runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tina Nedergaard (V), 2010-11-10:
Og man kan spørge: Hvordan er det kommet bag på mig, at det foregår sådan i praksis, at når vi begynder at få tallene ind, der peger i den retning, bliver jeg informeret undervejs?
De tal havde vi ikke, da vi lavede genopretningspakken.
Altså, det giver sig selv, for da var vi simpelt hen så meget tidligere på året, at vi ikke med den samme sikkerhed som nu kunne fastslå aktiviteten i 2010 og forventningerne til 2011.
Det er også derfor, at finanslovarbejdet generelt er henlagt til efteråret, nemlig fordi man jo dér kan forudse – eller være tættere på at forudse – udviklingen.
Men situationen er jo den, at vi skal kunne finansiere den meraktivitet, der er ude i uddannelsesinstitutionerne, og derfor siger vi, at når den allersidste elev går ind ad døren til en skole, er den allersidste elev ikke så dyr som den første, der går derind.
Det er altså en velkendt sag, og derfor er det tåleligt, at vi medvirker til at finansiere meraktiviteten, ved at vi sænker enhedsomkostningen en lille smule.
Det bliver samme svar som til de øvrige spørgsmål: at aktiviteten stiger og vi har skullet finde finansiering til at betale flere taxametre ud.
Så vi skærer ned på taxametrene med 1½ pct. for at tilvejebringe ressourcer til at kunne udbetale taxametre også i fremtiden.
Altså, det bliver den samme sang, og jeg ved, det irriterer fru Christine Antorini, når jeg henviser til, at den offentlige sektor i øjeblikket koster mere end det, vi får ind i indtægter, og derfor er det et spørgsmål om, at man er nødt til at prioritere ressourcerne.
Og så kan man diskutere prioriteterne, men jeg hører faktisk aldrig fra Socialdemokraterne, hvad det er for nogle prioriteter, de vil lave, andet end at de vil hente flere penge ude i erhvervslivet og bruge i den offentlige sektor.
Det mener vi i VK-regeringen ikke er en løsning, fordi dansk erhvervsliv og danske virksomheder er pressede nok i forvejen og nok gerne vil have sig frabedt at få flere omkostninger i produktionen.
Jeg har selv været det.
Christine Antorini (S), 2010-11-10:
Hvorfor mener ministeren, at unge, der søger uddannelser som lærer, pædagog, sygeplejerske, ingeniør m.v., skal rammes af en ekstraordinær besparelse ud over de i forvejen varslede i finanslovforslaget, alene fordi der er flere, der søger netop de uddannelser, som regeringen selv har ønsket en større søgning til?
Hvorfor er det elever og studerende, der især skal rammes af regeringens nedskæringer med forslag om at fjerne SU for hjemmeboende, øge transportudgifter til unge på ungdomsuddannelserne og ekstraordinære besparelser på uddannelserne på grund af øget søgning til uddannelserne?
Tina Nedergaard (V), 2010-11-10:
Tak for spørgsmålet.
Det er sådan, at det i en situation, hvor samfundsøkonomien er stærkt udfordret, er nødvendigt, at alle bidrager til genopretningen.
Det gælder også et stort driftsområde som uddannelsesområdet, og det er centralt for mig, at vi prioriterer vores ressourcer.
Danske virksomheder er allerede meget klemt af, at de betaler store skatter og har store produktionsomkostninger i Danmark, og vi taber konkurrenceevne i øjeblikket.
Men det forventer jeg ikke at Socialdemokraterne har nogen forståelse for, for jeg har tidligere forsøgt, men det har ligesom ikke vundet gehør, at det sådan set er det, der er udfordringen.
Derfor er vi også nødt til at prioritere inden for uddannelsesområdet, og når jeg står i en situation, hvor jeg skal se på, hvad der er helt afgørende for at kunne få en ungdomsuddannelse, så ser jeg på det, vi ved noget om.
Det er helt afgørende, at man har en høj grad af faglighed med sig fra grundskolen, og så mener jeg, at det er klart bedre, at vi bruger pengene i folkeskolen til at lave en god folkeskole, men også en af verdens dyreste, endnu bedre; den bliver så også endnu dyrere, men det er, fordi der skal en stor omstilling til i forhold til f.eks. at skabe en inkluderende folkeskole.
Så det er udgangspunktet for det.
Samtidig har Socialdemokraterne haft meget travlt med at kritisere, at vi har lettet skatten på arbejdsindkomst og pålagt f.eks. fedtafgifter og andet, som så henter et provenu hjem.
