Lise von Seelen (S), 2007-05-10:
Da vores ordfører desværre ikke kunne være til stede nu, har jeg lovet at læse hans tale op her.
Med beslutningsforslaget pålægger Folketinget regeringen at fremsætte et lovforslag, som skal sikre, at tilskuddet til handicappede til ansættelse af handicaphjælpere fra og med den 1. januar 2008 kommer til at udgøre samme beløb som den til enhver tid gældende overenskomstfastsatte aflønning af hjemmehjælpere.
Servicelovens § 96 indeholder regler for hjælpeordninger til pleje, overvågning eller ledsagelse til personer med betydelig og varig nedsat fysisk funktionsevne, der har et aktivitetsniveau, som gør det nødvendigt at yde en ganske særlig støtte, og som selv er i stand til at administrere hjælpeordningen.
Der er ca. 1.200 borgere i Danmark, der på nuværende tidspunkt er tildelt hjælp efter servicelovens § 96.
Disse borgere har massivt brug for hjælp og støtte i det daglige, så de kan leve et så almindeligt liv som muligt, hvor de negative konsekvenser af deres handicap bliver minimeret.
Dette følger også af det generelle kompensationsprincip på handicapområdet.
Ordningen har en utrolig stor værdi for dem, som modtager hjælpen, idet de har mulighed for at tilrettelægge deres egen tilværelse og udvikling og er i stand til at bidrage til samfundet med de ressourcer, de besidder.
Da ordningen oprindelig blev oprettet i Århus, fik de ansatte handicaphjælpere en løn, som svarede til, hvad kommunen sparede i løn til en ansat med samme jobfunktion.
Der var lige løn for lige arbejde.
Siden da er udviklingen i handicaphjælpernes løn ikke fulgt med lønnen i sammenlignelige jobfunktioner, og så er det, vi skal spørge os selv i Folketinget i dag, om vi vil være med til, at der ikke skal være lige løn for lige arbejde.
Er det virkelig rimeligt, at Folketinget indirekte skaber forskellig løn for samme arbejde?
Konsekvensen af den nuværende lovgivning er klar: Borgerne, som får hjælp efter servicelovens § 96, har svært ved at skaffe arbejdskraft, da de ikke kan tilbyde en konkurrencedygtig løn.
Det medfører store rekrutteringsproblemer, korte ansættelsesforhold, der er tidkrævende og belastende for brugerne af hjælpeordningen, idet der skal skiftes handicaphjælpere meget hyppigt.
Fordi der hver gang skal ske en individuel oplæring af handicaphjælperne, er det en belastende situation, ikke mindst fordi et stort antal brugere af hjælpeordningen også er permanente respiratorbrugere og derfor må bruge tid og kræfter på at oplære hver enkelt af de nye handicaphjælpere i respiratorudstyrsfunktioner.
Det er en kendt sag, at det ofte varer 6 måneder for en ny handicaphjælper at nå frem til at kunne fungere tilfredsstillende med hensyn til at varetage de nødvendige funktioner med udgangspunkt i den enkelte brugers handicap.
Det er helt paradoksalt, at det er en gruppe, som har det største og mest vidtgående behov for hjælp, der ikke kan tilbyde den rigtige løn og gode arbejdsvilkår, som sikrer, at de har en stabil arbejdskraft omkring sig.
Det er derfor, vi her i Folketinget skal være med til at sikre, at der bliver nogle bedre forhold i forbindelse med ansættelse af handicaphjælpere.
Hvis vi skal tage kompensationsprincippet på handicapområdet alvorligt, hvor alle borgere med et handicap skal kompenseres, så de kan leve et liv på lige vilkår med andre,
skal vi rette op på det her område.
Vi håber, at et enigt Folketing vil bakke op om beslutningsforslaget.