Rune Lund (EL), 2007-05-03:
Jeg kan tilslutte mig hr. Poul Henrik Hedeboes sidste betragtninger om, hvordan trafikpolitik bliver besluttet i det her Folketing.
Der er jo sket det meget mærkelige, at beslutningerne ikke bliver taget her i Folketingssalen, men er rykket over til transport- og energiministerens kontor.
Der bliver det hele så aftalt, og når tingene kommer i Folketingssalen, er de klaret af.
Det er jeg ret sikker på at en ny regering efter et kommende valg vil gøre anderledes og mere demokratisk, så vi kan få de trafikpolitiske diskussioner ud af ministerkontorerne og ind i Folketingssalen, hvilket er en meget mere åben og demokratisk måde at diskutere de her ting på.
Det her forslag er ikke et forslag om en hvilken som helst strækning, men netop hovedstrækningen og netop den del af hovedstrækningen, som går over Fyn til og med Fredericia.
Det er en strækning, som er udsat for store kapacitetsproblemer, og som man, uanset hvordan man vender og drejer det, bliver nødt til at gøre noget ved i de kommende år, hvor vi vil se stigende trafikmængder, og hvor alternativet vil blive udbygning af flere og forurenende motorveje, hvis ikke man gør noget ved jernbanenettet.
Der vil blive mulighed for at genåbne stationer, bl.a. de to stationer Langeskov og Ullerslev, som ligger mellem Odense og Nyborg.
Men selve det at investere i jernbaner har også i høj grad noget at gøre med de klimaforandringer, som i høj grad er kommet på både den danske og den internationale politiske dagsorden.
Her er det en god idé at tage udgangspunkt i nogle af de rapporter, som har været fremlagt.
Det startede med Sternrapporten fra efteråret 2006.
Siden er FN's klimapanel fulgt efter med flere rapporter.
Det, som er utrolig alarmerende, er, at hvis ikke vi gør noget inden for en meget kort årrække, 13-15 år, vil vi se temperaturstigninger i 2035 på 2 grader.
Så kan man jo tænke: 5 grader, det er da ikke så meget, det betyder jo ikke noget.
Men man skal bare være klar over, at det er den temperaturstigning, der faktisk generelt set har været fra den sidste istid og frem til i dag.
Det er altså ikke bare for sjov, der bliver diskuteret klimaforandringer.
Det er alvor, og det er specielt alvor, fordi klimaforandringerne rammer hårdt med tørke og mere voldsomt vejr.
Og de, som bliver ramt mest, er de fattigste egne på jorden, de fattigste mennesker, oven i købet de mennesker, som har bidraget mindst til klimaforandringerne her på kloden.
Udledning af drivhusgasser kan reduceres på mange måder, og en af de måder, det kan gøres på, er via investeringer i en mere miljøvenlig og også for passagererne bedre kollektiv transport.
Der bør derfor helt klart være en bedre sammenhæng mellem transportpolitik og energipolitik, end der er i dag.
Man kan egentlig undre sig over, at den ikke har været bedre, i og med at det jo faktisk er sådan, at der findes et Transport- og Energiministerium, men det er helt klart et ministerium, hvor der er fokuseret mere på transport, end der er på energi.
Det har i hvert fald ikke givet sig specielt store udslag i, at man for alvor tænker i mere miljøvenlig og energirigtige transportformer.
Så gør man, som man plejer, og som man har gjort i mange år.
Så tænker man: Hvor kan vi lægge den næste motorvej?
Det vil sige, at når der er et problem, så tænker man i asfalt.
Det, der i virkeligheden er brug for, er en helt anden måde at tænke trafikpolitikken på, nemlig hvordan vi kan investere i alle mulige andre trafikløsninger end bare at bygge nogle nye motorveje, som genererer mere biltrafik, som genererer mere forurening og dermed også flere klimaforandringer.
Det er selvfølgelig også i den forbindelse, at de her forslag skal ses.
Det er et forsøg på at rejse en anden trafikpolitisk debat end den, der har været kørende i mange år herinde i Folketinget.
Det, som ligger i forslaget, er, at man undersøger anlæggelse af et dobbeltspor, et ekstra dobbeltspor.
Men det skal da ikke være nogen hemmelighed, at vi godt kan acceptere, at man f.eks. starter med at undersøge bare et enkelt nyt spor, så det samlet set bliver en tresporet løsning hen over Fyn.
Så det er i hvert fald ikke det, som skal afholde folk fra at stemme for det her.
Det ligger faktisk også i forslaget, at man kan vælge discountløsningen, eller hvordan det nu er formuleret i forslaget, kun at undersøge selve tredjesporet.