Men skatteomlægningerne har faktisk betydet, at en almindelig LO-familie har fået omkring 3.000 kr. mere til rådighed hver måned, det vil sige 36.000 kr. mere om året.
De penge kunne man eventuelt bruge på at understøtte sit eget barns uddannelse ved at finansiere de udgifter, der måtte være, mens den unge er hjemmeboende.
Men vi afsætter penge fra den SU-pulje, der går til de unge hjemmeboende, til de familier, som ikke måtte have ressourcer til at løfte opgaven selv.
Christine Antorini (S), 2010-11-10:
Nu har vi jo gentagne gange set, når der har været et af regeringens nedskæringsforslag på uddannelsesområdet, at undervisningsministeren har givet den samme generelle varme sang om, at man må tage hensyn til den internationale krise, og her kommer jeg.
Nu spurgte vi helt konkret undervisningsministeren om de ekstraordinært store besparelser, der skal ramme uddannelsesområdet.
Det er jo sådan, at regeringen og Dansk Folkeparti i sit finanslovforslag, som netop er faldet på plads, i forvejen havde skåret knap 4 mia. kr. på forskning og uddannelse, og så har man pludselig opdaget, at der søreme er flere unge, der har valgt at starte på en ungdomsuddannelse.
Det er åbenbart så stort et problem for regeringen og Dansk Folkeparti, at man har besluttet sig til, at det skal uddannelserne da bare betale selv.
Det betyder ud over de besparelser, der i forvejen lå på uddannelsesområdet, at der bare på undervisningsministerens område er kommet en ekstraordinær besparelse på uddannelserne på 510 mio. kr.
Jeg vil gerne spørge undervisningsministeren, hvorfor regeringen mener, at det lige præcis er det, der gør, at der er flere unge, der gennemfører en ungdomsuddannelse.
For sagen er jo den, at regeringen har et kæmpestort forklaringsproblem, når vi snakker om ungdomsuddannelserne.
Der er færre unge, der gennemfører en ungdomsuddannelse, end da regeringen kom til.
Statsministeren har selv i forhold til sit vækstforum peget på, at det, der var en af de ti største udfordringer for Danmark, var, at der var for få unge, der uddannede sig.
Hvad sker der?
Man skærer både ordinært på uddannelserne, og så får de lige det her gok på 510 mio. kr. på Undervisningsministeriets område oveni.
Hvorfor tror undervisningsministeren, at det er det, der skal til for at løfte Danmark ud af den uddannelsesfælde, som regeringen er ved at bringe os i?
Tina Nedergaard (V), 2010-11-10:
Jeg tror ikke, at det er regeringen, der står alene med det problem.
Så vidt jeg husker Socialdemokraternes finanslovudspil – men det kan være, at den socialdemokratiske ordfører kan være helt præcis om det selv – er de penge, der er afsat til aktivitetsstigninger, alene de penge, der er afsat på det her område, det er alene globaliseringspuljepenge.
Om dem vil jeg bare sige: Det var jo ikke nok.
Det er jo derfor, at vi har en udfordring.
Vi har mere aktivitet i forhold til det, der var forudsat i de aftaler, der er lavet om globalisering.
Men det kan den socialdemokratiske ordfører nok løfte sløret for, når hun får ordet lige om lidt, hvis hun har lyst – det er ikke mig, der skal stille spørgsmålene.
Jeg skal ikke stille spørgsmålene, men jeg er da også nødt til, når vi står hernede, at forklare, hvorfor vi gør, som vi gør.
Det er altså, at de penge, der er afsat i globaliseringspuljen, ikke var tilstrækkelige til at finansiere den meraktivitet, og det er korrekt, at Undervisningsministeriet leverer pænt meget til at få skik på dansk økonomi, i forhold til at vi skærer i taxameteret, men i og med at der er penge fra flere taxametre, der udbetales, fordi der kommer flere i gang, er det jo stadig væk en fantastisk stor sum, der skal finansieres, og klart større, for vi bruger klart flere penge på uddannelse i dag, end da S og R var i regering, så vi har faktisk haft en positiv vækst i udgifterne.
Lars Barfoed (KF), 2010-11-10:
Det, jeg så ikke fik sagt, fordi min svartid var udløbet lige før, var, at det er min hensigt at rette henvendelse til Rigsadvokaten og bede Rigsadvokaten om at sikre sig, at man overalt i anklagemyndigheden er opmærksom på den bestemmelse i straffeloven og også er opmærksom på at anvende den, når der er mulighed for det.
