Sophie Hæstorp Andersen (S), 2013-02-08:
Jeg har læst høringssvarene, og jeg må sige, at den måde, den her branchegodkendelse foregår på, ikke adskiller sig fra den måde, det foregår på der, hvor vi nu går ind og kigger på det, f.eks. på det alternative område, herunder akupunktører eller andre, og brancheforeningerne kan jo ikke bare lave hvad som helst, det skal jo aftales med Sundhedsstyrelsen, før man kan begynde at uddele titlen som registreret tatovør.
Så jeg er ikke enig i, at vi nu overlader det kun til branchen.
Det er brancheforeningerne, der med Sundhedsstyrelsen aftaler, hvilke krav der er rette og rimelige til uddannelse, til hygiejne, til håndtering af farver, til andre ting, altså hvordan man skal håndtere de her ting, og på den baggrund kan brancheforeningen så lave de her registreringer.
Så jeg mener ikke, der er noget anderledes i forhold til det, vi har gjort tidligere, på de her områder, og jeg kan egentlig ikke forstå, at man hopper med på den vogn, for hvis branchen er influeret af rockere eller andet, mener jeg jo, at det er noget, der på nogle områder ikke alene sker i dag, men selvfølgelig også vil ske i fremtiden.
Det er jo ikke noget, vi kan løse bare ved at lave den her ordning – det er jeg helt med på.
Det er også derfor, jeg siger, at det her er et skridt på vejen til fordel for kunderne, så de kan vælge at gå ind ad den rigtige dør.
Men brancheforeningen skal jo være i dialog med Sundhedsstyrelsen om de krav, der stilles, før man overhovedet kan få lov til at være med i den her ordning og give den til andre.
Det kan godt være, jeg ikke var med ved debatten i forbindelse med V 18, men jeg har været med til alle de møder, tror jeg nok, som vi har haft ovre i Sundhedsministeriet, med skiftende sundhedsministre, hvor vi skulle finde ud af, hvordan vi skulle lande det her.
Der er jo ikke nogen tvivl om, at vi i det arbejde drøftede en meget omfattende model, en autorisationsordning, som vi også med åbne øjne fik at vide ville komme i clinch med dele af grundloven, hvilket ville betyde, at det formentlig ville tage 10 år at implementere den, hvis vi skulle tage et helt ureguleret erhverv på det her område og prøve at presse det ind i en reel autorisationsordning.
For det er ikke noget, man bare kan gøre uden videre, uden at man bliver nødt til at have tid til at omdanne et helt erhverv til at være et autoriseret erhverv.
Den anden ting, vi også traf beslutning om med åbne øjne, var jo at sige, at inden for en lang række ordninger, hvor vi har autorisationer, er det sådan, at det ikke bare kræver 3 ugers eller 4 ugers uddannelse, det kræver typisk 3 år eller 4 år: Det gælder vvs'ere, det gælder elektrikere, det gælder inden for sundhedsområdet, hvor det gælder sygeplejersker, læger, og vi har også fået social- og sundhedsassistenter med.
Det sidste, vi også traf beslutning om med åbne øjne, er, hvordan vi skal kunne regulere det her i fremtiden.
Hvis vi laver en autorisationsordning og laver det til en beskyttet titel, vil vi komme ud i problemer med, at det også skal opretholdes på en måde, som vil være helt anderledes end det nuværende erhverv.
Man kan selvfølgelig vælge at sige, at det er det, vi skal bruge al politiets tid på i fremtiden, altså at prøve at regulere det her hundrede procent, men jeg synes, vi nu vælger en løsning, som vi kan komme et stykke ad vejen med.
Det skal man bare være opmærksom på, og man skal også være opmærksom på, at læger ikke nødvendigvis er eksperter inden for hverken grundloven eller erhvervspolitik.
Derfor er jeg enig med ordføreren i, at en debat, der kan starte på Justitsministeriets område, kan ende på sundhedsområdet, og den kunne i virkeligheden også være endt på Erhvervsministeriets område, fordi det i virkeligheden også handler om konkurrence, og hvad der er ret og rimeligt.
Det ville da i hvert fald være det bedste råd, man så kunne give.