runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Bødskov (S), 2010-01-27:
Jeg er ked af det, men jeg vender tilbage til den her pjece, som er på ganske få sider, men har nogle helt usædvanlig gyldne løfter til de offentligt ansatte.
Det er i forlængelse af det, der bliver spurgt om, altså om finansministeren deler de fyrede medarbejderes frustrationer over, at de nu som tak for en ekstra indsats får en fyreseddel i hånden.
Og hvis man så har været ansat på privathospital, får man fyldt lommerne op med ekstra bonusser.
Men jeg vil bare læse lidt op af det, som man faktisk har lovet de offentligt ansatte.
Der står på side 2 i den her: De, der gør en særlig indsats, skal belønnes.
Det er jo lige nøjagtig kernen i regeringens politik, at man ikke gør det muligt at belønne dem i den offentlige sektor, som gør en særlig indsats.
Man serverer en vis pose penge til nogle mål om noget meraktivitet, flere behandlinger, hurtigere behandlinger, således at det offentlige kan blive mere effektivt.
Det er helt fint.
Men pointen er jo netop den, at det absurde i systemet er, at når man nu rammer det loft og der ikke er flere penge, hvad gør man så?
Ja, så fyrer man medarbejderne, og så går patienterne over i det private.
Det står i den her pjece.
Når man beder de offentligt ansatte om at lave mere, være mere effektive, og de gør det – de kæmper, så blodet sprøjter af dem for at sikre, at deres arbejdsplads er god og effektiv osv. – og de rammer loftet for, hvor mange penge regeringen har givet dem, hvad kan de så gøre?
Jamen det ser vi jo nu.
Ingenting.
Kan man som regering ikke se, at det er et absurd system, man har indrettet?
Og så virker det da totalt hult at stå her og sige, at man har givet 16.000 mio. kr.
Jo længere tid, man er finansminister, jo mere taljonglør bliver man jo.
Men hvad er 16.000 mio. kr., når det, de mangler, er penge til at udføre deres arbejde for?
Derfor er det jo ikke sådan, at man giver de offentlige medarbejdere, som rent faktisk yder en fremragende indsats, muligheder for at leve op til det, som man har lovet i valgkampen.
Når de gør en særlig indsats, skal de ikke fyres, og patienterne skal ikke over på privathospitalerne.
Men det er jo det, der er konsekvensen af regeringens politik.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Det har vi i regeringen været meget opmærksomme på, og det er vi stadig.
Der har således været en ret betydelig stigning i det sundhedsfaglige personale, siden regeringen kom til.
I perioden fra 2001-2008 er der kommet ca. 9 pct. flere sygeplejersker og 27 pct. flere læger, og samtidig vil jeg gøre opmærksom på, som jeg sagde før, at antallet af sundhedsfagligt personale er steget med knap 2.500 personer fra første kvartal i 2008 til andet kvartal i 2009.
Så vi har med de betydelige afsatte midler – og jeg vil igen erindre om, at det er 16.000 mio. kr., som denne regering har tilført sygehusvæsenet – sikret midler til en øget aktivitet og kapacitet i sygehusvæsenet.
Men anvendelsen af økonomiske midler forudsætter naturligvis, at der er en ansvarlig økonomisk styring af de her midler, for det skylder man ikke kun regeringen, men som fru Hæstorp Andersen siger, i høj grad også det personale, som man selv er arbejdsgiver for.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-01-27:
Fødsler er jo ikke sådan noget, man kan regulere sig ud af og sige: Ja, fødsler forventer vi færre af til næste år.
Fødsler er jo netop det sted, hvor man vil kunne se en konkret mangel, og hvor man vil kunne se, at her kan man risikere ikke bare den pågældende forælders liv, men også et nyfødt barns liv, hvis det er, der mangler jordemødre.
Så den frustration, der er hos det tilbageværende personale, må regeringen altså også påtage sig ansvaret for.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Jeg har set, at man på forretningsudvalgsmødet i Region Hovedstaden i går har drøftet en tryghedsordning for medarbejderne, så der kan ske en aktiv matchning af ledigt personale og vakancer på tværs af Region Hovedstaden.
Jeg har også lagt mærke til, at FOA vurderer, at personaleomsætningen er så stor, at de berørte social- og sundhedsassistenter, sygeplejersker og andet personale har gode muligheder for at finde et job på et andet sygehus i regionen.
