runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christine Antorini (S), 2012-03-28:
Nu tror jeg, at alle dem, som ser det her, lytter med og hører vores ordveksling,
hørte, hvad det var, jeg sagde som svar på det første spørgsmål, og at jeg netop gennemgik, hvad det er, der står om kristendomskundskab i paragraffen, herunder det om, at kristendom skal fylde hovedparten af undervisningen.
Det er også beskrevet i forhold til de fælles mål, men det har aldrig været forstået sådan, at man ikke må inddrage andre relevante emner for kristendomsundervisningen.
Jeg vil også gerne understrege, at der ifølge de fælles mål, som der er for faget, skal undervises i andre religioner i de ældste klasser, men man kan selvfølgelig også inddrage det tidligere, hvis det giver mening i forhold til faget.
Jeg synes, det måske er værd at fremhæve over for Dansk Folkepartis ordfører, at Den danske Præsteforening f.eks. synes, at det er helt oplagt, at man også sætter diskussionen om kristendommen i relief og gør den konkret og vedkommende for de mindre elever, ved at man også kan inddrage andre religioner.
Det er jo det, som nogle skoler har gjort, ikke fordi man har skåret ned på undervisningen i kristendomskundskab, men når man f.eks. diskuterer nogle af kristendommens højtider, kan det være en god idé, når der er elever, der har en anden religion, også at diskutere det, som er oppe imod det, som er deres religiøse højtider.
Det, der er afgørende, er de fælles mål, hvor der helt tydeligt står, at kristendommen fylder hovedparten.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-03-28:
Hvordan vil denne henvendelse så præcis finde sted?
Altså, vil vi sende et brev?
Vil vi kontakte dem med den kasket på, eller vil det være udenrigsministeren, der sender et brev til den tyrkiske udenrigsminister – bare for at få det helt præcist på plads?
Villy Søvndal (SF), 2012-03-28:
Vi vil i forhold til vores muligheder fra den danske ambassade i Ankara løbende følge op på de her spørgsmål om krænkelser af menneskerettigheder eller forsamlingsfrihed eller behandling af mindretal eller fængslinger af journalister, eller hvad det måtte være.
Det vil vi ikke bare gøre i form af henvendelser fra ambassaden, men jeg vil også gøre det, når jeg har mulighed for det i møder med de tyrkiske myndigheder.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-03-28:
Det var sådan, at jeg i sidste uge besøgte Roboski, altså landsbyen, hvor de 34 var døde.
Det er en meget lille landsby, hvor det selvfølgelig har haft en kæmpe, kæmpe indvirkning, at man har mistet så mange.
Her talte jeg med de efterladte og også med den eneste overlevende, der er tilbage efter massakren.
De fremhævede alle sammen, at nyheden om massakren var kommet ud, fordi satellit-tv-stationen Roj TV havde bragt nyheden, hvorimod de tyrkiske tv-stationer havde fortiet nyheden, og at den derfor alene var kommet ud på baggrund af den kurdiske tv-station Roj TV, der jo som bekendt sender fra Danmark og ikke er statskontrolleret, som de resterende tv-kanaler i Tyrkiet er det.
Derfor vil jeg gerne høre ministeren, om han er enig i, at den uafhængige nyhedsstation Roj TV i den her sag dermed har spillet en vigtig rolle for pressefriheden i Tyrkiet.
Villy Søvndal (SF), 2012-03-28:
Ja, vi vil opfordre til det.
Vi har selv gode erfaringer fra Danmark med at behandle områder, der ligger lidt længere væk, på en måde, nemlig i form af selvbestemmelse og selvstyre, der jo har gjort, at vi har et meget respektfuldt forhold.
Derfor mener jeg faktisk også, at vi har nogle erfaringer, vi kan bringe videre i forhold til omgangen med forskellige dele af for vores vedkommende et rigsfællesskab.
Det er klart, at vores linje altid vil være, at den her type politiske konflikter aldrig lader sig løse ad væbnet vej.
De lader sig løse ved dialog, og det er derfor, jeg synes, at det – selv efter det her – er opmuntrende, at kurderne og tyrkerne fælles deltager i debatten om en ny forfatning.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-03-28:
Tak for det.
Jeg er også glad for, at ministeren fremhæver vigtigheden af at få en fredelig løsning på den her konflikt.
Det er jo meget vigtigt, at vi fra dansk side er meget klare over for den tyrkiske regering om, at den her konflikt ikke kan løses med våben, men at der er brug for at få den løst ved forhandling og dialog.
