runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helle Sjelle (KF), 2007-12-11:
Som det også er fremgået af den forespørgselsdebat, vi havde før, har vi sagt, at hvis der ikke var et juridisk krav om afstemning, skulle der nogle helt særlige og tungtvejende grunde til, før vi ville anbefale at bede vælgerne om et ja eller nej til Lissabontraktaten.
Vi har jo som bekendt fået et klart svar fra juristerne: Det er ikke nødvendigt med en folkeafstemning, for der er i grundlovens forstand ikke tale om afgivelse af suverænitet.
Med den nye traktat er der efter vores mening heller ikke nogen tungtvejende eller helt ekstraordinære grunde til alligevel at bede vælgerne om at tage stilling.
Alt det betyder, at vi Konservative er helt overbeviste om, at det rigtige er, at vi ikke afholder en folkeafstemning om traktaten, og derfor støtter vi heller ikke de tre beslutningsforslag.
Svend Auken (S), 2007-12-11:
Vi har allerede tidligere haft en meget lang, grundig debat om hovedindholdet i de tre forslag, så jeg skal indskrænke mig til at henvise til, hvad jeg tidligere har sagt, og til den beslutning, som Folketinget netop har truffet.
Men det er klart, at de partier, der fortsat ønsker deres beslutningsforslag behandlet på normal måde i Folketinget, selvfølgelig vil få en fuldstændig korrekt behandling undervejs.
Michael Aastrup Jensen (V), 2007-12-11:
Vi har lige haft en rimelig omfangsrig forespørgselsdebat, hvor vi jo er kommet rundt om alle aspekterne af Lissabontraktaten, og hvorfor vi fra Venstres side ikke støtter, at der skal afholdes en folkeafstemning.
Der er primært to begrundelser.
Den ene begrundelse er, at Justitsministeriet jo har udarbejdet en rapport, som klart beviser, at der ikke er nogen suverænitetsafgivelse i forhold til § 20 i grundloven.
Den anden begrundelse er, at det vil starte en helt ny praksis med at sende ændringstraktater, som ikke indeholder suverænitetsafgivelse, ud til folkeafstemning, da vi jo f.eks. i forbindelse med Nicetraktaten heller ikke afholdt folkeafstemning.
Derfor støtter vi fra Venstres side ikke de tre beslutningsforslag.
Vi støtter derimod, at vi har ratificeringsarbejdet i Folketinget.
Det betyder så ikke, at vi ikke ønsker en debat om EU; den ser vi meget frem til fortsætter og forhåbentlig også bliver intensiveret, ikke mindst som følge af den ny europapolitik, som vi jo fra regeringspartiernes side lægger frem til forhandling med alle Folketings partier, og som jeg forventer mig meget af.
Men vi siger altså nej til de tre beslutningsforslag.
Per Stig Møller (KF), 2007-12-11:
Dansk Folkeparti, SF og Enhedslisten har fremsat hver deres forslag til folketingsbeslutning om afholdelse af folkeafstemning om EU’s nye traktat, Lissabontraktaten.
De har hver deres begrundelse for folkeafstemningsforslaget, og de er forskellige, både i indhold og omfang.
Således kræver det fire tætskrevne sider, før hr. Morten Messerschmidt kommer frem til sine indvendinger mod EU og dets institutioner i almindelighed og den nye traktat i særdeleshed.
Så er Enhedslisten omvendt prisværdigt kortfattet i den skriftlige begrundelse, men til gengæld har Enhedslisten formuleret sit beslutningsforslag således: »Folketinget pålægger regeringen at gennemføre en folkeafstemning«.
En folkeafstemning kræver vedtagelse af et lovforslag herom, og det er næsten for meget at forlange af en mindretalsregering.
Så uanset hvor mange forslag regeringen får, kan pålægget ikke opfyldes af regeringen, det kan kun opfyldes af Folketinget.
Folketinget har netop haft en forespørgselsdebat om regeringens holdning til Lissabontraktaten, og vi har jo lige set resultatet af afstemningerne, så ærlig talt går jeg ikke ud fra, at der er grund til at gentage debatten fra før.
Vi har givet vores begrundelser, de, der går ind for folkeafstemningen, har givet deres, og afstemningsresultaterne her med henholdsvis 110 og 114 stemmer imod skulle jo vise, at vi ikke behøver at gøre det her til en stor diskussion igen om ting, der lige er blevet diskuteret grundigt.
Så vi afviser forslagene.
