Tina Nedergaard (V), 2010-03-05:
Som nordjyde kender jeg alt til at bo i et udkantsområde, hvor man også værner om og søger at beskytte de uddannelsestilbud, der er.
Så jeg er også optaget af diskussionen.
Jeg synes, at der også blandt forespørgerne har været lidt forskellige vinkler på forespørgselsdebatten i dag.
Fru Marianne Jelved koncentrerede sig mere om det generelle og så på, hvilke behov der overordnet set er for regional dækning, mens man kan sige, at hr. Carsten Hansens indlæg var mere koncentreret om en konkret sag.
Jeg vil prøve at omfavne begge niveauer i min reaktion på det.
Jeg vil sige, at jeg må beundre venstrefløjens evne til alene at se på den ene side af en sag.
Derfor er den her sag lidt kompleks at behandle i Folketinget, for vi, der var med til at lave professionshøjskolerne, oplevede jo, hvor mange timers forhandlinger der skulle til for at få den nødvendige balance mellem på den ene side at sikre, at der er en decentral styring og autonomi, selvbestemmelsesret ude i den enkelte institution, og på den anden side at sikre, at der både er faglige miljøer, vi kan være bekendt over for de studerende og vores fremtid, og en regional dækning, vi kan være bekendt over for de unge, der skal til at starte på uddannelsen.
Så vi har altså et ret komplekst spørgsmål, som vi har brugt mange timer på at løfte i fællesskab under den tidligere minister.
Jeg mener, at vi fandt en god balance.
Det er dog sådan, og det må jeg som liberal erkende, at uanset hvor mange love vi laver herinde på Christiansborg, kan vi ikke lovgive om de unges kultur, intentioner, interesser og måder at leve på.
Det, jeg tror man har oplevet – hvis jeg må vende mig til den konkrete sag – er jo, at storbyerne virker tiltrækkende.
Men det er ikke de unges ønsker, vi følger.
Jeg agter ikke at gribe ind konkret i forhold til Skårup Seminarium.
Elevgrundlaget er blevet svagere og svagere.
Uagtet at der har været ganske få ekstra elever meroptaget, er elevgrundlaget blevet svagere og svagere og vil fortsat blive det, fordi de årgange, der er kommet ind, er mindre end dem, der træder ud.
Så det vil blive svagere.
Noget andet er, at alle tre læreruddannelser i Skårup, Jelling og Odense har et underskud.
Så kan man sige, at der ikke er penge nok.
Nej, men jeg kommer ikke med flere lige nu, så det må bestyrelserne tage bestik af.
Efter 3 år, hvor man har givet Skårup en chance for at udvikle sig, og hvor man har forsøgt at gøre en indsats for at få elever, beslutter man sig nu for at sige: Vi er nu nødt til at sige, at elevgrundlaget ikke er tilstrækkeligt til, at vi har et fagligt miljø og kan forsvare den økonomi, som vi trækker ud fra andre uddannelser for at bevare den i Skårup.
Når man vælger at bevare en klart underskudsgivende uddannelse, trækker man pengene fra andre studerende.
Derfor er opbakningen til beslutningen i skolens bestyrelse også mere broget end, hvad hr. Carsten Hansen f.eks. giver udtryk for.
Jeg synes, at det er stort med løsninger til at ændre ungdomskulturen og sikre, at der f.eks. er mere end seks linjefag på et lærerseminarium.
Jeg synes, det er et komplekst spørgsmål.
Det synes jeg jeg skylder at sige, så folk kan tage bestik af det i bestyrelsen, men også i omverdenen i det sydfynske.
I forhold til det generelle, som jeg mere hørte fru Marianne Jelved gøre sig betragtninger om, har jeg selvfølgelig noteret mig ønsket om, at man gerne vil drøfte taxametersystemet.
Jeg vil ikke starte min ministerperiode med at sige, at jeg ikke deltager i drøftelser, for det gør jeg gerne.
Man skal være meget velkomne, og man vil også blive inviteret, men jeg vil dog lige knytte et par kommentarer til det.
Det, der er problemet, er, hvis man f.eks. tager grundtilskuddet og siger, at man øger det for at sikre regional dækning – man kan jo øge det så meget, at det kan lykkes, det kan jo lade sig gøre – for hvad bliver det så på bekostning af?
Det bliver på bekostning af andre studiemiljøer, hvor man måske netop også har brug for ressourcer til at understøtte personer, der måske har en anden etnisk baggrund, eller personer med svag social baggrund.
Derfor kan der komme et skisma mellem det ene og det andet.
Noget, der er helt væsentligt, er, at et øget grundtilskud jo ikke ville have hjulpet i den konkrete situation.
Det synes jeg er væsentligt, for der er tre læreruddannelsessteder på de professionshøjskoler, vi taler om, og det er Odense, Jelling og Skårup, og alle tre har en økonomisk udfordring.
Man kan klandre mig som minister for ikke at skaffe penge nok til området som helhed, men at vi i forligskredsen skal pålægge hinanden at lave et udkantstaxameter, redder ikke Skårup og ville heller ikke gøre det, hvis situationen først opstod senere, fordi man allerede har haft en 3-årig proces, hvor man har afdækket mulighederne for at kunne styrke elevgrundlaget.
Med disse ord ser jeg frem til det videre samarbejde i den forligskreds, der jo er med hensyn til professionshøjskolerne.
Jeg håber, at vi i fællesskab vil bære det ansvar, der følger med, og at vi tager dobbelthensynet –
Et regionalt hensyn er imidlertid ikke at forhindre en lukning af en konkret uddannelse, for så skulle vi have placeret beslutningen herinde, og det gjorde vi ikke.