runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Dohn (EL), 2013-04-25:
Der er jo tale om her, at man vil modernisere og normalisere.
Jeg er kommet lidt i tvivl om, om jeg ønsker at være normal eller moderne efter det.
Ministeren er jo også minister for arbejdsmiljøet, og der vil jeg lige gøre opmærksom på, at der i den nugældende arbejdstidsaftale jo er en bemærkning om, at hvis der dekreteres fast arbejdstid, fast tilstedeværelse på skolen, så skal der også være lærerarbejdspladser.
Det er sådan, som jeg har læst de mange sider.
Det er ikke sikkert, at jeg har nået at læse det så grundigt, men der kan ministeren måske lige tydeliggøre, om det er rigtigt, at det er gledet ud, fordi så er det jo en arbejdsmiljømæssig forringelse.
Mette Frederiksen (S), 2013-04-25:
Arbejdsmiljøet på det danske arbejdsmarked og selvfølgelig også på undervisningsområdet er jo af fuldstændig vital betydning for, om vi har et arbejdsmarked, der fungerer, som ikke nedslider, som ikke udstøder, og som evner at fastholde dygtige medarbejdere.
Det er på folkeskoleområdet, som det er på andre områder og virksomheder i øvrigt, at det er ledelsens ansvar at sikre et ordentligt arbejdsmiljø.
Det er det i dag, og det vil det også være fremadrettet.
Lars Dohn (EL), 2013-04-25:
Jeg kan jo så, fordi jeg har en baggrund som arbejdsmiljøansvarlig i en af lærerforeningerne så fortælle, at selv om den bemærkning var inde i aftalen, var det ikke altid, at virkeligheden så sådan ud.
Derfor tillader jeg mig at konstatere, at når det nu er røget ud, så vil mulighederne for at overholde de der bestemmelser være blevet forringet.
Mette Frederiksen (S), 2013-04-25:
Jamen det er muligt, at spørgeren gerne vil konstatere det.
Jeg konstaterer det helt enkle princip, at det er enhver arbejdsgivers ansvar at sørge for, at arbejdsmiljøet er i orden på den virksomhed eller den arbejdsplads, man har ansvaret for.
Det gælder på folkeskoleområdet, som det gælder på det øvrige område.
Enhver dygtig, dynamisk, tænksom skoleleder ved godt, at forudsætningen for, at man har en lærergruppe, som er i stand til at undervise, lære fra sig, engagere børnene, sørge for et ordentligt udbytte af undervisningen, er en lærergruppe, der har det godt, og det fordrer et ordentligt arbejdsmiljø.
Henning Hyllested (EL), 2013-04-25:
Det kan da undre, at det kun er Kommunernes Landsforening og Danske Regioner, der har været inviteret ind til – ganske vist – en teknisk gennemgang eller for at yde teknisk bistand, og hvordan skelner man så lige det.
Jeg må sige, det bidrager da til spekulationerne om, at her er der ikke tale om et afbalanceret indgreb, og at der er tale om aftalt spil.
Grunden til, at jeg tog ordet var, at jeg egentlig vil gøre opmærksom på, at finansministeren jo på et forholdsvis tidligt tidspunkt i forløbet mente, at det jo handlede om at afskaffe de her, som han sagde, utidssvarende privilegier, som lærerne var i besiddelse af.
Jeg kan forstå på ministerens tale, at det handler om, at de hidtidige arbejdstidsregler for lærerne har været åbenbart utidssvarende eller i hvert fald en alvorlig begrænsning på ledelsesretten.
Det har altid været en bestræbelse for mit virke på det private arbejdsmarked og i fagbevægelsen at indskrænke ledelsesretten for arbejdsgiveren, da ikke at udvide den eller fjerne de begrænsninger, der kunne være på den.
Her er der tale om en organisation, en faglig organisation, som i deres mangeårige kamp faktisk har opnået at begrænse ledelsesretten og blive medbestemmende.
Er det ikke en socialdemokratisk bestræbelse?
Mette Frederiksen (S), 2013-04-25:
Lovforslaget er udformet i de ministerier, der så at sige ligger bag regeringen.
Der har været nogle tekniske diskussioner med både KL og regionerne.
