Lars Barfoed (KF), 2008-04-16:
Der er mange grunde til, at vi i Det Konservative Folkeparti er meget tilfredse med den finanslovaftale, som er indgået, og dermed med den finanslov for 2008, som vi snart skal vedtage.
Jeg vil benytte lejligheden til at fremhæve bare ni af de gode grunde til, at vi er glade for finanslovaftalen.
For det første er der jo tale om ganske betydelige fremskridt på sundhedsområdet, og jeg skal bare nævne nogle af dem her.
Vi forbedrer forhandlingsforløbet for patienter med livstruende hjertesygdomme, der bliver indført livmoderhalskræftvaccine, ligesom der er afsat penge til meningitisvaccine i børnevaccinationsprogrammet.
Fremover vil vi screene donorblod for at undgå smitte med leverbetændelse og hiv.
I det hele taget er der i de senere år sket ganske betydelige investeringer og forbedringer i vores sundhedssektor.
Samlet set bruger vi nu 21 mia. kr. mere på sundhed og sygehuse og plejehjem, end vi gjorde for ganske få år siden, altså i 2001.
Desværre er det jo netop i dag dagen, hvor arbejdskonflikten på det offentlige sundhedsområde starter, og det vil naturligvis for en tid overskygge de forbedringer, vi er i gang med at foretage på området, men det hører nu engang med i det arbejdsmarkedssystem, vi har i Danmark, og som vi er glade for på trods af de problemer, det også kan medføre, når parterne ikke kan enes.
Den anden af de ni gode grunde er, at vi forbedrer kvaliteten i daginstitutionerne dels ved at sætte en stopper for løsrevne lukkedage, dels ved at sikre forældrebetalt sund mad i alle børnehaver og vuggestuer.
Sund mad i daginstitutioner er både god sundhedspolitik og god familiepolitik.
Men vi understreger forældreansvaret ved at fastholde, at det er forældrene, der skal betale for maden, bortset fra de forældre, som ikke kan; så bliver der nogle særlige ordninger.
En række af initiativerne i kvalitetsreformen er jo direkte forbedring af den service, det offentlige tilbyder borgerne.
Det gælder nogle af de initiativer, jeg lige har nævnt inden for sundhedssektoren og daginstitutionerne.
Det skal der bruges nye ressourcer til, og dem har vi afsat i kvalitetspuljen, hvor vi har afsat i alt 10 mia. kr. i årene fra 2008 til 2011.
Baggrunden for kvalitetsreformen er jo først og fremmest at styrke indsatsen i den offentlige sektor yderligere, så vi i en tid, hvor der i stigende grad bliver mangel på arbejdskraft, kan øge produktiviteten og skabe forbedringer uden nødvendigvis at øge antallet af medarbejdere.
Meget væsentlige dele af kvalitetsreformen knytter sig til den såkaldte trepartsaftale, altså den aftale, vi har med arbejdsmarkedets parter i den offentlige sektor, hvor det bl.a. er aftalt, at der skal investeres mere i uddannelse og der skal investeres mere i bedre arbejdsmiljø og i bedre ledelse i den offentlige sektor.
Det er helt afgørende at satse netop på de felter, hvis vi skal skabe flere og bedre resultater, uden at der bliver flere til at levere varen.
Så er der hele spørgsmålet om afbureaukratisering og kvalitetsudvikling.
Vi sætter gang i et omfattende projekt for at udvikle en offentlig sektor, hvor der er større handlefrihed for den enkelte medarbejder og den enkelte institution - mindre bureaukrati - og hvor medarbejderne bruger mindre tid på administration og mere tid på at levere service til borgerne.
Et sidste og meget vigtigt element i kvalitetsreformen, som jeg vil nævne her, er kvalitetspuljen på 50 mia. kr., afsat i årene 2009 til 2018 til direkte investeringer i fremtidens velfærd.
Halvdelen af beløbet, altså 25 mia. kr., skal bruges til investeringer i sundhedsvæsenet, 22 mia. kr. skal bruges til investeringer i bedre fysiske rammer på plejehjem, skoler, idrætsfaciliteter og daginstitutioner, mens de sidste 3 mia. kr. er afsat til at investere i arbejdskraftbesparende teknologi og nye arbejdsformer.
Som det fjerde af de ni punkter lægger Det Konservative Folkeparti afgørende vægt på jobplanen, der vil styrke udbuddet af arbejdskraft i det her land med ca. 7.000 personer.
Lige præcis jobplanen omhandler jo vores største samfundsøkonomiske udfordring nu og i de kommende år, nemlig mangelen på tilstrækkelig arbejdskraft, og det sker på flere fronter: Ældre motiveres til at blive længere på arbejdsmarkedet eller til at arbejde, samtidig med at de får folkepension; der gennemføres en handlingsplan for at begrænse sygefraværet; og mulighederne for at tiltrække kompetent udenlandsk arbejdskraft bliver forbedret.
For det femte er der i finanslovaftalen tale om væsentlige investeringer inden for uddannelse og forskning: F.eks. sker der en økonomisk ligestilling mellem handelsskolerne og dermed hhx-uddannelsen og så det almene gymnasium; Danmarks Grundforskningsfond får et kapitalindskud på 3 mia. kr.; og på en række områder sker der en opfølgning på globaliseringsaftalen gennem bevillinger til både uddannelser og forskning.
For det sjette er hele den del af finanslovaftalen, der handler om at styrke tryghed, sikkerhed og terrorbekæmpelse, en vigtig konservativ mærkesag.
