runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2007-10-11:
Så var det jo klovnerier, da man gik imod forfatningstraktaten.
Jeg synes, at Dansk Folkeparti skal prøve at holde en lille smule linje i sin europapolitik.
Jeg forstår her i dag, at man er imod forfatningstraktaten, og man har fået fjernet forfatningselementerne.
Man er også imod Nicetraktaten, men hvad er man for?
Vil man simpelt hen ud af EU?
Og tror hr. Jesper Langballe, at Danmark står stærkere uden for EU end inden for EU?
Det er jo noget sludder, for nu at bruge hr. Jesper Langballes sprogbrug.
Vores indflydelse vokser jo kraftigt med vores mulighed for at påvirke andre, og når der er flertalsafgørelser, giver det os endnu flere muligheder, for så kan vi danne de nødvendige flertal.
Jesper Langballe (DF), 2007-10-11:
Jeg må sige, at jeg synes, udenrigsministerens klovnerier i svaret til hr. Morten Messerschmidt var meget morsomme, men de var også lidt billige.
Sagen er jo den, at symboler aldrig nogen sinde er værre end det, de symboliserer, og selv om man nu har taget alle symbolerne på en samlet forbundsstat ud af traktaten - flag, nationalhymne og alt det der - er der faktisk stadig væk alt det tilbage, som symbolerne symboliserer.
At man så har valgt at lade traktaten tage navneforandring, så den ikke mere hedder forfatning, er bare et udtryk for, at nu går man lidt mere snedigt og lidt mere lusket til værks.
Jeg vil godt sige, at udenrigsministeren jo har ret i, at i 1930’erne og også i perioder inden da var Danmark et lille, frygtagtigt land.
Som Henrik Pontoppidan skrev: I vor angst for tyske noter gik vi om på kattepoter i vort eget danske land.
Men jeg undrer mig over, at udenrigsministeren ikke kan skelne mellem suverænitet og indflydelse, for sagen er jo den, at Danmark kunne have vist mere mandsmod.
Vi gjorde det bare ikke.
Men når vi står over for, at på områder, hvor tingene hidtil har kunnet afvises med et veto, skal de nu afgøres ved flertalsafgørelser - ja, så er der ikke mere noget, vi kan gøre.
Det er jo klart, at den frie og suveræne altid er truet, mens den ufrie, som er beskyttet af stormagterne, ikke er spor truet.
Han kan bare læne sig tilbage og sove sin tornerosesøvn.
Per Stig Møller (KF), 2007-10-11:
Det har jo været den principielle linje under forhandlingerne, at alt, hvad der lå uden for det, man aftalte i juni, blev afvist.
Og der er også blevet afvist stort set alle de ønsker, der er kommet, for ellers var vi heller ikke blevet færdige endnu.
Jeg vil bare sige om den danske position i slutspillet om Polen, at hvis jeg sagde, at vi overhovedet ikke kan rokke os til noget kompromis, ville der i hvert fald ikke komme noget, for det ville blive læst i Polen næste morgen tidlig, så jeg er enig i hr. Svend Aukens linje.
Der er lavet det nødvendige kompromis, men jeg kan også godt forstå det, når hr. Svend Auken siger, at hvis der kan gøres et eller andet, som ikke ødelægger kompromiset og kan løse problemerne for alle, er det i orden.
Svend Auken (S), 2007-10-11:
Det er fuldstændig rigtigt, og jeg sagde også, at det synes jeg er fint.
Det var jo det, man gjorde i juni.
Som jeg har forstået det, var der op til flere præsidenter og statsministre, der lå vandret i luften for at tilfredsstille tvillingeparret, altså henholdsvis den tilstedeværende præsident og den fraværende statsminister, og det er jo fint nok.
Men fordi man har valgkamp i Polen, vender man pludselig tilbage til de oprindelige positioner, til trods for at man har fået alle disse indrømmelser.
Jeg håber, der kan findes en diplomatisk løsning.
Selvfølgelig skal man udvise smidighed, det er også mit synspunkt, men jeg synes også, der er grund til at sige i debatten, at nu er der opnået et kompromis, og vi er rigtig tilfredse med det kompromis.
Bør man ikke holde sig til det og stå fast på det?
Per Stig Møller (KF), 2007-10-11:
Vi har det jo sådan, at vi prøver at imødekomme hinandens vanskeligheder, når vi skal afslutte forhandlinger.
