runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ulrik Kragh (V), 2007-05-15:
Nu er det jo sådan, at hvis vi ser på tilbagetrækningsalderen i Europa generelt, er den meget, meget lav i forhold til, hvad den er i Danmark.
Der er i en række EU-lande en tendens til, at man marginaliserer mennesker ud af arbejdsmarkedet allerede som 55-årige.
Jeg synes, det er dybt problematisk, at mennesker med masser af energi og masser af saft og kraft bliver skubbet ud af arbejdsmarkedet, fordi de når den alder.
I Danmark har vi heldigvis en højere tilbagetrækningsalder, og vi har heldigvis også en situation, hvor befolkningen bliver ældre og ældre.
Med den velfærdsaftale, der er indgået af et bredt flertal i Folketinget, har vi besluttet os for, at vi vil gøre en indsats for at skabe et stærkt og aktivt arbejdsliv, hvor man har det godt i den periode, man er på arbejde, og hvor man ikke nedslides, således at man kommer til at have et dårligt liv, når man er færdig på arbejdsmarkedet.
Det, der har været målsætningen, er, at man gennemsnitligt skal have 19½ års pension, og det er det, man på meget, meget lang sigt regulerer pensionsalderen efter.
Det er faktisk noget, som EU har syntes var ganske fornuftigt, og her siger de: Her er noget, andre lande kunne lære noget af.
Rune Lund (EL), 2007-05-15:
Men når vi nu ved, at EU roser Danmark for et velfærdsforlig, hvor der er forringelser af efterlønnen, sådan som vi så det sidste sommer, mon så ikke hr. Ulrik Kragh kan uddybe lidt for mig, hvad f.eks. sådan noget som yderligere reformer af pensionssystemer betyder.
Kan hr. Ulrik Kragh ikke fortælle mig, hvad den her reform består i?
Vi er nogle, der måske er meget mistænksomme af natur, men som alligevel de senere år har set, at hver eneste gang der blev snakket om reformer, blev der i virkeligheden snakket om nedskæringer.
Betyder det højere ydelser, betyder det lavere ydelser, eller betyder det uændrede ydelser?
Erfaringen har vist, at der er ét svar ud af de tre muligheder, men hr. Ulrik Kragh kan måske delagtiggøre os i, hvad han mener er svaret på det spørgsmål.
Ulrik Kragh (V), 2007-05-15:
Det er klart områder, som man fra EU’s side finder hensigtsmæssige at lave målsætninger for, således at vi får et stærkt EU med stor ansvarlighed for, at vi får en høj beskæftigelse.
Jeg synes faktisk, at hr. Rune Lund må anerkende den model, som vi har fået udviklet i Danmark, og som benævnes flexicurity – altså det, at lønmodtagere, selv om deres arbejdsplads forsvinder på grund af de udfordringer, der kommer fra den globaliserede verden, har en tryghed for, at de ikke kommer i økonomisk uføre, samtidig med at vi har et meget fleksibelt arbejdsmarked, som hurtigt genererer nye arbejdspladser, og en meget god konkurrenceevne, som er til stor glæde og gavn for lønmodtagerne og dermed for velfærdssamfundet.
Hvis det er sådan, at Lissabonstrategien kan være med til at inspirere andre nationer til at opnå den samme tryghed for lønmodtagere, vil det være utrolig positivt, og derfor kan jeg slet ikke følge hr. Rune Lund i, at det skulle være et problem for velfærdsstaten.
Rune Lund (EL), 2007-05-15:
Jeg lever åbenbart på en anden planet, men jeg skal prøve at tage udgangspunkt i de papirer, som befinder sig på denne planet, jorden, med hensyn til hvad der står om EU’s Lissabonstrategi.
Jeg kan se, at sidst Lissabonstrategien blev diskuteret i Europaudvalget, var det sådan, at f.eks. Kommissionen, som jo er det koordinerende organ i forhold til Lissabonstrategien, foreslog en lang række ændringer til, hvad der skulle ske.
Der skal være mere fokus på fremme af modernisering af lovgivning for beskæftigelsesbeskyttelse – modernisering af lovgivning for beskæftigelsesbeskyttelse!
