runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-10-08:
Nu bliver hr. Flemming Møller Mortensen nødt til at præcisere, hvad det er for et grundnotat.
Jeg kan ikke her i Folketingssalen under ministeransvar kommentere et grundnotat, jeg ikke ved hvad er.
Men jeg bliver spurgt, om det var et dybtfølt ønske, at der skulle være 50 pct. privat andel.
Det, jeg sagde, var, at i dag fylder den private sektor 2 pct., og for mig er det ikke så afgørende, om den fylder noget mere.
Det, der er afgørende for mig, er, at vi får mest mulig sundhed for vores sundhedskroner til alle mulige danskere, og derfor har jeg ønsket en diskussion om, om vi ikke kan bruge det private sygehusvæsen mere effektivt, sådan at vi får flest mulige tilbud til de danske borgere.
Jeg ser stadig væk det offentlige sygehusvæsen som værende kernen i hele vores sundhedsvæsen.
Og lad mig i øvrigt mane enhver snak om personaleflugt fra det offentlige til det private i jorden.
Den er simpelt hen ikke eksisterende andet end i Folketingssalen.
Flemming Møller Mortensen (S), 2008-10-08:
Hvis nu det skulle være dybtfølt, at det kunne være 50 pct., som sundhedsministeren mener at de private aktører skal kunne udfylde, ville det så ikke betyde en flugt af personale væk fra det offentlige?
Og lad mig prøve at opstille en metafor for ministeren: Hvis vi har to luftfartsselskaber, som begge to gerne vil konkurrere på et område, men der er mangel på piloter, kan sundhedsministeren så forestille sig, at det sætter en begrænsning for kapaciteten og antallet af flyvninger?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-10-08:
Det er jeg fuldstændig enig i, og det er også derfor, jeg i forbindelse med økonomiaftalen med Danske Regioner, hvor vi har aftalt at suspendere det udvidede frie valg til og med den 30. juni 2009, har lagt meget, meget stor og afgørende vægt på, at det offentlige sygehusvæsen skal sørge for at opkøbe en kapacitet i det private sygehusvæsen svarende til den, de har brugt i sidste kvartal af 2007 og første kvartal af 2008, så vi ikke får en lavere kapacitet.
Det, der er afgørende for mig, er nemlig, at vi har størst mulig kapacitet, og den kapacitet skal bruges på helt samme måde, som også hr. Flemming Møller Mortensen nu angiver.
Vi skal bruge det private sygehusvæsen til at komme med nogle større udbud og få brugt kapaciteten på en fornuftig måde, og det er det, vi gør - det er lige nøjagtig det, vi gør.
Jens Peter Vernersen (S), 2008-10-08:
Sundhedsministeren ved måske ikke, hvordan tilstanden er derude.
I øjeblikket er det jo sådan, at borgere, som har knæproblemer, hofteproblemer eller andre problemer, er udsat for lange, lange ventelister, fordi der ikke er kapacitet, fordi man ikke har et offentligt hospitalsvæsen, der er tilstrækkelig robust til at løse borgernes sundhedsproblemer.
Og det viser sig jo også med de byggerier, der er i gang, at regeringen har indrettet det sådan, at man pøser pengene derover, sådan at de penge, der kunne bruges på fornuftig vis på offentlige hospitaler, er væk.
Dem har man foræret til andre områder, hvor man ikke får mest sundhed for pengene, men hvor man tværtimod får mindre sundhed for det, man overbetaler, fordi privathospitalerne kan sige nej til de patienter, der kommer til dem, hvis det er noget, de ikke kan klare.
Det er jo sådan set virkeligheden, det troede jeg faktisk at ministeren vidste.
Men problemet er jo lidt, når vi diskuterer det her, at ministeren siger ét, men at konsekvensen af det, der bliver sagt, ude i den virkelige verden er noget ganske andet.
Og det er det, borgerne oplever; de oplever rigtig, rigtig mange steder, at det, ministeren siger, ikke hænger sammen med det, der sker ude på hospitalerne.
Per Clausen (EL), 2008-10-08:
Vi skal nok vende tilbage til sundhedsforsikringerne, men pointen er, at ministeren har sagt, at det er lige meget, om det er 2 pct. eller 50 pct. af sygehusvæsenet, som er privatejet; det betyder ingenting.
