runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Samuelsen (LA), 2009-01-13:
Tak for det.
Også tak til Det Radikale Venstre for at rejse debatten i salen her i dag.
Men det er også et eller andet sted væsentligt at få en sammenhæng i diskussionen, og der bliver jeg nødt til at stille ordføreren et spørgsmål.
Man kan sige, at der ligesom er to grupper af partier, man kan vælge mellem herinde, og det er S og SF på den ene side, og så er det V og K på den anden side.
Er det S og SF, der går ind for det, eller er det V og K, som egentlig godt kunne tænke sig at gøre noget ved f.eks. efterlønnen eller skatten på arbejde?
Morten Helveg Petersen (RV), 2009-01-13:
Spørgeren er udmærket klar over Det Radikale Venstres holdning til efterlønnen, og det har spørgeren også solide forudsætninger for at vurdere, kan man sige.
Så det er jo ikke nogen hemmelighed, hverken for spørgeren eller for ordføreren, hvad det er, der er Det Radikale Venstres synspunkt omkring efterlønnen.
Og efter Det Radikale Venstres opfattelse er det generelle problem i dansk politik i dag, at der jo stort set ingen er, der tør røre ved efterlønnen.
Så med hensyn til præmissen i spørgsmålet om at skulle vælge mellem forskellige konstellationer af partier, der angiveligt ikke vil gøre noget ved efterlønnen, vil jeg sige, at det jo er et sådan lidt kunstigt spørgsmål.
Spørgeren kender godt Det Radikale Venstres holdning til det.
Når jeg ser på den diskussion, som spørgeren rejser her, synes jeg, det er et generelt problem med vilje - eller rettere sagt mangelen på samme.
Og til det der med at gå ind og definere, hvem der så vil noget og ikke vil noget, vil jeg sige, at det kan man selvfølgelig bruge en del tid på, men det, der står tilbage, er jo, at da den diskussion var oppe i efteråret i forbindelse med forhandlingerne på arbejdsmarkedsområdet, var der jo en bred afvisning af at berøre det her emne i det hele taget.
Så med hensyn til den der opdeling i forskellige partikonstellationer vil jeg sige, at jeg synes, det problematiske her er den brede modvilje, der er til at kigge på det, som spørgeren rejser her.
Peter Christensen (V), 2009-01-13:
I forhold til forslaget til vedtagelse vil jeg sige, at det undrer mig lidt, at man allerede kan konkludere, at vi ikke når målene i 2015, når det først er i 2015, at de skal være nået, men det er, vil jeg sige, ikke uradikalt, at man kan have den viden med så stor sikkerhed.
Jeg vil egentlig gerne følge op på det, hr. Anders Samuelsen rejste, for jeg synes jo netop, at det er værd at vide, om Det Radikale Venstre, når de rejser en sådan debat, egentlig synes, at det er vigtigt at have sådan et styringsredskab, altså om det er vigtigt, at man sætter sig nogle pejlemærker og styrer efter dem, for når jeg ser på, hvem det er, man fremsætter forslaget til vedtagelse sammen med, så er det alle sammen partier, der overhovedet ikke anerkender 2015-planen, og derfor giver det jo dybest set overhovedet ingen mening.
Det er ikke særlig troværdigt af Det Radikale Venstre at stå og løfte en reformdagsorden, når man konsekvent ønsker at drive politik sammen med partier, der ikke vil lave og bindes af sådan en målsætning.
Morten Helveg Petersen (RV), 2009-01-13:
Så det er jo ikke noget, der er grebet ud af den blå luft.
Det kan godt være, at spørgeren vil tillægge det Det Radikale Venstre, og hvad ved jeg, men vi henter jo altså i høj grad inspiration fra nogle af de fagøkonomer, der står i kø for at gøre opmærksom på, at den her 2015-plan altså er på vej væk fra sporet.
Peter Christensen (V), 2009-01-13:
Jo, men hvis den regeringskonstellation, som De Radikale ønsker sig, bliver virkelighed, så skal hr. Morten Helveg Petersen i hvert fald ikke bruge kræfter på at sikre, at 2015-planen bliver overholdt, for der vil slet ikke være nogen, og derfor er det jo ikke særlig troværdigt at gøre det til Det Radikale Venstres ypperste sag, når man ved, at de partier, der bliver rygraden i sådan en regering, slet ikke ønsker at lade sig binde.
