runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
René Christensen (DF), 2012-02-21:
Det skægge er, at man med det her forslag egentlig er enig, men alligevel er man uenig.
Dansk Folkeparti og jeg anerkender selvfølgelig den aftale, vi har lavet i satspuljen, om at lave et rejsehold, der tager ud til kommunerne i børnesager.
Det her er ikke et forslag om at nedlægge den ordning.
Det her er et forslag om at lave et supplement til den ordning, som vi har besluttet at vi gerne vil have, fordi vi ved, at der er udfordringer i kommunerne.
Vi ved også, at det er i anbringelsessagerne, at der er de rigtig store udfordringer i forhold til at få truffet beslutningen om at gå ind og lave en foranstaltning, der hedder fjernelse af barnet fra familien.
Der er en udfordring.
Der er også en udfordring i at sikre kvaliteten, når man har taget det ansvar og sagt, at her er der nogle forældre, der ikke magter opgaven, den påtager vi os som samfund.
Der mener vi i Dansk Folkeparti, at man har truffet en beslutning, der er så vigtig, at man har et kæmpe ansvar for, at den kvalitet, man tilbyder barnet eller den unge, skal være i højsædet.
Vi må desværre sige, at vi har set masser af steder, hvor det ikke har været tilfældet.
Man har ikke den korrekte indstilling, vil jeg sige, for vi mener ikke, at man partout skal være uddannet pædagog for at have med børn og unge at gøre, men man skal have den rigtige indstilling.
Der har været flere eksempler på, at det har man bestemt ikke haft over for de her børn og unge.
Maja Panduro (S), 2012-02-21:
Hr. René Christensen siger, at jeg ikke anerkender, at meget af det her er noget, vi har gjort bredt.
Det synes jeg nu nok jeg gjorde, oven i købet flere gange i min tale.
Jeg understregede netop, at meget af det her er noget, vi aftalte i satspuljeforliget, og jeg håber også, at vi fremover kan være fælles om her i Folketingssalen at gøre alt, hvad vi overhovedet kan for at hjælpe de her børn, for det er så vigtigt.
Det er rigtig vigtigt, at der ikke sådan går strategispekulation i det, men at vi sætter os sammen og seriøst arbejder på, hvordan vi kan gøre det bedste for de her børn.
Der må vi jo så bare erkende at vi kan være uenige.
Jeg mener ikke, at det beslutningsforslag, som det ligger her, viser den rigtige måde at gøre det på.
Jeg ville være noget tilbageholdende med at lave, hvad jeg ville frygte kunne blive en slags parallelt system til det, vi allerede har vedtaget sammen.
Dernæst synes jeg også, at det her forslag om, at man skal rundt til alle kommuner i 14 dage, bliver lidt for stift, og det ville jo også betyde, at der ville være kommuner, der ikke får besøg før om 5 år.
Det synes jeg på en måde ville være lidt ærgerligt.
Men det er jo også bredere end bare anbringelsessager.
Der fokuserer hr. René Christensens beslutningsforslag kun på anbringelser, hvorimod den taskforce, vi har etableret i fællesskab, har et bredere fokus.
Det synes jeg egentlig er ret vigtigt, for vi skal jo have stoppet det her, lang tid før det bliver anbringelsessager.
René Christensen (DF), 2012-02-21:
Man skal altid passe på med sådan at rose sig selv og ministeren for de initiativer, der kommer, når man nu har lavet dem i fællesskab.
Mange af de initiativer er jo nogle initiativer, der kommer fra satspuljen og er meget, meget bredt funderede i Folketinget, så det kan vi selvfølgelig glæde os over alle sammen.
Det var noget af en påstand at komme med, for jeg ved, man har arbejdet med det her i rigtig, rigtig mange år.
Jeg tror også, at vi kommer til at arbejde med det hele tiden fremadrettet.
Som ordføreren også siger: Den verden, som vi ikke tror findes, findes.
Hver gang man ser en sag, tror man, det er det værste, man vil se.
Så går der et halvt år, og så får man desværre en sag, der er endnu værre end den, man troede var den værste, man nogensinde vil komme til at se.
Så jeg tror, vi kan blive ved med at arbejde fremadrettet, og vi vil desværre nok også blive ved med at blive lige så forskrækket, når vi oplever de her sager om misrøgt af børn.
Man siger, at man ikke mener, at det her er det rigtige.
