runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Steen Gade (SF), 2008-12-04:
Jeg kunne bare ikke dy mig for at gå herop, da jeg hørte, at det var, fordi det ikke havde været til høring.
Det handler om nogle ganske få statsejede virksomheder her i landet, som staten er eneaktionær eller hovedaktionær i.
Der handler det jo sådan set bare om, at staten møder op på generalforsamlingen og siger til DONG: Nu har vi faktisk tænkt os, at der skal afrapporteres efter de højeste standarder og efter de mest ambitiøse regler og systemer, der findes inden for FN.
Det er helt, helt simpelt, vil jeg gerne sige til Socialdemokratiets ordfører.
Der er ikke noget hokuspokus i det, det er bare at optræde som ansvarlig aktionær.
Den mest ansvarlige aktionær de steder, hvor staten ejer, burde være staten.
Derfor skal jeg sige, at det måske er en betinget tak, jeg giver Socialdemokratiet, men det er jo langt bedre end det, som alle dem, der har tænkt at stemme rødt til ændringsforslaget, får.
Jens Christian Lund (S), 2008-12-04:
Det var ikke udelukkende for at være galant, at jeg bad om at få ordet, det var for at kunne kommentere det, fru Colette L. Brix sagde.
Jeg synes, det her forslag er et rigtig godt lovforslag, men jeg tror, at vi alle sammen herinde i Folketinget egentlig gerne ville gøre noget mere, og det gælder så også både Dansk Folkeparti, SF, regeringen og os, men vi har så har en forskellig vurdering af, hvordan vi skal gøre det.
Vi er enige i meget af det, SF siger.
Når vi undlader at stemme for SF's ændringsforslag, er det, fordi det ikke har været ude i høring.
Der er nogle ting, som vi synes vi bør vente med, men vi er meget positive over for det, SF siger.
Og vi er selvfølgelig også positive over for det, Dansk Folkeparti siger - der var mange kloge ting i det, Dansk Folkeparti sagde - men det værste er selvfølgelig, at Dansk Folkeparti ikke vil stemme for lovforslaget.
Når jeg alligevel går herop, er det selvfølgelig, fordi jeg ud over det, jeg har sagt, har noget at sige til det, jeg i går jo hørte Flemming Østergaard sige i fjernsynet: Nu rejser de ukendte politikere sig op og siger, at nu skal vi have mere kontrol.
Det kan godt være, jeg er en ukendt politiker, men jeg har sagt det her til ministeren utrolig mange gange.
Selv når vi taler om årsregnskabsloven, er det væsentligt også at gøre opmærksom på, at regeringen i begejstringen for administrative lettelser skal passe på ikke at åbne en ladeport for spekulanter, for kriminelle og for smarte personer.
Vi har nu set flere eksempler i pressen på, at der er åbnet op for det på store virksomheder, men også på de mindre virksomheder sker det, hvis der er mindre kapitalkrav, mindre kontrol.
Derfor vil jeg sige til ministeren: Lov mig nu at lade være med at åbne en ladeport.
Colette L. Brix (DF), 2008-12-04:
Den seneste tids debat har jo vist, at man ikke forbedrer verden med bedrag og skrivebordsarbejde.
Det gør man ude, hvor det sker, det gør man ikke i en årsrapport.
Senest har tv-udsendelsen om fair trade og Max Havelaar om teplukning, bl.a. i Indien, vist, at der er langt fra glitrende brochurer og flot omtale i årsrapporten og forjættende markedsføring til den virkelige verden.
Det kræver derimod et langt sejt træk, som tager mange år.
I bedste fald vedtager vi en narresut, og i værste fald vælger virksomhederne ikke at investere i disse lande, og så dør befolkningerne af sult.
Vi vedtager dette lovforslag, dvs. Dansk Folkeparti stemmer imod, og så kan vi alle have god samvittighed, og vi kan gå på juleferie, men det hjælper jo ikke en meter.
Det værste, vi kan gøre, er at skræmme investorerne væk fra disse lande ved at lovgive om CSR-arbejde.
Det skal gøres frivilligt, helt frivilligt, ellers er det jo ikke ægte.
Og så skal vi presse landenes regeringer via EU, FN og andre internationale fora til at forbedre arbejdsmiljø, arbejdstagernes forhold, menneskerettigheder, skolegang osv.
Det vil have langt større effekt at arbejde med, hvordan man fremskynder mere uddannelse og bedre ledelse hos de underleverandører i f.eks. Kina og Asien i øvrigt, som ikke overholder f.eks. menneskerettigheder og arbejdstagerrettigheder.