Vi anerkender jo til fulde, at der, når vi når frem til 2015, og vi har nået målsætningen, udestår nogle opgaver, nemlig at vi får øget den strukturelle beskæftigelse med 21.000 personer.
Det ved jeg at De Radikale gerne vil hjælpe med, men jeg forstår ikke, at De Radikale synes, det er så vigtigt, når man så vil pege på en socialdemokratisk regering, som under finanslovdebatten slet ikke anerkendte 2015-planen.
Morten Helveg Petersen (RV), 2009-01-13:
Jeg prøvede at sige i min ordførertale, at vi for vores vedkommende tillægger det stor betydning, at man netop har planer for den økonomiske politik a la 2015-planen.
Jeg tror, det var den daværende SR-regering, der opfandt 2005-planen i sin tid og 2010-planen, og nu har vi en 2015-plan.
Så jeg synes, at udgangspunktet for spørgsmålet måske er lidt skævt, al den stund det jo - med al respekt for den siddende regering ikke nødvendigvis er den siddende regering, der har opfundet det her med, skal vi kalde det mellemsigtede planer for den økonomiske politik, det er faktisk et instrument, et redskab, som har været taget i anvendelse før, og står det til Det Radikale Venstre, er det bestemt også et redskab, som er utrolig vigtigt fremover.
Så spørgeren kan da føle sig betrygget i - forhåbentlig - at det fortsat vil være tilfældet.
Frank Aaen (EL), 2009-01-13:
Kunne vi ikke få et klart svar på dette: Indgår det i regeringens planer at halvere dagpengeperioden, ja eller nej?
Anders Samuelsen (LA), 2009-01-13:
Jeg synes nu ikke, at det er et helt kunstigt spørgsmål, for det må jo være sådan, at der, hvor man bedst lægger sine kræfter, er der, hvor der er størst mulighed for forbedringer.
Og der må man jo kigge på, hvad udgangspunktet er: Er der en vilje til stede, eller er der ikke en vilje til stede?
Og sandheden er, at der ikke er nogen vilje til stede hos S og SF, men der er vilje til stede hos V og K.
De kan bare ikke rigtig komme til at gøre det, fordi der ikke rigtig er viljestyrke og villighed nok i partierne til at sætte Dansk Folkeparti stolen for døren.
Så kernen i det her spørgsmål er selvfølgelig: Hvorfor vælger Det Radikale Venstre fuldstændig entydigt at pege på de to partier til et kommende regeringssamarbejde, som ikke ønsker at lave de forandringer, som jeg synes man skal rose Det Radikale Venstre for at de gerne vil lave?
Peter Christensen (V), 2009-01-13:
Jamen vi forsøgte sådan set at lave nogle reformer i forbindelse med arbejdsmarkedspolitikken, og vi kunne konstatere, at der ikke var flertal for de forslag.
Derfor trak vi dem også tilbage, og det er jo den situation, vi står i.
Jeg undrer mig
sådan set over, at der ikke var flere, der ville være med til at finde nogle løsninger, som kunne være med til at sikre, at vi kunne indfri målene i 2015-planen ved, at der også kunne komme et betydeligt element med fra arbejdsmarkedspolitikken.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2009-01-13:
Vi er grundlæggende enige i de mål, der er sat op i forbindelse med 2015-planen.
Det er jo to helt centrale mål.
Det ene er jo, at finanspolitikken skal være holdbar.
Vi synes, at det er gode mål at sætte sig.
Så er der jo en række forudsætninger for, at det kan lykkes, som man sætter op, og man siger, at så arbejder vi os frem imod, at der f.eks. på længere sigt er flere i arbejdsstyrken.
Det synes vi er et rigtig godt mål at sætte sig.
Det er jo også derfor, at vi for et år siden var med i den her Jobplan 1, som Det Radikale Venstre jo også var en del af og gav sit bidrag til.
Og her i efteråret gik vi konstruktivt ind i forhandlingerne om justeringer af arbejdsmarkedspolitikken.
Vi havde også vores grænser.
Vi ville eksempelvis ikke være med til at halvere dagpengeperioden, som andre partier ville.
Men vi gik ind i en lang række diskussioner for at justere kursen, og vi gør det gerne igen.
