Søren Pind (V), 2016-05-17:
Man må sige, at fru Lisbeth Bech Poulsen har budt op til dans i dag, og det er jeg jo altid frisk på, så her er
Det er så et beslutningsforslag, som sætter fokus på et meget vigtigt område, nemlig bekæmpelse af diskrimination i nattelivet.
Diskrimination er en uacceptabel krænkelse af en persons grundlæggende rettigheder, og jeg er som justitsminister enig i, at også der skal der sættes målrettet ind for at bekæmpe diskrimination i nattelivet.
Regeringen støtter derfor intentionerne bag forslag – det kan der ikke herske nogen tvivl om – men vi kan ikke støtte selve beslutningsforslaget og de initiativer, der lægges op til.
Før jeg kommer nærmere ind på min holdning til beslutningsforslaget, vil jeg for en god ordens skyld gøre opmærksom på, at forslaget berører flere ministres ressortområder.
En ændring af restaurationsloven hører under erhvervs- og vækstministeren, mens størrelsen på kompensationsniveauet ved diskrimination i nattelivet hører under udlændinge-, integrations- og boligministeren.
Jeg vil i dag holde mig til det, jeg ved noget om, og som jeg som justitsminister også har det overordnede ansvar for, dvs. spørgsmålet om, hvorvidt der skal indføres et såkaldt arbejdsgiveransvar i racediskriminationsloven, så arbejdsgiveren bliver ansvarlig for medarbejdernes handlinger, når de er på arbejde.
Der vil under udvalgsbehandlingen af forslaget naturligvis blive rig mulighed for at få besvaret de spørgsmål, der måtte være på de områder, som hører under erhvervs- og vækstministeren og udlændinge-, integrations- og boligministeren.
Vi skal nok komme hele vejen rundt.
Beslutningsforslaget lægger op til, at arbejdsgiveren i alle tilfælde skal ifalde ansvar for sine dørmænds handlinger.
Hvis en daglig leder, bestyrer eller bevillingshaver har udstedt mundtlige eller skriftlige retningslinjer om, at unge mennesker med anden etnisk oprindelse end dansk ikke må lukkes ind på et diskotek eller en bar, kan vedkommende altså allerede straffes.
Derudover kan der også pålægges såkaldt selskabsansvar for overtrædelse af racediskriminationsloven.
Det er derfor ikke nødvendigt at ændre loven for at sikre, at arbejdsgiver kan ifalde ansvar for overtrædelse af racediskriminationsloven.
Jeg må derudover forstå beslutningsforslaget sådan, at det foreslås, at der indføres det, som kaldes objektivt individualansvar i racediskriminationsloven.
Objektivt individualansvar, hvor en arbejdsgiver altså kan pålægges bødeansvar for sine ansattes handlinger, bør kun indføres under ganske særlige omstændigheder.
Det skal ses i sammenhæng med, at det jo med en sådan ansvarsform ikke kan tilregnes arbejdsgiveren som forsætligt eller uagtsomt, at der er begået en lovovertrædelse.
Jeg mener oprigtig talt, at en sådan ansvarsform vil være at gå for vidt i kampen mod diskrimination i nattelivet.
I praksis ville en sådan ansvarsform betyde, at den arbejdsgiver, der rent faktisk har instrueret sine ansatte i overensstemmelse med intentionerne bag forslaget, nemlig at der ikke må ske diskrimination i udøvelse af dørpolitikken, ifalder ansvar, hvis en ansat på trods af den udstukne retningslinje alligevel udøver diskrimination i døren.
Jeg ser derfor ikke for mig, at vi indfører et sådant objektivt individualansvar.
Det er i stedet min opfattelse, at dialog og oplysning er vejen frem.
Der er ikke brug for ændring af racediskriminationsloven, det er ikke løsningen, så selv om jeg er fuldstændig overbevist om, at beslutningsforslaget er båret af de bedste hensigter og intentioner fra forslagsstillerens side, kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.