runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Manu Sareen (RV), 2012-01-11:
Der er to forskellige ting i det her.
Jeg ved godt, at den tidligere regering gik i dialog med henblik på f.eks. at få lavet Operation Kædereaktion, som vi har videreført, og det er også noget, vi fortsætter.
Den dialog fortsætter også, men når vi taler om dialog i den kontekst, som vi taler om nu, er det en dialog med erhvervslivet og også med de andre europæiske lande om, hvilken model det er, vi kan indføre i Danmark.
Det, som er vores præmis i det her, er, at vi gerne vil have flere kvinder i bestyrelser.
Dialogen består i at få gode råd og afsøge de forskellige muligheder, der er, også i de andre EU-lande og simpelt hen blive klogere, inden vi fremlægger et færdigt resultat.
Jeg vil love ordføreren, at når vi er kommet det nærmere, vil ordføreren selvfølgelig også blive inviteret til et møde, så vi kan diskutere de forskellige ting.
Det er klart, at det, vi har lagt op til, er et bredt samarbejde.
Sophie Løhde (V), 2012-01-11:
Nu står jeg her med Berlingske Tidende fra den 6. januar, hvor der står på side 11: »Hun« – altså sundhedsministeren – »vil nu foreslå sine regeringskolleger, at de overvejer at hæve aldersgrænsen for, hvornår de unge må købe øl.«
Men i dag i Folketingssalen kan vi ikke få at vide, hvad regeringen mener.
Til gengæld kan vi jo så trøste os med, at ministerens eget parti, Socialistisk Folkeparti, i modsætning til ministeren godt tør melde ud, hvad man mener på det her område.
Derfor vil jeg bare høre ministeren, om det ikke virker sådan bare en anelse absurd, at ministerens eget parti, Socialistisk Folkeparti, på den ene side mener, at det skal være forbudt for unge – for 17-årige – at købe en øl i supermarkedet, mens man samtidig i Socialistisk Folkeparti går ind for at nedsætte valgretsalderen til 16 år.
I SF tør man altså ikke overlade det til 17-årige at købe en lunken pilsner i Fakta, til gengæld har man fuld tiltro til, at 16-årige skal tage ansvar for, hvad det er for en finanspolitik, der skal føres her i Danmark.
Derfor vil jeg da gerne høre ministeren: Hvad er det, der taler for, at man som 16-årig er fuldstændig moden til at tage ansvar for at sætte sit kryds til folketingsvalget, mens man som 17-årig er totalt umoden til sammen med sine forældre at kunne tage ansvar for, hvorvidt man må købe en øl i supermarkedet?
Astrid Krag (S), 2012-01-11:
Undskyld, jeg smiler lidt.
Men jeg kunne jo også godt læse, at fru Sophie Løhde i pressen prøvede at gøre det her til en diskussion om aldersgrænser.
Der er vel ikke så meget at sige, andet end at fru Sophie Løhde selv tilhører et parti, hvis sundhedsminister stod i spidsen for at hæve aldersgrænsen for salg af spiritus til 18 år, mens selv samme regering stod i spidsen for at sænke den kriminelle lavalder til 14 år.
Det er muligt, at vi har brug for en generel diskussion af aldersgrænser i det her samfund, men det var ikke et problem for den tidligere regering, at nogle ting strittede i forhold til aldersgrænser, når man faktisk ville opnå noget sundhedsgavnligt, nemlig at færre unge fik et skadeligt alkoholoverforbrug.
Derfor synes jeg heller ikke, at det bør stå i vejen for, at vi kan overveje at bruge det som et redskab.
Det var jo lige præcis det, fru Sophie Løhde kunne citere mig for at sige, nemlig at vi skal overveje, om det her er et af de redskaber, vi skal bruge.
Jeg synes, det er rigtig fornuftigt, at vi kigger på hele raden af redskaber, også at vi kigger på, hvad vi kan lære af den skærpelse, der allerede er blevet foretaget: Havde den den effekt, man ønskede?
Havde den nogen utilsigtede konsekvenser, vi ikke kan leve med?
Det synes jeg faktisk er en god tilgang til tingene, at man kigger på virkeligheden og ser, hvordan tingene fungerer.
Fatma Øktem (V), 2012-01-11:
Tak for svaret.
Når jeg spørger til det, er det netop, fordi jeg også har læst i regeringsgrundlaget, at regeringen vil gå i dialog med virksomhederne.
