Lars Løkke Rasmussen (V), 2011-02-09:
Mange tak for det.
Ja, der skal også være plads til nogle retoriske spørgsmål.
Dem har jeg så forberedt.
Nej, det har jeg nu ikke, men jeg syntes bare, at jeg i overensstemmelse med traditionen ville indlede spørgetimen med at sige nogle aktuelle ting, og det, jeg kunne have lyst til at gøre i dag, var at sige et par ord om dansk økonomi i et internationalt perspektiv.
For jeg var fredag til EU-topmødet i Bruxelles, hvor det endnu en gang var økonomien, der var i fokus, og det er jo ikke underligt i lyset af den store krise, som Europa og andre dele af verden har været igennem.
Men det, der selvfølgelig var det opsigtsvækkende og interessante ved topmødet i fredags, var, at Tyskland og Frankrig på det topmøde og som opspil til det topmøde lancerede forslaget om en såkaldt konkurrenceevnepagt, hvor ideen er at styrke samarbejdet om og koordinationen af de helt centrale politikområder, som statuerer, om Europa er konkurrencedygtigt eller ej – i første række jo med afsæt i eurozonen.
Det er et meget væsentligt initiativ, der her er taget, og som efter min opfattelse måske er gået en smule upåagtet hen i den bredere offentlige politiske debat.
Det er et vigtigt initiativ, der kan have stor betydning for Europa.
Det kan også have stor betydning for det europæiske samarbejde, og derfor vil jeg gerne her markere, at regeringen agter at engagere sig meget aktivt i det videre arbejde.
Der er behov for at overveje, hvordan vi på europæisk niveau kan hjælpe hinanden med at træffe de nødvendige, men jo ikke altid lige populære beslutninger.
Den internationale krise har vist, at vi i Europa udgør en slags skæbnefællesskab – et skæbnefællesskab, hvor usunde økonomiske dispositioner i et land umiddelbart smitter af på andre lande.
Derfor er det grundlæggende positivt, at der øjensynlig nu er lagt kimen til noget, der kan føre til, at også ikkeeurolande kan deltage i det samarbejde, der tegnes konturerne af, men jo i særlig grad at man i eurolandene altså vil forstærke samarbejdet om en ansvarlig økonomisk politik.
Det er jo et arbejde, der ligger i direkte forlængelse af regeringens hjemlige økonomiske dagsorden: genopretningspakken, dagpengereformen, tilbagetrækningsreformen, SU-reformen, de mange initiativer fra regeringens vækstforum, som er ved at tegne sig, og ikke mindst den store konkurrencepakke, der blev lanceret før jul, og som skal skabe mere dynamik på de fem sjettedele af det danske arbejdsmarked, som ikke er udsat for international konkurrence.
Det er alt sammen danske initiativer, som præcis svarer til det fokus, der nu også er internationalt.
Situationen er den overalt i Europa uden undtagelse, at blikket er stift rettet mod at konsolidere økonomien, at skabe sunde offentlige finanser og få indtægter og udgifter til at passe sammen.
Det gælder i øvrigt også i USA, hvor præsident Obama jo i forbindelse med sin state of the union-tale for nylig gjorde det meget klart, at der i USA nu er et entydigt fokus på at skabe sammenhæng mellem indtægter og udgifter, og så lancerede han i øvrigt 5 år med fastlåste offentlige udgifter.
Så overalt i den frie verden er der er en stigende erkendelse af, at vi ikke blot står over for et gældsproblem, men også et konkurrenceevneproblem, og der er noget, der tyder på, at der er ved at vokse en vilje frem – også i andre lande – til at tage fat på strukturreformer, f.eks. i form af større fleksibilitet på arbejdsmarkedet og en højere tilbagetrækningsalder. Det svarer meget præcist til den danske regerings dagsorden, nemlig at skabe ny vækst og nye arbejdspladser gennem sunde offentlige finanser og ansvarlige reformer
, og derfor er vi naturligvis også på europæisk niveau i en situation, hvor vi ønsker at engagere os i den her nødvendige dagsorden, som jeg altså bare markerer her, og som jeg også gerne vil annoncere at vi må finde en måde at følge op på.
For det er klart, at vi ikke er et Euroland, om end vores krone er låst fast på euroen.
Vi har et forbehold, og nu ser vi altså konturerne af et samarbejde med afsæt i eurozonen, som måske tager til i omfang og dybde og derfor også meget vel kan aktualisere vores overvejelser om vores egen position i forhold til euroen.
Det er for tidligt at sige noget endegyldigt om det.
Der kommer jo et eurozonetopmøde i starten af marts, men der er lagt kimen til noget her, som vi må følge bredt, også i det europapolitiske flertal i Folketinget, og som kan betyde, at vi må genoverveje vores situation i forhold til euroen og timing af et opgør med de danske undtagelser.