Kristian Thulesen Dahl (DF), 2011-12-01:
Tak for det.
Man kan jo egentlig sige det meget enkelt: Der skal være en eftervederlagsordning gældende for politikere, der på en rimelig, ordentlig og fair måde gør det muligt at søge ud på arbejdsmarkedet, at finde sig et job og komme i gang med at have en lønindkomst på den måde i stedet for at være politiker.
Sådan skal det være.
Er den lukrativ: Ja, det må man sige.
For selv om man altså kommer ud og har fundet sig et job, er det sådan, at man i en helt fast periode på 1 år er sikker på, at man oven i lønindkomsten for det job også fortsat får sit folketingsvederlag.
Og når man så har fået suppleret op i en periode, så man jo i virkeligheden får både den lønindkomst, man har tilvejebragt via det arbejde, man har på arbejdsmarkedet, og politikervederlaget, ja, så er man også stillet så godt, at hvis det job, man har fået, er et job, hvor man tjener mindre end det, man tjente som politiker, så er man i det andet år sikret, at man stadig væk også lige får suppleret op, så man fortsætter på det niveau, man var på for over et år siden, da man var politiker.
Det er vist en rimelig lukrativ ordning.
Bør man så lave det om?
Ja, det gør man selvfølgelig.
Jeg glæder mig utrolig meget over, at hr. Flemming Damgaard Larsen som ordfører for Venstre sagde, at det her var en klar urimelighed, og at man burde lave det om.
Så er der selvfølgelig bare det problem i forhold til Venstre, Socialdemokratiet, Socialistisk Folkeparti og andre partier, at så kommer der hele tiden det her ind over med, at det hele skal ses i en helhed, og at der skal være balance i tingene.
Det er altså underforstået, at hvis man skal ændre en åbenbar urimelighed, noget, man selv definerer som en åbenbar urimelighed, så skal der sættes noget andet i stedet.
Det må jeg sige at vi i Dansk Folkeparti har meget svært ved at forstå, også taget i betragtning, at det kan være ret tilfældigt, hvem der får glæde af den her ordning.
Det er jo ikke noget med, at man kan sige, at det er en del af et folketingsmedlems samlede aflønningsvilkår.
Det kunne man måske til nød sige i forhold til pensionsvilkårene, for det er jo noget, der gælder – det er man sikker på at man kan få ret til.
Her kan det jo bero på nogle tilfældigheder, altså på, om man overhovedet finder et job eller ikke finder et job, eller på, om man i virkeligheden så ønsker at forlade jobbet som politiker.
Der er jo også tale om det, når det drejer sig om frivillig aftræden.
Altså, en ting var, hvis det var, når vælgerne sagde: Nu vil vi ikke se på dig mere, du er fyret.
Så kunne man sige, at politikeren måske var i en lidt mindre gunstig situation, end hvis vedkommende af egen drift havde valgt det.
Det gælder også de mennesker, som har orlov fra en stilling, og her bliver det jo helt absurd.
Så her er der altså nogle situationer, hvor det er ret tilfældigt, hvordan de enkelte folketingsmedlemmer er stillet i eftervederlagsordningen, og dermed synes vi ikke, at det er rimeligt at tale om, at den her åbenbare urimelighed kun kan justeres, hvis man sætter noget andet i stedet.
Derfor håber vi også, at når vi får diskussionen om de her ting i udvalgsarbejdet, kan det flertal – ser det ud til – der i virkeligheden synes, at der her er en åbenbar urimelighed, manifestere sig i, at man så også tager sig sammen til dog at få ændret på det her område, så det ikke skal afvente alt muligt andet.
Det vil vi i hvert fald fra Dansk Folkepartis side gerne give vores konstruktive bidrag til i det arbejde, der forestår med det her forslag.