Frank Aaen (EL), 2010-05-27:
Der er sikkert mange, der tror, at Enhedslisten ikke støtter, at der kan komme nye selvstændige små virksomheder, men jeg kan sige med det samme, at det ikke er rigtigt.
Det gør vi meget gerne.
Vi er sådan set imod monopoler og de store, og derfor vil vi gerne have nogle små til at tage konkurrencen op.
Men vi stiller nogle krav, når vi støtter nye virksomheder med statsmidler.
Det er et spørgsmål om, at det, som man vil producere, skal være samfundsnyttigt, at måden, man producerer på, skal være bæredygtig, og at det skal være demokratisk, forstået på den måde, at de ansatte har indflydelse på driften af virksomheden, og at de også får andel i overskuddet, i det omfang det trækkes ud af virksomheden.
Så det skal altså også være noget, der peger i en anden retning end de almindelige, traditionelle virksomheder.
Vi er derfor også positive over for at overveje det her med mikrofinansiering.
Der er bare lige en ting, vi tænker, nemlig: Hvorfor er der brug for den her ordning i modsætning til dem, der er?
Jo, det er der efter min opfattelse, fordi den store hæmsko, som jeg tror der er i dag, er, at det er banken, der skal sige ja eller nej.
Her er forslaget jo desværre sådan indrettet, at det også her er banken, der skal sige ja eller nej.
Altså, jeg tror, at hvis man skal lave noget i forhold til nogle grupper, der i dag ikke kan finde ud af at komme ind i de systemer, der findes, så skal man lave det på en anden facon.
Så skal man finde nogle af dem, der arbejder med integration, og som kan få fat i folk og få lavet en kobling til dem, der kan hjælpe iværksættere.
For jeg er helt enig i, at de fleste iværksættere, for ikke at sige alle sammen, har brug for massiv hjælp for at komme i gang, og de har specielt brug for, at de ikke knækker halsen, lige så snart de er kommet i gang.
Det er jo meget almindeligt.
Så har man ikke lige fået lavet moms- eller skatteregnskab, eller der er noget andet, man ikke har fået ordnet, så vælter virksomheden ved førstkommende storm.
Så man har brug for hjælp.
Hvis vi skal snakke om, at vi skal lave noget i forhold til særgrupper, vil jeg gerne sige, at det der med at sige, at alle bare skal bruge de ordninger, der er, giver en skævhed.
Selvfølgelig gør man nogle gange noget særligt for at få fat i og få hjulpet særlige grupper.
Det kan være nydanskere, det kan være kvinder, og det kan være kvinder, der ikke er nydanskere.
Det kan også være industriarbejdere, som er ældre eller måske midaldrende mænd, og som har set deres virksomhed lukke og må indse, at det job, de havde, aldrig nogen sinde kommer tilbage.
Altså, der kan være mange grupper, og der kan være mange områder af landet, hvor der er brug for at gøre noget særligt for at hjælpe folk i gang igen – særlig efter at Dansk Folkeparti og Radikale Venstre og regeringen nu vil stemme for, at man afkorter dagpengeperioden.
Så er der brug for at gøre noget for at hjælpe dem, der er kommet i klemme.
Men man skal finde nogle instrumenter til at komme ud til dem, man synes man gerne vil hjælpe, og man skal gøre det målrettet, og der mener jeg altså, at det med, at det skal gå igennem banken, er en rigtig dårlig idé.
Så med de ord vil jeg sige: Lad os finde en anden måde at organisere det på.
Jeg synes ikke, man skal være så bange for, at man ikke får lavet så gode kreditvurderinger, for det, der er meningen med mikrolån, er, at man sådan set giver dem med en større chance, end banken kunne finde på.
Det skal være en anden måde at give penge på – men nu skal jeg jo passe på, at jeg ikke taler mig ind i en debat, der var før, så jeg vil sige, at det skal være en anden måde at låne pengene ud på end det, der sker i dag, og det skal efter min opfattelse ikke være forbeholdt en enkelt gruppe.
Der er flere grupper, man sagtens kunne pege på
der er brug for at lave en målrettet indsats over for, så de kan komme i gang med noget nyt, når deres arbejdsplads er blevet nedlagt.