Man anerkender, at kommunerne ikke lever op til lovgivningen, og så siger man, at vi har været enige om i satspuljen at afsætte 2½ mio. kr. til et rejsehold, som skal komme ud til kommunerne og være med til at motivere til at overholde lovgivningen.
Her foreslår vi 5 mio. kr. om året og et rejsehold, der kommer ud til alle kommuner.
Det tager 5 år at komme ud til alle kommuner, hvor man er i 14 dage.
Det handler også om, at man bliver anbragt på et opholdssted, hvor man skal have skoleundervisning.
Der er ingen lærere ansat, det er der ikke mulighed for.
Det er også det, der ligger i forslaget her, altså den almindelige kvalitetssikring.
Eyvind Vesselbo (V), 2012-02-21:
Jo, men det var også derfor, jeg i starten af min tale roste Dansk Folkeparti for rettidig omhu, nemlig ved at tage fat i den her problemstilling.
Så er det med at finde den rigtige løsning, og som hr. René Christensen netop påpeger, er det jo ikke nok at fortælle kommunerne, at sådan skal de gøre, hvis de så fortsat ikke gør det.
Så derfor er det vigtigt, at vi får lavet nogle ting, hvor vi sikrer, at kommunerne også lever op til det ansvar, som står i Barnets Reform.
Derfor skal vi både følge Barnets Reform og lade den blive implementeret, så de ting, der står i den, bliver opfyldt.
Men derudover kan vi jo gøre det, som vi nærmest har aftalt nu, nemlig at vi tager nogle forhandlinger og finder ud af, om der er nogle ting, vi kan gøre anderledes og stramme lidt op på, så vi sikrer, at de her børn i fremtiden ikke lider den overlast, som vi jo alle sammen gerne vil undgå at de gør.
Derfor ser jeg frem til de forhandlinger med alle partierne, som her er lovet.
Lars Barfoed (KF), 2012-02-21:
Jeg tror, at det, som adskiller Det Konservative Folkeparti og Socialistisk Folkeparti og i øvrigt også Socialdemokratiet og Enhedslisten, er, at vi i Det Konservative Folkeparti ønsker et samfund, hvor flere familier og borgere klarer sig selv uden offentlig hjælp, sådan at vi bedre kan koncentrere ressourcerne om de mest udsatte, nemlig børn som dem, vi taler om her.
Det er det, som er forskellen.
Forskellen er jo ikke, at nogle har et større ønske end andre om at hjælpe de her børn.
Det er jo ikke noget nyt, at Socialistisk Folkeparti eller Det Konservative Folkeparti eller andre partier i det her Folketing gerne vil hjælpe de børn.
Det er derfor, jeg siger, at derfor skal vi ikke drille hinanden med, hvem der er bedst til det, for alle vil jo gerne gøre noget.
Det er forskellen.
Özlem Sara Cekic (SF), 2012-02-21:
Jeg spørger inderligt, og ikke for at drille, fordi jeg vil prøve at synliggøre, at hvad der virker, og hvad der ikke virker, ved vi, men at der grundlæggende er uenighed om, i hvilken retning vi skal gå i forhold til udsatte børn.
Der var en række punkter.
Vi påpegede, at det var vigtigt at gå ind og kigge på tilsyn.
Når man anbringer børn, skal vi også holde øje med dem.
Så når vi har anbragt dem, skal målet være, at de skal have det bedre.
Det er jo derfor, jeg spørger.
Altså, grunden til, at jeg spørger, er, at hvis vi kan være enige om i forhold til alle de SFI-rappporter, vi har bestilt de sidste 10 år, og som samler støv på vores reoler, at vi vil benytte os af den viden – for den viden er der – så synes jeg, det er ekstremt positivt, at Konservative faktisk vil spille med og vil være konstruktive og for alvor vil gå ind og rykke ved nogle af de store udfordringer, der er på området.
Det er derfor, jeg spørger.
Lars Barfoed (KF), 2012-02-21:
Hvis det havde været noget, der gennem tiderne var blevet gjort godt nok fra skiftende regeringers side, så havde vi jo ikke stået med de problemer, som vi kan konstatere der er, og jeg synes helt ærligt, at den her sag er for alvorlig til, at vi skal bruge den til politiske drillerier om, hvilke regeringer der har gjort det godt nok, og hvilke der ikke har gjort det godt nok.
Vi kan konstatere, at der er børn, som kommer i uføre, og som er udsatte i det her samfund.