Det har vi også talt om tidligere her i salen, og ministeren har også redegjort for, at man vil gå i dialog med virksomhederne, men det er der bare ikke så meget nyt i.
Jeg har også tidligere nævnt, at den tidligere regering jo også havde en kampagne om, at man skulle i dialog med virksomhederne om flere kvinder i bestyrelserne.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge ministeren konkret
: Hvad er succeskriteriet for denne dialog, og hvad skal der til for, at man vælger at indføre kvoter?
Hvad er det i den dialog, der skal gøre, at man siger, at nu skal der kvoter til?
Manu Sareen (RV), 2012-01-11:
Tak for det, og i lige måde, kunne man næsten sige, selv om der selvfølgelig er gået lidt mere end 100 dage siden valget.
Vi har jo tidligere her i Folketinget på foranledning af ordføreren drøftet regeringens holdning til kvoter i bestyrelser, og det gør jeg selvfølgelig gerne igen.
Kvinder sidder i dag kun på 11,6 pct. af bestyrelsesposterne i de børsnoterede aktieselskaber.
Når man fratrækker de medarbejdervalgte bestyrelsesrepræsentanter, er der færre end 7 pct. kvinder.
Mere end ni ud af ti generalforsamlingsvalgte bestyrelsesmedlemmer i Danmark er altså mænd.
Det er samtidig spild af talent, at begge køn ikke i højere grad er i spil til bestyrelsesposterne.
Det ligger derfor regeringen meget på sinde at gøre noget ved det her problem.
Derfor er det også nævnt i regeringsgrundlaget, og her slås det fast, at vi vil gå i dialog med erhvervslivet, og at vi vil vurdere forskellige forslag om kvoter på baggrund af køn.
Der er flere måder at gøre det på, flere måder at øge andelen af kvinder i bestyrelser på, og jeg vil gerne så vidt muligt udvikle en dansk model, som jeg også har nævnt tidligere, med bred opbakning fra erhvervslivets repræsentanter.
Samtidig ser jeg nærmere på forskellige modeller i andre europæiske lande og på, hvilke modeller de har brugt.
Fatma Øktem (V), 2012-01-11:
Først vil jeg godt lige have lov til at sige tillykke til ministeren med de første 100 dage.
Spørgsmålet lyder: Hvorfor mener ministeren, at det er en god idé at indføre kvoter for kvinder i bestyrelser?
Hvorfor mener ministeren, at det er en god idé at indføre kvoter for kvinder i bestyrelser?
Astrid Krag (S), 2012-01-11:
Jeg synes, at det er en anelse flyvsk at stå og efterlyse mere handling.
Udgangspunktet er jo, at de her regler, at de her patientrettigheder skal overholdes.
Det er ikke acceptabelt, at de ikke bliver overholdt.
Det er også derfor, at når jeg er blevet spurgt i pressen om, hvornår man så skal leve op til det, så er svaret, at det skal man nu.
Det skal man i dag, for der er jo en grund til, at vi har den lovgivning, og derfor giver det jo heller ikke – synes jeg – så meget mening at gå meget længere ned ad den sti end at sige, at hvis ikke regionerne kan løfte det ansvar, de har for kræftbehandlingen i det her land, er det ikke regionerne, der skal stå for vores sundhedsvæsen.
Regionerne er ansvarlige for at behandle kræftpatienter i det her land.
Det er dem, der er sygehusejerne.
Det er regionsdirektørerne, der skal skrive under på den indberetning, der skal sendes til Sundhedsstyrelsen hver måned.
Det er regionsrådene, der har det politiske ansvar.
Det ved regionerne også godt, og det er også derfor, vi kan se, at når den taskforce træder sammen, kommer der løsninger på bordet, så kommer der aftaler, og sådan skal det være, for ellers er det jo en grundlæggende bombe under hele den måde, vi har indrettet vores sundhedsvæsen og vores samfund på.
Så den er ikke så meget længere end det.
Det skal fungere.
Sophie Løhde (V), 2012-01-11:
Jeg er helt enig i, at det er meget vigtigt, at vi sikrer en langt bedre opfølgning og registrering på det her område.
Jeg synes jo bare, at med den måde, ministeren havde været ude i pressen på, havde jeg personligt selv troet, at ministeren også var i stand til efterfølgende at vise noget mere handling.