Vi kan jo også hjælpe landene med at indføre teknologi og viden, der kan mindske forureningen og beskytte miljøet.
Samtidig vil det også hjælpe langt mere, hvis der satses på at få bedre kontrol- og kvalitetssystemer, der kan sikre, at underleverandørerne også lever op til de krav, der stilles til dem, f.eks. fra danske virksomheder.
Virksomhederne holder sig tilbage med investeringer af frygt for at blive hængt ud i medierne.
Så vil nogle selvfølgelig juble og juble, men ikke de mennesker, som ikke mere har noget arbejde.
Jeg vil også gerne sige, at der i dag er en artikel i Børsen, som fortæller, at aktieanalytikerne mener, at det er nøgletal, og at det er ordrebøger, og at det er forventninger til fremtiden, den økonomiske fremtid, der er årsag til, at man går ind og investerer i aktier, og det tror jeg især at det er i dag.
Karen J. Klint (S), 2008-12-04:
Tak for det.
Også tak til ministeren for tilsagnet om, at vi godt kan få lidt uformelle debatter, så vi kan få et bedre grundlag for at drøfte kvalificeret, når vi mødes i mere formelle fora igen.
Jeg vil heller ikke have noget imod, at det bliver alle Folketingets partier og ikke kun satspuljepartierne, for vi er jo netop nogle stykker, der siger, at satspuljen ikke er tilstrækkelig til at løse de udfordringer, der er i psykiatrien.
Så der skal vi have hele Folketinget på plads, når vi skal til at drøfte det i forhold til finansloven.
Nu brugte jeg ikke i mit indlæg ordet pakker.
Jeg brugte faktisk ordet plan.
Jeg vil gerne sætte mig ind i og blive lidt klogere på de der gode pakker, som der nu åbenbart er i Nordjylland, men det, jeg har svært ved at forstå og derfor fortsat forfølger, er, hvorfor ministeren er imod, at man får en overordnet plan for, hvor mange senge man skal have af den type, hvor mange specialepladser man skal have af den type.
Det er jo det, vi har inden for andre diagnosegrupper.
Når jeg har været på tilsyn med § 71-udvalget, har vi faktisk været på afdelinger, hvor man i høj grad får sin behandling tilrettelagt ud fra en enkelt overlæge, og hvis man så bliver indlagt på den afdeling, fordi man bor i den gade og har et problem, så får man den slags behandling, men bor man i en anden gade og bliver indlagt på en anden afdeling hos en anden overlæge, så får man måske en anden slags behandling.
Der synes jeg måske, at vi skulle få en debat om, at man skal have behandling efter behov og ikke efter, hvilken overlæge man tilfældigvis kommer til ud fra et bopælskriterium.
Så det er de balanceproblemer, vi godt vil have drøftet yderligere, og ikke kun et pakkeforløb.
Steen Gade (SF), 2008-12-04:
Det er om ændringsforslaget, men det kan jeg godt gøre nu, ikke sandt?
Når jeg tager ordet i dag, er det for det første for at sige, at det sådan set er på tide, at vi får lavet sådan en lovgivning om samfundsansvar eller corporate social responsibility - jeg kan ikke gøre for, at det først og fremmest hedder noget på engelsk.
Og det hedder noget på engelsk, fordi det faktisk er et område, hvor Danmark har været bagud.
Jeg står her med en rapport, der lige er kommet fra KPMG, og jeg ved ikke, om jeg vover at gøre dem til et sandhedsvidne i de her dage, men jeg tror nu, at den her rapport er helt rigtig.
Her har man analyseret sig frem til, at Danmarks sådan set ligger i bund vedrørende samfundsansvar.
Man har analyseret, hvordan verdens største virksomheder forholder sig til samfundsansvar, og der ligger Danmark i bund.
Så det er jo sådan set godt, at regeringen har fremsat forslaget, og derfor vil vi også støtte det.
Det, vi har diskuteret i udvalget, er ambitionsniveauet.
Er vi nu ambitiøse nok, når vi jo kommer fra en position, der ligger om ikke i bunden, så i hvert fald ikke ligger ret godt internationalt set?
Og det mener vi ikke at vi er.
Vi har forstået, at man vil arbejde med frivillighed, og det synes jeg også er o.k. her i starten - det er nok ikke sådan, det skal være på lidt længere sigt.