At det er noget, der sker, er en skamplet, og derfor bør vi i fællesskab gøre det, at vi til bunds får analyseret, hvad der virker, og hvad der ikke virker, og at vi bliver enige om, hvad vi fremadrettet skal gøre.
Ja, den konservative socialminister, der var i den regering, som nu desværre er gået af, fordi vi har skiftet regering, har gjort en kæmpe indsats, for at vi kommer videre på det her område.
Men selvfølgelig er det ikke godt nok endnu, når vi ser de her tilfælde, og derfor skal vi komme videre, og derfor er det også godt, at vi har debatten her i dag.
Özlem Sara Cekic (SF), 2012-02-21:
Det, der tit har været det, der har adskilt VKO og os, har været tilgangen til socialpolitikken, altså om det var sådan, at den skulle være baseret på straf og på sanktioner, eller om man skulle række en hånd frem og trække folk op og ikke presse dem ned.
Når jeg så tager ordet i dag, hvor vi diskuterer de udsatte børn og unge, vil jeg sige, at De Konservative jo har haft Socialministeriet, og der var der noget, jeg bare godt kunne tænke mig at høre – det er af ren interesse – nemlig: Føler man, at man har gjort det godt nok på det område, der vedrører de udsatte?
Jeg synes generelt, at alle de steder, hvor vi kan gå ind og justere i forhold til bureaukrati, skal vi gøre det.
Det mener jeg også at vi skal gøre på det her område.
Det allervigtigste må være, at vi kan frigøre tid og ressourcer fra papirarbejdet til kontakten med barnet.
Når jeg nævner sagstallene, altså vejledende sagstal, som socialrådgiverne også har været ude med, mener jeg, at det godt kunne gøres på den måde, at en socialrådgiver f.eks. havde 30-35 familiesager, og så kunne man supplere med nogle andre sager.
På den måde kan man få skabt den tid, der skal til.
Altså, tænk at være det barn, hvor det med loven er sagt, at man skal snakke med det, inden det bliver anbragt – jeg tror, at det er 20 minutter – og så kan der være det barn, der ikke engang bliver spurgt om det.
Det er altså en beslutning, socialrådgiveren sidder og træffer for barnet, og som vil betyde noget for hele dets liv.
Derfor mener jeg, at vi kritisk skal kigge alle regler igennem.
Er det nødvendigt med alle de her skemaer, der skal udfyldes?
Men samtidig, som ordføreren også understreger, og det er jeg helt enig med ordføreren i, er det enormt vigtigt, at de regler, der er omkring børnenes retssikkerhed og børnenes tarv, bliver overholdt.
Men vi skal stadig væk kigge på, hvordan vi kan frigøre tid fra papir til kontakt med børnene.
Thyra Frank (LA), 2012-02-21:
Som sagt mener vi ikke, at det sker gennem yderligere tilsynsbesøg fra statens side, men ved at vi nu får etableret det her rejsehold, der kan komme ud og se på, hvad man kan gøre, og hvor man kan støtte op.
René Christensen (DF), 2012-02-21:
Det er jeg sådan set meget enig med ordføreren i.
Problemet er bare, at nogle gange kommer bureaukratiet, fordi man har manglende tillid.
Man kan dokumentere – der er lavet en undersøgelse – at der var fejl i 83 pct. af sagerne.
Det, der faktisk var det værste af det hele, var, at det ikke bare var, fordi man havde krydset forkert af, men problemet var, at det ofte i sagerne manglede, at man havde holdt en enlig børnesamtale, som loven foreskriver det.
Det vil så netop sige, at man går ud, fjerner et barn – nogle af de her sager var også, at man flyttede et barn fra et opholdssted til et andet – og barnet ved ikke, hvad der sker i dets eget liv.
Når kommunerne også fejler på et så basalt område, så er det bare, jeg siger, at vi måske skal have tilliden frem først.
Når vi har tilliden, og vi kan gå ud og lave en undersøgelse, der viser, at det er i meget få sager, hvor man får krydset forkert af eller får gjort noget andet, så er vi helt klar til i de her sager også at gå ind og kigge på, hvordan vi kan skære ned på det vidensiveau, som vi har.
Vi må jo sige, at det vidensniveau, vi står med her i Folketingssalen, netop er fra de her indberetninger ude fra kommunerne om, hvordan de behandler de her sager.
Ja, det er nemlig rigtigt, og det er jo lavet i fællesskab i forbindelse med satspuljen.
Men ordføreren sagde jo lige nøjagtig det rigtige, nemlig at når man så vælger at anbringe et barn uden for hjemmet, er kvaliteten ikke god nok.