Det skal være trygt at færdes på gaden, Danmark skal være et trygt og sikkert samfund, og vi Konservative har ingen tolerance over for vold og hærværk.
Derfor er vi glade for, at der sker en styrkelse af Kriminalforsorgen.
Det sker dels gennem bedre uddannelse og udslusning af de indsatte efter endt straf for at modvirke, at de falder tilbage i kriminalitet, dels er der på en række områder tale om en tiltrængt forbedring af forholdene for medarbejderne i fængslerne samt endelig bedre sikkerhed i fængslerne.
Den del af finanslovaftalen indeholder jo også initiativer, der skal skærpe forældreansvaret over for børn og unge, der begår kriminalitet i form af bl.a. vold og hærværk, og så får politiet flere ressourcer til rådighed.
For det syvende er hele den styrkede indsats vedrørende klima, natur og miljø meget højt prioriteret i Det Konservative Folkeparti.
Det ligger i naturlig forlængelse af den såkaldte miljømilliard, vi fik på plads for et par år siden, og nu satser vi altså yderligere, bl.a. på naturparker, vedvarende energi og en klimapulje, der skal styrke klimaindsatsen frem mod klimatopmødet i København.
For det ottende er der hos os Konservative en stor tilfredshed med, at det allerede i indeværende år er lykkedes at styrke udviklingsbistanden.
Vi Konservative ønsker over de kommende år at fortsætte med at styrke indsatsen over for den fattige del af verden.
For det niende - det sidste punkt, jeg vil fremhæve her - er finanslovforslaget udtryk for en ansvarlig økonomisk politik.
Vi stimulerer den samfundsøkonomiske aktivitet med 0,2 pct.
Det er en lille opstramning i forhold til det oprindelige finanslovforslag, og der ligger i finanslovaftalen en række stramninger over for den kommunale økonomi, der skal sikre, at kommunerne holder sig inden for budgetterne.
Det er fornuftigt, fordi kommunerne repræsenterer en meget stor del af den samlede økonomi.
Hvis vi blot lader den samfundsøkonomiske aktivitet vokse uden begrænsninger, risikerer vi en overophedning af økonomien med stigende mangel på arbejdskraft, og det vil føre til inflation, lavere konkurrencedygtighed og svigtende eksport.
Omvendt skal vi jo også være opmærksomme på den begyndende stagnation i verdensøkonomien, der er mest synliggjort ved finansproblemerne i USA.
Det kan føre til en afdæmpning af den økonomiske vækst også i Danmark, og derfor er det ikke klogt at stramme den økonomiske politik for meget.
Så der er altså en hårfin balance i den økonomiske politik.
Når vi er i den situation, er det først og fremmest, fordi den økonomiske politik i Danmark i de senere år er en kæmpe succes.
Vi har den laveste ledighed i over 30 år, og beskæftigelsen har aldrig været større.
Det går rigtig godt!
Men det er jo også derfor, det let kan gå galt, hvis vi for alvor kommer til at mangle arbejdskraft.
I den situation og med det internationale konjunkturbillede, som vi ser, risikerer vi let enten at føre en for ekspansiv økonomisk politik eller at føre en for restriktiv økonomisk politik.
Problemet er jo også, at vi i planlægningen af finanspolitikken pr. definition altid arbejder med tal, der er lidt forældede.
Tallene skal først samles ind og bearbejdes, og når de er klar, kan udviklingen meget vel være begyndt at løbe i en anden retning.
Vi skal med andre ord være forsigtige med det, vi gør, og det er vi så.
Men det siger os også, at vi skal være forsigtige med at bruge finanspolitik til at ville styre den kortsigtede økonomiske udvikling og konjunktur, og derfor bør finanspolitikken som udgangspunkt altid være forholdsvis neutral.
I virkeligheden skal vi lægge mest vægt på at skabe stabilitet og fremgang i den langsigtede økonomiske udvikling, og her drejer det sig om at bruge bl.a. finanspolitikken til at sikre en robust økonomi, dvs. lav inflation, et fleksibelt arbejdsmarked, veluddannede medarbejdere i virksomhederne, en høj investeringsrate i forskning og videndeling, konkurrencedygtige erhvervs- og arbejdsvilkår og en effektiv offentlig sektor.
Det er derfor, Det Konservative Folkeparti arbejder målrettet på at få gennemført skattelettelser, især at nedsætte skatten på den sidst tjente krone markant.
Vi har verdens højeste skattetryk, og det holder ikke i en verden med global konkurrence.
Det gælder om, at det skal kunne betale sig for dygtige og flittige folk at tjene penge i Danmark, og at det skal kunne betale sig at investere i virksomheder i Danmark.
Vi må også se i øjnene, at der er et stort udgiftspres på den offentlige sektor.
Det pres bliver som udgangspunkt kun større i de kommende år.
Det vil stille store krav til os, og vi kan ikke øge skatterne og ad den vej løse problemet.
Skatterne skal tværtimod sættes ned, og derfor er der ingen anden udvej end at prioritere skarpere.
Det må godt være en dyd og en pligt for den enkelte borger at klare sig selv og sine nærmeste uden offentlig bistand, og det vil gøre, at der til gengæld bliver bedre råd til at yde en ordentlig bistand til dem, som ikke kan klare sig selv.
For Det Konservative Folkeparti er det netop tegn på velfærd, hvis de fleste kan klare sig selv, og at der så er en god bistand til dem, som ikke kan klare sig selv.
Men det kræver lige præcis det mod, der skal til for at foretage politiske prioriteringer, og det bliver fremtidens finanspolitiske udfordring at gøre netop det.