Jeg er enig i, at de ansatte har brug for ro og stabilitet for at løse deres daglige arbejdsopgaver, og derfor er det regionernes pligt sammen med de øverste sygehusledelser at holde hus med de bevillinger, som de årligt har fået, og få lagt budgetter, så kapaciteten udnyttes bedst muligt.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-01-27:
Nu gik spørgsmålet jo på, om ministeren ville tage et medansvar for den frustration, som man oplever, i og med at man som medarbejder er med til at udføre de mange typer af behandlinger og opfylde de mange forventninger, som Folketinget og den her regering jo også har været med til at stille borgerne i udsigt – det er f.eks. ventetidsgarantien, det er kræftpakker, det er kvalitetsforbedringer, hvor personalet, ikke bare på Herlev Hospital, men også på Rigshospitalet og på en lang række hospitaler i det her land, har løbet stærkere – og hvor resultatet nu helt klart er, at det lige netop er på de afdelinger, hvor man har løbet stærkest for at behandle alle de her patienter, sådan som der har været en forventning om, at man bliver fyret.
Vil regeringen være med til at tage det ansvar, ikke bare i forhold til de midler, der er givet, men også i forhold til de forventninger, man har været med til at give borgerne?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Jeg er fuldstændig enig i, at personale, der yder en særlig indsats, skal belønnes, og det skal man være opmærksom på.
Men det forudsætter jo, at arbejdsgiveren, den, der driver sygehuset, tilrettelægger arbejdet sådan, at det ikke bliver en stop and go-politik hele tiden.
Det er derfor, at jeg i min besvarelse bliver ved med at vende tilbage til regionernes ansvar for at lægge nogle ansvarlige budgetter og sikre, at aktiviteten holdes i overensstemmelse med budgetterne, for ellers havner man jo i de her ulykkelige situationer.
Men det er utrolig glædeligt, som regionernes redegørelse viser, at man vedkender sig det ansvar, og at man nu træffer en lang række foranstaltninger, der gør, at man fremover ikke kommer i den situation.
Det kan jeg kun være tilfreds med, for jeg ville også som medarbejder i en virksomhed, som ikke kunne styre økonomien, føle en meget stærk frustration.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-01-28:
Vi må kigge efter det i referatet bagefter, for jeg er helt sikker på, jeg hørte det komme ud af munden på ordføreren.
Ellers ville jeg slet ikke have taget det op.
Det er sådan set udmærket, at ordføreren for Dansk Folkeparti giver medhold i, at der er problemer med inddrivelsen.
Det er da udmærket, men kunne det så ikke have været interessant, at vi havde set nogle bud på, hvordan det så skulle blive bedre – også for længere tid siden?
Altså, det her er jo ikke noget, der er opstået går.
Som jeg sagde før, kan man jo se, hvordan det er gået med restancerne.
De er jo steget jævnt, stille og roligt igennem årene, og der er bare ikke sket noget.
Så ved jeg godt, at skatteministeren hele tiden siger: Nu gør vi det ene, og nu gør vi det andet.
Det, vi kan se er gjort lige så friskt, er, at man skærer ned på medarbejderne og sender dem rundt i landet til andre steder og ikke inddriver den gæld og restancer, der er til kommunerne.
Flemming Bonne (SF), 2010-01-28:
Jeg synes jo, det er utrolig skuffende, men ikke uventet, at regeringen skubber ansvaret fra sig over på kommunerne.
Det har vi set mange gange før.
Derimod kommer det lidt bag på mig, at Dansk Folkeparti ikke er mere positiv over for forslaget og vil støtte det, og specielt da ordføreren jo har en kommunalpolitisk baggrund.
Så jeg vil gerne bede ordføreren om at bekræfte, at kommunerne altid – og specielt i disse økonomisk trængte tider – gør alt, hvad de kan, for at udskrive regninger og få pengene hjem for at styrke deres likviditet.
Kommunerne har ikke behov for yderligere incitamenter for at få skrevet de regninger, dem har de i forvejen.
Kan ordføreren bekræfte det?
Jeg startede jo med at spørge ordføreren, om ikke kommunerne altid er og vil være interesseret i at få udskrevet de regninger og få pengene hjem i kassen, og om ikke kommunerne kan håndtere det her uden at lave kassetænkning.
