Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-01-21:
Til det sidste er svaret nej.
Jeg gjorde det meget klart, at jeg ikke ønskede, at de andre punkter, som der var stor opbakning til, skulle falde på grund af det.
Derfor sagde jeg også, at jeg gerne ville stille et ændringsforslag og tage den del ud.
For der var opbakning hele vejen rundtomkring til de andre punkter.
Nu er vi så strandet i en udvalgsproces, fordi et parti gerne vil have svar på nogle spørgsmål.
Der er så ikke stillet et eneste spørgsmål i de 2-3 måneder, der er gået, og det var en del af min kritik, nemlig at man obstruerer en udvalgsproces af hensyn til en regering.
Det er igen ikke en kritik af ministeren, men en kritik af en noget bizar udvalgsbehandling af et forslag.
Så det var alene det.
Jeg vil også gerne fortsætte og rose forslaget.
Det overlapper en del det forslag, SF kom med i efteråret, og det er vel, fordi vi synes, der er gode ideer i det, og jeg vil gerne trække nogle af dem frem.
Der er det her stærke fokus på tilstedeværelsen af en bistandsadvokat.
Alle tal viser, at flere sager kommer for retten, og at der sker flere domfældelser, hvis der er en bistandsadvokat til stede.
Vi har heldigvis fået uddannelse og efteruddannelse af politifolk ind i uddannelsessystemet, altså at det her er et fokuspunkt, men der er mange politifolk, som godt kunne trænge til noget efteruddannelse i forhold til håndtering af nogle af de her sager.
Jeg vil også trække det frem om en samlet undersøgelse, mere statistik, harmoniseret sagsbehandling og viden om, hvordan flere sager kan ende i retten.
Der er forskellig praksis, tror jeg man kan kalde det, i de forskellige politikredse i Danmark, og det hører jeg også Enhedslisten er meget optaget af at se på, altså hvor man gør det bedst henne, for der er desværre stor forskel på, hvordan sagerne bliver håndteret – og egentlig også fra betjent til betjent eller fra den ene politimand til den næste.
Vi er fra SF's side rigtig glade for, at der er det her store fokus på hele området, også at der er en lang række medier, der hjælper os, og i nogle tilfælde når længere ud, end vi gør fra Christiansborg, i forhold til at sætte fokus på det her.
Så er jeg heller ikke i tvivl om, at ministeren mener det oprigtigt, når han gerne vil komme med nogle forslag, der gavner på det her område.
Men et lille surt opstød her til sidst: Jeg mener ikke, at det er Folketingets partiers opgave at være vandbærer for den til enhver tid siddende regering.
Det er 14 måneder siden, vi i SF fremsatte vores forslag første gang.
Så kom der et valg, og så genfremsatte vi det – Enhedslisten fremsætter et andet forslag, og vi hører hele tiden, vi skal afvente mere viden.
Det er Folketingets opgave, hvis der er et flertal, at sige til regeringen: Vi ønsker, I udmønter et lovforslag på den her baggrund.
Og det er ikke rettet mod ministeren.
Det er altid en ministers ønske at kunne fremsætte sit eget lovforslag, men det er Folketingets partiers opgave at stemme efter overbevisning.
Vi så endda i Retsudvalget, at der var en proces, der blev obstrueret og forlænget af hensyn til det her.
Når det er sagt, vil jeg bare – for at forlade talerstolen i godt humør – sige, at jeg synes, det er rigtig glædeligt, at vi trods alt er enige om, at det her er et rigtig vigtigt område, og at vi alle sammen også gerne vil gøre vores til, at flere sager kan ende i retten, og at der er flere voldtægtsofre, som tør stå frem og også få deres sag prøvet.
Endnu en gang, jeg tror ikke, ministeren kan misforstå det, men jeg har al tiltro til, at ministeren nok skal fremlægge en pakke, som SF kan se sig selv i, og som Enhedslisten måske også kan se sig selv i – det får vi jo at se, når den bliver fremlagt.
Men Enhedslisten har i hvert fald SF's støtte, og nu må vi se, om det overhovedet når så langt.