Så vil jeg sige om første del af spørgerens kommentar, at jeg synes, at den er forunderlig – altså at vi som regering skulle beklage en lockout, som er et lovligt konfliktmiddel på det danske arbejdsmarked.
Hvad skal vi så gøre, næste gang nogen strejker?
Skal vi så beklage over for arbejdsgiverne, at det finder sted?
Det er en fuldstændig integreret, fundamental del af den danske aftalemodel, at parterne, hvis ikke de opnår enighed, kan strejke, konflikte, lockoute.
Jeg er helt med på, at der fra Enhedslistens side er en stor sympati for lærerne, og den deler vi, men jeg tror, at man skal tænke over rækkevidden af det, spørgeren opfordrer til.
For jeg vil da umiddelbart vurdere, at konsekvensen af den handling, jeg opfordres til, vil være direkte at undergrave den danske model, og det tror jeg egentlig ikke er Enhedslistens ønske.
Christian Juhl (EL), 2013-04-25:
Beskæftigelsesministeren sagde, at de to parter stod stejlt over for hinanden.
Jeg kan kun se det som en ting, nemlig at den ene part stod helvedes stejlt, og at den anden part prøvede at komme med et væld af forslag.
Den ene part ville lave lockout og stod stejlt på, at den anden part kunne komme kravlende på sine knæ, hvis man ville noget, og den anden part sagde: O.k., kan vi ikke alligevel mødes?
Det var endda forældre, der måtte invitere til en kop kaffe, for at de to parter kunne mødes.
Regeringen burde sende et brev til lærerne og sige undskyld for en skadelig og unødig lockout og så lægge en check ved til at dække det løntab, de har lidt undervejs.
Så ensidig en konflikt kan man ikke komme ustraffet ud af.
Jeg vil gerne høre, om beskæftigelsesministeren kan afvise, at det her lovforslag er udarbejdet sammen med KL.
Vi har jo diskuteret det lidt med nogle af de andre ordførere, og det er min klare opfattelse, at det ikke er noget, der er lavet i nat, men at det er lavet inden for de sidste 8-10 dage, og at KL har haft en meget central rolle i at udarbejde det.
Per Clausen (EL), 2013-04-25:
Jeg er jo enig med ministeren i, at det er svært at lave et indgreb her, som gør alle tilfredse.
Det har regeringen så heller ikke bestræbt sig på; man har lavet et indgreb, der gjorde arbejdsgiverne tilfredse.
Men det er jo heller ikke så svært at forstå, for man er jo selv arbejdsgiver.
Jeg ville bare spørge ministeren, om hun ikke er enig med mig i, at det godt kan virke lidt frustrerende for en lønmodtagerorganisation, som forhandler med Finansministeriet, og her snakker vi om de statsligt ansatte lærere, som oplever, at der i Finansministeriet er en ubøjelig front i forhandlingerne – de bliver sendt ud i en lockout, de oplever, at Finansministeriet ikke har nogen interesse i at diskutere andre løsninger end den, som Finansministeriet selv har lagt frem i forhandlingerne – og hvor Folketinget på et tidspunkt så beslutter at gøre det, som Finansministeriet har krævet.
Man kunne da godt få en lille mistanke om, at den danske model ikke har det helt så godt, som ministeren antydede i sit indlæg.
Mette Frederiksen (S), 2013-04-25:
Men jeg vil til gengæld gerne sige noget om, hvordan jeg oplever at den danske model har det.
For jeg synes sådan set, at hele det forløb, vi har været igennem, viser, at den danske model lever i bedste velgående.
Begge parter har haft adgang til et lovligt konfliktmiddel; arbejdsgiversiden har valgt at lockoute arbejdstagersiden.
Konflikten har fået lov til at køre; den har haft konsekvenser, og regeringen griber ind.
Det er i mine øjne én af de fortællinger, der kan fortælles om den danske model.
Jeg kunne selvfølgelig ønske, at man kunne stoppe et par led i den argumentation og sige: Parterne går til forhandlingsbordet, og de finder en løsning.
Men det er ikke mere dansk model, at der findes en forhandlingsløsning, end at de to parter ikke kan finde en løsning og det ender i en konfliktsituation; begge dele, begge eksempler, kan rummes inden for den danske model.
Og jeg mener faktisk, at forløbet over de senere uger viser, at det danske arbejdsmarked fungerer godt, omend jeg ville ønske, at parterne også her, som i så mange andre overenskomstsammenhænge, havde kunnet finde en løsning.
