runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Yildiz Akdogan (S), 2009-04-22:
Nu sagde ministeren selv, at hun godt kunne tænke sig at lave en helhedsindsats på området.
Nu har man jo afsat x antal millioner kroner, som ministeren sagde.
Og det her skal jo være et helt billede, der skal ikke kun tænkes på det sociale, der er jo mere end det.
Men jeg vil egentlig gerne gå tilbage til det, ministeren selv nævnte med at hjælpe de prostituerede ud af prostitution.
Der vil jeg egentlig gerne spørge: Kunne ministeren måske overveje lidt alternative forslag?
F.eks. har Socialdemokratiet foreslået frit lejde til prostituerede, der ønsker at komme ud af det.
Er det et instrument, ministeren kunne overveje måske at tænke ind i det for at hjælpe de her kvinder?
Jeg vil starte med at sige, at det er korrekt, at det drejer sig om rigspolitiets rapport, og det beklager jeg ikke er indgået i spørgsmålet.
Men grunden til, at jeg stiller det her spørgsmål, er også, at jeg undrer mig lidt over rapportens indhold.
For det er korrekt, at siden politiets indsatsplan, som alene går tilbage til 2006, mod kvindehandel og rufferi, er der sket en langsom optrapning af politikredsenes indsats mod prostitutionens bagmænd.
Og ifølge netop den her rapport fra rigspolitiet om indsatsen i 2008 er politiets indsats mod kvindehandel og rufferi også øget i 2008, plus at politikredsene har brugt 17 pct. flere årsværk i forhold til tidligere år. Men samtidig er antallet af bordeller steget med 11 pct.
Det vil så sige, at der er kommet 52 nye til.
Og det kan undre mig lidt, når politiet siger, at antallet af prostituerede ikke er steget, mens antallet af bordeller er steget.
Så jeg vil høre, hvad ministerens kommentar er til det her.
Hvilke konkrete initiativer vil ministeren tage for at ændre det her billede ud over at se på evalueringsrapporten fra »Et andet liv«?
Karen Ellemann (V), 2009-04-22:
Lad mig starte med at sige, at jeg anerkender, at arbejdet med at løse den her udfordring naturligvis også sker i samarbejde med den samlede regering.
Med hensyn til de midler, der skal til for at støtte de prostituerede til at komme ud af prostitutionen, har jeg, som allerede nævnt, underholdt med den her række af initiativer, som er taget, og som generelt skal styrke indsatsen over for det.
Hvad angår ønsket om at give frit lejde, kan jeg meget, meget klart sige, at regeringen altså absolut ingen planer har om at undtage visse grupper fra reglerne om sort arbejde.
Sort arbejde er ulovligt, og regeringen har indført skærpede sanktioner over for sort arbejde netop for at begrænse det.
De skærpede sanktioner er et led i regeringssamarbejdet for at stoppe sort arbejde og for at stoppe misbrug af sociale ydelser.
Derfor kan jeg hermed sige, at det altså er nogle helt andre midler, som skal til for at støtte de prostituerede til at komme ud af deres prostitution.
Og det har jeg redegjort for med initiativerne i den her handlingsplan.
Mette Frederiksen (S), 2009-04-22:
Er ministeren enig med Socialdemokraterne i, at det er dybt problematisk, at antallet af danskere, der lever i fattigdom, er steget igennem de senere år?
Tak for det, og spørgsmålet lyder: Er ministeren enig med Socialdemokraterne i, at det er dybt problematisk, at antallet af danskere, der lever i fattigdom, er steget igennem de senere år?
Karen Ellemann (V), 2009-04-22:
Ja, jeg er enig i, at det er dybt problematisk, at nogle mennesker overhovedet lever udstødt af vores samfund.
Det må og skal vi sætte massivt ind over for, og derfor bør vi lægge alle kræfter i at modvirke enhver form for social udstødelse, uanset hvad årsagen til det måtte være.
Det har regeringen også gjort.
Jeg vil gerne her fremhæve, at det faktum, at Danmark er det OECD-land, hvor den mindste del af befolkningen er i lavindkomstgruppen, på ingen måde har svækket regeringens vilje til at styrke den sociale indsats.
I et bredt samarbejde med Folketingets partier er der over en årrække iværksat konkrete initiativer, som har særlig fokus på de mest udsatte grupper.
