Frank Aaen (EL), 2011-04-15:
Forleden var jeg til generalforsamling i A.P. Møller – Mærsk A/S og stillede det spørgsmål til formanden for bestyrelsen: Hvor meget betaler A.P. Møller – Mærsk A/S i skat i Danmark?
Svaret var: 55 mio. kr. på et år – 55 mio. kr. Der er set bort fra olien, som har nogle særlige regler, men alt det, der gælder A.P. Møller – Mærsks rederidrift, butiksdrift og øvrige virksomhed i Danmark: 55 mio. kr. i skat.
Det viser lidt om, hvor langt rederierne og de store selskaber er kommet med stort set at kunne slippe for at betale skat, for
ser vi på, hvad der kommer ind i skat fra de andre store rederier, vi har i Danmark, så er beløbet nogenlunde i samme størrelsesorden.
Vi kender ikke alle tallene, fordi de normalt er dækket af hemmelighed, men vi ved lidt om dem, fordi vi har fået nogle sammentællinger af, hvor meget rederierne samlet betaler i skat, og det er stort set peanuts.
Jo, siger nogle så, men så er der jo ansatte, som betaler skat, og det er rigtigt.
Sådan er det i en del virksomheder, hvor selskabet ikke betaler meget skat, men hvor de så til gengæld har en del ansatte, der betaler personskat.
Men sådan er det jo heller ikke inden for rederidrift.
Der betaler man jo 0 kr. i skat som ansat, det vil sige, at rederen slipper for at betale den del af lønnen, der normalt skal betales i skat, og kun udbetaler nettolønnen til de ansatte.
Så heller ikke fra de ansatte kommer der skat ind i samfundet.
Man er godt nok dækket af dansk lovgivning, herunder den danske sociallovgivning osv., men skattebetaling til at hjælpe med at finansiere velfærden og det danske samfund er der ikke noget af.
Så er der spørgsmålet om at sikre Danmark som søfartsnation.
Jo, det tror jeg vi er enige om alle sammen, men det kræver jo, at der er beskæftigelse på skibene, for hvis ikke der er dansk beskæftigelse på skibene, mangler der en meget vigtig del af det, der gør, at Danmark kan kalde sig en søfartsnation, og det undermineres altså endnu mere med den her lov.
Den er lavet lidt om, men det oprindelige skøn var, at den ville koste 6.000 arbejdspladser på skibene.
Det er muligt, at det mindskes lidt med lovændringen, men det ændrer jo ikke ved, at det underminerer beskæftigelsen på danske skibe med danske søfarende.
DIS bliver mere og mere et bekvemmelighedsflag.
Så spørges der helt naturligt til, om nationalitetskravet er vigtigt i en globaliseret verden, om det har mening.
Ja, det har det altså, hvis man skal være en søfartsnation, så har det mening, at man dog har nogle ansatte af dansk nationalitet på dansk indregistrerede skibe.
Men der er et andet problem, og det er nemlig de overenskomstmæssige vilkår for de ansatte på skibene.
Der har man jo så en anden regel, nemlig DIS-reglen, § 10, der siger, at overenskomster på dansk indregistrerede skibe kun må omfatte folk af dansk nationalitet, og det betyder, at jo flere udenlandske ansatte, der kommer på danske skibe, jo dårligere dækning overenskomstmæssigt.
Og det går jo endnu mere i retning af, at vi bliver et bekvemmelighedsflag, hvor man ikke kan være sikker på, at de ansatte har ordentlige løn- og arbejdsvilkår.
Hvis man fjernede den regel og sagde, at alle, der er ansat på et dansk indregistreret skib, selvfølgelig kan omfattes af en dansk overenskomst, ville en del af problemet være fjernet, men det vil man jo heller ikke.
Tværtimod fastholder man den paragraf i DIS-lovgivningen.
Jeg skal lige sige omkring den der § 10 i DIS-reglen – så kan ministeren jo tage det op – at det altså er en regel, der er i strid med internationale konventioner, at det altså er en regel, der er groft diskriminerende, som er i modsætning til retten til frit at kunne vælge sin egen fagforening, for her har staten lovgivet, at det ikke er tilladt for en filippinsk sømand, der arbejder på et dansk skib, at blive omfattet af en dansk fagforening og en dansk overenskomst.
Så meget for det.
Det her er bare endnu et eksempel på, at rederierne bestemmer lovgivningen på deres eget område.
Det har de gjort i årtier, og det gør de også med den her lov.
Jeg kender ikke noget andet erhverv, der i den grad selv bestemmer, hvilken lovgivning der skal gælde for deres erhverv.