Morten Bødskov (S), 2013-05-02:
Tak for det, formand.
Med beslutningsforslaget pålægges regeringen inden udgangen af i år, 2013, at fremsætte de nødvendige lovforslag, for at strafrabatter, der kan opnås som følge af straffelovens § 88, afskaffes for al kumulation af straffe indtil 20 års fængsel.
Det fremgår af bemærkningerne til beslutningsforslaget, at det er forslagsstillernes opfattelse, at den eksisterende lovgivning sender et utilsigtet signal om, at desto mere kriminalitet man begår, desto større strafrabat kan man opnå.
Forslagsstillerne anfører også, at det er meget uheldigt, ikke mindst på et tidspunkt, hvor bandekonflikten igen tager til i styrke, og hvor forhærdede kriminelle gør gaderne usikre, som der står, med skyderier, overfald og narkokriminalitet.
Regeringen kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Som jeg skal komme nærmere ind på, er regeringen enig med Straffelovrådet i, at de gældende regler i straffeloven om kumulation af straffe er hensigtsmæssige og sikrer den nødvendige proportionalitet i straffesystemet.
Nu handler lovforslaget jo ikke specifikt om bandekriminaliteten, men da forslagsstillerne i henvisningerne til beslutningsforslaget bruger dette motiv, vil jeg gerne understrege, at der jo i politiet bliver gjort en meget omfattende indsats for at komme den organiserede rocker- og bandekriminalitet til livs.
Hvis man helt aktuelt, lige nu slår op på sin iPhone eller iPad, og ser, hvad der sker lige nu i de sjællandske politikredse, vil man blive vidne til en ny og meget stor og omfattende politiaktion målrettet bandemiljøet.
I regeringen er vi selvsagt meget opmærksomme på, at der bliver sat hårdt ind mod organiseret rocker- og bandekriminalitet, og derfor følger vi selvfølgelig også behovet for nye initiativer på området.
Inden jeg kommer mere ind på Straffelovrådets vurdering, vil jeg først knytte et par bemærkninger til de eksisterende regler om kumulation af straffe i straffelovens § 88, som ret beset er det, forslaget handler om.
Kumulationsprincipperne i straffelovens § 88 har altid udgjort et grundelement i vores nuværende strafferetlige system.
Det følger for det første af § 88, at hvis en person har begået flere lovovertrædelser, som pådømmes samtidig, skal der for disse lovbrud fastsættes en fællesstraf inden for den foreskrevne strafferamme, som det hedder.
Straffelovens § 88 giver endelig en mulighed for, at straffen kan forhøjes med indtil det halve i forhold til den højeste af de strafferammer, der gælder for lovovertrædelserne, hvis der i en sag foreligger særdeles skærpende omstændigheder.
Den samlede straf kan dog ikke overstige 20 års fængsel.
Det ligger altså i kumulationsreglerne, at domstolene foretager en samlet strafvurdering af de overtrædelser, der er til pådømmelse.
Der foretages dermed i reglerne ikke nogen selvstændig vurdering af den straf, som er blevet pådraget ved de enkelte forhold.
Denne form for samlet strafvurdering betegnes normalt modereret kumulation.
Princippet om modereret kumulation er i øvrigt som udgangspunkt det samme i de andre nordiske lande og i stort set alle andre lande, som Danmark normalt sammenligner sig med på dette område.
Det er netop disse regler i straffelovens § 88, som Straffelovrådet har forholdt sig til i en udtalelse, som blev offentliggjort tilbage i november 2012.
Baggrunden for udtalelsen var, at den tidligere regering i 2010 bad Straffelovrådet om at udtale sig om reglerne for strafudmålingen ved samtidig pådømmelse af flere kriminelle forhold.
Af udtalelsen fremgår det, at det sammenfattende er Straffelovrådets opfattelse, at der ikke er grundlag for at ændre de gældende regler for strafudmåling ved samtidig pådømmelse af flere kriminelle forhold.
Straffelovrådets opfattelse bygger på en række forhold.
For det første vurderer Straffelovrådet, at det eksisterende princip om modereret kumulation bygger på et udgangspunkt om, at der af kriminalpræventive grunde ikke er behov for at lade antallet af lovovertrædelser til samtidig pådømmelse være en meget dominerende faktor ved domstolenes strafudmåling.
Derimod angiver Straffelovrådet en lang række hensyn, som skal iagttages ved strafudmålingen, og samtidig lader de det være op til domstolene at foretage en samlet vurdering af strafværdigheden af lovovertrædelserne.
Dette princip har efter Straffelovrådets opfattelse i praksis virket hensigtsmæssigt igennem mange år og bør fortsat være det almindelige udgangspunkt.
For det andet vurderer Straffelovrådet, at modereret kumulation er nødvendigt for i alle tilfælde at sikre proportionaliteten mellem de begåede lovovertrædelser og den udmålte straf.
Det er samtidig også Straffelovrådets vurdering, at modereret kumulation giver de bedste muligheder for en fleksibel strafudmåling og en jævn stigning i straffen i takt med de begåede lovovertrædelsers grovhed.
