runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Espersen (DF), 2011-03-23:
Det er også en forvanskning af det, der er blevet sagt, vil jeg sige til hr. Villy Søvndal.
Jeg sagde: Man ved, hvad man har.
Man ved ikke, hvad man får.
Jeg foretrækker ikke Mubarak og Ben-Ali for demokratiske styrer i Egypten og Tunis.
Det gør jeg bestemt ikke, men jeg må sige, jeg foretrækker så langt Mubarak frem for at få et islamistisk broderskab til at sætte kontrollen i Egypten, områdets allerstærkeste magt med knap en halv million mand under våben og jagerfly i størrelsesordenen 600-700 af de mest moderne.
Der vil jeg meget, meget gerne have, at det var en mand, som igennem 30 år trofast har overholdt fredsaftalen med Israel, og som man på en eller anden måde har haft en fornemmelse af ville være til at stole på i sikkerhedsforhold – danske turister har kunnet tage dertil i nogenlunde fred og sikkerhed – frem for at få et islamistisk broderskab på linje med det, der foregår i Iran.
Sådan er det.
Julie Skovsby (S), 2011-03-23:
Det ville være rigtig rart, hvis ministeren ville svare på spørgsmålene.
I dag har jeg spurgt om, hvilke tiltag ministeren ønsker at tage.
Tallene viser klart og tydeligt, at der er sket en tredobling i forhold til indlæggelser af børn, nyfødte, der bliver indlagt med ernæringsproblemer, fordi de bliver udskrevet for tidligt fra sygehuset, inden amningen kommer i gang, fordi der ikke bliver levet op til Sundhedsstyrelsens anbefalinger.
De kommunale sundhedsplejersker er nødsaget til at skære ned på deres forebyggende arbejde.
Det er det, som jeg synes har været meget, meget tydeligt, og jeg tror desværre, vi bliver nødt til at vente på, at der kommer en ny regering, før vi kan se, at der kommer til at ske noget på det her område, sådan at vi kan sikre, at familierne får en tryg start, og at Sundhedsstyrelsens anbefalinger bliver taget alvorligt, og at der ikke mindst er penge til det.
Mener ministeren, at der er behov for tiltag i forhold til at imødegå problemet med nyfødte, der hospitalsindlægges på grund af ernæringsproblemer eller gulsot, og i så fald hvilke?
Bertel Haarder (V), 2011-03-23:
Det er ubestrideligt, medmindre man forhøjer fritvalgsrammen, men det har jo så de konsekvenser, jeg lige har nævnt.
Liselott Blixt (DF), 2011-03-23:
Men det er jeg også ganske klar over.
Det, som vi bare ser, at regionen gør, er, at man så prøver at finde andre patienter, der passer ind i rammen, eller nogle andre, som man synes skal have den ydelse.
Det kommer så til at gå ud over de patienter, som er vant til at komme der, eller dem, vi har påtænkt skal have gavn af den ordning.
Bertel Haarder (V), 2011-03-23:
Jeg kan fortælle, at hvis man forhøjer den økonomiske ramme for et af disse § 79, stk. 2-hospitaler, som f.eks. kunne være epilepsihospitalet Filadelfia, så vil regionerne selvfølgelig skulle kompenseres for de merudgifter, som man derved pålægger regionerne.
Den kompensation indgår så i bloktilskuddet til regionerne, og så skal specialsygehuset indgå en økonomisk rammeaftale med beliggenhedsregionen osv.
Så selvfølgelig kan man forhøje fritvalgsrammen; man kan næsten alt, hvad man gerne vil, men det har altså økonomiske konsekvenser og skal forhandles med Danske Regioner og i hvert fald med beliggenhedsregionen.
Liselott Blixt (DF), 2011-03-23:
Der er ingen tvivl om, at det skulle forbedres, så vi fik en højere fritvalgsramme.
Men her, hvor jeg synes det går galt i byen, er jo netop, når vi ser patienter og personale blive dem, der bliver holdt som gidsler i en sag, hvor man ikke kan finde ud af at forhandle region og sygehus imellem.
Og det er jo ikke første gang, vi ser det og ligesom får nogle sager, hvor man er bange for, at man skal lukke det hele, og personalet står uden arbejde og patienterne ingen steder kan komme.