Men jeg stillede et meget konkret spørgsmål om, hvorvidt der, hvis nu man som region bryder loven om maksimale ventetider for kræftpatienter, så skal være nogen sanktioner for regionen.
Ministeren siger, at lov er lov, og lov skal holdes.
Ja, vi har mange love i det her samfund, men der er også en række love i det her samfund, hvor det rent faktisk har nogle konsekvenser, hvis man ikke overholder dem.
Det er der ikke på det her område.
Selvfølgelig kan ministeren gå i pressen og sige, at det er beklageligt, at det ikke er godt nok, og at det skal være bedre, men mener ministeren, at der skal være nogen sanktioner, hvis der er nogle regioner her i landet, som ikke overholder den lov om maksimale ventetider for kræftpatienter, som jeg da alt andet lige må forstå at ministeren også synes er ekstremt vigtigt bliver overholdt?
Astrid Krag (S), 2012-01-11:
Jeg må sige, at jeg ikke synes, at det bare er at få bedre styr på en overvågning, og jeg synes da heller ikke, at det er upassende at konstatere, at man har overtaget en overvågning, som ikke var robust nok, når sådan noget her kan finde sted.
Det er da ikke at pege fingre ad nogen.
Det er bare at konstatere, at det ikke har været godt nok, når sådan noget har kunnet finde sted, og nu forbedrer vi det.
Det, vi har brug for, er jo lige præcis at vide, om den tid, der går, fra en patient giver samtykke til behandling, til behandlingen påbegyndes, ligger inden for lovens rammer.
Det kræver altså, at vi har den viden og kan følge den centralt.
Det er det, der nu bliver taget hånd om i første omgang med nogle skemaer, indtil man har fået udarbejdet teknikken i Landspatientregisteret og det kommer op at køre.
Jeg synes, at det er forkert at sige, om det bare er det hele, for udgangspunktet er, at den lovgivning skal overholdes.
Ligesom al anden lovgivning i det her land skal overholdes, skal den her lovgivning også overholdes.
Der er en grund til, at vi arbejder med maksimale ventetider som patientrettigheder.
Det er, fordi der er tale om nogle sygdomme, hvor tid er en fuldstændig afgørende faktor, og derfor skal det tages meget alvorligt, og regionerne skal selvfølgelig leve op til deres ansvar, og det er de også helt med på.
Sophie Løhde (V), 2012-01-11:
Jeg synes jo, at det er lidt trist, men alligevel kendetegnende for ministeren, at når man ikke selv vil levere nogen særlig klare svar, begynder man i stedet at skyde på sin forgænger.
Jeg synes faktisk, at det her spørgsmål er alt for alvorligt til, at man skal parere af på den måde, og derfor havde jeg også håbet, at ministeren ville være lidt konkret i forhold til en sag, som jeg tror optager rigtig, rigtig mange danskere.
På mødet i går kunne vi jo forstå, at alle de her mange ting og flotte ord, ministeren har været ude med i bl.a. dagbladet Politiken og andre steder, dækkede over, at den handling, der nu skulle finde sted, var, at man skulle have nogle flere datoer ind i Landspatientregisteret.
Det er jo selvfølgelig også et initiativ og kan helt sikkert være et rigtig vigtigt initiativ, men jeg havde måske også bare troet, at der var mere handling bag de store og flotte ord, som ministeren ellers ikke har haft problemer med at slynge om sig med og stille i udsigt.
Altså, jeg kan personligt godt forstå, at ministeren kommer til at smile over, at man i SF mener, at det skal være forbudt for 17-årige at købe en øl i supermarkedet, mens man i SF går ind for, at man nedsætter valgretsalderen til 16 år.
Det synes jeg i sig selv også er ganske komisk, så det kan jeg godt forstå at selv også ministeren alligevel må trække på smilebåndet af.
Nu gætter jeg bare en gang.
Det er jo trods alt ikke så mange år siden, ministeren selv prøvede at være 17 år og gå til fester og andet.
Der vil jeg nok også gætte på, at ministeren har prøvet at købe en øl i supermarkedet, og derfor vil jeg igen gerne høre: Hvad er det, der i Socialistisk Folkeparti taler for, at man som 16-årig er moden og ansvarlig nok til at kunne sætte sit kryds ved folketingsvalget, være med til at beslutte, hvad det er for en finanspolitik, der skal føres i samfundet, mens man som 17-årig er total umoden og uansvarlig til at kunne købe en øl i supermarkedet i samråd med sine forældre – det personlige ansvar gør sig i øvrigt gældende derhjemme?
