Bjarne Laustsen (S), 2010-07-02:
Tag det nu roligt.
Der er først annonceret afstemning kl. 13.52 – kl. 12.52.
Ja, ja, jeg skulle bare lige høre, om man var vågen.
Vi sidder jo godt.
Det, det drejer sig om her ved tredjebehandlingen af L 224, er, at jeg synes, at ministeren overhovedet ikke svarer på nogen af de konkrete spørgsmål, der bliver stillet.
Jeg synes bare – og det kan ikke nytte noget, at ministeren bliver fornærmet – at vi skal have et svar, når vi spørger, hvorfor det her forslag ikke er udsat for en ligestillingsmæssig vurdering.
Så kan vi se, om det er rigtigt, som oppositionen har konstateret, at det vil være sådan, at dette lovforslag først og fremmest rammer kvinder, de ufaglærte, sæsonarbejderne og en lang række af de grupper, der også blev ramt af ændringerne i de supplerende dagpenge i 2008.
Hvorfor kan vi ikke få et svar på det?
Hvorfor går ministeren så op og taler om demonstration og alt muligt andet?
Det ville jo være naturligt at svare på det.
Der er et gab på 110.000, fordi der er forsvundet 70.000 job.
Der er et gab på 110.000 her, som er problematisk.
De er jo simpelt hen bare forsvundet ud af ledighedsstatistikken.
Sådan er der så meget i forhold til opgørelsen af statistikken, men det er en faktuel kendsgerning, at det her vil gå hårdt ud over de folk, der bor i yderområderne, dem med dårligst fleksibilitet og dem med den laveste uddannelsesbaggrund.
Det står ikke til diskussion.
Det, der er problemet, er, at ministeren siger: Jamen så får vi et forslag og nogle reformer her, der ligner dem, de har i landene omkring os.
Det er jo ikke rigtigt.
Sandheden er den, at forholdene er vidt forskellige …
Sandheden er den, at forholdene er vidt forskellige, og derfor kan de heller ikke sammenlignes.
Jeg synes ikke, vi skal lave lovgivning efter, hvordan de har det i Sverige og Tyskland osv.
Vi skal lave lovgivning efter, hvordan vi har det i Danmark.
Den danske aftalemodel skulle gerne være intakt.
Det skulle gerne være sådan, at arbejdsgiverne kan få den arbejdskraft, de gerne vil have, veluddannet og til tiden, og det kan de.
Derfor er det jo helt uforståeligt, at man vil tippe den balance i den danske aftalemodel, der bygger på rettigheder og pligter.
Det er så det, man gør.
Når vi så tillader os at stille spørgsmål om, hvordan det her er skruet sammen, og hvorfor vi ikke kan få alle lovforslagene som en helhed, får vi bare et vrissent svar.
Det synes jeg er synd.
Ministeren siger så, at det her er det rigtige på det rigtige tidspunkt.
Så må det da være ærgerligt, at det ikke er ministeren selv, der er kommet på det, for ministeren, hendes forgænger og hele regeringen har sagt før et valg: I kan regne med os, stem bare på os, vi rører ikke ved dagpengeperioden, og vi rører heller ikke dagpengene.
Det kan I regne med – det er kontraktpolitik så det vil noget – det er noget andet med de socialdemokrater, for dem kan man aldrig regne med.
Når man så selv har lavet et løftebrud af dimensioner, går man op og fortæller, at man ikke ved, hvad Socialdemokratiet vil.
Det har vi jo lagt frem i »En Fair Løsning«, og jeg har sagt hundrede gange her i salen, at de penge, der er sparet på det her område, fører vi tilbage.
Så beder vi arbejdsmarkedets parter om at kigge på sagerne, og så kommer der sikkert en ganske udmærket trepartsaftale ud af det.
Det, vi som lovgivere skal løfte herinde, løfter vi, og det, som arbejdsmarkedets parter skal løfte via overenskomster, bliver løftet der.
Vi har heller ingen planer om at skære i fradragsretten for faglige kontingenter.
Det har vi ikke haft planer om.
Vi betragter det som en omkostning ved at gå på arbejde.
Der er overhovedet ingen forskel der.
Det, der er problemet, er, at der nu er en regning, som regeringen og Dansk Folkeparti selv har skabt, og den vil de udelukkende sende til nogle, der ingen indflydelse har på det her.
Derfor er og bliver det en massakre på dagpengesystemet og den danske aftalemodel, og derfor skal jeg endnu en gang opfordre til at stemme nej til det her forslag, afvise besparelserne og lave noget, der er klogt i stedet for.
Det her fører bare til, at det rammer de forkerte, og at folk bliver marginaliseret på arbejdsmarkedet.