Peter Christensen (V), 2014-09-09:
Han var påpasselig med skatteborgernes penge, og han tog ingen risici med dansk økonomi.
Nu hænger den slags socialdemokrater jo ikke på træerne, så derfor var jeg glad for ham, og jeg husker stadig, hvordan han sidste år sagde sådan her: »... det ligger uden for rammerne af en ansvarlig linje at øge underskuddet yderligere.
Dette ville medføre en ganske betydelig risiko for overskridelse af grænsen i budgetloven og Finanspagten, hvilket vil kunne svække troværdigheden om den danske økonomi.«
Den kloge socialdemokrat var finansministeren i 2013, nemlig hr. Bjarne Corydon, og det citat, jeg fremhævede, kan man læse i sidste års finanslov.
Den finansminister, vi har nu, har sat forsigtigheden over styr.
Han vil gå lige til kanten og øge underskuddet på de offentlige finanser til 3 pct. af BNP – det maksimalt tilladte.
Der skal ikke meget til, at det kan gå galt, hvis f.eks. indtægterne fra pensionsbeskatningen svigter, eller hvis regeringens særdeles optimistiske skøn for væksten viser sig at være forkerte, sådan som de har været mange gange tidligere.
Vi risikerer så at få en ny henstilling fra EU på grund af regeringens letsindighed.
Det er at skabe usikkerhed; det er at tage chancer om Danmarks økonomiske troværdighed; og det er at løbe en unødig risiko i forhold til de obligationsrenter, som boligmarkedet er så afhængigt af.
Oven på krisen arbejder danskerne hårdt på at nedbringe deres gæld, og det er derfor, at privatforbruget lader vente på sig.
Hvis regeringen gør gælden dyrere, kan det for alvor blive vanskeligt at komme ud af krisen.
Nu kan man jo så konstatere, at vi går ind i et valgår, og sådan opførte Socialdemokraterne sig også sidst, vi gik ind i et valgår.
Dengang lovede Socialdemokraterne fair løsning og fair forandring.
Det blev heldigvis aldrig til noget, for regeringsmagten har altså indtil videre haft en civiliserende effekt på Socialdemokraterne.
Én ting er regeringens grænsesøgende adfærd med hensyn til det offentlige underskud – det er galt nok i sig selv – noget andet er regeringens underlige prioriteringer i finansloven.
Lad mig bare give et eksempel: Først lægger regeringen op til at fjerne boligjobordningen, som har sikret beskæftigelse i byggeriet blandt håndværkere – tømrere, elektrikere og vvs-folk – og dernæst lægger regeringen op til at øge fradraget for fagforeningskontingenter til de allerdyreste fagforeninger.
Måske giver det et par job til et par fagforeningsbureaukrater, der kan hjælpe regeringen, men det giver ikke et eneste ærligt og redeligt job i den private sektor.
Det er ren bestikkelsespolitik.
I Venstre har vi to mål med vores finanslovsforslag.
For det første vil vi sikre troværdighed om dansk økonomi, så vi kan komme godt ud af krisen og der er tryghed om familiernes gæld.
Derfor har vi med vores finanslovsudspil sikret en sikkerhedsmargin på 4 mia. kr.
For det andet vil vi opmuntre til vækst ude i samfundet ved at lette en række byrder på borgere og virksomheder.
Derfor lægger vi op til skatte- og afgiftslettelser for 5 mia. kr., herunder bl.a. en fortsættelse af boligjobordningen og en afskaffelse af NOx-afgiften og en række punktafgifter.
Vores midler er enkle og ligetil.
Vi vil holde de offentlige udgifter i ro i kraft af et udgiftsstop.
Vi vil gerne have vækst, men væksten skal være ude i samfundet, ude hos borgerne og ikke i de offentlige udgifter.
Det er derfor, at vi udtrykkeligt siger udgiftsstop og ikke nulvækst.
Det gør vi for at understrege, at Venstre er stærk tilhænger af vækst der, hvor pengene kommer fra, nemlig hos de private, og ikke der, hvor de bruges, nemlig i det offentlige.
Da VK-regeringen i 2010 lancerede tanken om at lægge låg over de offentlige udgifter, var der mange økonomer, der satte spørgsmålstegn ved, om det overhovedet kunne realiseres.
Men når man kigger på, hvordan virkeligheden så har været ude i kommunerne, f.eks. fra 2011 til 2013, og kigger på de kommunale serviceudgifter, har der været et udgiftsstop, ja, udviklingen har endda været svagt negativ.
Venstres politik er dermed i fuld overensstemmelse med virkeligheden.
Et udgiftsstop, på den måde som vi har foreslået det, giver i princippet mulighed for at have det samme antal offentligt ansatte og kunne købe det samme antal varer.
Men vi har ikke tænkt os, at den offentlige sektor skal støbes i beton.