Jeg er ked af, at hr. Peter Skaarup ikke hørte det, for Giscard d’Estaing sagde, at det var stort set det samme.
Men det er jo de sidste 2 pct., der er afgørende, og som gør, at hr. Peter Skaarup ikke er en gorilla.
Der er altså lige præcis den forskel, der gør, at det ikke er en forfatningstraktat, fordi forfatningselementerne er taget ud, så det er en reformtraktat.
Vi er ikke bange for noget som helst, men vi prøver at lægge en fornuftig kurs for den danske EU-politik, har gjort det for tidligere afstemninger og vil gøre det for eventuelt kommende afstemninger.
Så nævner hr. Peter Skaarup de andre lande.
Jamen så gør dog som i de andre lande.
De holder nemlig ikke folkeafstemning.
Peter Skaarup (DF), 2007-12-11:
Er det ikke det, der er sagen, og kunne man ikke bare sige det rent ud i stedet for, som vi oplever det i dag, at komme med alle mulige argumenter om, at lige præcis på grund af det og det kan vi ikke få en folkeafstemning, når den virkelighed, man oplever i de lande, vi normalt sammenligner os med - Sverige, Tyskland, Spanien og England - er en helt anden, hvor de siger, at det faktisk er det samme, der ligger på bordet?
Kunne man ikke bare sige det ærligt i stedet for at komme med alle mulige forklaringer, der gør, at der er en dyb skepsis her i Folketingssalen over for det, regeringen kommer med på området?
Per Stig Møller (KF), 2007-12-11:
Det har jeg naturligvis et par kommentarer til.
Jamen selvfølgelig er substansen da bevaret.
Alle de ting, som vi er glade for, er der da heldigvis, og vi gik jo også ind for reformtraktaten, så misforstå nu ikke det her.
Derfor mener vi altså, at de gode ting er bevaret, og at de overflødige ting er væk, og det var jo dem, som hr. Peter Skaarup og hr. Morten Messerschmidt tordnede imod, hymne og alt det der; det tordnede man imod og ville have væk.
Det er væk nu, og i virkeligheden skulle Dansk Folkeparti være lykkelig, rejse sig op og klappe og juble og sige: Det, vi ikke kunne lide, er væk, nu stemmer vi for.
Men det gør man så ikke.
Jeg tror, hr. Peter Skaarup har 98 pct. af sin dna sammenfaldende med gorillaernes, men betyder det så, at hr. Skaarup er en gorilla?
Peter Skaarup (DF), 2007-12-11:
Jeg vil godt spørge udenrigsministeren: Når nu udenrigsministeren selv i sit indlæg nævner topmødet i Laeken, hvor der blev nedsat et konvent, og hvor formanden, Giscard d'Estaing, nåede frem til et resultat, som dannede grundlag for den folkeafstemning, vi egentlig skulle have haft i 2005, og når samme Giscard d'Estaing siger, at det, vi nu har på bordet, her i 2007, stort set er det samme, som man nåede frem til i 2005, kan udenrigsministeren så ikke godt se, at der er et eller andet, der ikke rigtig hænger sammen?
Per Stig Møller (KF), 2007-12-11:
Det ville man jo i så fald kunne sige om talløse emner, for EU indgår altså som en almindelig del af den danske debat, og jeg ved ikke, hvad det er for en tvivl, hr. Langballe rejser.
Jeg kender ikke nogen, der har sat spørgsmålstegn ved § 20-redegørelsen, så der er jo ikke rejst tvivl.
Jo, hr. Langballe prøver på det, men det giver jeg ikke fem flade øre for, for han har ikke forstand på jura, så han kan tvivle på alt.
Ifølge de gode gamle grækere skal man jo også tvivle på alt, men af og til skal man jo også bevare sit hoved koldt, selv om man tvivler.
Der er altså ikke rejst tvivl om det spørgsmål, og derfor siger jeg angående det, der er blevet brugt som argument, nemlig at man ikke må være bange for vælgerne
man skal være bange for et parlament, der ikke tør træffe en beslutning
Så er det sagt, at man snyder dem for en debat.
Jamen den debat har jo været der hele tiden, som jeg sagde i indledningen til mit sidste indlæg.
Den har været der hele tiden, og det ville være kunstigt at lave en folkeafstemning for at få en debat, for den debat har man rent faktisk hele tiden, hvis man læser i aviserne.
Så er snyd det samme som at sige: Ved I hvad, hvis der er et flertal i Folketinget, der træffer en beslutning, jeg ikke bryder mig om, så er det snyd.