Kunne vi ikke få en forklaring på det?
Astrid Krag (S), 2012-01-11:
Vi ved, at danske unge har et meget højt alkoholforbrug.
Vi ved, at det er noget, der er skadeligt for sundheden, og så ved vi – det er der international dokumentation for – at en forhøjelse af aldersgrænsen er noget af det, som har en betragtelig effekt på unges alkoholforbrug.
Det ved vi fra udenlandske studier, og vi ved også fra Danmark, at da man indførte 15-års-aldersgrænsen, havde den umiddelbart den effekt, at unge under 18 år, som havde drukket alkohol i måneden før, hvilket var det, man målte på, var faldet med 36 pct.
Vi ved, at det her er et redskab, der virker.
Samtidig ved vi, at det sundhedsmæssigt er et stort problem, vi står med.
Alkoholoverforbrug er en af de sundhedsfaktorer, der koster mest, når vi kigger på den samlede levealder, når vi kigger på udviklingen af livsstilssygdomme.
Det er jo et redskab i forhold til spiritus, man var villig til at bruge under den tidligere regering, hvor det var ordførerens partifælle, der var sundhedsminister.
Derfor synes jeg, at det skal være en del af vores diskussion også nu, og det er en sundhedspolitisk diskussion, og det er den, jeg stiller mig i spidsen for.
Sophie Løhde (V), 2012-01-11:
Hvad mener ministeren om registreringen af patientforløbene under kræftog hjertepakkerne, og hvad er ministerens holdning til eventuelle konkrete forslag til ændringer og tidshorisonten for dem?
Astrid Krag (S), 2012-01-11:
Vi var jo også sammen i går eftermiddags med resten af Folketingets Sundheds- og Forebyggelsesudvalg, og som jeg også gav udtryk for i går i den orientering, jeg gav udvalget, finder jeg ikke, at den nuværende overvågning og registrering af pakkeforløbene, som den har fungeret hidtil, er tilstrækkelig.
Umiddelbart før jul fik vi i ministeriet gennem Sundhedsstyrelsen kendskab til problemer i regionerne med at overholde de maksimale ventetider for kræftbehandling.
Derfor indkaldte jeg med det samme regionsledelserne, som er ansvarlige for kræftbehandlingen, til et ekstraordinært møde i Task Force for Patientforløb på Kræft- og Hjerteområdet.
Formålet med det møde, som jo som bekendt blev afholdt i fredags, var først og fremmest at sikre, at regionerne tager hånd om den her sag, så patienterne som minimum får behandling i overensstemmelse med reglerne om maksimale ventetider.
Det andet dagsordenspunkt for taskforcen var overvågning af de maksimale ventetider, dvs. de lovmæssige regler for undersøgelse og behandling af patienter med livstruende sygdomme og monitorering af pakkeforløbene.
Regionernes redegørelse viser, at der i nogle enkelte tilfælde har været problemer med at overholde reglerne om maksimale ventetider.
Meget tyder på, at det særlig har været på Odense Universitetshospital, der har været problemer, og at de bl.a. har været knyttet til en praksis om ikke at visitere patienter til Aalborg Sygehus, selv om der har været ledig kapacitet der.
Selv om der er tale om et begrænset antal tilfælde, er det jo både fuldstændig uacceptabelt og i øvrigt også i åbenlys strid med reglerne på området.
Jeg forstår, at regionerne nu har taget hånd om sagen, så de her ting bliver bragt i orden med det samme.
Sundhedsstyrelsen indfører fra den 1. februar i år et krav om en månedlig indberetning af ventetider fra regionernes ledelse til Sundhedsstyrelsen.
I indberetningen skal regionerne redegøre konkret for overholdelsen af reglerne om de maksimale ventetider.
På den måde kan vi forpligte alle ledelseslag i regionerne fra afdelingsledelsen på sygehusene til regionsrådet til at leve op til reglerne, og det vil sige, at vi om 20 dage er klar med et overvågningssystem af de maksimale ventetider, som gør Sundhedsstyrelsen i stand til at sætte ind, hvis der sker overtrædelser af de i loven fastsatte regler.
Sophie Løhde (V), 2012-01-11:
Det er helt korrekt, at vi var til et møde sammen i går, og tak for de drøftelser der.
