Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2011-03-31:
Så det, som den konservative ordfører siger nu, er, at der er det her konkrete eksempel med tolken, og så mener man også, at det var forkert, at et efterskoleophold ikke belønnes på samme måde som et højskoleophold.
Vi glæder os selvfølgelig til at se, hvad der kommer ud af ordførerens udtalelser.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge til det helt generelle forhold, at unge jo sådan set motiveres til at tage ufaglært arbejde.
Altså, synes ordføreren, at det er klogt, at vi siger til unge mennesker, der bor i Danmark og har helt lovligt ophold i Danmark: Hvis I gerne vil have permanent opholdstilladelse – og det kan vi jo godt forstå at folk gerne vil have, for det skaber langt større sikkerhed – så skal I gå ud at tage jer et ufaglært arbejde i 2½ år i stedet for tage en uddannelse?
Synes ordføreren virkelig, at det er klog integrationspolitik at sige til unge mennesker, at vi hellere vil have, at de tager et ufaglært arbejde, end at de tager sig en uddannelse?
Kunne det også være et eksempel på noget, som den konservative ordfører mener skulle laves om?
Hvis ikke det var, fordi det jo er et ret alvorligt emne, vi diskuterer i dag, ville jeg næsten kalde den her redegørelse for morsom.
I øvrigt har det altid undret mig, at regeringen kan sige ordet fair om deres egen udlændingepolitik uden at blive sådan lidt pinlige over det, for hvis der er noget, der ikke er fair i dansk politik, så er det da regeringen og Dansk Folkepartis udlændingepolitik.
Regeringen bruger meget tid på at fortælle, hvor fantastisk det er, at færre har fået mulighed for familiesammenføring, og at færre i dag får asyl, end dengang regeringen kom til.
Det undrer mig egentlig, at man sådan står og praler med, at man har forhindret mennesker i at få lov til at leve sammen med deres familie, og det undrer mig, at man står og praler med, at færre flygtninge på flugt har fået beskyttelse i Danmark.
Jeg synes da, at vi som et af verdens rigeste lande burde beskytte flere, end vi gør i dag.
Men regeringen og Dansk Folkeparti synes, det er noget, der skal prales af.
Et af de tiltag, der hyldes i redegørelsen – og jeg synes, hyldes er et korrekt ord at bruge i den sammenhæng – er de såkaldte fattigdomsydelser; det er kontanthjælpsloftet, det er 450-timers-reglen, der nu bliver lavet om til en 225-timers-regel, og det er starthjælpen.
Og regeringen påstår altså, at de her fattigdomsydelser har fået beskæftigelsesgraden til at stige.
Helt ærligt: Det primære resultat af fattigdomsydelserne er ikke beskæftigelse, det primære resultat er fattigdom.
Netop fattigdomsydelserne er en hovedårsag til, at antallet af børn, der vokser op i Danmark og lever i fattige familier – familier, som er under EU's fattigdomsgrænse – er vokset massivt, siden den borgerlige regering kom til; altså, at der er flere og flere børn i Danmark, som vokser op med forældre, der ikke har råd til at købe lægeordineret medicin til dem.
Og den primære årsag er de her fattigdomsydelser, som man altså hylder i redegørelsen, og som vi beskæftiger os med i dag.
Vedrørende det her med beskæftigelse er sandheden nok snarere, at det er væsentlig lettere for indvandrere og efterkommere at komme i arbejde under højkonjunkturer, og at der mange steder rundtomkring i kommunerne bliver gjort et rigtig, rigtig godt stykke arbejde og en aktiv indsats for at få folk i arbejde.
Og så må jeg jo sige helt på linje med fru Marianne Jelved og fru Astrid Krag, at det er karakteristisk for redegørelsen, at man ikke forholder sig til, at beskæftigelsesfrekvensen blandt indvandrere og efterkommere faktisk er faldet i de seneste år.
Når Integrationsministeriet på hjemmesiden den 8. februar 2011 stolt konkluderer, at dansk arbejdsmarkedsintegration er blandt EU's bedste, så kunne man måske nok lige have nævnt, at tallene for 2010 jo altså viser, at Danmark ligger på en 16. plads.