Men det betyder også, at så respekterer man i virkeligheden ikke det repræsentative demokrati.
Jesper Langballe (DF), 2007-12-11:
Selvfølgelig er vælgerne blevet snydt, og det fremgik egentlig meget klart af SF's ordførerindlæg, hvor meget berettiget tvivl der kan rejses om det her.
Man har bestilt en juridisk afgørelse.
Alle vidste på forhånd, hvordan den ville komme til at se ud, og så siger man, at man også kommer med en politisk afgørelse lidt senere; man skal bare tænke sig lidt mere om.
Men alle ved jo, ethvert barn i Danmark ved jo, at begge svar simpelt hen var givet på forhånd, og derfor synes jeg, der er for meget hykleri og for meget spilfægteri i det her.
Man skulle tage at være lidt mere ærlig, og når der er rejst en så alvorlig tvivl, burde selv den regering, som er imod folkeafstemninger, lade tvivlen komme vælgerbefolkningen og demokratiet til gode.
Michael Aastrup Jensen (V), 2007-12-11:
Lige meget hvordan man vender og drejer det, er der et flertal i Folketinget i dag, som klart støtter, at vi ratificerer Lissabontraktaten.
Som jeg også kan fornemme det nu, er der også et flertal, der ønsker, at ratificeringsarbejdet foregår i Folketinget.
Som jeg sagde tidligere, kan jeg kun sige tillykke med, at Dansk Folkeparti gik frem med et mandat.
Men jeg tror altså, at man skal passe meget på med at sige, hvad borgerne mener, for debatten stopper jo ikke nu.
Debatten fortsætter både i Folketingssalen og uden for de her mure, ikke kun når vi som sagt skal diskutere den nye europapolitik, men ratificeringsarbejdet vil jo også gøre, at debatten kan fortsætte.
Jeg vil i hvert fald gerne gribe chancen for at diskutere, og det håber jeg også at Dansk Folkeparti er klar til, for jo mere debat om EU, desto bedre.
Svend Auken (S), 2007-12-11:
Hvis man går 6 år tilbage, til da den nuværende regering blev dannet, så kom der da et regeringsprogram.
Der kom så på et senere tidspunkt et nyt regeringsprogram, der igen sagde, at man nu skulle sælge DONG så hurtigt som muligt.
Så lykkedes det sagt i al beskedenhed mig og andre at tale den daværende finansminister til fornuft og sige: Regeringsprogram er regeringsprogram, nu skal vi lade fornuften råde.
Derfor lavede vi en aftale om at sælge nogle aktier, men ikke aktiemajoriteten.
Når jeg tænker tilbage på ting, jeg har været med til, er det faktisk noget af det, jeg tænker tilbage på med glæde, men jeg ville ikke være begyndt at sælge ud af aktierne, hvis ikke det var, fordi det her var et kompromis, en aftale. Hvad angår det med at have en stor spiller: Det tror jeg er vigtigt.
Og der tror jeg, at det afgørende - og det vil jeg gerne sige til hr. Frank Aaen - er at indrette markedet, sådan at de store spillere gør det rigtige.
Peter Skaarup (DF), 2007-12-11:
Jeg må konstatere, at hr. Michael Aastrup Jensen slet ikke svarede på det spørgsmål, der blev stillet.
Spørgsmålet gik på, om ikke det gjorde indtryk på hr. Michael Aastrup Jensen og Venstre, at der ved det folketingsvalg, som er den mulighed, borgerne har for at give deres mening til kende, nu er kommet en pænt stor fremgang samlet set til de partier, der ønsker en folkeafstemning om reformtraktaten, og at det ydermere kan konstateres, at der blandt socialdemokratiske folketingsmedlemmer stadig væk er flere - ja, der er måske færre nu end under valgkampen, men der er stadig væk nogle tilbage - der ønsker en folkeafstemning om reformtraktaten.
Gør det slet ikke indtryk på hr. Michael Aastrup Jensen, at så mange folketingsmedlemmer faktisk markant siger: Vi vil høre borgerne om den her sag?
Svend Auken (S), 2007-12-11:
Jeg synes, at det er et godt spørgsmål.
Jeg vil give hr. Krarup et eksempel.
Der skal være enstemmighed mellem landene om budgettet.
Er det noget, der virkelig er godt for Danmark og giver suverænitet?
