runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Barfoed (KF), 2008-04-16:
Nu har hr. Ole Sohn gjort en del ud af i dag at henvise til læsning på Socialistisk Folkepartis hjemmeside.
Jeg vil anbefale hr. Ole Sohn at læse på De Konservatives hjemmeside, hvad det er, jeg har sagt i dag, for så vil hr. Ole Sohn opdage, at når jeg har talt om mod til at prioritere, har jeg sagt, at vi først og fremmest skal have mod til at prioritere at sige nej til offentlige ydelser til dem, der i forvejen har nok, for de kan klare sig selv.
Vi skal prioritere de offentlige ydelser til de mennesker, der har mest brug for det i det her samfund, nemlig til de svageste, og det er bl.a. ældre, der har brug for mere ældreomsorg.
Det er ikke sådan nogle steder, vi skal sige nej.
Vi skal tværtimod sige nej til at give almindelige familier, som sagtens kan klare sig selv, offentlige ydelser, fordi det er den eneste mulighed for, at vi i fremtiden kan sikre ordentlig hjælp til de svageste.
Et godt eksempel på det er det, som jeg diskuterede med hr. Morten Bødskov tidligere på dagen, nemlig det forhold, at Socialdemokratiet vil prioritere en meget stor del af de midler, som de vil øge de offentlige budgetter med, til at give gratis mad til børn i familier, hvor forældrene sagtens selv kan betale for maden.
Det er en helt forkert socialpolitisk prioritering og stik imod det, som er konservativ holdning.
Det er en forkert socialpolitisk prioritering, for det er bare at dele ud til alle, så de velhavende også får.
Ole Sohn (SF), 2008-04-16:
Med hensyn til gratis mad kan vi i hvert fald konstatere, at det er de økonomisk dårligst stillede familiers børn, der ingen mad får, og det er nok dem, der har mest brug for det, men det var ikke så meget det.
Jeg vil gerne holde fast i det med de ældre og de syge.
Det Konservative Folkeparti har siddet i regering i 6 år.
Der er sket stramninger i plejen af de ældre i hjemmehjælpen gennem de seneste 6 år.
Antallet af sygeplejersker er katastrofalt faldende og er faldet, siden regeringen kom til, og det er kun blevet værre
både på social- og sundhedsområdet og på hospitalsområdet.
Der er ufattelig få, alt for få unge, der søger ind på social- og sundhedsassistentuddannelsen og på sygeplejerskeuddannelsen.
Hvorfor er det, at regeringen gennem 6 år bare har siddet på hænderne uden reelt at tage fat på det?
Man kan se, at det er gået fra slemt til værre, og nu står vi midt i en katastrofal situation.
Hvornår har regeringen tænkt sig at erkende, at den har begået en fejl og nu må gøre noget for at skaffe kvalificeret arbejdskraft til kerneområderne i velfærdssamfundet?
Lars Barfoed (KF), 2008-04-16:
Der er jo ingen tvivl om, at der er et kæmpe problem på netop dette område, sådan som hr. Ole Sohn påpeger.
Man kan jo ikke bare knipse med fingrene og sige, at nu prioriterer vi det højt, og så er der pludselig en masse, der vil være sygeplejersker.
Det er selvfølgelig en kæmpe udfordring for os at sikre det, men kom ikke og sig, at vi ikke har gjort noget for sundhedssektoren.
Det er nok det, vi økonomisk har prioriteret højest overhovedet.
Så det er en kæmpe prioritering.
Der er aldrig blevet behandlet så mange mennesker, der er aldrig blevet opereret så mange mennesker i sundhedssektoren, som der bliver nu.
Produktiviteten er jo steget enormt.
Det vil vi blive ved med at udvikle, så vi har gjort meget på det område.
Jeg tror, at vi, både når det gælder sundhedsområdet og en række andre samfundsfunktioner, i de kommende år vil se, at der bliver et stigende problem med mangel på arbejdskraft.
Det er derfor, at vi gennemfører en kvalitetsreform i den offentlige sektor.
Det er jo dybest set, fordi vi ud over at prøve at rekruttere så mange som muligt skal skabe bedre arbejdsbetingelser i den offentlige sektor.
Det er derfor, at vi satser mere på uddannelse, og det er derfor, at vi satser mere på arbejdsmiljø og bedre ledelse.
Det er det, der er aftalt i trepartsaftalerne under kvalitetsreformen.