Det kræver selvfølgelig, at man kan bevise, at der er den sammenhæng, men jeg synes, at nogle af de eksempler, der er i rapporten fra PET, tydeligt viser, at der må være en række sager, hvor man kan bevise en sådan sammenhæng.
Det er min holdning som justitsminister, at når man kan påvise den sammenhæng, så bør anklagemyndigheden også anvende den bestemmelse for også at demonstrere samfundets klare holdning over for den type forbrydelse, for det er fuldstændig uacceptabelt, og den holdning demonstrerer vi fra samfundets side, ved at anklagemyndigheden anvender bestemmelsen aktivt, når der er mulighed for det, og folk oplever at få en skærpet straf på det grundlag.
Så det agter jeg altså at bede Rigsadvokaten om at sikre sig at man er opmærksom på, og så forestiller jeg mig, at vi så, når der foreligger en ny rapport fra PET om et års tid, vil få lejlighed til at evaluere anklagemyndighedens muligheder for at anvende den bestemmelse.
Christine Antorini (S), 2010-11-10:
Nu ved jeg, at undervisningsministeren jo er fuldstændig klar over, at hovedbudgettet i samtlige år, som regeringen har haft magten, er blevet vedtaget med Dansk Folkeparti.
Det er nemlig ved de årlige finanslove.
Det er jo også det, der lige er sket nu.
Der er lavet den endelige finanslovaftale – igen, igen med Dansk Folkeparti – og i den lå der for milliarder af besparelser på uddannelsesområdet plus den ekstra besparelse på undervisningsministerens område på 510 mio. kr., fordi flere unge starter på en uddannelse.
Jeg synes, at undervisningsministeren skylder et svar på, hvorfor regeringen prioriterer på den måde, for det har jo ikke noget med globaliseringspuljen at gøre.
Det er jo nemlig fuldstændig, som min kollega, hr. Kim Mortensen, tidligere også var inde på, at sige, at globaliseringspuljen blev aftalt til at give et ekstraordinært løft på kvaliteten både i forhold til ungdomsuddannelser og videregående uddannelser.
Det har altid været sådan, at når der har været øget uddannelsesaktivitet, er det noget, der er blevet finansieret over finansloven.
At vi så i forbindelse med globaliseringspuljen også afsatte nogle midler til kapacitet er rigtigt, men det forklarer jo ikke, hvorfor regeringen og Dansk Folkeparti vælger at skære så massivt i de uddannelser, som rent faktisk nu skal løfte, at flere unge heldigvis søger uddannelse.
Så det, der er svaret, er åbenbart: Tak, fordi I søger uddannelse, nu kommer I bare til møde en uddannelse af ringere kvalitet.
Tina Nedergaard (V), 2010-11-10:
Nej, det, de møder, er: Tak, fordi I tager uddannelse.
Altså, det er simpelt hen helt fantastisk.
Socialdemokraterne er simpelt hen ikke klar over, at vi har verdens største offentlige sektor, og det har vi fortsat med det her finanslovudspil.
Socialdemokraterne løfter simpelt hen ikke blikket og kigger ud over verden og ser, hvad der sker andre steder.
Hvis vi havde pengene, ville vi da gerne betale dem, men en af grundene, til at ministeriet har givet en pæn andel, er, at vi har enhedsomkostningerne, og når vi får flere ud i uddannelse, falder enhedsomkostningerne lidt.
Det er jo bl.a., at vi har givet flere penge til sygehusene, ret præcist 25 mia. kr. mere til sygehusene om året end den tidligere regering – i nutidskroner, underforstået – altså reelt 25 mia. kr. mere om året.
Derudover har vi besluttet med hensyn til bl.a. folkeskolen, at vi ikke synes, at kommunerne skal skære, selv om vi har en international økonomisk krise, og derfor bliver der placeret en hel del på statens budget.
Og det påtager vi os ansvaret for i modsætning til Socialdemokraterne.
Christine Antorini (S), 2010-11-10:
Jeg kan godt forstå, at undervisningsministeren er fristet til hele tiden at snakke udenom og snakke om alt muligt andet – sygehuse og her kommer jeg – for det er en kæmpestor ekstraordinær besparelse, der rammer lige præcis ungdomsuddannelserne.
