Per Clausen (EL), 2010-11-18:
Jeg skal takke for ministerens redegørelse, som jo var en grundig gennemgang af de dokumenter, der eksisterer i sagen.
Jeg vil bare sige, at jeg sådan set ser frem til den juridiske redegørelse, der vil påvise, at det ikke gør nogen forskel i forhold til euroundtagelsen, når man ændrer reglerne, sådan at Danmark økonomisk kan straffes fuldt på højde med og på lige vilkår med eurolande, bare med den forskel at man i stedet for at indføre en bøde udvider mulighederne for at inddrage indtægter, som Danmark ellers skulle have haft.
Når man når frem til, at Danmark kan straffes for præcis det samme, som dem, der er med i euroen, kan straffes for, og med præcis det samme beløb, så vil man efterfølgende føre en juridisk begrundet argumentation for, at der stadig væk er enormt stor forskel, og at forbeholdet derfor overhovedet ikke er antastet.
Jeg er for så vidt ikke i tvivl om, at man i statsadministrationen og andre steder har jurister, der vil være i stand til at løfte den opgave at komme med sådan en argumentation, men jeg ser alligevel lidt frem til den, for jeg tror, det bliver endnu et spændende gennembrud i den her debat.
Det, jeg ellers ville starte med, handler om det, som ministeren jo indledte med at gennemgå, nemlig hvilke konsekvenser det får, at hovedlinjerne, kan man sige, for en dansk finanslov skal sendes til EU, før finansloven endeligt udarbejdes.
Disse hovedlinjer bliver jo ikke bare sendt ned, og så kan der komme nogle råd ligesom dem fra Det Økonomiske Råd, og hvis Det Økonomiske Råd kritiserer det, så ignorerer man det bare.
Men sagen er jo, at de henvisninger, de henstillinger, de råd, der kommer fra EU i forhold til hovedlinjerne for den danske finanslov, skal man rette sig efter.
Og det er ikke sikkert, at den danske befolkning i ret stor udstrækning bliver opmærksom på det, for det foregår jo netop, før det første udkast til finansloven er lavet.
Derfor er det helt rigtigt, som det er sagt, at den danske finanslov ikke fremover skal til godkendelse i EU, nej, det, der skal godkendes i EU, er de hovedretningslinjer, som er gældende for det finanslovarbejde, der efterfølgende gennemføres.
I virkeligheden giver det formentlig EU større mulighed for at udøve indflydelse i forhold til den økonomiske politik i Danmark, end hvis det var selve finansloven, man skulle have til godkendelse.
Og så har det selvfølgelig også det særlige element i sig, at det i virkeligheden gør det muligt, at der kan foregå en sådan proces i det skjulte.
Jeg har nogle gange spurgt til, hvordan regeringen forestillede sig at Folketinget og Folketingets Europaudvalg skulle informeres om, hvad det var, man sendte ned til EU, og hvilke svar der kom fra EU, men så vidt jeg kan forstå, kan vi komme i den situation, at vi er nødt til at bruge bestemmelserne om aktindsigt for at få indblik i det.
Så den første afgørende pointe fra Enhedslistens side er, at hovedlinjerne i dansk finanspolitik fremover skal forhåndsgodkendes af EU, og det betragter vi som en klar forandring, som en langt større indgriben over for Danmarks muligheder for at føre en selvstændig økonomisk politik end det, vi har set indtil nu.
Så indfører man det – og det redegjorde ministeren sådan set meget rigtigt og grundigt for – at den kontrol, der har været indtil nu, skal være hurtigere, og så skal den være mere effektiv.
Og i naturlig forlængelse af den diskussion, der har været, om, hvordan man kan få økonomien til at fungere i eurolandene, kan man spørge, om det ikke forudsætter, at man har en fælles økonomisk politik.
Så sent som i dag kunne jeg læse i Politiken, at en af Politikens mange kloge medarbejdere har skrevet en artikel om det, hvor hans konklusion er, at nu må man tage sig sammen og erkende, at man fratager landene deres mulighed for at føre en selvstændig økonomisk politik, og sørge for, at der bliver ført EU-økonomisk politik, for ellers kan man ikke få euroen til at fungere.
Der er sådan set kun ét problem i det argument, og det er, at rundtomkring i befolkningerne i Europa er man ikke indstillet på at overlade det til EU at styre den økonomiske politik, og man har heller aldrig rigtig fået det vedtaget.
Så er der det, at man udvider det, som EU går ind i, til også at omfatte makroøkonomiske forhold.
Det handler om inflation, ledighed, eksport, lønstigninger, arbejdsudbud m.v., altså en lang række forhold, som det jo for så vidt er relevant at forholde sig til.
Det spændende er bare, hvilke konsekvenser det får, når EU får mulighed for at gå ind her og komme med påbud og direktiver og efterfølgende gennemføre sanktioner over for de lande, der ikke følger påbuddene og direktiverne.
Vi ved, at hvis man spørger finansministeren, om man kan være sikker på, at det ikke kan føre til, at EU direkte vil blande sig i pensionsalder, arbejdsløshedsunderstøttelse, enhedslønomkostninger osv., og hvis man direkte spørger, om ministeren kan garantere, at det bliver der ikke tale om, og at den danske regering, hvis der bliver tale om det, vil afvise det og sørge for, at det kommer ud af aftalen, så kan man ikke få noget svar på det.
Så vi kan altså konstatere, at ved at inddrage de makroøkonomiske forhold bliver der mulighed for en langt større, langt mere indgribende og langt bredere indblanding i Danmarks muligheder for at føre en selvstændig økonomisk politik.
Jeg er godt klar over, at den nuværende regering ingen drøm har om at føre en selvstændig økonomisk politik, for hvorfor skulle man også det, når man nede i EU har et stort flertal for at føre en markant borgerlig-liberalistisk nedskæringspolitik?
Hvorfor skulle en dansk borgerlig regering så have lyst til at gøre op med det?
Man kunne have en lille forhåbning om, en lille ambition om, at en kommende S-SF-regering måske på nogle områder kunne have et ønske om at føre en anden politik, men det kan selvfølgelig også være meget bekvemt, at man har nogle at give ansvaret, hvis man ikke rigtig ønsker det.
Så er der selve pointen om sanktionerne.
Det er der, hvor jeg synes
det bliver rigtig muntert, når nogen siger: Jamen det, der gør, at det her holder sig inden for euroforbeholdet, er, at vi ikke kan få bøder i Danmark.
Nej, det er rigtigt, det kan vi ikke få, men vi kan modregnes i vores indtægter, og det er også meningen, at vi skal modregnes i vores indtægter, præcis ligesom man får bod i eurolandene.
Det skal også helst være det samme beløb, og det skal være for de samme forseelser, for det er nemlig meget vigtigt, har både statsministeren og finansministeren sagt, at der er så lille en forskel på, om man er med i euroen eller ikke er med i euroen, som overhovedet muligt.
Realiteten er, at man udvider muligheden for at tilbageholde midler fra Danmark, og det betyder, at man kommer til det.
Det er jo en sag, som der kan tales længe om, og formanden har udvist den fornødne tålmodighed med mig, så det skal jeg ikke trampe mere i.
Enhedslisten har følgende forslag til vedtagelse:
Forslag til vedtagelse »EU behandler en række forslag, der yderligere vil begrænse Danmarks mulighed for at føre en selvstændig økonomisk politik.
Derfor opfordrer Folketinget regeringen til at afvise disse forslag eller sikre, at befolkningen ved en folkeafstemning får mulighed for at stemme om, hvorvidt den vil acceptere, at euroudtalelsen reelt sættes ud af kraft.«