Og det er derfor, at vi satser på alle mulige andre produktivitetsfremmende tiltag.
Vi bruger 3 mia. kr. på arbejdskraftbesparende teknologi i den offentlige sektor, og det er netop for kunne præstere mere, selv om det er svært at få mere arbejdskraft.
Morten Bødskov (S), 2008-04-16:
For ikke så mange valgkampe siden havde De Konservative et slogan, som handlede om, at man af hensyn til samfundsøkonomiens langvarige holdbarhed ikke skulle efterlade regningen i børneværelset, tror jeg sloganet var.
Så ville jeg bare lige høre, hvordan det stemmer overens med de synspunkter og de resultater, der er kommet ud af den her finanslovaftale, hvor man jo for forældrene med små børn for det første hæver betalingen for at få passet børnene fra i gennemsnit 25 pct. af betalingen til nu 28 pct., altså øgede udgifter til børnefamilierne.
For det andet sker der det, at man i de 81 pct. af vuggestuerne, hvor de altså har en ordning med gratis mad hver dag, nu gør det muligt for kommunerne at tage brugerbetaling for det, børnene i dag får gratis, og altså sender endnu en regning ind i børneværelset så at sige.
For det tredje lykkedes det ikke den daværende konservative familie- og forbrugerminister fru Carina Christensen at få sit løfte igennem om, at man, hvis kommunerne ikke makkede ret, ville forbyde lukkedage.
Man generer altså stadig væk mange børnefamilier med lukkedage, og man tvinger dem ud i at skulle betale for privat pasning og andet, når de der lukkedage nu generer, som de gør.
Lars Barfoed (KF), 2008-04-16:
Det går faktisk rigtig godt med det.
For det er jo ikke i børneværelset, vi smider regningen.
Det er sådan, det er.
Det er forældrene, der skal betale, det er jo ikke børnene.
Det viser bare, at hr. Morten Bødskov ikke helt har forstået - det er jo selvfølgelig, fordi vi ikke har forstået at forklare det ordentligt hvad det er, vi mener med at smide regningen i børneværelset.
Vores tale om, at man ikke skal smide regningen i børneværelset, drejer sig jo om, at vi ikke skal bruge så mange penge her og nu i den offentlige sektor i det her land, så vi efterlader det til de næste generationer at betale pengene; altså at de, der er børn nu, skal betale for deres forældres forbrug, når de selv bliver skatteydere engang.
Det er det, vi mener med, at man ikke skal smide regningen i børneværelset.
Det drejer sig om at holde igen på de offentlige udgifter, at betale den offentlige gæld tilbage og sørge for, at der er en ordentlig økonomi, så det ikke er dem, der er børn i dag, som kommer til at betale for vores nuværende overforbrug.
Det er det, der ligger i ikke at smide regningen i børneværelset.
Og derfor er der god fornuft i at sige, at forældre selv må betale for deres børns mad, medmindre man hører til den gruppe, der har friplads, for så skal det offentlige selvfølgelig betale for det.
Men det må være sådan, at forældrene selv betaler for børnenes mad.
Morten Bødskov (S), 2008-04-16:
Men her er bare lige et simpelt regnestykke.
Man siger jo f.eks., at den mad, der nu skal tilbydes i vuggestuerne, i gennemsnit koster 300 kr. om måneden.
12 gange 300 kr. er 3.600 kr., og så får man så med lidt efterslæb den her børnecheck på 2.000 kr., hvis man har børn under 3 år.
Er det ikke at smide en ekstraregning i børneværelset?
Det var det første spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Hvis man fra De Konservatives side tænker så meget på de kommende generationer, hvorfor siger den konservative vicestatsminister og partiformand så, at man ønsker at give enorme skattelettelser som medicin til en dansk økonomi, som i forvejen er på bristepunktet?
Altså fyre en masse penge af nu, som er fuldstændig uden mål, uden investeringsretning, uden noget, andet end at de havner i lommerne på nogle, som i forvejen har masser af penge.
Hvis man tænker så meget på de kommende generationer, er det så en fornuftig prioritering?
Det tredje spørgsmål, hvis der bliver tid, er: Kunne vi få at vide, hvem det er, der skal have de her skattelettelser, og ikke mindst, hvem skal betale dem?
Er det de selv samme børnefamilier, som lige har fået endnu en ekstraregning fra den her regering?
Lars Barfoed (KF), 2008-04-16:
Det er jo mange spørgsmål til den korte svartid, jeg har.
