runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Holger K. Nielsen (SF), 2007-01-31:
Det passer jo ikke, at der er givet svar på alle spørgsmål.
Det skal vi have et stort samråd om i morgen i Forsvarsudvalget.
Og det, jeg spurgte om, var, om de oplysninger i det mindste kunne tilgå DR, hvis man skal lave den her undersøgelse.
Så synes jeg, det er sådan lidt patetisk hele den her eftermiddag at høre statsministeren sige: Jamen jeg har jo ikke forlangt noget som helst, og jeg giver bare udtryk for min mening – når han udmærket godt ved, at det her indgår i en helt bevidst strategi fra regeringen for at miskreditere, underminere Danmarks Radio, fuldstændig som Tony Blair i sin tid gjorde det i forhold til BBC.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Jamen jeg tror, hr. Holger K. Nielsen ganske overdramatiserer eller overvurderer, hvad sådan en selvkritik i Danmarks Radio egentlig skal gå ud på.
Det vil jeg slet ikke blande mig i hvordan Danmarks Radio tilrettelægger.
Jeg forestiller mig ikke nogen stor, omfattende undersøgelse, det må Danmarks Radio virkelig selv om.
Det er ikke regeringen, der har et problem.
Jeg synes bare, at når regeringen bliver angrebet så voldsomt, som vi bliver i filmen og nyhedsindslag senere, er det mindste krav, man kan stille, at de faktiske oplysninger, der bliver videregivet, er korrekte.
Og der har regeringen fremlagt en redegørelse den 13. december, hvor der er givet svar på alle de anklager, der er fremsat mod regeringen, og alle de påstande, der er kommet frem.
Og konklusionen er, at der ikke er dokumentation for påstandene.
Så oplysningerne er til rådighed.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-01-31:
Nu har vi jo hele eftermiddagen hørt en statsminister kaste med mudder og skyde til højre og venstre med det helt klare formål at få skabt mere selvcensur i Danmarks Radio.
Som andre magthavere, der er pressede, forsøger han at begrænse pressens muligheder for at ytre sig kritisk om den siddende regering.
Vi har set det med Tony Blair, og vi har set det i Italien.
Siden statsministeren nu vil have DR til at lave en undersøgelse, vil jeg godt spørge, om det så ikke ville være relevant, at Danmarks Radio fik adgang til det materiale, som visse medlemmer har fået adgang til, og som regeringen jo ikke har fremlagt for offentligheden, så Danmarks Radio i hvert fald i forbindelse med den undersøgelse, som statsministeren jo vil have den skal foretage, og som jo også skal handle om substansen i hele Afghanistansagen, kan få adgang til det materiale, der er nødvendigt.
»Når statsministeren ved flere lejligheder har afvist konkrete, uafhængige og tilbundsgående undersøgelser af sin egen embeds- og regeringsførelse, men ikke desto mindre kræver en undersøgelse af DR's dækning af Afghanistansagen, hvordan forestiller statsministeren sig så at en sådan undersøgelse skulle finde sted, og vil statsministeren så samtidig stille regeringens materiale til rådighed for DR – det materiale, som en række folketingsmedlemmer har haft adgang til at se, men ikke må tale offentligt om?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Jeg er bestemt meget enig i, at jeg som statsminister – men det er nu egentlig også en pligt, der hviler på alle andre – skal stå vagt om mediernes ret til inden for lovens rammer at viderebringe det, de har lyst til, også kritiske ting, herunder også tegninger.
Jeg stod så meget vagt om det sidste år, at jeg nægtede at skulle forhandle med repræsentanter for fremmede magter om indskrænkninger i den frihed.
Det blev jeg så kritiseret for fra venstrefløjens side, hvad jeg synes var en meget betænkelig holdning fra venstrefløjens side, når det gælder forsvaret for ytringsfriheden, men det er en helt anden diskussion.
Det her drejer sig om noget ganske andet, det her drejer sig blot om, at en regering har ret og pligt til at påpege, når der videregives forkerte oplysninger.
Det er uforståeligt for mig, at det skal kunne give anledning til kritik, ja, endsige debat.
