runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Hækkerup (S), 2014-03-26:
Jo, og det er jo ikke sådan, at vi ikke har byggerier i gang rundtomkring, det er ikke sådan, at vi ikke har vedligeholdelsesarbejder i gang, eller at vi ikke i det hele taget udvider med flere pladser, for det gør vi.
Vi er også i gang i forhold til at sikre de arrestbygninger, vi har, bl.a. ved at lægge hegn over nogle af de gårdarealer, der er rundtomkring, så man ikke skal kunne kaste mobiltelefoner og stoffer og andre ting ind.
Så vi gør rigtig mange ting.
Jeg håber meget, at vi kan finde hinanden, næste gang der skal laves en aftale, og jeg vil slet ikke afvise, at det kan være et OPP-projekt.
Jeg har også kvitteret og skrevet et meget positivt brev til Sønderborgs borgmester, som jo har skrevet til mig og foreslået det her, for det er slet ikke sådan, at jeg ikke er interesseret i at kigge på det, jeg bliver bare nødt til at holde fast i, at vi altså allerede har sat noget i gang.
Ellen Trane Nørby (V), 2014-03-26:
Nu bliver ministeren jo ved med at fremhæve, at Venstre ikke er en del af den aftale, der ligger nu, men det ved ministeren jo godt ikke handler om indholdet af arreststrukturen, men handler om, at den måde, som regeringen ville finansiere aftalen på, var at opkræve en ekstra brugerbetaling for samtlige mennesker i Danmark, som går til tandlæge.
Det syntes vi ikke var den måde, man skulle finansiere det på, og derfor skiltes vejene, ikke nødvendigvis på indholdsdiskussionen, men på finansieringsdiskussionen, fordi vi ser på det her med at skubbe udgifter over på de danske borgere på en helt anden måde.
Vi tager gerne ansvar, ligesom vi gjorde for retskredsreformen, ligesom vi tog ansvar for at opgradere vores arrester, mens vi sad i regering, men det, der skal ske på det her område, er jo en større omlægning, og der håber jeg bare, at ministeren vil kigge positivt på OPP som en model, fordi det er en måde, vi kan få bedre synergi, spare nogle ressourcer og forhåbentlig også lære af retskredsreformen, at der kan være en fordel ved, at alting ikke skal bygges på én gang, men at man kan starte nogle steder, få nogle erfaringer og så tage de gode erfaringer med i resten af strukturændringen i landet.
Jamen det er jo der, hvor ministeren går galt i byen, for fordelen ved at have et OPP-projekt er jo sådan set, at man kan lave en driftsaftale med nogle andre aktører, som påtager sig en del af ansvaret.
Det vil sige, at du ikke skal have pengene op af lommen her og nu til andet end de driftsudgifter, som du i forvejen har.
Det er jo sådan set også de beregninger, der ligger til grund for den rapport og det brev, som ministeren har fået fra borgmesteren i Sønderborg, som lægger vægt på, at der faktisk vil være en ret stor driftsbesparelse at hente på en række punkter, både fordi man ikke har fire enheder, men også fordi man sparer en del af transporten.
Det er jo noget af den synergieffekt, man skal hente, og som egentlig ikke handler om, at der skal bruges flere penge, men handler om at gøre det på en bedre måde.
Så er jeg lidt ked af, at ministeren så klart afviser, at forsøgsordninger kan være godt.
Det er jo noget, vi med stor succes gør på folkeskoleområdet og på en lang række andre områder for at gøre os nogle erfaringer, så vi ikke begår fejl i stor skala.
Karen Hækkerup (S), 2014-03-26:
Det er heller ikke, fordi jeg er imod forsøgsordninger generelt, men når vi er ved at lave en stor analyse af, hvordan det her område skal indrettes, og når jeg om meget, meget kort tid fremsætter et lovforslag her i Folketinget, som handler om, hvordan kriminalforsorgen skal organiseres, så er der bare allerede nogle processer i gang, som lige skal have lov til at komme til at arbejde.
Derudover har vi jo sat penge af i den aftale, som vi har lavet om kriminalforsorgens økonomi.