Så var der det der regnestykke med højere børnecheck, og at man så også skal betale for maden, og så koster det 1.000 kr. eller 1.600 kr. ekstra; det var vist det, hr. Morten Bødskov nåede frem til.
Nej, det er det sådan set ikke, for i dag skal forældrene jo selv betale for den mad, de køber og smører derhjemme og giver børnene med i daginstitutionen.
Nu skal de bare betale for den henne i daginstitutionen i stedet for.
Den har jo ikke været gratis i forvejen.
Så det er jo ikke det, der ligger i det.
Man har haft mulighed for at have forældrebetalte ordninger, også i daginstitutionerne.
Nu siger vi bare, at man altså skal have forældrebetalte ordninger i alle daginstitutioner.
Vedrørende skattelettelser er det sådan - men det er jo en fundamental politisk forskel på Socialdemokratiet og Det Konservative Folkeparti at vi er optaget af at skabe et samfund, hvor der bliver tjent penge, fordi det i sidste ende er en forudsætning for at have penge til velfærd.
Socialdemokratiet er mere optaget af at bruge penge og så fordele det via skatterne.
Når vi vil give skattelettelser, er det, fordi vi i en globaliseret verden med konkurrence skal have skatten ned for at klare os.
Morten Helveg Petersen (RV), 2008-04-16:
Mit spørgsmål vedrører midler til EU-oplysningen og den diskussion, der har været i forbindelse med det finanslovforslag, der blev fremsat i efteråret, og så det nye finanslovforslag.
I den aftale, som regeringen har indgået med Dansk Folkeparti, stryger man den pulje, der skulle gå til EU-oplysning i de kommende år på trods af en aftale, som bl.a. regeringen og Det Konservative Folkeparti har været med til at indgå i Europaudvalget.
Mit spørgsmål til den konservative ordfører er derfor, om det virkelig er en måde at indgå aftaler på.
Er Det Konservative Folkeparti egentlig ikke tilhænger af at stå ved de aftaler, man har indgået, herunder at bevilge nogle midler til EU-oplysningen, som der vitterlig er brug for?
Ole Sohn (SF), 2008-04-16:
Det var en flot konservativ bemærkning, da hr. Lars Barfoed sagde, at der skal mod til at sige nej til nye offentlige ydelser.
Så er spørgsmålet: Hvad er det så for nogle offentlige ydelser, man skal have mod til at sige nej til?
Er det, når ældre ønsker, at der skal være lidt flere hjemmehjælpere?
Eller er det, når hospitalerne siger, at de altså har brug for lidt flere sygeplejersker?
Er det her, man skal have mod til at sige nej?
Eller har det offentlige et ansvar for at sikre, at der er tilstrækkeligt med kvalificeret arbejdskraft til at tage vare på omsorgen for de ældre og for plejen af de syge?
Der er mangel på dem nu, og det er en mangel, der blot er blevet større og større og større i de 6 år, Det Konservative Folkeparti har siddet i regering.
Er det her, modet virkelig er sat ind - nu må det være nok?
Lars Barfoed (KF), 2008-04-16:
Nu synes jeg lige, at der til det billede, som fru Barfod gerne vil tegne, hører med, at man i stort set hele den offentlige sektor jo er blevet enige om løn- og arbejdsvilkår for de kommende år.
Senest har BUPL jo i hvert fald indstillet et mæglingsforslag inden for de rammer, der er givet, til accept, så er det jo ikke sådan, at det er fuldstændig umuligt.
Så er der altså et område tilbage, hvor der er en konflikt, og jeg tror, at vi i Folketinget tjener konflikten bedst - hvis vi skal sikre, at man når frem til enighed på et eller andet tidspunkt - ved at vi ikke står her i Folketingssalen og overbyder eller underbyder hinanden med hensyn til, hvilke lønstigninger der skal gives.
Men jeg tror nok, man kan sige, at det, når vi ser på de lønstigninger, der er blevet givet på de områder, hvor man er blevet enige, vist så er historisk høje lønstigninger, der er tale om.
Hans Kristian Skibby (DF), 2008-04-16:
Ja tak.
Det er en ganske interessant debat, når man her i Folketingssalen hører SF's ordfører på det her område.
Men jeg vil gerne stille hr. Ole Sohn det spørgsmål, som blev stillet tidligere her i debatten - primært af hr. Peter Skaarup - og som jeg egentlig ikke synes blev besvaret ret konkret.
