runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-10-11:
Nu er det jo sådan, at Enhedslisten betragter EU som noget helt andet end et politisk system som f.eks. det danske Folketing, men så forskellige er de faktisk ikke.
Jeg tror, at selv Enhedslisten en gang imellem har stemt for nogle kompromiser, som de ikke syntes var jordens bedste, men de kunne ikke komme længere i denne omgang her i Folketinget.
Sådan er det også i EU-politik.
Nogle gange stemmer man for et kompromis - selv om man har knoklet og knoklet for at få noget ændret - fordi man simpelt hen ikke kan komme længere.
Det har været situationen her.
Pengene til EU er ikke noget, der bare automatisk bliver taget fra hr. Frank Aaen eller mig eller alle mulige andre danskere.
Det er faktisk omgærdet af et regelsæt.
Vi er så bare utilfredse med det regelsæt.
Det andet, som hr. Frank Aaen bare står og påstår ud i den blå luft, er, at man stemmer for a-kraft.
Vi har haft en lang diskussion om det, og faktisk er det sådan, at der i øjeblikket ikke er flere penge i den kasse, som kan give billige lån til a-kraft, og vi har i årevis har knoklet for, at der heller ikke kommer flere penge i den kasse.
Så hvad er det for nogle penge, hr. Frank Aaen taler om?
Morten Messerschmidt (DF), 2007-10-11:
Først vil jeg sige med hensyn til Margaret Thatcher, at jeg kan se mange gode ting i det, Thatcher gjorde, og jeg kan også se dårlige ting.
Men jeg synes, at selve princippet om, at vi vil have vores penge tilbage, er rigtigt, fordi vi kan se, hvordan EU, særlig på landbrugsområdet og strukturområdet, ganske enkelt misforvalter midlerne, og derfor er det et helt naturligt krav at sige, at vi vil have dem tilbage.
Med hensyn til spørgsmålet om 1 pct., hvor der var en række lande, jeg tror, det var syv-otte stykker, som sagde, at EU’s budget aldrig må komme over 1 pct. af BNP, synes jeg sådan set, det var rigtig fornuftigt at lægge den begrænsning.
Men jeg kan sige, at jeg synes, det er fornuftigt, at man lægger sig fast på at sige: hertil og ikke længere.
Der er det bare med beklagelse, jeg har konstateret, at både Socialdemokraterne og regeringen har været enige i, at det var en dårlig idé at lægge et sådant loft.
Vi synes faktisk, det er en god idé at lægge et loft over EU’s budget.
Svend Auken (S), 2007-10-11:
Jeg har ikke angrebet EU-samarbejdet.
Jeg har angrebet Margaret Thatchers afpresningspolitik, som desværre senere blev fulgt op af andre lande.
Og nu forstår jeg, at hr. Messerschmidt også er uenig med mig på det punkt; han synes faktisk, det er godt, at vi har Margaret Thatcher og andre, så danske skatteydere skal give et betydeligt beløb til nogle af de rigeste lande i verden.
Det er vi helt uenige i.
Det, jeg gerne vil spørge hr. Messerschmidt om, er, om han kan bekræfte, at EU’s udgifter faktisk udgør mindre end 1 pct. af BNI.
Altså vil det sige, at det, vi her taler om, som EU samlet set overhovedet beslaglægger af økonomiske ressourcer, er mindre end 1 pct. af bruttonationalindkomsten i de 27 lande.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-10-11:
Normalt, når man hører hr. Svend Auken sige noget negativt om EU-samarbejdet, så er der grund til at spidse ører.
Og jeg vil sige, at jeg jo synes, at konklusionen, som hr. Svend Auken kommer frem til, om, at man skal aftrappe, helst helt afvikle, landbrugsstøtten, er fuldstændig rigtig.
Men netop derfor er der jo grund til at rose de lande, som i EU-kredsen har sagt: Nok er nok; vi vil ikke være med til at finansiere det her pengecirkus, som for stadig flere mennesker giver mindre og mindre mening.
Finansministeriet svarede for et par måneder siden på det spørgsmål, som vi i Dansk Folkeparti havde stillet, om, hvem det er, der i dag er de primære modtagere af penge fra det store omfordelingscirkus, som EU står for.
Det vidner jo om, at de støtteordninger, som man giver, bl.a. via strukturstøttemidlerne, overhovedet ikke har den reformerende karakter, som man havde ønsket og tiltænkt fra starten af, men altså snarere virker som en sovepude, hvor de nationale regeringer ikke får ændret de underliggende strukturer, hvilket gør, at landene ikke kommer i gang, og at landene har behov for hele tiden at være på støtten.