Jeg har tidligere sagt, at der bliver brugt tæt på 15 mia. kr., kommunale kroner, om året på det her område.
Derfor kan det jo undre mig som forslagsstiller, at de 98 kommuner ikke har langt større fokus på, hvad det er for en kvalitet, de får for de her penge.
Det kan kommunerne åbenbart ikke, de har haft rigtig, rigtig lang tid til at finde ud af, hvordan de kan få en højere kvalitet.
Det er ikke rigtig lykkedes for dem.
Derfor er der her i forslaget, som ordføreren jo også siger, mulighed for at komme ud og råde og vejlede, så man får lavet nogle gode tilsyn for at få en højere kvalitet.
Så i forhold til at ordføreren siger, at man nu gør noget via satspuljen, vil jeg sige: Ja, det er rigtigt, og det er vi alle sammen glade for.
Det her var et supplement netop for at gøre det, ordføreren egentlig gerne vil have, nemlig en højere kvalitet ude på anbringelsesstederne.
Özlem Sara Cekic (SF), 2012-02-21:
Altså, grundlæggende synes jeg, at det er meget svært at sige, at man er for eller imod kontrol.
Det kommer jo meget an på, hvad det er, vi snakker om.
Jeg tror ikke nødvendigvis, at redskabet, for at kommunerne skal leve op til lovgivningen, så er, at vi laver flere regler her fra Christiansborgs side.
Vi har lavet Barnets Reform.
Jeg må da ærligt indrømme, at jeg er enormt skuffet over, at kommunerne ikke har taget Barnets Reform til sig efter et år.
Derfor mener jeg grundlæggende, at når vi går ud og laver de her lovændringer eller reformer på området, er vi nødt til at følge det enormt tæt.
Det, der er sket, er – vi gav 1 mia. kr. til Barnets Reform, tror jeg – at vi hele tiden hører kommunerne sige, at der ikke er penge.
Hvad har man brugt den ene milliard kroner til?
Jeg synes, at det ville være rigtig ansvarlig politik, hvis vi i fællesskab siger: Fint, vi laver de her reformer, men vi følger dem tæt.
Vi følger lovgivningen tæt et år efter, for at se hvor langt de er med forløbet, og hvor meget de har taget det til sig.
Ellers giver det bare ingen mening, at man her fra Christiansborgs side bliver ved med at lave de her lovændringer, og så sidder der nogle kommuner, der bare laver noget og ikke rigtig tager det til sig.
Thyra Frank (LA), 2012-02-21:
Med dette beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti om at etablere et statsligt rejsehold, der i løbet af 5 år skal besøge samtlige 98 kommuner, ønsker Dansk Folkeparti at sikre kvaliteten i kommunernes anbringelsessager.
Liberal Alliance støtter så afgjort intentionerne bag forslaget fra Dansk Folkeparti, men vi mener ikke, at et nyt tilsyn er vejen frem.
De tragiske, mediedækkede sager, som vi har hørt om på det sidste, kan ikke afværges, blot ved at der føres mere tilsyn.
Sociale problemer løses gennem den kvalificerede socialpædagogiske indsats, ikke gennem tilsynsbesøg fra staten.
Dansk Erhverv og Den Sociale Udviklingsfond har i øvrigt længe peget på, at systemet næsten udelukkende har fokus på økonomikontrol og alt for lidt på udvikling og kvalitet.
Liberal Alliance anerkender som tidligere sagt intentionerne bag dette beslutningsforslag, men stemmer imod forslaget, fordi vi ikke mener, at vejen frem går gennem etablering af et nyt statsligt tilsyn.
René Christensen (DF), 2012-02-21:
Det er jo næsten den bedste ordførertale, der har været, og derfor kan jeg næsten ikke forstå, at den kan ende med, at man ikke kan støtte det.
For ordføreren siger lige nøjagtig det, som jeg også var oppe at sige på talerstolen, netop at der er alt for meget fokus på pengene og for lidt fokus på kvaliteten.
Ordføreren siger jo netop det.
Hvordan vil man så hjælpe kommunerne, hvis man ikke sender nogen derud, altså når man nu kan se, at der er fejl i 83 pct. af sagerne?
Ordføreren siger også, at kvaliteten er for ringe ude på opholdsstederne.
Ja, det er derfor, Dansk Folkeparti fremsætter det her forslag.
Hvad er det, der skal komme i stedet for det her forslag?