Det er smukt nysprog, vi ved godt alle sammen, hvad det betyder.
Så skal der være en reform af overførselssystemerne.
Man skal øge incitamentet til at arbejde.
Det betyder på almindelig dansk lavere sociale ydelser.
I de papirer, som rent faktisk blev vedtaget, står der, at der skal ske yderligere reformer af pensionssystemerne.
Det er også noget, der ligger fint i forlængelse af de forringelser af efterlønnen, vi har set herhjemme.
Er det ikke noget, som hører til på den her planet og i EU’s Lissabonstrategi?
Lars Barfoed (KF), 2007-05-15:
Når Kommissionen roser velfærdsaftalen fra i sommer, er det jo, fordi den bidrager til, at vi får flere ud på arbejdsmarkedet til at tjene penge til os alle sammen.
Det er jo afgørende for velfærden.
Derfor vil jeg gerne vende tilbage til det, som hr. Rune Lund påstår er mere kompliceret end som så, nemlig at virksomhederne skal tjene penge, før vi kan få noget velfærd.
Det er ikke mere kompliceret end som så.
Det er det, som finansierer alle de gode offentlige udgifter, som vi gerne vil bidrage til.
Hvis hr. Rune Lund er uenig med mig i det, vil jeg gerne spørge, hvor det så er, hr. Rune Lund vil skaffe pengene, hvis ikke det er fra det overskud, der skabes i private virksomheder.
Pernille Frahm (SF), 2007-05-15:
Jeg trænger bare til at høre, om ministeren vil stå fast ved sin holdning, eller om ministeren vil lade sin holdning afhænge af, om situationen pludselig kan gå hen og bevirke nogle krav til ministeren om at foretage sig noget; om det bare er sådan nogle ting, man siger ved festlige lejligheder, en skåltale om, at alle skal have lige muligheder.
Når nu det viser sig, at nogle får muligheden for at have supergode daginstitutioner til deres børn, vil ministeren så stå fast på den her meget, meget klare holdning, eller vil hun ikke?
Men jeg kan forstå, at når SF taler om lige muligheder, skal det også være fuldstændig ensartede muligheder, og der mener jeg, at lige muligheder jo også kan være forskellige muligheder.
Jeg vil gå ind og se på, hvordan man har skruet det sammen i Svendborg.
Jeg kender ikke sagen godt nok til, at jeg overhovedet kan forholde mig til den, men jeg vil gå til bunds i den og se, hvordan den hænger sammen.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 133
Jeg synes jo, det er fremragende, hvis man får en mulighed for at lave den type børnehaver, specielt set i lyset af ministerens meget, meget klare holdning om at sikre alle børn – alle børn – lige muligheder.
Så jeg vil gerne endnu en gang bede ministeren svare på: Hvad vil ministeren gøre for at sikre, at andre forældre får tilsvarende muligheder for deres børn, forældre, der er arbejdsløse, forældre, der ikke tilfældigvis arbejder på en stor virksomhed, der har de muligheder, eller forældre, der skifter job fra gang til gang, forældre, der måske arbejder i det offentlige?
Hvad vil ministeren gøre for at sikre også de forældres børn gode muligheder?
Lige vilkår behøver ikke nødvendigvis være ens vilkår, men jeg går ind og ser på, hvad det er for en ordning, man har skruet sammen i Svendborg, og så må jeg forholde mig til den, når jeg kender den til bunds.
Skulle det nu vise sig, at udmeldingen er rigtig, og at man, fordi man arbejder det rigtige sted, kan få en ekstremt billig daginstitutionsplads, fordi man har et fradrag for det, med en supergod normering, med superforhold og supermateriel, vil ministeren så stå fast ved sit løfte om, at det er vigtigt at sikre alle børn lige mulighed for udvikle sig?
Jeg vil gå ind og se på, hvad det er, man har gjort i Svendborg.
Jeg ved ikke nok om det til overhovedet at have nogen holdning i hverken den ene eller den anden retning.
Selvfølgelig synes jeg, der skal være gode rammer for børnene og gode vilkår for børnene generelt, og jeg vil gå mere ind i den her specifikke sag.
