runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Hækkerup (S), 2014-05-02:
Nej, og at Dansk Folkepartis ordfører ikke har forstået det og ikke er enig med mig, har jeg forstået.
Men jeg vil bare sige, at vi altså i forvejen har en helt almindelig udlændingekontrol, hvor EU-statsborgere selvfølgelig også kan blive undersøgt, og hvor politiet kan undersøge dem.
Og der er det jo sådan, at finder man ud af, at folk er her på ulovligt ophold, så vil de blive sendt hjem.
Og sker det ikke frivilligt, vil det ske sådan, at politiet drager omsorg for, at der kan ske en tvangsmæssig udsendelse.
Det er jo ikke sådan, at vi ikke kan komme af med dem, som vi gerne vil af med, og som ikke er her lovligt.
Og jeg synes altså, det er meget mærkeligt, at man stort set skal gå rundt med rejsedokumenter på sig for at redegøre for, hvornår man har krydset grænsen.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-05-02:
Tak for det og tak for ministerens redegørelse.
Ministeren betonede, at når flere fik en dom med indrejseforbud, måtte vi også finde os i, at flere rejste ind igen, og at der derfor kom flere sager.
Det synes jeg ikke vi skal finde os i.
Jeg synes tværtimod, at straffen for at bryde et indrejseforbud skal være så massiv, at det sender et stærkt pædagogisk og afskrækkende signal.
Ministeren betonede også i sin tale, at man fra regeringens side har gjort meget for at aftale med parter og andre lande, at man kan sende dømte tilbage til afsoning i hjemlandet, og ministeren nævnte før en samtale med sin rumænske kollega.
Det vil jeg gerne kvittere for.
Det synes jeg er fornuftigt.
Vil ministeren kort fra talerstolen fortælle om dette arbejde, der allerede startede under hr. Morten Bødskov?
Er det noget, man har på dagsordenen på de kaffemøder, man sidder til i EU med sine ministerkollegaer, og kan vi forvente, at man indgår endnu flere af de her aftaler inden for kort tid?
Karen Hækkerup (S), 2014-05-02:
Tusind, tusind tak for en rigtig positiv modtagelse af lovforslaget.
Til spørgsmålet vedrørende videoafhøring, som er det, som har medført flest kommentarer, vil jeg sige, at jeg synes, det ville være rigtig godt at få sat den aldersgrænse op.
Jeg har modtaget en henvendelse fra Børnerådet og fra Rigshospitalet, Center for Seksuelle Overgreb, som skrev til mig om den her problemstilling.
Og som kvittering for det har jeg lavet et brev til Strafferetsplejeudvalget og bedt dem om at komme med en model, som forhøjer aldersgrænsen.
Det håber jeg selvfølgelig vil betyde, at vi i kommende folketingssamling vil kunne lave et lovforslag om at hæve aldersgrænsen, som så i givet fald vil kunne tages i anvendelse i hele rigsfællesskabet.
Så det var blot for at sige, at den del af det er på vej.
I øvrigt har lovforslaget været forelagt Grønlands Selvstyre til udtalelse.
Selvstyrets udtalelse og Justitsministeriets bemærkninger er sendt til Grønlandsudvalget, og jeg glæder mig nu til den kommende proces og til, at lovforslaget kan træde i kraft i Grønland, og jeg glæder mig som sagt også til, at vi i fællesskab kan få fulgt op på den vigtige dagsorden, der også handler om at skabe bedre muligheder for børn, som skal videoafhøres.
Vi arbejder hele tiden på at få lavet aftaler med flere lande om at kunne udveksle vores indsatte til afsoning i deres hjemland.
Jeg havde allerede i januar måned, da jeg var helt nytiltrådt, en samtale med min ministerkollega fra Rumænien, og der aftalte vi at få etableret et samarbejde.
Jeg har også senere modtaget et brev fra ham, og vi har haft nogle folk fra Justitsministeriet på besøg.
På den måde forsøger vi, ikke kun med Rumænien, men også med andre lande, at lave aftaler, der gør, at vi kan få en meget bedre udveksling af hinandens indsatte.
For det giver jo ikke meget mening, at man skal sidde og fylde op i et dansk fængsel, hvis man i øvrigt skal have sin fremtid i et andet land, ligesom vi også skal blive bedre til at få taget imod danske indsatte, som sidder andre steder.
