Lene Espersen (KF), 2014-01-21:
Vi taler om, at over 100.000 mennesker er blevet slået ihjel – hvor lang tid skal vi blive ved med at sidde på hænderne og vente?
Jeg mener bestemt ikke, at en flyveforbudszone vil udvikle sig til en regional konflikt; tværtimod vil den være med til at beskytte civilbefolkningen.
Der er ikke mindst fra amerikansk side skrevet rigtig mange papirer om, hvordan man kunne etablere en sådan zone, og hvor meget der skal til, hvor meget af Assads luftværn og fly, der skal sættes ud, for at sådan en no fly-zone kan opretholdes.
Men vi mener stadig væk, at det ville have været den rigtige vej at gå, og vi kan jo så håbe på nu, at de samtaler, der starter i Schweiz i morgen, kan medvirke til at få sat gang i fredsprocessen og få støttet de moderate kræfter.
Altså, jeg kan jo ikke udtale mig om, hvordan andre lande måtte se på det her, men der er jo ingen tvivl om, at de moderate kræfter i Syrien nu igennem en årrække faktisk har bedt om, at der kom en humanitær korridor i form af en flyveforbudszone, der kunne beskytte de civile.
Og i og med at man kan sige, at de moderate kræfter jo i hvert fald bliver støttet af Saudi Arabien og andre aktører på den sunnimuslimske side, tror jeg faktisk, at der ville være ret stor regional opbakning til en sådan løsning.
Det, der er verdenssamfundets udfordring, er jo primært, at der er lande i FN's Sikkerhedsråd, der overhovedet ikke ønsker at gå den vej, men ønsker, at Assadregimet fortsat skal have fuld mulighed for at bombe og dræbe sin egen befolkning.
Derfor ville man jo selvfølgelig modsætte sig, at FN's Sikkerhedsråd vedtog en sådan resolution.
Men vi mener fortsat, at en flyveforbudszone – det behøver jo ikke være hele Syrien, det kunne være en del af Syrien – kunne være lige præcis det, der gjorde, at både nødhjælpsarbejdere og de civile havde en mulighed for at sikre sig en ordentlig beskyttelse.
Jeg vil gerne på vegne af Det Konservative Folkeparti indlede med at takke udenrigsministeren for den sikkerhedspolitiske redegørelse.
Grundlæggende ønsker Det Konservative Folkeparti, at Danmark aktivt skal tage et medansvar for verdens sikkerhedsudfordringer, først og fremmest fordi globaliseringen og teknologien har medført, at sikkerhedsudfordringer i andre dele af verden også direkte påvirker vores dagligdag i Danmark.
Det er, hvad enten vi taler om pirateri ud for Afrikas Horn, der forsinker og fordyrer den globale handel, eller de islamiske terrorister, der planlægger terrorangreb i Vesten fra Yemen eller Somalia.
Men vi ønsker også at gøre en forskel og tage et medansvar, fordi vi mener, det er vores ansvar at bidrage til at hjælpe andre, når vi kan.
Vi er grundlæggende enige med den sikkerhedspolitiske redegørelse i, at de største sikkerhedspolitiske udfordringer lige nu ligger i Syrien og andre dele af Mellemøsten, hvor der er manglende demokratiske fremskridt.
De ligger også i Sahelregionen, hvor store dele af Afrika er uden sikkerhedsmæssig kontrol.
De ligger i Sudan, Sydsudankonflikten, og i Somalia.
Endelig er der verdenssamfundets evige problembørn: Iran med deres atomprogram og Nordkorea med deres rædselsregime og atomprøvesprængninger, der i bogstaveligste forstand er en tikkende bombe, som skal håndteres.
Endelig savner jeg som mange andre ordførere også, at der står noget mere i redegørelsen om Det Sydkinesiske Hav.
Jeg tror, det bliver en temmelig stor udfordring med den måde, alle parter ligesom også taler konflikten op, men jeg mener bestemt ikke, at man skal undervurdere det, der sker der.
Derimod ser vi med sikkerhedspolitiske briller fremskridt i det arktiske samarbejde.
Vi ser fremskridt i det europæiske samarbejde.
Jeg vil gerne knytte nogle flere bemærkninger til både udfordringer og fremskridt.
