Tom Behnke (KF), 2012-11-08:
Tak for det.
Indledningsvis vil jeg henvise til den ordførertale, jeg holdt, da vi behandlede et lovforslag om offentlighedsloven den 13. januar 2011.
Det var lovforslag L 90.
Der sagde jeg bl.a. noget om, at det er længe siden, vi har revideret den her lov, og at der er sket meget i den mellemliggende tid.
Nu er vi så oppe på, at det er 27 år siden, at man har kigget på den her lov, og der er jo sket meget i den mellemliggende periode, nemlig det, at vi bl.a. har en helt ny indretning af den offentlige sektor.
Vi arbejder i dag meget mere med styrelser, direktorater osv., og det vil sige, at ministerens departement naturligvis er tæt på ministeren, men der er en lang række opgaver, der bliver lagt ud i styrelser og direktorater osv.
I gamle dage lå opgaverne lige uden for ministerens dør.
Da de lå i ministeriet, var der jo ikke noget problem, for der er ikke nogen aktindsigt, men man havde ikke taget højde for, at et ministerium kunne lægge opgaver ud.
Det er så det, man gør med den her lov.
Man indretter i virkeligheden lovgivningen således, at lovens bogstav svarer til intentionerne i den eksisterende lov fra for 27 år siden.
Man indretter sig altså efter indretningen af den offentlige sektor i den tid, vi lever i.
Det gør i virkeligheden ingen forskel.
Noget andet er, at vi jo heldigvis i dag har langt, langt større offentligt-privat samarbejde.
Der er en lang række offentlige opgaver, der bliver lagt ud til private virksomheder, og det er vi Konservative rigtig glade for, men det må jo samtidig også være sådan, at aktindsigten følger med.
Når opgaverne flytter ud, må man stadig væk kunne have den her aktindsigt.
Det er jo et af de steder, hvor man lukker op for, at der skal være mere aktindsigt, og det er vi tilfredse med.
Så er der hele den teknologiske udvikling.
Den har jo også betydet, at der er nye kommunikationsformer, som den gamle lov ikke tager højde for, men som man med den nye lov bedre kan tage højde for.
Det betyder også, at der igen her er bedre mulighed for, at borgerne kan få aktindsigt.
Der er også hele den nyskabelse, der gør, at man ikke længere behøver præcis at angive, hvilken side man vil have aktindsigt i.
Man ved jo ikke altid præcis som borger eller virksomhed, hvilken side lige nøjagtig den information, man er interesseret i, står på.
Men i fremtiden kan man med den her lov henvise til, at der har været en sag om det og det.
Det vil man gerne vide noget mere om.
Det er absolut mere indsigt i den offentlige forvaltning, og det er en god service for borgerne, at man på den måde nemmere kan få aktindsigt.
På en lang række steder, jeg tror det er nogle og tyve steder, har man givet mere aktindsigt.
Med lovforslaget, som har været fremsat, og som kommer i en lidt anden udgave lidt senere til februar, har jeg forstået, skriver man det direkte i lovgivningen.
Det er jo fint, at man får lovfæstet den praksis, der er.
Altså, der skal være offentlighed i xden offentlige forvaltning, der skal være aktindsigt i, hvad der sker i den offentlige forvaltning.
Det er vi fra Konservatives side meget optaget af.
Men vi er samtidig også optaget af, at det skal være muligt, at man i et ministerium har mulighed for at lave politikudvikling.
Det skal være muligt, at man kan rekvirere indspark, ideer, input til, hvilken vej man skal gå.
Man skal kunne lægge det ud til styrelser og direktorater, og man skal der kunne få inspiration til, hvilken vej man skal gå med den her lovgivning.
Derude skal der være nogle, der tør skrive frit om de her tanker og ideer og lægge det ind til ministeren som en del af politikudviklingen.
Vi må nøjes med kun at skrive det, som vi er hundrede procent sikre på, og som vi kan stå inde for.
På den måde kommer der ikke nogen udvikling.
Så står vi i stampe, og der sker ingenting.
Det samme gør sig gældende med hensyn til ministerens mulighed for at kommunikere med Folketingets medlemmer.
Den mulighed skal da være til stede, så man kan udveksle ideer og synspunkter og sige noget, som kun bliver mellem folketingsmedlemmet og ministeren, men som kan være fremmende for den proces, man er i.
Lad os sige, at jeg har sendt en mail til justitsministeren om, at ministeren simpelt hen bliver nødt til at sætte nogle andre ord på det her, for jeg kan ikke overbevise min folketingsgruppe, jeg står helt alene i gruppen, og jeg bliver nødt til at have nogle flere argumenter.
Så kommer ministeren med nogle argumenter, og så går jeg i min folketingsgruppe, og så siger folketingsgruppen: Nå, o.k., så er vi enige.
Hvis der kommer aktindsigt i sådan nogle papirer, vil det jo blive udskreget på forsiden af alle landets aviser, at der er kaos, splittelse og intern strid i den konservative folketingsgruppe, og ministeren har måttet hjælpe ordføreren til at overbevise sin folketingsgruppe.
Er det fremmende for processen?
Er det fremmende for lovgivningsarbejdet i Danmark?
Nej, det er det ikke, for så får vi endnu mere af det, som vi i forvejen hader, nemlig at medierne kun forholder sig til processerne i stedet for at forholde sig til det politiske indhold.
Og det er det politiske indhold, der er det interessante og det afgørende, og derfor ser vi frem til en lovbehandling i det nye år.