Det håber jeg ministeren vil viderebringe til den tyrkiske regering.
Er det tilfældet?
Villy Søvndal (SF), 2012-03-28:
Det er vel den ultimative måde at vedkende sig, at man har skyld i en sag.
Vi vil selvfølgelig opfordre de tyrkiske myndigheder, både gennem ambassaden og de kontakter, vi har i ministeriet, til at få sagen afsluttet så hurtigt, det er muligt, så den her ulykkelige sag kan bringes til ende, og så man kan fortsætte den dialog, der positivt er mellem kurderne og tyrkerne om en ny forfatning.
Jeg kender ikke de konkrete udsendelser, der har været bragt, så det vil jeg være ked af at gøre mig til dommer over.
Men det er klart, at når talen falder på Roj TV, er sagen jo, at Københavns Byret har været enig i anklagemyndighedens påstand om, at Roj TV har overtrådt straffeloven.
Sagen er nu anket, og derfor tror jeg, at det alene af den grund ville være rigtig dumt, hvis jeg gik ind i en vurdering af lige præcis det forhold.
Sagen er i øjeblikket anket, og vi afventer retssagen i den sag.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-03-28:
Selvfølgelig.
Det gør jeg.
Vil udenrigsministeren rette henvendelse til den tyrkiske regering for at påpege den manglende retsforfølgelse af de ansvarlige for det tyrkiske militærs drab på 34 civile nær landsbyen Roboski i den kurdiske del af Tyrkiet den 27. december sidste år?
Det skyldes, at vi mellem den 27. og den 28. december sidste år havde en meget trist situation i det østlige Tyrkiet.
Her var der 34 civile, der mistede livet, og heraf var 19 børn.
De mistede livet, fordi de blev bombet af det tyrkiske luftvåben nær grænsen til Irak.
Det er i den her sag vigtigt at huske på, at de her civile ikke var en del af den væbnede konflikt og dermed var uskyldige ofre.
Vil udenrigsministeren rette henvendelse til den tyrkiske regering for at påpege den manglende retsforfølgelse af de ansvarlige for det tyrkiske militærs drab på 34 civile nær landsbyen Roboski i den kurdiske del af Tyrkiet den 27. december sidste år?
Tak til ministeren.
Jeg beklager min ivrighed før.
Jeg er glad for, at ministeren deler mit håb til den nye forfatning.
Til gengæld er det sådan, at der er gået 3 måneder, og det er jo i en så højspændt konfliktsituation, som vi har lige nu i Tyrkiet, hvor der reelt er tale om en borgerkrig, meget vigtigt hurtigt at få afklaret, hvem der har været ansvarlig, og få de ansvarlige dømt.
Derfor vil jeg gerne høre ministeren: Hvad vil den danske regering konkret gøre i forhold til at fortælle den tyrkiske regering, at vi mener, at det er vigtigt, at de ansvarlige for denne massakre bliver dømt?
Villy Søvndal (SF), 2012-03-28:
Jeg har noteret mig, at den tyrkiske regering klart har beklaget den frygtelige fejl, det var at dræbe, som spørgeren nævner, uskyldige civile, uskyldige børn.
Det førte til 34 civile dræbte under et tyrkisk luftangreb i et bjergpas tæt på den tyrkisk-irakiske grænse.
Jeg har også noteret mig, at den tyrkiske regering har tilbudt at udbetale erstatning til ofrenes pårørende.
Det betyder, at man fra tyrkisk side anerkender, at det var en fejl, men de pårørende har ikke ønsket at modtage erstatning, før skyldsspørgsmålet er afklaret.
De undersøgelser, der er sat i værk af den tyrkiske regering, er endnu ikke tilendebragt, men jeg mener til gengæld, at det står klart, at de tyrkiske myndigheder anerkender, at det var en fejl, og at man har påtaget sig en skyld, som man er villig til både at undersøge og betale for.
Det er klart, at baggrunden for den militære aktivitet i området her er konflikten mellem de tyrkiske myndigheder, militæret, og PKK.
Der er desværre siden 1984, hvor optrapningen startede, blevet slået mere end 40.000 mennesker ihjel, og det er desværre eskaleret siden parlamentsvalget i juni sidste år.
Det er klart, at det ikke er noget, der øger muligheden for at komme på talefod med hinanden.
Det kurdiske spørgsmål er efter min opfattelse et af kernespørgsmålene i det at udarbejde en ny forfatning i Tyrkiet, hvilket man er i gang med i øjeblikket.