Vi plejer at prøve at hjælpe hinanden, og selvfølgelig vil vi også hjælpe Polen til at få landet sagen, selv om de har valg få dage efter.
Der er forhandlinger mellem formandskabet og Polen i gang i øjeblikket, og jeg håber da, at de er nået til enighed, før vi kommer frem til topmødet.
Men det karakteristiske for europæisk politik er jo, at vi prøver at hjælpe hinanden til et resultat, vi alle kan være tilfredse med og kan leve med.
Svend Auken (S), 2007-10-11:
Jeg vil gerne sige tak til udenrigsministeren for hans tilsagn om, at man laver en let læselig udgave af traktaterne.
Vi har gjort det med grundloven, og det er noget lidt andet end en pædagogisk fremstilling af traktatændringer, sådan som vi plejer at gøre det.
Det skal vi dog også gøre, og jeg håber især, at Folketinget får mulighed for at gentage succesen med de 117 spørgsmål og svar.
At lave en let læselig udgave - altså en, vi kan give til alle borgere, så de kan se, hvad der faktisk står i de traktater - er en stor opgave.
Men jeg synes, det er utrolig flot, at regeringen har sagt ja til det.
Jeg har et enkelt spørgsmål, som vedrører Polen og de afsluttende forhandlinger.
Hvis man skulle tale om timing, er man nok nødt til at indrømme, at det her er rigtig dårlig timing, og mit spørgsmål til ministeren er: Er der ikke grund til, at de 26 andre lande står fast nu?
Per Stig Møller (KF), 2007-10-11:
Hr. Morten Messerschmidt minder om den præst, som skrev i margenen til sin prædiken: Her skal du tale meget hurtigt, for her halter logikken.
Men så skal jeg minde hr. Morten Messerschmidt om, at han stadig væk går ind for ændringstraktaten, reformtraktaten, for den 19. april 2005 sagde han:
Nu vil man have en forfatning for Europa - en forfatning, ikke en traktat.
Det er, hvad vi i dag behandler.
Ja, tak, nu forhandler vi altså ikke en forfatning; nu forhandler vi en traktat.
Altså er hr. Morten Messerschmidt lykkelig og glad.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-10-11:
Nu nærer jeg meget stor respekt for udenrigsministeren, og derfor er jeg også overbevist om, at udenrigsministeren har erindring om andet end det, jeg har udtalt til Jyllands-Posten i 2005.
Men jeg takker for, at udenrigsministeren så nidkært hører efter, hvad jeg siger.
Udenrigsministeren må jo også være vidende om, at vi fra Dansk Folkepartis side i dag og under den tidligere debat om forfatningstraktaten har haft anbringender i forhold til charteret, i forhold til de mange nye flertalsafgørelser, i forhold til de fuldstændig uspiselige nye stemmeregler, i forhold til at det nu cementeres, at man i lange perioder ikke vil have en kommissær osv. område for område - i forhold til EF-Domstolens udtalte større kompetence, særlig på det retslige område, men givetvis også inden for charterets referenceramme.
Der vil jeg bare spørge udenrigsministeren: Er det rigtigt, at der på de områder, som jeg just har nævnt, er en lang række videreførelser i reformtraktaten, som vi oprindelig så i forfatningstraktaten, og at det er dem, der har foranstaltet, at Udenrigsministeriet selv i sit notat af 27. juni 2007 faktisk indrømmer, at alle større og væsentlige politiske områder fra forfatningen er videreført i reformtraktaten?
Naser Khader (NY), 2007-10-11:
Altså, hvis EU ikke skal være handlingslammet og kun foretage sig noget, når der er enstemmighed, så kommer vi ingen vegne i forhold til det internationale samarbejde.
Jeg tror, at det også er demokratisk, at det er flertalsafgørelser.
Det er da demokrati, at man i forhold til nogle områder, for at være mere effektiv og for at kunne handle, går fra enstemmighed til flertalsafgørelser.
Det synes vi ikke der er noget problem i.
Det er demokrati.
Per Stig Møller (KF), 2007-10-11:
Jeg kan ikke sige andet, end at det er en fuldstændig ligegyldig debat, hr. Morten Messerschmidt rejser, i forhold til hvad der skal ske i den kommende uge.
Jeg vil bare minde om, at statsministeren udskriver valg, og at Folketinget udskriver folkeafstemninger.