Og derfor betragter vi det som et rigtig godt bevis på, at strukturstøtten ikke er nogen god idé som en permanent ordning.
Vi vil derfor have en begrænsning af strukturstøtten, så den kun kan gives i begrænsede perioder, og følgelig vil vi have en fuldstændig afvikling af landbrugsstøtten.
Vi i Dansk Folkeparti havde gerne ønsket, at Danmark havde meldt sig ind i den klub, også i den klub, der kaldes 1-pct.-klubben, med et ønske om, at EU's budget ikke må overstige mere end 1 pct. af den samlede BNI.
Det har regeringen ikke ønsket, og derfor kan vi selvfølgelig heller ikke støtte det beslutningsforslag, som ligger her i dag.
Der er jo faktisk tale om ganske anselige summer, som Danmark vil skulle levere i fremtiden.
Faktisk fremgår det af bemærkningerne, at det er 0,5 mia. kr. om året i faste priser, som vi skal betale.
Med de ord skal jeg sige, at vi ikke kan støtte det foreliggende beslutningsforslag.
Svend Auken (S), 2007-10-11:
Det er sjældent, at man skal stemme lodret imod sin overbevisning, men det her er et af tilfældene, og jeg har endda gjort det før, for jeg har givet tilslutning i Europaudvalget, og jeg har endda rost finansministeren for, at man nåede til en aftale på det her punkt.
Det drejer sig om et af de mest usømmelige arrangementer i EU, nemlig den såkaldte rabatordning for Det Forenede Kongerige, England.
Det er, som tingene har udviklet sig, sådan, at andre EU-lande, også lande, der er fattigere end englænderne - endda nogle af de nye medlemsstater - med et meget stort milliardbeløb skal bidrage til at betale en engelsk rabatordning.
It is my money, som Margaret Thatcher sagde – det er mine penge.
Og dem må man ikke røre.
Og Tony Blair og, går jeg ud fra, Gordon Brown eller hr. Cameron, eller hvem der nu vinder i England i fremtiden, mener det også.
Det er uacceptabelt.
Jeg ved, at finansministeren har kæmpet som en løve for at få det væk eller i hvert fald få gjort det midlertidigt.
Det bedste, man kan sige, er, at den eksplosion i kompensationen, som udvidelsen af tekniske grunde ville have afstedkommet, har man undgået.
Så har man midlertidigt oven i den engelske rabatordning lagt rabatter til Sverige og Holland og Tyskland.
Det betyder, at Danmark i gennemsnit betaler knap 2 mia. kr. årligt fra nu og til 2013 til nogle af de mest velhavende lande i verden.
De 2 mia. kr. var bedre brugt på at afhjælpe ulighedsproblemer i Europa eller, endnu bedre, miljøbistand eller ulandsbistand eller noget andet.
Men kendsgerningen er, som også fru Antonsen var inde på, at man skal nå til en aftale, og der har været, havde jeg nær sagt, den sorte firkant af Sverige, Holland, Tyskland og England på det her område, og det er altså det bedste forhandlingsresultat, man har kunnet nå.
På den lidt dystre baggrund har jeg trods alt lykønsket finansministeren med, at det ikke gik værre.
Men man kan ikke over for befolkningen skjule, at det her ikke er nogen pyntelig ordning.
Jeg håber meget, at vi gradvis får afviklet støtten til landbruget, og at vi så får fælles politikker, som vi alle sammen kan stå bag, og som vi finansierer på en retfærdig måde ud fra, havde jeg nær sagt, trangskriterier og behovskriterier i hele EU.
Det må være målsætningen, som vi arbejder efter.
Men det var altså det bedst tænkelige kompromis, man kunne få, da vi lavede de her arrangementer.
Det var måden at begrænse skaden på.
Jeg skal sige, at Socialdemokratiet støtter det beslutningsforslag, der ligger, og støtter aftalen.
Men vi bryder os ikke om princippet.
Charlotte Antonsen (V), 2007-10-11:
Venstre kan støtte forslaget om at ændre lidt på finansieringen af EU’s budget, eller, som det hedder: Ordningen for EU’s egne indtægter.
Sagen har i øvrigt allerede været i Europaudvalget, hvor vi har tilsluttet os finansministerens forhandlingsoplæg om sagen.