Men vores metode til det er blot, at de ændringer, vi laver, skal laves, så den enkelte dansker kan føle tryghed, og at vi ikke kommer og laver fuldstændig om på de vilkår, som danskeren lever efter.
Vi synes ikke, det er troværdigt, hvis man i 2006 laver grundlæggende om på efterlønnen for så 2 år efter at komme og sige, at man vil lave om på det hele en gang til.
Der er en metodeforskel f.eks. i forhold til Det Radikale Venstre, altså en forskel på den måde, man arbejder på i Det Radikale Venstre, og den måde, vi arbejder på i Dansk Folkeparti.
Morten Helveg Petersen (RV), 2009-01-13:
Jeg kan bare ikke få svaret til at hænge sammen med, at man fra Dansk Folkepartis side så skriver under på 2015-planen, altså det her med skridt for skridt.
Hvis vi taler om, at der skal skaffes 21.000 mennesker ud i beskæftigelse, plus fastholder uændret arbejdstid, så er vi jo hurtigt, hvis vi omregner det, oppe på i størrelsesordenen 55.000-60.000 mennesker, som skal skaffes ekstra ud på arbejdsmarkedet inden 2015.
Hvordan i alverden vil Dansk Folkeparti og hr. Thulesen Dahl nå det med den metode, som hr. Thulesen Dahl selv skitserer i sit indlæg: skridt for skridt?
Hvordan i alverden skulle det kunne hænge sammen med at kunne nå at indfri den målsætning, der er i 2015-planen?
Det kan jeg ikke få til at hænge sammen.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2009-01-13:
Jeg mener, at det er den eneste farbare vej.
Hvis vi sætter et mål op og siger, at vi skal have 20.000 flere i arbejdsstyrken, og så laver en hel masse om på vores arbejdsmarkedspolitik - og det gør vi så i næste måned, for nu skal det bare gå stærkt, og så kan vi i marts måned skrive under på, at vi nu har lavet en aftale og lavet om på vores lovgivning, hvilket gør, at det nu bare er på plads frem til 2015, og at vi har løst opgaven - så sidder den enkelte dansker derude med fare for, at vedkommende bliver afskediget, og siger: Vores politikere har travlt med her og nu at få mange flere i beskæftigelse, samtidig med at vi oplever, at vi mister vores job.
Altså, vi bliver jo nødt til som politikere at agere i den virkelighed, vi er en del af.
Vi bliver nødt til at have nogle langsigtede mål, der sikrer, at den danske økonomi er holdbar, ikke bare i år og næste år, men også på sigt.
Men den måde, vi så indfaser det på, bliver vi altså nødt til at afstemme, så den hænger sammen med den virkelighed, den enkelte dansker oplever.
Ellers bliver politikere sådan nogle teoretikere, der render rundt herinde.
Og så kan man være glad for, at murene er ret tykke, for så kræver det i hvert fald, at der ikke er nogen form for sammenhæng mellem, hvad vi laver herinde, altså den dagligdag, vi oplever herinde, og den dagligdag, den enkelte dansker oplever uden for murene.
Morten Bødskov (S), 2009-01-13:
Jeg synes jo, at det var et meget interessant svar, som ordføreren, hr. Kristian Thulesen Dahl, gav hr. Morten Helveg Petersen, at man siger, at man – jeg citerer - er grundlæggende enig i 2015-planen.
Det er jo et svar på, at man så også er enig i, at realvæksten i det offentlige forbrug gradvis skal sænkes og sænkes og sænkes.
Det er jo det, der står i 2015-planen.
Og hvorfor står der det?
Det står der jo, fordi der så skal være plads til skattelettelser.
Så Dansk Folkeparti lægger altså stemmer til en langsigtet økonomisk politik, hvor realvæksten i det offentlige forbrug bliver stadig mindre, fordi der skal være rum til at give skattelettelser.
Det står i 2015-planen.
Det synes jeg er noget af en indrømmelse, for så tager man jo medansvaret for konsekvenserne af den økonomiske politik, som vi ser udfolde sig i kommunerne nu - meget, meget store besvarelser på den meget, meget store del af det offentlige forbrug, som ligger i kommunerne.
Jeg vil bare gerne have ordføreren til at bekræfte, at man står ved det: lavere realvækst i det offentlige forbrug, endnu større skattelettelser.
