Jesper Petersen (SF), 2012-05-30:
Det har jo været en interessant debat i dag, og mest af alt har der været en meget klar forskel på dem, der ligesom dukker op, har en plan, vil noget og har formuleret, hvad de har tænkt sig at gøre, og så dem, der har 2 minutter på YouTube.
Det er sådan set rart at være blandt dem, der har noget at komme med, nemlig en ambitiøs 2020-plan, et udkast til en skattereform med markante lettelser af skatten på arbejde for helt almindelige lønmodtagere, og som kan tale om at have gennemført et meget ambitiøst energiforlig i den forgangne periode og sat en kickstart i værk, der skaber arbejdspladser, og som har gennemført en stribe forbedringer af uddannelse og efteruddannelse og på sundhedsområdet.
Når vi på et tidspunkt er færdige med arbejdet her inden sommerferien, vil vi gå på ferie med en rigtig god fornemmelse af virkelig at have udrettet noget.
Det er jo så mere, end hvad man kan sige om Venstre, der i løbet af i dag også har måttet indrømme, at det der med de friske 13 mia. kr. var lige frisk nok.
I gamle dage var der nogle, der blev beskyldt for, at deres plan handlede om fugle på taget.
Hos Venstre er der hverken fugl eller tag i sigte.
De har et enkelt skattekrav på en flosset serviet og en YouTubevideo, der varer 2 minutter.
I løbet af dagen har det så vist sig, at de 5 mia. kr., der skulle komme fra moderne omprioriteringer, og som Venstre gerne ville bruge på skattelettelser, var en fejl.
Dem kunne man jo så ikke bruge, hvis man skulle leve op til det at have en udvikling i den offentlige velfærd på 0,8 pct.
De 2 mia. kr., der i vores 2020-plan skal bruges til at løfte vores uddannelser og til at leve op til de målsætninger, som vi egentlig troede vi delte med den borgerlige opposition, kan man vel så egentlig heller ikke bruge af, uden at det går galt.
Ergo er vi et godt stykke nede.
Af det, der så er tilbage – og det er den politiske konflikt – vil vi bruge reformpenge på at investere i det, der bringer vores samfund fremad: til uddannelse, til efteruddannelse, vores ufaglærte, grøn omstilling, der gør, at vi bliver de bedste til at udnytte ressourcerne effektivt, infrastruktur, forskning, ja, alt det, der kan styrke den produktivitet, som under den tidligere regering gik fuldstændig skævt, og som man ikke fik fremmed, hvormed man svækkede vores konkurrenceevne.
De samme penge, der skal gå til alt det for at fremtidssikre vores samfund, er Venstre stift fokuseret på at skulle bruge på nye skattelettelser.
De er jo så ikke engang enige med hinanden i blokken herovre.
Nogle vil have minusvækst, nogle vil have 0,0 pct. i vækst, og nogle vil helt af med topskatten.
Hvis der så bare var en eller anden form for plan, man kunne tage udgangspunkt i at diskutere, ville det hele jo være meget nemmere, når vi holdt afslutningsdebat, men det er der ikke.
Jeg synes, der er et relevant spørgsmål at stille, når vi er ude over den diskussion om 2020-planen og reformpengene.
Man er voldsomt kritisk over for de stigninger i afgifter, regeringen har lavet for at styrke folkesundheden, ændringerne i fradragsloftet på ratepensionsopsparinger og afskaffelsen af skattefritagelsen for private sundhedsforsikringer.
De penge, der kommer ind der, har vi jo så brugt til bedre efteruddannelse, flere praktikpladser, afskaffelse af fattigdomsydelserne og mindre brugerbetaling i sundhedsvæsenet.
Man må så ligesom antage, at hvis Venstre skulle få magt, som de har agt, så ville de fjerne alt det igen.
Er det så forfærdeligt med de afgifter, og er det helt urimeligt at sige, at de har en folkesundhedsmæssig effekt?
Tag grænsehandelen.
Den vurderedes at være på 12 mia. kr., mens den tidligere regering var ved magten, og Skatteministeriet vurderer, at den vokser med 1 mia. kr. til 13 mia. kr. med de afgiftsstigninger, der er lavet.
Argumentet om, at der faktisk er en meget stor sundhedseffekt af den form for afgifter – når man gør varer dyrere, bliver der et mindre forbrug af dem – bliver vi nærmest hånet for i dag.
Men jeg har gjort mig den ulejlighed at gå over i gemakkerne ved siden af og finde Folketingstidende og slå op i samlingen 2008-09 og finde førstebehandlingen af den sidste skattereform.
Her vil den tidligere skatteminister, hr. Kristian Jensen – hvis han har tid til at lytte efter debatten i salen – idet det er en reform, manden selv står bag, være opmærksom på, hvordan argumenterne kører hele vejen ned igennem, nemlig at afgifterne har til formål at øge incitamenterne til mindre forbrug af usunde fødevarer med henblik på at styrke folkesundheden.
Det gør de også nu.
Det er en glimrende idé, når vi gør det, synes vi selv, og det var faktisk også o.k., da den gamle regering gjorde det.
De mente bare før valget, at det var godt, men når vi nu mener det, er det det mest åndssvage, de nogen sinde har hørt.
Det er ikke spor troværdigt.
Der har også, synes jeg, været en god debat, som er opstået via spørgere, om det, der hedder social dumping, altså trykket på danske løn- og arbejdsvilkår og på danske lovlydige virksomheder fra østeuropæisk arbejdskraft, der ikke efterlever danske regler.
Jeg vil bare spørge: Hvor mange beslutningsforslag var det, Dansk Folkeparti fremsatte de sidste 5 år om det emne?
Sådan som jeg har fået oplyst, var det nul – ikke et eneste.
Man gjorde ingen af de ting, som vi nu har tænkt os at gennemføre, og det håber jeg trods alt vi kan få en dialog om, når der skal forhandles skattereform, for vi tager ekstra fat på at gøre noget ved det problem.
Jeg har forstået på debatten i dag, at der har vi en ven i Dansk Folkeparti, og det er jo også værd at notere sig på en dag, hvor der ellers kan falde mange knubbede ord.