Mette Frederiksen (S), 2009-04-22:
Derfor bliver jeg jo nødt til at spørge ministeren, om ministeren mener, at alle muligheder er udtømt.
Er den nytiltrådte socialminister tilfreds med, at antallet af danskere, der lever i fattigdom i Danmark, er steget igennem de senere år?
Er ministeren tilfreds med den indsats, som regeringen har ydet indtil nu?
For hvis ministeren er tilfreds med indsatsen, er det da en falliterklæring ud over det sædvanlige, når vi kan se, at der til stadighed kommer flere danskere i fattigdom.
Og fattigdom er under alle omstændigheder et problem, men det, der er vores allerstørste problem i Danmark lige nu - synes vi Socialdemokrater, når man taler om fattigdom - er, at vi kan se en stigning i antallet af børn, der lever i fattigdom.
Det vil sige, at vi kan se en stigning i antallet af børn, der lever i en hverdag, der er præget af mangler, der er præget af, at man ikke kan komme til fritidsaktiviteter, at man ikke kan gøre det, ens klassekammerater kan gøre, at man hele tiden bliver begrænset i sine udfoldelsesmuligheder.
Karen Ellemann (V), 2009-04-22:
Tak for det.
Den forrige spørger cirklede rundt om det samme emne.
Jeg er nødt til igen at fokusere på, at fattigdom i min verden i hvert fald ikke forstås som det entydige begreb, som spørgeren her prøver at mane frem.
Man kan tale om økonomisk fattigdom, man kan tale om kulturel fattigdom, man kan tale om social fattigdom, og det er også derfor, at det er helt misforstået entydigt kun at tale om fattigdom i forbindelse med tal.
Det virker, som om at det er der, oppositionen gang på gang ønsker at dreje en diskussion om fattigdom hen, nemlig som værende et økonomisk begreb.
Der står jeg som socialminister og indenrigsminister og siger: Ja, jeg anerkender, at der er familier, som kan have svært ved at få enderne til at mødes økonomisk.
Jeg har i det foregående svar redegjort for en hel masse initiativer, som bestemt også rækker ind i det kommende år, og som spørgeren jo selv er en aktiv del af sammen med regeringspartierne, når vi udmønter satspuljer, hvor det lige præcis har det fokus.
Så naturligvis sidder vi ikke tilbage og siger, at alt er gjort.
Vi er i gang, og vi er konstant i gang.
Line Barfod (EL), 2009-04-22:
Spørgsmålet lyder: Vil ministeren som socialminister have ansvar for, at børn ikke lever i fattigdom i Danmark, og at der ikke er børn, som må gå sultne i seng?
Line Barfod (EL), 2009-04-22:
Jeg hørte godt, at ministeren talte om initiativer i forhold til hjemløse, initiativer i forhold til alkoholbehandling osv., men de her børn har ikke problemer med, at de er hjemløse - de har heldigvis et sted at bo.
De har ikke problemer med, at deres mor drikker; det er et problem, at hun er syg, men hun drikker ikke, så det er ikke alkoholbehandling, der skal til.
Deres konkrete problem er, at deres mor er på starthjælp, fordi hun er syg og ikke kan komme i arbejde, og derfor er der ikke penge nok til at købe mad for.
Kommunen må ikke med serviceloven i hånden eller med nogen anden lovgivning i hånden give den familie ekstra penge.
Jeg ved godt, at der er nogle kommuner, der bryder loven, fordi de ikke kan lide at se på, at der er børn, der sulter, og så giver de dem madkuponer og sikrer på andre måder, at børnene ikke sulter.
Men de må ikke, det er ikke det, der ligger i lovgivningen.
Og derfor vil jeg gerne høre igen: Hvad er det, ministeren konkret kan gøre for, at de her to piger ikke går sultne i seng?
Det er et helt konkret spørgsmål, der ikke drejer sig om hjemløse, alkoholikere eller andre, men om, hvad ministeren kan gøre for, at de ikke kommer til at gå sultne i seng igen.
Karen Ellemann (V), 2009-04-22:
I udgangspunktet siger spørgeren, at det ikke nødvendigvis er økonomiske ressourcer, som gør det, men omvendt siger spørgeren også, at her er der altså nogle forældre, som af økonomiske årsager ikke kan give deres børn mad.