Jeg er glad for, på trods af alle de ting der er sket, at BDP, det kurdiske parti, har valgt at deltage i processen.
Det betyder, at der altså stadig er en dialog i gang.
Jeg håber også, at det kurdiske civilsamfund vil deltage aktivt i den her proces, sådan at den nye forfatning bliver et positivt skridt på vejen frem mod at få løst det kurdiske spørgsmål.
Som jeg nævnte under det forrige spørgsmål, følger vi Tyrkiets respekt for menneskerettighederne tæt, herunder behandlingen af mindretal.
Det er spørgsmål, som løbende bliver rejst i vores dialog med Tyrkiet.
Det gælder både på ambassadeniveau og på ministerniveau.
Bjarne Corydon (S), 2012-03-28:
Det er jo tredje omgang, jeg har fornøjelsen af at have den her drøftelse med Liberal Alliance, og det glæder mig hver gang.
Først vil jeg gerne komme med en undskyldning.
Sidste gang jeg debatterede det her spørgsmål, sidste onsdag, hvor jeg debatterede det med hr. Ole Birk Olesen, hr. Joachim B. Olsens partifælle, kom jeg helt fejlagtigt til at gøre gældende, at hr. Ole Birk Olesen skulle have foreslået at skære 150 mia. kr. i den offentlige sektor for at finansiere det forslag, vi her debatterer i dag, og det var forkert af mig, for det var nemlig hr. Joachim B. Olsen, der kom med det forslag, og det blev jeg også rettet i bagefter.
Så det beklager jeg naturligvis.
At det ikke desto mindre er det, man har foreslået, står dermed fuldstændig klart, og det fører så frem til svaret på det her spørgsmål, og det er, at det jo er nemt nok at lave beregninger, der viser, hvilke gunstige effekter man ville få ved at bruge nogle penge – man bruger jo nogle penge, hvis man afskaffer topskatten – men det siger jo intet om, hvordan man finansierer den afskaffelse, medmindre man da vil bombe et hul i statskassen.
Og der forstår jeg, at det er Liberal Alliances politik, at man gør det ved at skære ned i den offentlige sektor – 150 mia. kr.
Og hvor man så skal tage de penge fra, henstår fuldstændig mystisk og uforklaret.
Det kunne f.eks. være på uddannelse og forskning, men det tror jeg ikke ville gavne dansk økonomi.
Christine Antorini (S), 2012-03-28:
Tak for spørgsmålet.
Ligebehandlingsnævnet har i den konkrete sag vurderet, at eleven har været udsat for indirekte forskelsbehandling, og det fremgår af sagen, at Uddannelsescenter Holstebro har fastsat krav om, at alle elever skal smage på al mad.
Skolen kan ikke på grundlag af reglerne om ernæringsassistentuddannelsen forlange, at eleverne skal smage på al mad, og det har Ministeriet for Børn og Undervisning også tilkendegivet ved flere lejligheder.
Der vil altid være elever, der på grund af allergi, diabetes, kultur eller religion ikke kan smage på al den mad, de skal tilberede, men det skal ikke udelukke dem fra at gennemføre en uddannelse.
Jeg finder derfor ikke anledning til at støtte skolen i den omtalte sag.
Så vil jeg bare for en god ordens skyld gøre opmærksom på, at det ligger uden for mit kompetenceområde at give en nærmere bedømmelse af nævnets afgørelse.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-03-28:
Tak til formanden.
Spørgsmålet lyder som følger: Hvilke tiltag har ministeren i støbeskeen for at støtte Uddannelsescenter Holstebro, som af Ligebehandlingsnævnet er blevet dømt til at betale 75.000 kr. i erstatning til en muslimsk ernæringsassistent, der ikke ville smage på maden, og hvad er ministerens holdning til nævnets mildt sagt besynderlige afgørelse?
Morten Bødskov (S), 2012-03-28:
Det, der her er pointen, er, at der er tale om et projekt, som har det formål, at de personer, som indgår i projektet, også gerne skulle ud på den anden side af murene, således at de holder sig væk fra kriminalitet.
Det mener jeg grundlæggende er i alles interesse, og det synspunkt går jeg selvfølgelig også ud fra at Dansk Folkeparti deler, og det synes jeg også at jeg har fået bekræftet.
Derudover er der jo kun at spørge, om det betyder, at man fra regeringens side ikke gør noget for ofrene.