Så vil jeg bare spørge ministeren, når han nu alligevel har erkendt, at private sygehuse har mulighed for at tage selvbetalere og folk med forsikring ind før de mennesker, der skulle nyde godt af det udvidede frie sygehusvalg, sådan at det slet ikke kommer til at gælde for dem, fordi privatsygehusene tager dem ind først, der kan betale selv, fordi de så får lidt mere, hvilke konsekvenser han så tror det får, hvis det er 50 pct. af det danske sygehusvæsen, som er drevet ud fra den klare hensigt, som jo er private virksomheders hensigt, at man skal tjene penge.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-10-08:
Det, der er helt afgørende for mig, er, at vi taler om offentlige tilbud og ikke private tilbud.
På nøjagtig den samme måde, som det at gå til en privatpraktiserende læge er et offentligt tilbud, ønsker jeg, at vi kan bruge de to væsener på en mere hensigtsmæssig måde, fordi vi ved, at eksistensen af det private sygehusvæsen har højnet effektiviteten i det offentlige sygehusvæsen.
Det afgørende er ikke, om den her omfartsvej, som jeg talte om lige før, er produceret af en offentlig entreprenør eller en privat entreprenør.
Det afgørende er, at vi alle sammen må køre på vejen, og det afgørende er derfor, når vi snakker sundhed, at alle kan få et tilbud i verdensklasse uanset deres øvrige økonomiske formåen.
Og det er derfor, at vi skal holde fast i et skatteyderbetalt system.
Regeringen har med skattefritagelsen af arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer medvirket til, at langt flere danskere end hidtil nu har adgang til sundhedsforsikringer.
Når regeringen sideløbende har løftet det offentlige sundhedsvæsen ved at tilføre 18 mia. kr. fra 2001 til 2009, og når vi har styrket patienternes rettigheder i forbindelse med livstruende sygdomme, nedbragt ventelisterne, og givet patienterne flere valgmuligheder, og når dødeligheden af hjertesygdomme er faldet kraftigt, når middellevetiden er steget betydeligt osv. osv.,
så mener jeg i høj grad, at regeringens sundhedspolitik har været vellykket.
Succesen i vores sundhedsvæsen er et fald i dødeligheden, flere operationer, længere levetid og først og fremmest meget kortere ventelister.
Det har været en succes siden 2001, og det er det udvidede frie valg, der har medført det.
Det udvidede frie valg har som forudsætning, at der er to væsener: et privat og et offentligt.
Alle sundhedsforsikringerne - og det kan jeg notere som et objektivt faktum -
er jo virksomhedsbetalte, og derfor er det ikke skatteyderbetalt.
Det betyder, at der altså er nogle private virksomheder og nogle forsikringsselskaber, der tilfører sundhedsvæsenet nogle ressourcer.
Det kan jeg da ikke være utilfreds med.
Men som sundhedsminister, når vi skal kigge på det principielle, arbejder jeg for, at der er fuldstændig fri og lige adgang for alle.
Det er derfor, at jeg holder fast i det udvidede frie valg som værende midlet til til stadighed at kunne tilbyde alle danskere uanset økonomisk formåen et skatteyderbetalt tilbud.
Det er succesen.
Per Clausen (EL), 2008-10-08:
Men det er vel stadig væk rigtigt, at vi bruger skatteydermidler til at sikre, at nogle mennesker kan komme foran i køen.
Og ministeren får det ligesom til at lyde, som om det er sådan noget, alle kan få, og at der er lige vilkår.
Ministeren er vel klar over, at pensionister, arbejdsløse og kontanthjælpsmodtagere ikke har den her mulighed.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-10-08:
Jo, men der er jo desværre ikke noget, der er enkelt.
Men der kommer endnu flere penge ind, for heldigvis er skatten under 50 pct., så når man kun fradrager med et mindre beløb, kommer der flere penge ind i systemet, betalt af de private.
Det frigiver ressourcer ovre i det offentlige.
Men den diskussion synes jeg sådan set ikke er så interessant.
Det, der er interessant, er, hvad vi i det offentlige - og jeg er altså chef for det offentlige system i sundhedsvæsenet - har af principper for sygdomsbehandling, og dér er princippet, at uanset økonomisk formåen skal man have et rigtig godt tilbud.
