Stine Brix (EL), 2013-02-07:
Som flere har været inde på før mig, er de frie valg jo en hjørnesten i det danske demokrati, og vi har i dag på mange måder et rigtig godt system, som vælgerne nærer stor tillid til, og som også mange andre lande misunder os.
Og derfor mener jeg, der skal meget tungtvejende grunde til, før man piller ved det system.
Vi må ikke sætte tilliden til det system over styr ved at lave forhastede forandringer, fordi digitalisering er en trend i tiden.
Der er en række ting, som vi synes er betænkelige, og jeg forsøger nu at komme ind på dem.
Men for det første er det borgernes mulighed for at forstå selve valghandlingen.
Det er en fuldstændig grundlæggende forudsætning for, at man kan have tillid til, at valghandlingen foregår ordentligt, at man også kan gennemskue den.
Når man nu lægger op til, at der skal indføres stemmemaskiner frem for papir og blyant, så bliver det de færreste borgere, som kan forstå, hvad der rent faktisk sker med deres stemme.
Det kræver måske et så detaljeret kendskab, at det kun findes hos den systemudvikler, der har siddet og designet det konkrete system.
Som borger er man altså overladt til at skulle stole på eksperter eller systemet eller teknikernes forsikringer om, at systemet virker korrekt.
Og det står i modsætning til det valg, vi har i dag.
En anden bekymring, vi har, er, at man svækker befolkningens kontrol med valghandlingen.
I dag har vi et system, hvor almindelige borgere fungerer som valgtilforordnede, og hvor alle har ret til at overvære optællingen af stemmer.
Hvis optællingen i stedet kommer til at foregå digitalt, mister vi den folkelige kontrol med valget.
Og det anerkender ministeriet også selv i høringsnotatet, hvor man skriver, at ministeriet er enig i, at det er en følge af digitalisering af stemmeafgivningen og/eller af stemmeoptællingen, at den folkelige kontrol med valghandlingen ikke kan opretholdes i samme omfang som i dag.
Og som jeg nævnte tidligere, er det også årsagen til, at man har afvist det i Tyskland.
Når stemmer bliver digitale, åbner det op for en sårbarhed over for ikke alene valgsvindel, men også ubevidste fejl, altså programmeringsfejl, som manuelle systemer ikke har.
Så uanset hvor sikkert man synes det skal være, uanset hvor sikkert man skriver i bemærkningerne at det skal være, så vil en digitalisering medføre en risiko for, at der opstår fejl.
Og det var i øvrigt meget dyrekøbte erfaringer for vælgerne i begge lande; det kostede rigtig mange penge.
Så er der spørgsmålet om økonomi; det har vi ikke været så meget inde på i debatten.
Jeg synes, det er meget bemærkelsesværdigt, at det her lovforslag ikke indeholder et reelt bud på, hvad elektroniske valg kan komme til at koste, og min forventning er, at det kommer til at blive rigtig, rigtig dyrt.
Indkøb og vedligehold af både hardware og software; opbevaring, testning af systemerne og den bistand, man skal bruge til det; indkøb af nyt, når elektronikken bliver forældet – det kan hurtigt komme til at løbe op i mange hundrede millioner kroner.
Og med lovforslaget får vi altså ikke noget bud på, hvor mange penge det egentlig er, vi kommer til at bruge her.
Så er der jo også nogle fordele ved lovforslaget, som flere har været inde på.
Og i Enhedslisten anerkender vi, at der er et behov for at forbedre muligheden for, at personer med visse handicap kan stemme selv.
Men vi synes ærlig talt, det er at skyde gråspurve med kanoner, som man siger, når løsningen bliver, at hele befolkningen skal stemme digitalt.
Vi vil gerne være med til at diskutere muligheden for, at man finder en særlig løsning for de grupper, det er relevant for, sådan at man eventuelt kunne arbejde med stemmemaskiner i den sammenhæng.
Det gør stort indtryk på os, når de mest skeptiske, når det gælder elektroniske valg, er alle dem, som er it-kyndige.
Det gælder en række enkeltpersoner, som har indsendt høringssvar, det gælder IT-Universitetet, hvor den nyudnævnte professor i elektroniske valg direkte opfordrer til, at lovforslaget forkastes.
De tvivlsomme fordele, der kan være,
står slet ikke mål med, at man gambler med vælgernes tillid til valget, og man risikerer at bruge mange, mange millioner kroner på det.
Og jeg er enig med Venstre i, at det ærlig talt virker forhastet, når man ikke vil vente på det meget store forskningsprojekt, som er i gang, før man indfører elektroniske valg.
Så konklusionen er, at vi ikke kan støtte lovforslaget, og jeg synes, det er værd at huske på, at det offentlige efterhånden har gjort sig mange dyre og dårlige erfaringer med digitale projekter, som ikke var godt gennemtænkte.
Man kan prøve at forestille sig Amanda eller Polsag – nu bare i stemmeboksen.
Det synes jeg ikke er særlig sjovt at tænke på.