Men når vi har stillet et ændringsforslag uden for betænkningen, er det, fordi vi mener, at vi i de virksomheder, som staten har kontrol over - det er f.eks. DONG - da kunne have det højeste ambitionsniveau, nemlig at der afrapporteres på samme måde, som den svenske stat har krævet af de statslige virksomheder at de gør.
Det er substansen i det ændringsforslag, vi har stillet, og jeg håber, at vi kan få det vedtaget, for det kan vel ikke være rigtigt, at vi ikke synes, at statens virksomheder for alvor skal gå foran i den her lovgivning?
Colette L. Brix (DF), 2008-12-04:
Til det vil jeg gerne sige: Det stopper jo ikke her.
Vi har jo set lidt af, hvad det her vil bringe i fremtiden.
Det vil sive ned til de små og mellemstore virksomheder, så de oven i alt det andet bøvl også skal sidde med alt det her bøvl.
Det vil vi ikke være med til.
Der er bøvl nok, og det vil vi prøve at forhindre, så virksomhederne ikke sidder og bruger deres tid på bøvl i stedet for at lave forretning, tjene penge og sætte arbejdspladser i gang.
Det er faktisk derfor, vi siger nej.
Orla Hav (S), 2008-12-04:
Tak for det.
I forbindelse med udvalgsarbejdet har vi fra Socialdemokraternes side sammen med SF peget på den skævhed, som lovforslaget indeholder, nemlig at de skrappere straffe for piratkopiering ikke kommer til at omfatte krænkelser af ophavsretslovgivningen.
Her taler vi om immaterielle interesser, som man jo i fremtiden bliver mere og mere afhængig af.
Vi vil gerne appellere til flertallet om venligst at overveje denne urimelighed i lovforslaget, så vores betænkningsbidrag får en chance i det videre udvalgsarbejde og får en chance for at komme med her fem minutter i tolv.
Det ville være klædeligt, og det ville være med tanke på fremtiden.
Colette L. Brix (DF), 2008-12-04:
Jeg bliver nødt til at sige, at administrative byrder er der altså.
De, der skal have fat i en CSR-politik helt fra start af og skal have det ind i årsregnskabet og muligvis også skal have det på en hjemmeside ved siden af, kommer jo til at skulle have revideret både hjemmesiden og deres årsrapport af en revisor.
Der er et administrativt arbejde, og det må vi altså ikke sige at der ikke er.
Uanset hvad, skal det dog gennemarbejdes, og de ting, man sidder og skriver, skal være rigtige, for det er jo offentligt tilgængeligt - folk kan gå ind og kigge på det - og bliver man taget i, at det ikke er i orden, ved vi jo godt, hvem det er, der hænger med en vis legemsdel i vandskorpen.
Og det er firmaerne meget opmærksomme på derude.
Selvfølgelig er der administrative byrder.
Det kan ikke være anderledes, det er der altså.
Lene Espersen (KF), 2008-12-04:
Først vil jeg sige til hr. Steen Gade, at den svenske regerings retningslinjer for statsejede virksomheders rapportering bygger på et princip om comply or explain.
Virksomhederne kan altså også undlade at følge retningslinjerne, hvis de forklarer det.
Og så vil jeg sige til hr. Steen Gade, at vi altså stadig væk mener, at det må være frivilligt, hvilke principper man ønsker at benytte sig af.
Man kan vælge at tilslutte sig det, der hedder global reporting initiative, som jeg tror var noget af det, hr. Steen Gade ikke sagde, men som måske var det, hr. Steen Gade valgte.
Men man kan så også vælge andre måder at gøre det på.
Jeg tror stadig væk på, at den klogeste vej at gå er at lade det være et forretningsdrevet samfundsansvar, men hvor man også har flere forskellige valgmuligheder, for så vidt angår, hvilken type afrapporteringsform man vælger.
Men man må sige, at det her lovforslag altså handler om, at det eneste, man siger til virksomhederne, er, at de skal redegøre for, hvorvidt de har en politik, der vedrører virksomhedernes samfundsansvar eller ej.
Og jeg synes, det er væsentligt her at få fremhævet, at det her er en lovgivning, der vedrører de allerstørste virksomheder i Danmark og ikke de mindste, for det hele bliver blandet lidt sammen.
Men jeg vil sige til fru Colette L. Brix, at der bliver et arbejde at gøre, også efter at dette lovforslag er vedtaget, og der er jeg selvfølgelig absolut indstillet på, at vi jo så sammen må følge, hvordan det går med virksomhederne på det her område.