Så det er sådan lidt tosidet i forhold til spørgerens indlæg her om, hvad man konkret skal gøre ved det.
Ja, det bekymrer mig, hvis der er børn, der vokser op i familier, som ikke formår at tage vare på dem, og derfor er det altså også afgørende, at kommunerne har fokus på at træde til med hjælp til de børn, som har behov for det.
Men spørgeren er meget fokuseret på økonomien og på, at årsagen til, at familien ikke spiser mad om aftenen, åbenbart er, at man er på en kontantydelse.
Jeg mener, det er meget forkert kun at tale om fattigdom som et spørgsmål om kroner og øre, for fattigdom handler om så mange andre ting, og jeg har fokus på det, der hedder den sociale kapital, i forbindelse med at en forælder ikke tager vare på sit barn i forhold til at sørge for, at det får et måltid mad og kan gå mæt i seng.
Yildiz Akdogan (S), 2009-04-22:
Tak for det.
Spørgsmålet lyder: Når der ifølge de seneste opgørelser er sket en stigning i antallet af bordeller og noget også tyder på en stigning i prostitution, hvilke initiativer vil ministeren da tage i brug for at nedbringe antallet af prostituerede i Danmark?
Mette Frederiksen (S), 2009-04-22:
Jeg vil gerne have lov til at mane i jorden, at der er nogen som helst fra oppositionen, der forsøger at fremmane et billede af en masse forarmede familier.
Men når jeg tillader mig at bruge spørgetiden i Folketinget i dag, er det jo, fordi der igen er kommet nye rapporter, der dokumenterer, at der er en stigning i antallet af fattige danskere, og ja, de er fattige i økonomisk forstand.
Man kan bruge mange timer på at diskutere forskellige fattigdomsdefinitioner.
Der er også nogle, der mener, at åndelig fattigdom er et problem - også i den politiske verden.
De diskussioner kan vi tage på et andet tidspunkt.
Det, jeg beder socialministeren, den nye socialminister, om at forholde sig til i dag, er, om man som socialminister synes, at det er et problem, at antallet af danskere, der lever i økonomisk fattigdom, er stigende, når vi eksempelvis ved, at en af konsekvenserne af den økonomiske fattigdom er, at der er flere og flere danskere, der bliver sat på gaden, fordi de ikke længere har råd til at betale deres husleje.
Line Barfod (EL), 2009-04-22:
Jeg synes, det er rigtig glædeligt, hvis vi har fået en socialminister, som faktisk mener, at socialministeren har et ansvar.
Det er noget nyt for den her regering, og det synes jeg er glædeligt.
Derfor vil jeg gerne høre lidt mere konkret om det.
Ministeren talte om, at børn, der har brug for hjælp, skal have hjælp.
Sidste uge fik vi et brev fra to piger, hvis mor er på starthjælp, som altså lever i fattigdom, og pigerne skrev til os, at de gerne ville fortælle lidt om deres dagligdag.
De skrev bl.a., og jeg citerer: Vi må ofte gå sultne i seng og har den fornemmelse af sult og frygt, frygt for, hvad næste dag vil bringe.
Hvad er det helt konkret for en hjælp, som socialministeren kan give de her to piger for at sikre, at de ikke fremover skal gå sultne i seng?
Karen Ellemann (V), 2009-04-22:
Jeg bliver i den nødt til at fastholde, at jeg står her i egenskab af indenrigs- og socialminister.
Jeg skal ikke stå her og debattere et begreb, som oppositionen er meget optaget af at fokusere på, og som handler om økonomisk fattigdom.
Ja, jeg er bekymret over, at der er en gruppe borgere, som af mange forskellige årsager ikke har mulighed for at udnytte samfundets mange muligheder, om det skyldes psykisk sygdom, misbrug osv.
Det kan have mange årsager, og derfor holder jeg som socialminister fokus på personer, som er socialt udsatte, og jeg bidrager ikke til en fattigdomsdiskussion ensidigt handlende om økonomi.
Line Barfod (EL), 2009-04-22:
Spørgsmålet lyder: Hvilke initiativer vil ministeren som socialminister tage over for de mange tusind, der bliver arbejdsløse i denne tid og risikerer at måtte gå fra hus og hjem, så de og deres børn kommer til at stå uden tag over hovedet?