Derfor arbejder jeg for, at det udvidede frie valg er så effektivt, at folk, hvis de i det hele taget har tegnet en sundhedsforsikring separat og den ikke bare er blevet klasket sammen med noget andet - jeg har nemlig en mistanke om, at det er sådan salget sker - vælger dem fra, fordi de siger: Jamen jeg har jo det udvidede frie valg; det er jo det bedste for mig.
Sådan ville jeg personligt selv tænke.
Jens Peter Vernersen (S), 2008-10-08:
Jeg var til en konference her forleden med lægemiddelindustrien, som jo netop viste, hvor store problemer der var med ulighed i sundheden, og som viste, hvor store problemer der var i forhold til behandlingen af de forskellige befolkningsgrupper.
Og når man ser på et område som hjerte-kar-sygdomme, som ministeren her nævnte der også var succes med, så kan man sige, at det var en succes, da vi fik den første hjerteplan.
Men den succes har regeringen også sat over styr.
Netop her for et år siden kom de første tal frem, der viste, hvor galt det var gået på det område.
De viste, at man med hensyn til forundersøgelser på hjerteområdet kunne have en ventetid på både 20 og 30 uger de fleste steder, og behandlingen efterfølgende, ja, det var også noget, der lå derude i horisonten.
Det er jo derfor, Hjerteforeningen siger, at det er katastrofalt.
O.k., så har man skudt nogle penge ind nu her på finansloven, efter aftale med regionerne, men det ser jo ud til, at regionerne stort set modregner lige så meget, fordi de er udsat for store sparekrav.
Jeg synes, det er dybt problematisk, hvis det er virkningen af det her.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-10-08:
Nu synes jeg, at hr. Jens Peter Vernersen - når man nævner eksempler på, at der er nogen, der venter 20 og 30 uger på en forundersøgelse skylder at fortælle, at de pågældende patienter rent faktisk, enten inden for samme region eller ved at bevæge sig over i en anden region, kan komme til forundersøgelse noget tidligere; det er muligt.
Og regeringen har i den seneste økonomiaftale for 2008 afsat ekstra penge, for at vi kan komme af med puklen i forbindelse med folk, der venter på en forundersøgelse i forbindelse med hjertesygdomme.
Med hensyn til hjertesygdomme har vi ikke noget at skamme os over; der har vi succes.
Vi har nogle af de bedste læger; vi har det maskineri, vi skal have; og vi har en højere overlevelse hos folk med hjertesygdomme end i landene omkring os.
Så det er en succeshistorie på hjerteområdet.
Jeg er godt klar over, at Socialdemokraterne ikke ønsker, at der skal være fradragsret for sundhedsforsikringer.
Det er jo fair snak fra Socialdemokraternes side.
Det ville jo rulle systemet tilbage til den tilstand, som det var i, da det kun var på direktionsgangen, man havde de her forsikringer.
Men jeg må jo bare i al stilfærdighed notere mig, at det da er en underlig tilgang for et parti med en tradition i forhold til fagbevægelsen, at man siger, at alle almindelige lønmodtagere, som i dag har glæde af at have en sundhedsforsikring, ikke længere må have det.
Det er det, jeg kan forstå.
Det er fradragsretten, der har gjort, at ganske almindelige lønmodtagere har fået de her sundhedsforsikringer.
Per Clausen (EL), 2008-10-08:
Det har jeg måske en anelse svært ved at begribe.
Som jeg også sagde før, er konsekvensen af, at man indførte skattefrihed i forhold til sundhedsforsikringerne, jo ikke den, at det flytter fra direktører til andre, men at vi går ind direkte og understøtter, at nogle mennesker får mulighed for at stille sig forrest i køen i stedet for, som det var tidligere, at folk selv skulle betale - det er fuldstændig rigtigt - og de også selv skulle betale skatten for den ydelse, som de i givet fald fik.
Mener ministeren, at det er et ansvarligt forslag at lade halvdelen af sundhedssektoren være på private hænder, efter at de seneste års øgede private deltagelse har medført større ulighed i adgangen til behandling, og at øget privatisering i andre lande har medført stigende sundhedsudgifter?
Skriftlig begrundelse
Ministeren udtalte på sit partis landsråd, at han gerne så op til halvdelen af sundhedssektoren på private hænder.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-10-08:
Jeg kan ikke inden for 2 minutter forholde mig til hr. Per Clausens påstande om øget ulighed og om effekterne af privatisering i andre lande.