Per Clausen (EL), 2013-04-25:
Det er jo ikke til at finde nogen, som har noget som helst ansvar for statens opførsel i den her konflikt – ingen vil påtage sig noget ansvar.
Regeringen har i hvert fald ikke noget ansvar, kan man konstatere at beskæftigelsesministeren ligesom siger.
Når vi nu oplever, at staten og kommunerne formulerer overenskomstkrav, og at de siger til modparten, at man skal tage imod det her krav, fordi der ellers bliver konflikt, men der så bliver konflikt – og her er svaret fra arbejdsgivernes side igennem hele forløbet det samme, nemlig at man skal tage imod deres krav, eller man kan fortsætte konflikten – og der kommer et regeringsindgreb, hvad skal de offentligt ansatte og deres organisationer så tro, når de skal til forhandling næste gang, hvis regeringen og KL igen kommer med koordinerede krav, som er ens, og siger, at det vil de have igennem? Man kan jo lige så godt bøje nakken og sige, at der ikke er noget at gøre, for man ved, at der kommer et regeringsindgreb til sidst.
Man skal dog lige pines sammen med befolkningen, plages lidt i en lockout først, men derefter kommer regeringsindgrebet.
Det er jo det, som er erfaringen på baggrund af den her konflikt.
Mette Frederiksen (S), 2013-04-25:
Lad mig først sige, at det jo er helt naturligt, at såvel arbejdstagersiden som arbejdsgiversiden koordinerer forud for en overenskomstforhandling; det er helt almindeligt kendt, både på det offentlige og på det private arbejdsmarked – det tror jeg at både arbejdsgiversiden og arbejdstagersiden vil bekræfte.
Jeg tror, det er vigtigt at sige, at staten selvfølgelig påtager sig ansvaret for den måde, staten i den her situation har forhandlet på som arbejdsgiver.
Jeg tror også, det er vigtigt for mig at slå fast – det er vigtigt for mig – at indgrebet i den her konflikt intet har at gøre med det øvrige overenskomstområde.
Indgrebet i den her konflikt handler om den aktuelle lockout på lærerområdet og intet andet, og derfor kan man ikke tage det her som et udtryk for, hvordan vi i øvrigt forholder os til andre overenskomstforløb.
For vores udgangspunkt vil altid være en respekt for arbejdsmarkedets parter.
Så vil jeg afslutningsvis gerne sige, at der ikke er valgt en ensidighed i lovforslaget her til fordel for den ene eller for den anden part.
Finn Sørensen (EL), 2013-04-25:
Ministerens sidste bemærkning giver mig jo anledning til det spørgsmål, jeg vil stille.
Ministeren siger, at der ikke er nogen ensidighed i det.
Hvad skal man så mene om det, der er kernen i det her lovforslag?
Det er punkt 4 om arbejdstidsreglerne for undervisningsområdet i kommunerne, og tilsvarende er det for staten – det er så bare et andet afsnit, men mekanikken er den samme.
Kan ministeren bekræfte, at det handler om at fjerne sådan cirka en halv snes generelle arbejdstidsaftaler for de forskellige undervisergrupper, og der er sikkert flere, hvis vi tæller de statslige med?
Kan ministeren bekræfte, at indgrebet går ud på med virkning fra 1. august næste år at fjerne samtlige lokalaftaler og individuelle aftaler og kutymer, som er indgået?
Vi taler om, at det her indgreb afskaffer ca. 80 aftaler, der er indgået i de 98 kommuner, altså i det store flertal af kommunerne.
Kan ministeren bekræfte det?
Kan ministeren også bekræfte, at der stadig væk er en adgang til at indgå lokalaftaler, men at denne adgang er begrænset af følgende bemærkninger i indgrebet:
På undervisningsområdet som på alle andre områder er det imidlertid ikke intentionen, at adgangen til at indgå lokale aftaler skal bruges til at indgå aftaler, som begrænser ledelsesretten i forhold til at lede og fordele arbejdet.
I forbindelse med implementeringen af de nye arbejdstidsregler på undervisningsområdet vil der derfor være fokus på, at der ikke indgås lokale aftaler, der genindfører de aftalebindinger på, hvad lærerne skal lave i deres arbejdstid, som foreslås ophævet med lovforslaget.«?