Men nu vil jeg så følge op på spørgsmålet og spørge ordføreren: Er det ikke korrekt, at hvis staten får pålagt 100-procents-refusion, så vil der ligge et kraftigt, et øget incitament til staten til at få løftet den her opgave?
Og kan ordføreren også se en sammenhæng mellem, at man i 2012 vil have reduceret SKAT's personale med 25 pct., og så den dårlige situation, vi står i her?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-01-28:
Jeg noterede mig lige, at ordføreren siger, at de der 1½ mia. kr. skulle være et plaster på såret.
Så vidt jeg er orienteret, er de 1½ mia. kr. jo reelt kommunernes penge, som staten bare ikke har sørget for at inddrive, hvis ikke jeg tager meget fejl.
Så det kan man vel ikke kalde et plaster på såret, når det er kommunernes egne penge.
Men jeg kunne da godt tænke mig at spørge om noget helt andet.
Når vi sidder og kigger på de svar, vi har fået fra skatteministeren, kan vi se, at i ordførerens hjemkommune er restancen jo steget til langt over 100 mio. kr. i løbet af de sidste 3½ år, og det er jo ikke noget med, at der sådan er et knæk på kurven.
Det er steget jævnt og stille og roligt igennem hele højkonjunkturen, hvor der er kommet flere og flere penge ud i samfundet.
Det er steget støt og roligt.
Det er vel ikke udtryk for, at der er konjunktursvingninger.
Det kan kun være et udtryk for, at man ikke opkræver ordentligt.
Er det ikke korrekt?
Henrik Rasmussen (KF), 2010-01-28:
Men er det ikke sådan, at vi også i dag står med et ansvar over for statskassen og skal sikre, hvor pengene så kommer fra på den konto?
Det kunne jeg godt tænke mig at få en redegørelse for.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-01-28:
Jo, men det spørgsmål synes jeg næsten at spørgeren skulle stille videre til skatteministeren, for det er jo klart, at inddrivelsen foregår i staten, som det er nu – det sker jo via SKAT – og hvis regeringen og Dansk Folkeparti, som har flertallet og som åbenbart også har tænkt sig at bruge det i den her sag, ville tage sig sammen og sørge for, at der blev inddrevet de restancer, som der er tale om, så ville vi jo ikke have behøvet at stå her i dag.
Rasmus Prehn (S), 2010-01-28:
»Rimelig krasbørstig«, siger Dansk Folkepartis ordfører.
»Rimelig krasbørstig«, det var da vist en måde at tale udenom på, tror jeg nok, man må sige.
Men det her er jo altså et beslutningsforslag om at give et tiltrængt plaster på såret til landets kommuner.
Nu har vi faktisk lavet et nyt system.
I mange tilfælde har man jo bedt kommunerne om at betale mere for at få løst det i regi af SKAT, end kommunerne havde af udgifter til selv at løfte opgaven.
Men alligevel får man altså færre penge krævet ind.
Så det drejer sig simpelt hen om at sige, at vi nu giver kommunerne et plaster på såret, plus at vi øger incitamentet hos staten til at få pengene krævet ind, for staten må så dække udgifterne, indtil pengene er krævet ind.
Så staten og SKAT har et langt større incitament til at få krævet pengene ind, for det er dem, der har lagt ud, end kommunerne, som jo er blevet frataget retten til at kræve dem ind.
Er det ikke ret god logik, og er det ikke krasbørstig logik – lige noget for Dansk Folkeparti?
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-01-28:
Jeg må i hvert fald konkludere, at det her forslag, hvortil hr. Rasmus Prehn siger, at vi skal give kommunerne 1½ mia. kr. som et plaster på såret, er endnu et af de eksempler, vi har, på, at man fører valgkamp hele året rundt og man tror på, at man ved at fodre hunden med sin egen hale er sikker på, at man kan gøre alle folk glade og man kan opleve en positiv vækst.
Det er jo ikke sådan, det fungerer i virkelighedens verden.
Det er også noget, ministeren har været inde på tidligere.
Hvis man kigger i referaterne fra tidligere folketingsdebatter, vil man se, at det er erkendt, at tingene kan gøres bedre, og at der stilles store krav til SKAT.