Men det kunne jo også være rart, hvis ministeren sådan i offentligheden ville dele sin viden om eller sine holdninger til de mange udtalelser og flotte ord, som man er kommet med i pressen, i forbindelse med at man gerne vil demonstrere handlekraft på det her meget alvorlige område.
Derfor kunne jeg godt tænke mig, at ministeren her offentligt også begyndte at redegøre for, hvordan den her nye registrering af kræftbehandlingen skal udformes, og hvornår den skal træde i kraft, altså, hvad det med andre ord er, man gerne vil tage initiativ til.
Man taler om en månedlig indberetning.
Hvordan skal overvågningen af kræftpatienternes ventetid f.eks. udformes, hvem er det, der skal stå for den, og hvornår skal den træde i kraft?
Astrid Krag (S), 2012-01-11:
Jeg vil meget gerne dele med offentligheden, hvordan jeg har samlet op på det her.
Jeg synes da, at det som sundhedsminister er ubehageligt at finde ud af, at det overvågnings- og monitoreringssystem, man har overtaget fra sin forgænger, ikke var robust nok, og at sådan noget kan finde sted.
Jeg mener, at det er meget ubetryggende, at der er foregået brud på de maksimale ventetider, og at vi ikke har vidst det.
Så det synes jeg da var meget, meget træls, og det skaber i øvrigt en usikkerhed omkring den danske kræftbehandling, der ellers går den rigtige vej, som ikke er til at leve med for nogen parter.
Det skaber utryghed for kræftpatienterne, men det skaber jo altså også nogle dårlige arbejdsbetingelser for de fagpersoner, der hver eneste dag ude på afdelingerne knokler for at forbedre mulighederne for, at patienterne overlever, når de er blevet ramt af kræft.
Mødet i går var jo snarere et udtryk for, at jeg synes, at det her er en sag, der er meget, meget alvorlig.
Jeg ser på den med meget stor alvor, og derfor syntes jeg, det var rigtig vigtigt, at også Folketingets Sundhedsudvalg havde mulighed for at blive orienteret rigtig grundigt og få lejlighed til at stille uddybende og faglige spørgsmål.
Morten Bødskov (S), 2012-01-17:
Jeg har den opfattelse, og regeringen har den opfattelse, at når vi har sat folk til at kigge på et så vigtigt, men også på mange områder meget principielt spørgsmål, som der er tale om her, er det vigtigt, at vi afventer deres arbejde – ikke bare i respekt for dem, men også for, at vi kan sikre den nødvendige grundighed i Folketinget og i øvrigt i regeringens videre arbejde med spørgsmålet.
Så på baggrund af det, jeg har sagt, kan der være gode grunde til at overveje, om tingene er, som de skal være, og det arbejde pågår nu.
Når det er færdigt, ser vi på resultatet af det.
Karsten Lauritzen (V), 2012-01-17:
Justitsministeren er jo inde på, at Straffelovrådet ser på det her.
Det er jo så, som jeg har forstået det, faktisk en biting.
Det er bl.a. strafudmålingen, man kigger på i det kapitel i straffeloven, som justitsministeren redegjorde for, og så kigger man selvfølgelig også på spørgsmålet om forlængelse.
Det er jo noget, man har været i gang med et stykke tid.
Kunne man, når vi nu alle ønsker, at der skal ses på noget her, forestille sig, at den proces måske fremskyndes lidt?
Måske kunne det være, at man med ministerens hjælp kunne få noget frem allerede i det her forår.
Altså, det er jo sådan, at jeg har noteret mig, at justitsministeren allerede tilbage i 2007, da ministeren ikke var minister, men ordfører for Socialdemokratiet, var åben over for at se på det her spørgsmål.
Det er jo lang tid siden, så måske kunne vi fremskynde processen.
Jo længere tid vi venter, jo flere personer, der kunne være blevet dømt for seksuelle overgreb, kan gå fri på grund af en måske for kort forældelsesfrist.
Morten Bødskov (S), 2012-01-17:
Det er rigtigt nok, at det er noget tid siden, at det her arbejde blev sat i gang.
Det var jo under den tidligere regering, og derfor synes jeg også, at man, når man nu selv har iværksat arbejdet – nu skal jeg jo ikke bestemme, hvad man gør, når man er kommet i opposition – vel trods alt også må have lidt respekt for det arbejde, der er med det meget omfattende kommissorium, der ligger til grund for arbejdet, og så afvente, at det så også bliver færdiggjort.