Så det, vi skal, er at få lavet flere af de her aftaler, og så skal vi i øvrigt lave et meget mere fleksibelt kontrolsystem, som vi bl.a. gjorde, da vi sendte folk af sted til lufthavnen i Milano for der at foretage check af folks papirer.
Preben Bang Henriksen (V), 2014-05-02:
Folketinget behandler forslaget om skærpet strafniveau for gruppevold, og jeg kan indledningsvis sige, at Venstre er positive over for forslaget.
Forslaget går ud på, at straffen skal skærpes eller kan stige med indtil det halve, hvis overtrædelsen sker af flere i forening.
Man kan så spørge, hvad forskellen så egentlig er til bestemmelsen, som vi har i straffelovens § 81, stk. 2, i dag.
Den siger, at det i almindelighed skal indgå som en skærpende omstændighed, at gerningen er udført af flere i forening.
Jeg skal ikke dechifrere, hvad forskellen bliver.
Det kan man jo først se, hvis beslutningsforslaget vedtages og regeringen retter ind derefter og kommer med et nyt lovforslag.
Der har jeg lyttet til den tidligere ordveksling mellem ministeren og hr. Tom Behnke, og jeg kan kun sige, at man jo kan lave statistikker om alt mellem himmel og jord, men der er nok ikke noget så vanskeligt at lave statistikker om som retssager, fordi selv en lille ændring har betydning.
Ved et tidligere forslag talte vi om, hvor mange sager der ændredes i anken.
Hvis man har fået medhold i 100.000 og nu kun får medhold i 95.000 i landsretten, ja, så har landsretten jo ændret sagen.
I dag skal dommerne vurdere sagens samlede omstændigheder, og i dag skal det indgå som en skærpende omstændighed, at gerningen er udført af flere i forening.
Det er forslagsstillernes opfattelse, at det gør det ikke.
Som jeg nævnte før, kan man ikke føre noget statistisk bevis for det.
Jeg kan se, at forslagsstillerne refererer et eksempel her i bemærkningerne til forslaget.
Jeg kan ikke lade være med at tænke på et andet eksempel på en forbrydelse, der er blevet pådømt af retten i Odense her i efteråret, hvor flere i forening skar øret af en person, forsøgte at kratte øjet ud på vedkommende og i det hele taget torturerede og vansirede vedkommende i alvorlig grad.
Det indbragte den, der var bandeleder, 3 års fængsel, og det vil sige, at han skal sidde i spjældet i 1½-2 år, indtil han prøveløslades, må man forvente.
Det indbragte dem, der havde deltaget i en mindre del af torturen, 2 års fængsel.
Så de skal nok ind i 1-1 2/3 år.
Det var i hvert fald en forbrydelse, der blev udført af flere i forening.
Man kan jo altid diskutere, om man skal basere lovgivningen på enkeltsager osv., men jeg siger bare, at det i hvert fald sammen med mine øvrige erfaringer gør, at jeg har en fornemmelse af, at de her regler ikke praktiseres i det omfang, som de burde blive, altså at straffen ikke er så alvorlig, som den burde være i henhold til straffelovens § 81, stk. 2.
På den baggrund kan jeg støtte forslagsstillernes ønske om at få præciseret, at gruppevold skal, om jeg så må sige, takseres højere.
Karen Hækkerup (S), 2014-05-02:
Jeg synes, at vi skal tage det alvorligt, og det synes jeg egentlig også at vi gør.
Jeg mener, at vi i Folketinget sådan set i bred enighed har vedtaget flere forskellige strafskærpelser, som gør, at man straffer hårdere, når der er tale om forbrydelser, der bliver begået i forening, og hvor der altså er mere end én gerningsmand.
Vi har også mulighed for at lade det indgå som et ekstra strafskærpende element, hvis en gerningsmand har været dømt tidligere for en voldelig forbrydelse, og vi har også mulighed for at give dobbelt straf, hvis man kan bruge nogle af de bandeparagraffer, som vi i øvrigt også har indført.
Så vi har muligheder for at lægge lidt ekstra på straffen, og de bliver anvendt derude.
Igen: Tallene om, at der skulle være flere, der begår gruppevold, kan jeg altså ikke, selv hvis jeg går ud på den anden side af Christiansborgs tykke mure, bekræfte.