Karen Ellemann (V), 2009-04-22:
Da spørgsmålet er stillet til mig som socialminister, tillader jeg mig at forstå det således, at spørgeren primært tænker på spørgsmålet om, hvordan vi begrænser antallet af udsættelser, og at der således ikke alene tænkes på personer, der bliver arbejdsløse, men altså også på personer, som af andre grunde ikke får betalt deres husleje til tiden.
Spørgsmålet om udsættelse af lejere er en problemstilling, som regeringen har arbejdet med et stykke tid, og som jeg som ny minister naturligvis også tager særdeles alvorligt.
Arbejdet er senest mundet ud i den indsats, som blev vedtaget af et enigt Folketing her den 2. april, og indsatsen består af en række konkrete initiativer, som skal forhindre udsættelse af lejere, som ikke har betalt deres husleje.
Et vigtigt element i denne indsats er at få kommunerne tidligere på banen, end det er muligt i dag.
Lovændringerne, som vi her har behandlet, træder i kraft allerede den 1. juni, så man kan sige, at effekten af vores indsats selvsagt ikke kan ses endnu.
Forleden offentliggjorde Domstolsstyrelsen den nyeste statistik for antallet af udsættelse af lejere, og tallene viser ganske rigtigt, at antallet af udsættelser desværre er steget fra 2007 til 2008, og således kan vi jo være enige om, at den her indsats er nødvendig.
Folketinget har allerede tidligere givet kommunerne en række redskaber, som kan bruges for at forebygge udsættelser.
Og på den baggrund har flere kommuner allerede - og faktisk med et godt resultat gjort en særlig indsats for at forebygge de her ulykkelige sager.
For at sikre, at alle kommuner har kendskab til både de eksisterende og de nye redskaber, som er til rådighed, så er ministeriet faktisk i gang med at udarbejde materiale til vejledning af kommunerne i de her sager.
Line Barfod (EL), 2009-04-22:
Der er ligesom to situationer, hvor familier kan komme til at stå uden tag over hovedet.
Dels kan de have en ejerbolig, hvor de ikke længere kan betale på de lån, de har i den, og så kommer huset eller ejerlejligheden på tvangsauktion.
I begge situationer er det jo dybt ulykkeligt, og vi risikerer at ende med nogle familier, der kommer ud i en voldsom social nedtur.
Hvis det er en familie, der er blevet ramt af arbejdsløshed og så ikke længere har råd til at betale, må kommunen jo ikke gå ind at hjælpe dem økonomisk.
Der er spørgsmålet: Hvad gør vi så?
Jeg har oplevet familier, hvor det, de fik at vide fra kommunen, var, at den hjælp, de kunne få, var, at børnene kunne blive anbragt og forældrene kunne komme på herberg.
Der er faktisk en stor risiko for, at forældrene ikke kommer i arbejde igen, men bliver fastlåst i en socialt udsat situation.
Derfor vil jeg høre, om ministeren har sat gang i noget arbejde eller påtænker at sætte gang i noget arbejde for at sikre, at vi ikke kommer til at stå med en stor gruppe af familier, som kommer ud i store sociale problemer, alene fordi de er blevet ramt af arbejdsløshed og derfor mister deres bolig og så ikke har andre muligheder
Karen Ellemann (V), 2009-04-22:
Som jeg startede med at svare, har vi jo netop vedtaget nye initiativer i april måned, som træder i kraft den 1. juni, og det er altså min klare forventning, at de her netop vedtagne initiativer vil få en positiv effekt og vil reducere antallet af de her sager.
Vi lader det ikke blive ved det, for som led i satspuljeforhandlingerne er det også blevet aftalt, at udviklingen inden for udsættelser og udsættelsestruede lejeres økonomi også er noget, der løbende vil blive fulgt.
Så vi vil i det hele taget følge udviklingen på området generelt gennem Domstolsstyrelsens årlige statistik over de her sager.
I 2010 vil vi også iværksætte en forskningsmæssig undersøgelse med henblik på at vurdere effekten af den her indsats og på den baggrund igen vurdere, om det fortsat vil være nødvendigt at igangsætte yderligere tiltag på det område.
Line Barfod (EL), 2009-04-22:
At følge udviklingen, og i 2010 vil man sætte gang i noget forskning osv.
- det hjælper jo altså ikke i forhold til, at det er nu og her, at 1.000 mennesker om ugen bliver fyret, mister deres arbejde.