Derfor håber jeg, at undervisningsministeren nu vil forholde sig til den nedskæring, som rammer lige præcis de uddannelser, som undervisningsministeren har ansvaret for.
Jeg har lagt mærke til, at undervisningsministeren hele tiden tager den private sektor som gidsel i sit ærinde med at forsvare nedskæringerne.
Men jeg vil gerne spørge, om ikke undervisningsministeren har lagt mærke til, hvad man hele vejen rundt – Dansk Industri, Dansk Erhverv og dem, der i øvrigt kigger på fremtidig vækst, nemlig vismændene bag vismandsrapporten, der kom for et par uger siden – peger på.
De peger på, at det er en katastrofe – det vil jeg gerne understrege – at vi ikke får løftet uddannelsesopgaven, og er der ét sted, hvor der skal investeres, også i krisetider, så er det i uddannelse.
Har undervisningsministeren opdaget det, som er budskabet, det klare budskab, også fra den private sektor?
Tina Nedergaard (V), 2010-11-10:
Der er også en international økonomisk krise, og det er det, der smitter af på dansk økonomi.
Det ved jeg godt at Socialdemokraterne ikke kan lide at høre om, men det er jo årsagen til, at vi er nødt til at prioritere hårdere, end vi har gjort de foregående år.
Og jeg vil da gerne indrømme, at det var sjovere i de foregående år, hvor vi forholdsvis ukritisk kunne bruge mere i den offentlige sektor, fordi vi havde så kraftig en vækst i den private.
Men til trods for det fik vi nu på det tidspunkt også hele tiden at vide, at vi skar ned.
Vi bruger betydelig mere på ungdomsuddannelserne i dag, end vi gjorde, da den tidligere regering var ved magten.
Og det er jo en konstatering; det er altså blevet bedre.
Men der er også sektorer, som rent faktisk godt i øjeblikket kan medvirke til, at vi lige giver dansk økonomi et boost, så vi kan få sunde finanser.
Det er bl.a. gymnasierne – de har opbygget en betydelig egenkapital, og det er jo glædeligt.
Det er positivt, at de har brugt de gode år til at lægge til side, og på den måde minder de jo om regeringen.
Men det er altså også sådan, at når man kommer ind i lidt dårligere tider, kan man være nødt til at tære lidt på den ressource, man har lagt til side.
Og der ligger flere hundrede millioner kroner.
Christine Antorini (S), 2010-11-10:
Hvorfor mener ministeren, at unge, der søger uddannelser som lærer, pædagog, sygeplejerske, ingeniør m.v., skal rammes af en ekstraordinær besparelse ud over de i forvejen varslede i finanslovforslaget, alene fordi der er flere, der søger netop de uddannelser, som regeringen selv har ønsket større søgning til?
Per Husted (S), 2010-11-10:
Mig bekendt var tallene for ungdomsuddannelserne faktisk til rådighed, da man lavede genopretningspakken.
Tilmeldingen til dem sker jo tidligt på året.
En væsentlig del af forklaringen på det øgede antal unge på ungdomsuddannelserne og også de videregående uddannelser for den sags skyld er jo egentlig ret enkel, for når vi kigger på ungdomsårgangene, er de voldsomt voksende i de år, vi er inde i.
Hvis vi ser på de 19-20-årige, er antallet af dem faktisk steget fra ca. 290.000 i 2006 til 325.000 i 2010.
Alene fra 2009 til 2010 er antallet i den aldersgruppe faktisk steget med 9.000, og det forklarer faktisk en meget stor del af det øgede optag på uddannelserne.
Den samme tendens ser vi faktisk også på ungdomsuddannelserne for de 17-20-årige, som typisk er dem, der skal ind på ungdomsuddannelserne, nemlig en kraftig stigning i antallet af elever.
Så når ministeren går ud i pressen osv. og praler af, at vi får flere unge ind på uddannelserne, så kan det faktisk forklares ud fra den her demografiske udvikling, som jeg lige har redegjort for.
Inger Støjberg (V), 2010-11-10:
Jeg har en fornemmelse af, at hr. Eigil Andersen nu taler om den afbureaukratiseringsproces, som jeg har annonceret på beskæftigelsesområdet; i øvrigt også en afbureaukratiseringsproces, som jeg forventer og formoder at hr. Eigil Andersen er enig i skal ske, og derfor er jeg også meget glad for, at hr. Eigil Andersen her prøver på at vise en vis entusiasme på området.