Det er jo det problem, jeg godt vil have at man ligesom får taget op enten ved en god snak med regionerne eller ved at få lavet nogle aftaler, så vi ikke ser en situation, hvor patienter skal være bange for ikke at kunne få den behandling, som de har brug for.
Bertel Haarder (V), 2011-03-23:
På de andre områder er der flere steder at vælge imellem.
Jeg vil også godt understrege, at inden for de økonomiske rammer, de såkaldte fritvalgsrammer, er der altså plads til et frit valg, og der behandles jo altså både patienter, der selv har udtrykt ønske om at blive behandlet der, og patienter, der ikke har det.
Det kan godt være, at spørgeren synes, den ordning skal forbedres.
Jeg har blot her nævnt, hvordan den kører i øjeblikket.
Liselott Blixt (DF), 2011-03-23:
Og pludselig var rammen jo så opbrugt, og det vil sige, at man faktisk kunne dreje nøglen om 1. april, fordi der ikke var flere penge til netop epilepsipatienter.
Der skal det så siges, at epilepsipatienter jo ikke kan tage andre steder hen, da det er det eneste sygehus, vi har i Danmark, som har denne specialviden og den måde at behandle de her patienter på.
Der mener jeg: Kunne vi ikke specificere det lidt bedre, sådan at regionerne ikke næste gang prøver at lægge noget andet ind, eller at der er et andet specialsygehus et andet sted eller en region, der ved et andet specialsygehus prøver på samme nummer med at inddrage nogle andre ting?
For det gør, at vi får en meget lille fritvalgsramme.
Bertel Haarder (V), 2011-03-23:
Om man er fritvalgspatient afhænger af, om man i forbindelse med henvisning til sygehusbehandling har udtrykt ønske om at blive henvist til et bestemt sygehus eller en bestemt afdeling.
Patienterne har mulighed for at vælge behandling på de specialsygehuse, der er nævnt i sundhedslovens § 79, stk. 2, hvor bl.a. Filadelfia er nævnt, så længe der er plads inden for de såkaldte fritvalgsrammer, dvs. de økonomiske rammer, der er fastsat for hvert af disse sygehuse.
Inden for disse økonomiske rammer behandles både patienter, som selv har udtrykt ønske om behandlingsstedet, og patienter, der ikke har.
Om man er fritvalgspatient eller ej har for patienten kun betydning for, i hvilket omfang man er berettiget til befordring eller befordringsgodtgørelse.
For fritvalgspatienter gælder, at man er berettiget til den befordring eller befordringsgodtgørelse, man ville være berettiget til ved behandling på det sygehus, som regionen ville have henvist til.
I spørgsmålet lægges til grund, at der er behandling, som kun tilbydes på epilepsihospitalet.
Hospitalet har en række specialiserede behandlingstilbud inden for neurologien.
Jeg er dog kun bekendt med en enkelt funktion, hvor hospitalet ifølge Sundhedsstyrelsens specialevejledning er det eneste i landet.
For langt de fleste patienter på Filadelfia er der faktisk andre steder i landet med samme funktion.
Jeg vil godt benytte lejligheden til at slå fast, at epilepsihospitalet efter min mening bør fortsætte sin virksomhed til glæde for danske epilepsipatienter.
Der arbejdes i øjeblikket med at finde løsninger, der kan sikre, at det kan køre videre inden for trygge faglige og økonomiske rammer.
Og jeg vil appellere til, at det arbejde går hurtigt af hensyn til både patienternes og personalets tryghed og ro.
Liselott Blixt (DF), 2011-03-23:
Mener ministeren, at der er tale om fritvalgspatienter, når der ikke er andre sygehuse at henvise til, her tænkes på Filadelfia?
Mener ministeren, at der er tale om fritvalgspatienter, når der ikke er andre sygehuse at henvise til, her tænkes på Filadelfia?
Bertel Haarder (V), 2011-03-23:
Jeg er ikke i tvivl om, at de skal tages alvorligt, og det håber jeg sandelig også at danske læger gør.
Liselott Blixt (DF), 2011-03-23:
Jeg kan godt komme med en afsluttende kommentar og sige, at det vil glæde mig, at vi kan tage de her patienter alvorligt, for de er i klemme nogle steder.
Det vil jeg glæde mig til at vi kan tage fat på.