Den aftale ønskede Venstre ikke at være med i, for på trods af at man har siddet og haft regeringsmagten i 10 år, og på trods af at man jo har siddet og været vidende om, at der er en masse af vores bygninger rundtomkring, ikke kun arresthusene, men også fængslerne, som er i en rigtig dårlig tilstand, så har man jo ikke ønsket at sætte penge af til at gøre noget for at udbedre det.
Jeg kan da godt være ærgerlig over i dag, at vi står og skal sige: Nå, men så blev bygningerne endnu dårligere.
Men det er så bare der, vi er, og i stedet for at begynde at lave knopskydninger med hovedet under armen eller lappe på det ene eller det andet har vi så valgt den strategi, at vi siger: Vi må have lavet en analyse af hele området, finde ud af, hvordan vi kan tænke det her om igen.
Jeg er fuldstændig enig i alle de ting, som fru Ellen Trane Nørby taler om, om synergieffekter, om gode ting, om mindre transport, men vi skal bare lige have lavet analysen, og så skal vi finde pengene, For det er jo altså sådan, at selv OPP-projekter ikke er fuldstændig gratis.
Nick Hækkerup (S), 2014-03-26:
Det er ikke altid, de her onsdagsspørgsmål rigtig fører til noget, men i dag førte de til noget, nemlig Venstres erkendelse af, at vi har behov for at indrette vores sundhedsvæsen efter dem, der har hjælp behov.
Den bevægelse synes jeg der er grund til at kvittere for.
Konsekvensen af det må så også være, at man holder op med at se hen over hovedet på dem, som er lavtuddannede, for alene at fokusere på dem, som har de højeste uddannelser, som alt andet lige har lettere adgang til sundhed, som alt andet lige har lettere adgang til behandling, og som alt andet lige har lettere adgang til forebyggelse; men i stedet for kommer ind i kampen og spørger, hvordan vi sikrer, at det her samfund med den solidaritet, vi står på, hænger sammen, at vi får alle med, at vi også får de svageste med, og at vi også får dem med, som har behov for hjælp, og ikke bare hjælper dem, som står på livets champagneside.
Sophie Løhde (V), 2014-03-26:
Jamen jeg skal gerne gentage, at det kan være en markør, men det behøver ikke være det.
Fordi man ikke har taget en uddannelse, behøver man ikke pr. definition være ressourcesvag.
Fordi man har taget en uddannelse, behøver man ikke pr. definition være ressourcestærk.
Man kan sagtens være højtuddannet og være ressourcesvag.
Det er jo sådan set det, der er vores udgangspunkt i Venstre, nemlig at vi betragter mennesker som det, de er: mennesker, der har forskellige behov.
Det er de behov, vi skal imødekomme, og vi skal hjælpe ud fra behov og ikke ud fra uddannelsesbeviset.
Men nu kunne jeg jo tænke mig, at ministeren måske også ville prøve at blive lidt konkret, når man har bevæget sig ned fra alle de mange store ord: Hvordan er det så, det her forslag skal udmøntes i praksis?
Vil ministeren komme med konkrete lovændringer i næste folketingssamling – jeg formoder, at ministeren ikke kan nå det inden sommerferien – eller er det her mere en melding, end det er noget, der egentlig skal udmøntes i nogle konkrete ændringer i sundhedsvæsenet?
Eller sagt med andre ord: Er der nogen, der er sikret noget lovgivningsmæssigt i dag, som ministeren ønsker at tage noget fra?
Det må man jo have gjort sig nogle overvejelser om på forhånd.
Nick Hækkerup (S), 2014-03-26:
Selv om der bliver gjort mange forsøg på at snakke udenom, hørte jeg Venstres ordfører ende med at blive enig med sig selv i, at ja, det er sådan, at uddannelse er en markør, som identificerer, at dem, som har den korteste uddannelse i det her samfund, bliver mere syge og lever kortere end dem, som har de længste uddannelser i det her samfund.
Det, der undrer mig, er, at Venstres ordfører så ikke tager konsekvensen af den konstatering – som jo i øvrigt bakkes op helt fundamentalt af den ene videnskabelige rapport efter den anden – og spørger, hvordan vi så gør op med det; men insisterer på, at den formelle lighed er god nok, og dermed ser hen over hovedet på den gruppe, som så bliver ladt tilbage i vores sundhedsvæsen, dem, som ikke får den behandling, dem, som ikke får den hjælp, som de har behov for; og bare insisterer på, at hvis der formelt set er lige adgang, er det godt nok.