Den ændrede finansieringsordning var et led i kompromiset vedrørende EU’s overordnede budgetramme for 2002-2013.
I den forbindelse var det uhyre vigtigt for Venstre, at det lykkedes at komme igennem med et forslag om at hæve den årlige bevilling til forskning i EU med 75 pct. Videnskabelig forskning er klart et område, som EU bør prioritere, fordi det kan være med til at forbedre Europas velstand på længere sigt.
I Venstre er vi desuden meget tilfredse med, at strukturstøtten er blevet reduceret, ligesom det er fornuftigt, at denne form for statsstøtte i højere grad reserveres til de allerfattigste lande i EU, nemlig de nye medlemslande i Øst- og Centraleuropa.
Ifølge forslaget bevares grundelementerne i EU’s indtægtssystem.
Medlemslandene finansierer altså fortsat samarbejdet med en andel af BNI og momsgrundlaget samt indtægter fra told og landbrugsafgifter.
I Venstre er vi ikke tilfredse med, at nogle af de rigere lande har særlige rabatordninger.
Storbritanniens rabat bevares, men reduceres på længere sigt, og andre lande som Tyskland, Holland, Sverige og Østrig har kæmpet sig til nye rabatordninger.
Heldigvis er sidstnævnte midlertidige.
Uanset om de bliver udfaset igen, havde vi i Venstre helst set, at vi slet ikke havde haft sådanne rabatordninger til enkelte lande.
Som det er nævnt i starten, tilslutter vi os alligevel forslaget for EU-samarbejdet.
Med 27 forskellige lande er det nødvendigt, at man går på kompromis, og vi har i vurderingen af det samlede forslag til de finansielle rammer lagt vægt på flere penge til forskning og færre penge til struktur.
Søren Gade (V), 2007-10-11:
Jeg har også læst den artikel, som premierløjtnanten skriver, og det, han skriver, er jo i og for sig ikke forkert ud fra de præmisser, at premierløjtnanten var dernede på et givet tidspunkt og skulle løse nogle givne opgaver.
Men præmissen er bare nu, at Danmark har fået nogle andre opgaver et andet sted og nogle mere selvstændige opgaver, og derfor kan både kommandoen og premierløjtnanten jo have ret.
Da han var dernede med de opgaver, de løste på det sted, hvor han var, var det ikke en fornuftig løsning at have kampvogne, men med de opgaver, vi har nu, på det sted, vi er, giver det god mening.
Men med hensyn til det med omkostningerne kan man sige, at det er dyrt, men jeg må jo også stilfærdigt sige, at hvis der er nogen i forsvaret, der mener, at det her kan være med til at øge sikkerheden og dermed måske redde nogle soldater fra at blive såret eller, hvis situationen er endnu værre, fra at blive slået ihjel, så synes jeg faktisk, at det er værd at sende kampvogne af sted, selv om det ville koste et tocifret millionbeløb at få dem derned.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-10-11:
Jeg synes også, der var en interessant artikel af premierløjtnant Richard Engelholm i Danske Officerer nr. 5, 2007, hvor han nøje punkt for punkt gør rede for de problemer, der er ved at have kampvogne i Afghanistan.
Man kan sige, at der er sådan en vis militærfaglighed over den her diskussion, men i og med at man nu har lagt det frem for politikerne, er vi også nødt til fra politisk side at tage den diskussion, så man træffer den beslutning på et ordentligt grundlag, også i forhold til de militærfaglige muligheder, der måtte være.
Søren Gade (V), 2007-10-11:
Jeg vil tage det sidste først, for jeg hører, at det var det vigtigste.
Det er sådan, at hvis jeg nu siger, at der har været x antal luftangreb eller luftstøtte, som danske soldater har bedt om, i en periode, og vi så kommer herned, og der så i en lige så lang periode har været x plus 3, så vil vi høre i diskussionen: Jamen så er der kommet flere luftangreb. Jeg kunne jo også vende det om og sige, at hvis vi bruger kampvognene, så bruger vi dem i stedet for luftstøtte, men det virker ikke reelt at bruge den argumentation, for jeg skal jo så overbevise hr. Holger K. Nielsen om, at havde vi ikke udsendt kampvognene, havde der været flere luftangreb.