Hvordan kan ministeren fastholde, at der her er tale om et afbalanceret indgreb, der respekterer den danske model, den frie forhandlingsret?
Jeg forstår det simpelt hen ikke.
Mette Frederiksen (S), 2013-04-25:
Se, her kommer vi ud i et spændende stykke ideologisk, danmarkshistorisk, analytisk arbejde, fordi der jo altså er væsentlige forskelle og forklaringer på, hvorfor hr. Henning Hyllested er i Enhedslisten og undertegnede er i Socialdemokratiet.
Socialdemokratiet anfægter ikke arbejdsgivernes ret til at lede og fordele arbejdet.
Jeg skal ikke gøre mig klog på alle ideologiske afkroge i Enhedslistens politik, men jeg har dog en fornemmelse af, at der godt kan være kræfter i Enhedslisten, der ikke har det på helt tilsvarende vis.
Det er sådan set et fair politisk udgangspunkt, men under alle omstændigheder er det jo ikke det, vi skal diskutere i dag.
Det, vi skal diskutere i dag, er, hvorvidt Folketinget vil understøtte, at vi kan foretage et nødvendigt – om end ikke ønskværdigt – indgreb i en konflikt af hensyn ikke mindst til de danske børn og de danske unge.
Den frie forhandlingsret på det danske arbejdsmarked betyder jo ikke, at man kan blive ved med at forhandle, også selv om man ikke kan blive enige.
Altså, den fri forhandlingsret hænger jo nøje sammen med brugen af konfliktvåbnet og også muligheden for et politisk indgreb.
Jeg kan, hvad angår intentionen med lovgivningen, bekræfte den formulering, der blev læst op.
Jeg kan i øvrigt også bekræfte, at vi med lovforslaget her afskaffer de bindinger, der i dag er på arbejdstidsreglerne på undervisningsområdet.
Finn Sørensen (EL), 2013-04-25:
Tak for bekræftelsen af den udlægning, jeg gav af kernen i det her lovforslag.
Så mangler jeg bare en forklaring på, hvordan ministeren kan stå og sige, at det er et afbalanceret indgreb, når det i den grad knæsætter ledelsesretten og sætter bindinger for den frie forhandlingsret ude i kommunerne mellem lærerne og deres arbejdsgivere, for det er jo det, det her lovforslag går ud på.
Jeg mangler stadig væk en forklaring på, hvordan man uden at ryste på hånden kan stå og sige, at det er afbalanceret, og at der er respekt for den danske model.
Mette Frederiksen (S), 2013-04-25:
Jeg vil først og fremmest gerne understrege, at man ikke kan tage mig til indtægt for sin egen udlægning af det her lovforslag.
Her læser spørgeren direkte op fra lovforslagets bemærkninger.
Det svarer jeg bekræftende på.
Den udlægning, spørgeren har af de to elementer, står for spørgerens egen regning.
Jeg vil fastholde, at i en utrolig svær situation, hvor vi har to parter, der har så modsatrettede ønsker, som umuligt kan forenes, har vi efterstræbt at finde en måde at håndtere det på, som vi mener er balanceret, og som imødekommer elementer fra begge parter.
Ellen Trane Nørby (V), 2013-04-25:
Jeg er sådan set meget enig med ministeren i, at ligegyldigt hvilket tidspunkt man vælger at gribe ind i en konflikt på, vil det altid være et dårligt tidspunkt, set i lyset af at det optimale altid ville være, at parterne havde fundet en løsning selv.
Fra Venstres side havde vi sådan set håbet, at en forhandlingsløsning, som er normen, og som man også så i 2008, da vi sad i regering, og hvor der var en sygeplejekonflikt, måske også havde været det bedste grundlag for at komme videre og sikre det engagement, der er nødvendigt fra lærernes side for at få en bedre folkeskole.
Sådan er det ikke, og derfor behandler vi det forslag til lovindgreb, som regeringen har fremlagt.
I lovforslaget er der så beskrevet en række forhold vedrørende lokalaftaler.
Mette Frederiksen (S), 2013-04-25:
Jeg har egentlig så stor tiltro til vores lærergruppe i Danmark – en gruppe, som man kun kan sætte pris på i øvrigt, og som er utrolig vigtig for hele vores samfund – at det engagement, som er nødvendigt for at bedrive en god lærergerning, også vil være at finde efter den her konflikt, om end der er sagt mange knubbede ord.
