Niels Helveg Petersen (RV), 2010-05-25:
Jeg tror ikke, jeg sagde, at det har været skadeligt i rigtig mange år – det kan jeg i hvert fald ikke selv huske jeg gjorde.
Men jeg mener i øvrigt, at det i de sidste i hvert fald 5, 6, 7, 8 år har været skadeligt.
Første gang, vi for alvor fik det skåret ud i pap, var, da Danmark måtte forlade en i øvrigt vellykket, velfungerende operation i Makedonien og træde ud af det, bare fordi operationen overgik fra at være under NATO-ledelse til at være under EU-ledelse.
Det er da et håndgribeligt eksempel på en skadelig virkning.
Jeg er jo i den særlige situation, at jeg selv har været med til at skrive forsvarsforbeholdet i den særlige situation, der opstod, efter at de danske vælgere sagde nej til Maastrichttraktaten i 1992, og hvor der skulle findes en løsning for Danmarks fortsatte medlemskab af EU.
Den fandt vi, og en del af den løsning var så forsvarsforbeholdet.
Men tiden er jo aldeles løbet fra det forbehold.
Det er simpelt hen blevet helt meningsløst.
Vi så det så tydeligt, da Danmark måtte ophøre med at være deltager i aktionerne i Makedonien og Bosnien-Hercegovina.
Hvilken mening giver det, at Danmark kan deltage i en militæroperation, der ledes af NATO, men ikke deltage i en militæroperation, der ledes af EU?
Det giver jo simpelt hen ikke mening.
Og hvis det så kun var inden for EU, at det forbehold var skadeligt for os, men det er det jo ikke; der er en absolut risiko for, at det også smitter af på vores indflydelse i NATO, for de kan jo ikke regne med os, de kan ikke regne med, at vi kan være med i en eller anden aktion, hvis ledelsen af den aktion skulle overgå til EU, hvilket mange af medlemslandene jo ønsker sig.
Så siger man: Jamen vi skal stemme om det hele på en gang.
Her har vi et af de klassiske eksempler på, at det bedste er det godes værste fjende, for her er det sådan, at kan man ikke få det hele, skal vi ikke have noget som helst.
Det er jo et helt meningsløst synspunkt.
I realiteten betyder dette, at en afstemning om vores forbehold er udskudt på ubestemt tid.
Men fordi vi skal have det hele på en gang, udskyder man en stillingtagen på ubestemt tid til noget, der er dybt skadeligt for Danmark, nemlig forsvarsforbeholdet og forbeholdet på det retlige og indre område.
Det er i sandhed, at det ideelle, det bedste, bliver det godes værste fjende.
Og hvorfor så det?
Hvorfor indtager regeringspartierne et så åbenlyst meningsløst standpunkt?
Man kan sige, at europapolitikken er blevet taget som gidsel i samarbejdet mellem V og K og Dansk Folkeparti, og det kommer til at udskyde folkeafstemningen på ubestemt tid, og det beklager vi i Det Radikale Venstre dybt.
Det er jo mærkeligt at høre ordførerne sige: Jamen forsvarsforbeholdet er dybt skadeligt, og derfor skal vi ikke stemme om det.
Det er jo sådan set en argumentation, som er helt forvrøvlet, om jeg så må sige.
Så det er, for at bruge et udtryk, som i en del år var den tidligere udenrigsminister Uffe Ellemann Jensens yndlingsudtryk, strudsepolitik.
Man stikker hovedet i busken og vil ikke se realiteterne i øjnene, som er, at det muligvis har lange udsigter med en afstemning om euroen, men med hensyn til de retlige og indre anliggender og forsvaret kan vi gøre noget ved det, og det kan vi gøre snart.
Der er et kæmpe bredt flertal i Folketinget for at gøre det, vi venter kun på lidt mod og mandshjerte hos Venstre og Konservative.