Per Clausen (EL), 2011-02-11:
Det står jo så fuldstændig klart.
Det står også klart, at man i nogle tilfælde kan overhale, om jeg så må sige, køen inden for det offentlige sygehusvæsen.
Det er altså en realitet.
Man kan selvfølgelig have forskellige holdninger til, om det er rimeligt og retfærdigt.
Det er jo sådan et politisk, ideologisk synspunkt, hvor vi kan konstatere, at VKO's synes, at det er rimeligt.
En anden ting, som jeg har tænkt en del over i forbindelse med optakten til den her debat, er, at vi om 14 dage, tror jeg nok det er, skal diskutere ulighed i sundhed i Danmark.
Jeg kiggede lidt på tallene her i dag for at se, om jeg huskede rigtigt.
Jo, det er rigtigt, at jo kortere uddannelse man har, og jo lavere indkomst man har, desto mere syg er man, man ryger tidligere ud af arbejdsmarkedet, og man dør tidligere.
Når vi så snakker om sundhedsforsikring, er det sådan, at jo højere indtægt man har, jo længere uddannelse man har, jo større sandsynlighed er der for, at man har en sundhedsforsikring.
Selv i den situation, hvor de, der er mest syge, ikke er i stand til at få en sundhedsforsikring, er det ikke til at bevise, at sygefraværet er mindre for den gruppe, der har en sundhedsforsikring.
Det er lige før, det ville føre til den konklusion, at man bliver syg af at have sundhedsforsikringer, men den konklusion vil jeg ikke drage, for jeg er ikke medlem af VKO eller minister.
Jeg vil bare sige, at det skal man være opmærksom på.
Det, som det selvfølgelig også kan give anledning til overvejelser omkring, er, hvorfor vi nu har indrettet et system, hvor det er sådan, at vi synes, at det er vigtigt at sikre, at vi bruger skattemidler til at understøtte folks behandling for sygdom på en sådan måde, at sandsynligheden for, at man får gavn af det, stiger med indkomsten og stiger med uddannelsesniveauet.
Man kan da godt undre sig over, at det kan være en politik, som et flertal i det danske Folketing støtter.
Det har været nævnt tidligere i debatten, men skal vel nok alligevel gentages, at de mennesker, der ikke har mulighed for at få de her sundhedsforsikringer, ja, det er arbejdsløse, det er efterlønsmodtagere.
Man kan selvfølgelig sige, at det er grupper, som i forvejen næsten dagligt må se sig udsat for angreb og forringelser fra flertallet i Folketinget, så det er måske ikke så overraskende, at de bliver ramt.
Der er også pensionister, som der dog er et enkelt parti i det flertal, der støtter det her, som hævder at de bekymrer sig meget for, og jeg vil i hvert fald heller ikke udelukke, at måske også efterlønsmodtagere nogle dage spiller en rolle for Dansk Folkeparti.
Det er altså de grupper, som ikke er omfattet af den her ordning.
Det er svært at se det fornuftige i det.
Så siger man: Jamen betyder det noget?
Og indimellem kan man ikke helt forstå det, for nogle kommer hurtigere til, men ingen kommer senere til.
Og som jeg har sagt, er det jo sådan, at hvis en læge vælger at arbejde ekstra for et privathospital i stedet for at vælge at arbejde endnu mere ekstra for et offentligt sygehus, så bliver der flyttet lægeressourcer fra den offentlige sektor til den private sektor, og det betyder altså bare på den måde, at det rammer dem, som er henvist til det offentlige system.
Det kan være meget, eller det kan være lidt, men effekten kan man efter min mening ikke komme uden om.
Så kan man spørge, om det her ikke er godt, for det skulle jo aflaste presset på de offentlige sygehuse.
Og ministeren har brugt det argument, man nu kan bruge, nemlig at det lyder logisk, og at sådan må det være.
Det handler jo om, at man bliver behandlet på de private sygehuse i stedet for på de offentlige sygehuse, og der er oven i købet også nogle andre, der betaler, ud over den del, staten betaler i kraft af sin støtte.
Så meget desto mere bemærkelsesværdigt er det, at man ikke har kunnet dokumentere det.
Man har haft 8 år til det, men det er ikke lykkedes at dokumentere det.
Det vil sige, at de positive effekter, der skulle være af det her sundhedsforsikringssystem, har man altså ikke været i stand til at dokumentere.
Hvis man kigger på de undersøgelser, der er lavet, må man sige, at jo mindre ideologisk forblændet man er – og her henviser jeg til CEPOS – og jo færre økonomiske interesser man har, og her henviser jeg til forsikringsselskaberne, jo mindre positive bliver effekterne, eller jo mere negative bliver effekterne.
Så man kan sige, at i den udstrækning, at nogen beskæftiger sig med det her ud fra en neutral tilgang, vil den pågældende opdage uligheden meget tydeligt, og opdage, at de fordele, regeringen har foregøglet befolkningen skulle komme ud af det her, ikke eksisterer.
Jeg vil sige, at jeg er meget, meget glad for, at vi nu står i den situation, at den her ordning forhåbentlig kan afvikles efter næste valg.