Line Barfod (EL), 2009-04-03:
Vi står midt i nogle alvorlige kriser.
Vi har en meget alvorlig klimakrise, der allerede har betydet, at der er øer i verden, hvorfra befolkningen har måttet flytte, og som betyder, at der er risiko for, at vi i endnu større omfang oplever, at mange tusinde, måske millioner af mennesker i verden bliver nødt til at flytte fra, hvor de bor, på grund af klimakrisen.
Også i Danmark kommer den til at få alvorlige konsekvenser.
Vi står midt i en alvorlig økonomisk krise, så alvorlig, at man diskuterer, om den er lige så slem som i 1930'erne eller måske værre, og som har betydet, at mange millioner mennesker i verden er blevet arbejdsløse.
Også i Danmark vokser arbejdsløsheden eksplosivt.
Bl.a. blandt nyuddannede bygningshåndværkere er det jo fuldstændig absurd at kunne se, at flertallet af dem, der bliver færdiguddannet nu her i denne tid, står uden arbejde, og at der dermed er risiko for, at de aldrig nogen sinde kommer til at bruge deres uddannelse, fordi jo længere tid der går, før man kommer i arbejde efter endt uddannelse, jo større er risikoen for, at man ikke kommer i arbejde.
Vi står også med en stærkt stigende ulighed både i verden og i Danmark, med langt flere mennesker, der lever i fattigdom i Danmark, end vi har set i mange, mange år.
Regeringens svar på det er, at vi skal have endnu flere penge ud til de rige i Danmark, at vi skal øge uligheden, at vi intet skal gøre for at få folk i arbejde, og vi ikke skal gøre noget i forhold til klimaet.
Det er fuldstændig absurd, når man ser på, hvordan man tværtimod kunne bruge muligheden for at få sat gang i beskæftigelsen og samtidig gøre en stor indsats for klimaet, gøre noget for at mindske uligheden og for at bringe folk ud af fattigdom.
De mange milliarder, som man har hældt ud til spekulanter i bankpakkerne, alt det, man giver med rødvinsreformen og andre steder, og det, man giver med det her forslag til de rigeste i samfundet, kunne man i stedet have brugt målrettet på at få gang i klimarenoveringer, på at få gang i investering i vedvarende energi, på at lave udlånsmuligheder til de mange gode virksomheder, som har brug for at have noget likviditet, så de kan beholde deres ansatte og holde gang i produktionen i stedet for at måtte lukke ned, fordi bankerne hellere vil bruge penge på spekulanter end på at låne ud til sunde virksomheder.
Så der er masser af ting, man kunne gøre, hvis det, regeringen og Dansk Folkeparti var optaget af, var at gøre en indsats for at få folk i arbejde og for at fastholde de mange, der er i arbejde, hvis det, man var optaget af, var at gøre en indsats i forhold til klimaet, og hvis det, man var optaget af, var at gøre noget ved uligheden og bringe folk ud af fattigdommen. Hvis man endelig mener, at privatforbrug er det, der skal løse krisen, er det, som al viden peger på, i bunden, man skal øge privatforbruget.
Der er jo ingen tvivl om, at hvis man giver flere penge til de fattige, sparer de ikke pengene op, for de har brug for dem.
De går ud og køber noget af det, som er med til at sætte gang i beskæftigelsen i Danmark.
Det er de allermest basale behov, som de sørger for at få dækket, og det kunne være med til at holde gang i noget beskæftigelse i Danmark, samtidig med at det ville hjælpe i forhold til uligheden og fattigdommen.
Så hvis regeringen virkelig mente alvorligt, at den ville gøre noget ved de store problemer, man har i Danmark, var der mange muligheder.
I stedet vælger den altså at give flere penge til de rige.
Dermed kan det vist ikke blive tydeligere, hvad det er, regeringen og Dansk Folkeparti står for, og hvad det er, der er alternativet.