Søren Pind (V), 2016-04-12:
Med beslutningsforslaget foreslås det, at regeringen pålægges at fremsætte de nødvendige lovforslag, så der indføres et offentligt tilgængeligt register over ministres møder med eksterne aktører, herunder lobbyister, foreninger og virksomheder.
Regeringen kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Det vil jeg naturligvis gerne uddybe og begrunde.
Efter beslutningsforslaget skal ministre registrere møder med alle eksterne aktører.
Forslaget giver anledning til en række spørgsmål.
Hvordan skal man definere, hvornår der er tale om et møde?
Er det alle møder, en minister deltager i, der skal registreres, herunder også partimæssige møder?
Og hvad menes egentlig med eksterne aktører?
Desuden rejser det i mine øjne nogle mere grundlæggende spørgsmål om offentlighed i ministres arbejde.
Regeringen er enig i, at åbenhed i ministres arbejde er et vigtigt hensyn, men der skal være en balance.
På den ene side har borgere og virksomheder en interesse i at få indsigt i, hvad en minister foretager sig, og hvad der har dannet grundlag for en beslutning.
På den anden side står bl.a. hensynet til at beskytte de politiske beslutningsprocesser.
Det er nødvendigt for en minister at kunne holde møder, uden at der er pligt til at registrere det.
Det gælder f.eks. møder med andre politikere.
Der er også et hensyn at tage til en ministers privatliv.
Som minister er man en offentlig person, og der er ikke altid en klar linje imellem de aktiviteter, en minister foretager sig som led i ministerhvervet, og de aktiviteter, der er partimæssige eller private.
Men en minister må som andre personer have en berettiget forventning om, at ministerens privatliv bliver respekteret.
Enhedslistens forslag om registrering og offentliggørelse af ministres møder kan på mange måder sammenlignes med en fuldstændig offentliggørelse af ministres kalendere.
Indtil 2009 var der efter den dagældende offentlighedslov adgang til aktindsigt i nogle oplysninger i ministres kalendere.
Det har imidlertid aldrig været reglen, at ministres kalendere har været fuldt offentligt tilgængelige i deres helhed.
I 2009 vedtog et bredt flertal af Folketingets partier helt at undtage ministres kalendere fra aktindsigt.
Grunden til, at man undtog kalendere fra aktindsigt, var hensynet til ministerens privatliv samt at sikre kalenderen som et nødvendigt praktisk planlægningsredskab.
Bestemmelsen er videreført med den nye offentlighedslov.
Et bredt flertal i Folketinget har altså fundet, at disse hensyn fortsat gør sig gældende.
Som led i at ministres kalendere blev undtaget fra aktindsigt, blev der samtidig indgået en bred politisk aftale om en åbenhedsordning om ministres udgifter og aktiviteter.
Åbenhedsordningen indebærer, at det enkelte ministerium hver måned skal offentliggøre oplysninger om ministerens repræsentationsudgifter, udgifter til tjenesterejser, modtagne gaver, arrangementer af officiel repræsentativ karakter og officielle aktiviteter.
Åbenhedsordningen indebærer altså, at ministrene uopfordret og løbende skal videregive en lang række oplysninger.
Enhedslisten har bl.a. begrundet forslaget om registrering af ministres møder med, at vælgerne har krav på indsigt i, hvem der forsøger at påvirke de politiske beslutningsprocesser.
Det er en vigtig del af den demokratiske beslutningsproces, at borgere, organisationer og virksomheder kan udveksle ideer og synspunkter med ministeren.
Den vidensdeling bidrager til, at ministeren kan træffe beslutninger på et oplyst grundlag.
Det sker i lige så høj grad på andre måder, f.eks. telefonisk, via breve, via e-mails eller på sociale netværk.
Der sker også en udveksling af de her synspunkter, når ministeren er inviteret på et virksomhedsbesøg eller deltager i debatter.
vil i øvrigt ikke omfatte lobbyisters møder med folketingsmedlemmer.
Et register over ministres møder med lobbyister vil dermed ikke give et retvisende billede af, hvem der forsøger at påvirke de politiske beslutningsprocesser.
På den baggrund er det regeringens opfattelse, at de ulemper, der er forbundet med registrering af ministres møder, ikke opvejes af formålet med en sådan registrering.
Hertil kommer de afgrænsningsmæssige vanskeligheder, som jeg indledte med at komme med en bemærkning om, og som jeg tror vil være ganske store.
På den baggrund kan regeringen altså ikke støtte beslutningsforslaget.