Per Stig Møller (KF), 2007-05-15:
Jamen jeg er da glad for, at hr. Rune Lund kan læse op, og han kunne sikkert læse op i mange timer endnu af de publikationer, som regeringen har udsendt, fordi regeringen netop ikke vil skjule noget som helst, og jeg er da glad for, at hr. Rune Lund for en gangs skyld tror på regeringen og læser regeringens skrifter op.
Det var da dejligt.
Det var da en ny ting, at hr. Rune Lund tror så stærkt på regeringen.
Det er jeg glad for.
Så er jeg også glad for den brede tilslutning, der er i Folketinget til den her omlægning af vores indsats i Irak.
Jeg tror, det er det rigtige tidspunkt, vi laver omlægningen på.
Så skal det ikke være nogen hemmelighed, at det er en omlægning, der har været forberedt længe.
Den var ikke relevant for 2 år siden, hvor hr. Morten Helveg Petersen foreslog den, for på det tidspunkt var Irak jo meget, meget langt fra sit styrkemål, som var 330.000.
Det oplyste forsvarsministeren som det styrkemål, man gik efter, jeg tror, det var sidste efterår, og det styrkemål er jo først nået nu.
For 2 år siden havde Irak heller ikke overtaget sikkerheden for nogen af provinserne.
Det har Irak nu for tre ud af de fire, vi opholder os i, og man forventer, at den fjerde bliver overtaget i år.
Jeg erindrer da også, at Socialdemokratiet stemte for Enhedslistens forslag til vedtagelse så sent som i december 2006, hvor Socialdemokratiet gik ind for, at man straks skulle rykke ud.
Det havde nok ikke spillet så stor en rolle for Socialdemokratiet, men i hvert fald over for Irak havde det været illoyalitet.
Så det kunne man selvfølgelig gøre straks, og derfor stemte vi også imod vedtagelsen.
På baggrund af det sidste års uenigheder mellem Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre på den ene side og regeringen på den anden er jeg glad for, at vi i denne situation, hvor vi lægger om i lyset af udviklingen og irakernes egne ønsker, nu kan stå sammen igen.
Det er altså ikke ord, vi bruger her i Folketinget.
Og hvis regeringen lyver, så har hr. Niels Helveg Petersen løjet lodret for Folketinget i 1998.
Jeg skal læse op, hvad hr. Niels Helveg Petersen på SR-regeringens vegne skrev i sine bemærkninger til beslutningsforslaget i 1998, som gav tilslutning til et dansk militært bidrag til en international indsats i Mellemøsten, som altså var, at vi skulle støtte den amerikanske indsats i Irak mod Saddam Hussein.
Der skrev man følgende til Folketinget: »På basis af oplysningerne om udviklingen i situationen finder regeringen, at Iraks obstruktion af UNSCOM’s virke har en så grov og vedvarende karakter og udgør et så væsentligt brud på betingelserne i våbenhvilen, at det ud fra en helhedsvurdering af den lange række af allerede vedtagne resolutioner er velbegrundet, at det internationale samfund om nødvendigt svarer igen med militære magtmidler således som resolution 678 giver bemyndigelse til, såfremt det ikke viser sig muligt at tilvejebringe en forhandlingsløsning.«
Og inde i begrundelserne for denne konklusion står der: »Et dansk bidrag til indsatsen er i klar forlængelse af dansk politik, hvad angår masseødelæggelsesvåben.«
Hov, hvor kom de fra?
Det vil sige, at hr. Niels Helveg Petersen stod her og løj lodret.
Eller hvad med hr. Niels Helveg Petersen her i Folketinget den 19. marts 2003: »Jamen jeg er da dybt bekymret over masseødelæggelsesvåben i hænderne på hensynsløse diktatorer.«
Fru Marianne Jelved sagde den 19. marts 2003 her i Folketinget: »Det Radikale Venstre ønsker at gøre op med Saddam Husseins tyranni og diktatur, masseødelæggelsesvåben osv.«
Hov, der kom de igen.
Hvor kom de fra?