Men det er for tidligt at melde noget om den.
Jeg vil gerne melde tilbage, når jeg er kommet helt til bunds i, hvad det er, den handler om.
Den 23. april kunne man læse i Fyns Amts Avis, at ministeren mener, det er vigtigt, at alle børn sikres lige muligheder for at udvikle sig.
Siden har SKAT meldt ud, at man godt kan oprette luksusbørnehaver til sine medarbejdere med bedre normering, bedre rum, i det hele taget bedre forhold, som er fradragsberettigede.
Jeg vil meget gerne vende tilbage, men jeg har ikke været inde at se nok i den til at tage endelig stilling til, hvordan vilkårene er.
Per Clausen (EL), 2007-05-15:
Det forstår jeg sådan set godt ministeren siger, men det er jo en lille smule afgørende, synes jeg, om ministeren kan sige med sikkerhed i stemmen, at vi ikke fra Europa-Kommissionens side eller fra EU’s side vil se en vedtagelse, der betyder, at egenkontrollen forsvinder på virksomheder, hvor der er nogen som helst fødevaremæssig risiko.
Det er vel det, der ligesom må være udgangspunktet.
Jeg vil gerne høre, om ministeren kan bekræfte, at det er den danske regerings udgangspunkt, at man ikke vil acceptere regler fra EU’s side, som åbner op for, at egenkontrollen kan fjernes fra virksomheder, hvor der er nogen som helst form for risiko i forbindelse med håndtering af fødevarer.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 132
Skal jeg så forstå det på den måde, at regeringens holdning er, at alle virksomheder, der håndterer fødevarer, fremover skal udøve egenkontrol, og at man altså ikke er indstillet på at, om jeg så må sige, udpege nogen virksomheder, som håndterer og sælger fødevarer og sige, at der behøver der ikke at være egenkontrol?
Der er jo kommet et kompromisforslag fra Tyskland, som foreslår, at man kunne se på, om nogle virksomheder, der ikke bearbejder fødevarer, kunne undtages og dermed få en administrativ lettelse.
Men det synes jeg vi skal drøfte blandt ordførerne.
Jeg er meget interesseret i at høre, hvad partierne mener om det her.
Mit udgangspunkt er, at alle fødevarevirksomheder skal udøve egenkontrol, for hvis de bearbejder fødevarer, er der en risiko for forbru gerne, og derfor har vi brug for egenkontrollen.
Så kan der være nogle ganske få virksomheder, hvor der simpelt hen ikke er nogen sundhedsmæssig eller sikkerhedsmæssig risiko, og der kunne man gå ind og se på det.
Men jeg vil tage dialogen med de andre partier og rådføre mig der.
Det er jo lige for nylig sket, at Europa-Kommissionen er kommet med et udspil, som vil betyde, at egenkontrollen for en række danske fødevarevirksomheder vil forsvinde.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren om, hvad hun mener det må få af konsekvenser for den offentlige kontrol og for de udgifter, der er til den offentlige kontrol af fødevarevirksomheder, hvis Europa-Kommissionens forslag, der jo betyder, at en meget, meget stor del af de danske fødevarevirksomheder ikke længere skal have egenkontrol, går igennem.
Det vendte vi jo også på mødet blandt fødevareordførerne i begyndelsen af april.
Jeg vil sige, at den danske regering ikke kan støtte det forslag.
Vi synes, det er et rigtig dårligt forslag.
Vi mener, at alle virksomheder, der håndterer fødevarer, skal udøve egenkontrol.
Det sidste, jeg har hørt, er, at det tyder på, at det ikke vil ikke komme igennem.
Men det er rigtigt, at der har været sådan et forslag på vej, og det ser ud til nu at blive blokeret.
Lars Barfoed (KF), 2007-05-15:
Der er grund til at starte et indlæg her i dag om først Afghanistan og siden om Irak med at udtrykke en stor tak til de mange soldater og civile, som har ydet og yder en stor indsats, ofte under stor fare de pågældende steder; en indsats for fred og sikkerhed, for menneskerettigheder og demokrati og ikke mindst for at befri verden for truslen mod terrorisme, som jo i høj grad også omfatter os i Danmark.
