Naser Khader (KF), 2011-03-31:
En hel del af de integrationsproblemer, vi slås med i dag, har deres udspring i 1980'erne og 1990'ernes integrationspolitik eller mangel på samme.
I 1980'erne og 1990'erne kom der
er en hel del udlændinge og familiesammenførte til Danmark, som sjældent blev mødt med krav og forventninger til deres egen integration fra det danske samfunds side.
For flere af dem kunne det ikke betale sig at gå fra offentlig forsørgelse og i arbejde, og en del af de familiesammenførte ægtefæller havde ikke kontakt med det omgivende samfund.
Det var i øvrigt noget, jeg gjorde opmærksom på i en bog, jeg udgav i 2000, »khader.dk«, efter at jeg havde arbejdet som tolk og konsulent i en del år.
Med andre ord var offermentaliteten dominerende.
Jeg mener, at vi generelt skal behandle folk, som kommer til Danmark og bosætter sig, som ligeværdige medborgere og stille krav, for så behandler vi dem nemlig som ligeværdige medborgere.
Vi skal fortælle dem, at det er den enkelte, der har hovedansvaret for at blive integreret.
Samfundet kan ikke integrere folk, men samfundet skal skabe de rette rammer.
De rette rammer var næsten ikkeeksisterende i 1980'erne og 1990'erne.
Men ret skal være ret: Man nåede dog lige i 1999 at vedtage integrationsloven, men det var ikke nok
Siden VK-regeringen kom til magten i 2001, blev denne udvikling vendt med henblik på en meget målrettet indsats.
Man byggede videre på integrationsloven, der blev oprettet et integrationsministerium, og det gav mulighed for en mere målrettet indsats.
Udgangspunktet har lige siden været en fast og fair udlændingepolitik.
Der bliver i dag stillet krav – ja, rigtig mange krav – til folk, som kommer til Danmark og bosætter sig, også krav om at respektere de grundlæggende demokratiske værdier og bidrage til fællesskabet.
Regeringens politik har sikret, at Danmark i dag er et åbent samfund for udlændinge, som vil Danmark, og som vil bidrage positivt enten via arbejde eller ved at studere.
Hvad angår arbejdsmarkedet, mener jeg, at Danmark stadig væk er i top.
Siden 2001 er der kommet 45.000 flere indvandrere fra ikkevestlige lande i beskæftigelse.
Trods finanskrisen har mange med en indvandrer- eller flygtningebaggrund været i stand til at finde fodfæste på arbejdsmarkedet, og vi er faktisk bedre end eksempelvis et land som Sverige til at integrere indvandrerne på arbejdsmarkedet, hvor de stadig væk har holdt fast i det gamle princip om sidst ind, først ud, hvilket ofte går ud over folk med flygtninge- eller indvandrerbaggrund.
Det er vigtigt, at vi i vores udlændinge- og integrationspolitik står på to ben.
Vi skal på den ene side stå fast over for dem, der ikke vil Danmark, ikke vil det danske demokrati og det danske samfund og ikke vil integreres.
På den anden side er det meget, meget vigtigt, synes jeg, at vi påskønner og støtter og er åbne over for de mange, der bidrager positivt til det her samfund.
Integration er jo en dynamisk proces, hvor det er vigtigt at ændre fokus i forhold til de udfordringer, man står over for.
Som der står i redegørelsen, er der fremadrettet to hovedopgaver, som jeg er enig i at vi skal fokusere på.
For det første er det vigtigt, at restgrupperne, som stadig står uden for samfundet og fællesskabet uden uddannelse og job, skal indenfor.
Det gælder eksempelvis en del af de unge mænd med indvandrerbaggrund.
Hvad angår kvinderne, er det faktisk rigtig flot, at mange af dem klarer sig rigtig godt uddannelsesmæssigt.
Derfor skal Danmark forblive et åbent og attraktivt samfund for disse grupper.
De skal være med til at hjælpe os med at skabe vækst og velfærd.
Vi skal fremelske mangfoldighed, ikke for at være hellige, men der er også økonomi i det – der er penge i det.
Der blev sidste år oprettet et center, der skal styrke indvandrernes iværksætteri.
Vi i Det Konservative Folkeparti holder en konference om iværksætteri blandt indvandrere her den 14. april i Folketinget, for vi mener, at det er vigtigt, at vi støtter op om det.
Det er jo noget, der i højsædet.
Det sidste område, som er enormt vigtigt at have fokus på, er den demokratiske integration – noget, som vi nævner i vores integrationsudspil.
Det er vigtigt, at vi gør noget ved de folk, der ikke er blevet demokratisk integreret, dem, der er demokratiske analfabeter, og her handler det ikke så meget om lovgivning.
Det handler mere om antidemokratiske holdninger, som konstant skal udfordres.
Så alt i alt er det en rigtig fin redegørelse.