Hvor længe de skal friholdes, og om de skal friholdes helt fra at søge job og møde op til samtale og aktivering, er noget af det, jeg nu vil se nærmere på og drøfte med de af Folketingets partier, der indgår i disse forlig.
Det gør hr. Eigil Andersens parti ikke, men det gør Socialdemokraterne.
Jeg er for tiden ved at bearbejde de mange, mange forslag, som jeg har fået ind som led i min afbureaukratiseringskampagne.
Der er tale om rigtig mange gode forslag, men mange af forslagene peger i vidt forskellige retninger, og derfor skal jeg selvfølgelig også bruge lidt tid på at bearbejde dem og se på, hvordan vi nu får afskaffet mest muligt af det bøvl, der jo helt utvivlsomt er i beskæftigelsessystemet.
Jeg har en fornemmelse af, hvad hr. Eigil Andersens næste spørgsmål kunne være, og til det kan jeg bare sige, at jeg forventer at komme med et udspil allerede inden jul.
Eigil Andersen (SF), 2010-11-10:
Nu har vi i SF deltaget meget aktivt i processen med hensyn til afbureaukratisering og med hensyn til at gøre forholdene langt, langt bedre for arbejdsløse, og når ministeren vil afskaffe reglen om, at hvis man skal tiltræde et job om en måned, skal man ikke sende ansøgninger, er det i virkeligheden en opfyldelse af vores forslag gennem lige så lang tid, som ministeren har været minister.
Men hvor det dog tager uendelig lang tid.
Den hidtidige regel om, at man skal sende nogle ansøgninger, også hvis man skal tiltræde et job om tre uger eller en måned, er den regel, som ministeren har betegnet som rigid – omsider vil jeg sige – og jeg glæder mig over, at vi er kommet så langt.
Men kunne det dog ikke gå lidt hurtigere?
Apropos det har vi i SF allerede for halvandet år siden foreslået, at der skulle indføres den regel, at når man er på arbejdsfordeling, altså arbejder 1 uge og er på dagpenge en anden uge, skulle man på tilsvarende måde fritages for at sende ansøgninger.
Man har jo sådan set en arbejdsgiver, og man har jo det håb, at virksomheden igen vil komme op at køre, så man kan komme tilbage på fuld tid.
Så er der jo ingen grund til, at man i den situation skal sende jobansøgninger.
Det er jo fuldstændig absurd, og mit spørgsmål til ministeren er fortsat: Hvor lang tid forventer ministeren, der vil gå, inden hun på tilsvarende vis ligesom med den første regel, jeg omtalte, når frem til, at også denne regel er alt for rigid og derfor bør afskaffes?
Hvor lang tid vil der gå?
Inger Støjberg (V), 2010-11-10:
Jeg tror, der findes to typer politikere.
Der findes den type politikere, der er glade, hver gang de får nogle ting igennem, hver gang de bliver hørt, og hver gang de ligesom synes, at tingene nu peger i den retning, som de selv ønsker.
Så findes der den anden type politikere, og det er så helt øjensynligt den type politikere, hr. Eigil Andersen tilhører.
Det er dem, som, skal man sige med tungt sind bevæger sig ned i Folketingssalen og siger: Buh, endelig fik vi gennemført nogle af de ting, vi gerne har villet have gennemført et stykke tid, og endelig er regeringen og Socialistisk Folkeparti enige.
Med hensyn til arbejdsfordeling kan jeg bare sige, at der er den helt grundlæggende forskel, at når man er på arbejdsfordeling, er man jo netop ikke sikker på, at man har et job på hånden, når arbejdsfordelingsperioden er slut.
Det er jo et helt grundlæggende vilkår, når man er på arbejdsfordeling, og derfor mener jeg heller ikke, vi kan sammenholde disse to områder.
Eigil Andersen (SF), 2010-11-10:
Det mener jeg nok er en noget misvisende prioritering, men det er jo ministeren, der bestemmer, hvad hun vil udtale sig om.
Der er et kæmpe behov for, at de kan blive bedre hjulpet, og vi skal have afskaffet noget bureaukrati.
De ansøgninger, som man sender, mens man er på arbejdsfordeling, er jo som sagt unødvendige, fordi man har en arbejdsgiver og arbejder hver anden uge.
Der er en masse fuldtidsledige, og dem kunne man jo så passende bede om – hvad man jo også gør – at søge de stillinger, som er ledige.
Så derfor har jeg da et håb om, at ministeren også her vil nå frem til, at også denne regel er for firkantet, for rigid, og at den derfor bør afskaffes.