Bertel Haarder (V), 2011-03-23:
Jeg tror, at spørgeren har ret i, at det for mennesker med ubegribelige og måske store smerter kan være en trøst og en vej til at kunne leve med smerterne, at man får at vide, at der altså er visse patienter, som får disse smerter, og at det er et velkendt fænomen osv.
Det tvivler jeg ikke på, og jeg synes heller ikke, at den måde at tackle smerteplagede patienter på strider mod det, jeg siger vedrørende WHO's internationale sygdomsklassifikation.
Der er jo ikke noget i den klassifikation, som forhindrer, at man tager patienter med smerter meget alvorligt.
Det kan man jo godt gøre, uden at man betegner det som en klassificeret sygdom.
Enhver, der har hørt mig svare stille og roligt, pænt og høfligt og detaljeret her i dag, vil kunne forstå, hvor urimelig spørgerens indledning er.
Så jeg har ikke mere at tilføje.
Julie Skovsby (S), 2011-03-23:
Vi kan jo se det på de her tal, og vi kan se på, hvad det er, der lige nu sker ude i regionerne og i kommunerne, og jeg tror, at alle, som har oplevet at blive forældre inden for de seneste år, kan nikke genkendende til den her udvikling.
Jeg tror, at sundhedsplejersker, jordemødre og mange, mange andre kan nikke fuldstændig genkendende til den her udvikling.
Det samme kan også børneafdelingerne på landets sygehuse.
Jeg er desværre også bange for, at vi heller ikke kommer det nærmere i dag, for sandheden er jo, at vi har en regering, der ikke handler særlig meget i de her dage, og slet ikke på det her område.
Vi har diskuteret det siden efteråret, og spørgsmålet er stadig væk, om ministeren ønsker, at disse anbefalinger skal overholdes.
Eller ønsker man i virkeligheden, at det skal sænkes?
For så synes jeg, man skal sige det klart og tydeligt, sådan at kvinder og kommende forældre i hvert fald ved, hvad det er, de kan forvente af et tilbud, og sådan at de ved, om de skal ud at have fat i en privat sundhedsplejerske.
Bertel Haarder (V), 2011-03-23:
Da jeg ikke på noget tidspunkt har fralagt mig ansvaret, og da jeg ikke på noget tidspunkt har bagatelliseret problemet, og da Sundhedsstyrelsen er på vej med en kortlægning og med tal, som er nyere end dem, som spørgeren her kommer med, så tror jeg ikke, det nytter noget, at jeg føjer mere til her i spørgetiden.
Julie Skovsby (S), 2011-03-23:
Jeg kan oplyse, at jeg også er enig med Ulla Astman, men spørgsmålet er jo sådan set, om ministeren ønsker, at anbefalingerne skal følges.
Når ministeren nu gang på gang siger, at der er tale om en lille stigning, så synes jeg bare, at vi skal tage antallet af børn, det handler om.
Altså, af børn, der genindlægges inden for 10 dage, var der tale om 1.265 i 2005.
I 2005 var der også 1.531 børn, der blev indlagt inden for 28 dage.
I 2009 var det tal steget til, hvis vi først tager tallet inden for de 10 dage, 3.370 børn.
Inden for de 28 dage, hvor det altså var 1.531, var tallet steget til 3.777 børn.
Jeg synes ikke, at det her er en lille procentstigning.
Når ministeren gang på gang siger, at det er regionerne og kommunerne, der har ansvaret for den her store stigning, så må jeg sige, at det passer simpelt hen ikke.
Det er jo sundhedsministeren, der har det overordnede ansvar.
Spørgsmålet er, om ministeren ønsker, at Sundhedsstyrelsens anbefalinger skal overholdes.
Bertel Haarder (V), 2011-03-23:
Det er som bekendt henholdsvis regionerne og kommunerne, der har ansvaret for svangreomsorgen og for de kommunale sundhedsordninger, herunder sundhedsplejerskeordningen.
Det er regionernes og kommunernes ansvar at tilrettelægge og koordinere svangreomsorgstilbuddene til de nybagte forældre og deres børn.
Der har i den seneste tid været en debat om serviceniveauet for svangreomsorgen.
Jeg har selv deltaget i den debat i en morgen-tv-udsendelse, og det blev også debatteret her i salen i november, og som jeg dengang oplyste, har Sundhedsstyrelsen anmodet alle regioner om en kortfattet redegørelse, hvor regionerne skal beskrive det nuværende tilbud, herunder fødselsforberedelse, jordemoder under fødslen, barselstilbud samt på hvilke punkter, fødestederne muligvis ikke lever op til anbefalingerne for svangreomsorgen.
