Charlotte Fischer (RV), 2007-01-10:
Det er jo vigtigt, når det er så stort et område, som det her er, altså hele det medicinske område, at vi respekterer den arbejdsdeling, der er,
hvor det er regionerne og kommunerne, der har ansvaret for at finde redskaberne og finde de rigtige løsninger derude.
Men jeg synes jo, at vores opgave så er at være meget klare på, om tingene samlet set, når man skuer ud over landet, går i den rigtige retning.
Her synes jeg, at forslagsstillerne måske har en pointe i, at vi måske ikke er helt klar over, om det på det samlede medicinske område faktisk er sådan, at vi i dag kan måle, at det rent faktisk er bedre, end det var for 2 eller 3 år siden, eller om det ligger nogenlunde fladt – også set i lyset af, at der bliver investeret i sundhedsvæsenet.
Det var derfor, jeg til en start udtrykte en stor glæde over, at de der forkerte oplysninger, der er indgået i to tidligere beslutningsforslag fra Socialdemokratiet, hvor man har understøttet myten om, at regeringens meraktivitetspulje skulle være gået ud over de medicinske patienter, er taget ud.
Vi ved notorisk, at det aktivitetsløft, der har været i sundhedsvæsenet dag for dag, siden den her regering trådte til, er fordelt ligeligt mellem det medicinske og det kirurgiske område.
Så i den forstand ved vi, at det går bedre, at det går fremad, at der er mere aktivitet.
Så ved vi, at der er nogle udfordringer, som i høj grad knytter sig til det, der handler om at skabe sammenhæng i patientforløbene.
Her ruller vi nu ud med mere information om interne ventetider og med en række bud på, hvordan vi løser de udfordringer, der gemmer sig bagved, og inviterer alle til at deltage i det arbejde.
Jeg tror, at alle herinde, som ministeren siger, egentlig støtter sigtet med det her.
Det, jeg egentlig ordentligt og redeligt kunne tænke mig at spørge ministeren om, når det nu er et emne, som dukker op igen og igen, og som ligger alle meget på sinde, også regeringen, som tager en masse initiativer, er: Har ministeren nogen viden om, hvorvidt det går fremad på det her område?
Det kunne f.eks. være målt i forhold til genindlæggelser, eller man kunne også bruge overbelægning som et kriterium.
Har ministeren nogen fornemmelse af, om det går fremad?
Jeg spørger faktisk af ærlig nysgerrighed.
Her tror jeg at man vil se – det er jo lidt efter min hukommelse – at det er nogenlunde stationært med små variationer fra det ene år til det andet, og, som jeg husker det, med en lille smule sådan vigende tendens.
Men det, jeg har en meget stærk fornemmelse af, er, at der er et øget fokus på de her udfordringer, som Socialdemokratiets beslutningsforslag også tager afsæt i.
Når jeg har den stærke fornemmelse, er det, fordi det er det fokus, der har drevet kommunalreformen og den nye rollefordeling på sundhedsområdet frem, altså det forhold, at kommunerne kommer til at hænge på regningen, hvis ældre mennesker i kommunen unødigt genindlægges, fordi man ikke er klar med ordentlig hjemmehjælp eller ordentlig genoptræning eller ordentlige boligindretninger, som gør, at de ældre kan fungere i deres egne boliger, og derfor falder de og genindlægges.
Det er et stærkt fokus.
Det er også det stærke fokus, der driver de obligatoriske sundhedsaftaler.
Det er det stærke fokus, der er drivkraften bag, at vi har nedsat den her nationale følgegruppe.
Derfor er vi ikke nødt til at gøre det hele en gang til.