Peter Christensen (V), 2014-12-17:
Nej, det er det sådan set ikke.
For vi har sagt fra starten af, at vi ville stemme for finanslovsforslaget, hvis regeringen havde et flertal bag det.
Og det har regeringen, desværre ikke med Venstre, men med Enhedslisten.
Det var meget begrænset, hvad regeringen ønskede at tale med Venstre om i år.
Det synes jeg er ærgerligt, ikke for Venstre, men for Danmark og for det resultat, vi ser på nu.
Men det ændrer sådan set ikke ved, at når det handler om de konkrete forslag, vil vi selvfølgelig stemme for de ting, vi ikke ønsker at rulle tilbage, i dag.
Jeg bliver meget ærgerlig.
Men omvendt bekræfter regeringens finanslovsforslag også det, jeg hele tiden har frygtet: Regeringen har droppet den ansvarlige kurs.
Efter 3 år har finansministeren ladet masken falde.
Manden, der designede »En Fair Løsning« og »Fair Forandring«, har bekendt kulør.
Engang bildte finansministeren danskerne ind, at man kunne klare det hele med 12 minutter – flere penge til kommunerne, billigere tog- og busbilletter og to lærere i klassen.
Så kom regeringen til magten, og planerne blev skrottet.
Men nu nærmer sig et nyt valg, og dermed forsvinder al ansvarlighed igen.
Vi er tilbage i den samme uansvarlige suppedas, hvor regninger skubbes ind i fremtiden.
Men regningen kommer, og det gør den, uanset om den næste regering er ledet af Helle og Bjarne, eller om det borgerlige Danmark har fået lov at tage over.
Fællesskabets finanslov, siger regeringen.
Jo, vist er der store udgifter og mange penge, der bliver rykket rundt.
Der er også lettet lidt på kalorierne hist og tilsat lidt sukker pist, men ikke en eneste privat arbejdsplads ekstra – ikke en eneste.
Og så er det bare, jeg må sige: Når man svigter ambitionen om at skabe nye job, svigter man fællesskabet.
Det kan gå op, og det kan gå ned i dansk økonomi, men enhver regering skylder fællesskabet at have den ambition, at der skal være flere private arbejdspladser, et stærkere fællesskab.
Det er de private arbejdspladser, der betaler for vores fælles offentlige velfærd, og det er de private arbejdspladser, der i sidste ende skaber den velstand, som vi skal leve af.
Der er mange gode danske virksomheder, og mange af dem klarer sig godt, fortrinsvis i udlandet.
Store danske virksomheder udvider antallet af arbejdspladser i Tyskland, i Polen, ja, i hele Europa, men holder igen herhjemme.
Det går for langsomt i Danmark.
Vi havde negativ økonomisk vækst i 2012 og 2013, og den økonomiske vækst ser heller ikke for køn ud i 2014.
Og hvad er så regeringens svar?
Lad os tale om noget andet.
Lad os drysse en masse glimmer ud til en masse mennesker før valget.
Se bare den check på 0,5 mia. kr. til vennerne i fagbevægelsen.
Sagen er blot, at regeringen oversælger finanslovsforslaget.
Socialdemokratiske ministre besøger børnehaver, ældrecentre og sundhedshuse for at promovere finanslovsforslaget, og hvem kan andet end at holde af farverige billeder af smilende børn og politikere?
Måske regeringen ved samme lejlighed skulle have fortalt dem, at det er dem, der betaler regningen.
Måske regeringen skulle have fortalt dem, at disse børns forældre kan skyde en hvid pil efter flere arbejdspladser.
Mit bud er, at det gavner mere, at far får et arbejde, end at hvert barn får 0,002 pædagog ekstra.
Det er glimmer, men det er ikke guld.
Langt størstedelen af de 14,7 mia. kr. dyre initiativer i finanslovsforslaget skal først iværksættes efter 2015, altså efter et folketingsvalg – kun godt og vel 3,5 mia. kr. i 2015.
Og så tilføjede han: Det er klart, at aftalen om finansloven for 2015 kommer til at syne af mere end det, der reelt er afsat.
Fra en anden økonomiprofessor, Torben M. Andersen, lød det: Effekten af denne finanslov på økonomien i 2015 er beskeden.
Regeringen sælger illusioner og luftkasteller, og det minder påfaldende meget om det, som Socialdemokraterne gjorde forud for sidste valg.
Jeg er en af dem, der glædede sig over, at regeringen kom på bedre tanker efter sidste valg.
Gang på gang har jeg stået her og glædet mig over, at regeringen – måske ikke helt frivilligt – har nedsat skatter og afgifter, og at regeringen har holdt igen med de offentlige udgifter for til gengæld at fremme privat beskæftigelse.
Men det er åbenbart slut nu.
Finanslovsforslaget peger i en helt anden retning, og det viser, at regeringen altid har været halvhjertet, når det kom til at skabe nye job.