Sundhedsstyrelsen har desuden anmodet KL, altså Kommunernes Landsforening, om en status for, hvordan kommunerne lever op til anbefalingerne for svangreomsorgen, herunder tidspunktet for sundhedsplejerskens første besøg.
Kortlægningen fra Sundhedsstyrelsen er lige på trapperne.
Jeg regner faktisk med at få den i denne uge.
Jeg ser frem til at modtage et resultat, så der bliver klarhed over, i hvilket omfang der eventuelt kan være behov for justeringer eller for at indskærpe anbefalingerne.
Det ville jo være rigtig ærgerligt, hvis der opstår en kamp om opgaverne mellem kommuner og regioner.
Det vigtigste for alle må være at sikre, at de nybagte familier får den hjælp og rådgivning, som de har brug for.
Det er jo i visse tilfælde regionen, som skal sørge for, at nybagte forældre kan klare deres lille barn, men på et tidspunkt overgår det til kommunen, og her skal vi undgå, at der er nogen, der falder ned i en revne mellem de to.
Indledningsvis vil jeg gerne gøre opmærksom på, at der ikke sket nogen stor stigning i antallet af rene genindlæggelser, men det er rigtigt, at der samlet set er sket en stigning i antallet af kontakter efter udskrivelsen.
Det vil altid bero på en konkret sundhedsfaglig vurdering, hvorvidt en gravid kvinde kan føde ambulant, og hvornår en nybagt mor og et nyfødt barn kan udskrives.
Det må forventes, at de kvinder, der føder ambulant, vurderes at være i stand til at sikre det nyfødte barns trivsel efterfølgende – det er jo som bekendt en læge, der vurderer, om kvinden er klar til at komme hjem.
Som nævnt for lidt siden er det regionernes og kommunernes ansvar at tilrettelægge og koordinere svangreomsorgstilbuddene, og som også nævnt før får jeg en redegørelse fra Sundhedsstyrelsen, som har kortlagt området – så får vi klarhed over, hvad der skal gøres.
Jeg vil gerne gentage, at jeg er enig med Ulla Astman, som er regionernes sundhedsudvalgs formand, i, at vi ikke på baggrund af den debat, der har været, skal springe til at forlænge liggetiderne generelt for fødende, for det er helt generelt i dansk sygehuspolitik, at vi skal forsøge at afkorte liggetiderne.
Det er jo ikke altid nogen fordel at ligge længere på hospitalet.
Julie Skovsby (S), 2011-03-23:
Tak for det.
Mener ministeren, at den store stigning i antallet af nyfødte, der indlægges med ernæringsproblemer eller gulsot, hænger sammen med, at der er skåret ned på den tid, forælder og barn er indlagt efter fødslen, samt de kommunale nedskæringer, der sker i det forebyggende sundhedsarbejde og på besøg af sundhedsplejerske?
Hvad angår den lille vækst, der er sket i Region Syddanmark, hvis vi kigger på genindlæggelser med børn, der bliver indlagt, senest 28 dage efter at de er kommet til verden, er stigningen simpelt hen på 230 pct.
Det er en voldsom stigning.
Dertil kommer de børn, der indlægges inden for 10 dage.
Der er der også sket en voldsom stigning, den er på 288 pct., og der er der på landsplan altså næsten tale om en tredobling.
Vi kan også tage det i antal børn.
Der er det altså også rigtig mange børn, det her handler om, og det er et meget alvorligt problem.
Men spørgsmålet var jo: Hvilke tiltag ønsker ministeren at tage for at løse det her problem?
Der kan jeg gentage, hvad jeg gang på gang har sagt i efteråret, om, hvad det er, der viser sig ude i kommunerne og regionerne, og det er, at anbefalingerne ikke bliver overholdt.
Hvilke tiltag vil ministeren tage?
Bertel Haarder (V), 2011-03-23:
Jeg synes, at jeg har forklaret meget grundigt og høfligt, at når der i denne uge kommer en redegørelse for, om kommunerne lever op til anbefalingerne, er det naturligt, at jeg afventer den analyse, før jeg siger, hvad jeg vil gøre.