Thyra Frank (LA), 2012-02-21:
Jeg mener, at ministeren er ved at etablere et rejsehold med penge fra satspuljen.
Man skal så ud at hjælpe f.eks. de socialrådgivere, der sidder med de her sager, og støtte dem i det.
Uffe Elbæk (RV), 2012-02-22:
Jeg vil selvfølgelig mene, at hvis vi har underskrevet en traktat, skal vi i den grad efterleve den, men jeg ved ikke, hvad spørgeren specifikt hentyder til.
Ellen Trane Nørby (V), 2012-02-22:
Jeg håber da ikke, at det skal forstås sådan, at ministeren mener, at det skal gradbøjes, alt efter hvad der ligesom falder ministeren bekvemmeligt.
Jeg går ud fra, at regeringsprogrammet står til troende, og at regeringen mener, at man skal overholde internationale konventioner og traktater.
Derfor vil jeg egentlig gerne spørge kulturministeren, hvad kulturministerens holdning er til, at Danmark har underskrevet Firenzetraktaten, som jo skal sikre, at bøger og andet kulturelt materiale kan udveksles på tværs af grænser, og at regeringen nu har valgt at indføre en straftold på udenlandske magasiner, hvilket jo i høj grad vil begrænse danskernes mulighed for at anskaffe sig udenlandske kulturmagasiner og viden fra andre lande.
Uffe Elbæk (RV), 2012-02-22:
Som sagt er det også en sag, der ligger på min gode kollega skatteministerens bord, kan man sige, og der er også blevet svaret på spørgsmålet.
Nu taler jeg selvfølgelig med spørgeren, men til dem, der sidder oppe på tilhørerrækkerne, vil jeg sige, at det drejer sig om på momsspørgsmålet at sidestille europæiske magasiner og salg af dem i kioskerne med de udenlandske magasiner, som kommer ind i Europa udefra.
Det, der som sagt også er en diskussion i hele sagen, er, om det betyder, at vi begrænser kulturel viden, og det er også derfor, spørgeren refererer til Firenzetraktaten.
Men sådan som regeringen har forholdt sig til det, er det som sagt et spørgsmål om at ligestille magasiner solgt i kiosker og magasiner solgt over nettet, så vidt jeg er orienteret.
Ellen Trane Nørby (V), 2012-02-22:
Jeg synes jo, at det er sådan lidt problematisk.
Vi ved, at amerikanske kongresmedlemmer har bedt præsident Obama om at tage det her op med statsministeren på fredag i forbindelse med statsbesøget i USA, og at det ligger de amerikanske politikere meget på sinde, at Danmark har tænkt sig at bryde den FN-aftale, der ligger om fri kulturel udveksling og om, at man ikke må lægge straftold på kulturelt materiale.
Jeg kan se, at regeringen i et svar til Folketinget har skrevet, at man ikke vil afvente den her undersøgelse af, hvorvidt Danmark overtræder Firenzetraktaten, før man går videre med lovbehandlingen.
Derfor vil jeg egentlig gerne spørge kulturministeren, hvordan kulturministeren har det med at være at være kulturminister i en regering, der har underskrevet Firenzetraktaten, som jo netop skal skabe den her kulturelle mangfoldighed, når vi ikke længere kan have en sikkerhed for, at Danmark reelt set respekterer den og dermed er med til at sikre, at viden, magasiner og kultur fra andre lande også er tilgængelig for danskere.
Uffe Elbæk (RV), 2012-02-22:
Jeg tror faktisk, at hr. Alex Ahrendtsen og kulturministeren i den grad er enige i den her sag om at støtte de små kunstbiografer.
Men det, der er min opfattelse af sagen er, at der er en given biografkæde, der har klaget til EU-niveau, fordi man mener, at de her mindre kunstbiografer er inde i et felt, man kunne formulere som konkurrenceforvridning.
Det vil vi selvfølgelig undersøge, fordi hvis jeg og regeringen på nogen måde kan være med til at støtte de små kunstbiografer, er det jo kun det, vi har lyst til.
Som sagt er der også en problemstilling omkring konkurrenceforvridning, som man skal tage seriøst, men vi kigger på sagen og prøver at kortlægge, hvad der er op og ned i den.
Jeg siger da tak for alle gode ideer, som kan komme på det her område, i det omfang de er relevante og løser den problemstilling, vi står over for.
