Kenneth Kristensen Berth (DF), 2015-10-20:
Den 3. december 2015 skal danskerne bestemme, om vi vil bevare retsforbeholdet eller udstede en blankocheck til japartierne, så de fremover kan bestemme, hvilke dele af EU's rets-, asyl- og udlændingepolitik, som Danmark skal tilslutte sig.
Japartierne forsøger at få det til at se ud, som om afstemningen alene handler om dansk medlemskab af Europol, men hvis afstemningen kun skulle handle om Europol, hvorfor har japartierne så ikke fremlagt en aftale om kun at benytte tilvalgsordningen til EU's retsakt om Europol?
Sandheden er, at japartierne har valgt at benytte den situation, der er opstået omkring Europol, til at gennemføre en afskaffelse af danskernes retsforbehold.
Med Lissabontraktatens ikrafttrædelse i december 2009 blev hele EU-samarbejdet som hovedregel overstatsligt.
Så det har været klart for japartierne ganske længe, at der ville komme en udfordring i forhold til Europol.
Skiftende regeringer har således forsømt at skaffe Danmark en parallelaftale om Europol, fordi man hellere ville af med retsforbeholdet.
Men afstemningen den 3. december handler ikke om Europol.
Hvis danskerne stemmer nej den 3. december, er der garanti for, at Danmark kan fortsætte i Europol enten igennem en parallelaftale, som vi vil anbefale, eller – hvis det mod forventning ikke skulle være muligt – igennem en begrænset anvendelse af tilvalgsordningen til kun at tilvælge retsakten vedrørende Europol.
Derimod handler afstemningen den 3. december om, hvorvidt danskerne vil stemme ja til at aflevere suverænitet til EU i et ikke nærmere bestemt omfang.
Det eneste, vi ved, er, at ved et ja får et flertal på Christiansborg ret til at aflevere dansk selvbestemmelse til EU uden først at høre befolkningen.
Med andre ord forsøger regeringen og japartierne med det her forslag at delegere kompetencen efter grundlovens § 20 om at overlade beføjelser til mellemfolkelige myndigheder – i dette tilfælde altså EU – til et helt almindeligt flertal i Folketinget.
Det er ikke nødvendigvis en uproblematisk fortolkning af grundlovens § 20, som også blev forladt i forbindelse med afstemningen om Maastrichttraktaten i 1992.
Der er indgået en politisk aftale mellem fem af de seks japartier om, hvordan tilvalgsordningen skal fortolkes.
Det er vigtigt at slå fast, at denne aftale ingen juridisk betydning har.
Et ja den 3. december betyder, at et flertal på Christiansborg kan aflevere suverænitet til EU, både for så vidt angår de ti fravalgte retsakter, for så vidt angår asyl- og udlændingepolitikken, og for så vidt angår ethvert nyt EU-initiativ inden for det retslige område.
I øvrigt er der jo heller ikke fælles fodslag mellem japartierne om, hvad tilvalgsordningen skal bruges til.
Tre af partierne ønsker således tilsyneladende dansk tilslutning til en fælles EU-asyl- og -udlændingepolitik allerede nu.
Og indtil nu har vi heller ikke kunnet få svar på, hvad der egentlig ligger i statsministerens løfte om en folkeafstemning forud for tiltrædelse af en fælles EU-asyl og -udlændingepolitik.
Er dansk tilslutning til en permanent omfordelingsmekanisme i forbindelse med asylsøgere f.eks. at betragte som en tilslutning til en fælles EU-asyl- og -udlændingepolitik?
Når det er specielt interessant, skyldes det jo, at Europa-Kommissionen har valgt at sammenkæde fortsat deltagelse i Dublinkonventionen med tilslutning til en sådan fælles omfordelingsmekanisme.
Det er velkendt, at Dansk Folkeparti mener, at grænsekontrollen skal genindføres.
Med et ja den 3. december får partierne bag aftalen reelt vetoret over, om Danmark skal genindføre sin grænsekontrol eller ej.
Med andre ord: Hvis Det Radikale Venstre ikke vil genindføre grænsekontrollen, kan grænsekontrollen ikke genindføres.
Det er blot endnu et argument for klart at afvise afskaffelsen af retsforbeholdet.
I EU er der ingen vilje til at opretholde kontrollen med EU's ydre grænser, hvad der jo ellers var forudsætningen for, at nøglerne til den danske grænse blev deponeret, da Danmark i 1996 med virkning fra 2001 tilsluttede sig Schengenaftalen.
Danmark kan altså ikke forlade sig på kontrollen ved EU's ydre grænser, for denne kontrol er ikkeeksisterende, og derfor er det vigtigt, at vi i Danmark igen formår at kontrollere vores egne grænser.
Spørgsmålet er sådan set såre enkelt: Vil man have mere eller mindre EU?
Vil man have mindre EU, stemmer man nej, og vil man have mere EU, stemmer man ja.
Og så er man til gengæld også ganske sikker på at få rigtig meget mere EU, for den detroniserede forsvarsminister har jo stillet danskerne en afstemning om afskaffelse af forsvarsforbeholdet i udsigt og finansministeren en afstemning om tilslutning til euroen i tilfælde af et ja.
Regeringen forstår simpelt hen ikke det umisforståelige budskab, som danskerne leverede ved europaparlamentsvalget sidste år, om, at danskerne ønsker mindre EU.
For japartierne drejer det sig bare om at komme tættere på den kerne i EU, som vi andre jo ellers synes ser ud til at forvitre.
Så kort sagt: Hvis Danmark og danskerne i fremtiden skal være sikre på selv at kunne bestemme, hvilke udlændinge der får adgang til at komme til Danmark, og selv at kunne bestemme, om Danmark skal genindføre grænsekontrollen, så skal man stemme nej den 3. december.
Og af samme årsag anbefaler Dansk Folkeparti ikke vedtagelsen af dette lovforslag.