Det er lidt, ligesom når statsministeren det ene år siger, hun holder med FCK, og så bagefter siger, at hun holder med Brøndby.
Der er for meget zigzag.
På samme måde oplever man finansministeren zigzagge rundt i den økonomiske politik.
I begyndelsen af september fik finansministeren sine embedsmænd til at udsende en underlig pressemeddelelse.
»Fakta om regeringens ansvarlige økonomiske politik«, hed den.
Og teksten startede sådan her: »Regeringen fører en ansvarlig økonomisk politik. Også selvom man går helt til grænserne i budgetloven og EU’s stabilitets- og vækstpagt.«
Så gik der nogle få måneder, og pludselig var det nødvendigt for regeringen at fremrykke beskatningen af danskernes pensioner.
Det var nødvendigt for at få regeringens politik til at hænge
nogenlunde sammen
Mere ansvarlig var politikken så heller ikke.
Og det er ikke den eneste manipulation, regeringen disker op med.
Tag f.eks. lov om ændring af lov om elforsyning.
Men nok om det; læser man papirerne igennem, får man den skinbarlige sandhed om regeringens økonomiske politik.
Lovforslaget er nemlig en nødbremse.
Formålet er at udskyde en allerede vedtaget og planlagt lov.
Og hvorfor så det?
Vi befinder os altså i en situation, hvor allerede vedtagne love skal udskydes, fordi regeringen med sit finanslovsforslag har spændt dansk økonomi så hårdt op, at hvis man gennemfører det, man allerede har vedtaget, så kommer EU efter os med spanskrøret.
Jeg vil gerne sige det, som det er: Det er uansvarligt, det er pinagtigt, og det er uværdigt.
Det handler alene om kreativ bogføring, og det gavner ikke fællesskabet.
Venstre ønsker en mere helhjertet kurs, en mindre slingrende kurs.
Fællesskabets finanslov må handle om at skabe private arbejdspladser og praktikpladser.
Den må handle om at integrere indvandrere i vores fællesskab, den må handle om at flytte folk fra passiv forsørgelse til aktiv beskæftigelse.
I stedet for at investere i arbejdsfællesskabet gør regeringen det stik modsatte.
Regeringen øger underskuddet og reducerer arbejdsudbuddet, regeringen øger det offentlige forbrug på baggrund af overoptimistiske forventninger om vækst og stigende oliepriser.
Men se jer da omkring i verden!
Venstre ønsker at fortsætte den politik, der fik Danmark igennem krisen.
Derfor har vi været klar, hver gang regeringen har været parat til at tage et lille, tøvende skridt i den rigtige retning.
For i Venstre vil vi sætte os i spidsen for en fælles indsats for at udvikle Danmark; en fælles indsats, der sikrer, at det bedre kan betale sig at være i arbejde end på offentlig forsørgelse; en fælles indsats, der gør det mere attraktivt at drive virksomhed i Danmark, så vi kan genvinde nogle af de mange tusinder af arbejdspladser, vi har mistet; en fælles indsats, der sikrer, at vi også i fremtiden har råd til velfærdssamfundet.
Derfor vil vi genindføre håndværkerfradraget, der ifølge Dansk Byggeri har skabt rigtig mange arbejdspladser.
Derfor vil vi sænke skatten på de laveste arbejdsindkomster, så alle får en større gevinst ved at gå på arbejde.
Derfor vil vi gennemføre et udgiftsstop, der sikrer, at de offentlige udgifter kun stiger i takt med pris- og lønudviklingen.
Inden for rammerne af et udgiftsstop er der milliarder og atter milliarder, vi kan sætte i værk til gavn for borgerne.
Og vi prioriterer sundhedsvæsenet; vi vil gøre et godt sundhedsvæsen endnu bedre.
Det private erhvervsliv har i årtier øget produktivitet og service og holdt priserne i ro.
Det må også kunne lade sig gøre i det offentlige.
I Venstre ved vi, at offentligt ansatte ikke er mindre dygtige eller mindre kreative end i det private.
Derfor kan det naturligvis også lade sig gøre at holde budgetterne og samtidig levere samme høje service i det offentlige.
Vi tør have ambitioner og stille krav, og det er lige præcis her, vi ser forskellen til regeringen.
Regeringen mangler fornuftige ambitioner.
I stedet forsøger i hvert fald Socialdemokraterne sig med en relancering af »En Fair Løsning« i nye klæder – i laser og pjalter.
Finansministeren påstår – og det skal være mine sidste ord – at dette års finanslovsforslag tilhører fællesskabet.
Det er desværre forkert, for dette års finanslovsforslag tilhører kun regeringens fællesskab, fagbevægelsen og venstrefløjen.
Sagen er blot, at når man svigter ambitionen om at skabe job, svigter man det danske fællesskab.