Og jeg må sige, at jeg har så stor tillid til journalisters integritet, at det da ikke fører til selvcensur, at man skyder tilbage og siger til dem, der kritiserer en: Sørg lige for, at dokumentationen er i orden – og opfordrer til selvkritik, hvis den ikke er det.
Steen Gade (SF), 2007-01-31:
Det ene, jeg gerne vil vide, er, om der er fortilfælde, hvor regeringen har prøvet at lægge pres på et konkret medie, som vi ser her med Danmarks Radio, og det andet går på, om statsministeren virkelig ikke kan indse, at han skal mestre to roller her.
Statsministeren svarer, som om han kun skal mestre én rolle: den at have lov til og pligt til at gå i rette med medier, hvis man er uenig.
Det er der ingen der anfægter.
Men statsministeren er altså statsminister i det her land, ikke bare en, der skal sige sin mening – det skal han – men han er statsminister, han er vogter af, at vores nyhedsinstitutioner, specielt dem, hvor den statslige indflydelse er stor, altså tv-kanalerne, bliver beskyttet, sådan at de har lov til at lave noget, der kritiserer, og også noget, der kritiserer statsministeren.
Det er den selvcensur, statsministeren må svare mig på om han ikke godt kan se at der er en risiko for at der kommer i Danmarks Radio efter det, der er sket nu.
Morten Homann (SF), 2007-01-31:
»Når det i kølvandet på Muhammedkrisen og debatten om presse- og ytringsfrihed ofte var et fremført synspunkt, at danske medier oven på affæren stod i fare for fremtidig selvcensur, vil statsministeren i dét lys da forklare, hvordan en fri, uafhængig og kritisk presse skal fungere som fjerde statsmagt, hvis man risikerer så massiv kritik, som statsministeren og hans regeringsfæller har rejst mod navngivne journalister og hele institutionen Danmarks Radio, og ser statsministeren en principiel og reel fare for selvcensur?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Nej, der nu noget, der tyder på, at det er hr. Villy Søvndal, der er noget presset af at stå med en rigtig ringe sag.
Det bærer det hele tydeligt vidnesbyrd om.
Hr. Villy Søvndal har i dag sådan nærmest villet begrænse min ytringsfrihed.
Men det er jo ikke første gang, hr. Villy Søvndal har en noget slingrende kurs i spørgsmålet om ytringsfriheden.
Det så vi jo under den såkaldte tegningesag, som kørte for godt et års tid siden.
Der var det således, at før jul 2005 indrykkede hr. Villy Søvndal en artikel – jeg tror det var i Jyllands-Posten – hvor hr. Villy Søvndal forsvarede retten til at bringe tegninger, således som Jyllands-Posten gjorde det.
Så jo, det er ikke første gang, vi har set hr. Villy Søvndal på glatis i spørgsmålet om ytringsfriheden.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2007-01-31:
Jeg synes altid, man i en politisk debat skal vise storhed nok til at finde det punkt, hvor man er enig med sin politiske modstander, og i det her tilfælde er statsministeren godt hjulpet på vej af hr. Helge Adam Møller.
Hr. Helge Adam Møller spørger: Er det ikke meget usædvanligt, at man behandler klager over sig selv?
Statsministeren svarer: Jo, det er meget usædvanligt.
Og det er jo lige præcis essensen i den her sag.
Er det ikke meget usædvanligt, at en regering behandler en klage over sig selv?
Jo, med statsministerens ord, det er højst usædvanligt.
Normalt ville man finde nogen, der ikke var en del af sagen, til at undersøge den.
Så det synes jeg var meget opklarende.
Jeg takker hr. Helge Adam Møller for deltagelse i debatten.
Jeg synes altid, det er vigtigt, når debatter på den måde kommer til at virke opklarende.
Ellers er min afrundende bemærkning bare: Vi har i dag mødt en politisk presset statsminister, der med alle midler forsøger at lukke munden på en fri og uafhængig presse.
Det lykkes ikke, vil jeg sige til statsministeren.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Som sagt kender jeg jo ikke den pågældende sag og ved heller ikke, hvorledes den er blevet håndteret.
Men jeg går ud fra som en selvfølge, at et medie som Danmarks Radio eller ethvert andet medie her i landet lever op til de interne etiske eller andre retningslinjer, som man har stillet op, og det må vi så overlade til de pågældende medier selv at håndtere.