Og så er jeg altså ikke kun minister for Region Syddanmark, jeg er det for hele Danmark, og der er væksten i antallet af genindlæggelser gået fra 2,3 pct. til 6,1 pct.
Det er for meget, og det er alvorligt, hvis amningen går i skuddermudder, fordi der ikke gives den rette vejledning.
Derfor er jeg glad for, at Sundhedsstyrelsens anbefalinger er så klokkeklare: to besøg af jordemoderen, og det første bør finde sted 1-2 dage efter fødslen, og på tredje- eller femtedagen besøg af sundhedsplejersken.
Det er anbefalingerne.
Og rundspørget til kommunerne handler bl.a. om, om disse anbefalinger bliver efterlevet, og når jeg får et billede af, hvordan det ligger, vil jeg tage stilling til, om der skal gøres noget, og hvad der i givet fald skal gøres.
Julie Skovsby (S), 2011-03-23:
Ja, anbefalingerne er meget klare, men i Region Syddanmark og i Odense, hvor jeg bor, er det sådan, at fødeplanen for regionen siger, at man får telefonisk kontakt med en jordemoder – ikke et besøg – 1-2 dage efter at man har født ambulant.
Og det er sådan i Odense Kommune, at man lige nu har skåret antallet af besøg fra sundhedsplejersken ned fra de anbefalede fem besøg til fire besøg.
Det er det, der er virkeligheden, og det er jo det, vi har fortalt gang på gang her i Folketingssalen.
Så skal vi gerne tage fat i det, når der nu kommer dokumentation for det, men vi har allerede fået dokumentation om, hvor mange nyfødte der bliver genindlagt på sygehusene.
Det har alvorlige konsekvenser for barnet, at amningen ikke kommer ordentlig i gang, og der er altså sket en tredobling; i Region Syddanmark er det over en tredobling af antallet af børn, der bliver indlagt.
Det her er et meget alvorligt problem, og ministeren har i dag ikke kunnet komme med nogen konkrete tiltag, med hensyn til hvordan problemet skal løses.
Bertel Haarder (V), 2011-03-23:
Som jeg lige har sagt, synes jeg altså, det er oplagt at vente på Sundhedsstyrelsens redegørelse, før jeg siger, hvad jeg vil gøre.
Sundhedsstyrelsen har i alle kommuner spurgt, om man lever op til Sundhedsstyrelsens anbefalinger.
Når jeg får et svar, vil jeg tage stilling til, om vi skal gøre noget ved sagen.
Sundhedsstyrelsens anbefalinger er klokkeklare: Der tilbydes to besøg af jordemoderen, hvoraf det første besøg må finde sted i hjemmet 1-2 dage efter fødslen.
Sundhedsplejersken aflægger besøg hos familien på tredje- eller femtedagen efter fødslen, og ved de besøg fokuserer sundhedsplejersken selvfølgelig på barnets trivsel, på amningen og på familiedannelsen.
Der er en meget omfattende vejledning på ganske mange sider – det må være over 100 sider – hvor der ikke er overladt noget til tilfældighederne, så der er jo ingen tvivl om, hvad det er, man skal gøre.
Problemet er, hvis man ikke gør det, og det får vi nu i denne uge en beskrivelse af, og så vil jeg tage stilling til, hvad der skal gøres.
Julie Skovsby (S), 2011-03-23:
Mener ministeren, at den store stigning i antallet af nyfødte, der indlægges med ernæringsproblemer eller gulsot, hænger sammen med, at der er skåret ned på den tid, forælder og barn er indlagt efter fødslen, samt de kommunale nedskæringer, der sker i det forebyggende sundhedsarbejde og på besøg af sundhedsplejerske?
Bertel Haarder (V), 2011-03-23:
Jeg bladrede lige min sagsbunke igennem, for det kunne jo være, at rapporten fra Sundhedsstyrelsen allerede var ankommet til mit bord.
Det er den ikke, men den er altså lige på trapperne, og derfor synes jeg, det må være rigtigt, at jeg afventer redegørelsen for, hvor stor en afstand der er mellem Sundhedsstyrelsens anbefalinger og praksis ude i hjemmene og i kommunerne, før jeg begynder at sige, hvad jeg vil gøre.
Naturligvis sker der, når man sender patienterne tidligere og tidligere hjem, ofte det, at der sker en lille vækst i den procentdel, som bliver genindlagt – det er svært helt at undgå det – men jeg synes også, det er utilfredsstillende, at 6,1 pct. skal hen på sygehuset igen.
