Karsten Nonbo (V), 2015-05-07:
Tak til SF for at have rejst en meget vigtig sag, som skal tages alvorligt.
Jeg kan da med det samme sige for Venstres vedkommende, at selvfølgelig er der elementer, vi kan bruge.
Det mest oplagte er – for mig i hvert fald – at man sætter en GPS-fodlænke på den, der er dømt for stalking; så ved vi, hvor vi har kalorius det næste stykke tid.
I forhold til at skifte identitet: Ja, men så vidt skulle vi helst ikke komme.
Vi skulle helst have det her bekæmpet, inden det er så slemt for den, der er offeret, at vedkommende skal skifte identitet, for så er vi egentlig for langt ude.
Så relevante behandlingsmuligheder i det omfang, det hjælper, er godt.
Jeg tror bare ikke, det hjælper.
Det, der bekymrer mig ved det her beslutningsforslag – men det kan selvfølgelig forbedres, eller også kan jeg få en nærmere forklaring af fru Karina Lorentzen Dehnhardt – er, at man vil indsætte en stalkingparagraf i straffeloven, som entydigt definerer stalking.
Jeg er egentlig bange for, hvis man får det entydigt defineret, at der så er nogle, der falder ved siden af, for der er mange former for stalking.
Altså, der er nogle, har jeg hørt, der ligefrem sender blomster til offeret, og det er da meget rart i starten, men når alle vaser er fyldt, bliver man også på et tidspunkt træt af det.
Og det kalder jeg også stalking.
Der er former, som vi skal passe på vi ikke udelukker, ved at få defineret det her.
Men det kan ordføreren for forslagsstillerne måske uddybe nærmere.
Når sagen er pakket, altså fra der bliver rejst tiltale, til sagen bliver berammet og vedkommende bliver dømt i retten, må der ikke gå for lang tid.
Men der, hvor jeg tror mange stalkersager egentlig slutter, er ved politiets sagsbehandling af dem.
For mange af de her stalkere, vil, når de har opsøgt nogle 3-4 gange og sagen så er blevet pakket og afleveret i retten og ligger der et par måneder, kunne nå at lave meget skade.
Jeg må sige, at jeg fra mit tidligere liv som fuldtidsansat i politiet ved, at mange af mine kollegaer tager det meget alvorligt, og allerede fra den første anmeldelse gør man det, at man indkalder den indklagede og snakker med ham og finder ud af, hvilket niveau den her sag er på.
Og tro mig, hvis først man har kørt ud til vedkommende en 4-5 gange – hver gang han har stalket – i fuld uniform og konfronteret ham med det, så tror jeg egentlig, sagen dør meget hurtigere, end hvis den ligger og venter i 2 måneder i retten, og hvor han får en eller anden juridisk dom og måske en bøde, som han alligevel ikke betaler.
Så tror jeg, at det, at politiet er derude en 4-5 gange, eller at man bliver taget nogle gange, mens man er i gang med at stalke, tæller meget mere.
Jeg siger ikke, at man skal chikanere stalkeren, men jeg siger bare, at man godt må fortælle ham, at han nu er i gang med noget ulovligt.
Men der er altså de gode elementer, som er blevet nævnt her.
Til gengæld har vi lidt betænkeligheder ved det, hvis der menes, at sagen skal pakkes hurtigt og i retten, for så er jeg bange for, at det er en forkert hjælp, vi giver den stalkede person.
Så det er det, vi kalder en blød afvisning.
Men det her er i hvert fald noget, der er værd at debattere videre, for det er et alvorligt emne, og det er en meget ulykkelig situation, som stalkerofrene bliver bragt i.