Det er noget, vi som regering hverken kan eller skal blande os i, men hvor vi lader det være op til de enkelte ansvarlige ledelser i de pågældende medier at håndtere den type sager.
Helge Adam Møller (KF), 2007-01-31:
Når statsministeren konstaterer, at det er meget usædvanligt, må jeg sige, at jeg er enig.
Det ville vel svare lidt til den situation, at man var indlagt på et hospital og skulle have amputeret det ene ben og lægen så kom til at snuppe det gale; når man så klager over behandlingen, er den, der besvarer klagen, lægen, der har amputeret det gale ben.
Hvad er statsministerens kommentar til, at man klart overtræder sine egne etiske retningslinjer ved klagebehandling?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Nu kender jeg ikke den pågældende sag eller sagens behandling, så af den grund må jeg selvfølgelig afstå fra at kommentere sagen konkret.
Men hvis det forholder sig således, som hr. Helge Adam Møller fremstiller det, vil jeg sige, at det da i hvert tilfælde er meget usædvanligt, hvis der skal være tale om, om jeg så må sige, en upartisk, en uvildig undersøgelse af en klage, at den medarbejder, som klagen vedrører, også selv laver svaret på klagen.
Nu er jeg jo i den situation i modsætning til hr. Holger K. Nielsen, at jeg ikke har tid til at sidde og anmelde tv-udsendelser.
Det skal være hr. Holger K. Nielsen vel undt at sidde og kigge på tv og anmelde udsendelserne.
Og jeg har ikke på noget tidspunkt kritiseret hr. Holger K. Nielsens tv-anmeldelse.
Jeg har blot påpeget, at det er noget værre hykleri, at hr. Villy Søvndal siger, at jeg ikke må have nogen kommentarer til de oplysninger, som Danmarks Radio viderebringer, når hr. Holger K. Nielsen har så travlt med at gå efter navngivne journalister på en anden tv-station.
Der er det, jeg bare siger, at det vil jeg slet ikke blande mig i.
Det er et internt SF-anliggende.
Lad os holde fast i, hvad det her drejer sig om, nemlig at når regeringen bliver angrebet, har regeringen selvfølgelig også lov til at forsvare sig, tage til genmæle, påpege faktuelle fejl.
Og det er, hvad vi har gjort, og så opfordret til lidt selvkritik.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-01-31:
Det må jo så betyde, at vi kan stille spørgsmål til statsministeren, hvor vi vil have ham til at anmelde forskellige udsendelser i fjernsynet og vurdere dem.
Det kan blive nogle meget interessante debatter, vi ville kunne få her, hvis det skal være praksis, at udsendelsernes kvalitet og den måde, de er lavet på, skal diskuteres her i Folketinget med pressens minister.
Det er jo fuldstændig ude i hampen, det, ministeren er ude i her, og det ved han også godt et eller andet sted.
Sandheden er, at han er kommet langt ud gennem det her frontalangreb på Danmarks Radio, og derfor skyder han til højre og venstre og kaster med mudder uden at forholde sig til diskussionens kerne, som er, om det er rollen for statsministeren og pressens minister at gå ind og anmelde konkrete tv-udsendelser.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Det var sandelig en lang gang udenomssnak for at komme frem til det, der jo er sagen her, nemlig, at hr. Holger K. Nielsen har rettet et frontalangreb mod en navngiven journalist.
Og det skal jeg slet ikke blande mig i, jeg synes bare, det er noget hykleri, når hr. Villy Søvndal siger, at der skal være armslængde, og at det må man ikke, og så gør hr. Holger K. Nielsen det.
Men det lader jeg SF om selv at klare internt.
Må jeg så gentage det her med at være pressens minister.
Sådan er det da ikke.
Det at være pressens minister er da også at deltage i den offentlige debat, herunder at forholde sig til de ting, der kommer fra pressen.
Der må jeg altså fastholde, at jeg som politiker ikke blot har ret, men også pligt til at gå ind i debatten, hvis jeg mener, at der bliver videregivet nogle forkerte oplysninger, og det mener jeg her.
Og så har jeg selvfølgelig både ret og pligt til også at sige det.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-01-31:
Statsministeren inddrog mig i debatten på et tidligere tidspunkt i forbindelse med en tv-anmeldelse i Ekstra Bladet.