Det er om tilbagerulningen af de skattelettelser, som er blevet givet.
Der er tilsyneladende en stor forskel på det, som SF står for, og det, som eksempelvis Socialdemokraterne har som politik fremadrettet.
Og jeg synes, at vi savner et svar på det med tidsterminologien, for der blev spurgt til eksempelvis år 2010.
Hvor mange år frem i tiden vil man diskutere eller ikke diskutere den tilbagerulning?
Hvordan vil det få direkte indflydelse på et eventuelt parlamentarisk samarbejde i en regering, hvor SF jo frygtelig gerne vil være med?
Ole Sohn (SF), 2008-04-16:
En gang imellem kan man selvfølgelig godt blive lidt bekymret for, om folketingsmedlemmerne er klar over, hvilket årstal vi befinder os i.
Vi behandler en finanslov, som gælder for 2008.
Jeg erkender, at vi er nogle måneder inde i året, men året er faktisk ikke forbi.
Så det er ikke et spørgsmål om at rulle nogle skattelettelser tilbage.
Det er nogle skattelettelser, som fremadrettet skal gives til borgerne.
Så er spørgsmålet: Skal vi give skattelettelser til de bedst stillede i samfundet - i 2008 og i 2009?
Det er altså ikke noget, man ruller tilbage, det er noget fremadrettet, man undlader at give.
Punkt 1: Vi er i en situation, hvor landets økonomi er tæt på en overophedning, og hvis landets økonomi bliver overophedet og den tilter og vi får en brat nedtur, hvem er det så, der bliver ramt først?
Ja, det gør de dårligst stillede i samfundet.
Derfor er det komplet uansvarligt at dele skattelettelser ud i en tid, hvor økonomien er tæt på en overophedning.
Det er det ene.
Punkt 2: Er det rimeligt at give skattelettelser til de bedst stillede i samfundet, når vi har en ældresektor, hvor de ældre ikke kan få en ordentlig pleje, og hvor der mangler tusindvis af social- og sundhedshjælpere, eller når vi har et hospitalsvæsen, som lider under mangel på 2.500 sygeplejersker?
Det er da komplet uansvarligt ikke at gøre noget ved de kernevelfærdsområder.
Men hvad har Dansk Folkeparti gjort?
De har sagt ja til at lempe milliarder ud i skattelettelser.
Hans Kristian Skibby (DF), 2008-04-16:
Det er jo ganske interessant, når selv samme SF, som ordføreren står og plæderer for, så sent som i weekenden har diskuteret og foreslået en ændring af topskatten i nedadgående retning, og man så nu diskuterer, at det er komplet uansvarligt.
Altså, det hænger simpelt hen ikke sammen.
Jeg vil gerne sige, at det godt nok er mange år siden, hr. Ole Sohn repræsenterede kommunisterne i Horsens Byråd, men økonomisk ansvarlighed er der heller ikke meget af i det oplæg, som er kommet fra SF, og i den holdning, som lægges for dagen i det her tilfælde.
Vi skal ikke længere tilbage end den 22. februar, hvor selv samme SF kom her i salen med fire beslutningsforslag om skolepolitik, som over en 10-årig planperiode ville have betydet ekstra udgifter for staten på 39,9 mia. kr., og det endda uden fremskrivning.
Så jeg vil gerne spørge ordføreren med hensyn til det der med økonomisk ansvarlighed: Hvordan går det med det i SF?
Ole Sohn (SF), 2008-04-16:
Jeg vil igen anbefale hr. Hans Kristian Skibby at gå ind på SF's hjemmeside sf.dk.
Der ligger vores finanslovforslag, og der ligger faktisk også noget om finansieringen af de folkeskoleforslag, vi har fremsat i Folketingssalen - de er fuldt finansieret.
Og når det hele er finansieret, hvad er der så på bundlinjen?
Der er 4 mia. kr. ekstra til statskassen for at undgå den overophedning.
Det er sådan set rimelig logik.
Det er jo et udtryk for økonomisk ansvarlighed, men det er også udtryk for, at vi ønsker at bruge midlerne anderledes end Dansk Folkeparti.
Vi vil faktisk meget gerne have en bedre folkeskole med bedre lokaler, bedre undervisningsmuligheder.
Det er en anden form for prioritering. Vi synes ikke, det er rimeligt at bruge penge til skattelettelser til de bedst stillede, når vi har store huller i folkeskolen, der skal løftes.