Der må jeg jo bare sige, at hvis man ser på regeringsgrundlaget og lytter til, hvad jeg har stået her og sagt de sidste par onsdage – i øvrigt til hr. Peter Skaarup – er det et synspunkt, der ikke har hold i virkeligheden.
Det er derfor, at vi tager fat.
Jeg synes, at Marlene Duus fortjener stor ros for den debat, som hun har rejst med sin kronik i Politiken, fordi den har sat fokus på spørgsmålet om ofrenes retsstilling.
Det er noget af det, regeringen sidder og arbejder med, og jeg glæder mig som sagt over, at Dansk Folkeparti nu, efter at de er kommet ud af den spændetrøje, som de måske havde på, da de var parlamentarisk grundlag for den tidligere regering, er klar til at se konstruktivt på nogle af de forslag, som regeringen kommer med, og som vi altså sidder og arbejder med i øjeblikket, således at vi kan gøre vilkårene bedre for vores ofre for kriminalitet.
Peter Skaarup (DF), 2012-03-28:
Nu skal det ikke være en diskussion, hvor vi kaster med mudder mod hinanden i debatten om, hvad der skete dengang, og hvad der sker nu.
Jeg tror, at vi er nødt til at kigge fremad og se på, hvad vi kan gøre fremadrettet for at hjælpe ofrene.
Der skete en del ting under den tidligere regering, og jeg håber, at der kommer til at ske nogle ting under den nuværende regering, og det vil vi interessere os meget for i Dansk Folkeparti.
Det, der bare står tilbage, er, at lige så meget ministeren gerne vil snakke om, at regeringen måske er på vej med noget til gavn for ofrene, lige så meget ødelægger man ofrenes retsfølelse over for retssystemet ved at sende den slags programmer.
Selvfølgelig skal medierne ikke have adgang til alt, hvad der foregår i et fængsel.
Det kan ikke være rimeligt.
Ligesom medierne selvfølgelig heller ikke har adgang til alt det, politiet går og arbejder med.
Men særligt i fængslerne og særligt der, hvor der er et hensyn til retsbevidstheden, hvor borgerne forventer, at samfundet overtager at give den sanktion og straf, der er nødvendig, så andre ikke begynder at straffe gennem jungleloven, er der et hensyn at tage til ofrene, ved at vi ikke filmer og bringer alle mulige reportager, der forherliger de kriminelle.
Vi skulle hellere forherlige dem, der fanger de kriminelle.
Morten Bødskov (S), 2012-03-28:
For det første vil jeg sige, at det jo hverken er min eller regeringens holdning eller Kriminalforsorgens holdning, at man skal medvirke i underholdningsprogrammer eller realityprogrammer.
Men konsekvensen af det, hr. Peter Skaarup står her og siger, er jo, at der så skulle dikteres et forbud mod mediernes adgang til vores fængsler, altså mod at lave og sende reportager om livet bag murene, så man kan se, hvad det vil sige at få en straf, som er hård og kontant, og se, hvad det vil sige at arbejde med, at vi får færre ofre for kriminalitet i fremtiden.
Jeg synes, det er en vigtig pointe, at der kan tegnes et billede af, at livet bag murene ikke er og ikke skal være en dans på roser.
Livet bag murene skal have klare konsekvenser, og det har det.
Så skal vi samtidig sikre, at vi får færre ofre for kvalitet, og det betyder, at dem, der begår kriminalitet, skal vi gøre hvad vi kan for at få på rette spor, inden de har afsonet deres dom, således at vi undgår, at de begår ny kriminalitet, når de kommer ud på den anden side af murene igen.
Så vil jeg bare sige, at hensynet til ofrene jo står direkte at læse i regeringsgrundlaget.
Og jeg vil da glæde mig til, at Dansk Folkeparti bakker op om de initiativer, som regeringen kommer med, for det vil jo være en mulighed for at sige fra over for, at man ikke formåede at gøre noget i de 10 år, hvor man selv havde medansvaret for den førte politik.
Peter Skaarup (DF), 2012-03-28:
Jeg ved da ikke, om man, når man følger de her udsendelser, får det indtryk, at livet er hårdt.
Jeg forstår det sådan på dem, jeg taler med om de her udsendelser, at det er ren underholdning, og det er der jo ikke noget særlig hårdt i.
Man bliver forherliget som kriminel, mens ofrene måske ikke er kommet videre med deres liv.