»Sagen er jo, at vi har et dokument, der indeholder alle karakteristika, som kendetegner en stat: fælles mønt, præsident, udenrigspolitik, grænse, flag, hymne, nationaldag og ja, en forfatning.«
Jeg vil sige til hr. Morten Messerschmidt: Forfatningen er væk; nationaldagen er væk; hymnerne er væk; flaget er væk; grænsen er væk; udenrigspolitikken er ikke blevet ændret; der stemmes stadig væk mellemstatsligt; præsidenten er væk.
Den fælles mønt er det eneste, der er tilbage, og der er vi ikke med.
Altså må jeg på baggrund af det, som hr. Morten Messerschmidt har sagt i 2005, gå ud fra, at han er meget, meget glad for ændringstraktaten og stemmer for den.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-10-11:
Så vidt jeg ved, har formanden da ikke interveneret endnu og bedt mig om at rette ind i debatten.
Så jeg tror alligevel, jeg vil gentage mit spørgsmål: Er det ikke en overvejelse værd, at man udskyder en afgørelse, som helt tydeligt har meget, meget lille folkelig opbakning - jeg tror, det var under en fjerdedel af vælgerne, der egentlig sagde, at man gerne ville undgå en folkeafstemning, det kan vi læse på forsiden af Berlingske Tidende i dag - til langt ud i fremtiden, til engang i januar, eller hvornår det er?
Det lugter da af, at man gerne vil tage et hurtigt folketingsvalg og så komme ud over det.
Så kan man i øvrigt gennemføre alle sine ting på den anden side af et sådant valg, hvor der er 4 år til at betale af på den demokratiske pris, som man har betalt for ikke at tage en folkeafstemning.
Kan udenrigsministeren ikke godt se, at det ligner en tanke?
Per Stig Møller (KF), 2007-10-11:
Dette var jo hverken automatik eller politik.
Det var taktik, og sådan leger vi jo ikke.
Det er jo ikke det, debatten drejer sig om.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-10-11:
Nu tillod jeg mig jo tidligere at citere udenrigsministerens far i forbindelse med billedet med muren og traktaten og det med hele tiden at løbe panden mod en mur, og jeg håber, at også vores nuværende udenrigsminister på et tidspunkt vil indse, at det altså er traktaten, der er noget galt med.
Jeg vil gerne dvæle lidt ved spørgsmålet om en folkeafstemning, fordi jeg egentlig synes, jeg i min tale har gjort meget ud af det materielle indhold af reformtraktaten.
Så på trods af udenrigsministerens anke imod lige det spørgsmål vil jeg alligevel spørge, om ikke udenrigsministeren tror, at grunden til, at regeringen har udskudt hele den diskussion til januar, er, at man på det tidspunkt kan være på en komfortabel side af et folketingsvalg, og at man så på den måde kan tage tæskene for ikke at tage den nødvendige folkeafstemning, men at man så også kan lade dem glide af i løbet af en ny valgperiode på 4 år.
Så i virkeligheden handler det om, at regeringen prøver på at udskyde en ubehagelig beslutning til et tidspunkt, hvor den vil have minimale politiske omkostninger.
Per Stig Møller (KF), 2007-10-11:
Jamen statsministeren har aldrig nogen sinde gjort sig selv til en automat.
Der er jo altså automatik, og der er politik.
Der er visse sager, der udløser ting automatisk, og så er der altså politiske overvejelser, efter at automaten har spyttet et svar ud.
Frank Aaen (EL), 2007-10-11:
Nej, og det var så sandelig også en fejl, men det turde man åbenbart ikke.
Men jeg er glad for svaret, for det, jeg hører, er, at hvor vi tidligere hele tiden fik at vide, at spørgsmålet om en folkeafstemning alene afhang af juridiske vurderinger - hvis der var afgivning af suverænitet efter grundloven, var der afstemning, var der ikke afgivning af suverænitet, var der ingen afstemning - så får vi nu at vide, og det siger jeg tak for, at der selvfølgelig kan være andre ikkejuridiske argumenter, der kan tale for en folkeafstemning.
Og jeg håber, at vi om lidt får en tilsvarende bekræftelse fra statsministeren på, at det her ud fra politiske hensyn selvfølgelig kan føre til en folkeafstemning, uanset hvad juraen siger.
Per Stig Møller (KF), 2007-10-11:
Der kan jo altid være udmærkede politiske argumenter for hvad som helst, de skal bare altid vejes op mod andre argumenter.