Det synes jeg er dybt, dybt problematisk.
Sophie Løhde (V), 2014-03-26:
Det plejer nu at være omvendt, at det er oppositionen, der stiller spørgsmål til ministeren, og så skal ministeren svare.
Men det oplevede jeg også i første runde, da jeg blev konkret, nemlig at man ikke rigtig ønsker at stå på mål.
Jeg kan fuldt ud stå på mål for alt, hvad jeg har udtalt her i weekenden, men det var jo ikke mig, der gik i pressen og sagde, at nu skal vi til at bruge flere ressourcer på gruppen af lavtuddannede, og, nu citerer jeg, at højtuddannede fremover så til gengæld skal klare sig med mindre.
Der har vi bare et andet udgangspunkt i Venstre, nemlig at vi er optaget af at bekæmpe ulighed i sundhed, samtidig med at vi selvfølgelig er et hundrede procent optaget af, at uanset om du måtte være ufaglært eller have taget en mellemlang uddannelse, skal du have sikkerheden og visheden for, at du til enhver tid kan få hjælp i sundhedsvæsenet, hvis du har behovet.
Det er det, der er vores udgangspunkt, og dermed vil jeg sige i forhold til spørgsmålet, når nu jeg skal forsøge at svare på ministerens spørgsmål, om det er en markør, at det kan det være, men det behøver det ikke være.
Dermed anerkender jeg heller ikke ministerens præmis om, at fordi du er lavtuddannet, er du ressourcesvag, og så kan du ikke noget, og fordi du er højtuddannet, så skal du undvære hjælp.
Man kan sagtens være højtuddannet og opleve nogle kriser i sit liv, som gør, at man har nøjagtig lige så meget behov for hjælp som nogle andre mennesker.
Nick Hækkerup (S), 2014-03-26:
Jeg tror, at det, der er sket, snarere er, at Venstres ordfører har fået lejlighed til at tænke sig om undervejs og måske er kommet i tanke om, at den melding, man fik givet fra starten, måske ikke var den klogeste.
Jeg har hele tiden sagt, at det selvfølgelig skal være sådan, at det er behovet, der er bestemmende.
Det, der er det interessante spørgsmål, og det, som Venstres ordfører konsekvent også her over weekenden har undladt at svare på, er, om Venstre er enig i, at uddannelsen er en markør for sygdomme og en markør for, hvor lang tid borgerne i det her land lever i gennemsnit – ja eller nej.
Sophie Løhde (V), 2014-03-26:
Først og fremmest vil jeg gerne rose ministeren for, at de udtalelser, han kommer med, næsten bliver bedre og bedre, jo flere gange jeg er i debat med sundhedsministeren.
Der sker den udvikling, at man hen over weekenden begynder at bakke lidt i forhold til det, der var udgangspunktet.
Men man kan selvfølgelig også altid kom på bedre tanker og blive klogere.
Altså, der er jo ikke nogen, der har noget imod, at vi skal sikre en mere individuel behandling i sundhedsvæsenet.
Det er faktisk en afgørende udfordring, mener jeg, uanset hvilket politisk parti man end måtte tilhøre.
Det, der bare er det afgørende og helt principielle for os i Venstre, er, at det til enhver tid sker ud fra behov og ikke på baggrund af folks uddannelse eller løntrin.
Det er også derfor, at vi undrer os over, at sundhedsministeren i weekenden slår til lyd for, at vi nu skal til at sikre, at hvis du har taget en uddannelse, har du ikke den samme adgang til sundhedsfaglige tilbud, hvis du måtte have behovet, som hvis du er ufaglært.
Jeg synes jo, at det må være en kerneopgave for en socialdemokratisk sundhedsminister at sige: Uanset om du er børnehavepædagog eller er ufaglært, har du selvfølgelig krav på, sikkerhed og vished for, at du får den hjælp, som du har behov for, uanset hvad.
Er ministeren enig i det?
Eller er det, fordi ministeren er kommet til at sige nogle forkerte ting til Politiken her hen over weekenden?
Nick Hækkerup (S), 2014-03-26:
Jeg vil gerne starte med at slå fast, at det her selvfølgelig ikke handler om at give nogle mere ulige adgang i sundhedsvæsenet.
