Per Clausen (EL), 2012-10-09:
Heldigvis, kan man sige, er det jo sådan i Danmark, at et stort flertal af Folketingets partier har erkendt, at en række af de betragtninger, der står i det her lovforslag, ikke er rigtige.
I Danmark ved vi godt, at hvis vi vil nå i mål med den udvikling, vi skal have inden en overgang til vedvarende energi, og med den reduktion, som er nødvendig i forhold til CO2-udslip, så er det ikke nok at læne sig op ad EU's CO2-regler og CO2-udlodninger – slet ikke nok.
Jeg synes, det er rigtig godt, at vi har det udgangspunkt, at vi godt ved, at der skal andet og mere til, og at det, vi har at gøre med, når vi snakker om CO2-kvoter, er helt utilstrækkeligt.
Med den situation, som har udviklet sig omkring prisen på CO2-kvoter, kan man sige, at medmindre vi skal komme i den situation, at CO2-kvoterne måske i virkeligheden kommer til at spille en negativ rolle, så bliver vi også nødt til at se på, hvordan man effektiviserer og forbedrer det system, når man nu insisterer på at bevare det med nogle argumenter, som jo i virkeligheden ikke holder vand.
Det er jo et spørgsmål om, om man skal tilbageholde en række af de CO2-kvoter, som rent faktisk godt kunne sælges for nuværende – udloddes, bortauktioneres – for på den måde at reducere CO2-udslippet og øge prisen og dermed gøre det mere attraktivt at satse på omstilling til vedvarende energi og energibesparelser.
Sådan set er det jo ret oplagt, at det burde være – og måske også er – en dansk position at gå den vej, fordi det også sikrer, at der bliver en eller anden sammenhæng mellem den fornuftige og nødvendige energipolitik, vi fører i Danmark, og så den, som man kunne forsøge at bruge kvotesystemet til at presse på for at opnå.
Det er givetvis rigtigt, som det er sagt heroppefra, at det lovforslag, der ligger her, medvirker til at skabe et CO2-kvotesystem, der fungerer en lille smule bedre, end det gør i dag.
Det vil vi naturligvis ikke forhindre eller stille os imod,
men man skal ikke opfatte vores positive holdning til det, som at vi har ændret grundlæggende holdning til kvotesystemet.
Jeg vil så også sige, at der jo er enkelte ting, som jeg synes påkalder sig en særlig opmærksomhed.
Det drejer sig bl.a. om, om produktionsenheder, der udelukkende anvender biomasse, skal være omfattet af loven.
Altså om, om kvotesystemet skal baseres på en opfattelse af, at hvis man bare fyrer med biomasse, så har man ingen CO2-udledning.
Det er efter min og Enhedslistens mening en fuldstændig forkert opfattelse, og i de kommende år vil man formentlig være nødt til at erkende, at det ikke er rigtigt, og at man – når det drejer sig om anvendelse af biomasse – i nogle tilfælde vil kunne se en miljømæssig fornuftig anvendelse og en udnyttelse, som er meget tæt på at være CO2-neutral, men i andre tilfælde kan man nå frem til nogle helt andre resultater.
Derfor synes vi sådan set, at man i stedet for at sige, at produktionsenheden ikke er omfattet af loven, hvis der udelukkende anvendes biomasse, burde sige, at det ikke er omfattet af loven, hvis der udelukkende anvendes CO2-fri biomasse.
Den del af det vil vi nok forsøge at forfølge lidt i udvalgsarbejdet.
Vi ved godt, at når det kommer til stykket, så er der her tale om EU-regler, hvor man jo i stor udstrækning kan hoppe og danse lige så tosset, man vil, for vi har tilsluttet os reglerne i EU, og meget anderledes bliver det ikke.
Men vi vil nu alligevel prøve at rejse i hvert fald den diskussion.
Men hovedårsagen til, at Enhedslisten forholder sig positivt til det her lovforslag, er, at det retter op på nogle fejl og mangler uden at gøre systemet velfungerende og uden at løse de grundlæggende problemer, der er i CO2-kvotesystemet.