Ikke mindst i lyset af de tragiske meldinger i går om tabet af en dansk soldat og flere sårede i Irak er der også grund til at udtrykke stor medfølelse med de pårørende og nære til dem, som er blevet dræbt eller såret i Afghanistan og Irak, og naturligvis for de sårede håbet om, at de hurtigt kommer til kræfter igen.
Der står – og jeg tror, det er hos os alle – stor respekt og taknemmelighed for deres indsats.
Det Konservative Folkeparti støtter beslutningsforslaget om at styrke indsatsen i Afghanistan.
Indsatsen i Afghanistan har jo i de senere år vist sig at være en succes.
Der er sket positive fremskridt på en række områder.
Den økonomiske vækst har hen over årene, hvor vi har ydet en indsats i Afghanistan, været betydelig, flere børn kan nu komme i skole, og mange flere end før får en videregående uddannelse.
Og som påpeget i beslutningsforslaget er der også fremskridt, for så vidt angår kvinders ligeberettigelse, og når det gælder mediefriheden.
For det er jo sådan, at det i høj grad netop er på de fremskridt, der sker i civilsamfundet, at vi kan måle den positive effekt af den militære indsats.
Derfor går den militære og den civile indsats også hånd i hånd.
Der kan ikke ske civile fremskridt, uden at vi bekæmper Taleban, og civile fremskridt gør det netop vanskeligere for Taleban at bevare fodfæstet.
Særlig skal der jo så også sættes ind mod opiumsdyrkningen, som jo er et økonomisk grundlag for store dele af befolkningen i Afghanistan, og hvor det er vigtigt at bryde forbindelsen mellem indtægten fra opiumsdyrkningen og Taleban ved simpelt hen at tilbyde befolkningen andre indkomstmuligheder end lige præcis det at tjene penge på opiumsdyrkning.
Derfor er der også tale om, som det fremgår af beslutningsforslaget, en kombineret militær og civil indsats.
Og så skal vi ikke glemme, at det i sidste ende, ud over de fremskridt der sker i Afghanistan for civilbefolkningen, jo også betyder større sikkerhed mod terrorisme i Danmark, at vi får skabt ordentlige forhold i Afghanistan.
Det er jo ikke mindst derfor, vi er der.
Martin Henriksen (DF), 2007-05-15:
Nu er vi jo i gang med lidt ironisk sagt at tale om, hvor fantastisk EU er, og så kunne jeg godt tænke mig at fortsætte lidt i den boldgade.
For hvor stor adgang får andre EU-borgere til de her sociale ydelser?
Der tænker jeg på børnefamilieydelsen, hvor det jo er sådan i den danske lov, at man kan få børnefamilieydelse, hvis man er i Danmark, eller hvis man er i udlandet, men stadig væk har det formål at skulle tilbage til Danmark, f.eks. i forbindelse med et uddannelsesforløb.
Men der er jo en EU-forordning, som siger, at hvis man arbejder i Danmark og eksempelvis er fra Polen og ens børn er i Polen, har disse børn ret til at få dansk børnefamilieydelse.
Jeg vil høre, hvordan ministeren stiller sig til det, om ministeren synes, det er hensigtsmæssigt, at vi på grund af en EU-forordning så at sige bliver tvunget til at betale børnefamilieydelse til børn, der bor i Polen.
Jeg vil sige, at jeg ikke er godt nok inde i den konkrete sag til helt at kunne sige, hvordan den hænger sammen, men vi vil fra ministeriet gerne sende vores klare holdning over og uddybe, hvordan vi stiller os lige præcis til den forordning fra Europa-Kommissionen.
Jeg synes i hvert fald, det er væsentligt at få et overblik over, hvor mange der eventuelt gør brug af det her.
Det er tilmed så vidtgående, at hvis man lige pludselig en dag finder ud af, at man har den her mulighed – nu skal jeg selvfølgelig ikke stå og reklamere, men det gør jeg så lidt alligevel, for jeg synes sådan set også, at danskerne har krav på at vide, hvad det er, der foregår – så kan man søge med 5 års tilbagevirkende kraft.
