Mike Legarth (KF), 2014-10-10:
Regeringen og aftalepartierne – og det er ikke Det Konservative Folkeparti – er blevet enige om at tilbagerulle finansieringen af forsyningssikkerhedsafgiften ved at forhøje bundskatten og reducere den grønne check.
Det er det, det her lovforslag handler om.
Det er De Konservative imod.
Bundskatten forhøjes med det, der svarer til 0,28 procentpoint, og det giver 17 mia. kr. frem mod 2020.
Som sagt reduceres den grønne check, og det bliver den med 425 kr., altså fra 1.300 kr. til 875 kr., fuldt indfaset i 2020.
Vi er godt nok fuldstændig enige i, at forsyningssikkerhedsafgiften, som den blev udmøntet, er en fejlkonstruktion, og at den skal annulleres.
Det er vi fuldstændig enige i.
Det var Det Konservative Folkeparti de første, der var ude at meddele, efter lovforslaget blev kendt, og da den aftale, der blev indgået ved forhandlingsbordet, blev til praksis: Det er ikke det, det er aftalt ved bordet; det kan vi ikke bakke op om; det er en fejl; det er for os at se et administrativt monster, man er ved at rejse, som er endnu værre end fedtafgiften.
Da vi fik fedtafgiften på bordet i forbindelse med en tidligere skattereform, var det en fuldstændig umulig lov, der var på vej til at blive implementeret.
Den er heldigvis efterfølgende blevet afskaffet, og med den i baghovedet var det meget, meget klogt, at man gik kritisk til værks.
Derfor er jeg også glad for, at man nu i enighed i forligskredsen er blevet enige om at annullere den.
Men vi er lodret uenige i, at man skal gøre det ved at hæve bundskatten med 17 mia. kr. frem mod 2020.
Vi fastholder samtidig, at når man vælger at gøre det, er det et forligsbrud, for vi var en del af den forligskreds.
Vi sad med omkring bordet, hvor det her blev forhandlet.
Derfor skal vi også finde en ordning sammen, som vi alle er enige om.
Og derfor påberåber vi os ret til at kunne blokere for den ændring, der lægges på bordet i dag.
Vi har selv peget på en anden ordning, som vi synes er meget mere fornuftig, nemlig at man bruger hovedparten af den grønne check til at erstatte forsyningssikkerhedsafgiften.
Så behøver man ikke at hæve bundskatten og dermed trække marginalskatten i Danmark yderligere op.
Det vil oven i købet efterlade cirka en halv milliard, som man så kan bruge til dem, som måtte blive ramt skævt af det her ændringslovforslag.
Skatteministeriet har jo også svaret på et spørgsmål, vi har stillet, om, at det faktisk vil være en ordning, som giver et bedre arbejdsudbud osv.
Jeg har nu hørt Ole Birk Olesen her på talerstolen, og jeg synes egentlig ikke, at hans ord fortjener replik.
Jeg synes, det er en uanstændig måde at tale på fra Folketingets vigtigste talerstol eller måske landets – er der nogle, der siger – vigtigste talerstol.
Men det er jo hr. Ole Birk Olesens stil.
Man kan ikke genere andre folk for meget, og man kan ikke på nogen som helst måde lægge andre politikere ord i munden på en fordrejet facon, der kan overdrives mere end det, Ole Birk Olesen gør.
Det er jo helt uhyggeligt at høre den måde at drøfte en politisk sag på.
Hvorfor forhører man sig ikke hos de enkelte implicerede, inden man stiller sig herop og tillader sig at kalde Venstreforhandlere og Konservative forhandlere for løgnere og alt muligt andet?
Jeg synes da, at det må være enhver politikers fornemste opgave at sige til, når man har aftalt noget politisk, der så bliver udmøntet i praksis, og man kan se, at: Hov, det var ikke det, vi havde tænkt, det var ikke lige meningen med det lovforslag.
Det er også derfor, at man sender ting i høring.
Og så får man et væld af høringssvar tilbage, som viser det glade vanvid – DDR-dage, hvor borgere nu skulle til at dokumentere, at de træstammer, de havde købt, ikke var brugt til at bygge en carport, men var brugt til at brænde af og skaffe energi.
Det skulle man nu til at dokumentere med billedmateriale og sende ind til SKAT.
Hvis man købte savsmuld og lignende til sine dyr, til kaniner, heste, marsvin, hvad ved jeg, skulle man dokumentere, at man brugte det til sit dyrehold og ikke til brændsel.
Når man gik ude i skoven, måtte man ikke samle kviste op.
Et administrativt ragnarok.
Et vanvittigt administrativt monster, som jo ingen af os kunne lægge navn til, da vi så det udmøntet.
Derfor var vi i Det Konservative Folkeparti de første, der sagde: Nej tak, det her går ikke, det skal laves om, det kommer vi ikke til at støtte, og derfor har vi blokeret det.
Men da vi sad ved forhandlingsbordet, kan jeg bare fortælle – og det er fuldstændig straight, og jeg lægger hovedet på blokken på, at det var sådan, det var – at da aftalen blev indgået, var vi ikke nede at drøfte i detaljer, hvordan den forsyningssikkerhedsafgift, som man også kan omsætte til en varmeafgift, virker.
Det var på stordrift.
Vi talte aldrig under forhandlingerne om detaljeringsniveau.
Sådan er det bare.
Det er virkeligheden.
Det er sandheden.
Og lad være med at sige det imod.