Jacob Jensen (V), 2013-12-13:
Tak for det, og tak til forslagsstillerne for at have bragt forslaget til debat.
Det er selvfølgelig en væsentlig diskussion, som det også fremgår af de spørgsmål, der er blevet stillet, og af den debat, der har været, om, hvordan sådan noget finder sted.
Det er jo ikke uvæsentligt, hvordan mandaterne falder ved de forskellige valg; det kan nogle gange nærmest være afgørende for magtfordelingen osv., så derfor synes jeg, det er en relevant diskussion.
Jeg vil så starte med at sige, at modsat ministeren har vi den samme holdning, som vi havde sidste gang, da det her forslag blev fremsat, vi er nemlig stadig væk fortalere for d'Hondts metode og ikke største brøks metode.
Jeg deler heller ikke ministerens holdning om, at der ligefrem skulle være en sammenhæng mellem, hvem der er for eller imod, og hvem der er store og små partier.
Jeg gætter mig til, at f.eks. SF givetvis ikke støtter forslaget.
Til gengæld er det mit indtryk, at De Konservative, så vidt jeg husker, gør det.
Men det kan vi jo få at se, når vi er kommet længere frem i debatten.
Jeg ser bare ikke den sammenhæng.
Jeg vil også gerne lige sige noget om det med, hvornår man er et stort og hvornår man er et lille parti i den her sammenhæng.
Ja, Venstre er et stort parti på landsplan, men jeg tror, at hvis man spørger eksempelvis Venstre på Frederiksberg, og det er ikke for at pege fingre ad nogen overhovedet, så vil man måske opleve én opfattelse dér, og måske vil man opleve en lidt anderledes opfattelse, hvis man spørger Venstre i Herning.
Men når det så er sagt, må jeg sige, at jeg deler ministerens analyse af det, for der findes ikke en optimal metode.
Man skal selvfølgelig hele tiden kigge på, hvordan mandaterne bliver fordelt mest retfærdigt i forhold til de stemmer, der nu engang bliver afgivet, og dermed på bedst mulige måde afspejler det, som borgerne i den pågældende kommune ønsker.
Der er, som også flere har været inde på, fordele og ulemper.
Vi ser så bl.a. den svaghed ved største brøks metode, at det, at man eksempelvis kan få et afgørende flertal, altså over halvdelen, blandt vælgerne, nødvendigvis ikke ved største brøks metode betyder, at man så i den sammensætning, byrådet måtte få, også der kan få det tilsvarende.
Den anden svaghed, som vi ser ved største brøks metode, er, at man kan risikere at få en uforholdsmæssig stor repræsentation i forhold til det, som vælgerantallet har skullet give en.
Sådan sat lidt på spidsen og for at gøre det lidt mere klart, vil jeg sige, at der altså er relativt stor forskel på at gå fra 1 til 2 mandater, det er jo en fordobling, til omvendt at gå fra 10 til 11, det er en 10-procentsoverskridelse, kan man sige.
Det, som vi ligesom hæfter os ved, er, at man, når man nu ikke kan ramme det hundrede procent matematisk korrekt, og når man skal runde op eller runde ned, så lægger det på den måde, at det går til et parti, så vælgerrepræsentationen fjerner sig mindst muligt fra det gennemsnit, som der nu engang skal være.
Så det var det, der var vores holdning, jeg tror, det var tilbage i 2005 eller 2006, da det her sidst var fremme, og det er så stadig væk vores holdning den dag i dag.
Men jeg vil gerne takke forslagstillerne, jeg synes, det er en relevant diskussion, vi har; vi skulle måske have haft den for nogle uger siden.
Før kommunevalget kunne det selvfølgelig have givet lidt mere kød på debatten, jeg ved det ikke, men der er selvfølgelig også 4 år til et nyt valg, og der skal man også have de her ting in mente.