Det er som sagt i rigtig god gænge, og det forventes som sagt, at arbejdet kan være afsluttet omkring sommeren 2012.
Karsten Lauritzen (V), 2012-01-17:
Justitsministeren har jo ret i, at det er den tidligere regering, der har igangsat arbejdet; hvis jeg ikke tager meget fejl, var tidshorisonten dengang et års tid, selv om det så har taget noget længere tid, kan man sige.
Derfor kunne det være – det hjælper jo nogle gange, når råd og nævn og sådan nogle steder arbejder og der bliver set på nogle af tingene – at det, hvis ministeren har et udpræget ønske om, at det skal gå lidt stærkere end det, der er lagt op til, kan gå lidt stærkere.
I forhold til den her aktuelle problemstilling kunne det jo være, at man allerede var nået så langt, at man kunne fremskynde det en lillebitte smule.
Morten Bødskov (S), 2012-01-17:
Jeg tror, det er bedst, at Straffelovrådet får lov til at kigge på det her helt i forlængelse af det kommissorium, som den tidligere regering havde iværksat som grundlag for deres arbejde.
Vi afventer det med spænding og ikke mindst med interesse, fordi det er vigtige spørgsmål, der er til debat her.
Når det så ligger klar omkring sommeren 2012, altså i år, ja, så tager vi stilling til det arbejde.
Der er ingen tvivl om, at der er nogle vigtige balancer, der skal overvejes nøje, og det var jo også det, der var grundlaget for, at den nuværende opposition, da man selv var i regering, valgte at lade Straffelovrådet se på sagen.
Peter Skaarup (DF), 2012-01-17:
Kunne justitsministeren ikke komme det lidt nærmere?
Altså, der er mange ting, man sådan ud fra forskellige diskussioner siger man kan overveje – det er egentlig det, justitsministeren siger: Man kan overveje.
Men kan justitsministeren ikke fortælle Folketinget, om ikke det er fornuftigt, at vi ændrer forældelsesreglerne, også set i lyset af bedre efterforskningsredskaber hos politiet, dna-prøver eksempelvis, som gør det muligt at finde ud af, hvad der er sket, og hvem der har begået forbrydelser, der ligger langt tilbage i tiden.
Vi kan jo se fra den her sag, der har været meget omtalt i medierne, om Amagermanden, at det kan lade sig gøre at finde ud af, hvem der har begået noget i også relativt gamle sager, som man ikke havde troet man kunne løse.
Så spørgsmålet er altså til justitsministeren: Hvad mener justitsministeren selv?
Skal vi ændre ved forældelsesreglen, så ofre, også efter de er fyldt 28 år, kan føre sager ved domstolene – selvfølgelig sammen med politiet, der så har de pågældende beviser?
Morten Bødskov (S), 2012-01-17:
Som jeg sagde i min tale her om forslaget, er det regeringens og dermed selvfølgelig også justitsministerens opfattelse, at der af alle de grunde, som jeg nævnte, er behov for, som jeg sagde, at overveje, om de gældende regler om forældelse på området er fuldt ud tidssvarende.
Det er regeringens holdning, og det er derfor, at det store arbejde vedrørende kapitel 24, som Straffelovrådet sidder og kigger på nu, er blevet iværksat.
Peter Skaarup (DF), 2012-01-17:
Tak til justitsministeren for besvarelsen.
Spørgsmålet går på, hvad justitsministerens egen mening om den her sag er.
Et er, at man har bedt Straffelovrådet kigge på nogle ting – også omkring forældelsesfristen i de her pædofilisager – noget andet er, at vi jo har diskuteret den her sag, hvad justitsministeren vil være klar over, mange gange.
Måske har justitsministeren også selv deltaget aktivt i debatterne ved forskellige lejligheder – det tror jeg.
Så det er jo en kendt diskussion, og argumenterne for og imod at ændre ved forældelsesreglerne er meget kendte.
Derfor synes jeg jo, det må være rigtigt, at man som politiker fortæller, hvad man selv mener.
Spørgsmålet er selvfølgelig, hvad Straffelovrådet finder ud af, og det hører vi så forhåbentlig til sommer, men hvad mener justitsministeren selv?
Er det rimeligt, at man kan forestille sig mange sager – desværre, for det viser sig jo at være tilfældet – hvor ofre ikke kan få ført deres sag ved en domstol, fordi sagen er forældet allerede efter 28 år?