Det er jo svært for mig at stå og argumentere på den måde, så derfor kan jeg bare sige, at kampvognene kan blive brugt i situationer, hvor man ellers ville have brugt flystøtte, men jeg kan jo ikke sige, at flystøtten så falder, for der kan jo være episoder og operationer, som gør, at hr. Holger K. Nielsen vil se en stigning i antallet af luftangreb, samtidig med at vi bruger kampvognene.
Den situation kunne man godt forestille sig.
Om mekanikere og reservedele vil jeg sige: Selvfølgelig har vi mekanikere til den opgave, ellers sender vi jo ikke kampvognene ud, og vi sender ikke kampvogne ud uden reservedele.
Prisen kan jeg ikke oplyse hr. Holger K. Nielsen endeligt om for nærværende, men jeg kan sige, at det bliver dyrt, for vi skal bruge fem fly, altså fem lift, som det hedder, med det, der hedder SALIS-flyene, de der store Antonovflyvemaskiner, og der kan altså kun være én kampvogn med, hver gang de flyver, for sådan en vejer jo mere end 65 t.
Svend Auken (S), 2007-10-11:
Jamen så kan jeg oplyse hr. Messerschmidt om, at udgifterne, altså, det, man faktisk betaler, ikke har oversteget 1 pct. på noget tidspunkt.
Når vi var modstandere af 1-pct.-loftet, fordi det ville føre til, at udgifterne ville falde yderligere, altså under det niveau, de i dag er på.
Det er efter min mening ikke rimeligt; man skal bruge pengene bedre.
Man kan ikke have et forpligtende europæisk samarbejde, hvor vi virkelig gør noget ved fælles problemer, og så forestille sig, at det er gratis.
Jeg synes imidlertid, det er dybt overraskende, at Dansk Folkeparti som det eneste parti i Folketinget ligefrem synes, at Margaret Thatchers afpresning - det var jo ren afpresningspolitik i forhold til resten af Europa, senere fulgt op af andre engelske regeringer - er pynteligt og godt, fordi det trækker i den rigtige retning.
Nej, efter min bedste overbevisning trækker det i den forkerte retning, og vi har støttet regeringen i at begrænse skaden mest muligt på det her område.
Thor Pedersen (V), 2007-10-11:
Jamen altså, jeg kan også godt sige velbekomme.
Jeg siger bare, at EU-systemet i virkeligheden er med til at sikre velstandsopbygningen i Europa.
Der er jo en grund til, at nye lande gerne vil være med.
Det er, fordi det er det største bidrag overhovedet til at sikre velstand blandt befolkningerne i EU.
Det er jo nøjagtig det, der er sket.
Og det vil man komme til at se i de nye medlemsstater.
Det er med til at underbygge demokratiet, folkestyret, menneskerettigheder og velfærd.
Det er ikke Nordkorea, vi taler om, det er ikke Cuba, vi taler om.
Selvfølgelig er der nogle, der kan have det som idealsynspunkter, at det er de rigtige måder, man lever på der, men det her altså en anden måde, man i demokratiets ånd arbejder sammen med naboerne på, end man gør de steder, man kunne nævne.
Alt det, vi arbejder for, er i virkeligheden menneskerettigheder for de borgere, som udgør fællesskabet, og hvordan man kan skabe velfærd.
Det er det, EU har dokumenteret.
Det er ikke det samme, som at der er paradisiske tilstande, og at der ikke er noget, man vil gøre bedre, for det her et område, hvor der er en udfordring i at gøre ting bedre.
Så ved jeg godt, at hr. Frank Aaen jo ikke bryder sig om det, og er modstander af det, så min opgave er ikke at overbevise hr. Frank Aaen om det, for det kan man ikke, fordi den måde, hr. Frank Aaens ser på samarbejde mellem stater på, ikke er den samme, som den jeg ser det på.
Frank Aaen (EL), 2007-10-11:
Nej, heldigvis - heldigvis.
Og det kommer heller ikke til at fungere på lang sigt.
Jeg vil bare sige til finansministeren, at han skal prøve at gå ud og fortælle den danske befolkning og prøve at gå ud og fortælle den europæiske befolkning, at der er et velfungerende demokrati i EU.
Jeg siger velbekomme.
Thor Pedersen (V), 2007-10-11:
Jeg vil bare sige, at det ikke kræver noget andet svar, end at EU som system jo er demokratisk opbygget.
Det er et nationalt opbygget system.
Og den påvirkning, der er i EU-systemet, er der også nationalt.
Så der er såmænd ikke nogen forskel.