Det er jo en bombe under nogle sociale ydelser her i Danmark, under vores velfærdsstat, det er det jo.
Jeg vil bare høre, om ministeren sådan nogenlunde kunne tilkendegive sin holdning til det, om ministeren synes, at det er en god ting.
Nu står der rent faktisk i den danske lovgivning, at vi ikke skal give børnefamilieydelser til børn i Polen, men det er vi så blevet forpligtet til via en EU-forordning, er det en god ting, eller er det en dårlig ting?
Den redegørelse afventer vi så.
Vi kan så også opfordre til, at der i redegørelsen kommer et overblik over, hvilke andre sociale ydelser der så at sige er udsat for et pres, fordi der kommer nogle direktiver og forordninger, der er fuldstændig hul i hovedet.
Jeg vil bare understrege, at vi kraftigt vil appellere til regeringen og de andre EU-ivrige partier om, at de tænker sig godt om, for det er altså en bombe under den danske velfærdsstat, hvis vi lige pludselig skal til at give velfærdsydelser til personer, som aldrig har sat deres fod i Danmark.
Det er et skråplan, og det er noget, som vi fra dansk side skal arbejde kraftigt imod.
Jeg kan kun opfordre til, at regeringen sætter bremsen i over for EU og siger, at det her er fuldstændig utilstedeligt.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kristen Touborg (SF), 2007-05-15:
I forlængelse af pressens afsløringer af en række ulovlige dyretransporter er vi en del, som har haft en mistanke om, at bl.a. SPF i den seneste tid har brudt loven mange gange, da SPF kan have vanskeligt ved både at læsse af og overholde deres sundhedsgaranti.
I pressen kan man så nu se, at Fødevarestyrelsen har været vidende om det.
Jeg vil godt have ministerens holdning til, hvad man agter at gøre ved det.
Det er jo dem som transportører, der har ansvaret for, at reglerne bliver overholdt, og de skal sørge for at få læsset dyrene af helt efter forskrifterne.
Det har de så erkendt at de ikke har gjort.
I det referat, jeg har set fra mødet – jeg er også blevet spurgt om det – kan jeg se, at man fra Fødevarestyrelsens side helt klart har sagt til SPF, at loven skal overholdes, at det er deres ansvar at sikre, at dyrene bliver behandlet ordentligt, og at der ingen undskyldning er for, at de ikke lever op til lovens ord.
Det, man så kan sige, er, at de på det møde kom med nogle mere eller mindre konkrete udmeldinger.
SPF har forsøgt at sende et signal til Fødevarestyrelsen: Skulle de have lyttet mere klart, og skulle de have ageret mere aktivt?
Det mener jeg at de skulle.
Jeg synes godt, at de kunne have været mere kritiske i forhold til de oplysninger, de fik; de kunne også have været mere udfarende.
Men det ændrer ikke ved, at det er transportørerne, at det er SPF, der har haft ansvaret for, at loven blev holdt.
Styrelsen har udvist tillid til dem, og det har i hvert fald vist sig, at den var fuldstændig uberettiget.
Der har ikke været grundlag for at udvise tillid til dem.
Pernille Frahm (SF), 2007-05-15:
Hvis vi havde snakket lidt sammen, kunne det have været endnu kortere, for det er præcis af samme grund, jeg går op på talerstolen nu, nemlig for at bede om at få en ny udvalgsbehandling, så vi kan blive klar over, hvad konsekvenserne er af det ændringsforslag, som ministeren har stillet.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Margrethe Vestager (RV), 2007-05-15:
Som følge af et af de ændringsforslag, som af ministeren er stillet til forslaget, er der blevet rejst tvivl om, på hvilken måde kommunerne skal finansiere uddannelsen, alt efter hvilket forsørgelsesgrundlag de unge har.
Af den grund vil Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre gerne bede om, at forslaget sendes tilbage til udvalget til fornyet udvalgsbehandling, sådan at vi kan få overblik over, hvad der er konsekvensen af ændringsforslaget, og sådan at enhver tvivl kan blive manet i jordet.
Bertel Haarder (V), 2007-05-15:
Hvad det første spørgsmål angår, må rækkefølgen være, at vi først får indgangene på plads.