Det er dér, man skal veje for og imod, og der er jo altid politiske argumenter, når de juridiske er placeret.
Det siger jo sig selv.
Frank Aaen (EL), 2007-10-11:
Der er jo dog sket noget i den her debat, både i dag og de senere dage.
Nogle partier, der går ind for reformtraktaten, har tidligere sagt, at spørgsmålet om en folkeafstemning ene og alene skulle afgøres af juraen og af højlærde jurister, men nu er man - Socialdemokratiet, Venstre og andre - kommet frem til, at der selvfølgelig også kan være politiske argumenter, uanset juraen, for at tage en folkeafstemning.
Derfor vil jeg gerne spørge udenrigsministeren, om udenrigsministeren er enig i, at der kan være udmærkede og i hvert fald mulige politiske argumenter for en folkeafstemning uanset juraen.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-10-11:
Jeg noterede mig jo med stor tilfredshed, at hr. Khader taler varmt for en folkeafstemning.
Når det er et kardinalpunkt for Ny Alliance, at vi får en afstemning, og at vi kan fastholde danskernes høje videnniveau osv., ville det så ikke også være naturligt, at hr. Khader navn stod på et af de forslag til vedtagelse, som netop omtaler det her kardinalpunkt, eller at han i hvert fald ville stemme ja til det?
Morten Helveg Petersen (RV), 2007-10-11:
Jamen sikkerhed og stabilisering er jo afgørende for, at en genopbygningsindsats i det hele taget kan finde sted, så derfor er der også behov for militære magtmidler for at kunne iværksætte den genopbygning, som vi alle sammen er så interesserede i kommer til at foregå.
Af samme grund synes jeg, og i kredsen af NATO-lande synes man det i øvrigt også, det er interessant, at vi med det danske bidrag forsøger at samtænke nogle af de her forskellige ting, men desværre er sikkerhedssituationen jo sådan, at der er behov for militær tilstedeværelse, netop med henblik på at kunne iværksætte en genopbygningsindsats.
Frank Aaen (EL), 2007-10-11:
Der blev sagt, at det her er dårligt, men at der skulle opnås et kompromis, og at man derfor stemmer for.
Jeg anser det for at være en meget dårlig parlamentarisk linje, for jeg mener ikke, at den er med til at fremme, at vi får en ordentlig debat og får en konfrontation der, hvor der er brug for at konfrontere EU-systemet.
Det er det, der er min argumentation, og det er derfor, at vi ikke - som jeg desværre synes SF gør en gang imellem - på den måde går på kompromis, fordi det af en eller anden grund er nødvendigt.
Man er nødt til at være noget skarpere.
Med hensyn til det her vil jeg sige, at tilhængerne af EU i deres ordførertaler - på nær den meget korte ordførertale, som ikke indeholdt noget egentlig positivt - jo har leveret det ene argument efter det andet for, hvorfor det her er rigtig dårligt.
Der er ikke en eneste, der har rost det, og det kan jeg da godt forstå: Der er landbrugsstøtte, der er - det er en lille ting - automatisk støtte til mere atomkraft, der er rabat til de rige lande, der er et regnskabssystem, som har medført, at man aldrig nogen sinde har kunnet godkende et regnskab for EU.
Det siger da noget.
Nu har der været meget diskussion om systemet.
Det koster 800 mia. kr., og det er et system, som er sådan, at EU-systemet automatisk hæver 800 mia. kr.
Det er jo derfor, det hedder egne indtægter, selv om det er vores penge.
Man hæver 800 mia. kr., og man siger, at noget er told, noget er moms, og noget er beregnet på baggrund af vores BNP.
De penge går automatisk, uden at det skal vedtages, til EU-systemet og forvaltes så på en måde, som alle er enige om er åndssvag.
Skal man være medlem af en forening, og det skal man - man skal være medlem af mange, og man skal også være med i et europæisk samarbejde
man da ikke give det samarbejde dets egne penge, når pengene er vores.
Så bør man da sige, at vi betaler et kontingent og det kontingent betaler vi på nogle bestemte vilkår.
Vi kan også sige, at der er nogle ting i det samarbejde, vi ikke vil være med til at betale, fordi vi er imod dem, og så må vi forsvare, hvorfor vi er imod.
Hvorfor skal jeg automatisk, når jeg køber ind i Brugsen og betaler moms, være med til at finansiere atomkraft?