Og konsekvensen er meget store besparelser, som vi har set i det her efterår i kommunerne, på realvæksten i det offentlige forbrug.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2009-01-13:
Man kan sige, at det offentliges andel af økonomien samlet set jo stort set vil være status quo.
Jeg tror, hr. Morten Bødskov kan huske - det er jo ikke længere siden end i fredags - at vi begge to deltog i en konference i Århus, hvor den tidligere overvismand Torben M. Andersen havde nogle plancher med, der viste det offentliges andel af det samlede forbrug målt efter bruttonationalproduktet.
Jeg ved også godt, at hr. Morten Bødskov ikke ønskede at gøre brug af de plancher, da de kom frem, og han ønskede ikke at lægge dem til grund for den diskussion, vi så havde, for han ville gerne give det her billede af, at regeringen støttet af Dansk Folkeparti skar ned i det offentlige forbrug.
Men hvis hr. Morten Bødskov lige gransker sin hjerne et øjeblik tilbage til før weekenden, tror jeg, han vil erindre, at vi havde en diskussion, der gik på netop det.
Morten Bødskov (S), 2009-01-13:
Det kan sagtens blive en diskussion om tal, og den kan vi også godt tage.
Årsagen til, at regeringen kan stå og prale med, at det offentlige forbrugs andel af det samlede BNP vokser, er, at man nedjusterer BNP.
Så vokser det.
Altså, det er talfusk, og realiteterne oplever man rundtomkring i kommunerne, nemlig at realvæksten i det offentlige forbrug falder og falder og falder.
Det synes jeg bare man skal sige fra Dansk Folkepartis side - at man lægger stemmer til en grundlæggende udvikling af det offentlige forbrug, hvor realvæksten altså bliver mindre og mindre og mindre, fordi man har valgt at lægge stemmer til store ufinansierede skattelettelser.
Det er jo det, man gør, og prisen betalte man jo også i efteråret i form af voldsom kritik fra eksempelvis Ældre Sagen af den skattepakke, som man lavede.
Det er forringelser af det offentlige forbrug, forringelser og nedskæringer af hjemmeplejen rundtomkring i kommunerne, mens Dansk Folkeparti altså kan sidde herinde og give skattelettelser og bakke regeringen op i det.
Det synes jeg bare man skal sige.
Mike Legarth (KF), 2009-01-13:
Jeg vil lige starte med at sige til hr. Ole Sohn, at det er en anelse ufint at gå på talerstolen og konkludere på baggrund af den tidligere ordfører og sige, at de skattelettelser, som regeringen sammen med Dansk Folkeparti har gennemført, er finansieret af nedskæringer i den offentlige sektor.
Det er lodret forkert; vi har øget udgifterne, og der bruges flere penge på den offentlige sektor end nogen sinde.
Vedrørende 2015-planen kan man indledningsvis sige, at den svage vækst i udlandet og finanskrisen er alvorlige udfordringer, uden tvivl.
Vi har håndteret nogle af dem, men vi er i gang med en mere, og det primære er at få finansmarkederne til at virke igen for at undgå en kreditklemme og ved siden af det at arbejde på at få nedsat renten og rentespændet i forhold til euroområdet.
Meget er som sagt gjort på det finansielle område med den første bankpakke og med hensyn til realkredit, og i de her dage forhandler vi om problemet med kreditklemmen, og det skulle vi gerne få løst så hurtigt som muligt.
I Danmark er ledigheden historisk lav, og ifølge OECD er Danmark et af de lande, som i 2008 havde det mest pressede arbejdsmarked.
Heldigvis har vi sparet op i de gode år; der er overskud i den offentlige økonomi og på betalingsbalancen, og den offentlige gæld og gælden til udlandet er reelt væk.
I 2015-planen indgår de overordnede finanspolitiske prioriteringer og mål frem mod 2015, og kernen i planen er, hvordan vi får indtægter og udgifter til at hænge sammen på både kort og lang sigt - konkret formuleret: en holdbarhed på nul og overskud på strukturel offentlig saldo frem mod 2015.
Det er klart, at det farvand, vi nu skal navigere i, er blevet mere udfordrende på grund af finanskrisen.
En afvigelse på 0,1 procent af BNP, når man ser så langt frem, er ikke i sig selv afgørende.
Men det er samtidig klart, at kravene er skærpet til den økonomiske politik for at opfylde målene.