Nej, det har som konsekvens, at vi i år alene må betale 1,2 milliarder danske skattekroner til den engelske regering, fordi Margaret Thatcher, en af hr. Krarups store heltinder, svingede håndtasken og sagde: Jeg vil overhovedet ikke være med til at vedtage noget budget, hvis ikke jeg får jeres penge.
Og i kraft af enstemmigheden, som de store lande jo kan bruge, men som det er væsentligt sværere for de mindre lande at bruge, så bliver vi nu tvunget ikke bare til at betale til hende eller til hendes land, men også til Sverige, Tyskland og Holland i fremtiden.
Efter min mening er det klart, at man, når man går over til 27 lande - hvis tingene overhovedet skal fungere - så er nødt til at have flere flertalsafgørelser.
Og jeg skal gerne komme tilbage med nogle eksempler i næste omgang, for nu er min taletid udløbet.
Søren Krarup (DF), 2007-12-11:
Det glæder mig, at hr. Svend Auken har skepsis over for eksperter.
Jeg vil dog lige sige, at med hensyn til teologer og kristendom er der det særlige ved det, at teologernes opgave er at sige: Alle ved bedst besked.
For der er noget, der hedder det almindelige præstedømme.
Men må jeg så sige med hensyn til det, vi taler om her, nemlig Lissabontraktaten, at når vi her har at gøre med noget, hvor man altså erstatter enstemmighed med flertalsafgørelse, så er det jo indlysende for enhver, at der finder en begrænsning af suveræniteten sted.
Det vil sige, at der er tale om noget, som i allerhøjeste grad betyder, at befolkningens suverænitet vedrørende sine egne anliggender begrænses.
Det er ikke det folk, hvis suverænitet der til syvende og sidst er tale om.
Er hr. Auken ikke enig med mig i, at der dér er en skævhed, som også antyder noget grundlæggende galt, svarende til talen om juristerne?
Svend Auken (S), 2007-12-11:
Jeg deler fuldstændig hr. Krarups skepsis over for jurister og juridiske autoriteter, på samme måde som jeg har skepsis over for økonomer, når det drejer sig om økonomi, og for teologer, når det drejer sig om kristendomsforståelse.
Det er en klart indbygget og på erfaringen solidt indarbejdet skepsis.
Men det er nu engang de instanser, vi har, og mit indtryk er, at Justitsministeriet har gjort et meget nyttigt stykke arbejde.
Det er bare ikke afgørende for mig.
Det, der har været afgørende for mig, er, at det her ikke bare er en afgørelse efter grundlovens § 20.
For mig er spørgsmålet: Sker der med den her Lissabontraktat så store ændringer, at det er rimeligt at spørge befolkningen eller ej?
Det er den slags overvejelser, som vi har gjort os, og som vi har diskuteret med eksperter i ind- og udland osv.
Det har for os været afgørende.
Så det har både været den juridiske og så den her mere samlede vurdering, der har spillet en vigtig rolle for os.
Søren Krarup (DF), 2007-12-11:
Jeg vil gerne stille hr. Svend Auken et spørgsmål.
Nu er hr. Svend Auken jo en belæst mand.
Jeg vil godt stille ham et spørgsmål i en lidt mere historisk sammenhæng.
Forholdet er jo, at vi her står med et problem, der naturligvis er folkeligt politisk.
Derfor var det rimeligt, at det kom til folkeafstemning, men det afvises af juridiske grunde: Det er ikke suverænitetsafgivelse, siger man. Så spørger jeg hr. Svend Auken: Kan han fra sin historieundervisning huske, at der var en juridisk professor, der hed Henning Matzen, i forfatningskampen?
Han forsvarede provisoriet med næb og kløer.
Kan hr. Svend Auken fra sin historieundervisning huske, at der var en højesteretspræsident, der hed Troels G. Jørgensen, der i 1941 forsvarede og legitimerede kommunistlovgivningen?
Er hr. Svend Auken ganske sikker på, at det, vi oplever her, hvor man med juridiske argumenter vil forhindre befolkningen i at udtale sin egen vurdering af dette spørgsmål, ikke vil blive en gentagelse i historieskrivningen af det, vi oplevede med hensyn til henholdsvis hr. Matzen og hr. Jørgensen?
Svend Auken (S), 2007-12-11:
Jeg er meget glad for, at hr. Søvndal nævner Amsterdam, for der var der vistnok tre tilfælde af problemer i relation til grundlovens § 20.