Marlene Duus er et meget godt eksempel, ministeren kender udmærket sagen, og vi har også planer om at få ministeren i samråd i Folketingets Retsudvalg om, hvad vi kan gøre for at hjælpe ofre.
Jeg tror ikke, at Marlene Duus og andre synes, det er rimeligt, at dem, der er gerningsmænd, dem, der har ødelagt Marlene Duus' og andres liv for tid og evighed eller i hvert fald har gjort, at deres liv er fuldstændig ude af kurs, bliver fremmet på den her måde.
Jeg synes, det er i orden, at man resocialiserer, at man prøver at hjælpe nogle ud af kriminalitet, men behøver det at komme i tv? vil jeg gerne spørge ministeren.
Og det er egentlig kernen i det her: Behøver sådan nogle ting, der foregår i fængslerne, og hvor man forsøger forskellige ting, virkelig at fremstå, sådan at hr. og fru Danmark kan se, hvad der foregår, altså når der som her er tale om ren underholdning?
Morten Bødskov (S), 2012-03-28:
Altså, selve projektet er igangsat i foråret 2011.
Jeg har intet at udsætte på de beslutninger, der ligger til grund for det.
Bare så det står klart.
Jeg har heller ingen grund til at kritisere det her projekt for, at det ikke skulle være tænkt som en permanent mulighed for uddannelse af indsatte i vores fængsler.
Det må jeg sige.
Derfor rejser der sig naturligvis det spørgsmål, når man hører hr. Peter Skaarups spørgsmål her i salen i dag, om det dog alligevel ikke betyder noget for hr. Peter Skaarup, at vi har at gøre med kriminelle, som har begået alvorlig kriminalitet, at vi i Kriminalforsorgen gør en indsats for, at de kommer ud som minimum som mindre kriminelle og i bedste fald holder sig helt ude af kriminalitet.
Det er jo det, det her projekt skal ses i lyset af.
Her gør man noget for at forsøge at få folk, som har begået alvorlig kriminalitet, ud og væk fra kriminalitet.
Det synes jeg da er udmærket.
Så er det jo sådan, at der i mange år har været radioprogrammer, avisskriverier, interviews og tv-programmer i medierne, og de har tegnet et billede af, hvordan livet er i vores fængsler.
Det synes jeg er godt.
For en af de ting, de er med til at bevise, er, at livet i vores fængsler er hårdt.
Det er ikke en dans på roser, og det er derfor, at folk skal holde sig ude af kriminalitet.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-03-28:
Nu er religion jo ikke en form for allergi.
Religion er et valg, det er et personligt valg.
Denne ernæringsassistent blev optaget på en uddannelse, hvor vedkommende selvfølgelig vidste, at der også ville blive lavet mad med svinekød.
Vedkommende var selvfølgelig også godt klar over, at hun ville komme ud til institutioner og områder, hvor der skulle laves dansk mad og dermed også tilberedes svinekød, og det er jo svært at lave mad uden at smage på maden.
Det giver næsten sig selv.
Religion er jo ikke en form for allergi.
Så derfor synes jeg nok, at ministeren må tage politisk stilling og helt klart sige til den ernæringsassistent: Det går ikke, vi bor i Danmark, der er ingen, der har tvunget dig til at vælge den uddannelse.
Så vil ministeren ikke offentligt bakke uddannelsescenteret op og sige, at man er i sin gode ret til at sige til ernæringsassistenten, at vedkommende selvfølgelig skal smage på maden?
Altså, vedkommende er jo ikke tvunget ud i den uddannelse.
Det er vi vel enige om.
Christine Antorini (S), 2012-03-28:
Det, som jeg er optaget af, er, at vi har en bred vifte af uddannelser, som er målrettet alle unge, der har lyst til en uddannelse inden for et givet område, og at de kan gennemføre uddannelsen på et højt kompetenceniveau og gå ud og få et arbejde bagefter.
Det gælder også for ernæringsassistentuddannelsen, som er den, der konkret spørges til.
Det er et princip i uddannelserne, og det er også defineret specifikt i forhold til ernæringsassistentuddannelsen, at man ikke kan kræve, at eleverne skal smage på al mad.
Jeg synes, at det var nogle meget konkrete eksempler, jeg kom med, på, hvorfor man ikke kan kræve det i forhold til al mad, og jeg vil gerne gentage dem her: Det gælder, hvis man har allergi eller diabetes eller af hensyn til kultur eller religion.