Og viser det sig, at der er nogle ting, som skaber problemer,
Men jeg synes faktisk, vi har forsøgt at være meget imødekommende i forhold til netop ikke at pålægge små og mellemstore virksomheder nye byrder, men sige: Vi vil gerne give jer inspiration til at kunne komme videre, men det bliver på fuldstændig frivillig basis.
Colette L. Brix (DF), 2008-12-04:
Jeg hørte ministeren sige, at vi talte med to tunger.
Nej, det er ikke os, der taler med to tunger.
Det er regeringen, der taler med to tunger.
Vi skal ikke have mere bras, vi skal ikke have mere administrativt bøvl, og så laver man sådan noget her, der siger - og det skal folk jo vide at de 70 virksomheder, der ikke har en samfundspolitik, skal gå ind og skrive i deres årsregnskabsrapport, at de ikke har det.
Hvorfor dog det?
Hvis det er en succeshistorie med alle de andre, så lad dog dem skrive det, og lad dog de 70 være i fred.
Jeg har aldrig kendt noget lignende.
Hvad er det dog for noget bras at lave?
Det er total tvang.
Man kunne lige så godt skrive tvang med store bogstaver hen over det.
Det er ikke os, der taler med to tunger, det er regeringen, der taler med to tunger.
Virksomhederne ved snart ikke, hvad der kommer fra den kant, om der kommer mere bøvl eller ej.
Sådan er det hver eneste gang.
Hvad enten det handler om konkurrenceloven, eller om vi er nede i det her,
så er det hver eneste gang Dansk Folkeparti.
Steen Gade (SF), 2008-12-04:
Den rapport, jeg fremhæver, handler om, hvordan situationen er i Danmark i dag, for det er jo situationen op til i dag, han har analyseret.
Så siger ministeren, at når vi vedtager det her, kommer vi op på det højeste ambitionsniveau, og det er jo derfor, vi stemmer for forslaget.
SF støtter forslaget, fordi vi håber, at vi kommer op på det højeste ambitionsniveau.
Så kommer vores ændringsforslag i dag, som ministeren afviser med den begrundelse, at man går ind for frivillighed.
Nu blev jeg faktisk helt forvirret.
For sådan som jeg har læst forslaget, bliver lige netop de statslige virksomheder af regeringen tvunget til at rapportere efter global compact.
Det er rigtigt, vil jeg sige til ministeren.
Det gør man, så det tvinger regeringen dem til.
Det eneste, det her ændringsforslag betyder, er, at de samme firmaer, som regeringen klogt tvinger til at tilslutte sig det, der hedder global compact i FN, siger vi også til, at de skal rapportere efter FN's mest ambitiøse program.
Og jeg skal lade være med at sige, hvad det hedder på udenlandsk.
Det er, hvad ændringsforslaget handler om.
Det handler ikke om at være for eller imod frivillighed.
For regeringen har klogelig besluttet, at når man er hovedaktionær, kan man ikke diskutere det pjat.
For hvis man er hovedaktionær og går ind for, at der skal udvises samfundsansvar i en virksomhed, så er man som hovedaktionær den, der ejer virksomheden.
Så kan man jo ikke stå og sige et fra talerstolen, uden at man gør det samme i den virksomhed, som man ejer.
Det, jeg simpelt hen bare ikke forstår, er, hvorfor man så ikke gør det på det skrappeste niveau så at sige og dermed gør det samme som i Sverige i de offentligt ejede virksomheder.
Colette L. Brix (DF), 2008-12-04:
Jeg noterede mig selvfølgelig, hvad ministeren sagde, og jeg noterede mig også, at de små og mellemstore virksomheder jo blev nævnt, og at der blev sagt, at de kunne gå ind på det famøse internet og kigge på det her, og så kunne de jo også lære det.
Jeg vil gerne sige til ministeren af egen erfaring, at socialt samfundsansvar tager alle virksomheder hver dag, ellers har man slet ingen virksomhed.
Så kan man nemlig ikke åbne døren om morgenen.
Hvis man ikke har en lille smule touch til det, der hedder livet uden for, så har man nemlig slet ikke nogen forretning.
Det behøver vi ikke at skrive bøger om og internetsider og årsrapporter og ekstra rapporter, det er slet ikke nødvendigt.
Det har man, for ellers har man ingen virksomhed.
Med hensyn til hvad det koster, vil jeg sige, at vi har været meget uenige.
Det kan godt være, at de regnedrenge, som jeg har, ikke regner på samme måde som ministerens regnedrenge, men et eller andet sted har vi alligevel brugt de samme tal, og vi kan ikke få det samme tal som ministeren.