Men min vurdering er bare, at havde man ønsket at få dem fjernet, havde man kunnet få dem fjernet, ligesom man kunne have fået fjernet de ni punkter i forbindelse med forfatningstraktaten.
Når man ønskede forfatningstraktaten til folkeafstemning, så er det selvfølgelig ud fra, at selve forestillingen om at vedtage en forfatning for Europa eller en traktat om en forfatning for Europa uden at spørge befolkningen var utænkelig.
Det er det, man skal holde sig for øje.
Så kommer spørgsmålet: Er der nu i Lissabontraktaten så meget tilbage, at man kan sige, at der sker en afgørende ændring?
Der er det min påstand til hr. Søvndal, at den store ændring ikke er Lissabontraktaten; den store ændring i EU er, at vi går fra at være 15 til at være 27 og måske endnu flere stater i fremtiden.
Det er der, den store ændring er sket.
Det er også den, der har nødvendiggjort flere flertalsbeslutninger.
Så det er ikke Lissabontraktaten, der ændrer verden, men udvidelsen.
Villy Søvndal (SF), 2007-12-11:
Det bringer mig så videre til det næste.
Jeg synes, at hr. Svend Auken meget ærligt har redegjort for, at da vi stemte om Amsterdamtraktaten, var der ikke noget som helst grundlovsmæssigt, der nødvendiggjorde det.
Hvis man igen ser på striben af traktater, er en række af dem jo netop udvidelsestraktater på den måde, at vi ikke nødvendigvis er i berøring med grundlovens § 20.
Derfor vil jeg bare spørge: Er det ikke et lidt underligt argument, at man binder det så fast til grundlovens § 20?
Er det helt afgørende spørgsmål for danskerne ikke følgende spørgsmål: Er den her traktat en traktat, der lægger op til store ændringer af den form, som samarbejdet fungerer under?
Ja eller nej.
Hvis man kigger på Lissabontraktaten, er der store områder, hvor der nu er en vetoret, som overgår til at have flertalsafgørelser.
Er det ikke det afgørende argument, som jeg også tror at det store flertal af danskere, der også gerne vil stemme, er optaget af, nemlig at der i virkelighedens verden flyttes suverænitet?
Det kan man være tilhænger eller modstander af, men jeg tror, at det være dumt at benægte det.
Svend Auken (S), 2007-12-11:
Det, jeg var utilfreds med i statsministerens besvarelse, var det indtryk, som han efterlod hos folk, af, at det var en mekanisk anvendelse af grundlovens § 20.
Allerede i 1971 sagde Jens Otto Krag, at uanset om der var fem sjettedele flertal eller ej, ville man køre det igennem med simpelt flertal.
Hr. Schlüter brugte folkeafstemningen i en situation, hvor der var et flertal imod - det var altså helt imod tankegangen i grundlovens § 20. I 1993, da man for anden gang skulle stemme om Maastrichttraktaten, vedtog man, uanset at der var fem sjettedele flertal, alligevel at køre det igennem med en folkeafstemning.
Det samme gjorde man i sin tid med forfatningstraktaten.
I en række af de konkrete situationer har der været tale om en samlet vurdering.
Jeg tror altså, at man skal lade være med at fifle med det her i forhold til offentligheden.
Grundlovens § 20 er vigtig, men der indgår også altid politiske overvejelser.
Jeg har i hvert fald deltaget i ganske mange af den slags, og jeg kan bekræfte, at grundlovens § 19 selvfølgelig har spillet en rolle.
Vi indgår traktater efter grundlovens § 19.
Grundlovens § 20 foreskriver alene en bestemt procedure, der skal anvendes i relation til grundlovens § 19, inden vi kan indgå en traktat, hvis der er tale om overdragelse af beføjelser i nærmere bestemt omfang.
Villy Søvndal (SF), 2007-12-11:
Jeg skal ikke betvivle hr. Svend Aukens motiver, for det synes jeg ligger lidt uden for, men så kan jeg til gengæld koncentrere mig om argumenterne.
Der var et af hr. Svend Aukens argumenter, der meget godt satte statsministeren på plads.
Det bærende element i statsministerens fremstilling var nemlig, at vi kun afholder folkeafstemninger i Danmark, når vi er nødt til det af hensyn til grundlovens § 20.
Hvis vi nu ser på de faktiske afstemninger, der har været Maastrichttraktaten, Amsterdamtraktaten, Nicetraktaten og dem, som vi ikke sådan taler om, nemlig udvidelsestraktaterne - kan jeg ikke huske en eneste, hvor vi ikke har afholdt en folkeafstemning med henvisning til grundlovens § 19.