Det, jeg i stedet for kan, er at lytte til, hvad Forskningskontoret i Justitsministeriet, som er dem, der har den her viden, siger, og de siger til mig, at tallene ikke kan tages som udtryk for en stigende tendens.
Tom Behnke (KF), 2014-05-02:
Jeg tror, ministeren simpelt hen bliver nødt til at åbne øjnene og måske bevæge sig en lille smule uden for Christiansborgs tykke mure.
Altså, det er oplevelsen i hele samfundet, at der er en stigende tendens til, at de her tøsedrenge, der ikke tør gøre noget på egen hånd, slår sig sammen, og at de voldsoverfald, der kommer til at finde sted, er meget, meget voldsomme – og ofrene lider i den grad overlast.
Man kan jo ikke bare sidde og sige: Der er noget statistisk usikkerhed, så det gør vi ikke rigtig noget ved.
Det har der måske været inden for de sidste par år, men hvis man kigger tilbage gennem tiden, er det et relativt nyt fænomen, og der har jo været en stigning inden for de senere år.
Det er der ingen tvivl om.
Men hvad er det, der skal til, for at ministeren overhovedet vil prøve at tage det her bare en lille smule alvorligt?
Karen Hækkerup (S), 2014-05-02:
Det er ikke korrekt, at der er en eksplosiv stigning.
Som jeg redegjorde for i min tale, kan de tal, der er brugt, ikke tages til indtægt for, at der er tale om en stigende tendens.
Der er tale om nogle tal, som varierer ganske meget fra år til år.
Det fremgår eksempelvis af rapporten, at der i 44 pct. af det samlede antal voldstilfælde i 2008 var tale om, at der havde været mere end én gerningsmand, og i 2009 var det så 36 pct.
Rapporten for 2013 har vi ikke endnu, men den viser, at tallet var lavere i 2013, end det var i 2012.
De her tal synes jeg ikke at man kan tage som belæg for, at der er tale om en stigende tendens, tværtimod.
Trine Bramsen (S), 2014-05-02:
Der kan ikke være to meninger om, at vold og gruppevold er et onde, som vi politikere skal gøre alt, hvad der står i vores magt, for at bekæmpe.
Vi Socialdemokrater deler forslagsstillernes foragt over for voldsmænd og finder det dybt unfair, når grupper går løs på ét offer.
Netop derfor har vi Socialdemokrater sat hårdt mod hårdt i kampen for at undgå den type af sager ved forebyggelse og ved en stærk politiindsats og ikke mindst ved at straffe hårdt.
Beslutningsforslaget pålægger regeringen at fremsætte et lovforslag, som skærper straffen for vold begået af flere i forening, altså gruppevold.
Med lovforslaget skal strafferammen for vold og voldelig sædelighedskriminalitet, som er begået af flere i forening, kunne stige med indtil det halve.
Ved fastsættelsen af straffen skal der allerede i dag lægges vægt på lovovertrædelsens grovhed og på oplysninger om gerningsmanden.
Det fremgår tydeligt af straffeloven, at hvis en gerning er udført af flere i forening, skal det i almindelighed indgå som en skærpende omstændighed i forbindelse med straffastsættelsen.
Hertil kommer, at straffen for vold og grov vold kan forhøjes med indtil det halve, hvis gerningsmanden tidligere er dømt for visse forbrydelser, hvori forsætlig vold har indgået.
Også bandeparagraffen kan anvendes i denne sammenhæng.
Vi Socialdemokrater har ingen fine fornemmelser, når det kommer til strafskærpelser.
Vi har ingen problemer med at slå hårdt ned på voldsforbrydere, hverken når de handler alene eller i grupper, men strafskærpelser skal have en effekt og gøre en forskel, og det er der intet der peger på at dette forslag vil have.
På den baggrund skal jeg meddele, at vi Socialdemokrater ikke kan støtte forslaget.
Tom Behnke (KF), 2014-05-02:
Når nu virkeligheden forandrer sig, bliver vi jo nødt til at forholde os til det.
Det, der er sagen, er, at de gældende regler for så vidt er gode nok.
Vi har den bestemmelse, at hvis det er flere i forening, er der mulighed for, at det er en skærpende omstændighed, og at domstolene kan give lidt mere i straf, og det gør domstolene også – meget lidt, men der er en ekstra straf, når det er gruppevold og det er flere i forening, der begår en kriminel handling.