Det er bare et udtryk for, hvordan vi ser forskelligt på det.
Dansk Folkeparti har deres ønske om skattelettelser til de bedst stillede, vi har vores ønske om en bedre folkeskole.
Det er politik.
Lars Barfoed (KF), 2008-04-16:
Altså, jeg må sige, at jeg synes, det har været en dårlig proces, som den sag har haft.
Det vil jeg da egentlig gerne beklage, for jeg synes ikke, det har været god proces.
Det er jo korrekt, at der i Folketingets Europaudvalg var en enighed mellem partierne, bl.a. Det Konservative Folkeparti, om, at der i de næste 3 år skulle bevilges et uændret beløb til EU-oplysning.
Det var vi ikke opmærksomme på, da vi forhandlede finanslov, og derfor blev der kun - det var det, vi så i den sammenhæng kunne blive enige om - bevilget et uændret beløb for indeværende år, men ikke i overslagsårene afsat penge til EU-oplysningen.
Og det vil sige, at det så henstår til en kommende finanslovforhandling at få den sag på plads.
Det Konservative Folkeparti vedstår det, vi har sagt i Folketingets Europaudvalg, nemlig at der skal gives uændrede beløb til EU-oplysning i 2009 og 2010.
Vi skal da gerne beklage, at vi ikke har været tilstrækkelig opmærksomme på, at der var den forståelse i Europaudvalget.
Men der er altså gået noget galt i kommunikationen.
Det beklager jeg, men i Det Konservative Folkeparti står vi ved det tilsagn, vi har givet, naturligvis.
Line Barfod (EL), 2008-04-16:
Jeg bemærkede mig, at ordføreren talte en del om, at vi skal have forbedret den offentlige sektor, at vi skal sikre en god offentlig velfærd.
Det synes jeg jo er rart at høre fra De Konservative.
Ordføreren talte også en del om, hvad vi skal gøre for at sikre arbejdskraft, og derfor undrede det mig en del, at ordføreren så ikke kom ind på det, vi står i lige nu, nemlig en konflikt, hvor en lang række offentligt ansatte er i strejke for at sikre gode lønvilkår, så man fremover kan have nogle gode ansatte i den offentlige sektor.
Så vil De Konservative være parate til også at sikre, at der er penge til at give den lønforhøjelse, som er nødvendig for at fastholde de offentligt ansatte, og at man ikke, hvis man vil give den lønforhøjelse i kommuner og regioner, bliver nødt til så at fyre folk og dermed få færre til at levere velfærd?
Lars Barfoed (KF), 2008-04-16:
Ja, jeg og Det Konservative Folkeparti er naturligvis klar over, at der skal velfærdskroner til at sikre velfærd.
Jeg vil bare gøre opmærksom på, at i de regnskabsår, vi kender, fra 2001 til 2006, er de offentlige udgifter til velfærd altså steget med 31,9 mia. kr., og hvis vi tager 2008 med - nu er vi så inde i et skøn, men alligevel - så er de offentlige udgifter til velfærd steget med 45 mia. kr.
Så kom ikke og sig, at denne regering ikke gør noget for at øge velfærden - vi har brugt masser af penge på at øge velfærden.
Jeg sagde, at det jo var ærgerligt, at vi lige præcis nu, når vi bevilger endnu flere aktiviteter og penge til sundhedssektoren, skal opleve en arbejdskonflikt, men det er jo et resultat af det arbejdsmarkedssystem, som vi har, og som vi alle sammen er glade for, og som netop består i, at Folketinget ikke skal blande sig i forhandlingerne på arbejdsmarkedet, hvis vi på nogen måde kan undgå det.
Det er jo også derfor, at jeg ikke kan kommentere nærmere med hensyn til, hvilke lønstigninger der er rimelige eller ikke rimelige.
Det er noget, parterne skal forhandle sig frem til, det er ikke noget, vi skal diskutere her i Folketingssalen.
Line Barfod (EL), 2008-04-16:
Det er jo Folketinget, der med den finanslov, der skal vedtages nu, og som er det, vi står og diskuterer, sætter de økonomiske rammer.
Det er det, der er afgørende for, hvor mange penge der er til lønstigninger, medmindre man skal ud og skære ned.
Ordførerens partifælle, Mads Lebech, der sidder og forhandler for kommunerne, sagde jo meget klart for nogle uger siden, at hvis man skulle give de lønstigninger, som de ansatte ønsker for fremover at kunne fastholde gode ansatte og en god offentlig velfærd, så ville man være nødt til at skære ca. 6.000 stillinger, hvis ikke der kom nogle flere penge fra statskassen.
