Christian Juhl (EL), 2016-01-22:
Jeg vil gerne endnu en gang sige tak, fordi man har rejst debatten, og jeg vil gerne opfordre til, at vi alle sammen er så konstruktive som muligt og ikke bare råber op om, hvem af os der er bedst til at råbe højest.
Det er en ufattelig alvorlig situation med udsatte børn, og det er ganske uacceptabelt, at der sker de overgreb på grønlandske børn, som der sker.
Ansvaret er grønlændernes, de grønlandske myndigheders og de grønlandske forældres.
Men det er på sin plads at sige til grønlænderne, at forholdene ikke er acceptable, og det er også på sin plads at sige, at overgrebene skal stoppe, og at børnekonventionen skal overholdes.
Det skal der ikke være nogen tvivl om.
Vi skal ikke vente til den dag, de i Grønland siger, at de måske godt kunne bruge lidt hjælp fra Danmark, men vi skal aktivt styrke indsatsen sammen med grønlænderne og sige, at vi gerne vil bidrage alle de steder, hvor vi overhovedet kan, og det skal vi selvfølgelig gøre aktivt og offensivt.
Men at overtage opgaven hen over hovedet på grønlænderne vil være et tempotab.
Det vil være at spilde gode kræfter, det vil være at se stort på den kapacitet, der er opbygget i Grønland, og som i fremtiden skal være den kapacitet, som er grundlaget for at løse de problemer, der er deroppe.
Og så kan vi gøre det sammen.
Derfor er der en god portion illusionsmageri i det, som hr. Søren Espersen lægger frem.
Det er ligesom om nogle også tror, at man kan sende et bombefly og så kirurgisk løse et stort kriseproblem i et fjernt land, og så kan man tage hjem igen, og så er det løst.
Men der har man som oftest skabt større problemer, end man har løst, og derfor vil jeg sige til Dansk Folkeparti: Lad nu være med at bilde folk ind – eller bilde jer selv ind, for det er jo endnu værre – at man bare sådan lige kan lave det med en taskforce.
Og nu bruger I det der militære sprogbrug for netop at vise, at vi skal vise handledygtighed, og at vi sandelig er dygtigere.
Hr. Søren Espersen nævnte også, at havde det været i Maldiverne, var vi nok rejst derned og havde løst problemet for længe siden.
Nej, vil jeg sige til hr. Søren Espersen, desværre er det sådan, at jeg også bliver ked af det, når jeg hører om børn i israelske fængsler, om gadebørn i Mellemamerika, der sniffer lim, om sultne børn i Korea og om misbrugte børn i Rumænien.
Jeg synes godt nok, det ser ud til, at der er mange problemer i verden, der skal løses.
Betyder det så, at det alt sammen er ligegyldigt, fordi vi ikke kan magte det hele?
Nej, det er ikke alt sammen ligegyldigt, og jeg er enig med hr. Henrik Brodersen, hvis han mente det, han sagde, om, at der ikke er nogen børn på denne klode, som må lide overlast.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Vi skal gøre en endnu større indsats rigtig mange steder, og vi har selvfølgelig et særligt ansvar for, at vi har fejet for egen dør i rigsfællesskabet.
Det er ingen undskyldning, at man i nogle grønlandske samfund lever isoleret, og det er heller ingen undskyldning, at det er et fangersamfund.
Det undskylder altså ikke nogen forældre eller andre voksne for at lave overgreb på børn, fordi man lever under andre vilkår.
Men det giver måske et billede af, hvor vi kan finde løsningen, og det er nemlig, at der er for få mennesker til at arbejde med det her i Grønland – der er måske også for få, der er dygtige til det, det skal jeg ikke kunne sige – og derfor skal økonomien i Grønland omprioriteres, og vi skal også hjælpe dem med finde den kapacitet, der er nødvendig.
Så er der fra DF's side gang på gang blevet spurgt, om man har tillid til grønlænderne, og der kan jeg jo lige så godt forebygge og sige: Ja, jeg har tillid til grønlænderne.
Problemet er erkendt af grønlændere.
Der sidder så nogle selvovervurderede danskere hernede og læser rapporterne og fortæller, hvor galt det er.
Men løsningerne er jo udpeget af grønlænderne, de ved godt, hvad der skal til, og begrænsningerne er udpeget af grønlænderne, de ved godt, hvor problemerne er, og hvad der skal overvindes, før man kan lave et ordentligt stykke arbejde, og som det sidste kan jeg sige, at grønlænderne har skabt forbedringer på det her område.
Er det nok, og er vi tilfredse?
Nej, og derfor er det godt, at vi får debatten igen, og derfor er det godt, at vi kan sige til hinanden, at vi gerne vil sige til grønlænderne: Ja, vi har brug for, at vi i fællesskab løser det her problem, men det er jer, der har hovedansvaret, vi vil ikke bare stå og vente, til I kalder på os; vi vil også gerne meget aktivt gå i gang med at få løst problemerne.
Og der synes jeg det er helt okay, at ministeren siger: Jeg skal nok tage kontakt til dem, jeg besøger dem osv. osv.
Det skal ske fra nu af og til de her problemer er løst, så de ved, at vi hele tiden kan gøre nogle ting, men det skal ikke ske, ved at man skaber illusioner, kære hr. Søren Espersen.