Tværtimod handler det her om det helt grundlæggende princip i Danmark: Alle danskere skal have lige adgang til sundhedsydelser af høj kvalitet.
Problemet er jo bare, at den lige adgang til sundhed, som vi har i øjeblikket, er formel.
Derfor skal vi blive bedre til at behandle patienterne efter de behov, de har, for reelt ser vi, at det er dem med de korteste uddannelser og med de laveste indkomster, som er mest syge, og som dør tidligere end dem, der har taget en lang uddannelse.
Det ændrer selvfølgelig ikke ved, at man i hvert enkelt tilfælde skal foretage en konkret afvejning af, hvad den konkrete patient har brug for.
Jeg synes, vi har et ansvar for at have et særligt fokus på de patienter, som har et ekstra behov for behandling, pleje og opfølgning, og jeg synes, at vi som samfund – og det er en ideologisk holdning – er nødt til at være opmærksomme på, at vi får alle med.
Det er derfor, jeg er af den opfattelse, at vores sundhedspersonale i højere grad skal være bevidst om den enkelte patients behov og ressourcer og tage afsæt i dem, når behandlingen tilrettelægges.
Sundhedspersonalet skal have en fornemmelse for, hvem de sidder over for, så de kan yde en målrettet indsats alt efter de individuelle behov, patienten har.
Det kan f.eks. være forskellige behov for, hvor mange gange sundhedsplejersken skal komme på besøg i den nybagte familie.
Det kan være patienter, der har brug for et særlig tilrettelagt genoptræningsforløb, hvis deres behov er særlig komplekse og de er i en særlig sårbar situation.
Det kan være, at særlig svækkede ældre patienter har brug for ekstra støtte til et behandlingsforløb for at blive trygge, og for at behandlingsforløbet også opleves sammenhængende.
Så jeg synes, at der er et behov for, at vi i stedet for at fokusere på den formelle lighed prøver at sikre, at vores sundhedsvæsen også leverer den reelle lighed.
Sophie Løhde (V), 2014-03-26:
Inden for hvilke områder i sundhedsvæsenet mener ministeren at der er behov for en mere ulige adgang til sundhed bestemt ud fra borgernes uddannelse og beskæftigelse?
Nick Hækkerup (S), 2014-03-26:
Jeg bliver nødt til at anholde den indledende fremstilling af betydningen af udredningsretten.
Se, det er sådan, at når man har et forløb, hvor man kan give elastik på udredningen, som den tidligere regering gjorde, bliver værdien af en behandlingsgaranti efterfølgende meget mindre, end den er i en situation som den, den her regering har skabt, nemlig hvor vi har sagt: Du skal udredes inden for 1 måned, for når du først er udredt, kan du komme i gang med behandlingen.
Man kan jo dårligt foretage behandling i en situation, hvor folk ikke er udredt.
Det vil i hvert fald i en lang række tilfælde være halsløs gerning.
Det svarer lidt til at foretage reparationer uden at vide, hvad der i virkeligheden er vejen.
Derfor er udredningsgarantien så afgørende et skridt til forbedring af sundhedsvæsenet i Danmark.
Sophie Løhde (V), 2014-03-26:
Ja, jeg prøvede at lytte efter og notere ned.
Jeg synes ikke, jeg hørte sådan det store konkrete svar fra ministeren.
Altså, det er fint nok, at den her regering har valgt at overtage en udredningsret fra den tidligere regering – vi er da superglade for, at I var enige i det – men vi er så bare kede af den måde, I har udmøntet den på, nemlig en måde, hvor patienterne ikke har ret til noget som helst.
Og ja, så har I forringet behandlingsgarantien.
Det er selvfølgelig også noget at være stolt af, altså at man har sikret, at ingen har fået ret til at vente i kortere tid, men mange har fået pligt til at vente lidt længere.
Vi mener ikke, det er et skridt i den rigtige retning.
I forhold til hjerteområdet – og når nu ministeren ikke vil svare sådan specielt præcist på, om man har tænkt sig at gøre noget i forhold til det her – kunne jeg godt tænke mig at høre om noget helt principielt, nemlig om ministeren er enig med sin partifælle Bent Hansen, der er regionsrådsformand i Region Midtjylland og formand for Danske Regioner, og som tidligere netop i forbindelse med hjertepakkernes forløbstider har givet udtryk for, at »... i de fleste tilfælde tager patienterne ingen skade af at vente lidt længere«.