Jeg ved ikke, hvilken dokumentation der er for dem.
De påstande må derfor stå for hr. Per Clausens egen regning.
Jeg kan kun sige, at jeg ikke har foreslået, at halvdelen af sundhedssektoren skal være på private hænder.
Jeg har tværtimod sagt, at det for mig ikke er afgørende, om privathospitaler udgør en mindre eller en større del af det samlede sundhedsvæsen.
Modsat hr. Per Clausen frygter jeg ikke, at en større andel af de offentlige sundhedsopgaver bliver løst af private.
Det er der heller ikke noget nyt i.
Hele den primære praksis, som udgøres af alle de privatpraktiserende læger, drives af private og har derfor længe været på private hænder.
Det er også et offentligt tilbud.
I øvrigt er ligheden i adgangen til sundhedsydelserne sikret gennem den solidariske finansiering over skatter, og det ændres ikke af, at antallet af private sygehuse eller klinikker, der behandler patienter for det offentlige, er steget de seneste år.
Det afgørende må være, at vi har et skattefinansieret system, som giver lige adgang til alle.
Per Clausen (EL), 2008-10-08:
Jeg synes jo, det er interessant at høre ministerens udlægning af teksten her, for er ministeren ikke enig med mig i, at der er to ting, der skal være opfyldt, for at man kan få en hurtig behandling i sygehusvæsenet i dag?
Der er i hvert fald to ting, der gør, at man kommer foran i køen.
Den ene er, hvis man er så heldig at have en sundhedsforsikring eller rettere sagt tilhører den del af befolkningen, der har mulighed for at få en sundhedsforsikring.
Den anden er, hvis man er så heldig at lide af en sygdom, som et privathospital mener det kan tjene penge på.
De to afgørende præmisser for det her er sådan set sundhedsforsikringer, og at man har mulighed for at blive behandlet, altså hvis der er et privat sygehus, der kan tjene penge på at behandle den lidelse, man har.
Det vil sige, at det, der handler om at tjene penge, og det, der handler om at forsikre sig, er indført som grundlæggende elementer i vores sundhedssektor.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-10-08:
Jeg fornemmer egentlig, at hr. Jens Peter Vernersen går andres ærinde end det danske sundhedsvæsens, når det er sådan, at det skal udsættes for den evige nedrakning om, at folk venter i alenlange tider.
Der er 40 millioner patientkontakter om året i det danske sundhedsvæsen, og der er 0,1 promille, der klager; det er 4.000 klager.
Og det er også noget, som en sundhedsminister skal tage bestik af og sørge for bliver bedre, men der er altså rigtig, rigtig mange mennesker, som har en god oplevelse i sundhedsvæsenet.
Det synes jeg vi skylder befolkningen at fortælle, og det synes jeg rent faktisk også vi skylder personalet at fortælle.
Men det er jo sådan, at når vi nu suspenderer det her udvidede frie sygehusvalg, som jo er det, der har gjort indhug på de alenlange ventelister, vi overtog i 2001, er det da ikke med min bedste vilje, men fordi vi står i en force majeure-situation efter en strejke, der har været.
Derfor er der desværre en længere venteliste nu på grund af strejken, og den må vi se at få bugt med, og det er derfor, vi suspenderer og giver prioriteringsværktøjet tilbage til regionerne.
Men derefter skal vi være et hundrede procent på borgernes side og give dem det udvidede frie sygehusvalg igen, for det er det, som i en normal situation hakker ventelisterne ned, og det er jo derfor, vi har fået bugt med ventelisteproblemstillingen, som vi overtog i 2001.
Den meget opmærksomme lytter af hr. Per Clausens spørgsmål vil forstå, at det, der bliver spurgt om, er fuldstændig nonsens og selvmodsigende.
For man taler om, at danskere kun kan få behandling, hvis de har en sundhedsforsikring, og samtidig taler man om, at folk kun kan få behandling, hvis det er sådan, at der er et privat sygehus, som vil give den.
Altså, hvis der er et privat sygehus, som vil give behandlingen, så kan alle få den som følge af det udvidede frie valg, og dermed er sundhedsforsikringerne gjort fuldstændig illusoriske.
Det udvidede frie valg gør nemlig, at sundhedsforsikringerne er illusoriske, og jeg kan ikke forstå, at så mange vil tegne dem, men det er vel, fordi de bliver klasket sammen med private pensionsopsparinger, eller hvad ved jeg.