Så kan jeg bekræfte, at der principielt ikke er nogen begrænsninger, hvad angår indholdet af lokale aftaler, men at det omvendte er meget, meget klart, nemlig at intentionen med loven er, at man ikke kan bruge lokale aftaler til at indgå aftaler, som begrænser ledelsesretten.
Ellen Trane Nørby (V), 2013-04-25:
Jeg er for så vidt enig med ministeren i det om, at vi har nogle meget professionelle lærere, som også helt sikkert vil møde engagerede op og tage sig af undervisningen fra på mandag.
Det, jeg kender til vores skolelærere, er, at det, de går allermest op i, er at sørge for, at vores børn og unge får en god uddannelse, at skolen er godt sted at være.
Der er dog ingen tvivl om, at det havde være mere hensigtsmæssigt, hvis den her konflikt havde kunnet løses, ved at parterne var blevet enige og ikke ved et lovindgreb.
Men jeg vil egentlig gerne spørge ind til den del, der handler om lokalaftaler, for noget af det, som vi fra Venstres side jo også lægger meget vægt på i de folkeskoleforhandlinger, som kører parallelt, lagde vi også vægt på i vores eget folkeskoleudspil, som vi fremlagde i 2010, og det er, at der sikres en større frihed for den enkelte skole, herunder også til at kunne lave lokale aftaler.
Derfor er det jo lidt væsentligt at høre, om ministeren mener, at den lokalaftale, der er lavet i Aarhus, harmonerer med intentionen bag loven.
Det er ikke, fordi vi herindefra skal bestemme, hvilken aftale der må være, men er der begrænsninger for, hvilke typer lokalaftaler man kan indgå, og er det ministerens klare vurdering, at Aarhus holder sig inden for eller uden for den mulighed, der ligger i lovgivningen?
Hans Andersen (V), 2013-04-25:
Jeg vil så stille mit spørgsmål, og det går på, at ministeren og undertegnede i øjeblikket har en dialog om forlig og ikke forlig.
Der er, så vidt jeg ved, et forlig på folkeskoleområdet.
Der er jo et forslag til en folkeskolereform fra regeringens side.
Nu er der jo i lovforslaget nævnt, at man fra regeringens side vil bruge en milliard kroner på efteruddannelse.
Så vil jeg bare spørge, om de partier i kredsen af partier bag folkeskoleforliget har veto i forhold til udmøntningen af denne milliard kroner til efteruddannelse.
Mette Frederiksen (S), 2013-04-25:
Det er fuldstændig korrekt, at der er et forlig på folkeskoleområdet, og derfor skal spørgsmålet om kompetenceløft i folkeskolen selvfølgelig være genstand for en drøftelse i de forhandlinger, der skal være om folkeskolereformen.
Men jeg har da umiddelbart svært ved at forestille mig, at et parti som Venstre skulle modsætte sig, at der tilvejebringes midler til det nødvendige kompetenceløft på vores folkeskole, for jeg tror, vi politisk er helt enige om, at forudsætningen for, at man kan være en dygtig lærer, ikke alene er, at man har tid til at forberede sig, men også, at man har de uddannelsesmæssige forudsætninger, der skal til for at kunne undervise.
Anni Matthiesen (V), 2013-04-25:
Jeg vil gerne lige kort vende tilbage til det med lokalaftalerne, bare for at få det bekræftet helt nøjagtigt.
Som jeg forstod ministeren, så er der ingen problemer i egentlig at fortsætte med lokalaftalerne, som de allerede er, blot det ikke går ud over ledelsesmulighederne.
Er det rigtigt forstået?
Mette Frederiksen (S), 2013-04-25:
Nej, det er ikke korrekt forstået.
Anni Matthiesen (V), 2013-04-25:
Vil ministeren så godt prøve at definere det lidt klarere for mig: Hvem er det, der egentlig skal gå ind og sikre, at lokalaftalerne ikke kommer til at gå ud over ledelseskompetencen?
Mette Frederiksen (S), 2013-04-25:
Jamen når jeg svarede før, at det ikke er korrekt, så er det, fordi vi jo har brugt ret lang tid på at diskutere det i salen.
