behandles, så man stempler en bestemt befolkningsgruppe for al kriminalitet.
Det er bare det, jeg er nødt til at sige at man gør.
Der bliver taget hånd om det, og jeg må jo sige til hr. Henrik Dam Kristensen, at det er en meget stor skude, der skal vendes, for hvad var det, vi overtog?
Vi overtog en kultur her i landet, hvor man ikke kunne drøfte det her, hvor man ikke måtte stille krav, hvor masser af ansatte rundtomkring i kommunerne i misforstået politisk korrekthed på grund af den socialdemokratiske regering ikke turde bruge alle de redskaber, de har.
Det er blevet vendt.
Integrationspolitikken er en succes.
Den kører i den rigtige retning.
Der er stadig meget, der kan gøres endnu bedre, men det er fuldstændig urimeligt at komme og rette beskyldninger mod en bestemt gruppe og rette beskyldninger mod regeringen.
Der er aldrig gjort så meget for integrationen, som under den her regering.
Det er ikke noget, Socialdemokraterne har bidraget til.
Jeg kunne jo se, hvad jeg overtog, og hvor meget der stadig væk ikke kunne nås, fordi vi overtog et fallitbo, når det drejer sig om integrationen.
Og vi overtog et debatmiljø, der var forpestet.
Henrik Dam Kristensen (S), 2009-03-25:
Det er måske det mest fantastiske svar, jeg har hørt fra en minister, som er bedrøvet over, at jeg nu med det, jeg indledningsvis sagde, prøver på at gøre alle med anden etnisk baggrund til et kæmpe problem i det her land.
Det var overhovedet ikke det, der lå deri.
Jeg gjorde sådan set meget, meget klart, at det alvorlige, vi nu ser, først og fremmest er en politiopgave.
Det, jeg sådan set udelukkende bad integrationsministeren om at forholde sig til, var fødekæderne hertil.
Vi er nødt til at gøre integrationsministeren opmærksom på, at nogle af de her bander bl.a. udspringer fra ghettoområder.
Vi er da nødt til at gøre integrationsministeren opmærksom på, at vi desværre i dommervagter og andre steder også har en overrepræsentation af folk med anden etnisk baggrund.
Det her er ikke en mistænkeliggørelse i forhold til dem, men det er et forsøg på at få regeringen til at tage det her alvorligt.
Det eneste svar, vi fik fra ministeren, var, at man udspydede rapport på rapport og i øvrigt var på rette vej - samtidig med at der bliver skudt i gaderne.
Det må jeg sige at jeg synes var det bedrøvelige i det her.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-03-25:
Det eneste integration, der var i hr. Henrik Dam Kristensens spørgsmål,
var det sidste, da han sagde, at integrationsministeren måtte være den nærmeste.
Jeg må sige, at jeg er meget bedrøvet over, at hr. Dam Kristensen, som jeg kender som et ræsonnabelt og vidende, socialt indstillet menneske, der også har forståelse for mangfoldigheden i Danmark, nu gør bandeproblemet til et problem, som udlændingene over en bank er skyld i.
Hele det spørgsmål var jo egentlig et spørgsmål til justitsministeren, medmindre man mener, at alle i banderne er udlændinge.
Der må jeg sige at det må jeg tage afstand fra.
Jeg må tage afstand fra den trend, der åbenbart er blevet så moderne i Danmark, at alt, hvad der er dårligt i Danmark, er udlændingenes skyld.
Altså det, jeg som integrationsminister først og fremmest gør noget ved, er den seje, lange integration for at holde sammen på fædrelandet Danmark.
Det gør man altså ikke ved at udskrige alle, der har en anden etnisk herkomst, som bandekriminelle.
Det gør man ved et sejt integrationsarbejde, og jeg kan sige, at det også foregår i socialdemokratiske kommuner, hvor også socialdemokratiske kommunalpolitikere gør en kæmpe indsats.
Den allervigtigste forebyggelse af kriminalitet, når det drejer sig om udlændinge - men det er en meget lille del af udlændinge eller nydanskere, vi taler om - foregår ved et integrationsarbejde, som foregår i hele landet og er en folkesag, hvor man nærmest fra vugge til grav døgnet rundt prøver at tage fat om dem, der har problemerne.
Det går fremad på alle punkter.
Men det er ikke nok, det kan altid blive bedre.
Vi spyr rapporter ud fra Integrationsministeriet.
Forleden dag kom der en rapport, som hr. Henrik Dam Kristensen har fået, nemlig rapporten om marginaliserede unge.
Den viser to ting, nemlig at regeringens initiativer er lykkedes, men at der er ting, hvor vi skal sætte endnu mere turbo på de initiativer, vi er i gang med.
Den plan er vi ved at lægge.
Henrik Dam Kristensen (S), 2009-03-25:
Som jeg tror vi alle har opdaget, er der desværre flere kvarterer i Danmark, hvor der er uroligheder, ganske alvorlige uroligheder.
De er så alvorlige, at vi også har oplevet skyderier.
Vi har igennem dagspressen kunnet se, at mange beboere rent faktisk lever i frygt i deres egne kvarterer, og jeg synes, at man også har set mange interviews med beboere, hvor frygten har været tydelig at se, og også ubehaget ved at skulle gå i frygt i deres egne kvarterer.
Der er mindst to aspekter i det her.
Det ene er den kriminelle del med bandeopgør, ulovligheder, kamp om et narkotikamarked.
Men så er der den anden del, nemlig fødekæderne bl.a. til denne bandekriminalitet.
Hvilke tanker har ministeren gjort sig om, at det tilsyneladende er relativt nemt at få ny tilgang til de her bander, og at det er relativt nemt for de her bander også at få meget unge til at udføre opgaver for sig?
Vil ministeren i erkendelse af alt det, som vi nu så tydeligt har set alle sammen, lave en meget mere målrettet handlingsplan, som betyder, at vi får gjort op med fødekæderne til banderne?
Det er vel i realiteten det, der først og fremmest må være en integrationsministers opgave.
Bertel Haarder (V), 2009-03-25:
Det er, ligesom når staten forhandler med kommunerne: Der er nogle, der får en gevinst, og der er nogle, der får et tab, og det, man bliver enig om til sidst, er et gennemsnitforhold.
Tilsvarende bygger den besparelse, der kaldes de administrative fællesskaber, på et gennemsnitforhold.
Der er taget højde for, at nogle skoler allerede har realiseret besparelsen, mens der på andre skoler er et større potentiale.
Men det kan man jo ikke sidde og lave en regel om, og derfor har man altså lavet en generel regel, som bygger på det, som man efter den bedste vurdering mener er det gennemsnitlige potentiale, vel vidende at nogle ikke kan realisere det, at andre har realiseret det, mens der til gengæld er andre igen, der kunne spare mere.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-03-25:
Der bliver spurgt, om jeg mener, vi overholder internationale konventioner, og det kan der svares klart ja på.
Altså, den situation, at en mor rejser til et andet land, med den følge, at hun ikke kan få hele børneflokken med, er ikke en situation, jeg vil tage stilling til.
Men vi har en lang række regler, som jeg har nævnt, for der kan være tale om forskellige situationer.
Det er altså ikke sådan, at man bare uden videre kan få voksne børn familiesammenført her i Danmark, hvis man rejser hertil.
Men konventionerne bliver overholdt, og det bliver nøje undersøgt i hver eneste sag.