Det er rigtigt, at jeg passede mit arbejde, men vil statsministeren ikke medgive, at der er forskel på at passe sit arbejde som tv-anmelder og gå ind og vurdere enkelte udsendelser og så at passe sit arbejde som pressens minister?
Er der ikke en forskel mellem de to roller?
Det var faktuelt forkert, hvad statsministeren sagde.
Jeg kritiserede så sandelig ikke Niels Brinch sønder og sammen.
Jeg påpegede stille og roligt, at når TV 2 har en mand som Niels Brinch, er der jo ingen grund til, at forsvaret har en spindoktor.
Med den ukritiske behandling, han giver forsvaret, foreslog jeg, at regeringen sendte et takketelegram til direktøren for TV 2, og jeg regnede med, at Jesper Helsø ville invitere Niels Brinch til den næste julefrokost i forsvarsstaben.
Det er da ikke nogen sønderlemmende kritik, det var da sådan en konstatering af, hvilket niveauet udsendelsen var på.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Det tror jeg lige vi må holde fast i.
Der er ingen, der er hævet over debat og kritik.
Vi må som regering tåle kritik, og medierne skal pr. definition være kritiske over for den til enhver tid siddende regering, sådan skal det være, men regeringen må også have lov til at forsvare sig mod grove anklager.
Så vil jeg bare endnu en gang fastslå, at der ikke er dokumentation for påstandene om, at de personer, som af danske soldater blev overdraget til amerikanerne, har været udsat for tortur og mishandling, og et af de såkaldte kronvidner i den meget omtalte film har offentligt sagt, at der ikke fandt tortur og mishandling sted.
Det springer hr. Villy Søvndal bare over.
Villy Søvndal (SF), 2007-01-31:
Men igen: Jeg er ikke optaget af det der spin, som statsministeren er i gang med.
Jeg er optaget af at finde ud af, hvad der er rigtigt, og hvad er der forkert i den her sag.
Er det rigtigt, at vi har udleveret, eller er det ikke rigtigt?
Når statsministeren er hårdt presset i denne sag, er det så virkelig rimeligt i et demokrati med traditioner som i det danske, at statsministeren går ud og forsøger at stemple en hel institution som Danmarks Radio under overskriften »Utroværdig«, underforstået at nu skal hver eneste journalist på Danmarks Radio eller i et andet medie overveje: Hvis vi går ud og laver kritisk journalistik vendt mod regeringen, så risikerer vi at få enten statsministeren, indenrigsministeren eller en anden af regeringens ledende ministre på nakken?
Det vil ikke være i form af en konkret diskussion om, hvad der er rigtigt og forkert, for der har statsministeren selvfølgelig sin ytringsret ligesom alle andre, men i en stempling, der hedder: Med den rolle, jeg har som statsminister, som pressens minister, med den autoritet, det job giver, går jeg nu ud og stempler en hel institution med et brændemærke, der hedder utroværdig.
Steen Gade (SF), 2007-01-31:
»Er der fortilfælde, hvor regeringen har prøvet at lægge pres på et konkret medie på samme måde, som den nu prøver at lægge pres på DR for at fremme en bestemt virkelighedsopfattelse, og hvilke overvejelser om selvcensur blandt journalister har statsministeren gjort sig oven på ministerens bandbulle mod DR?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Hr. Villy Søvndal talte før om en underlødig debat.
Jeg synes simpelt hen, at nu skraber hr. Villy Søvndal ganske bunden ved en falsk påstand om, at jeg skulle have udtalt mig om indholdet af filmen, før jeg havde set den.
Det gjorde jeg netop ikke.
Jeg så den, og derefter havde jeg en mening om den.
Derimod kunne man jo, som jeg også lige beskrev det før, allerede inden man havde set filmen, have mange synspunkter om selve lanceringen af filmen, som jo i sig selv var ganske bemærkelsesværdig.
Men siden er det jo blevet ganske blotlagt, hvordan filmen er blevet fremstillet.
Den er kommet til verden i et meget tæt samspil mellem producenten af filmen og hr. Frank Aaen, og det synes jeg burde få alarmklokkerne til at ringe mange steder, måske ikke hos hr. Villy Søvndal, men i hvert fald mange steder.