Man skal ikke underkende, at der er et europæisk parlament af folkevalgte, og at rådsformationer jo er folkevalgte.
Alle de, der træffer de bindende beslutninger, er folkevalgte.
Så medmindre man er anarkist, burde man sige, at den måde, man samarbejder på blandt 27 nationalstater i Det Europæiske Fællesskab, er unik og har ikke sin lige noget andet sted på kloden.
Frank Aaen (EL), 2007-10-11:
Det er, fordi der før var en diskussion om, hvorvidt jeg sådan skulle gå ind for enstemmighed i alle livets forhold.
Jeg har det helt fint med, at i et velfungerende demokrati træffer man en afgørelse gennem en afstemning, og så gælder afstemningen.
Det gør den jo typisk tit på f.eks. skatteområdet i Danmark.
Men EU er ikke demokratisk.
EU er hamrende udemokratisk, industriinteresser og store lande og alle mulige spiller en alt for stor en rolle med hensyn til, hvilke beslutninger der kan træffes.
Derfor er jeg imod, at man bare lægger alle mulige beslutninger derned til flertalsafgørelse, for flertalsafgørelser kræver altså, at man har et samfund, hvor man er enige om, at man også har et demokrati, og hvor man holder sammen og ønsker at være sammen, og ikke sådan en forening med mangel på demokrati som EU.
Frank Aaen (EL), 2007-10-11:
Men jeg er imod en forening, der som sin basis og som en meget stor del af sin aktivitet havde og stadig væk har at uddele landbrugsstøtte.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor vi skal være medlem af en forening, der som hovedformål har at forestå landbrugsstøtte i urimelig grad, og som bliver ved med det, fordi landene skal balancere mod hinanden.
Sådan en forening ville jeg melde mig ud af.
Sådan.
Jeg ville melde mig ud af den.
Jeg ville heller ikke være medlem af en forening, der tvang mig til at skulle acceptere nogle stoffer i omverdenen i kemiindustriens interesse.
Det, der er problemet, er jo, at man her skal være medlem af en kæmpemæssig butik, som skal bestemme alt muligt i vores liv og tilmed også bare tager pengene til at gennemføre det for.
Elisabeth Arnold (RV), 2007-10-11:
Det er sådan set udmærket beskrevet af hr. Frank Aaen.
Det viser jo netop, at omdrejningspunktet enstemmighed er det, der gør, at det hele bliver så uskønt.
Hvis man kunne stemme sig igennem og lade flertallet bestemme, så ville man jo kunne få gennemtrumfet, at rabatterne blev afskaffet.
Men jeg vil gerne bede hr. Frank Aaen om at forklare, hvordan vi andre skal tvinge England til at opgive sit ønske om rabat.
Hvilke magtmidler har vi?
Vi har jo ikke nogen, for der er et system, der siger, at der skal være enstemmighed, og enstemmighedskravet er jo præcis det, hr. Frank Aaen altid plæderer for, når vi taler om EU.
Frank Aaen (EL), 2007-10-11:
Nu har jeg glemt at tage forslaget med her op, men det står i bemærkningerne, at man skal blive ved med at finansiere den del af EU-budgettet.
Derfor kan jeg med sindsro nævne det heroppefra.
Og de tages da pr. automatik, for ordningen er sådan, at når jeg går i Brugsen og betaler mine varer, så betaler jeg moms, og en del af den moms ryger uden videre disput direkte ned i EU-kassen.
Når vi f.eks. herhjemme på grund af høj beskæftigelse får et højere bruttonationalprodukt og vores BNI i vokser, så vokser vores bidrag til EU også.
Jeg har intet som helst imod, at vi, jo rigere vi bliver, betaler desto mere til andre lande.
Jeg vil bare ikke se, at de penge, der pr. automatik tages fra mig, går til rabat til England eller til en fuldstændig skør landbrugspolitik.
Det er det, vi skal have et opgør med, og det skal man ikke pakke ned i et kompromis om, at det var det bedst opnåelige.
Elisabeth Arnold (RV), 2007-10-11:
Når jeg tager ordet, er det, fordi jeg synes, det er meget hårdt at høre på, at hr. Frank Aaen kritiserer det her uskønne kompromis med den begrundelse, at systemet er helt forkert eller noget i den stil.
Til det vil jeg bare sige, at grunden til, at kompromiset er blevet, som det er, jo er, at der i disse sager er enstemmighedskrav, og det vil sige, at alle lande jo skal være enige.