En stor del af dem risikerer vi kommer til at stå i en situation, hvor de ikke kan betale deres husleje eller udgifterne på deres ejerbolig.
Vi oplevede krisen i slutningen af 1980'erne og begyndelsen af 1990'erne, hvor mange, mange tusind familier måtte gå fra hus og hjem, og hvor det altså har taget årevis at prøve at rette op på de problemer, der blev skabt dengang.
Har ministeren slet ikke nogen konkrete initiativer til at undgå, at vi kommer til at stå i den samme situation i den nye krise?
Karen Ellemann (V), 2009-04-22:
Det er lidt tankevækkende, at jeg gang på gang får spørgsmålet: Hvad gør vi?
Allerede i mit første svar fortæller jeg, hvordan vi i Folketinget i bred enighed har vedtaget initiativer, som træder i kraft den 1. juni.
Så det er da tankevækkende, at jeg skal bruge kostbar taletid på at gentage og gentage og gentage, hvad vi allerede har gjort, hvad der er sat i søen, og som vi forventer en rigtig masse positive resultater af.
Jeg er sikker på, at den her tidligere inddragelse af kommunerne i de her huslejerestancesager vil kunne afværge en del udsættelser.
Mange udsatte lejere tilkendegiver generelt, at det kan være svært at holde styr på økonomien.
Det er jo lige præcis de initiativer, der er i det lovforslag, som vi jo netop med stor grøn plade med jastemmer har vedtaget.
Line Barfod (EL), 2009-04-22:
Jo, men det er fint med rådgivning og vejledning - det har jeg selv talt for i årevis - men det hjælper jo kun, hvis problemet er, at folk ikke har styr på at få betalt, hvis det er, fordi folk har brug for noget rådgivning om, hvordan de sikrer, at der er penge til betale husleje hver måned
Det hjælper jo ikke, hvis folk rent faktisk ikke har pengene, fordi de er blevet arbejdsløse.
Hvis man har sat sig i en bolig, ud fra at man havde to indtægter til at betale boligudgifterne, og man så bliver arbejdsløs, så er der simpelt hen ikke penge til at betale boligudgiften.
Hvad gør vi så?
Er svaret så, at vi ikke rigtig kan gøre noget?
Kommunen kan se på sagen, men har ingen muligheder for at gøre noget, for den må ikke gå ind at hjælpe økonomisk, og den kan ikke tilbyde nogen anden bolig, som er billigere, og så bliver det til, at forældrene kan komme på herberg, og børnene kan blive anbragt.
Jeg går ud fra, at ministeren ikke mener, det er den optimale løsning; det er ikke det, vi burde se på.
Så igen: Har ministeren nogen som helst andre bud, end at kommunen skal rådgive og vejlede, og at vi ellers skal følge udviklingen og sætte noget forskning i gang næste år?
Karen Ellemann (V), 2009-04-22:
Jeg kan mærke, at det er ved at være en tilbagevendende situation her, at spørgerne konstant gerne vil fokusere på de økonomiske udfordringer i forhold til en familie, som måske lige pludselig står med én indtægt i stedet for to indtægter.
Og ja, den øvrige regering og jeg er naturligvis bekymret over den stigning, vi ser i arbejdsløsheden, og i kølvandet på den internationale finanskrise, som desværre også her i landet har medført nedlæggelse af mange arbejdspladser, har vi jo netop taget en række initiativer, som også kan sætte gang i beskæftigelsen.
Som spørgeren ved, har SFI undersøgt, hvad der ligger bag de her udsættelser, og der er altså intet, som viser, at det skulle være loftet over en kontanthjælp eller en starthjælp, som skulle være årsagen til stigningen i antallet af udsættelser.
Derfor tror jeg meget på de redskaber netop omkring håndteringen af ens hjemmeøkonomi også.
I øvrigt skete den største stigning i antallet af udsættelser mellem 2002 og 2003, hvor vi slet ikke havde noget kontanthjælpsloft.
Det er blot en serviceoplysning.
Men lad mig igen understrege, at diskussionen om ydelser altså hører under beskæftigelsesministerens område.
Det kan godt være, at spørgeren har ret i, at vi taler forbi hinanden.