Julie Skovsby (S), 2011-03-23:
Tak for det.
Jeg kan bekræfte, at det bestemt ikke er noget nyt problem.
Jeg går ud fra, at de har levet op til deres del af aftalen.
Det, som vi så nu for nylig har fået dokumentation for, er, at det står rigtig galt til.
Der er på landsplan sket næsten en tredobling af antallet af nyfødte, der bliver genindlagt på sygehusene, fordi der er ernæringsproblemer.
Det, der er sket, er, at vi har set nogle voldsomme besparelser, i forhold til hvor hurtigt de fødende bliver udskrevet, og at der samtidig også sker besparelser i forhold til det kommunale forebyggende sundhedsarbejde, altså, at der bliver færre besøg fra sundhedsplejersken.
Det skaber en hel del problemer for de nybagte familier, og et relevant spørgsmål er jo: Hvor meget kan man tillade sig at spare?
Hvor længe vil ministeren tillade, at de anbefalinger, som man har fra Sundhedsstyrelsen, og som er nogle meget klare anbefalinger, men desværre ikke er bindende, ikke bliver overholdt, og hvornår er det så, at grænsen er nået?
Hvornår er det, at ministeren vil tage ansvar for de uheldige konsekvenser, det har for den nybagte familie, og ikke mindst for deres lille barn?
Det vigtigste er vel at spørge ind til, hvad ministeren vil gøre, når anbefalingerne ikke bliver overholdt.
Niels Helveg Petersen (RV), 2011-03-29:
For klarhedens skyld må jeg hellere starte med at sige, at Det Radikale Venstre ikke agter at stemme for lovforslaget i den form, det har.
Jeg synes, at den naturlige fremgangsmåde i en sag som den her er, at økonomi- og erhvervsministeren tager kontakt til sine grønlandske og færøske myndigheder og diskuterer sagen igennem, altså om man på en praktisk måde kan finde ud af at forbedre oplysningsniveauet for de færøske og grønlandske myndigheder.
Det vil være den rigtige metode at anvende.
Og jeg siger tak til ministeren for hans imødekommenhed over for at søge at forbedre niveauet for oplysning.
Så skal man jo huske på – det bør man også huske i den færøske og grønlandske debat – at netop pengepolitikken ikke er et område, som vi normalt beskæftiger os med her i Folketinget.
Tom Behnke (KF), 2011-03-29:
Da den konservative ordfører, fru Carina Christensen, desværre ikke kan være til stede på nuværende tidspunkt, har jeg lovet på hendes vegne at sige, at vi heller ikke fra konservativ side kan stemme for forslaget her.
Vi har læst forslaget og fået den opfattelse, at det allerede i dag er sådan, at både Færøerne og Grønland kan få informationer og rent faktisk også kan få de samme informationer, som den danske minister kan få, og derfor betragter vi forslaget her som værende meget vidtgående.
Men vi forstår godt ønsket og det, der er sigtet med lovforslaget her.
Derfor har vi også noteret os med tilfredshed, at ministeren har givet udtryk for, at der kan være behov for en dialog og en åbenhed om, hvad det er man savner.
Hvad er det, man mangler i Færøerne og i Grønland?
Hvad er det for nogle informationer, de ikke mener de får i dag?
Det vil man gerne være med til at kigge på og åbne op i det omfang, det kan lade sig gøre, men selvfølgelig under respekt for de spilleregler, der også gælder i forhold til ministeren og de informationer, ministeren kan få, og hvilke informationer Folketinget kan få.
Så på nuværende tidspunkt afviser vi forslaget, men vi ser frem til den dialog, der er lagt op til.
Høgni Hoydal (T), 2011-03-29:
Jeg vil bare spørge hr. Edmund Joensen om to ting.
Den ene er: Hvor står det i forslaget, at vi skal have adgang til alle oplysninger?
Hvor står det konkret i lovforslaget?
Den anden er: Mener hr. Edmund Joensen, at det måske er en uansvarlig økonomisk og finansiel politik, der leder frem til bankkrisen, eller skal vi have et system, hvor vi bare kan køre derudad, og så skal der nok være en dansk instans, der redder os i sidste ende, når vi er kørt ud over afgrunden?
Eller hvad er egentlig den politiske holdning hos hr. Edmund Joensen i den sag?