Men nu, hvor vi kan se, at de her it-problemer og andre ting ikke er blevet løst så hurtigt, som vi havde forventet, så nytter det jo ikke noget bare at begynde at sige, at vi skal fjerne det hele fra SKAT igen og køre det ud til 98 forskellige kommuner, og at det hele så nok skal gå.
Det tror vi simpelt hen ikke på i Dansk Folkeparti.
Vi tror mere på at pålægge regeringen, sådan som jeg har sagt, en større grad af entusiasme til at sørge for, at tingene bliver gennemført ordentligt og hæderligt for derved selvfølgelig at sikre, at kommunerne får deres penge.
Rasmus Prehn (S), 2010-01-28:
Sagen er jo den, at vi her står i en situation, hvor Dansk Folkeparti har været med til at lave en ændring af skattesystemet, så restancerne er blevet flyttet over i SKAT i stedet for at ligge i kommunerne.
Det håndterer SKAT så så ringe, at kommunerne simpelt hen ikke får opkrævet alle de penge, som de skal.
De fattes penge.
Der hører vi så Dansk Folkepartis ordfører simpelt hen stå og sige følgende her fra talerstolen: Jamen det kan godt være, at det er blevet ringere, men det må I bare lære at leve med ude i kommunerne.
Og man fattes virkelig penge.
Men det er så Dansk Folkepartis svar her, selv om man sådan set er blevet taget på fersk gerning i at lave en fejl.
Man har altså flyttet det over i SKAT, det virker ikke, mange steder er restancerne blevet tredoblet, i nogle kommuner er de blevet tidoblet.
Pengene kommer ikke ind.
Der er også det meget forkerte signal til borgerne om, at det ikke kan betale sig at betale de her regninger, for de bliver aldrig opkrævet.
Altså, skulle der ikke en lidt anden ydmyg attitude fra Dansk Folkepartis side til, når man har lavet så stor en fejl og det tilsyneladende ikke virker?
Line Barfod (EL), 2010-01-28:
Jeg synes, at Dansk Folkepartis ordfører glemmer spørgsmålet om, hvem det er, der skal betale.
Når kommunerne mangler de her penge i kassen, skal de jo finde dem et andet sted, og der, hvor kommunerne kan hente pengene, er ved at skære ned på børnene eller på de ældre eller på folkeskolen eller på socialt udsatte.
Hvor er det Dansk Folkeparti mener at de penge skal hentes ude i kommunerne, når Dansk Folkeparti åbenbart ikke mener, at man i stedet for skal dække dem af statskassen og f.eks. måske give lidt mindre i skattelettelser?
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-01-28:
Altså, jeg anerkender ikke det med at indregne spørgsmålet om skattelettelser i den her debat, for de var altså fuldt finansieret uden om det her system.
Fru Line Barfod har ikke ret i argumentationen med, hvor de stakkels kommuner skal finde pengene henne.
Selvfølgelig vil der altid være prioriteringer i en kommune, når man kan se, at man har udeståender, at pengene ikke er kommet ind rettidigt.
Det er en prioritering, som ligger i kommunerne, og det er der ikke noget nyt i.
Det var et problem, der var der for 10 år siden, det var der for 15 år siden, og det var der også for 20 år siden.
Det, der er sket nu, er, at vi kan se, at der har været en stigning i inddrivelser, som, hvad skal man sige, trækker lidt ud.
Men det betyder jo ikke, at kommunerne ikke vil få pengene.
Der ligger en likviditetsmæssig forskydning, og det er sådan set det, der ligger i det.
Men det retfærdiggør jo ikke det forslag, som vi debatterer her i dag, hvor man siger: Jamen nu vil vi bare refundere kommunerne 100 pct., og så er vi sikre på, at kommunerne alligevel vil bruge al deres tid og energi på og lægge ressourcer i at inddrive deres penge rettidigt hos deres borgere og deres virksomheder.
Henrik Rasmussen (KF), 2010-01-28:
Jamen jeg tror, at det bliver fuldstændig misforstået, for kommunerne har altid likviditetsstyret, og det skal de naturligvis også blive ved med.
De tager ansvar ved konjunkturstigninger og konjunkturfald, og konjunkturerne indgår altså som en del i deres budgetlægning.
