Kristian Jensen (V), 2016-04-19:
Det er et beslutningsforslag, som jo er lidt i samme boldgade som det, vi har drøftet, nemlig spørgsmålet om, hvorvidt Det Demokratiske Unionsparti, PYD, og andre sekulære grupper skal inddrages i fredsforhandlingerne om Syrien.
Allerførst vil jeg sige, at konflikten i Syrien er en tragedie, først og fremmest for det syriske folk, som nu i 5 år har lidt under denne ekstreme brutalitet og terror, som især Assadstyret og voldelige ekstremister har ansvaret for.
Danmark har fra starten af konflikten været aktiv for at hjælpe syrerne og andre civile i regionen.
Samtidig har vi fra starten af engageret os i kampen for at bekæmpe ISIL.
Danmark bidrager substantielt, især med den vedtagelse, vi lige har gennemført, til at skabe større stabilitet og fred i regionen.
Beslutningen om det fortsatte danske engagement i Irak og Syrien om at bekæmpe ISIL er nu taget med netop vedtagelsen af beslutningsforslag B 108.
Med det nye beslutningsforslag vil Danmark fortsat yde et solidt militært bidrag og vil også yde betydelig støtte til det civile område.
Til efteråret lancerer regeringen således et nyt dansk 3-årigt stabiliseringsprogram til Irak og Syrien.
Danmark vil inden for rammerne af det program bl.a. fortsætte støtten til de FN-ledede forhandlinger, der skal fremme en fredelig løsning på konflikten i Syrien, ligesom vi har gjort det hidtil.
Det skyldes, at konflikten i Syrien ikke kun handler om ISIL.
Den primære årsag til konflikten er i høj grad Assadstyret, som i 2011 slog voldeligt ned på fredelige folkelige protester.
Siden har Assadstyret bekæmpet den syriske befolkning med den største brutalitet og skabt en voldsspiral med tragiske konsekvenser for Syrien og nabolandene.
Det skal stoppes, og en løsning på konflikten skal opnås gennem politiske forhandlinger.
Fra regeringens side mener vi ligesom Enhedslisten og Alternativet, at forhandlingerne kræver oprigtig og aktiv involvering fra alle relevante parter i konflikten, især fra Assadregimet og den syriske opposition.
Den helt væsentlige pointe her er, at det skal være syrerne selv, der beslutter, hvem der skal repræsentere dem ved forhandlingsbordet.
Derfor er det også positivt, at store dele af den syriske opposition mødtes i Riyadh i Saudi-Arabien i slutningen af december sidste år.
Her blev de enige om sammensætningen af oppositionens delegation, som skulle deltage i de kommende fredsforhandlinger under FN's ledelse.
I den forbindelse noterede jeg mig, at nogle kurdiske aktører faktisk indgår som medlemmer af oppositionens delegation.
Det drejer sig eksempelvis om KNC.
Når PYD ikke indgår i den syriske oppositionsdelegation, skyldes det bl.a., at andre oppositionsaktører i Syrien ikke ser PYD som en part, der arbejder for de samme mål som dem.
PYD er heller ikke selv rykket nærmere til den syriske oppositionskoalition, som er den internationalt anerkendte repræsentant for den syriske opposition.
Men det er syrerne selv, der står for den beslutning.
Vi kan ikke diktere dem noget.
Vi skal respektere oppositionens ret til selv at sammensætte deres forhandlingsdelegation.
Rusland har i de seneste måneder forsøgt at blande sig i oppositionens delegation, bl.a. ved at skubbe på for at indlemme PYD formelt i forhandlingerne.
En stor del af den øvrige opposition ser det som et forsøg på at skabe splid i oppositionen og dermed svække dens position under forhandlingerne.
Vi skal være opmærksomme på ikke at gå andre landes ærinder ved at presse på for at inkludere enkeltgrupper i forhandlingerne.
Vi er bedre tjent med at støtte op om den overordnede fredsproces.
Det gør vi bedst ved at støtte det arbejde, som FN's særlige udsending for Syrien, Staffan de Mistura, udfører ved forhandlingerne.
Danmark skal ikke besværliggøre denne proces.
Derfor kan vi ikke støtte det beslutningsforslag, som Enhedslisten og Alternativet har fremsat.