Jeg arbejder på, at de gøres illusoriske, fordi det udvidede frie valg, som er en offentlig ydelse, skal overmatche, skal gøre det bedre end det, man ellers kan få tilbudt.
Det, som jeg synes må være vigtigt for en sundhedsminister, er at sikre fair og lige adgang for alle i et skatteyderbetalt system, og det gør vi med det udvidede frie valg.
Per Clausen (EL), 2008-10-08:
Det, som sundhedsministeren forsøger at snakke uden om, er, at det i dag er sådan, at enten skal man være så heldig at lide af en sygdom, som der er et privathospital, som vil behandle - og jeg tror, at sundhedsministeren helt uideologisk vil give mig ret i, at private virksomheder producerer inden for det område, hvor de kan tjene penge eller også kan man sådan set godt have brug for en sundhedsforsikring, for så er det jo betingelsen for at komme foran i køen.
Det er bare, fordi jeg vil understrege over for sundhedsministeren, at den frie og lige adgang, han taler om, ikke eksisterer.
Den er i dag er afhængig af privathospitalernes mulighed for at tjene penge eller af, at man kan få en sundhedsforsikring, hvad enten det nu er en, man selv har etableret, eller en, man har fået sit firma til at etablere.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-10-08:
Der bliver sagt, at man skal være så heldig at lide af en sygdom, som et privathospital vil behandle.
Det er grundtesen i hr. Per Clausens udgangspunkt, at man skal være så heldig at lide af en sygdom, som et privathospital vil behandle.
Men hvis det er tilfældet, gælder også det udvidede frie valg.
Det er ikke sådan, at de private sygehuse behandler nogle sygdomme under sundhedsforsikringer og andre sygdomme under det udvidede frie valg.
Hvis de kan behandle dem, vil de også kunne behandle dem under det udvidede frie valg, så sundhedsforsikringer er illusoriske.
Jens Peter Vernersen (S), 2008-10-08:
Ministeren siger, at privathospitalerne kan behandle patienter via den udvidede frit valg-ordning, altså patienter fra det offentlige, og forsikringspatienter på fuldstændig ens vilkår.
Det går jeg ud fra ministeren ved ikke holder.
Privathospitalerne laver en aftale med regionerne om behandling.
Der er ikke tilsvarende lavet en aftale med forsikringsselskaberne, eller hvis man betaler af egen lomme på et privathospital.
Priserne for disse behandlinger er ikke ens, og spørgsmålet om, hvorvidt man har kapacitet til at behandle, er noget, der helt og fuldt afgøres af privathospitalet.
Det private hospital kan afvise en behandling og sige, at de ikke har den kapacitet, og så kan de bruge kapaciteten til at behandle forsikringspatienter eller egenbetalende patienter.
Den forskel troede jeg egentlig ministeren var fuldstændig på det rene med.
Det er vel ikke sådan den helt store succes, ministeren har haft på det område, når det er gået så galt.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-10-08:
Jeg synes, der er behov for en definition af det udvidede frie valg, for det udvidede frie valg betyder, at folk, der har en sygdom, som ikke er livstruende, og som derfor har kunnet tåle at vente 1 måned, og når de så har ventet 1 måned, skal det offentlige finde et andet tilbud til dem i enten Danmark eller udlandet, selvfølgelig såfremt en behandlingsmulighed foreligger.
Der er nogle sygdomme, der kan være så vanskelige, at der slet ikke foreligger nogen muligheder på planeten, men ellers skal de finde dem.
Med hensyn til hvorfor det kunne gå så galt med sundhedsforsikringer, som hr. Jens Peter Vernersen udtrykker det, kan man bare sige, at da hr. Jens Peter Vernersens parti var i regering, var det jo en lille eksklusiv skare af direktører og andre på direktionsgangene, der kunne få de her behandlinger.
Vi har jo sagt, at for at man kan få fradragsret for en sundhedsforsikring, så skal den gælde alle på arbejdspladsen.
Det er derfor, at folk langt ind i Dansk Metal og langt ind i LO i dag har en sundhedsforsikring i dag.
Jeg ved ikke, om hr. Jens Peter Vernersen mener, at ganske almindelige lønmodtagere ikke længere skal have lov til at have det.