Jeg synes dog, det er mere fornuftigt, at man faktisk går hele vejen rundt og også ser på, hvilke kapacitetsudvidelser man kan få ved at få ikke bare en tresporet, men samlet set en firsporet løsning hele vejen.
Det, som også er vigtigt i forhold til de her ting, er, at hvis vi ser på, hvad det koster at udvide jernbanekapaciteten her, så er det – nu skal man passe på med at omtale milliarder som små penge – et antal milliarder, der kan tælles på cirka en hånd.
Hvis vi sammenligner den kapacitetsudvidelse af jernbanetrafikken, som man kan få, hvis man investerer i mere jernbane hen over Fyn kombineret med det andet forslag, som Enhedslisten har fremsat, om en sønderjysk jernbanepakke, B 115, så snakker vi om en investering, der samlet set ligger på cirka en tiendedel af, hvad det vil koste at bygge en ny Femern Bæltbro.
En Femern Bælt-bro kan hurtigt komme til at koste 40-60 mia. kr., en investering, som ifølge prognoserne skal bære omkring 9.000 biler i døgnet.
9.000 biler i døgnet er, hvad der kører på en større kommunevej, og jeg tænker i mit stille sind, hvem der mon kunne finde på at investere mellem 40 og 60 mia. kr. i en større kommunevej.
Det er i hvert fald ikke Enhedslisten.
Med investeringer i den størrelsesorden ville man kunne få langt mere ud af at investere i andre, i samfundsøkonomisk henseende og i økonomisk henseende mere fornuftige projekter.
Det er faktisk sådan med hensyn til den helt konkrete strækning, at specielt jernbanekapaciteten mellem Odense og Middelfart er meget belastet, og den vil være opbrugt inden for en overskuelig årrække.
Hertil kommer, at presset på motorvejene og vejtrafikkens energiforbrug har nået sådan et niveau, at der skal tages en række politiske initiativer for at få den nødvendige omladning fra vej til bane.
Skal skinnekapaciteten øges og skal betjeningen af de små stationer forbedres, er en udvidelse af kapaciteten simpelt hen nødvendig.
I den forbindelse vil jeg gerne i forhold til det, som Dansk Folkepartis ordfører sagde, nævne, at det ikke er sådan, at man ikke kan lave den ene bane uden at lave den anden.
Det giver faktisk mening, hvis man endelig skal vælge, at tage strækningen fra Odense til Fredericia først, for det er der, der er de største kapacitetsproblemer, og så kan man vælge at udbygge banen på Østfyn efterfølgende.
Det vil helt klart umiddelbart være den mest logiske måde at gribe tingene an på, for det er på Vestfyn, der er de helt store kapacitetsmæssige problemer.
Til sidst vil jeg sige bare som afslutning, at det, som er vigtigt i den her debat, er, at vi får diskussionen om jernbanernes rolle i det samlede trafikbillede langt mere på banen.
Det, som man har hørt meget fra regeringspartiernes og Dansk Folkepartis side i den her diskussion, er, at nu skal vi vente og se, hvad der sker med Infrastrukturkommissionen.
Det, man ligesom fornemmer her, er, at Infrastrukturkommissionen er blevet den nye syltekrukke, som man kan hive frem, når der kommer gode og positive forslag her i Folketinget om at undersøge mulighederne for at udvide jernbanekapaciteten på strækninger, der uanset, hvad der kommer til at ske i fremtiden, er strækninger, hvor der opstår kapacitetsproblemer.
Uanset hvad er det strækninger, hvor det vil tage tid, fra man vælger at undersøge det, til man laver nærmere analyser, til man laver en projektering omkring linjeføringen, til man ender med at lave en ren projekteringslov, hvor man beslutter jernbanen, og til man så vælger at igangsætte projektet.
Så er der gået utrolig mange år.
Derfor er det vigtigt at komme i gang allerede nu, og man kan lige så godt starte med det samme, for det er strækninger, som alt andet lige vil være strækninger, hvor man vil blive nødt til at kigge på at udvide kapaciteten i de kommende år.
Men diskussionen er i hvert fald ikke slut for Enhedslistens vedkommende.
Vi har nu fremsat forslag om en sønderjysk jernbanepakke, en fynsk jernbanepakke til og med Fredericia, som der ligger i de her to forslag, B 136 og B 137, men for at vi kan få rejst jernbanediskussionen endnu mere, kan jeg da i hvert fald love Folketinget, at der også i det nye folketingsår vil komme flere jernbaneforslag fra Enhedslisten, som kan rejse diskussionen her i Folketinget omkring jernbaner.