Så reglerne er jo sådan set er gode nok.
Men virkeligheden løber jo fra lovgivningen, for det, vi ser, er, at til trods for at ministeren synes, at reglerne er gode nok, eskalerer andelen af gruppevold i forhold til vold i det hele taget voldsomt.
Der er en enorm stigning i gruppevolden.
Hvad vil ministeren gøre for at bremse det?
Man kan jo ikke bare læne sig tilbage og sige: Alting er fint, det har virket de sidste 200 år, så det går nok.
Når der pludselig er sådan en eksplosiv stigning, må man jo forholde sig til det og komme med et bud på, hvad vi skal gøre ved det.
Karen Hækkerup (S), 2014-05-02:
Som jeg nævnte, bliver det allerede tillagt vægt, og jeg nævnte også, at formanden for Dommerforeningen er citeret for at have sagt, at en dom på 60 dage typisk bliver øget til 90, hvis der er flere om overfaldet.
Jeg nævnte også, at formanden for Advokatrådets Strafferetsudvalg er citeret for at have sagt, at dommerne helt systematisk bruger lovens bestemmelser og straffer hårdere, når der er tale om, at der er flere i forening, som har begået volden.
Jeg bliver spurgt til nogle konkrete tal, og jeg skal selvfølgelig gå tilbage og undersøge, om ikke de kan fremskaffes, for jeg forstår godt ønsket om dem, og jeg vil meget gerne se, om ikke det kan lade sig gøre.
Peter Skaarup (DF), 2014-05-02:
Det er rigtigt, at vi har fået det her svar på spørgsmål 24, men der fremgår det jo, at Rigsadvokaten ikke er i besiddelse af statistisk materiale over voldsdomme, hvor det forhold, at forbrydelsen er begået i forening, bliver beskrevet som noget, der har betydning for skærpelsen i retssystemet.
Det er derfor, vi sådan set bare efterlyser facts.
Så er det jo meget, meget nemmere at diskutere og meget nemmere også at holde regeringen op på, hvis regeringen mener, at det er en meget skærpende omstændighed.
Så kan ministeren ikke sikre os de facts, så vi eventuelt i næste folketingssamling er blevet klogere på, hvad der egentlig er situationen?
Karen Hækkerup (S), 2014-05-02:
Som jeg nævnte i min tale, refererede jeg til et svar, som er afgivet i november 2013, og jeg har bestemt indtryk af, at nogle af de her tal står i det.
Men hvis Folketinget og Retsudvalget har et ønske om yderligere tal, synes jeg, man skal stille et spørgsmål.
Vi har jo også til brug for udarbejdelsen af talen her naturligvis været i kontakt med Rigsadvokaten, som også har givet os de tal, som jeg har anvendt i talen, og de tal indgår jo så nu i sagsbehandlingen.
Peter Skaarup (DF), 2014-05-02:
Derfor havde vi gerne fra forslagsstillernes side set, at regeringen ville tage nogle initiativer på det her område, og hvis ikke det lige kunne være det, der er her i forslaget,
så i hvert fald et andet forslag, der skærper tonen over for dem, der udøver vold sammen mod nogle svage ofre – som det ser ud til, desværre, at de i mange tilfælde gør.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge, når ministeren siger – og det siger Rigsadvokaten jo også – at det allerede i dag i nogle tilfælde betragtes som en skærpende omstændighed, at volden er foregået i forening, om justitsministeren så vil drage omsorg for, at vi i Folketinget får at vide, hvordan det helt præcis betragtes som en skærpende omstændighed.
Altså, kan ministeren fremvise nogle tal, der viser, at man får en vis procentdel oveni, når der er tale om vold i forening?
Vi har jo forgæves forsøgt at spørge til det i Retsudvalget, og der findes ikke nogen tal.
Vil ministeren fremskaffe de tal?
For i de svar, vi har fået fra den socialdemokratiske justitsminister i sin tid, kan vi jo se, at det findes der ikke nogen tal for, og den fornemmelse, man kan få, når man følger nogle af sagerne, hvad vi er nogle stykker der har gjort, er, at det desværre ikke er noget, det giver noget særlig ekstra, hvis det overhovedet giver noget ekstra, i den faktiske udmåling af straffen hos domstolene.