Så det kan godt være, at vi på en eller en måde skal bevæge os over, så vi får mere kontakt med hinanden, når vi sidder og regner.
Godt nok har jeg ikke gået på universitetet, men at regne plejer jeg at kunne, for ellers ville jeg slet ikke kunne drive nogen virksomhed.
Med hensyn til de administrative byrder undrer det mig såre, at ministeren slet ikke har øje for det i det her forslag.
Det her er jo administrative byrder, så det klodser.
Det undrer mig.
Hvad er regeringens mål?
Det er 25 pct. inden år 2010.
Hvordan i alverden skal vi nogen sinde herinde nå det mål?
Så må vi sætte ambitionsniveauet ned og ikke narre folk derude, og så må vi gøre det lidt kvikt.
Kunne man ikke have sagt til dem derude, dem, der skal tjene penge hver dag, og det er svært i øjeblikket, det er svært at få kreditter, det er svært overhovedet at have virksomheder: Det er lige nu en anden tid, end da vi startede på det her lovforslag.
Kunne man så ikke have sagt: I, der vil gøre det, kan bruge de 600.000 kr. eller 1 mio. kr. eller 1,5 mio. kr., som det nu kommer til at koste?
Gør det frivilligt, gør det, hvis I har lyst til at gøre det.
Hjælper det jeres firma, er det noget, der er godt for jer, så gør det helt af jer selv.
Det her gør man ikke helt af sig selv, for det her er simpelt hen et pres.
Det bryder jeg mig ikke om.
Steen Gade (SF), 2008-12-04:
Jeg kunne forstå, at ministeren ikke kendte den her rapport, den her internationale undersøgelse af samfundsansvar.
Den kom i hvert fald tror jeg - i forgårs på mit kontor.
Den er udarbejdet af KPMG, og det var derfor, jeg var lidt nervøs for at tage den med fra talerstolen, for de er i hvert fald sådan lidt i farezonen i de her dage for deres troværdighed.
Jeg tror dog alligevel på den her rapport.
Det, de er nået frem til, og som jeg citerer fra deres pressemeddelelse, er, at for de 100 største virksomheder i Danmark er procentsatsen 40, med hensyn til hvor mange der rapporterer.
Dermed er både EU og store dele af resten af verden ved at løbe fra Danmark.
Det er konklusionen.
Det var bare det, jeg sagde, og derfor roste jeg faktisk ministeren, men det opdagede hun ikke.
Hun opdagede ikke, at hun blev rost.
Hun blev rost for, at der kommer et forslag.
Det, jeg så har lavet et ændringsforslag om, er, hvorfor vi så ikke skulle være frontløbere.
Hvis vi ikke kan blive enige om at være frontløbere hele vejen rundt, hvorfor skulle vi så ikke tage de steder, hvor staten bestemmer, altså hvor ministeren bestemmer.
Det er jo ministeren eller andre ministre, der i statsejede virksomheder bestemmer.
Så det må jo betyde, at ministeren ikke vil, for det er jo altså bare at møde op på generalforsamlingen og sige: Det ønsker vi.
Vi ønsker, at I rapporterer efter FN's højeste standard.
Og så gør DONG det, for det er jo hovedaktionærerne, eller det er eneaktionæren i DONG.
Jeg tror da, at Anders Eldrup, som er direktør der, ikke vil have spor imod det.
Det kan være, at vi kan overtale ham til at gøre det frivilligt, det er da fint nok.
Men det ville da være et flot signal, om man stemte for ændringsforslaget og dermed gjorde det samme som svenskerne.
Sophie Løhde (V), 2008-12-04:
Jeg mener ikke, at tvang er et middel i sig selv til at forebygge kriminalitet, og det mener jeg sådan set heller ikke at ministeren har sagt på noget tidspunkt.
Jeg er godt klar over, at der er stor interesse i at forsøge at fremstille det sådan.
Ministeren har påpeget, at der er blevet lavet en redegørelse fra Sundhedsstyrelsen, som jo i den grad viser, at der har været nogle svigt i systemerne, som har gjort, at der var nogle mennesker, som formentlig ikke var kommet ud i at have begået kriminalitet, hvis de havde fået den rette behandling på det rette tidspunkt, og her kunne tvang være et af instrumenterne, som Sundhedsstyrelsen vurderer måske ikke i tilstrækkelig grad har fundet anvendelse i forhold til, hvor styrelsen har vurderet, at det kunne have været hensigtsmæssigt at bruge det.
