Jan E. Jørgensen (V), 2015-12-15:
Det forslag, vi nu behandler, handler om, hvad der er ret og rimeligt, når man går fra én politisk toppost til en anden politisk toppost.
Som reglerne er lige nu, er der mulighed for at få dobbelt vederlag, hvis man som regionsrådsformand eller for den sags skyld som borgmester går hen og er så heldig eller uheldig, om man vil, at blive minister.
Det skal der naturligvis laves om på.
Utidssvarende regler om eftervederlag er desværre ikke noget, som fremmer vores image, og vi må desværre nok sande, at vi står i en decideret imagekrise.
Derfor er det også kun positivt, at vi allerede på nuværende tidspunkt har gang i konkrete tiltag, som skal afklare, hvordan vi kan lave de bedst mulige regler for politikeres vederlag.
Her taler jeg naturligvis om Vederlagskommissionen, som vi også talte om under det forrige dagsordenspunkt.
Vederlagskommissionen har til formål at udarbejde forslag til, hvordan den samlede eftervederlæggelse skal være for borgmestre, regionsrådsformænd, folketingsmedlemmer og ministre.
Kommissionens afslutning er jo altså lige på trapperne.
Allerede til januar bliver de færdige, og derfor er jeg også glad for, at vi i Folketingssalen her og nu får lov til at diskutere, hvad vi bør gennemføre efter kommissionens afslutning.
Så man kunne betegne dagens beslutningsforslag og den debat, vi har, som en slags opvarmningsrunde forud for behandlingen af de anbefalinger, som Vederlagskommissionen kommer med lige efter nytår.
Her vil der komme en samlet anbefaling om vederlag, som vi så her i Tinget derefter skal tage stilling til.
I den forbindelse vil jeg så godt have lov til at komme med et lille »men« til forslagsstillerne fra Enhedslisten, for jeg har måske lidt svært ved at forstå nødvendigheden af, at vi skal vedtage det her beslutningsforslag her og nu, hvorefter regeringen så hu hej vilde dyr skal lave en særlov, som gør, at lige præcis regionsrådsformænd mister retten til at få udbetalt efterløn, hvis de bliver ministre.
Mener man fra Enhedslistens side, at der er overhængende fare for, at en ny regionsrådsformand her inden for de næste uger bliver udnævnt til minister, inden Vederlagskommissionen kommer med sine anbefalinger?
For hvis det var tilfældet, kunne jeg selvfølgelig godt forstå, at man havde travlt, men mig bekendt er det ikke tilfældet.
Derfor er Venstres holdning da også klar.
Vi støtter sådan set intentionerne bag beslutningsforslaget, men vi mener altså, at det er værd at vente på Vederlagskommissionen, som vi selv har nedsat, og se på, hvad de måtte komme med af anbefalinger, før vi giver os i kast med at lave love om hvert enkelt delelement af de nuværende vederlagsregler.
Det ville være uklogt, inden vi har et samlet billede af, hvilke udfordringer vi står over for.
Som det også tidligere er blevet nævnt, er der jo altså en tilsvarende udfordring, som gælder i forhold til regionsrådsformænd, der bliver ministre.
Og det samme ville jo gælde, hvis det var en borgmester, der blev minister.
Så hvad hvis man bliver noget andet politisk udpeget – udpeget til en toppost i EU, eller hvad ved jeg?
Skal vi så også der have mulighed for et dobbeltvederlag?
Jeg synes, vi skal se tingene i sammenhæng, og med det, jeg lige har sagt, in mente kan jeg godt have en lille tvivl om, hvorvidt forslagsstillerne sådan virkelig har haft fokus på helheden af hele problemstillingen om eftervederlag, eller om man blot har benyttet sig af lejligheden, en tilfældig folkestemning om én speciel tidligere regionsrådsformand, til at promovere sig selv.
Når det så er sagt, er det selvfølgelig vigtigt, at vi får ændret reglerne.
Grundlæggende er ideen med eftervederlag ikke, at man skal kunne få udbetaling, når man bliver minister, og derfor bør hverken borgmestre eller regionsrådsformænd kunne modtage eftervederlag, hvis de går fra én ledende post til en anden.
At vi så her i Folketingssalen kan være uenige om, hvorvidt det er os selv, der skal lave anbefalinger om vores egen løn, eller om en kommission uden tilknytning til Folketinget er et bedre forum at diskutere den slags i, er jo så, som det er.
Venstre mener grundlæggende, at den slags gøres bedst, hvis vi får nogle andre til at se på det og vi ikke selv sidder og vedtager vores egen løn.
Vi støtter sådan set intentionerne i beslutningsforslaget.
Men af de grunde, jeg har nævnt, stemmer vi altså ikke for.