Socialdemokratiet skal ikke føle sig for sikker, for Socialdemokratiet siger den 14. november 2002, det er hr. Mogens Lykketoft: »Vi er jo enige om, at det har varet alt for længe at sikre, at Irak afvikler sine masseødelæggelsesvåben«.
Nå, der var de igen.
Hr. Frank Jensen siger ved andenbehandlingen af regeringens forslag den 21. marts 2003: Jeg er ikke i tvivl om, at Saddam Hussein har masseødelæggelsesvåben.
Det vil sige, S og R har stået her og løjet i 1998 og i 2003.
Det er ret alvorligt.
Det har jeg ikke sagt.
Jeg stemte for S’ og R’s forslag i 1998, fordi jeg havde samme opfattelse som SR-regeringen havde, nemlig at der var en meget stor risiko for de masseødelæggelsesvåben.
Vi skrev jo ikke, at begrundelsen var masseødelæggelsesvåben.
Vi skrev jo lige præcis, at det er, fordi de ikke har fulgt FN’s resolutioner, præcis som hr. Niels Helveg Petersen, plus det, at vi nævnte flere resolutioner end 678.
Så vores grundlag var altså stærkere end det, SR-regeringen kom med i Folketingssalen i 1998, som vi i øvrigt loyalt støttede.
Så det var ikke nogen løgn.
I så fald har alle løjet.
Man kan jo kun handle, som hr. Lars Barfoed sagde, ud fra den viden, der eksisterer på et givet tidspunkt, eller den viden, der formodes at være på et givet tidspunkt.
Det er jo let nok at komme lang tid senere og sige, at den viden var forkert.
Jamen vi må jo handle ud fra den viden, vi har på det tidspunkt, vi handler.
Vi kan jo ikke lade være med at handle, fordi vi siger, at vi måske får en anden viden engang i fremtiden, så er historien løbet sin vej.
Så krigsgrundlaget i 2003 var mindst lige så solidt som krigsgrundlaget i 1998, og det er også, hvad regeringens folkeretseksperter kom til, også de samme eksperter, som hr. Niels Helveg Petersen byggede på i 1998.
Og derfor synes jeg faktisk, at jeg er nødt til at tale alvorligt til Det Radikale Venstre, når man bruger sådan nogle ord her i Folketingssalen.
Så går jeg videre til hr. Holger K. Nielsen, der jo har lov til at have den opfattelse, at krigen er tabt.
Det ville være tragisk, og det er jeg sikker på hr. Holger K. Nielsen også selv synes, nemlig at det ville være tragisk, hvis det er rigtigt.
For det betyder jo, at kræfter, som hverken hr. Holger K. Nielsen eller jeg sympatiserer med, så vil have fået magten og taget magten.
Så der går jeg ud fra, at vi er enige.
Vi bryder os ikke om AlQaeda, og vi bryder os ikke om ekstremister nogen af os, så vi vil helst begge to håbe på, at demokratiet vinder.
Og derfor vil det være tragisk, hvis krigen er tabt.
Det håber jeg ikke den er, og det tror jeg heller ikke den er, for landene i regionen betragter den jo ikke som tabt.
Man kan også bruge ordene, som Forsvarets Efterretningstjeneste anvendte, og som hr. Rune Lund citerede: Fremtidsudsigterne er dystre.
Og derfor må der jo gøres noget, for at disse udsigter ikke bliver virkelighed.
Der var møde i Sharm El Sheikh den 3. maj og den 4. maj, og der var jo alle regionens lande plus G8-landene plus Danmark til stede, og der traf vi jo rent faktisk nogle beslutninger.
Vi traf en række beslutninger for at forhindre, at krigen er tabt, for at forhindre, at demokratiet bukker under, for at nå det resultat, som jeg er sikker på hr. Holger K. Nielsen og jeg begge to ønsker, nemlig at Irak hænger sammen under et demokratisk styre i fremtiden.
En af betingelserne er jo altså, at forsoningsprocessen virkelig kommer i gang, og den er ikke vellykket.