Villy Søvndal (SF), 2007-01-31:
Jeg konstaterer, at statsministeren ikke imødegik – det ville også være dumt – forsøget på at sige, at han kommenterede en film, han end ikke havde set.
Det er på det niveau, vi diskuterer med statsministeren.
Statsministeren er i stand til at stemple en film, som han ikke har set.
Det er det ideologiske niveau, vi bevæger os på.
Jeg vil gerne medgive, at jeg så frem til at se filmen, ligesom jeg som et nysgerrigt menneske ser frem til at få at vide, hvad der sker rundtomkring i verden.
Og der sker da masser af nyt.
Man skal være blind, hvis man kan afvise de ti edsvorne erklæringer, der kommer efter regeringens redegørelse.
Man skal være blind, hvis man overser FN-rapporten.
Når statsministeren ikke vil en uvildig undersøgelse, skyldes det jo lige præcis, at der – med et yndlingsudtryk fra statsministeren – er noget at komme efter i den her sag.
Hvis der ikke var noget at komme efter, er det helt sikkert, at statsministeren ville bede om, at vi fik alle akter på bordet, at vi fik uvildige folk til at undersøge det, så en hel befolkning kunne få at vide, hvad der er ret, og hvad der er vrang i den her sag.
Steen Gade (SF), 2007-01-31:
»Hvorfor mener statsministeren, at der skal ske en indskrænkning af DR's ytringsfrihed, og hvorfor skal DR ikke nyde den samme ytringsfrihed, som statsministeren ved andre lejligheder ellers har argumenteret for?«
Jeg synes egentlig, jeg sidder og bliver lidt trist til mode efter at have hørt på statsministeren i halvanden time.
Det er der ingen der anfægter.
Men det, jeg har savnet, er, at statsministeren tager sin rolle alvorligt som pressens minister.
For samtidig med at statsministeren skal sige det, han gør, burde statsministeren jo sige: Som pressens minister er jeg også den, der skal forsvare pressens ytringsfrihed.
Det er det, statsministeren ikke gør, og dermed kommer han til at lægge et pres på Danmarks Radio, og dermed er der også en betydelig risiko for, at andre ikke får den ytringsfrihed, som statsministeren i en lang række andre sager, f.eks. Muhammedkrisen, har påpeget nødvendigheden af.
Helge Adam Møller (KF), 2007-01-31:
I spørgsmålet her fra hr. Villy Søvndal kan jeg jo konstatere at der står, at statsministeren har opfordret Danmarks Radio til kritisk at undersøge sig selv.
Og det er jo rigtigt.
Jeg kan sige, at jeg faktisk har klaget til Danmarks Radio kort tid før jul over denne film, som vi diskuterer i dag, i forbindelse med otte konkrete punkter, som jeg synes var forkerte.
Jeg har nu også fået et svar fra Danmarks Radio, et langt svar og et omhyggeligt svar på syv sider underskrevet af programchef Gitte Rabøl.
Det, der er det interessante, er, at bortset fra de første ti linjer og så lige de sidste par linjer og underskriften fra Gitte Rabøl er hele svaret forfattet af den person, jeg klager over, nemlig filmens instruktør, Christoffer Guldbrandsen.
Så det er altså ham, der besvarer sin egen klage.
Jeg vil gerne spørge: Synes statsministeren, at det er en fair og en ordentlig måde at behandle det på fra Danmarks Radios side, at de lader den medarbejder, man klager over, besvare klagen over sig selv?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Nej, tværtimod, og det er virkelig bekymrende, at hr. Holger K. Nielsen ikke klart kan se forskellen.
I sagen om tegningerne var der tale om, at en række kræfter, herunder kræfter udefra, fremmede magter, ville have taget initiativer, der kunne begrænse pressens muligheder for at bringe tegninger og andre ting frit.
Det er utrolig afgørende, at man i sådan en sag står benhårdt og klippefast på ytringsfriheden.
Det her drejer sig ikke om et mediums ret til at bringe oplysninger.
Det er der ikke nogen der kritiserer, det er der ikke nogen der forsøger at begrænse.
