Line Barfod (EL), 2009-10-21:
Det nordiske samarbejde er et utrolig vigtigt internationalt samarbejde.
Jeg synes, det er fint, at vi har debatten her en gang om året.
Jeg kunne godt tænke mig, at vi måske nogle gange havde en lidt mere livlig debat, men det må vi jo så prøve at finde ud af hvordan vi kan gøre.
En af de meget vigtige diskussioner, vi skal have på det nordiske område, er jo om Stoltenberrapporten.
Den skal vi have en særskilt forespørgsel om, så den vil jeg ikke sige mere om her.
Jeg vil så til gengæld sige, at vi jo er rigtig gode til at fortælle om, hvor godt det nordiske samarbejde er, og hvor vigtigt det er.
Så er det jo afgørende, at vi ser på, når det så virkelig gælder, hvordan det fungerer.
Man må sige, at sidste år, da Island kom ud i vel den værste krise, noget nordisk land økonomisk har været i, siden Danmark nærmest gik statsbankerot, gik det ikke så godt med det nordiske samarbejde.
Det har det ligesom ikke rigtig gjort siden.
Jo, Færøerne var der med det samme og ydede straks Island et lån, men de øvrige nordiske lande var ikke villige til at bruge det nordiske samarbejde til at gå ind og sikre, at Island kunne overleve med en nordisk velfærdsmodel.
I stedet har de andre nordiske lande via Den Internationale Valutafond været medvirket til, at der bliver stillet nogle krav til Island, som befolkningen i Island simpelt hen ikke tror på at de kan leve op til.
Det forhandles jo stadig i Island, og vi venter at se, hvad reaktionerne bliver på den seneste udgave af den aftale, der skal indgås med Storbritannien og Holland.
Men det har jo været voldsomme protester, der har været i Island i et år snart.
De lyttede heller ikke til de advarsler, der bl.a. kom fra Den Danske Bank, men også fra andre, om, at den her bobleøkonomi simpelt hen ikke kunne hænge sammen.
Derfor gik det rigtig, rigtig galt.
Men man må også sige, at de spekulanter, der investerede i de islandske banker, og som troede, at de kunne blive ved med at få kæmpe renter, også burde bære en del af ansvaret.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, at det alene er de islandske borgere, der de næste mange, mange år skal betale ved at få skåret dybt i deres velfærd, at der overhovedet ikke ligger noget ansvar på nogen af alle de andre, der har været med til at sige, at det er den her måde, man skal drive økonomi på.
Jeg har svært ved at forstå, at vi ikke i det nordiske samarbejde kunne gå ind og støtte Island i forhold til at finde en model til at komme videre i den her situation, som indebar, at de også kunne fortsætte med at have et velfærdssamfund i Island og ikke de næste mange år fremover skal aflevere en meget, meget stor del af bruttonationalproduktet og kommer til at skære dybt i velfærden med risiko for, at de ryger ud i fattigdom, og det derfor tager dem mange flere år at komme på fode, end hvis der blev sikret en mere rimelig afvikling over længere tid.
Det siger jo også noget om, hvordan det er vi tackler de kriser, vi står i.
Vi står med en kæmpe udfordring både i forhold til den økonomiske krise og i forhold til klimakrisen.
Vi har alle muligheder i Norden for virkelig her at gå ind og gå foran i forhold til resten af verden og vise, hvordan vi skal bruge den situation til at skabe grønne job, til for alvor at investere i vedvarende energi, til at gøre os uafhængige både af gas og olie.
Derfor har jeg, ligesom hr. Niels Sindal og andre har været inde på, lidt svært ved at forstå det her med gasledningen.
Jeg håber, at ministeren kan redegøre lidt nærmere for den russiske gasledning, og hvad det er, der kommer til at ske på det område, og hvad det er, der er baggrunden for, at man ikke fællesnordisk har fundet en måde at håndtere den sag på.
