Charlotte Fischer (RV), 2007-02-21:
På mange måder deler vi jo helt sigtet i det her, nemlig at sikre at vi har en rigtig god behandling, når det gælder børn i det her land.
Dansk Folkeparti vil så nedsætte en arbejdsgruppe, og jeg tænkte først, ja, hvem kan være imod det.
Jeg synes, det altid er en god idé at få kigget tingene grundigt igennem, før man beslutter sig for noget.
Alligevel har vi to indvendinger mod det her.
Jeg er ikke fagekspert, og derfor er det med meget stort forbehold, jeg udtaler mig om det.
Dybest set
Med det jeg ved, lyder det måske som en rigtig god idé, og der er jo også fagfolk, der påpeger, at det ville være en god idé.
Men tankevækkende er det også, at når de bliver spurgt om, hvorvidt behandlingen af børnene i Sverige, hvor man har sådan nogle hospitaler, er bedre, så siger de: Det ved vi ikke.
På mange måder kunne man også læse det som et helhjertet ønske fra folk, som har viet hele deres faglige liv til behandling af børn, at de ønsker at samle og styrke indsatsen mest muligt, men dokumentation for det har de egentlig ikke.
Omvendt kunne man godt være djævelens advokat, for jeg kommer til at tænke på, at børn jo også er mennesker, og hvorfor er det lige, at vi skal isolere børn i nogle særlige enheder?
Det kan også være, de får brug for en specialist længere nede af gangen i en anden afdeling, en specialist på meget højt niveau, som måske ikke vil være tilgængelig på et børnehospital.
Måske tænker vi for meget i mursten, og måske kunne man også ad andre veje nå den højere kvalitet ved tætte samarbejder på den ene eller den anden måde.
Når vi alligevel ikke vil støtte det, er det, fordi vi synes det er vigtigt at respektere den arbejdsdeling, der i virkeligheden er.
Vi mener ikke, at det er en sag for Folketinget her, hvor vi står nu.
Det handler først og fremmest om, at vi som politikere egentlig ikke har de faglige forudsætninger for at mene hverken det ene eller det andet, om det er stort eller småt, eller det skal være samlet, eller det skal være spredt.
Det er det, vi har Sundhedsstyrelsen til, og det er jo det, vi sidder og forventer nu, at Sundhedsstyrelsen er i fuld færd med.
Jeg var som sagt inde og kigge på deres hjemmeside og kunne se, at netop pædiatrien formentlig er noget af det allerførste, som Sundhedsstyrelsen går i gang med at planlægge for.
Jeg mener jo netop, at spørgsmålet om, hvorvidt det faktisk ville være en god idé med meget store enheder, må man da forvente, Sundhedsstyrelsen kommer ud med en mening om, og jeg vil som politiker bestemt følge de anbefalinger.
Jeg har ikke noget som helst grundlag for at mene andet.
Jeg synes også, det handler om at respektere, at vi nu har fået regioner, og hvis de overhovedet skal have en berettigelse – det synes vi jo altså stadig de har, jeg ved ikke med ministeren, det synes han vist også – er det jo netop for at indrette sundhedsvæsenet derude, finde ud af, hvad der skal lægges sammen, og hvordan man skal planlægge de forskellige specialer i overensstemmelse med Sundhedsstyrelsens anbefalinger.
Der mener jeg at hvis vi som Folketing går ind og tager den opgave på os, er vi vel egentlig derhenne, hvor vi kan nedlægge regionerne, for så er der ikke ret meget tilbage at gøre for dem.
Alt i alt synes jeg intentionen er god, og jeg glæder mig rigtig meget til, at ministeren inviterer os over og orienterer os lidt mere om, hvad der foregår i Sundhedsstyrelsen, og hvor langt man er med specialeplanlægningen, for det er selvfølgelig noget, vi alle er meget interesserede i.
Nogle gange kunne jeg godt selv have sådan lidt en fornemmelse af, at det, vi egentlig er valgt til, nemlig at diskutere de overordnede prioriteringer i sundhedsvæsenet, er vi ikke så gode til, men til gengæld er vi rigtig gode til at tage fat på en hel masse, som andre dybest set er bedre til.
På den baggrund kan vi ikke støtte forslaget, og jeg skal sige på SF’s ordførers vegne, at SF heller ikke kan støtte forslaget, og det sker med de samme argumenter.