Krigen i Syrien kan meget vel ende med at blive vores generations største svigt.
Mere end 7 millioner er flygtet – jeg hører også her i dag nogle sige 9 millioner – og heraf er 2 millioner flygtet til nabolandene.
Over 100.000 mennesker er blevet dræbt, uden at verdenssamfundet og ikke mindst FN har ageret for at få stoppet det.
Ganske vist har man som følge af angrebet på civile med kemiske våben i regi af FN og OPCW med støtte og direkte deltagelse fra Danmark iværksat en destruktion af de kemiske våben – og det vil naturligvis forhindre Assadstyret og andre i at anvende disse fremadrettet.
Vi Konservative mener – og det har vi ment i meget lang tid, i langt over 1 år – at en no fly-zone, altså en flyveforbudszone ville have været den rigtige vej at gå for at lave en humanitær korridor, der kunne sikre en bedre civil beskyttelse.
Ja, det er et militært tiltag, men det ville beskytte de civile.
Det har vi stået temmelig alene med, men vi mener stadig væk, at det var noget af det, verdenssamfundet kunne have gjort.
I Sahelregionen har Danmark ydet et væsentligt bidrag til den franskledede mission i Mali og er fortsat en del af missionen.
Og jeg synes, det er vigtigt her i dag at få sagt, at det er en relevant opgave, og at den opgave, vi løfter der, er noget, vi kan være stolte af.
Situationen i Somalia er fortsat anspændt, men det er værd at glæde sig over, at antipirateriindsatsen med Danmarks medvirken i »Operation Ocean Shield« har vist sig at virke.
Der tages fortsat pirater til fange, og de sættes for en domstol, og vi ser slet ikke længere i samme omfang, at skibe bordes af pirater. Verdens to store problembørn
er Iran og Nordkorea, og de er fortsat en kæmpe udfordring.
Vi vil med meget stor interesse følge udviklingen det næste år for at se på, om der så også er ægte gode viljer bag den retoriske opblødning.
Det nordkoreanske rædselsregime fortsætter sin fjendtlige og provokerende kurs over for omverdenen.
Det er vigtigt, at verdenssamfundet både fastholder en konsekvent linje i forhold til diktaturet, men også sikrer, at det pres, man direkte eller nok nærmere indirekte kan påføre regimet via Kina, bliver endnu mere effektivt.
Verden har mange store udfordringer, men jeg synes også, det er værd i dag at glæde sig over de fremskridt, der sker.
Der er sket store fremskridt på det arktiske område, hvor der ligger spændende nye muligheder.
Vi investerer fra dansk side i et nyt fartøj og nye søredningshelikoptere, og der er et virkelig godt samarbejde, der bliver mere og mere konkret, i Arktisk Råd og også i andet regi for at sikre bedre koordination, ikke mindst i forbindelse med SAR-situationen og -beredskabet.
Vi glæder os over arbejdet med at etablere en arktisk beredskabsstyrke, og det kan være med til at sikre beredskabet bedre på det enorme areal, der dækker Arktis.
I Afghanistan har afghanerne selv formelt overtaget sikkerhedsansvaret, og det bliver spændende at følge præsidentvalget i år, der på mange måder bliver en lakmustest på Afghanistans state of the nation.
Vi sætter stor pris på det transatlantiske bånd og ikke mindst det fremragende samarbejde, der foregår i NATO.
Vi var i går i regi af NATO's Parlamentariske Forsamling i Bruxelles at besøge NATO, og jeg blev faktisk meget opmuntret af de mange spændende initiativer, man er i gang med at forberede frem mod NATO-topmødet i september måned.
Initiativer, som vi i særlig grad vil fokusere på, er jo etableringen af missilforsvaret, der fortjener anerkendelse og også er noget, vi meget gerne ser Danmark deltage helt og fuldt i.
EU-samarbejdet har spillet en vigtig og afgørende rolle med hensyn til at lægge et pres på det iranske atomprogram, men også Beograd-Pristina-dialogen, der gav et gennembrud med normaliseringsaftalen mellem Serbien og Kosova i april 2013, er værd at fremhæve som noget, hvor der virkelig blev gjort en meget stor forskel, og hvor EU's udenrigsrepræsentant, Catherine Ashton, personligt gjorde meget for at få aftalen landet.