Lene Espersen (KF), 2007-03-22:
Jeg vil også gerne her takke for den meget brede opbakning, der er til gennemførelse af SIS II-systemet.
Det, der jo egentlig var baggrunden for, at SIS I skulle omdannes til et SIS II, var sådan set udvidelsen af EU med ti nye medlemslande.
Uden at jeg kan sige det helt præcist, mener jeg, at det var omkring 20 medlemslande, som systemet kunne, om man så må sige, håndtere, og derfor skulle der udvikles et nyt system, i og med EU var blevet udvidet med en stor kreds af lande.
Og i den forbindelse var vurderingen den: Jamen lad os så gå ind at se på, om der er andre steder, hvor systemet har behov for nogle tilpasninger?
Er der nogen ting i praksis, hvor vi har kunnet se, at her er der behov for lige at få justeret lidt på tingene?
Det er en af grundene til, at vi behandler lovforslaget her i dag, således at rådsafgørelsen kan blive gennemført.
Nogle af de ting, som flere af ordførerne har været inde på, og som man har valgt at sige, at der er behov for at justere på, er jo bl.a. den her mulighed for direkte søgninger i den centrale SIS II-database og mulighed for her i første omgang at indlæse fotos og fingeraftryk, således at man kan bruge den som en ekstra sikkerhed for at identificere en person, som man har fået et hit på, altså som man har fundet i systemet.
For så vidt angår hele spørgsmålet om biometriske kendetegn, er det også hensigten på længere sigt, når man får en teknik, der er præcis nok og god nok, at man selvfølgelig skal have et system, hvor man kan bruge fingeraftryk eller andet til at kunne identificere personer.
Det vil da være en stor styrkelse, nu hvor vi diskuterer hele spørgsmålet omkring retssikkerhed, at man er sikker på, at det er den rigtige person, der er identificeret, ikke bare en person, der har det samme navn og samme adresse, men altså også det helt rigtige fingeraftryk.
Der er mulighed for at indlæse den europæiske arrestordre i SIS II, og der bliver nu stillet krav om, at der skal være indlæst visse minimumsoplysninger.
De materielle betingelser bliver lempet.
Men jeg vil sige, at jeg synes, det er meget enkelt at forstå for almindelige borgere, at tidligere var betingelsen for at blive indberettet i SIS-systemet, at man skulle have begået flere strafbare forhold.
Nu lemper man og siger, at et enkelt groft strafbart forhold er nok til at komme ind i systemet.
Og jeg kunne blive ved.
Men det korte af det lange er, at de justeringer af Schengeninformationssystemet, som vi behandler her i dag, som sagt er ting, der er blevet rejst, og som gør det mere praktisk anvendeligt.
Og derfor er jeg også glad for, at der har været så bred tilslutning til forslaget her i dag.
Jeg vil sige til hr. Morten Messerschmidt, der rejste et teknisk temmelig kompliceret spørgsmål om, hvad status er for Grønland og Færøerne, at det er jeg simpelt hen ikke i stand til at svare fyldestgørende på.
Vi bliver simpelt hen nødt til at undersøge noget teknisk.
Så skal vi nok gå i gang med at svare på det.
Men jeg kan simpelt hen ikke svare fyldestgørende på det i dag.
Jeg vil sige til fru Line Barfod, at jeg også på det her punkt ved, at der er en uenighed, og at Enhedslisten sådan set grundlæggende er fuldstændig modstander af det her system.
Altså, man kan sige, Schengen er én diskussion, men Schengeninformationssystemet i sig selv er jo også en diskussion.
Jeg argumenterer her for, hvorfor jeg synes, at det er et godt system, men jeg kan dog ikke undlade at sige, nu hvor fru Line Barfod ligefrem rejser problemstillingen om, hvorfor folk ikke kan få lov til at rejse ind til lovlige, fredelige demonstrationer, at jeg synes, at det er godt, vi har sådan noget som Schengeninformationssystemet.
Ikke mindst efter de uroligheder der har været på Nørrebro, synes jeg altså, det er utrolig godt, at politiet har et våben til at sortere de mennesker fra, der kun møder op med én sag på dagsordenen, og det er at lave ballade.
Jeg har aldrig hørt om, at de personer, der ikke begår noget strafbart, der ikke kaster med brosten, der ikke overfalder betjente osv., men står fuldstændig fredeligt med et skilt og aldrig foretager sig noget som helst, er dem, der ligesom er blevet ramt af de her Schengeninformationssystemer.
Det har jeg ikke hørt nogen eksempler på.
I og med at det er flere grove strafbare forhold, der skal til for overhovedet at komme ind i systemet, vil jeg sige, at jeg synes, det vil være forkert at give befolkningen den opfattelse, at det sådan er uskyldige demonstranter, der lige pludselig ikke kan færdes frit.
Jeg mener, at hvert enkelt medlemsland fuldt ud skal være i stand til at kontrollere, at i en situation, som f.eks. den, der opstod i forbindelse med rydningen af Ungdomshuset, må man altså sikre sig dels at få styr på de uromagere, der er her i Danmark, dels at der ikke kommer folk syd-, nord-, øst- eller vestfra, der kommer ind og er med til at skabe endnu større kaos.
Jeg synes altså, det er meget tankevækkende, at ud af den store gruppe af mennesker, der blev varetægtsfængslet, var der faktisk en meget stor del, der var fra udlandet.
Og jeg synes, det er meget, meget, meget bekymrende, hvis ikke der er den mulighed for, at man kan sige, at et land er i sin gode ret til at sige til folk, der møder op ved grænsen: Vi ønsker faktisk ikke at have besøg af dig, for vi er altså bange for, at det er med til at eskalere en konflikt.
Så jeg vil sige til fru Line Barfod – vel vidende, at det her nok skal afstedkomme en god runde med diskussion – at jeg netop synes, at det er en af begrundelserne for, hvorfor sådan et system her kan være godt, nemlig det, at det giver myndighederne en mulighed for at kunne afvise folk.