Laura Lindahl (LA), 2016-03-29:
Jeg vil gerne starte med at takke ministeren for redegørelsen om perspektiv- og handlingsplan 2016 for ligestilling, som jeg har set frem til at læse.
Og jeg vil også gerne takke ministeren for hendes evne til primært at fokusere på de områder, som reelt set har brug for politisk fokus.
Men overvejende synes jeg faktisk, at man er god til at fokusere der, hvor det er nødvendigt, så en tak for det.
Ministeren understreger flere steder i redegørelsen, at Danmark er et foregangsland, når det kommer til ligestilling.
Vi har ligestilling i Danmark, men selv om vi er i mål forstået på den måde, at kvinder sagtens kan nå til tops i det danske erhvervsliv, at piger og drenge anses som lige meget værd, og at alle har lige adgang til uddannelse, sundhed osv., så er der sådan set stadig vigtige fokusområder inden for ligestilling.
Det anerkender jeg, selv om jeg vil fastholde, at vi i Danmark overordnet set har ligestilling.
Udfordringerne er ofte meget konkrete, der skal findes boliger, der skal udbydes danskkurser, der skal igangsættes beskæftigelsesforløb og integrationsindsatsen skal nytænkes.
Men flygtningekrisen kan også udfordre vores ligestilling.
For mange af de mennesker, der kommer til Danmark, kommer med et helt andet kvindesyn end det, vi har i Danmark, hvor mand og kvinde er lige, og den udfordring skal vi være opmærksom på.
En større privat togoperatør i Tyskland har netop indført særlige kvindeafdelinger på togstrækningerne som en sikkerhedsforanstaltning efter de grimme oplevelser, der var i Køln nytårsnat, hvor mange kvinder blev forulempet af, hvad politiet mener var asylansøgere.
Selvfølgelig skal sikkerheden være i top, det har førsteprioritet.
Men at indføre særlige kvindeafdelinger på et tog bomber os ret meget tilbage ligestillingsmæssigt, og det mener jeg er afgørende at vi har fokus på.
Uanset hvilken kulturel baggrund man har, når man kommer til Danmark, skal man til fulde forstå, hvor vigtig ligestilling er i Danmark, og hvor afgørende det er at respektere ligestillingen for en tilværelse i Danmark.
Derfor glæder det mig, at regeringen har fokus på det her område og på, at de nytilkomne, der kommer, respekterer og forstår ligestillingen i Danmark.
Det er et vigtigt fokusområde også for Liberal Alliance.
Et andet vigtigt fokusområde, som også relaterer sig til samme problemstilling med hensyn til kvindesyn, er den sociale kontrol, som hersker i nogle miljøer i Danmark.
Det er en social kontrol, som reelt set forhindrer piger i at leve et frit liv, og hvor tvang og trusler kan være en del af hverdagen.
Jeg bemærker også, at man i redegørelsen problematiserer social kontrol ved at understrege, at de her etniske minoriteter konkret skal kende de danske frihedsrettigheder.
Jeg tror ikke, at det er nok, at man kender til de danske frihedsrettigheder.
Jeg tror, at vi skal arbejde mere målrettet for at komme social kontrol til livs, og her savner jeg nok nogle konkrete initiativer fra regeringen.
Et tredje område, som jeg mener er vigtigt at debattere, er fædres rolle.
Den moderne far kan være lige så omsorgsfuld og tryghedsskabende som den gode mor, men alligevel er det meget ofte mor, der bliver bopælsforælder i konfliktfyldte samværssager.
Lovgivningen er, som jeg ser det,
sådan set tilstrækkelig, men måske er det vurderingerne i Statsforvaltningen, som ikke følger med tiden
Jeg har fået fortalt af en advokat, som beskæftiger sig med det familieretlige område, at hvis en far ikke har taget noget barsel, er han på forhånd bagud på point, hvis samvær i en skilsmissesag lige pludselig ender i Statsforvaltningen.
Men er det sådan, at far ikke kan være den primære omsorgsperson for en tiårig, fordi man i familien valgte at indrette sig sådan, at det var mor, der tog mest barsel, da barnet blev født?
Er vi helt sikre på, at den lovgivning, vi har vedtaget, forvaltes efter barnets tarv i hvert eneste tilfælde?
Jeg mener, at det er noget, vi må drøfte, for jeg føler mig faktisk ikke sikker.
Så kan vi selvfølgelig godt drøfte fædres barsel, men jeg deler ikke regeringens ønske om, at flere fædre partout skal tage mere barsel.
Det er ikke et mål i sig selv, at fædre tager mere barsel, ligesom det heller ikke er et mål i sig selv, at flere mænd bliver frisør eller flere kvinder bliver vvs'er.
Målet må være, at vi alle, mænd som kvinder, har lige muligheder, og resten må den enkelte familie selv afgøre.
En del af det at være liberal er jo netop, at vi anerkender individet og de forskelligheder, vi som mennesker har, herunder forskellige præferencer.
Vi kan ikke og bør ikke udtale os om, hvad der er det gode liv for voksne mennesker.
Vi bør skabe rammerne for, at den enkelte selv kan træffe det bedste valg for sig selv.
Vi deler således målet om, at muligheden for barsel skal være til stede for mand så vel som kvinde, og den mulighed foreligger i dag.
Jeg vil også gerne nævne, at jeg synes, det er positivt, at Danmark fremstår som et forbillede for andre lande.
Der er mange lande, som er langt, langt bagud på det her område, og hvis vi på nogen måde kan bidrage til øget ligestilling de her steder, synes jeg, at det er fantastisk.
Derfor støtter vi helt op om regeringens fokus på det internationale bidrag.
Sidst vil jeg nævne, at jeg for nogle måneder siden mødte Jytte Hilden til en snak om ligestilling, og hun åbnede mine øjne for, hvor taknemmelig vores generation skal være for de tidligere generationers kamp på det her område.
Mit fundament har været så solidt, at jeg sådan set aldrig har kigget ned og set, at jeg faktisk står på skuldrene af tidligere seje ligestillingsforkæmpere, og de skal selvfølgelig have en tak, og jeg skylder min søn og en kommende datter at sikre, at det fundament, som er skabt, bliver bevaret fremadrettet.
Tak for ordet.