Derefter bruger vi indgangene og det, vi har aftalt, til at sikre, at der ikke melder sig for mange unge på områder, hvor der er åbenlyst dårlige beskæftigelsesmuligheder, altså de ni uddannelser, som jeg før henviste til.
Med hensyn til om man på serviceområdet kan løbe rundt i et hamsterhjul, eller hvad vi skal kalde det, i lang tid, før adgangsbegrænsningen på frisørområdet sætter ind, vil jeg gerne have lov at vende tilbage til hr. Carsten Hansen.
Der er en ting, der er sikker.
Loven, som vi nu forhåbentlig vedtager, er god nok.
Det står ikke præcist, hvordan vi administrerer det, og selvfølgelig skal man kunne orienteres både om frisørfaget og andre fag, før man træffer en beslutning.
Det er jo først, når man har truffet en beslutning, at der er grund til at gøre opmærksom på, at visse fag er overfyldt.
Så det vil jeg gerne have lov at vende tilbage med.
Det skal administreres så rimeligt som muligt.
Vi ønsker jo, at de unge skal få en uddannelse.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Ændringsforslag nr. 1, 2, 3, 4-7, 8-10 vedtoges uden afstemning.
Lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Carsten Hansen (S), 2007-05-15:
Jeg er rigtig glad for ministerens tilkendegivelse her, men jeg stillede faktisk to andre små spørgsmål.
Det ene var, at vi ikke starter med adgangsbegrænsningerne, før vi har indgangene på plads.
Det vil jeg gerne have bekræftet af ministeren.
Det andet, jeg spurgte ministeren om, var det forhold, at vi i dag ser, at nogle elever vælger f.eks. servicelinjen som frisør.
I dag er det indrettet sådan, at de første 12 uger kan man godt surfe rundt i den der indgang og bliver vejledt nogle andre steder hen, hvis man ikke får en uddannelsesaftale.
Hvis vi starter med at adgangsbegrænse allerede fra dag et, er der måske nogen, vi aldrig får fat i.
Det var bare det spørgsmål, og det kan vi jo også vende tilbage til, at i virkeligheden bliver der en eller anden form for indgang, hvor man afprøver forskellige ting i faget, men hvor man så efter et stykke tid selvfølgelig løber ind i adgangsbegrænsningen.
Men stopper man allerede med det samme, så får vi måske ikke muligheden for at samle de her unge mennesker op.
Det er også et spørgsmål, vi kan vende tilbage til, men jeg vil egentlig godt have ministerens tilkendegivelse til det.
Bertel Haarder (V), 2007-05-15:
Jeg kan berolige hr. Carsten Hansen med, at der ikke er nogen modsætning imellem det, som vi har aftalt, og som står i bemærkningerne i lovforslaget, og så den tilkendegivelse fra mig, som er optrykt i betænkningen.
I tilkendegivelsen står der: »Derfor skal der, som det er anført i de almindelige bemærkninger til lovforslaget, foretages en justering af reglerne om adgangsbegrænsning i forbindelse med gennemførelsen af forslaget.«
Det fremgår udtrykkeligt af både tilkendegivelsen og bemærkningerne, at omlægningen ikke i sig selv vil føre til, at flere uddannelser bliver adgangsbegrænset.
Jeg er glad for, at jeg her får lejlighed til at understrege det.
Lovforslaget ændrer ikke på, at det kun er hensynet til dårlige beskæftigelsesmuligheder, som efter loven kan begrunde en adgangsbegrænsning.
Uddannelser med for stor søgning i forhold til de forventede beskæftigelsesmuligheder er dem, der i bemærkningerne betegnes som de mest populære modeuddannelser.
Det er altså de ni adgangsbegrænsede uddannelser, der tænkes på.
Det er i disse ni adgangsbegrænsede uddannelser, at unge i dag bliver skuffede i deres forventninger, og det er dem, der henvises til.
Jeg håber, at jeg herved har manet enhver tvivl i jorden.
Der er ingen modstrid mellem den aftale, som vi har indgået, og som regeringen er lige så glad for som hr. Carsten Hansen, og så den tilkendegivelse fra mig, som er optrykt i betænkningen.