Er ministeren enig i det udsagn, eller er ministeren uenig i det udsagn?
Karen Hækkerup (S), 2014-03-26:
Ja, jeg er enig i, at der kommer til at være et behov for pladser.
Vi har jo oprettet rigtig mange ekstra pladser, og der vil også være et behov for pladser i det sønderjyske.
Vi har gjort det, at vi har igangsat en analyse, fordi vi skal have lavet en reform af det her område.
Når man er i sådan et reformarbejde, tror jeg, det er en dårlig idé, at man begynder at lave forskellige knopskydninger rundtomkring, for det vil være rart, når det gælder det resultat, vi når frem til, når vi skal finde ud af, hvordan den nye struktur skal indrettes, at vi da så kan starte fra scratch og ikke skal til at forholde os til, at vi har fået lavet en hel masse knopskydninger.
Når det så er sagt, vil jeg sige til fru Ellen Trane Nørby, at selv hvis jeg havde haft den holdning, at det havde været en god idé at sige, at vi da bare kan starte dernede, starte et sted, og så se, hvordan de har lyst til at starte andre steder, og hvordan vi i det hele taget kan få bundet den store sløjfe til sidst, så var der jo stadig væk et problem med hensyn til pengene.
Venstre er jo ikke med i aftalen, og Venstre ønskede ikke at være med i den aftale, vi har om kriminalforsorgen.
Derfor håber jeg meget, at Venstre vil være med i den næste aftale.
For jeg er sådan set enig i, at der er behov for, at der skal sættes penge af til det her område.
Karen Hækkerup (S), 2014-03-26:
Jeg er ikke enig i, at det, fordi der er to sager, hvor individerne meget er blevet identificeret med de ændringer, der er blevet lavet, så betyder, at vi reagerer fra enkeltsag til enkeltsag.
Når vi laver nogle ændringer, gør vi det jo f.eks. med baggrund i en enkelt sag, fordi vi lige præcis der får syn for sagen.
Vi ser, at en konkret sagsbehandling betyder noget, som vi finder at være meget, meget urimeligt: at en lille pige skal udvises af Danmark, selv om hun har sin fremtid her, selv om hun har sine bedsteforældre her, selv om hun har sin hverdag her; at en pige som Songül, som går i gymnasiet, som får gode karakterer, og som klarer sig godt, ikke skal have lov til at være her, fordi der i gamle dage – altså for mange år siden – blev truffet en afgørelse, der sagde, at hun ingen mulighed ville have for at opnå en vellykket integration.
Når vi så lige pludselig kan stå og se, at hov, det passer jo ikke, for pigen er integreret, så synes jeg da, at vi skal handle på det.
Vi har skabt en mulighed for den gruppe børn og unge, som har søgt under de gamle muligheder for at få familiesammenføring, men ikke har kunnet få deres sager behandlet under de nye regler, fordi deres sager var afsluttet, og dermed havde de allerede fået en afgørelse, inden de nye regler trådte i kraft.
Til den gruppe børn og unge hører Songül.
Det er en gruppe på omkring 24 unge mennesker.
Det vil sige, at vi sådan set ikke ændrer på kriterierne for, hvad der skal til for at få en familiesammenføring efter 2012-reglerne, men vi giver dem mulighed for at søge, som vi havde afskåret fra at søge, fordi de ikke kunne søge, da deres sager allerede var afvist.
Det er teknisk, men det betyder altså ikke, at alle får lov til at være her.
Man får ikke lov til at være her, hvis man ikke er integreret, man får ikke lov til at være her, hvis man har begået kriminalitet, men er man integreret, så får man lov til at være her og blive her sammen sin familie.
Martin Henriksen (DF), 2014-03-26:
Ministeren forholder sig ikke til, hvad der sker på den lange bane, når vi har den store indvandring til Danmark, som vi rent faktisk har.
Ministeren bliver ved med at ville forholde sig til enkeltsager.
Jeg vil igen bare sige, at lovgivningen før Imsagen jo var indrettet sådan, at der var mulighed for, at man kunne få forlænget sin opholdstilladelse i Danmark, hvis den herboende ægtefælle gik bort.
