Mette Hjermind Dencker (DF), 2014-12-11:
Forslaget her går ud på at etablere et realkreditinstitut for lån til ejerboliger og erhvervsejendomme i yderområderne.
Den problemstilling, Socialistisk Folkeparti ønsker at belyse med forslaget, er yderst relevant.
I Landdistriktsudvalget bliver vi præsenteret for rigtig mange sager, hvor folk, som bor derude, hvor der er allersmukkest og allermest fredeligt, ikke kan låne penge til bolig eller erhvervsejendom, på trods af at de faktisk har en valid økonomi.
Det problem skal vi politikere løse.
Og da Finanstilsynet og realkreditinstitutterne og de borgere, der bor ude i områderne, tilsyneladende har tre forskellige oplevelser af, hvad der er op og ned i den her sag, så blev vi i Landdistriktsudvalget enige om, at vi simpelt hen ville sætte alle parter sammen til en høring, hvor de kunne mødes, og hvor de kunne komme med nogle fælles forslag til, hvordan vi løser det problem.
Vi var også i Landdistriktsudvalget enige om, at på baggrund af hvad der kom ud af den høring, ville vi gå videre i processen og sammen finde ud af, hvordan vi gik videre.
Set i lyset af at det var den proces, som et enigt Landdistriktsudvalg besluttede at følge, så kan det måske godt undre nogen, at SF pludselig i pressen præsenterede et forslag til etablering af et realkreditinstitut, få dage inden vi overhovedet skulle have den høring.
Men så kom jeg til at tænke på, at det måske ikke er så underligt endda.
Fordi for at man kan blive enig med resten af Landdistriktsudvalget, for at man kan følge en proces, så kræver det naturligvis, at man dukker op til landdistriktsmøderne.
Det kræver, at man deltager i det daglige arbejde i Landdistriktsudvalget.
Og vi har stadig væk til gode at se fru Karina Lorentzen Dehnhardt, som vistnok er SF's landdistriktsordfører, i udvalget.
Som man siger: Blind høne finder også et korn.
Når et folketingsvalg nærmer sig, er det rart at se, at selv SF begynder at interessere sig for landdistrikter og øer.
Det kan vi kun glæde os over i resten af udvalget.
Og skulle fru Karina Lorentzen Dehnhardt være interesseret i at beskæftige sig med landdistriktspolitik – ud over selvfølgelig at lave et par mediestunts op til et folketingsvalg – så kan jeg oplyse, at vi i udvalget faktisk har en sammensætning af mennesker, der oprigtigt, af hjertet brænder for landdistrikterne og øerne.
Og fordi vi alle sammen uanset partifarve brænder for landdistrikterne og øerne, bliver vi også enige om rigtig mange ting i udvalget.
Vi var også et enigt Landdistriktsudvalg, der besluttede, at nu ville vi skrive en betænkning, hvor vi opfordrer regeringen til at nedsætte en arbejdsgruppe, som skal komme med nogle forskellige bud på, hvordan man kan afhjælpe problematikken.
Det kan f.eks. være pantebrevsløsninger.
Det kan være at se lempeligere på reglerne om, at huset skal være omsætteligt inden for 6 måneder.
Så vi er et enigt udvalg, der er i gang med at finde løsninger på området her.
Og i Dansk Folkeparti vil vi gerne have undersøgt til bunds, hvilke muligheder der er for at bekæmpe skævvridningen i landdistrikterne.
Derfor tilslutter vi os den betænkning, som udvalget er i gang med at udarbejde.
En anden vigtig ting at pointere her er faktisk, at det værste, vi overhovedet kan gøre mod landdistrikterne, er at give dem nogle særvilkår som f.eks. de her særlån.
Ministeren redegjorde også fint for det i sin tale, nemlig at man faktisk kan risikere at blackliste nogle områder, hvor de ikke kan få lån på normale vilkår.
Man kan risikere at sætte folk i en situation, hvor det ude i befolkningen hedder: Nå, det er jer, der er inde under de her lån.
Hvis der først er to huse på en vej, der får de her lån, så bliver det altså hurtigt et bestemt område, en landsby, og det kan komme til at se rigtig grimt ud.
Og det er ikke det, som dem, der bor i landdistrikterne, ønsker.
Derfor kan vi i Dansk Folkeparti ikke støtte forslaget.