Det kan jeg ikke forstå, men det er jeg med det her system, som det er i øjeblikket.
Derfor bør man gå meget mere radikalt til angreb på systemet i stedet for at stemme for noget, man selv synes er dumt.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-10-11:
Jeg vil sige, at det da var noget af en påstand, at SF stemmer for kompromiser, som vi synes er dårlige.
Nej, det gør vi da aldeles ikke.
Hvor i alverden har hr. Frank Aaen dog det fra?
Det må da være ønsketænkning.
Nej, vi tager hver eneste gang stilling til, om vi synes, at der er tale om et fremskridt eller der er tale om et kompromis, som vi mener det er forsvarligt at stemme ja til, eller et kompromis eller forslag, som vi vil stemme nej til.
Frank Aaen (EL), 2007-10-11:
Jeg har deltaget i et tilstrækkeligt antal møder i Europaudvalget til at have noteret mig, at SF stemmer for det, jeg kalder rigtig dårlige kompromiser, som SF oven i købet selv er imod.
Det synes jeg er en dårlig strategi, jeg tror, at man skal være meget mere konsekvent, for det er den eneste måde, man kan forvente et flertal i Danmark for, at man fører en endnu skrappere kurs.
Det er den eneste måde, man kan få det gjort bedre på.
Det her er jo en skændsel.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-10-11:
Det sidste må skyldes, at hr. Frank Aaen ikke er fast medlem af Europaudvalget eller i hvert tilfælde ikke er der hver gang, der er møde, for ellers ville hr. Frank Aaen sådan set have kunnet konstatere, at vi stemmer efter den enkelte sag, at vi hver eneste gang tager stilling til, om vi synes, at det her er et fremskridt, og om det er det bedste kompromis, der kunne opnås, eller om det er et tilbageskridt.
Da jeg sidder til stort set hvert eneste europaudvalgsmøde året rundt hver fredag, kan jeg sige dette med stor sikkerhed.
Vi engagerede os voldsomt i spørgsmålet om de flerårige budgetter, men jeg må bare sige, at det ikke kunne lykkes at få den rabat afviklet.
Det blev så værre af, at der kom flere rabatter inden for det her, og det synes jeg virkelig er en meget, meget dårlig sag for EU.
Men vi har det også sådan, at vi ikke bare giver op og siger: Nå ja, så pyt med det, vi stemmer imod, der er ingen penge i kassen her.
Vi fortsætter, og vi vil også tage det her op ved midtvejstjekket af budgettet og ved midtvejstjekket af landbrugspolitikken og blive ved med at knokle for, at den landbrugspolitik bliver afviklet, og at de rabatter bliver afviklet.
Det bliver vi simpelt hen ved med og ved med, indtil det lykkes.
Frank Aaen (EL), 2007-10-11:
Vi har i Enhedslisten det princip, at når der kommer noget fra EU, kigger vi på det, og er det noget, vi synes er et fremskridt, så stemmer vi for det.
På trods af at vi er imod den måde, som samarbejdet er skruet sammen på, så stemmer vi for de gode ting, og er der nogle ting, vi synes er dårlige, stemmer vi imod.
Det har hele tiden undret mig, at SF ikke har det samme princip.
Selv om man er for EU, så kunne man jo godt have den indstilling til tilværelsen, at hvis der kommer noget skidt fra EU, så stemmer man imod.
Jeg synes desværre, jeg så tit ser, at SF stemmer for nærmest pr. automatik, bare forslaget kommer fra EU.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-10-11:
Jeg må sige, at det er med ulyst, at vi gentager vores ja til det her forslag.
Vi har jo givet vores ja i Europaudvalget, da der blev givet mandat til det flerårige budget, men det er altså ærlig talt noget af en skændsel, at ikke bare England stadig væk har sin meget, meget store særrabat - det er 66 pct. af nettobidraget, vi snakker om her, som man får i rabat - men at også andre vesteuropæiske, mangeårige medlemmer af EU har fået en rabat oven i hatten i de meget vanskelige forhandlinger, der var om det flerårige budget.
Vi stemmer selvfølgelig ja til det her forslag, men vi synes også, at vi skal benytte lejligheden til i betænkningen at fortælle hele historien om det her forløb, for det forløb handler jo også om landbrugspolitikken og uviljen hos langt de fleste lande i EU til at ændre på den landbrugspolitik, som EU bruger alt for mange af sine penge på i øvrigt til skade for ulandene, men også til skade for EU selv.