Bare at give kommunerne en pose penge
gør måske kommunerne lykkelige, men det gør dem sandelig ikke mere effektive.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-01-28:
Jeg vil nok sige, at ordføreren fejlfortolker noget af det, som Socialdemokratiet siger.
Vi er da godt klar over, at kommunerne har problemer med økonomien, og vi opfatter ikke det her som den eneste måde, man kan hjælpe kommunerne på, vi siger bare, at der er et udestående her, og i stedet for at det er kommunerne og borgerne derude, der skal bløde, må det være staten, fordi man ikke kan finde ud af at inddrive skatten.
Jeg vil godt over til noget helt andet.
Jeg har siddet i dag og kigget i Danske Kommuner, og der er jo en glimrende artikel, der handler om, at ordføreren er kommet i Folketinget, og der noterer jeg mig et glimrende citat, hvor ordføreren siger, at han vil stå på mål for kommunerne.
Jeg har så i hvert fald her oplevet, at det, man mener, hurtigt bliver ændret, nemlig fra den ene dag til den anden, for nu kan jeg da høre, at ordføreren står på mål for staten og SKAT og ikke så meget for kommunerne.
Henrik Rasmussen (KF), 2010-01-28:
Vi er meget enige i, at alle penge er dejlige at have i kassen, i stedet for at der er folk, der ikke betaler deres regninger.
Det er fuldstændig rigtigt.
Men det er, som om Socialdemokratiet prøver at hænge det her op på, at det er det, der er grunden til, at kommunerne har en dårlig likviditet i øjeblikket.
Altså, kig ud ad vinduet og konstatér, at der er en finanskrise.
Det gælder hele landet.
Vi er nødt til at se på det her under et.
Det nytter ikke noget, at vi bare poster penge ud til kommunerne, når staten ikke har pengene.
Det nytter altså ikke noget.
Kommunerne har fået at vide, at man kan forvente en nulvækst som det bedste.
Jamen så er det altså også op til kommunerne nu at finde på alternativer til den måde, som man har drevet sine velfærdsydelser på tidligere.
Så det her er ikke årsagen til den situation, kommunerne er i nu.
Jeg kan godt høre, at man prøver at skyde diskussionen over i den retning, men det er det altså ikke.
Det er nu, kommunerne skal tage politisk styring, sådan at de tager ejerskab for deres økonomi.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-01-28:
Et eller andet sted er det jo lidt beskæmmende, at ordføreren er mere bekymret for, hvordan det går med statens likviditet, end hvordan det går med kommunernes likviditet.
For ude i kommunerne betyder det jo reelt, hvor mange penge der er til at sørge for, at der er en ordentlig pasning i børnehaverne, at der er en ordentlig ældrepleje, at vores børn kan få en god skolegang.
Det er jo de penge, der mangler, fordi man ikke har fået pengene tilbage, f.eks. i Vallensbæk, hvor der i hvert fald mangler 7 mio. kr.
De kunne have gjort god gavn i ordførerens egen kommune.
Er ordføreren ikke enig i det?
Henrik Rasmussen (KF), 2010-01-28:
Naturligvis er det et problem, at folk ikke betaler det, de skylder.
Det er et stort problem.
Men jeg lytter altså os til det, når regeringen og KL sætter sig ned og laver en aftale og siger, at den her måde at gøre det på er vejen frem.
Og når man konstruktivt sætter sig ned og laver et samarbejde om, hvordan og hvorledes man kan gøre det her bedre, har jeg altså fuld tillid til, at det også er vejen frem.
Rasmus Prehn (S), 2010-01-28:
Ja, det hjælper jo ikke meget, for i øjeblikket er det jo så borgerne ude i kommunerne, der må holde for, når pengene ikke kommer.
Så det var et rigtig, rigtig skidt argument, der kom her.
Men sagen er jo den, at man jo bl.a. fra skatteministerens side har været meget langsom til at tage hånd om det her problem, og at vi fra socialdemokratisk side er blevet ved med at gøre opmærksom på, at det ikke fungerer med restanceopkrævningen her i SKAT.
Og i stedet for at gøre noget ved det, har man brugt utrolig mange kræfter på at effektivisere og rationalisere, så der er blevet afskediget medarbejdere i SKAT, sådan at det her problem bare er vokset og vokset.
Har den konservative ordfører ikke et stort problem med det?