Der er vetoret for hvert enkelt land, og det er jo præcis det system, som hr. Frank Aaen er tilhænger af, nemlig at hvert eneste land har vetoret.
Så kan hvert eneste land tage hele systemet som gidsel, skamløst eller ej, tage hele samarbejdet som gidsel og fremføre deres usolidariske krav om at få rabat på noget, som de synes andre lande ikke har brug for at få hjælp til.
Så vil de have nogle rabatter.
Det er jo præcis det system, som afslører, at vetoret eller kravet om enstemmighed ikke frembringer nogen smukke løsninger, ikke nogen solidariske løsninger, ikke nogen harmoniske løsninger, det fremmer nemlig kun mærkelige kompromiser, mærkelige skabninger, som man ikke kan finde hoved eller hale på.
Jeg vil gerne spørge hr. Frank Aaen, om han virkelig synes, at det her system med vetoret er så smukt.
Frank Aaen (EL), 2007-10-11:
Jeg indrømmer, at FN-systemet har nogle problemer, som der også skal arbejdes med.
Det er jeg helt enig i.
Nu er der nogle lande, f.eks. USA, der mest bruger problemerne i FN-systemet til at bekæmpe FN med, og det er jeg selvfølgelig imod.
Jeg kunne jo heller ikke drømme om at sige, at man skulle lade være med at betale kontingent for at blive smidt ud af EU, for sådan mener jeg ikke at man skal arbejde.
Man skal bekæmpe de dele af EU, man ikke kan lide, med ordentlige midler og ikke på anden vis.
Jeg henviser bare til det, hr. Svend Auken selv var oppe at sige, nemlig at der er nogle meget betændte kompromiser gemt i det.
Det er så betændt, at jeg ikke har hørt en eneste ordfører støtte det.
Svend Auken (S), 2007-10-11:
Jeg tror ikke, man kan finde et internationalt samarbejde, hvor usikkerheden om anvendelsen af pengene er så lille, som den er i EU i øjeblikket.
Det har den ikke altid været.
Der er udført et kæmpearbejde for at få styr på budgettet og regnskabet osv.
Det har båret frugt, ikke hundrede procent, men meget tæt på hundrede procent.
Hvis vi anlagde det samme hårde kriterium, som hr. Aaen har, nemlig de hundrede procent, i forhold til hele FN-systemet, så måtte vi jo afbryde det globale samarbejde.
Der er da meget mere usikkerhed omkring UNEP, altså FN’s miljøprogram, eller omkring FN’s udviklingsprogram og en række af særorganisationerne, end der er omkring EU’s ordninger.
Når man er i et internationalt samarbejde, må man acceptere, at der kan forekomme fejl.
De skal være færrest mulige.
Men her taler vi altså om et samlet regnskab, der er under 1 pct. af nationalindkomsten, og hvor fejlmargenen er noget, vi kan opgøre i promiller.
Vi skal arbejde på, at det bliver hundrede procent korrekt.
Jeg synes, at det der er for hård en kritik.
Frank Aaen (EL), 2007-10-11:
Vi er så bare ikke enige om, hvor stort problemet er.
Det er muligt.
Jeg synes stadig væk, at 800 mia. kr. er rigtig mange penge, også selv om det kun skulle være relativt få procent af dem, der blev brugt til noget forkert.
Jeg synes stadig væk, det er en skændsel, at EU efter så mange år ikke har kunnet aflægge et regnskab, der kan godkendes af revisionen.
Det må jeg sige.
Så kan det godt være, at det er en relativt lille del af det samlede budget, men det er der alligevel år efter år.
En del af problemet skyldes jo den måde, man forvalter pengene på.
Der er den måde, hvorpå man bare kan hæve penge til at putte ned i kassen, og så går de ud til et eller andet.
Der er jeg meget mere tilhænger af, at vi havde mere styr på, hvad de penge, vi bevilger i kontingent, faktisk går til.
Man skal altid passe på.
Jeg kan huske, at chaufførerne engang strejkede, fordi man ville forringe deres skattefradrag, når de kørte langtur.
De strejkede, men det gjorde de med arbejdsgivernes støtte.
Så siger jeg: Når en arbejdsgiver og en arbejdstager kan rotte sig sammen, så er der nok noget galt.
Og her har vi det desværre sådan, at en stat og nogle indbyggere i staten i mange tilfælde kan rotte sig sammen om at tage pengene i EU’s kasse, og det er et dumt system.