Så vi synes, det ville være vigtigt, hvis vi kunne få den historie beskrevet ordentligt i betænkningen, sådan at det også er muligt for ganske almindelige mennesker, som vil sætte sig ind i det her, at se, hvad det egentlig er for en historie, der ligger bag, og hvad det er for et uskønt forløb.
Nu ville det selvfølgelig være så enkelt sige, at vi derfor stemmer imod.
Det gør vi ikke, fordi vi er for EU, og fordi vi ved, at vi er nødt til at have et kompromis på det her område, som den radikale ordfører også sagde.
Den diskussion har vi jo haft tidligere i dag.
Det ønsker vi ikke, fordi det har nogle meget negative sider.
Elisabeth Arnold (RV), 2007-10-11:
Også Det Radikale Venstre støtter det forslag, der her er lagt frem.
Vi har også allerede støttet det i Europaudvalget, hvor vi har givet vores tilslutning til det kompromis, der blev opnået.
Om den debat, der for et øjeblik siden udspandt sig mellem hr. Morten Messerschmidt og hr. Svend Auken, kan man jo kun sige, at den med al ønskelig tydelighed viser, hvor svær solidaritet er, og den viser også, hvor vanskeligt det er, når man skal operere i et stort forum, hvor alle har vetoret.
Det er simpelt hen meget, meget svært at nå frem til nogle kompromiser, som er smukke.
Det her er et meget, meget uskønt kompromis, hvor nogle rige lande har fået rabatter på solidariteten, de behøver ikke at være så solidariske med de fattige, som de burde være i et samarbejde som det europæiske, og nogle rige lande har haft disse rabatter i ganske mange år.
Det er virkelig uskønt, når man tænker på, at mange af de medlemslande, som EU har fået op igennem 1990’erne og i slutningen af 2004, jo i høj grad trænger til en håndsrækning fra os her i den gamle del af EU, som har udmærket med fedt på kroppen, og som kan tage sig af vore fattige brødre i øst.
Der er opnået et kompromis her, som ikke er skønt, men som dog er et kompromis, som alle så til sidst har kunnet give deres tilslutning til.
Det Radikale Venstre støtter forslaget, men som hr. Svend Auken gør vi det også med en ubehagelig smag i munden, fordi vi her er med til at cementere et princip om, at man ikke behøver at være solidarisk i EU.
Sådan et system vil vi meget, meget gerne være med til at ændre, sådan at vi kan opnå det, som egentlig var formålet med hele samarbejdet, nemlig at rige lande hjælper de fattige, sådan at vi alle sammen kan se hinanden i øjnene bagefter.
Men Det Radikale Venstre støtter forslaget.
Helle Sjelle (KF), 2007-10-11:
Det Konservative Folkeparti støtter også forslaget, der indebærer, at EU bevarer sit egenfinansieringssystem stort set uændret.
Der skal dog ikke være nogen tvivl om, at der er elementer i det her system, hvilket andre jo også har været inde på her i dag, der kunne være mere hensigtsmæssigt skruet sammen.
F.eks. er der jo ingen tvivl om, at diverse rabatordninger er misfostre, og der er også andre støtteordninger, der bestemt kunne tåle et nærmere eftersyn.
Men som flere andre har været inde på, har vi også forstået, at det forslag, der her er fremlagt, er, hvad det p.t. har været muligt at blive enige om, og derfor støtter vi det.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-10-11:
Jeg mener, at enhver regering er forpligtet til at arbejde for det bedste for sin befolkning, og jeg er sådan set bare ked af, at hr. Svend Auken har været enig med regeringen i, at man ikke i Danmark skal arbejde for samme goder, som fru Thatcher har gjort for sin befolkning.
Jeg betragter det efterhånden som fuldstændig indiskutabelt, at landbrugsstøtten er skadelig ikke bare for EU’s egne lande, men også for de mange tredjelande, som holdes ude af vores indre marked, fordi de ikke kan komme ind.
De kan ikke konkurrere osv., vi får højere fødevarepriser, og vi får dårligere kvalitet osv.
Derfor synes jeg egentlig, det er fuldstændig rigtigt, at man bruger alle kræfter, og også nogle gange spiller hårdt med musklerne, når det handler om at få banket EU’s landbrugssubsidier i bund.
Det samme burde man gøre med hensyn til strukturstøtten og de andre tåbelige konti, hvor EU spilder borgernes penge.