Vi kan også roligt, synes jeg, stemme for det her, fordi der jo er et meget stort flertal i Folketinget for, at vi ved siden af CO2-kvoterne faktisk kan føre en aktiv energipolitik og en aktiv klimapolitik, og så længe der er det, gør det her jo ikke nogen stor skade.
Men jeg synes, må jeg sige, at Liberal Alliance og hr. Villum Christensen – jeg ved ikke, om det er med vilje, men det er i hvert fald ret konsekvent – negligerer to meget væsentlige forudsætninger: Det her kvotesystem og den kvoteperiode, som vi behandler i dag, går til 2020.
Vi ved, at vi på den anden side af 2020 også skal reducere udledningerne markant for at nå de klimamål, som jeg sådan set tror Liberal Alliance tilslutter sig principielt set.
Hvis vi kun satte os ned og sagde: Vi behøver ikke lave energieffektivitet, vi behøver ikke udbygge vedvarende energi i Danmark, hvordan skulle vi så nogen sinde kunne reducere kvoteloftet yderligere efter 2020, hvis ikke vi, når vores kulkraftværker bliver gamle, begyndte at erstatte dem med vindmøller eller lave energieffektivitet, når vores bygninger trænger til en kærlig hånd under alle omstændigheder.
Altså, det er simpelt hen for kortsigtet kun at kigge frem til 2020.
Vi har brug for den rullende udskiftning, når det gamle materiel bliver for gammelt.
Så investerer vi 40 år ud i fremtiden, og der skal vi selvfølgelig satse på et moderne, bæredygtigt energisystem.
Den anden dimension, som jeg synes man glemmer meget, er vores forsyningssikkerhed.
Og det er en stor diskussion.
Men lad mig bare sige det på den måde: I de sidste 10 år er prisen på solceller blevet mere end halveret, og prisen på vindmøller er faldet med 20 pct.
Omvendt er prisen på kul, olie og gas steget.
Når det gælder kul og gas er den fordoblet, og for oliens vedkommende er den mangedoblet.
Ingen af os kan vide, om den udvikling vil fortsætte i forhold til fossile brændstoffer og vedvarende energi, men det, vi taler om, er: Hvilken risiko har vi lyst til at løbe?
Vi betaler en marginal ekstraudgift for i dag at investere i en sikker energi- og elforsyning til Danmark i mange årtier frem.
Det er vores egen energi, og der er oven i købet erhvervsfordele forbundet med det.
Og det argument synes jeg man har en tilbøjelighed til meget ofte at glemme, og det synes jeg er ærgerligt, fordi det ikke er ligegyldigt.
Jeg kan glæde hr. Villum Christensen med, at vi lige har fået en ny statistik, der viser, hvad omkostningen egentlig er ved at producere el i Danmark sammenlignet med andre lande, og den tror jeg næsten jeg vil give tilsagn om at sende over til Liberal Alliance.
Vi har meget høje afgifter på el, som hr. Villum Christensen vil vide.
Man kan diskutere, om det er fornuftigt, men det er med til at betale vores velfærdsstat, vores sundhed og uddannelse og meget mere.
Men hvis nu man tager afgifterne væk og ligesom kigger på, hvad det koster at producere den el, herunder de PSO-udgifter, der er med til at finansiere, at vi også investerer i vind, så vil vi se, at produktionsprisen for el i Danmark faktisk ligger under gennemsnittet i EU.
Og hvis vi kigger på el til erhvervslivet, kan vi se, at vi faktisk ligger meget, meget lavt i forhold til andre lande, selv om vi allerede i dag har 40 pct. vedvarende energi i vores elektricitet.
Så det er lidt af en myte, når man siger, at det er kanondyrt at gå den grønne vej.
Det er det altså ikke altid.
Det var mine kommentarer.
Jeg er glad for den interesse, der er udtrykt for lovforslaget her i Folketinget i dag, og jeg ser frem til at fortsætte de konstruktive drøftelser, som jeg kan høre vi får om forslagets enkelte elementer i udvalgene.