Morten Helveg Petersen (RV), 2009-01-13:
Tak til ministeren for besvarelsen.
Ministeren startede med at sige, at Det Radikale Venstre på vanlig vis er bekymret.
Ja, desværre har vi jo grund til det.
Én ting er de helt aktuelle forhold omkring finanskrise og den slags, men vi mener sådan set også, at der er grundlag for at være bekymret i forhold til den generelle diskussion af 2015-planen.
Vi finder, at det er godt med planer for den langsigtede økonomiske politik.
Det er godt, at den til enhver tid siddende regering har noget at sigte efter i den økonomiske politik, så det ikke udelukkende er de helt kortsigtede betragtninger og prioriteringer, der tager opmærksomheden.
Men problemet er selvfølgelig, når disse langsigtede planer ikke holder, altså når regeringen ikke handler i tide og udskyder de reformer af økonomien, der er nødvendige, for at dansk økonomi bliver holdbar.
Diskussionen om holdbarhed kan hurtigt blive meget fjern og teoretisk.
Der er lang tid til 2015, er der nogle, der vil mene.
Og hvorfor hele tiden den her snak om reformer?
Nej, vores pointe er, at Danmark står over for et barskt valg: Enten reformerer vi økonomien, eller også kommer vi til at mangle 14 mia. kr. i 2015.
Hvis ikke vi reformerer i tide og gør økonomien holdbar, betyder det enten massive skattestigninger eller besparelser i den offentlige sektor.
Et andet citat, også af overvismanden: »Det ser jo ud til, at regeringen ikke når sine centrale mål i 2015-planen.
Det betyder, at der kommer et hul i statskassen.«
Videre siger overvismanden, at hvis 2015-planen ikke holder, er konsekvensen banal: På et eller andet tidspunkt bliver man nødt til at hæve skatterne eller skære ned på de offentlige udgifter.
Overvismanden bakkes op af Jens Lundsgaard, der er chef for Danmarks og Sveriges kontor i OECD.
Han siger også til Politiken: Kan man ikke gå den vej, tvinges man til at spørge sig selv, om vi så skal have så gode skoler, så godt et sundhedssystem og så velfungerende en ældrepleje, eller om brugerne selv skal til at betale mere, for der bliver ikke råd til offentlig finansiering af det hele.
Citat slut.
Samtidig har vi så et arbejdskraftproblem.
Finansministeriets befolkningsfremskrivning viser, at arbejdsstyrken vil falde frem til 2022, som er det år, man har regnet på i det her tilfælde.
Problemet er særlig stort i den offentlige sektor.
Finansministeriet vurderer selv, at vi vil mangle 40.000 medarbejdere i det offentlige om bare 7 år, og i løbet af de næste 10 år vil hver fjerde offentligt ansatte være gået på efterløn eller pension.
Det gælder 22.000 folkeskolelærere, 11.000 pædagoger, 3.000 læger og næsten 9.000 sygeplejersker.
Allerede nu er en ud af fem speciallægestillinger på de danske sygehuse ubesat, og i løbet af de næste 10 år vil der yderligere mangle 1.400 læger.
Selv om ledigheden i byggefagene måtte stige på grund af finanskrise og økonomisk afmatning, vil der altså stadig væk mangle folk i daginstitutioner og på hospitaler.
Finansministeren siger, at vi kommer til at vende tilbage til diskussionen om arbejdsmarkedspolitikken, når Arbejdsmarkedskommissionen rapporterer senere på året.
Det ser vi frem til, og jeg skal skynde mig at sige til finansministeren, at Det Radikale Venstre selvfølgelig meget gerne vil deltage i de forhandlinger, som vi forventer vil pågå.
Det samme er tilfældet for de forhandlinger, der kommer til at foregå omkring en skattereform.
Det tror vi selv på er et vigtigt instrument, hvis vi skal sikre holdbarheden i dansk økonomi.
Spørgsmålet er så, om de politiske partier har modet, og det er i høj grad det, som en debat i dag tjener til at vise.
Jeg skal på vegne af Socialdemokraterne, SF og Det Radikale Venstre fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at regeringen ikke lever op til sine egne økonomiske målsætninger i 2015-planen.
Folketinget opfordrer regeringen til at fremlægge en ny og realistisk økonomisk plan, der kan modgå tilbageslaget i vækst og beskæftigelse og sikre den langsigtede holdbarhed i dansk økonomi.«