Morten Messerschmidt (DF), 2007-12-06:
Jeg synes, det er et spændende tema, der er til debat her i dag, nemlig hele diskussionen om, hvordan EU skal finansieres, hvad det er, EU skal have af indtægter, og følgelig også hvordan EU skal bruge sine midler.
Man kan selvfølgelig ikke tale om indtægter uden også at tale om måden, man anvender midlerne på.
Jeg vil i øvrigt opfordre til, at de ordførere, der måtte komme på efter mig, tilkendegiver et synspunkt i forhold til det spørgsmål, som Socialdemokraternes ordfører netop har talt om: hele spørgsmålet om, hvorvidt vi ønsker et EU med en budgetordning, ifølge hvilken det er flertalsafgørelser, som kommer til at afgøre, hvor meget Danmark skal bidrage med til EU's fælles kasse.
I øjeblikket bidrager vi med i omegnen af 17 mia. kr., men overgår det på linje med linjen i forfatningen og Lissabontraktaten generelt - til flertalsafgørelser, betyder det naturligvis, at Danmark kan stemmes ned.
Det betyder, at vi reelt ingen indflydelse har på, hvor mange skattekroner der skal ind og ud af landet.
Det viser jo i virkeligheden, hvor dybt paradoksal hele tankegangen bag den nye traktat er, og i hvilken retning man ønsker EU skal gå.
Og det understreger i øvrigt behovet for, at vi naturligvis skal have en folkeafstemning om Lissabontraktaten.
Nuvel.
Ser man på den måde, som strukturstøtten forvaltes på, kan man se, at de primære modtagerlande er gamle medlemslande.
Tanken om, at strukturstøtten skulle være noget, man gav, for at lande i en midlertidig krise kunne komme ud af den og komme videre og få opbygget en god industri, stemmer ikke overens med virkeligheden.
For virkeligheden er, at de primære modtagerlande af omfordelingspuljerne i EU er Grækenland, Portugal og en række andre sydeuropæiske lande, som har været medlemmer i rigtig mange år. Derfor er strukturstøtten snarere over en sovepude, end den er et egentligt incitament til at få reformer gennemført, og derfor bør strukturstøtten hurtigst muligt afvikles.
Endnu mere grelt står det til, når man ser på landbrugspolitikken, hvor man subsidierer landbruget langt, langt mere, end det med nogen som helst samvittighed i behold kan forsvares.
Det fører til højere fødevarepriser for os europæere og formodentlig også ringere kvalitet, fordi man fuldstændig lammer landbruget og sætter den fri konkurrence ud af kraft.
Og måske værst af alt skader det den tredje verden, skader de afrikanske landes muligheder for at eksportere deres varer til det store marked i EU.
Derfor har vi fra starten af klart sagt til regeringen, at vi ønsker en grundlæggende omlægning af EU's budgetter.
Vi vil ganske enkelt ikke acceptere et budget, som vi er imod, hvad angår 70 pct. af de midler, der bliver anvendt.
Derfor har vi insisteret på, at Danmark skulle melde sig i klubben af 1-procent-lande, sådan at vi står som strammere, når det kommer til EU's budget.
Vi vil ikke acceptere, at der år for år skal overføres flere og flere penge til et EU-cirkus, hvor brugen af pengene ikke bliver kontrolleret, hvor man ikke ved, hvem der bruger dem.
Man ved ikke rigtig, hvad vi får for dem, men man ved, at vi skal betale mere og mere.
Vi vil ikke acceptere den måde, EU's budgetordning fungerer på, og følgelig kan vi heller ikke stemme for et beslutningsforslag, som skal føre til, at EU kan få overført flere midler.