Med reglen om modereret kumulation tages der således bedst højde for, at der indgår mangeartede og til tider også modsatrettede hensyn i strafudmålingen.
Det vil navnlig gælde antallet af overtrædelser, deres karakter og grovhed sammenholdt med gerningsmandens personlige forhold.
I forhold til de særlige områder, f.eks. færdselsloven, hvor de almindelige regler er fraveget ved straffastsættelse for flere bøder, er det Straffelovrådets vurdering, af dette ikke kan begrunde yderligere fravigelse af princippet om modereret kumulation.
Det bør efter rådets opfattelse fortsat bero på de hensyn, der gør sig gældende på det konkrete retsområde, om udgangspunktet for modereret kumulation bør fraviges.
En fravigelse bør kræve, at særlige grunde, eksempelvis præventive hensyn, taler for det.
Hvis der som foreslået i beslutningsforslaget i stedet indføres et princip om fuldstændig sammenlægning af straffen, altså absolut kumulation, er det efter Straffelovrådets vurdering sådan, at det vil føre til en klart overflødig strafanvendelse og således ikke kunne forventes at have nogen nævneværdig kriminalitetsforebyggende virkning.
I nogle tilfælde vil absolut kumulation også kunne føre til uforholdsmæssig strenge straffe.
F.eks. vil en person, som har begået et meget stort antal mindre alvorlige overtrædelser, kunne blive straffet uforholdsmæssig hårdt i forhold til en person, der har begået få, men alvorligere straffelovsovertrædelser af samme art.
Justitsministeriet har i forbindelse med Straffelovrådets udtalelse foretaget en vurdering af de kapacitetsmæssige og økonomiske konsekvenser af indførelse af et princip om absolut kumulation i straffelovgivningen.
Samtidig er det vurderet, at indførelse af princippet om absolut kumulation alene vil medføre en mindre forøgelse i antallet af idømte bøder.
Det eventuelle bødeprovenu, hvis bøderne altså også betales, anslås derfor til at være minimalt i forhold til merudgifterne til afsoningspladser.
Det er således utvivlsomt, at forslaget om absolut kumulation op til 20 års fængsel vil have en omfattende økonomisk konsekvens, og her altså i milliardstørrelsen.
Derfor må jeg også bare sige, at det virker helt utrolig simpelt, når forslagsstillerne blot angiver, at forslaget jo så selvfølgelig kan finansieres med besparelser i det offentlige forbrug uden i øvrigt nærmere at angive, hvilke områder der skal rammes af de her besparelser.
Så lad mig for en god ordens skyld slå fast, at regeringen ikke finder grundlag for at gennemføre besparelser i det offentlige forbrug for at finansiere et eventuelt forslag om absolut kumulation.
Som sagt kan regeringen ikke støtte det her beslutningsforslag.
Straffelovrådets regler om strafudmåling med samtidig pådømmelse af flere lovovertrædelser har vist deres værd og skal ses i tæt sammenhæng med lovens øvrige regler om fastsættelse af straffen.
De eksisterende kumulationsregler giver domstolene mulighed for i den enkelte sag at fastsætte en passende straf.
Samtidig giver de eksisterende regler efter regeringens opfattelse det bedste grundlag for en strafudmåling, der er balanceret med hensyn til proportionalitet, kriminalpræventive hensyn og en retfærdig retshåndhævelse.
Der skal ikke herske tvivl om, at regeringen er fast fokuseret på at bekæmpe den alvorlige kriminalitet, som jo bl.a. begås af kriminelle bander, men en grundlæggende ændring af de almindelige kumulationsregler er hverken et særlig godt eller hensigtsmæssigt redskab i den forbindelse.
Netop for de mest alvorlige lovovertrædelser vil der, selv om dette beslutningsforslag skulle blive gennemført, være tilfælde, hvor der opnås en vis form for strafrabat.
Derfor kan regeringen som sagt ikke støtte beslutningsforslaget.
Altså, mig bekendt har der aldrig nogen sinde siddet så mange rocker-bande-medlemmer i fængsel, som der gør nu, så det, at de skal puttes i fængsel, sker allerede.
Nu skal man jo passe på med gennemsnitsbetragtninger.
Jeg tror, at man vil kunne se, at der er nogle, der får korte straffe.
Det er så, fordi den kriminalitet, de har begået, efter straffeloven er mindre alvorlig, end den kriminalitet, der er begået af dem, der får lange fængselsstraffe.
Sådan er det, og sådan har det mig bekendt altid været, al den stund at vi i ganske mange år har haft en straffelov.
Betyder det så, at regeringen ikke ser med alvor på den bandekriminalitet, som vi har set udfolde sig?
Der har aldrig nogen sinde siddet så mange i fængslerne.
Indsatsen er løftet til det højeste niveau nogen sinde.
Lige nu i de her minutter kan man slå op på sin iPad eller computer, eller hvad man sidder med, og så kan man se en gentagelse af det, man har set tidligere, nemlig et massivt pres på miljøet, store operationer målrettet det her miljø, og der kommer lange fængselsstraffe ud af det, fordi det fortjener de.
Derfor er beskeden den, at de her typer får, som jeg har sagt tidligere, med grovfilen, og det fortjener de også.