I forhold til sidste år, hvor planen blev lanceret, har vi øget med 4.000 i forbindelse med sygefraværsreformen, men det er jo bare som kompensation for de øgede udfordringer, vi stod over for, så vi mangler stadig væk de 20.000.
Når vi taler konvergensprogrammer, plejer vi at bruge den seneste prognose for olieprisen, og der har vi også forholdt os til et gennemsnitstal og været på den forsigtige side, så vi forventer, at 2015-planen i det overordnede billede holder.
Det samlede forløb er som nævnt i det store og hele på linje med strukturel balance og holdbarhed.
Morten Helveg Petersen (RV), 2009-01-13:
Jeg fornemmer, at ordføreren er optimist ligesom Venstres ordfører, der gav udtryk for sin optimisme.
Derfor er jeg også nødt til at spørge den konservative ordfører, hvad grundlaget egentlig er for at have den optimisme.
Altså, når man ser på efterårets forløb omkring forhandlingerne om arbejdsmarkedsreformer og den slags, hvad er det så, der gør, at den konservative ordfører kan være så optimistisk med hensyn til at overholde 2015-planen?
Mike Legarth (KF), 2009-01-13:
Det er jo, at vi i det store og hele har opfyldt den.
Altså, 0,1 pct. i afvigelse med så lang en fremtidshorisont er jo ikke alarmerende.
Jeg synes ikke, der er hold i at sige, at planen er kuldsejlet.
Jeg synes, vi ligger i det spor, vi skal ligge i.
Men det er rigtigt, at vi har en udfordring foran os, og den kunne vi passende løse i forbindelse med Skattekommissionens leverance af deres rapport og det politiske flertal, der kan sikre et øget arbejdsudbud på så tæt på de 20.000 som muligt.
Morten Helveg Petersen (RV), 2009-01-13:
Vi skal gerne bidrage fra Det Radikale Venstres side til skattedelen.
Men det kan jo altså ikke gøre det alene.
En skattereform kan jo ikke løse udfordringer af det omfang, vi står over for.
Det er jo i størrelsesordenen 14 mia. kr. i 2015, og det betyder, at hvis vi ikke lykkes med det her, er det enten massive skattestigninger eller besparelser i den offentlige sektor, som kommer på dagsordenen.
Tror den konservative ordfører, at en skattereform kan løse det alene?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2009-01-13:
Hr. Morten Bødskov siger, at det her sagtens kan blive en debat om tal altså underforstået, at han ikke synes, at det skal være det.
Men det bliver det da nødt til at være; det er jo tal, det drejer sig om.
Det er rigtigt, som også hr. Peter Christensen var inde på i et tidligere indlæg, at Socialdemokratiet foreslog de skattelettelser fjernet, som blev givet her fra 1. den januar.
I den finansielle krise, vi står i, hvor mange danskere er utrygge, tror jeg, det er vigtigt, at der er ro og tryghed om den enkelte danske families økonomi.
Hvis man fra Socialdemokratiets side bliver ved med at skabe utryghed om den økonomi, familierne har til rådighed i dag, er det virkelig galt i den situation, vi står i.
Der er brug for det modsatte, der er brug for, at den enkelte familie har tryghed om sin økonomi og ikke skal frygte, at der kommer politikere rendende fra Socialdemokratiet, der pludselig får held med at hale nogle af de penge tilbage, man nu har som dansker her fra den 1. januar.
Altså, hvis man endelig skulle kritisere os i forhold til 2015-planen, skulle det da være for, at vi bruger flere offentlige penge end det, der var forudsat.
Hvis man endelig fra Socialdemokratiets side skulle dykke ned et sted og sige, at vi ikke følger vores egen plan eller den plan, som vi siger vi bakker op, som regeringen har, skulle det gå på det, at vi bruger flere penge på offentligt forbrug, altså på den offentlige sektor, end det, der var forudsat; så skulle man komme med den kritik.
Morten Helveg Petersen (RV), 2009-01-13:
Ja tak.
Mit spørgsmål er vel egentlig ret enkelt.
Er Dansk Folkeparti grundlæggende enig i regeringens 2015-plan?
Er det en plan, som Dansk Folkeparti bakker op bag?
Dernæst: Ifald, at man bakker op bag den, må man vel også anerkende den udfordring, der ligger i 2015-planen, nemlig at hvis ikke der reformeres i tide, så står vi med et hul på 14 mia. kr. i 2015.