Det er også derfor, at jeg i min tale lagde meget vægt på, at vi skulle bruge de gode erfaringer, som bl.a. er opnået igennem det nationale kvalitetsprojekt på det her område.
Özlem Sara Cekic (SF), 2008-12-04:
Det er sådan meget et skizofrent svar.
Jeg sidder faktisk her med den beretning om forebyggelse af kriminalitet blandt psykisk syge, som ordføreren henviser til.
Der er tvang en af dem, og derfor vil jeg rigtig gerne høre: Gavner det holdningsændringen i forhold til tvang, at man har en ansvarlig minister, som går ud og siger, at hvis vi tvangsindlægger flere, forebygger vi kriminalitet?
Ordføreren sagde selv i sin egen tale, at jo mere fokus der er på tvang, jo mindre bruger vi den også.
Hvor meget gavner det, at den ansvarlige minister, den ansvarlige regering går ud og bruger sådan nogle termer?
F.eks. står der også i den samme redegørelse, at en patient blev indlagt 17 gange og ofte fik medicinsvigt efter udskrivelsen, og det er altid sådan, at medicinering er familiens ansvar.
Det, der så sker, er, at patienten kommer ud og sætter sig mellem to stole.
Hvad vil tvang hjælpe i den her situation?
Er det ikke mere, at der skal være en bedre koordinering mellem instanserne?
Karen J. Klint (S), 2008-12-04:
Ja, og også netop ud fra at få tingene til at spille ordentlig sammen.
Og så handler det jo ikke kun om at være blevet udredt og have fået en diagnose, for en styrke ved den danske model var jo netop, at alle var ansvarsfulde fra første fase, og at man ikke laver kassetænkning og tænker på, at når man har børn med nogle problemer, er det bedst at få dem over på udredningsretten inden for psykiatrien, for så får man en gratis undersøgelse af børnene i stedet for at få udredt det barn, som måske har nogle sociale problemer, nogle kriseproblemer, som gør, at det reagerer, som om det havde en psykiatrisk diagnose.
Derfor skal appellen i dag vel også være, at både kommuner, læger, PPR-kontorer, politistationer og alle mulige andre er med til at få det barn hen på det rigtige sted første gang, i stedet for at det står på en venteliste, der sander til, for det er måske et eller andet sted mellem 25 og 30 pct. børn, der ikke skulle stå på den liste.
Vi skader jo egentlig børnene, hvis vi visiterer dem til noget forkert.
Vivi Kier (KF), 2008-12-04:
Jeg er helt enig i, at den danske model stod på ønskelisten som en model, man gerne ville have blev omtalt.
De elementer, der indgår i den danske model, er jo, at hver især tager sig lige nøjagtigt af det område, man er rigtig god til, men at man samtidig også er god til at arbejde på tværs.
For det er jo klart, at alle mennesker med en eller anden form for diagnose ikke nødvendigvis skal indlægges på et psykiatrisk sygehus.
Der vil være rigtig, rigtig meget, der kan klares hjemme i kommunerne med en psykolog og ad den vej.
Så jeg oplevede i går, at den danske model var på banen, fordi man synes om de tanker, der ligger bag.
Når man opnår, at der virkelig samarbejdes på tværs, og at der bliver en sammenhæng i indsatsen for den enkelte patient, jamen så er det en fantastisk god model.
Jeg oplevede, at der blev snakket om den danske model som et ønske, frem for at vi hele tiden snakkede om, hvad man gjorde i andre lande.
Karen J. Klint (S), 2008-12-04:
Tak for det.
I en af de tidligere replikker til en anden ordfører brugte fru Vivi Kier som eksempel den såkaldte danske model inden for børnepsykiatrien, og vi har jo ikke snakket meget børnepsykiatri i dag.
Men spørgsmålet til fru Vivi Kier vedrører, at den danske model, vi hørte om i går, stadig væk var på ønskeplan, for den er jo ikke færdigudviklet endnu.
Så derfor er der jo, når vi snakker om den her, også indbygget en lille kritik af, hvad vi gør, eller hvilke muligheder vi har gjort brug af.
For den danske model, der blev omtalt i går, vedrørte jo netop børnesiden: at regionerne skulle tage sig meget af de mest syge børn, og så skulle kommunerne og andre instanser huske deres ansvar for de børn, som er mindre syge.
Jeg vil bare spørge, om det ikke var den rigtige udlægning af den konference i går.