Og er det ikke svært som konservativ at forklare borgerne ude i Vallensbæk, at man rent faktisk skal undvære de her penge, fordi det system, man selv har tvunget kommunerne til at få ved de centrale skattesystemer, har medført det her kæmpestore problem?
Henrik Rasmussen (KF), 2010-01-28:
Naturligvis er der et ansvar for det, og jeg synes også, skatteministeren har været meget åben om de problemstillinger, der har været netop omkring inddrivelsen, og jeg lægger mig fuldstændig på linje med det, som skatteministeren har lagt frem.
Og jeg er helt overbevist om, at der også meget snart kommer en løsning.
Jeg vil så også sige, at det også er en konservativ mærkesag, at fordi det for nogle er svært at betale til tiden, er det ikke nødvendigvis et skatteyderproblem, sådan at det er skatteyderne, der skal til at finansiere, at folk ikke betaler til tiden.
Rasmus Prehn (S), 2010-01-28:
Det glæder mig naturligvis meget at høre en rigtig konservativ på talerstolen her, som også står vagt om den dyd, det er at betale pengene, hvis man skylder fællesskabet noget.
Det, der imidlertid er trist, er, at vi har haft en regering, som har indført et system, hvor den her restanceopkrævningsopgave er blevet flyttet fra kommunerne og over i det centrale SKAT.
Og i mellemtiden er der så sket det, at pengene nu simpelt hen ikke bliver krævet op.
Tager vi Vallensbæk Kommune, som den konservative ordfører selv kommer fra, kan vi se, at man tilbage den 31. december 2005 havde udeståender hos borgerne på 3,3 mio. kr.
Det er så frem til 2009 vokset til over 10 mio. kr.
Så man har simpelt hen i det system, som Det Konservative Folkeparti selv har været med til at indføre, ikke været i stand til at kræve de her penge op lige så godt, som de kunne i kommunerne.
Synes den konservative ordfører som en varetager af den gamle, klassiske konservative dyd, at man skal betale, hvad man skylder, ikke, at det er problem, at vi her har et system, som De Konservative som en del af regeringen har ansvaret for?
Henrik Rasmussen (KF), 2010-01-28:
Jeg tror, at alle kan være enige om, at der skal inddrives flere restancer.
Det kan man i hvert fald høre på diskussionen her.
Den aftale, som i dag er gældende mellem regeringen og KL, giver kommunen en refusion på fire femtedele af den samlede kommunale restancemasse.
Forslaget her pålægger staten at kompensere kommunerne fuldt ud for den skatterestance.
Lad mig understrege, at selv da kommunerne havde opgaven med at inddrive skatterne, var der store restancer eller tilgodehavender hos dårlige betalere, som naturligt påvirkede kommunernes likviditet.
Så selv om dette kan lyde som et godt forslag for kommunerne, mener jeg bestemt ikke, at det er i nogens interesse blot at give kommunerne en pose penge for skatterestancen.
Kommunerne har i dag og har i morgen en forpligtigelse til at udarbejde budgetter og tage højde for den aktuelle konjunktursituation og andre udefrakommende påvirkninger, som har indflydelse på indtægtsgrundlaget og likviditeten.
Og det er min opfattelse, at aftaleparterne allerede er godt i gang med at komme med helhedsorienterede initiativer til effektivisering af den samlede opkrævnings- og inddrivelsesopgave.
Det vil sige, at KL er meget interesseret i at arbejde videre med netop det system, som kører lige nu.
Den anden del af sagen er naturligvis statskassen.
For det første er der en fornuftig grænseflade mellem staten og kommunerne, ved at SKAT ligger i staten.
Det siger sig selv, at en finanskrise på ingen måde gør arbejdet med at inddrive restancerne nemmere.
For det andet, hvad angår finansieringen af dette forslag: Hvordan skal der kunne finde en finansiering af statens likviditetstab sted ved at skulle refundere kommunerne fuldt ud for de eksisterende og kommende restancer?
Forslaget betyder jo, at staten reelt skal betale forud for det inddrivelsesprovenu, der kommer i kassen.
Dette spørgsmål undviger S, SF og Enhedslisten behændigt.
Det Konservative Folkeparti kan derfor ikke støtte dette forslag, men vi er naturligvis meget villige til at drøfte, om der findes nye og alternative metoder til at sikre den gode kvalitet for færre penge i kommunerne.