Så vil Socialdemokraterne give et tilsagn om, at nu får vi nogle klare tal for, hvor meget ekstra det giver i dag?
Og så kan vi jo diskutere, hvor meget ekstra det så skal give i virkeligheden ud fra det politiske ønske, der er på Christiansborg.
Pernille Skipper (EL), 2014-05-02:
Men virkeligheden er jo sådan, at når man dømmer i konkrete straffesager, indgår der rigtig, rigtig mange elementer.
Der indgår elementet, om man har været flere i forening, med hvilken grovhed, handlingen er udført, om den er planlagt på forhånd, om man har en lang straffeattest eller en kort straffeattest, om man er i arbejde, om man er meget gammel, om man er meget ung.
Alle de her ting indgår i vurderingen, og derfor kan man da ikke skemalægge sådan nogle ting, så meget som jeg gerne ville.
Det kommer ikke til at blive virkelighed.
Sådan fungerer et domstolssystem altså.
De handlinger, der er begået i virkeligheden, skal pådømmes af domstolene, og man kan ikke skemalægge dem, selv om vi gerne ville.
Peter Skaarup (DF), 2014-05-02:
Når vi så spørger vores justitsminister, om det giver højere straf, og hvor meget højere straffe, det giver, når man laver gruppevold, så kan vi jo ikke få svar.
Der findes ikke noget materiale, der kan fortælle os det, og derfor er det, jeg vil spørge Enhedslisten, om vi så ikke i det mindste måske kunne ende med den konklusion, at vi siger til justitsministeren: Lad os få noget dokumentation af påstanden, hvis det er en påstand, om at der rent faktisk gives højere straffe.
Kan vi være enige om det?
Pernille Skipper (EL), 2014-05-02:
Jamen jeg fuldstændig enig i, at det skal give højere straf, når en forbrydelse er begået af flere i forening, og sådan er det også i dag, og det sker også.
Altså, sådan bliver det også udmålt af domstolene i dag, så det er der ikke rigtig nogen grund til.
Altså det, det her forslag sådan set betyder i praksis, er jo, at hr. Peter Skaarup mener, at det, at noget er begået af flere i forening, skal føre til endnu højere straffe, end hvis der f.eks. er tale om en anden skærpende omstændighed – at der er tale om en særlig grovhed eller kynisme – fordi det er vigtigere.
Det giver ikke nogen mening.
Hvis hr. Peter Skaarup vil gennemføre det her beslutningsforslag, skylder han at opregne, hvilke af de skærpende og formildende omstændigheder der så er nummer to, tre, fire osv. – ellers kan domstolene ikke finde rundt i det, og så er det i praksis os, der beslutter, hvad der skal dømmes i konkrete sager.
Må jeg så ikke også bruge mine sidste 12 sekunder på at sige, at hr. Peter Skaarup altid vil have højere straffe.
Det er hr. Peter Skaarups automatreaktion på alting.
Hr. Peter Skaarup sætter sig ikke ind i retstilstanden, før han kræver det.
Peter Skaarup (DF), 2014-05-02:
Jeg vil sige til fru Pernille Skipper, at det jo egentlig startede meget godt med den ordførertale, der blev holdt, og det var lige før, man tænkte, at nu kommer der et ja, og så har vi et flertal uden om regeringen, for at vi får en højere straf på det her område.
Det lykkedes så ikke helt til sidst, fordi der kom et eller andet ind om, at vi ikke skulle være dommere, vi skulle bare være lovgivere.
Men det er jo faktisk det, vi er.
Det er jo faktisk det, vi er, i det her forslag.
Vi siger jo faktisk, at vi så fra Folketingets side ønsker, at det skal medføre en klart højere straf, hvis man begår vold i grupper.
Hvorfor gør vi det?
Det er jo, fordi domstolene i nogle tilfælde – og det tror jeg heller ikke kan være gået fru Pernille Skippers næse
Nu har vi i dag en diskussion om datakriminalitet, hvor flere siger: Jamen, det er da rigtig nok, at vi har en strafferamme på flere års fængsel i sådan nogle sager, men der bliver kun givet bøder.
Det er et problem, og det diskuterer vi så.
Kunne vi ikke også godt diskutere det her?
For det er da faktisk vigtigt, at vi kommer de lovlydige borgere til undsætning?