Jeg tror, det kan være nødvendigt igen at understrege, at der principielt ikke er noget til hinder for, at man kan fravige de centrale aftaleregler, men det er ikke det, der er intentionen med lovgivningen.
Man kan spørge: Hvem har så ansvaret for at sikre, at de lokale aftaler, der måtte etableres, er i tråd med intentionerne i lovgivningen?
Ja, det har vi da selvfølgelig en interesse i fra vores side, men det har de arbejdsgivere, som skal forvalte skoleområdet, selvfølgelig også.
Peter Juel Jensen (V), 2013-04-25:
Jeg vil gerne følge op på hr. Hans Andersens spørgsmål med hensyn til forligsbinding eller ikke forligsbinding.
Kan ministeren bekræfte, at Enhedslisten, som også sidder med og forhandler om den kommende folkeskolereform, faktisk får en vetoret i forhold til den ene milliard, der skal bruges til efteruddannelse?
Lad mig lige sige i samme åndedrag, at det ligger Venstre meget på sinde, at vi får efteruddannet vores lærere, men den milliard eksisterer jo allerede i en forhandling, der pågår.
Når man så tager den milliard ud af forhandlingen og putter den herind, må man jo tro, at de partier, som i øjeblikket sidder og forhandler om en kommende folkeskolereform, har noget at skulle have sagt.
Og sådan som jeg har forstået Enhedslistens ordfører, er de da ikke med på det, der sker her i salen i dag.
Så har Enhedslisten vel i bund og grund en vetoret i forhold til den milliard.
Mette Frederiksen (S), 2013-04-25:
Jeg skal ikke blande mig i, hvordan man fortolker vetoret i de igangværende forhandlinger på folkeskoleområdet, for det definerer man fra forhandling til forhandling.
Så det tror jeg jeg må overlade dels til de partier, der sidder omkring bordet, dels til min udmærkede kollega undervisningsministeren.
Jeg vil gerne gentage, hvad jeg sagde før, nemlig at regeringen da lægger til grund nærmest som en selvfølgelighed, at der i vidt omfang er politisk enighed om, at et kompetenceløft er en væsentlig del af det at lave en folkeskolereform.
Så overlader jeg det trygt til de implicerede partier og de implicerede politikere at finde – når vi når så langt – den korrekte afvejning på det her område.
Men mit håb er da, når vi nu engang er enige om, at vi gerne vil have en bedre skole end den gode skole, vi har i dag, at der så også vil være opbakning til, at der satses på kompetenceløft.
Peter Juel Jensen (V), 2013-04-25:
Jamen jeg tror, det ligger os alle sammen på sinde, at vi får efteruddannet vores skolelærere, for hvis vi vil have en bedre folkeskole, er vi også tvunget til at investere det, det koster.
Men når regeringen nu har blandet de to ting sammen og begynder at bruge de samme penge flere gange og har inviteret partierne til at forhandle, og når det ikke er de samme partier, der bakker op om de enkelte dele, så kan man jo ikke fortænke et parti i at gå ind og sige: Jamen den milliard, som regeringen vil bruge det ene sted, forhandler vi om et helt andet sted, og der skal den milliard blive.
Så det er derfor, jeg er sådan lidt usikker på, hvad regeringen egentlig har tænkt sig.
Har regeringen ikke overvejet, at når man kaster en milliard på bordet i den ene forligskreds, kan det få konsekvenser i den anden?
Mette Frederiksen (S), 2013-04-25:
Jeg kan sige, at det, der ligger til grund for lovforslaget her, er, at parterne på folkeskoleområdet skal inviteres med indenfor i et rum i forbindelse med at udpege de pejlemærker, der bør være for kompetenceløftet.
Og det er jo sådan set en helt naturlig måde at arbejde på, for ligegyldigt hvordan man vender og drejer det, er det jo altså også lærerne, der ved, hvad det er for et kompetenceløft, som der måtte være behov for.
Jeg ser ikke det her som nogen uoverstigelig udfordring foran os, tværtimod tror jeg, at hvis der er den vilje, der er nødvendig blandt Folketingets partier, kan der, når vi når så langt – det har ikke meget at gøre med lovforslaget, som vi diskuterer her – laves en ny folkeskolereform, og det vil være godt for vores fælles skole derude.