Vi siger blot, at når vi bliver angrebet – og det er der jo tale om her – som regering, så har vi ret til at forsvare os, vi har ret til at sige vores mening: at de oplysninger, der bliver brugt i anklagerne imod os, er forkerte.
Og der må jeg da sige, at jeg synes, det er et fundamentalt vilkår for en fri, offentlig debat, at man har lov til at forsvare sig selv.
Altså, jeg synes helt ærligt, at det taler fuldstændig for sig selv.
Det her er jo i virkeligheden meget enkelt.
Det drejer sig blot om, at Danmarks Radio har publiceret en film, en meget politisk film, udarbejdet i et meget tæt samarbejde med hr. Frank Aaen, og i den forbindelse samt i efterfølgende nyhedsudsendelser givet anledning til anklager mod regeringen, som bygger på et forkert grundlag.
I den situation må regeringen da som et minimum have lov til at afvise beskyldningerne, afvise kritikken, tage til genmæle.
Jeg mener, det er et fundamentalt krav i et frit folkestyre.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-01-31:
Naturligvis er det det, ligesom det også var en statsministers ret sidste år at forholde sig til, om det var klogt eller ej at bringe de tegninger i Jyllands-Posten, uden at sige, at de ikke havde lov til det.
Det var jo det, det var umuligt at få regeringen til.
I dag vil regeringen hellere end gerne gå ind og blande sig i Danmarks Radios konkrete dispositioner.
Hvorfor?
Fordi regeringen er presset i den her sag.
Det bekymrende er, at når regeringen er presset, forsøger statsministeren som statsminister og som pressens minister at lægge et pres på Danmarks Radio, et pres, som statsministeren håber kan betyde, at selvcensuren breder sig i Danmarks Radio, så stationen bliver mere regeringsvenlig, end den har været.
Vi har set noget tilsvarende i Storbritannien, hvor Tony Blair forsøgte det samme omkring BBC.
Vi har set det samme i Italien, når Berlusconi forsøgte at styre RAI.
Det er så forstemmende, når magtmennesker bliver pressede og de så forsøger reelt at begrænse ytringsfriheden.
Steen Gade (SF), 2007-01-31:
Genmæle er der ikke nogen der anfægter.
Statsministeren mener, der er en meget stor forskel på Muhammedsagen og den her i forhold til pressens muligheder.
Det er klart, at det er en forskel, vil jeg gerne sige til statsministeren.
Det, jeg egentlig bare appellerede til, var, at statsministeren lige hævede sig lidt over det og var værner om pressens frihed også i vanskelige sager, altså også i sager, hvor man bliver kritiseret.
Det er jo der, målestokken er: om man forsvarer mediernes frihed, også når man selv bliver kritiseret.
Det er noget helt, helt andet end det, statsministeren siger med at give genmæle, for selvfølgelig har statsministeren ret til, ja, pligt til at sige: Det er forkert, det passer ikke.
Og også gå i fjernsynet med det.
Men det pres, der bliver lagt på en vigtig nyhedsinstitution i Danmark, Danmarks Radio, ved, at statsministeren annoncerer undersøgelser og fører sig frem også her i dag på den her måde, er jo det, der er det bekymrende.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-01-31:
Det er en interessant måde, statsministeren inddrager tegningesagen på.
Der var jo ingen, der satte spørgsmålstegn ved Jyllands-Postens ret til at bringe de her tegninger.
Den del var vi fuldstændig enige om; der er ytringsfrihed i det her land.
Det, vi kritiserede statsministeren for dengang, var, at han ikke ville forholde sig til tegningerne indholdsmæssigt.
Det ville han ikke, for som han sagde: Hvis jeg gør det som statsminister, blander jeg mig i ytringsfriheden, og det vil jeg ikke.
I den her sag er det tilsyneladende helt, helt anderledes.
Ytringsfriheden er der, siger statsministeren, men jeg er alligevel nødt til at blande mig i konkrete programmer i Danmarks Radio.
Kan han ikke se, at der er en afgrundsdyb forskel på, hvad han sagde dengang, og hvad han siger i dag?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Jeg har allerede svaret på det i flere omgange.
Der er, siden vi fremlagde vores redegørelse den 13. december, ikke kommet nye oplysninger, der ændrer på de konklusioner, der er fremført i redegørelsen.