Michael Aastrup Jensen (V), 2009-05-07:
I løbet af det sidste års tid har spørgsmålet om Lissabontraktaten igen og igen været på dagsordenen, så udfaldet af dagens forespørgsel kan vist ikke komme bag på nogen som helst.
Vi har gang på gang haft den samme debat, som Dansk Folkeparti med forespørgslen lægger op til, og også denne gang vil min klare anbefaling stadig være, at vi ikke skal holde en folkeafstemning for at ratificere Lissabontraktaten.
Med Justitsministeriets rapport fra 2008 blev det klart slået fast, at Lissabontraktaten ikke indebærer nogen emnemæssig udvidelse af de tidligere traktaters anvendelsesområde, og det er derfor Justitsministeriets klare opfattelse, at der ikke med Lissabontraktaten sker overdragelse af nye beføjelser efter grundlovens § 20 til Unionen.
Allerede dengang blev det slået fast, at vi ikke afgiver suverænitet, hvilket var hovedargumentet for ikke at afholde folkeafstemning.
Vi mener ikke, at det irske nej har nogen som helst indflydelse på, hvordan vi i Danmark skal og bør ratificere Lissabontraktaten.
Det har vi så også allerede gjort.
Det er ikke første gang, vi ser et land stemme nej til en traktat, som ikke desto mindre er blevet ratificeret, netop Irland stemte nej til Nicetraktaten, hvor de som en løsning fik indskrevet en neutralitetsprotokol, inden traktaten endeligt kunne ratificeres.
Netop Nicetraktaten er et eksempel på, at der i Danmark ikke er tradition for at afholde folkeafstemninger, når ikke loven tilskriver os at gøre det.
Som jeg faktisk flere gange tidligere har sagt fra denne talerstol, så holder vi jo heller ikke folkeafstemninger om kommunalreformer, skattereformer osv., og det ser jeg absolut ingen grund til at ændre på.
Allerede kort tid efter det irske nej gik stærke kræfter i gang med at analysere baggrunden for nejet, så den løsning, der er blevet fundet, ligger klart i tråd med den irske befolknings ønsker og bekymringer.
I Venstre er vi tilfredse med den irske løsning, som blev vedtaget på topmødet i december.
Vi ser det som et skridt i den rigtige retning i forhold til hurtigst muligt at få ratificeret Lissabontraktaten, så EU-samarbejdet kan blive endnu mere tidssvarende end i dag.
Vi har allerede tidligere på året behandlet endnu et af Dansk Folkepartis populistiske forslag på EU-området, dengang handlede det om at erklære Lissabontraktaten for død, hvilket med et stort flertal blev nedstemt.
Dette betyder, sammenholdt med at den irske regering ikke på noget som helst tidspunkt har ytret ønske om, at Lissabontraktaten skulle genforhandles, at den ratifikation af Lissabontraktaten, som vi endeligt afsluttede sidste år, ikke bør genoptages.
Så alt i alt er der intet nyt under solen i denne sag, altså andet end at en EU-ordfører er i gang med en valgkamp til europaparlamentsvalget og derfor bruger Folketingets talerstol til det.
Men jeg håber, at vi snart kan komme i en situation, hvor selv Dansk Folkeparti kan erkende, at vi kan lukke sagen om Lissabontraktaten, der jo ellers for Danmarks vedkommende definitivt blev lukket for et år siden.
Det ændrer jo ikke ved det faktum, som jeg tror stadig væk står forholdsvis krystalklart for alle andre end lige nødvendigvis hr. Morten Messerschmidt, nemlig at situationen jo altså nu engang er sådan, at i spørgsmål om folkeafstemninger om traktater har historien klart vist, at vi kun har folkeafstemninger, når der har været suverænitetsafgivelse i forhold til grundlovens § 20.
Der var selvfølgelig det ekstremt specielle historiske element med EF-pakken i 1986, fordi der ikke var et flertal herinde i Folketinget til at ratificere den.
Så holdt man ikke en bindende folkeafstemning, som man jo ellers skulle have gjort, hvis der var tale om en suverænitetsafgivelse efter § 20, så holdt man en vejledende folkeafstemning.
Man kunne i Folketinget stadig væk godt have sagt, at man ikke ønskede at ratificere den, selv om der havde været flertal for det.
Men det var den daværende Venstre-Konservative-regering, eller hvert fald borgerlige regering, som klart sagde, at man ville prøve at se, om ikke man kunne få befolkningen til at presse på.
Så jeg vil sige til hr. Morten Messerschmidt, at al den der talen udenom ikke ændrer ved det faktum, at man, så snart der ikke har været suverænitetsafgivelse efter grundlovens § 20 og der er flertal i dette parlament, ikke har haft folkeafstemninger nogen sinde før.
Jeg må indrømme, at det forstår jeg simpelt hen ikke.