runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Gade (V), 2007-10-11:
Se, nu ser både jeg og regeringen os selv i spejlet hver eneste dag.
Og selv om man måske ikke personligt er en liden størrelse, så er landet i hvert fald en liden størrelse.
Jeg har ikke nogen som helst ambition om, at Danmark på nogen måde går ind og tager initiativ til forhandlinger med Taleban.
Det, jeg konkret forholder mig til, er det faktum, at den afghanske regering med den afghanske præsident i spidsen kan indlede forhandlinger med hvem, han vil.
Hvis man kan undgå tab af menneskeliv, hvad enten det er civile eller vores soldater, så synes jeg, at intet skal være uprøvet.
Den korte version er: Jeg synes, det er godt, at præsident Karzai prøver at få gang i den politiske proces, og så må de opstille de betingelser, der gør, at man langt ud i fremtiden kan se Taleban som en del af den politiske løsning og ikke som en del af problemet.
Og det er i al stilfærdighed mit budskab med det, jeg sagde i går.
Hans Kristian Skibby (DF), 2007-10-11:
Nu ved jeg selvfølgelig ikke helt, hvor meget spørgsmålet om forsvarsministerens udmeldinger om forhandlinger med Taleban decideret har med kampvognsstøttebidraget at gøre, men jeg vil gerne stille et spørgsmål om det alligevel.
Det, som jeg synes er det interessante ved det, er jo, at man i hvert fald kan sige, at det måske er noget naivt af forsvarsministeren at foreslå det, men jeg går selvfølgelig ud fra, at det er velment.
Men jeg kunne godt tænke mig at spørge forsvarsministeren: Hvis man nu kom i en situation, hvor man kunne komme i en dialog med Taleban, hvordan skulle man gøre det rent planlægningsmæssigt eller strukturelt, for de har ikke så mange hjemmesider, organisationsplaner og diagrammer over, hvem der er øverst og nederst i deres hierarki osv.?
Hvis man skulle indgå nogle aftaler med dem, hvor mange forhandler man så med?
Er det 10 pct. af Taleban, eller er det 20 pct. af Taleban, eller er det 40 pct. eller måske endnu flere, hvis man kunne være heldig?
Og man ved ikke, hvor man skal ringe eller skrive hen.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-10-11:
Jeg må sige, at jeg sådan set synes, det er en noget - hvad skal man sige – usaglig måde at gå til en debat, som egentlig burde være seriøs, på.
Jeg kan anbefale hr. Jens Hald Madsen at læse den artikel, der var i Weekendavisen i fredags, hvor der er en, synes jeg, meget klar analyse af de forskellige fraktioner, der er i Taleban.
Der er en del af Taleban, der er meget knyttet til Al-Qaeda, men der er også en, kan man sige mere national afghansk del af Taleban, som faktisk har fået en vældig stor opbakning i dele af befolkningen.
Den er usympatisk efter min mening.
Men hr. Jens Hald Madsen burde jo også overveje lidt, om han tror, at vi med militære midler kan gennemføre et vestligt demokrati i det område.
Jeg ser ingen vej udenom, at man får en form for forsoning med Taleban, lige så vel som man i Palæstina skal have en forsoning med Hamas.
Det er da indlysende, at man, hvis der er en bevægelse, som repræsenterer dele af befolkningen, er nødt til at have den med i en proces.
Alternativet til det er så gruopvækkende, at man er nødt til at gå den vej.
Naser Khader (NY), 2007-10-11:
»Send så de kampvogne.
De giver større sikkerhed for soldaterne og mindsker risikoen for tab af civile liv.«
Sådan lød opfordringen ifølge Berlingske Tidende til statsministeren, da han den 18. maj i år besøgte de danske styrker i Afghanistan.
Opfordringen kom både fra chefen for de danske styrker på stedet - og andre - og han tilføjede: »Det her er verdens bedste kampvognsterræn, og vi har verdens bedste kampvogn. Hvorfor skal vi kaste en kraftig flybombe fra 10.000 meters højde, når vi kan lave et kirurgisk snit med en kampvognsgranat.
Der er et eklatant behov for dem.«
Han afviste samtidig den danske forsvarskommandos påstande om, at briterne har frabedt sig kampvogne, fordi de vil minde befolkningen om sovjettiden.
De to situationer kan slet ikke sammenlignes, sagde han.
Det sidste halve års tid har adskillige danske officerer og menige udtalt sig i samme retning, og i Hærens Operative Kommando har man siden juni anbefalet, at soldaterne fik kampvogne til rådighed, men det er hidtil blevet stoppet af forsvarskommandoen.
I forrige uge vendte forsvarskommandoen endelig rundt og indstillede til forsvarsministeren, at der bliver sendt kampvogne af sted.
Det er vi i Ny Alliance tilfredse med, for krigen i Afghanistan er en lovlig krig, det er en nødvendig krig, den bygger på et solidt FN-mandat, og det er vores pligt at kæmpe for friheden.
Opgaven for de danske soldater i Afghanistan er faktisk farligere end opgaven for de danske soldater i Irak, og derfor mener vi, at de danske soldater skal udrustes med det materiel, som yder dem den bedste beskyttelse, samtidig med at det muliggør, at de bliver i stand til at løse deres opgaver bedst muligt.
Kampene mod talebanerne er meget hårde.
Talebanerne bruger fuldstændig samvittighedsløst uskyldige civile som skjold.
Derfor opstår der ofte den ulykkelige situation, at angreb på Taleban, især fra luften, medfører store civile tab.
Det svækker naturligvis afghanernes opbakning til den internationale styrke og styrker dermed indirekte Taleban.
Indsættelse af kampvogne i stedet for fly i en række kampsituationer vil forhåbentlig øge præcisionen af beskydningen og mindske de civile tab.