At der kommer en bred demokratisk midte, bestående af sunnier og shiitter, således at de kan koncentrere sig om ekstremisterne blandt shiitterne og ekstremisterne blandt sunnierne.
Det forudsætter selvfølgelig, at sunnier og shiitter begynder at tro på hinanden inden for den demokratiske proces og have tillid til hinanden.
Og det er derfor, at det er så vigtigt, at vi bidrager til den demokratiske proces, bidrager til, at denne regering eller regeringsform overlever – ikke nødvendigvis denne regerings chef, det må de jo selv afgøre, men at den demokratiske regeringsform kommer til at virke.
Det er derfor, at vi startede disse overvejelser i en samtale mellem mig og udenrigsminister Zebari, efterfulgt af en samtale mellem mig og statsminister Maliki et par dage efter, og det var omkring den 1. december i fjor.
Der var det tydeligt, at de nu var indstillet på at overtage sikkerheden fra provins til provins, og det vil sige, at når de selv ønsker at overtage sikkerheden, så skal vi jo ikke fastholde sikkerheden for næsen af dem.
De havde mere brug for, og det var Malikis forslag, at vi hjælper i centraladministrationen, f.eks. finansstyringen, så de mange penge, der ligger i olieindtægterne, kommer rigtigt ud og korruptionen bliver standset, at man får hjulpet i Landbrugsministeriet, i Olieministeriet og i Menneskerettighedsministeriet.
Og derfor var vores vurdering efter de samtaler, at vi skal lægge det her om, og denne omlægning, som jo så svarer meget fint til mange af de tanker, Socialdemokratiet og De Radikale har gjort sig, bare efter vores opfattelse for tidligt, kan realiseres nu i den kombination, som vi har fundet frem til, og som vi er enige om er det rigtige tidspunkt, når de nu selv overtager sikkerheden i de forskellige provinser.
Og det skriver FE jo trods alt også, vil jeg sige til hr. Rune Lund, som jo læste op, og det var fuldstændig korrekt, men der står jo altså også i § 4: »De væbnede konfrontationer mellem irakerne finder primært sted i Iraks etnisk-religiøst blandede provinser: Bagdad, Diyala, Tamim og Ninawa.«
Det er der ikke noget nyt i.
Det har de gjort hele tiden.
Og der står jo i punkt 12: »Voldsniveauet, herunder antallet af angreb mod koalitionen, i de ni provinser i det sydlige Irak er betydeligt lavere end i det centrale Irak.«
Og det er altså i det sydlige Irak, vi er.
Der er jo trods alt også sket nogle fremskridt.
Hr. Rune Lund citerede fra side 7, og det er fair og fint at citere fra regeringens pjece om Danmarks engagement i Irak, men på samme side 7 står der jo altså også nogle oplysninger om, at væksten i bruttonationalindkomsten var på 3 pct. i 2006 og vil blive på 14,4 pct. i 2007, og BNI pr. indbygger var i 2004 på 989 US dollar og forventes at nå 2.060 US dollar i 2007.
Det står altså på samme side.
Og det anslås, at ca. 833.000 irakere havde fastnettelefonabonnement under Saddam Hussein, mens ca. 9,8 millioner irakere havde telefonabonnement pr. januar 2007.
Det indikerer da altså også en vis velstandsstigning.
Før krigen var der ingen kommercielle tv- og radiostationer og ingen uafhængige aviser og tidsskrifter.
I marts 2006 var der 54 kommercielle tv-stationer, 114 kommercielle radiostationer og 268 uafhængige aviser og tidsskrifter.
Det vidner dog om, at den forfatningsmæssige ret til ytringsfrihed og pressefrihed altså er indført; den var der ikke før.
Det er rigtigt, at det er dystert; det er rigtigt, at der er mange vanskeligheder; det er rigtigt, at det kan gå helt galt; men det er altså ikke rigtigt også at fortie, at der er en fremgang nogle steder.
Hvad er alternativet til at hjælpe den centrale regering, som prøver at holde sammen på landet?
Hvad er alternativet?
