Kristen Touborg (SF), 2009-10-29:
Det kan jeg belyse med en fortælling fra det rigtige liv.
Vores gård i Vestjylland har været i slægtens eje i seks generationer.
Vi var blandt de første 40 landbrugsejendomme i Danmark, hvor stavnsbåndet blev ophævet.
Det skete i 1756, altså 30 år før stavnsbåndet generelt blev ophævet.
Min bedstefar, som altså var fjerde generation på gården, deltog i høj grad i at opbygge andelsbevægelsen, ligesom han var meget aktiv i kampen for at sikre, at husmænd, boelsmænd og landarbejdere kunne opnå rimelige sociale vilkår.
Udstykning af herregårde til husmandsbrug var en del af denne kamp.
Jeg finder, at det er tankevækkende og meget kendetegnende for den udvikling, der er sket i landbrugserhvervet.
Nu er jeg altså ikke så romantisk, at jeg mener, at man skal fastholde Morten Korch-stemningen på landet med små husmandsbrug og med op til 200.000 små landbrugsejendomme fordelt over hele landet.
Men fra det at ændre den landbrugsstruktur, der var gældende for få år siden, til det forslag, som regeringen fremsætter i dag, er der godt nok temmelig langt.
Nu vil regeringen med et pennestrøg fjerne de grundlæggende værdier, som tidligere generationer har bygget op.
Det er en plan, som regeringen har lagt for et stykke tid siden, for man har jo påbegyndt den her afvikling ved de to seneste ændringer af landbrugsloven, og med lovforslaget her fuldføres planen om fuldstændig at fjerne selvforvaltningen i Landbrugsdanmark.
Efter SF's opfattelse er der tale om hovsapolitik.
Burde man ikke have lavet et stort stykke analysearbejde af konsekvenserne af lovforslaget?
Der er dog tale om en fuldstændig grundlæggende omlægning af landbrugsstrukturen.
Ministeren anfører i den skriftlige fremsættelsestale bl.a., at der i gældende lovgivning lægges vægt på at beskytte selvejet og modvirke koncentration af ejendomsretten til jorden.
Det vil jeg sådan set gerne give ministeren lejlighed til at svare på i dag.
I SF er vi fuldt ud opmærksomme på, at landbrugets store organisationer har anmodet om at få en ændring af landbrugsloven, bl.a. fordi en række af de nye herremænd, altså dem, der har købt i hundredvis af hektarer jord til en helt urealistisk høj pris, pludselig opdager, at det ikke hænger sammen økonomisk, og at de ikke kan afhænde gården til den urealistiske pris, som der vil blive tale om.
Jeg kan da godt have forståelse for de nye herremænds problemer, men det har altså nogle konsekvenser, når man handler økonomisk uansvarligt.
Jeg troede faktisk, at i et kapitalistisk samfund som det danske er det en ret, man har, at man kan gå fallit, men det kan jeg forstå at det åbenbart ikke er.
Jeg synes ikke, at det kan være sådan, at staten under disse forhold er pligtig til at rage kastanjerne ud af ilden, når det samtidig betyder, at den sætter de væsentlige værdier i landbrugserhvervet over styr.
Jeg frygter, at gennemførelsen af lovforslaget med alle de grundlæggende ændringer indebærer og betyder, at den sidste generation selvforvaltende bønder har set dagens lys.
I fremtiden vil det blive banker, kreditforeninger, pensionskasser, aktieselskaber osv., der kommer til at besidde Danmarks landbrugsjord.
Det er en helt forkert udvikling og ikke mindst til skade for de unge, som ønsker at være landmænd.
Et sted har landbrugets organisationer dog tilkendegivet, at de ikke er enige med ministeren, nemlig i ophævelsen af fortrinsstillingen.
Hvad vil ministeren gøre ved det?
Jeg tænker, at lovforslagets tilblivelse i øvrigt tilsyneladende i høj grad er foregået på den måde, at ønskerne er kommet fra Axelborg, og så har Christiansborg bare rettet ind.