Nogle steder skal vi bruge mere, andre steder skal vi bruge mindre – inden for rammerne af udgiftsstoppet.
Hvis man vil bruge flere penge ét sted, skal der prioriteres eller effektiviseres andre steder.
Vi finder i alt finansiering for 12 mia. kr. og bruger 8 mia. kr.
Det giver en bundlinje, som er 4 mia. kr. bedre end den, der er i regeringens finanslovsudspil, og dermed en sundere økonomisk politik.
Vi undgår at gå helt op på et underskud i størrelsesordenen 3 pct. af BNP, og vi undgår dermed at gå helt til kanten af EU's regler for underskud.
Nogle vil sikkert spørge, hvor mange ekstra arbejdspladser vores finanslovsforslag så giver, og jeg vil afstå fra at sætte præcise tal på, men ifølge Dansk Byggeri giver boligjobordningen ca. 5.000 arbejdspladser, ifølge Dansk Metal giver NOx-afgiften 1.300 arbejdspladser, og ifølge Finansministeriet giver ændrede harmonikrav op til 2.000 arbejdspladser.
En del af vores finansiering er fra udisponerede puljer og reserver i regeringens eget finanslovsforslag, det er ca. 4 mia. kr. Derudover er der en satspulje, en forskningsreserve m.v.
Der er så selvfølgelig nogle meget konkrete områder, hvor vi ganske enkelt mener, at der er behov for, at vi skærer til.
Vi foreslår en besparelse på 2,6 mia. kr. på ulandsbistanden ved at holde os til FN-målet om en ulandsbistand på 0,7 pct. af BNI.
Dermed vil vi fortsat være blandt de kun fem lande i verden, som opfylder FN-målet, og hver dansker vil stadig væk betale 2.500 kr. i ulandsbistand, hvilket er cirka dobbelt så meget, som både tyskere og franskmænd betaler.
Vi vil holde fast i et fradragsloft for fagforeningskontingenter på 3.000 kr. og i stedet bruge de 510 mio. kr. på at hjælpe alle danskere med f.eks. boligjob eller lavere skat i bunden af skalaen.
Vi vil altså ikke kun hjælpe regeringens venner i fagbevægelsen, men alle danskere i beskæftigelse.
Med beskæftigelsesreformen fra juni effektiviserede vi beskæftigelsesindsatsen sammen med regeringen, og det gav 1,4 mia. kr. fuldt indfaset.
I 2015 foreslår vi så at effektivisere for yderligere 600 mio. kr. på ydelserne og satsen.
Der er stadig meget at komme efter i et af verdens dyreste beskæftigelsessystemer.
Endelig foreslår vi besparelser på udlændingeområdet på 1 mia. kr., der skal neutralisere udgifter ved de 31 lempelser, som regeringen har gennemført.
Udlændingepolitikken skal normaliseres, og omkostningerne skal ned.
Regeringen har afskaffet starthjælpen, 225-timersreglen og kontanthjælpsloftet.
Det har betydet, at det slet ikke kan betale sig at arbejde for en stor gruppe udlændinge, der har en ringe tilknytning til arbejdsmarkedet.
Hvis indvandrere fra ikkevestlige lande var i beskæftigelse på samme niveau som indvandrere, der kommer fra vestlige lande, ville de offentlige finanser være forbedret med 17 mia. kr.
17 mia. kr. er mange sundhedsudspil i regeringens målestok.
Jeg har noteret mig, at regeringen regner med at indgå en aftale om finansloven med SF og Enhedslisten, sådan er udspillet tilrettelagt, men på Venstres vegne skal jeg alligevel give regeringen et løfte om, at vores dør er åben for konstruktive forhandlinger – også selv om det måtte være finansministerens dør.
Det kunne jo vise sig, at SF og Enhedslisten er endnu mere uansvarlige end det, regeringen kan holde til.
I Venstre hjælper vi altid gerne med at bringe Danmark på ret kurs, som vi har gjort så ofte før.
Det fremgår jo af regeringsgrundlaget side 9, at udgangspunktet for regeringen er VK-regeringens økonomiske politik i bredeste forstand, og det skal jeg endnu en gang, som jeg altid plejer, kvittere for.
Så i Venstre tager vi det ikke ilde op, at regeringen lægger ud med at afprøve SF's og Enhedslistens realitetssans.
Vi ved jo fra tidligere, at den onde virkelighed hurtigt kan gå op for regeringen, og at regeringen kan skifte mening, sådan som det er sket så tit.
Venstre fremlægger altså et finanslovsudspil med fokus på et sundt Danmark, der ligger inden for rammerne af en ansvarlig linje, og som ikke vil medføre en ganske betydelig risiko for overskridelse af grænsen i budgetloven og finanspagten, hvilket ellers ville kunne svække troværdigheden om den danske økonomi.