Jeg lever i håbet.
Inger Støjberg (V), 2010-11-10:
Jeg vil skynde mig at sige, at jeg sandelig ikke vil begive mig ud i en psykologisk analyse af hr. Eigil Andersen.
Jeg har blot helt tørt konstateret, at hr. Eigil Andersen ikke tilhører en af naturens muntre sønner.
Når det så er sagt, er der jo den helt grundlæggende forskel, at når man er på arbejdsfordeling, er man jo netop ikke sikker på at have et job, når arbejdsfordelingen er slut.
Det er derfor, at det er så helt afgørende, at man søger job, imens man er på arbejdsfordeling.
For i virkeligheden kunne vi jo komme til at gøre de her mennesker en bjørnetjeneste, for når så f.eks. de 13 ugers arbejdsfordeling var afsluttet, kunne man stå uden job, fordi produktionen så desværre ikke var kommet i gang igen.
Det er jo den grundlæggende forskel, der er, men jeg kan høre, at hr. Eigil Andersen er af en helt anden opfattelse, og det skal hr. Eigil Andersen jo naturligvis have lov til at være.
Eigil Andersen (SF), 2010-11-10:
Jamen det er da meget glædeligt, at jeg har lov til det.
Så har vi da i hvert fald fastholdt ytringsfriheden.
Jeg vil gerne sige til ministeren, at der er masser af områder, hvor tingene som sagt fungerer alt for firkantet og alt for bureaukratisk, og det her er altså et af dem.
Jeg vil gerne nævne et andet, som handler om det samtalehysteri, der foregår, og det handler om, at man hver tredje måned skal møde til en samtale både i sin a-kasse og i jobcenteret, og der foregår stort set det samme, og i mange tilfælde foregår der bare det, at der bliver sat et kryds i et skema, og i øvrigt sker der ingenting.
Det tilhører også den gruppe af emner, hvorom ministeren plejer at sige, ligesom om de foregående, at der er visse minimumsregler, man skal overholde som arbejdsløs.
Men kan ministeren stille mig i udsigt, at hun også på dette punkt vil sige, at de samtaleregler om dobbeltsamtaler hver tredje måned er for meget af det gode, at det er for rigidt, og at det vil hun derfor lave om?
Inger Støjberg (V), 2010-11-10:
Jeg kan stille hr. Eigil Andersen i udsigt, at vi vil fortsætte med en meget aktiv arbejdsmarkedspolitik, at vi ikke vil lade mennesker i stikken, men jeg må jo også bare konstatere efter det her og også efter et samråd tidligere i dag, at der er Socialistisk Folkepartis linje en helt anden.
Jeg kan bare sige, at vi jo helt konsekvent har kunnet se, at den aktive arbejdsmarkedspolitik rent faktisk virker og får arbejdsløse tilbage på arbejdsmarkedet igen.
Derfor vil vi naturligvis fortsætte ad den vej, som vi har betrådt lige siden 2001, og det vil der ikke blive ændret på.
Det er sådan, at jeg meget gerne vil fjerne unødigt bureaukratisk bøvl i beskæftigelsessystemet.
Jeg glæder mig meget til at komme til at diskutere det med de af Folketingets partier, der indgår i forlig.
Det gør hr. Eigil Andersens parti så ikke i særlig vidt omfang, men det gør Socialdemokratiet.
Rasmus Prehn (S), 2010-11-10:
Vil ministeren erkende, at kommunerne skal skære ned på folkeskolen på grund af regeringens plan om nulvækst, når det nu fremgår af en undersøgelse fra Danmarks Lærerforening, at 74 kommuner til næste år skærer ned på folkeskolen for i alt 615 mio. kr. på grund af regeringens plan om nulvækst?
Eigil Andersen (SF), 2010-11-10:
Hvor lang tid forventer ministeren, der vil gå, inden ministeren også betegner regeringens egen regel om, at arbejdsløse på arbejdsfordeling skal være aktivt jobsøgende, som en rigid regel, som ministeren vil afskaffe?
Rasmus Prehn (S), 2010-11-10:
Jeg skal læse op: Vil ministeren erkende, at kommunerne skal skære ned på folkeskolen på grund af regeringens plan om nulvækst, når det nu fremgår af en undersøgelse fra Danmarks Lærerforening, at 74 kommuner til næste år skærer ned på folkeskolen for i alt 615 mio. kr. på grund af regeringens plan om nulvækst?