Margrethe Vestager (RV), 2013-04-09:
Jeg vil gerne takke for debatten.
Det lyder måske lidt underligt, men egentlig var jeg bange for, at vi ville få en festsang heroppe fra talerstolen, altså sådan lidt uforpligtende pæne ord om demokratiets tilstand og om, hvordan det så i øvrigt så ud med det.
Men jeg vil gerne kvittere for det spørgsmål, som hr. Hans Kristian Skibby stillede, nemlig hvorfor egentlig gøre noget særligt for, at de unge kan stemme, for de kan da bare gå ned og gøre det.
For det synes jeg sådan set er en meget god måde at tage stilling på.
Det lød, som om vi havde sådan en hønen og ægget-diskussion: Hvad kommer først?
Er det interessen for politik, og derfor stemmer man, eller stemmer man, og deraf kommer interessen for politik?
Jeg har det selv sådan, at i et repræsentativt demokrati er det vigtigt, at vælgerne stemmer, også når vælgerne stemmer blankt, eller uanset hvordan vælgerne stemmer.
Men det at stemme er i sig selv en vigtig handling i et demokrati.
Derfor synes jeg, at de ting, som er blevet sagt i dag, er meget vigtige, og også den forpligtelse, som Folketingets partier jo har påtaget sig med det forslag til vedtagelse, som er lagt frem, nemlig at gøre noget aktivt for, at flere stemmer.
For uanset hvordan man vender og drejer det, synes jeg, det er svært at se bort fra, at fra 1997 til 2009 er der 7 pct. færre af de 18-årige, der stemmer, 8 pct. færre af de 19-21-årige, der stemmer, men kun 4.5 pct. færre af de over 30-årige, der stemmer.
Der er altså en klar tendens til, at unge stemmer mindre end andre.
Og i Valgretskommissionens rapport kan man se meget tydeligt, at det at stemme er noget, man skal vænne sig til.
Det er en god demokratisk vane at stemme.
Det er noget, man lærer ved at gøre det.
Det er noget, man lærer ved at se andre gøre det.
Det er jo baggrunden, synes jeg, for de konkrete og fuldstændig åbenlyse anbefalinger, som vi har fået, nemlig at give unge anledning til at stemme sammen og se hinanden gøre det og gøre det tilgængeligt der, hvor man er.
Fra Dansk Folkepartis side lyder det så: Jamen skal vi så lade folk stemme alle mulige steder?
Ja, det kan da egentlig godt være.
Det kan da godt være, at vi i højere grad skal åbne vores demokrati, så man kan stemme flere steder.
Det kan da være, at det er det næste, vi kommer frem til, når vi ser, hvordan det går med at åbne vores afstemning for nogle af de vælgergrupper, der stemmer mindst, og hvor valghandlingen kan komme ud på uddannelsesinstitutioner, kan komme ud i boligkvarterer, kan komme ud der, hvor folk er.
Det synes jeg åbner nogle nye perspektiver, for hvad er et demokrati, hvor folk ikke stemmer?
Så bliver interessen ved spisebordet rundtomkring eller på den side af tv-skærmen, hvor man ikke har adgang til at deltage i dialogen.
For der er jo kommunalbestyrelsesmedlemmer, som kan fremsætte forslag om at gøre lige præcis det her, altså flytte afstemningen ud, og der er partiforeninger, som kan tage det konkrete initiativ og invitere andre af de lister, som stiller op, til at tage debatten nogle andre steder end der, hvor man plejer.
Jeg tror, det gør en forskel at blive inviteret.
Sådan har jeg det da selv med fester, nemlig at jeg kommer til dem, jeg er inviteret til, men jeg synes ikke, det er nogen skam at blive væk, hvis jeg ikke er inviteret.
Og måske har vi fået et demokrati, hvor man ikke oplever sig inviteret.
Det er i hvert fald den tanke, jeg kan få, når jeg ser på de unge; når jeg ser på borgerne med indvandrerbaggrund; når jeg ser på nogle af de borgere, som modtager kontanthjælp, nemlig at de ikke føler sig inviteret til at være en del af den fest, som det at stemme er.
Det synes jeg vækker til eftertanke.
Derfor synes jeg, at de konkrete initiativer, som Valgretskommissionen har givet os, giver et afsæt for ikke kun at værne om vores demokrati, men også for at udvikle det.
Der synes jeg at debatten i dag har været god, fordi den også har vist, at det ikke er noget blabla, for der er faktisk rigtige og virkelige demokratiske kræfter i at tage den diskussion.
Jeg håber så, det bliver til andet og mere end diskussionen, nemlig også til konkret handling.