Men hr. Svend Auken har jo langt længere parlamentarisk erfaring, end jeg har.
Jeg vil bare bede ham om at bekræfte, at samtlige folkeafstemninger, som vi har afholdt, er afholdt med henvisning til grundlovens § 19, og at statsministerens argumentation derfor simpelt hen ikke holder.
Svend Auken (S), 2007-12-11:
Hvis der var så overbevisende argumenter for at tage en folkeafstemning, ud over at det umiddelbart virker mere demokratisk at sige, at man gerne vil have en folkeafstemning, hænger det nok sammen med, at der i det her tilfælde rent faktisk er tale om vigtige forandringer fra forfatningstraktaten til den her, som stiller os i en anden situation.
Socialdemokratiet har gjort sig meget umage med at lytte til alle argumenter, hvorimod Enhedslisten ikke lyttede til nogen.
Før de første tanker om Lissabontraktaten overhovedet var tænkt, krævede Enhedslisten folkeafstemning.
Per Clausen (EL), 2007-12-11:
Nu tror jeg altså, at der er mange uden for disse mure, der har en opfattelse af, at der har været lidt for kort tid til at komme i dialog med bl.a. Socialdemokratiet om, hvorvidt der skulle være en folkeafstemning eller ej, mens der for hr. Svend Auken har været tid nok, men det er måske, fordi beslutningen var truffet!
Jeg vil godt spørge til indholdet, for hr. Svend Auken henviste til, at man ved Amsterdamtraktaten ikke rigtig havde haft noget at tage stilling til.
Tror hr. Svend Auken ikke, at det, han kalder effektivisering, altså det, at man i en lang række vigtige sager går fra enstemmighed til flertalsafgørelser, vil den danske befolkning være i stand til at tage stilling til, hvis de fik mulighed for det?
Man kunne godt få det indtryk, at det, der er årsagen til hr. Svend Aukens hastværk i den her sag, er, at han ved, at argumenterne imod en folkeafstemning er så svage, at vi helst skal have diskussionen overstået så hurtigt som muligt.
Svend Auken (S), 2007-12-11:
Efter min opfattelse har vi gennemført en meget åben og demokratisk proces i Folketinget omkring den her traktat.
Det er jo ikke antallet af uger, der arbejdes med den, som er vigtig, men hvad der sker i det tidsrum, og her har der været en meget, meget grundig proces, som også hr. Per Clausen har haft lejlighed til at følge.
Der ligger også et stort forarbejde, før vi kom frem til kulminationen af den proces.
Må jeg om traktaten bare sige, at vi glæder os over, at en række af de virkelig gode ting i forfatningstraktaten er med i den.
Det, der er pillet ud - og det var det, jeg sagde - har ikke gjort traktaten ringere.
Jeg tror ikke, at det er nogen hemmelighed, at det, vi først og fremmest var optaget af i forfatningstraktaten, og med vi mener jeg det store flertal i Folketinget, faktisk hele Folketinget bortset fra Dansk Folkeparti og Enhedslisten, var at få mere effektive beslutninger, altså flere flertalsbeslutninger, mere demokrati, mere åbenhed og stærkere institutioner.
Per Clausen (EL), 2007-12-11:
Så mangler vi bare sangen om Unionen, der er stendød.
Når man hører hr. Auken, og når man hører ministrene, kunne man få det indtryk, at de var modstandere af forfatningstraktaten, og at det derfor er godt, at der er kommet en anden traktat.
Sandheden er jo, at ministrene og hr. Svend Auken var glødende tilhængere af forfatningstraktaten, indtil den faldt.
Lad mig bare stille hr. Svend Auken to spørgsmål.
Det første er: Hvad er grunden til, at Socialdemokraterne mener, at det er nok at have under en uge til politiske overvejelser - efter man har fået de juridiske overvejelser fra Justitsministeriet - til at træffe en afgørelse om, hvorvidt der skal være folkeafstemning eller ej?
Det andet spørgsmål er: Mener hr. Svend Auken, at det, når man ser på Lissabontraktaten, vil være svært at finde ud af, hvad man skal stemme om?
Mener hr. Svend Auken ikke, at borgerne i Danmark godt kan finde ud af at stemme om, hvorvidt de vil acceptere, at man i over 50 pct. af tilfældene går fra enstemmighed til flertalsafgørelser?
Det er dog til at tage at føle på.