Jeg tager gerne diskussionen videre, ikke bare i udvalget, men også personligt med spørgeren, for hvis der er nogle unødvendige skævheder på feltet, vil jeg gerne tage det op.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-02-22:
Men det her drejer sig jo om, at kommunerne støtter noget.
Hvorfor skal EU blande sig i det?
Sådan som jeg forstår ministeren, synes han og regeringen, at det er udmærket, at EU blander sig i dette område.
Det mener vi i Dansk Folkeparti ikke, fordi EU efterhånden er blevet de stores ven.
Det er de store biografkæder, det er de store multinationale selskaber, det er det ene efter det andet, som EU skal blande sig i.
Det er de små fiskere, og det er de små slagtere, der ikke må det ene og det andet.
Vil regeringens politik også på kulturområdet være til fordel for de store, nemlig EU-politik, multinational politik, kædepolitik, eller vil man sørge for, at vi også har en national politik, som vi skøtter, og som vi forsvarer?
Det vil jeg gerne have svar på.
Uffe Elbæk (RV), 2012-02-22:
Det kan godt være rigtigt.
Det er selvfølgelig en diskussion om, på hvilket niveau EU har en rolle at spille her.
Det er jo sådan, at hele det filmprogram, som bl.a. de her kunstbiografer indgår i, er til for at understøtte de mindre sprog, i det her tilfælde de mindre filmsprog, sådan at vi ikke alle sammen skal producere på engelsk.
Der har EU en politik på området, som kunstbiograferne indgår i, bl.a. for at sikre en europæisk filmproduktion.
Så det kan man godt.
Både Aarhus og Sønderborg kæmper om det.
Der er initiativer på europæisk plan, hvor man siger, at man har lyst til at styrke den europæiske kultur i forhold til den større globale kultur.
Så det er klart, at som kulturminister ønsker jeg alt det bedste for de kulturmiljøer, vi har, og jeg er også gået ind i en frugtbar dialog, når det handler om EU-relaterede samarbejdsprojekter.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-02-22:
Jamen én ting er den saglige problemstilling.
En anden er, at mit spørgsmål var, om EU overhovedet har adkomst til dette.
Hvorfor skal EU blande sig i dette spørgsmål?
Det kunne ministeren og ministeriet og Folketinget jo sagtens tage sig af.
Det kan da ikke være rigtigt.
Hvad har de ellers mulighed for at blande sig i?
Vi skal til at vedtage en musikhandlingsplan, hvor ministeren har foreslået at give nogle penge til regionale spillesteder.
Skal EU også gå ind og blande sig på det område?
Det spørger jeg om.
Uffe Elbæk (RV), 2012-02-22:
Jeg kender som sagt kun sagen fra avisoverskrifter, og det, som jeg er blevet orienteret om, er, at en af de større biografkæder har rejst spørgsmålet over for EU.
Hele støtteprogrammet omkring kunstbiografer er jo også et EU-relateret støtteprogram.
Der kan være en udfordring med, at der finder konkurrencenforvridning sted i de her kommunalt støttede biografer, som jeg for øvrigt også selv holder meget af, fordi de sikrer, at der vises kunstfilm ude i landet, som ellers aldrig ville have haft en chance for at blive vist, og det er det, som vi også vil undersøge i Kulturministeriet.
Hvis de mindre biografer, som får den her kommunale støtte, viser de samme film som de privatejede biografer – lad os tage Harry Potter som eksempel – er vi inde i et gråzoneområde, for der er nogle krav for overhovedet at få kommunal støtte til de her små kunstbiografer, og det er, at de viser smalle og i det her tilfælde også europæiske film.
Men jeg er bekendt med sagen, og vi er nu ved at undersøge, om der overhovedet er en problemstilling, som vi skal rejse.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-02-22:
Jeg beklager, formand, at jeg ikke var helt skarp.
Javel, det er altid godt at blande partierne.
Tak, fordi ministeren er til stede i salen.
Det er jo anden gang, vi taler sammen.
Dette spørgsmål handler om EU, kultur og biografer.
Biografer, der sidder på 80 pct. af markedet, har klaget til EU, fordi kommuner støtter små biografer, oftest biografer, der er drevet af en forening, eller små kunstbiografer.
Det er faldet de store på markedet for brystet.
Det er nu også faldet EU for brystet, og Dansk Folkeparti er med rette rystet, for hvad kommer det dog EU ved, at kommuner støtter små biografer i udkantsområder, som ikke er til skade for de store kæder?
Altså, må de overhovedet blande sig i det her?