Er det en grundlæggende vurdering, som Dansk Folkeparti deler?
Frank Aaen (EL), 2009-01-13:
Nu bliver jeg altid nervøs, når jeg fra borgerligt hold hører, at man skal ændre arbejdsmarkedspolitikken.
Men jeg siger foreløbig tak for det svar, jeg har fået, og jeg vil gerne have det uddybet.
Kan vi være sikre på, at regeringen ikke arbejder på en forringelse af vilkårene for de arbejdsløse?
Peter Christensen (V), 2009-01-13:
Jamen nu tror jeg, at man skal være meget præcis, for hr. Frank Aaen mener, at der sker en forringelse af arbejdsmarkedspolitikken og vilkårene for de arbejdsløse, og jeg ved, at der ser vi forskelligt på tingene.
Altså, det at stille krav om, hvordan og hvorledes man skal være jobsøgende, synes hr. Frank Aaen er en forringelse.
Derfor ser vi selvfølgelig grundlæggende forskelligt på tingene, så den garanti vil jeg være meget varsom med at give hr. Frank Aaen, for den vil givetvis blive udlagt anderledes, end den er tænkt fra min side.
Ole Sohn (SF), 2009-01-13:
Det er sådan set der, vi har et af de store problemer med 2015-planen fra.
Det er det ene, og det er mere en konstatering.
Det andet er, at jeg egentlig gerne vil tilbage til ordførertalen, hvor hr. Peter Christensen sådan nærmest sagde, at regeringen havde gjort alt, hvad den kunne, for at gøre alting godt, men at udefrakommende problemer som den internationale finanskrise havde skabt problemerne.
Hvis hr. Peter Christensen i en stille stund skulle tænke lidt over de sidste par ord, kunne ordføreren så ikke også forestille sig, at regeringens skattestop og regeringens indførelse af afdragsfrie lån har været med til at sætte en eksplosion i gang i boligpriserne, så de nåede en fuldstændig urealistisk højde, som gjorde, at det bedre kunne betale sig at spekulere end at arbejde, og at bankerne troede på regeringen?
Nu knækker det hele, så har regeringen ikke et eller andet sted et medansvar for, at det hele er pustet op til urealistiske højder?
Peter Christensen (V), 2009-01-13:
Der er utvivlsomt to veje at gå i den her diskussion, for der er ingen tvivl om, at man så let som ingenting kan skabe balance bare ved at sætte skatterne vildt op; selvfølgelig kan man det.
Jeg vil kraftigt fraråde det, men jeg kan konstatere, at jeg for et øjeblik siden kritiserede Socialdemokraterne for, at de ville hive yderligere 5 mia. kr. op af skatteborgernes lommer, og at det jo er vand ved siden af, hvad SF vil.
Så sent som for få måneder siden, var man klar til at tage 9 mia. kr. op af skatteydernes lommer i 2009, altså i et år, hvor man mere end nogen sinde har brug for at have ro om og sikkerhed for folks privatøkonomi.
Så den vej, SF ønsker at gå for at løse det her, kan jeg sige med sikkerhed aldrig bliver Venstres.
Vi tror på, at man via skattelettelser kan øge incitamentet til at gøre en ekstra indsats, og den aktivitet og den økonomi, der kommer deraf, vil være med til, at man i 2015 har en balance og både kan håndtere det, at man har en større ældreårgang, og det, at man får nogle mindre årgange ud på arbejdsmarkedet.
Ole Sohn (SF), 2009-01-13:
Jeg prøver én gang til.
Er det ikke korrekt, at regeringens indførelse af afdragsfrie lån og regeringens skattestop har betydet, at der skete en eksplosion i boligpriserne, som fik bankerne til fuldstændig kritikløst at tro på, at træerne voksede ind i himlen, og at regeringen har et medansvar for, at det hele nu er knækket, for naturligvis kan man ikke leve af spekulation alene?
Regeringen har faktisk vendt ordspillet om, at det skal kunne betale sig at arbejde, til: Det skal kunne betale sig at spekulere.
Det kan det ikke, og det har virkeligheden vist.
Hvorfor vil Venstre ikke i sit stille sind bare erkende, at måske skulle man have satset lidt anderledes?
For nu står vi altså og mangler de 14 mia. kr. i 2015-planen.