Det er derfor, jeg spørger, om De Konservative ønsker, at der skal kunne gives de flere penge, så vi kan fastholde de offentligt ansatte, eller om man mener, at det så skal tages ved at skære nogle stillinger.
Det er jo et ret klart spørgsmål, som De Konservative må kunne svare på.
Anders Samuelsen (NY), 2008-04-16:
Det Radikale Venstre tog under valgkampen det skridt fuldstændig at afvise eventuelt at udnytte muligheden for, hvis der opstod et De Radikale-Ny Alliance-VK-flertal, at udnytte det til at skabe en reformdagsorden i Danmark.
Det afviste man og pegede rent på venstrefløjen.
Er det overfortolkning at tage det som et udtryk for, at man mener, det er mere sandsynligt at gennemføre reformerne med venstrefløjen?
Morten Helveg Petersen (RV), 2008-04-16:
Vi ønsker jo at gennemføre reformer med alle dem, der gerne vil deltage i det.
Det, der er vores bekymring i øjeblikket, er, at skattediskussionen jo er stivnet, den er fastlåst, den er blokeret, man har nedsat en kommission, som man oven i købet binder i forhold til, hvilke emner den må behandle og ikke behandle, og det er jo sådan set ret begrædeligt, i og med at skatteinstrumentet jo er et helt fundamentalt instrument, når det gælder om at skaffe endnu flere mennesker ud på arbejdsmarkedet.
Nu ved jeg, at ordføreren fra Ny Alliance jo har et indgående kendskab til radikal skattepolitik, men jeg tror ikke, der er flertal med De Radikale Venstre og Ny Alliance alene for en rigtig reform, der vil være noget perspektiv i, desværre.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2008-04-16:
Jamen jeg går gerne ud til alle, for regeringen har ikke noget at skamme sig over.
Vi har lavet en trepartsaftale, som koster 6 mia. kr. netto - brutto omkring 8 mia. kr.
Og ja, det er rigtigt, at der i forhold til delelementer i det her også er tale om nogle omlægninger.
Det, der er det helt afgørende, er, at uddannelsessektoren taget over en kam får et løft over årene, og der er i høj grad for en lille dels vedkommende tale om, at penge, der altså tidligere stod, kan man sige, basisbevilling, kvalitetsudvikling og andet på, er reaktiveret på anden vis og kommer ud i uddannelsessektoren igen.
Det er sådan set det, det går ud på.
Christine Antorini (S), 2008-04-16:
Jeg må sige, at her lærte jeg endnu et nyt ord for, hvad man kan kalde en besparelse, nemlig reaktivering, omlægning.
Jeg er simpelt hen nødt til at spørge finansministeren: Er det ikke korrekt, at i forhold til samtlige professionsuddannelser - det er ikke et lille område, vi taler om, men det er samtlige professionsuddannelser - og jeg er nødt til at nævne dem igen: sygeplejersker, lærere, pædagoger, ingeniører, finansøkonomer, hele professionssektoren, har regeringen sammen med Dansk Folkeparti med den her finanslov beskåret de basisbevillinger, der er årsag til, at man rent faktisk kan have en basiskvalitet i uddannelserne?
Det betyder f.eks., at den nye erhvervsakademireform starter i minus, selv om der ellers var en aftale om, at erhvervsakademierne skulle have en gevaldig saltvandsindsprøjtning.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2008-04-16:
Det, der er tale om, er, at den sum, vi bruger på de her områder, er en sum, der vokser over tid.
Og så er det rigtigt, at ifølge trepartsaftalen, der blev indgået sidste sommer, er særlige kortere videregående uddannelser prioriteret op, og det er rigtigt, at for en meget lille del af finansieringens vedkommende er den hentet ved omlægning, som sætter sig i, at man så først på sigt får nogle basisbevillinger, man alt andet lige skulle have, men som man jo ikke har noget bevillingsmæssigt tilsagn om.
Det er der sådan set ikke noget hokuspokus i.
Det afgørende er, og det gemmer sig jo alene i tallene, at når vi altså i rigtige menneskepenge investerer 6 mia. kr. i trepartsmidler, hvoraf en del altså går til den her uddannelsessektor, er der jo ikke basis for at tale om, at vi skærer ned på noget.