De har valgt at tegne den, og så kan de gøre brug af den.
Som sundhedsminister arbejder jeg for, at også folk uden sundhedsforsikringer kan få nøjagtig den samme behandling som dem med, fordi det udvidede frie valg skal kunne gøre en sundhedsforsikring illusorisk, men derfor må folk jo godt på privat grundlag tegne sådan en.
Jens Peter Vernersen (S), 2008-10-08:
Jeg går ud fra, at ministeren er fuldstændig på det rene med, at det, Socialdemokraterne har sagt, er, at virksomhederne ikke skal have fradrag, når de betaler forsikringer for medarbejderne.
Vi har ikke nogen som helst planer om at gøre op med forsikringerne.
Det troede jeg egentlig at ministeren var fuldstændig klar over.
Så vil jeg bare sige til det med det udvidede frie valg: Jo jo, men man kan jo ikke forlange af privathospitalerne, at de skal overtage en patient.
Man kan give mulighed for, at patienten kommer over på et privathospital og spørger, om han eller hun kan blive behandlet for den og den lidelse, men det er jo ikke noget, man kan forlange.
Det er jo fuldstændig et marked, det derovre.
Man kan sige, at dig vil jeg ikke behandle, og dig vil jeg behandle, og jeg vil hellere behandle forsikringspatienter, de kan yde en højere betaling, og jeg vil hellere behandle folk, der selv betaler, for de yder en anden betaling end den, som man får via de aftaler, der er lavet med regionerne.
Det synes jeg da er lidt afgørende at man også er helt, helt klar over.
Så sagde ministeren, at regeringen havde sagt, at alle skulle med, når der skulle tegnes en forsikring.
Nu var ministeren jo ikke i Folketinget på det tidspunkt, men det var jeg.
Jeg sad hernede.
Og det var ikke regeringens forslag, at alle skulle have en forsikring, men regeringen kunne ikke få flertal uden.
Den havde netop lavet det sådan, at det var direktøren og andre, som kunne få en forsikring, men det var altså ikke flertal for, og derfor blev det anderledes.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2008-10-09:
Jeg er rigtig glad for, at fru Henriette Kjær indrømmer, at regeringen arbejder for, at vi kan få lov til at købe mere i udviklingslandene med hensyn til vores klimamålsætninger bl.a. på transportområdet.
Med den målsætning, som regeringen har lagt op til, er det i hvert fald muligt, at vi kan købe op til 97 pct. af vores andel på trafikområdet i udviklingslandene.
Det må man sige næsten er at købe det hele.
Det vil sige, at vi i virkeligheden ikke rigtig skal gøre noget ved transportområdet hjemme i Danmark.
Jeg er glad for, at ordføreren indrømmer det, fordi det har faktisk været et tvivlsspørgsmål, som er blevet diskuteret meget frem og tilbage.
Men når ordføreren nu lægger op til, at det faktisk er det, vi vil gøre, hvor vil vi så i virkeligheden gøre noget som helst for at reducere selv i Danmark?
Har vi slet ikke nogen ambitioner om at gøre noget i Danmark, når vi nu er dem, der skal holde topmøde i 2009?
Er det sådan noget med, at vi siger, at det kan vi gøre i udviklingslandene.
Vi tager deres lavest hængende frugter, så de ikke har mulighed for at reducere.
De skal tage den dyre løsning, mens vi i Danmark tager den billige løsning.
Henriette Kjær (KF), 2008-10-09:
Sådan spiller klaveret jo overhovedet ikke.
Det her handler jo ikke om, at vi skal prøve at købe kvoter for 97 pct. af den reduktion, som vi ender med at komme til at påtage os i Danmark.
Vi har i øvrigt selv et stort ønske om at få reduceret CO2-udslippet, og vi er i gang med at lave en ambitiøs klimaplan, der skal følge den trafikinvesteringsplan, der også skal laves.
Der vil komme et udspil fra regeringen senere på efteråret, og der vil SF få lejlighed til at drøfte det med regeringen.
Vi har tænkt os at påtage os et stort ansvar, men en klimaplan skal også være realistisk, og det bedste er jo sådan set, at jorden som helhed får noget ud af en ambitiøs klimaplan, og at det ikke bare er lige her i Danmark, at vi reducerer kraftigt, hvis andre så bare pumper CO2 ud.