Det virker i hvert fald besynderligt og noget urovækkende, hvad det er, der kommer til at ske på det område.
Hr. Kristen Touborg var inde på ungdommen i forhold til krisen.
Det bliver jo også noget af det, vi skal diskutere på sessionen, fordi vi i velfærdsudvalget har stillet et forslag om, at vi bliver nødt til at se på – og det er fuldstændig afgørende – hvordan vi får et bæredygtigt arbejdsliv.
Vi har herunder foreslået, at vi ser på, hvad vi gør for at sikre, at vi ikke taber en hel generation af unge på gulvet med den nuværende eksploderende arbejdsløshed, lærer af hinanden, i forhold til hvad vi kan gøre for at sikre, at de unge kommer i gang med uddannelse og arbejde og ikke kommer til at gå uden arbejde i lang tid.
Vi skal også se på, hvordan vi får videreudviklet bæredygtighedsbegrebet, så det ikke kun omfatter miljø, men også omfatter mennesker.
Det ville være oplagt, at vi udvikler Svanemærket til også at omfatte forhold for mennesker, også fordi vi har set eksempler på, at produkter, der er Svanemærket, måske nok er i orden i forhold til miljøet, men ødelægger de mennesker, der arbejder, bl.a. hvis de står i gift til knæene, mens de laver batterier.
Det er jo noget, som ville være oplagt også at tage ind i forhold til globaliseringen, altså vise helt konkret, at når vi snakker globalisering i Norden, så ønsker vi en globalisering, som forbedrer vilkårene for mennesker, som sikrer, at der bliver bedre levevilkår og bedre arbejdsvilkår for mennesker over hele verden, og som ikke bare betyder, at vi får billigere varer i Norden, og at der så er nogle i andre dele af verden, der skal have det dårligere.
Det tror jeg ikke der er nogen der vil sige at de ønsker, og derfor bør vi også gøre det konkret, så vi kan sikre, at man tværtimod får hævet de vilkår, man har i andre dele af verden.
I forhold til globaliseringen bliver der jo sagt nogle fine ord om folkeligt engagement i Norden, men det er lidt besynderligt, når man så ser på, at der ikke er nogen konkrete projekter, som handler om at sikre det folkelige engagement.
Der er ikke noget, hvor man går ind og siger: Lad os styrke foreningerne Norden, der er dem, der hidtil i den grad har sikret det folkelige engagement, den folkelige opbakning til Norden.
Tværtimod har man fjernet nogle af de projekter, der tidligere lå i foreningerne Norden, og som var med til at sikre, at folk kendte til det nordiske samarbejde og lærte deres nabolande at kende.
Hvis vi skal gå ind og se på vores budget i det nordiske for at flytte ting fra forskellige andre projekter over til de nye ting, vi gerne vil, så er det fuldstændig afgørende, at vi også er i stand til at gennemskue budgettet.
Vi bliver nødt til som folkevalgte at kunne vide, hvad pengene bliver brugt til, og vi skal kunne få svar på det, så vi kan beslutte, at vi gerne vil flytte penge til noget andet.
Til slut vil jeg bare sige, at jeg mener, det er afgørende, at vi i Norden får gjort op med slaveri, og jeg tror, det er vigtigt, at vi går over til at kalde det slaveri, hvad det er, frem for at kalde det menneskehandel.
For det er vigtigt, at vi fokuserer på den udnyttelse, der ligger af de mennesker – det er slaveri – frem for kun at fokusere på, at de på et eller andet tidspunkt i deres liv er blevet handlet.
Der, hvor den store indtjening ligger for bagmændene, er på udnyttelsen af slaverne, og det bliver vi nødt til at gøre op med.
Vi burde sætte os en målsætning om, at der om 20 år ikke længere er slaver i Norden.
Det burde være muligt for os at opnå, og det ville være en flot målsætning at få sat i det kommende år, hvor Danmark har formandskabet.