Christian H. Hansen (DF), 2007-05-08:
Jeg skal sige, at da vores ordfører på området, hr. Jesper Langballe, ikke kan være til stede, har den gode teknologi udvirket, at jeg har fået udleveret et stykke papir med hans tale på, og den vil jeg så holde nu.
De ting, der kommer i jegform, er så fra hr. Jesper Langballe.
Dansk Folkeparti stemte ligesom forslagsstillerne, Det Radikale Venstre, imod universitetsreformen.
Vi var dengang betænkelige ved de nye bestyrelser med eksternt flertal.
Alt er nu historie.
Nu har vi universitetsbestyrelserne, og det er lidt paradoksalt, at det i dag er os, der stemte imod, som må sige til regeringen: Så tag dog og brug den universitetsreform; giv bestyrelserne et reelt økonomisk ansvar, så ikke enhver femøre skal vendes i ministeriet, og befri universiteterne for den jungle af regler, der gør administrationen sur for dem.
Kort sagt – og så kommer der alligevel en masse –
indfri de løfter, der lå i reformen om en fornuftig selvstændighed.
Det Radikale Venstres beslutningsforslag er en løs intentionsskitse med en række antydende eksempler på urimeligt bureaukrati.
Vi er fuldstændig enige med De Radikale i deres intention om en regelaflusning.
For at nævne et par eksempler, som ikke står i forslaget: Hvorfor kan universiteterne ikke selv bestemme lønindplacering af deres professorer?
Og hvorfor kan de ikke selv oprette en prorektorstilling, men skal igennem en vandring til mi nisteriet?
Ministeren kan henvise til, at han har oprettet et udvalg med universitetsformands- og rektorrepræsentation til at arbejde med disse ting, men i betragtning af de ti frihedsløfter, der blev givet universiteterne i forbindelse med universitetsreformen, kunne man godt nu så længe efter have ryddet ud i eksempler som dem, der lige er nævnt.
For lige at nævne et træk fra småtingsafdelingen: For et halvt års tid siden skrev ministeriet til universiteterne, at bestyrelsesmedlemmerne fremover skulle honoreres kvartårligt i stedet for årligt.
Helt ærligt, nogen må have for god tid.
Jeg skylder dog ministeriet at nævne, at den fjollede regel skyndsomt blev trukket tilbage.
Vi er ikke mindst enige med De Radikale om, at man nu må få udmøntet universitetsreformens erklæringer om, at universiteterne skal blive virkelig selvejende ved at overtage deres egne bygninger i stedet for det kinesiske æskesystem, hvor de lejer bygningerne af statens ejendomsadministration og får huslejen godtgjort gennem taxameterpenge.
Hvis man gennemførte for samtlige universiteter, hvad der for længst er gennemført for Danmarks Tekniske Universitet, at de overtager egne bygninger til halvdelen af vurderingssummen, så ville de selv kunne belåne friværdien og derigennem finansiere udgifter, som f.eks. universitetsfusionerne har pålagt dem.
På et punkt forekommer De Radikale os ikke at være helt opdaterede, nemlig når de vil have ryddet op i reglerne for godkendelse af nye uddannelser og ændringer i bestående uddannelser.
Vi er jo netop blevet enige om en akkrediteringsordning, som vel lige skal have en chance for at fungere, inden man begynder at ændre systemet.
Sammenfattende mener vi, at man burde overlade universitetsbestyrelserne i forbindelse med de udviklingskontrakter, som universiteterne tegner med ministeriet, at opstille et budget, som ministeriet så kunne godkende, hvorefter man kunne overlade det til universiteternes bestyrelser og rektorat at forvandle midlerne under regnskabspligt for ministeriet.
Kort sagt: Tag nu og behandl universitetsrektorer og bestyrelser som voksne, ansvarlige mennesker, det ville lette forretningsgangen for alle parter.
Der er brug for at få kortlagt den bureaukratiske jungle ved at få beslutningsforslagets intentioner bedre gennemarbejdet.
Derfor vil det være en fin udgang på denne debat, at udvalget skrev en beretning, og at man fik en høring, hvor universitetsfolkene selv kunne sætte kød på skeletterne.
Tro os i Dansk Folkeparti, den opgave ville de tage på sig med meget stor glæde.