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2014-05-02:
Man må sige, at gruppevold har et potentiale til at kunne blive en særlig barsk oplevelse for offeret, som jo kan blive sat i en situation, hvor han eller hun føler sig afmægtig over for en hel gruppe.
Og det har en helt anden karakter end noget, som – kan man sige – måske bliver udløst af et tilfældigt værtshusslagsmål, hvor der er alkohol indblandet, og hvor det opstår meget pludseligt og tilfældigt.
Derfor skal der også være en straf, som kan mærkes, en konsekvens, som kan mærkes.
Og vi er sådan set tilfredse med, at det allerede i dag indgår som en skærpende omstændighed.
Gør man noget i forening, gør man noget som gruppe, så falder hammeren sådan set også hårdere.
Og justitsministeren har egentlig fint redegjort for her fra talerstolen i dag, hvordan advokater og dommere sådan set også oplever at det bliver brugt ude i virkeligheden.
Jeg synes, man skal være meget varsom med at lave ekstremt detaljeret lovgivning, sådan som jeg synes at beslutningsforslaget lægger op til.
Jeg synes, vi kom rigtig, rigtig galt af sted med knivlovforslaget, som SF godt nok ikke var en del af.
Jeg synes, det er meget fornuftigt, at vi efterlader et skøn til domstolene, så de har mulighed for at tage stilling til det, når der er skærpende eller formildende omstændigheder.
Det synes jeg vi burde være meget mere optaget af.
Jeg har ikke en gylden løsning, jeg kan lægge frem her i dag, men det optager mig sådan set rigtig meget.
Og jeg blev meget inspireret af Jesper Ryberg, som fortalte lidt om det på en retssikkerhedskonference for snart et par uger siden, hvor der var en del af os fra Retsudvalget til stede.
Han sagde, at offerets oplevelse af straffen i den sidste ende handler meget om, hvordan man når hen til slutresultatet – altså, oplever man, at man bliver taget ordentligt imod hos myndighederne, at politiet er høflige og venlige, og at sagen er grundigt vurderet og gennemarbejdet, så er man sådan set også tilbøjelig til at acceptere slutresultatet, at acceptere straffen.
Det synes jeg er meget interessant, og det tror jeg er noget, vi skal arbejde videre med, altså at ofrene oplever, at de faktisk bliver hørt, at de faktisk får den hjælp, som de kan ønske sig, når de her overgreb er sket.
Så det tror jeg er et sted, hvor vi godt kunne lægge noget mere fokus i fremtiden.
Jeppe Mikkelsen (RV), 2014-05-02:
Tak for ordet.
Jeg vil gøre det relativt kort.
Jeg er meget enig med fru Trine Bramsen.
Vi kan i Det Radikale Venstre ikke støtte forslaget.
Som alle andre tager vi naturligvis også skarpt afstand fra vold generelt set og selvfølgelig også fra gruppevold.
Vores hovedårsag til at afvise forslaget er, at det allerede i dag er en skærpende omstændighed, når der er tale om gruppevold, og det mener vi sådan set er tilfredsstillende.
For nu har vi faktisk punket de borgerlige i forhold til at komme med finansiering, når de foreslår strafskærpelser.
Sådan har det lydt både fra regeringen, SF og Enhedslisten, og indtil nu har det været sådan, at man bare har foreslået strafskærpelser uden at tænke over, at det selvfølgelig koster i form af flere fængselspladser.
Retsområdet har været sådan en eller anden lille oase, hvor økonomisk ansvarlighed simpelt hen ikke har været gældende.
Det er den altså på alle mulige andre områder, men den har ikke været gældende lige på retsområdet, når det gjaldt strafskærpelser.
De borgerlige nægtede at finde finansiering til deres forslag og sagde, at det ikke skulle komme an på det, hvis man foreslog strafskærpelser.
Men lur mig, om det ikke har sneget sig ind i det her beslutningsforslag.
Der er faktisk en lille bemærkning til sidst om finansieringen, og så har man faktisk levet op til det ønske, som både regeringen, SF og Enhedslisten har haft, og jeg vil da sådan set gerne takke for, at man nu begynder at overveje finansiering.
Det har vi haft diskussioner om i forbindelse med beslutningsforslaget, som der henvises til.
Men jeg vil gerne takke for, at den i det mindste er med, og så vil jeg da håbe, at det bliver praksis fremadrettet.
Tak for ordet.