Ja, der er to alternativer: Det ene alternativ er, at landet opdeles i tre eller to dele: en sunniledet del, en shialedet del, en kurdisk del.
Det vil straks påkalde sig regionens foruroligende interesse: iranerne ind i syd, Saudi-Arabien vil holde meget øje med sunniområdet og tyrkerne med det kurdiske område.
Vi kan altså risikere en regional konflikt.
Eller man kan risikere det, som desværre også er i gang, at der kommer en etnisk fordrivelse, således at shiitter får fordrevet sunnierne fra midterområdet, og så er der kun to stater.
Det vil naturligvis også påkalde sig Saudi-Arabiens voldsomme interesse i at sikre sunnierne i området; det vil ske.
Det er det ene alternativ, hvis ikke det lykkes at få det her land til at hænge sammen under en demokratisk ledelse.
Det andet alternativ er jo, at man præcis får det sammenbrud i kaos og anarki, som Al-Qaeda går efter, for prøv at bemærke, at sunniekstremister og shiaekstremister dræber hinanden, men Al-Qaeda dræber sunnier og shiitter alle vegne for at få skabt en kaotisk situation.
Som vi talte om ved en tidligere debat her: Hvorfor er det egentlig sygeplejerskerne f.eks. og lægerne, man går så kraftigt efter fra terroristernes side?
Ja, det er jo for at få samfundet til at bryde sammen og få borgerne til at opleve dette som det store mareridt.
Det er, hvad AlQaeda vil opnå.
Der har vi teksten fra Al-Zawahiri.
De har jo skrevet alt selv.
Ligesom Hitler gjorde det i »Mein Kampf«, har Al-Zawahiri også skrevet alt det, de vil.
Der har han i »Knights under the Prophet’s Banner« efter 2001 skrevet: Vi vil have fat i en sammenbrudt stat for derfra at skabe kalifatet og indlede kampen med Vesten.
De er på jagt efter en sammenbrudt stat, og det er derfor, de er så ihærdige i Irak.
Det er derfor, det er så vigtigt, at det ikke lykkes for dem, men at det lykkes at undgå, at krigen er tabt, og vinde en sejr for demokratiet.
Vanskelig som den må være, er alternativerne værre.
Det er jo det, man altid skal se på: Hvad er alternativet?
Derfor synes jeg, det er klogt, at Folketinget her bredt beslutter, at vi støtter, at disse negative scenarier ikke bliver til noget, og at vi bruger den omlægning, der er foreslået i beslutningsforslaget – og som jeg er glad for at S er enig i, og hvor jeg også erkender, at Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet jo også har haft mange af tankerne, for vi behøver ikke at opfinde den dybe tallerken hver gang – at vi er sammen om, at det her skal lykkes, at krigen og demokratiet ikke må være tabt, og at befolkningen skal have fremgang og fred og ro.
Det er så også det, regionens lande har lovet Irak, hvis Irak til gengæld lover at gå ind i den forsoningsproces, som er nødvendig.
Denne etniske konflikt, som er der – der er sunnier mod shiaer, der er Al-Qaeda mod dem alle sammen, der er Iran, der spiller med – gør det alt sammen meget svært.
Det har betydet, at der ganske rigtigt er et forfærdelig stort antal flygtninge, internt og eksternt fordrevne, og det er derfor, regeringen også i det samme forslag, som vi har bred tilslutning til, afsætter 100 mio. kr. til at hjælpe dem her i 2007 og op til 100 mio. kr. i 2008.
Jeg vil godt over for hr. Morten Helveg Petersen bekræfte vores forståelse for tolkene: Vi lader dem ikke i stikken.
Det sagde statsministeren i øvrigt også til hr. Rune Lund her i Folketingssalen den 11. april 2007: »... regeringen har jo gentagne gange understreget, at vi ikke vil lade nogen af bataljonens irakiske tolke i stikken i forbindelse med hjemtagningen af den danske bataljon.
Og det er selvfølgelig et løfte, vi står ved.«
Det sagde statsministeren her den 11. april, og det står jeg også ved.