Den er jo blevet udbudt mange steder, og man har fundet rigtig mange gode løsninger på det, idet der ofte er samarbejde mellem eleverne.
Det betyder også, at hvis der er en råvare, som man af den ene eller den anden grund ikke kan tåle eller ikke vil spise, så har der været et helt problemfrit samarbejde, hvor der er en kollega, der har hjulpet med den smagning, der skulle til der.
Jeg vil gerne igen understrege, at det, der er sket, er, at det er Ligebehandlingsnævnets afgørelse, at der har været udsættelse for indirekte forskelsbehandling i det konkrete tilfælde.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-03-28:
Kristendomsundervisning
– faget hedder kristendom.
Det, der så er sket med undervisningsvejledningen, er, at man har indført et de facto-religionsfag.
Undervisningsvejledningen giver mulighed for, at man faktisk kan sidestille de forskellige religioner i undervisningen, og ministeren har sagt, at det var helt i orden.
Der er planer rundtomkring og bl.a. i København om, at der allerede skal undervises i andre religioner end kristendom fra 1. klasse, bl.a. i islam.
Begrundelsen er hver gang den samme, nemlig hensynet til indvandrerbørn, muslimske børn, i klassen.
Jeg har tidligere brugt det billede, at man heller ikke underviser i kinesisk i danskfaget.
Kristendomsfaget er et kristendomsfag, og så underviser man selvfølgelig i kristendom.
Hvis man vil undervise i islam- og hindureligioner, kan man da gøre det i historieundervisningen eller i samfundsfagsundervisningen.
Det er der intet der forhindrer folk i at gøre.
Altså, jeg må bede ministeren om, at vi kan stole på, at når der står kristendom, bliver der også undervist i kristendom og ikke i alt muligt andet.
Er ministeren ikke enig i det?
Christine Antorini (S), 2012-03-28:
Jeg takker for spørgsmålet, som vi jo tidligere har haft anledning til at drøfte, også i aviserne, og nu i læserbreve, som vi skriver til hinanden, i nogle regionale medier.
Derfor er det godt også at få præciseret her i Folketingssalen, hvad der er op og ned i forhold til kristendomsundervisningen.
Jeg har ingen aktuelle planer om at ændre undervisningsvejledningen til faget kristendomskundskab i folkeskolen.
Det er sådan, at det fremgår af folkeskolelovens § 6, stk. 1, at undervisningen i kristendomskundskab på de ældste klassetrin skal omfatte fremmede religioner og andre livsanskuelser.
Det betyder, at det kun er på de ældste klassetrin, at der er en forpligtelse, og jeg vil godt understrege »en forpligtelse«, til at undervise i fremmede religioner og andre livsanskuelser.
Folkeskolelovens § 6 forhindrer derimod ikke den enkelte lærer i at inddrage andre religioner og livsopfattelser på tidligere klassetrin, hvis det vurderes at være fagligt og pædagogisk begrundet.
Men kristendommen skal stadig være fagets centrale kundskabsområde, og andre emner må ikke fylde så meget, at trin- og slutmålene ikke kan dækkes på betryggende vis.
Denne retstilstand er afspejlet både i bekendtgørelsen om fælles mål og i undervisningsvejledningen.
Der er derfor fuld overensstemmelse mellem folkeskoleloven og undervisningsvejledningen i faget kristendomskundskab.
Det centrale i den her diskussion er derfor lige præcis, om man skal forstå de fælles mål sådan, at det er en maksimumsbeskrivelse af, hvad det er, man må undervise i, og sådan er det ikke med de fælles mål.
Det er nemlig sådan, at man skal leve op til dem, det er forpligtelsen, og hvis der er andre ting, der skal tages med, og som er relevante for undervisningen, så kan man også gøre det.
Og derfor er det også sådan i f.eks. faget historie, at man er forpligtet til at undervise efter kronologi i forhold til kanon, men det er jo ikke det samme, som at man ikke kan inddrage andre ting, der er relevante i forhold til historieundervisningen, men at man dermed kan springe f.eks. i forhold til kronologi, hvis man vel at mærke lever op til de fælles mål.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-03-28:
Tak for det, formand.
Vil ministeren oplyse, hvordan hun vil tilpasse undervisningsvejledningen for kristendomsfaget i folkeskolen, så den atter flugter med § 6 i lov om folkeskolen?
Vil ministeren oplyse, hvordan hun vil tilpasse undervisningsvejledningen for kristendomsfaget i folkeskolen, så den atter flugter med § 6 i lov om folkeskolen?