Og til hr. Karsten Lauritzen, der går meget op i kilder, kan jeg fortælle, at det er en rapport fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd fra den 15. marts i år; så vidt jeg husker, står det på side 2. Der er også andre problemer, som den her redegørelse skøjter uden om.
Et eksempel på det er den store mangel på praktikpladser, der rammer indvandrere og efterkommere ekstremt hårdt.
Det er for mig uforståeligt, at regeringen ikke handler i forhold til lige præcis det her problem.
For man nævner, og alle ved, at den her gruppe af drenge i mindre grad end resten af unge i Danmark gennemfører en uddannelse.
Hvorfor er det så, man ikke tager sig sammen og får lavet nogle praktikpladser?
Hvorfor får man ikke sørget for, at der er en reel praktikpladsgaranti, sådan at vi ikke forhindrer unge, der ligefrem ønsker at uddanne sig, i at blive færdige, fordi der ikke er nogen praktikplads til dem?
Man kunne f.eks. sige, at når stat og kommune og region samarbejder med private virksomheder, så skal man selvfølgelig stille krav om, at der skal oprettes praktikpladser.
Det ville være at gøre en aktiv integrationsindsats for den gruppe drenge, som rapporten bl.a. handler om.
Det undrer mig i øvrigt også, at man ikke nævner, at otte ud af ti indvandrerkvinder uden for arbejdsmarkedet ønsker sig et job.
Det viser en undersøgelse offentliggjort af A4 for et par måneder siden.
Grunden til, at det er interessant, er jo, at man her fortæller, at det, der skal til for at få den her gruppe kvinder i arbejde, er, at der skal stilles håndfaste krav.
Husk lige på, at otte ud af ti faktisk rigtig gerne vil i arbejde.
De vil gerne.
Endnu et område, som man sådan meget bekvemt sniger sig uden om, er jo spørgsmålet om udenlandsk arbejdskraft, der i høj grad bruges til løndumping – uanset om det er østeuropæiske håndværkere, eller det er indiske it-folk.
Hvorfor vil regeringen ikke være med til at indføre bygherreansvar?
I redegørelsen nævnes – på side 11, så vidt jeg husker – blot, at det skal sikres, at regler og ordninger ikke misbruges.
Hvis man ønsker at stoppe det misbrug, der foregår i Danmark, det misbrug af udenlandsk arbejdskraft – og når jeg siger misbrug, er det, fordi man underbetaler mennesker – så indfør et bygherreansvar!
Pointsystemet er også noget, man fremhæver som et udtryk for virkelig god integrationspolitik.
Igen: Det giver meget, meget dårlig mening.
Et pointsystem, som motiverer unge mennesker til at tage sig et ufaglært arbejde i stedet for at tage en uddannelse, er ikke god integration, det er ikke klog politik.
Som jeg fortalte, da vi havde den her debat for et par dage siden her i Folketingssalen, blev jeg forleden ringet op af en ung pige; hun gik i 3. g i Århus, og hun spurgte mig: Kan det virkelig være rigtigt, at hvis jeg vil have permanent opholdstilladelse, så skal jeg, når jeg er færdig med gymnasiet, ikke gå i gang med en videregående uddannelse, men tage mig et ufaglært arbejde, for ellers kan jeg ikke få de point, jeg skal have?
De første 70 point af de 100 kan jeg ikke få, hvis ikke jeg har haft 2½ års beskæftigelse.
Kan det være rigtigt, at det, regeringen fortæller mig, er, at jeg ikke skal gå videre fra gymnasiet til en videregående uddannelse – nej, jeg skal tage mig et ufaglært arbejde på en tankstation eller rengøring, eller hvad det kunne være?
Det er det, vores integrationsminister synes er klog integration.
Måske var det bedste – ud over at få sig et nyt politisk flertal – man i virkeligheden kunne gøre for integrationen i Danmark, at nedlægge Integrationsministeriet.
Det kunne da være en overvejelse værd.