Sådan var det jo i forvejen.
Det var regeringen, der ændrede reglerne og forringede klagemulighederne.
Det er, hvad det er.
Selvfølgelig diskuteres der enkeltsager, det gør vi jo også i Dansk Folkeparti med jævne mellemrum., men jeg vil bare gerne anmode om, at vi sætter mere tid af og er mere bevidste om, at vi altså også bliver nødt til at forholde os til, at man, når man lemper på baggrund af en enkeltsag i TV 2 Nyhederne, Politiken, eller hvor det kan være, også lemper det for en lang række andre personer.
Og det kan jo selvfølgelig betyde, at der så bliver genereret nogle integrationsproblemer i det danske samfund, fordi tidligere tiders indvandring har genereret nogle integrationsproblemer i det danske samfund.
Derfor appellerer jeg bare til, at ministeren og regeringen begynder at brede diskussionen mere ud.
Der vil jeg stadig væk gerne høre, om ministeren ikke kan se, at der er en pointe i, at det er et problem, at man har udviklet en praksis på udlændingeområdet, hvor man hopper fra enkeltsag til enkeltsag, og hvor det er sådan en slags medie- og Facebookdemokrati, der kører, uden at man har det mere brede perspektiv i tankerne.
Karen Hækkerup (S), 2014-03-26:
Der er noget i det, som spørgeren siger, der slet ikke hænger sammen, for hvis man siger, at hvis der bliver givet tilladelse i en enkelt sag, kommer der i øvrigt en hel masse med, er der jo noget, der ikke hænger sammen.
Det er rigtigt, at når vi går ind og ændrer reglerne for Im og hendes mor, vil det med hensyn til andre familer, som står i en tilsvarende situation – altså at ægtefællen, som har været grund til, at der er blevet givet en familiesammenføring, også dør af kræft eller af noget andet – være sådan, at man vil skulle gå ind og kigge på, om man alligevel kan give mulighed for, at de kan blive i Danmark.
Når hr. Martin Henriksen siger, at vi skal kigge på det danske samfunds interesser, så ved jeg ikke, hvem det er i det danske samfund, som har stået og påstået, at det danske samfund ville være bedre, hvis ikke Im og hendes mor måtte have lov til at være her.
Det samme gælder Songül og hendes ligesindede, altså børn, som er vokset op i Danmark og har været her i mange år, men som ikke har fået lov til at være her, fordi deres sager var afsluttet, da den sidste lovændring trådte i kraft, og som dermed har været afskåret fra at kunne søge, på trods af at det er velintegrerede unge mennesker.
Hvem er det, der siger, at det danske samfund ville være bedre, hvis ikke de var her?
Jeg hører ikke til dem, der er enig i den påstand.
Jeg synes, at de her mennesker skal have en mulighed for at søge, om de kan få lov til at være her, ligesom andre børn, som har fået bedre muligheder for at søge, om de kan få lov til at blive hos deres forældre i Danmark.
Martin Henriksen (DF), 2014-03-26:
Nu har der jo været den her sag om den tyrkiske gymnasieelev, som har opholdt sig en årrække illegalt i Danmark, og hun vil så gerne fortsætte med at blive i Danmark, ligesom en lang række andre mennesker gerne vil fortsætte med at blive i Danmark.
Jeg kan godt forstå, at de gerne vil være i Danmark, for Danmark har på mange forskellige niveauer bedre uddannelsessystemer osv.
Der er på nogle områder mere at tilbyde i Danmark, end der er i så mange andre lande ude i den store verden, så derfor er det måske et meget naturligt ønske, at mennesker ønsker at være og blive i Danmark.
Mener ministeren også, at det ville være meget godt, hvis politikerne engang imellem trådte et skridt tilbage i forhold til de her enkeltsager og i højere grad bevarede overblikket og sagde: Jamen altså, når vi lemper, betyder det også, at der er mange, mange flere end bare dem, der lige har været i TV Avisen, der får opholdstilladelse i Danmark?
Savner ministeren ikke, at der i den offentlige debat er et bredere perspektiv i forhold til at diskutere udlændingepolitik, i stedet for at man hele tiden går fra enkeltsag til enkeltsag?