Flemming Damgaard Larsen (V), 2014-06-02:
Da Venstres ordfører på området, hr. Peter Juel Jensen, ikke har mulighed for at være til stede her ved denne debat, har jeg lovet at læse ordførertalen op: Tak til ministeren for en god og grundig redegørelse til Folketinget.
Ukraine har i den seneste periode fyldt rigtig meget på OSCE's dagsorden.
I 2013 havde Ukraine formandskabet for OSCE.
Formandskabet opnåede flere vigtige resultater.
For OSCE var det bl.a. væsentligt, at der blev skabt konsensus om udnævnelsen af en ny højkommissær for nationale mindretal og om forlængelsen af mandatet for OSCE's mediefrihedsrepræsentant.
Der blev ligeledes truffet beslutninger inden for de øvrige dimensioner, væsentligst om tillidsskabende foranstaltninger inden for cybersikkerhed.
De folkelige protester i Ukraine, der fulgte i kølvandet på den daværende regerings beslutning om ikke at underskrive en associeringsaftale med EU, kastede dog en skygge over ministerrådsmødet.
Senere har begivenhederne for alvor taget fart, først med Krims løsrivelse, der nok må betegnes som i strid med international ret, Ruslands anerkendelse af Krim og de ulykkelige konflikter og den væbnede kamp i det østlige Ukraine.
Og danske OSCE-observatører er kommet i klemme i to omgange.
Her fra Folketingets talerstol skal der lyde en varm anerkendelse til de to danskere, der har været taget til fange af separatisterne, noget, der kun kan betegnes som ren sabotage af OSCE's mission i Ukraine.
Vi håber, at observatørerne og deres familier kommer godt igennem det, og at der ydes al den hjælp, der er behov for.
Det har uden tvivl været en ganske grim oplevelse, hvilket vi også har kunnet forstå på vores dialog med Udenrigsministeriet.
Ved valget den 25. maj deltog to medlemmer af OSCE PA, og det var en stor lettelse, at valget gik lige efter bogen, at der var en relativt høj stemmeprocent, og at stemningen i landet var god – dette på trods af at nogle dele af landet ikke havde mulighed for at deltage i valget.
Det var OSCE PA's største mission nogen sinde og var med til at sende et klart signal om, at man i Ukraine ikke står alene.
OSCE's institutioner og feltmissioner spiller fortsat en aktiv rolle for understøttelse af reformprocesser og overholdelse af OSCE's forpligtelser på områder som demokratisering, valg, god regeringsførelse, bekæmpelse af transnationale trusler som terrorisme og grænseoverskridende kriminalitet, reformer på rets- og politiområdet og mindretalsforhold.
Der sker løbende en bevægelse i fokus fra det i stigende grad stabiliserede Balkan hen mod Centralasien, herunder i lyset af ISAF-tilbagetrækningen fra Afghanistan i 2014, og det sydlige Kaukasus.
Der skete ikke i 2013 afgørende nye udviklinger, hvad angår løsningen af de frosne konflikter i Transnistrien, altså Moldova, Georgien eller Nagorno-Karabakh, men der gøres fortsat en betydelig indsats for at opretholde forhandlingsformaterne.
Og der opnås enkelte resultater af tillidsskabende og praktisk karakter.
I OSCE's politisk-militære dimension er fokus på konventionel våbenkontrol og tillids- og sikkerhedsskabende foranstaltninger.
Der arbejdes på at afklare fremtiden for konventionel våbenkontrol i Europa efter Ruslands opsigelse af CFE-traktaten.
OSCE-samarbejdet udgør en unik del af den europæiske sikkerhedsarkitektur.
Samarbejdet, der har afsæt i Helsingforsslutakten fra 1975, har fra begyndelsen været præget af forholdet mellem Øst og Vest.
I de senere år har OSCE været karakteriseret af voksende uenigheder og værdikonflikter, bl.a. som følge af en mere selvhævdende russisk udenrigspolitik.
OSCE er et samarbejde mellem 57 lande, der dækker et område fra Nordamerika til Mongoliet, Centralasien og det østligste Rusland.
Det er et veludbygget samarbejde med stor aktivitet ude i felten, særlig i de OSCE-lande, hvor der er eller har været konflikter eller potentiale for konflikt.
I 15 lande har OSCE en fast tilstedeværelse, herunder på Balkan, i Østeuropa, Kaukasus og Centralasien.