Det skulle undre mig meget, for når vi taler om hele den store pulje af penge, som kommunerne har del i, har jeg vanskeligt ved at se, at de penge ikke kan bruges til en effektiv indsats for at få ryddet op de mange steder, hvor der står tomme boliger og driftsbygninger og forfalder.
Hvis spørgeren ikke mener, at det har været et fyldestgørende svar angående den store pulje, der er til det område, skal jeg gerne få det belyst nærmere på et senere tidspunkt.
Mette Frederiksen (S), 2009-04-22:
Men det må bekymre, hvis socialministeren ikke kan se, at der ofte er en sammenhæng mellem knappe økonomiske ressourcer og graden af socialt udsathed, for det, en række undersøgelser både viser og dokumenterer, er, at hvis man eksempelvis som barn vokser op i en familie, hvor der er meget, meget knappe økonomiske ressourcer, er det sværere for barnet eksempelvis at gå til fritidsaktiviteter.
Og vi ved også fra andre udsatte grupper, at hvis der er meget knappe økonomiske ressourcer, kan det eksempelvis betyde, at man ikke kan komme til tandlægen, at man ikke har råd til at købe medicin, og at man i værste fald måske bliver smidt ud af sit lejemål, fordi man ikke har råd til at betale huslejen.
Derfor nytter det altså ikke noget, at socialministeren ikke vil være med til at diskutere økonomi, for vi ved, at der er en meget, meget tæt sammenhæng mellem økonomisk fattigdom og graden af socialt udsathed.
Karen Ellemann (V), 2009-04-22:
Jamen lad mig omformulere spørgsmålet en anelse, så vi i det mindste kan holde fokus på det område, jeg nu engang er minister for.
For er det muligt i et moderne samfund at opnå sådan en social sammenhængskraft, anerkendelse og inklusion uden en vis grad af økonomisk ligestilling?
Nej, det forestiller jeg mig egentlig ikke at det er.
Og det er jo netop også det, der er kendetegnende for hele vores danske samfund, nemlig at vi har et opfattende system, dels af indkomstoverførsler, dels af serviceydelser, som alle har adgang til.
Og hvor indkomstoverførslerne sikrer et midlertidigt eller varigt forsørgelsesgrundlag, bidrager serviceydelserne jo netop generelt til en styrkelse af den enkeltes personlige ressourcer, og herigennem bliver adgangen til såvel det sociale fællesskab som til arbejdsmarkedet i det hele taget forbedret for den enkelte borger.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2009-04-22:
Hvordan mener ministeren at problemet med de 6.000 faldefærdige huse skal løses?
Skriftlig begrundelse
Derfor foreslog Socialdemokraterne i finanslovforslaget for 2009, at der skulle afsættes 25 millioner til nedrivninger af disse bygninger.
Mit spørgsmål lyder: Hvordan mener ministeren at problemet med de 6.000 faldefærdige huse skal løses?
Begrundelsen for spørgsmålet er, at der rundtomkring i Danmarks landsbyområder står 6.000 faldefærdige huse, der er rene ruiner, og som forhindrer områderne i at udvikle sig.
Derfor foreslog Socialdemokraterne i finanslovforslaget for 2009, at der skulle afsættes 25 mio. kr. til nedrivning af disse bygninger.
Karen Ellemann (V), 2009-04-22:
Regeringen er fuldstændig enig i, at det skal være attraktivt at bo og arbejde i alle områder af Danmark, og samtidig anerkender regeringen, at der er et problem med dårlige boliger i yderområderne.
Der er ingen tvivl om, at der er et stort behov for at rydde op mange steder, hvor tomme boliger og driftsbygninger står og forfalder.
Det er en negativ spiral, og den skal vi have vendt.
Her fik kommunerne en række efterspurgte instrumenter, som har forbedret deres handlemuligheder over for de allerdårligste boliger på landet.
Med byfornyelsesloven i hånden kan kommunerne nu vælge det instrument, som passer bedst til den konkrete situation.
Det kan være støtte til istandsættelse, det kan være påbud om nedrivning, og det kan være støtte til nedrivning efter aftale med ejeren.
Endelig kan kommunerne opkøbe faldefærdige huse med henblik på at rive dem ned eller få sat dem i stand.
Mette Frederiksen (S), 2009-04-22:
Hvad agter ministeren at sætte i værk for at imødekomme de stigende fattigdomsproblemer i Danmark?