Det synes at være en nødvendig tilpasning af det danske styrkebidrag i den nuværende situation.
Derfor, og fordi vi støtter indsatsen i Afghanistan, som jo hviler på et solidt mandat fra FN's Sikkerhedsråd og en invitation fra den afghanske regering, vil vi stemme for forslaget.
Her til sidst har jeg et spørgsmål til forsvarsministeren.
Forsvarsministeren var for et par dage siden ude og tale om forhandlinger med talebanerne.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig en uddybning, og så kunne jeg godt tænke mig at få at vide, hvordan det hænger sammen med FN’s resolution 1267, der stempler talebanerne som en terrorbevægelse.
Vi bruger faktisk de samme argumenter her i forhold til talebanerne, som vi bruger imod at gå i forhandling med Hamasbevægelsen.
Forsvarsministeren må gøre mig klogere.
Frank Aaen (EL), 2007-10-11:
Nu kunne spørgsmålet også være lidt svært at forstå, for jeg skulle spå om fremtiden og tage stilling til, hvad vi har gjort, og hvad vi kunne have gjort.
I fremtiden mener jeg det kun går i den forkerte retning, i hvert fald i det sydlige område, hvor Taleban bliver stærkere, hvor den lokale opbakning til Taleban vokser, og hvor der ikke er nogen som helst udsigt til, at vi opnår en militær løsning.
Og det er sådan set det, vi diskuterer i dag: Kan vi nå nogen løsning ved at styrke den militære indsats med de kampvogne, der diskuteres i dag, eller med de F-16-fly, vi muligvis skal debattere om en måned eller to, for dem er der også nogle der gerne vil have derned fra dansk side?
Er det en vej, der går fremad, eller går den tilbage?
Der kan vi sige, også om fremtiden, at det går tilbage.
Det er der ikke nogen som helst tvivl om.
Hans Kristian Skibby (DF), 2007-10-11:
Jeg må konstatere, at hr. Frank Aaen har det ligesom ålene.
Han prøver i hvert fald at sno sig omkring de her spørgsmål.
Jeg synes ikke, jeg fik noget svar på, om Enhedslisten så sig i stand til at spå ud i fremtiden og kunne forklare, at hvis man ikke havde lavet en intervention i Afghanistan, ville der have været et svækket Talebansystem, leveforholdene ville have været forbedret, eller sikkerhedssituationen ville være bedre, end den er i dag.
Det blev der ikke svaret på.
Det synes jeg da er ret spændende, for den tålmodighed har vi i hvert fald i de senere år ikke haft indtryk af har været ret stor hos de mange mennesker i Afghanistan.
Bl.a. har vi kunnet se mange brud på kvindernes rettigheder og på børns rettigheder.
Der har været massive folkedrab og udrensninger.
Der har i det hele taget været udemokrati, ufred og massiv undertrykkelse fra Taleban i hele Afghanistan.
Så synes jeg, at det er lidt sjovt, at vi i dag skal opleve Enhedslistens ordfører stå og tale om tålmodighed.
Det er noget, politikere og borgere måske kan have, men jeg har meget svært ved at se, at den afghanske befolkning kan have det.
Frank Aaen (EL), 2007-10-11:
Jeg har brugt eksemplet før, og jeg vil gerne bruge det igen, for det er nok det, der er nemmest at forklare på den korte tid, der er til rådighed:
Man havde også et ganske skrækkeligt styre i Sydafrika, hvor en minoritet havde sat sig på magten, nemlig apartheidregimet, som holdt alle de farvede og sorte væk fra magten og nede i fattigdommen.
Der lykkedes det faktisk med international hjælp at sørge for, at den interne modstand, der var mod det styre, efter hård kamp, og efter at Mandela havde siddet i fængsel i mange, mange år, til sidst opnåede en sådan styrke baseret i det lokale, at det lykkedes at vælte styret.
Jeg mener, at det er den måde, man skal tænke på.
Man skal nogle gange have tålmodighed, for mangel på tålmodighed fører til katastrofer.
Jeg kunne såmænd godt have overvejet, at man brugte skrappe midler til at fjerne Al-Qaeda, men at tro, at man kunne indføre demokrati, fred og udvikling i Afghanistan og vinde den krig mod Talebanstyret, var en fejltagelse fra starten.
Hans Kristian Skibby (DF), 2007-10-11:
Nu er det jo ikke første gang, vi her i Folketingssalen oplever, at Enhedslistens ordførertale i de her debatter om Afghanistan og Irak har været af en sådan mere belærende karakter, med hensyn til hvordan man kunne have gjort, og så ville det hele have været rosenrødt.
Nu har hr. Frank Aaen i sin ordførertale og også tidligere i sine spørgsmål til andre nævnt, at som det ser ud, er Taleban blevet stærkere.
Det er jo svært at spå om fremtiden især, men jeg vil gerne spørge hr. Frank Aaen: Har hr. Frank Aaen en formodning eller en viden om, at hvis man ikke var gået ind i den her konfrontation med Taleban og havde fordrevet dem, ville Taleban have været i en dårligere situation, leveforholdene for befolkningen ville have været bedre, og sikkerhedssituationen i Afghanistan ville have været bedre?
Holger K. Nielsen (SF), 2007-10-11:
Jamen den løsning, som regeringen sammen med amerikanerne forsøger, er jo en ikkeløsning.
Rapporten fra FE demonstrerer jo så fuldstændig klart, at det bliver værre og værre.
Det, vi ser i Afghanistan nu, er det, som vi også så i Irak: at lokalbefolkningen bliver mere og mere fanget ind af de her fundamentalistiske, islamistiske kræfter.
Taleban bliver stærkere og stærkere.
Det er jo det, som er hele problemet, og spørgsmålet er, om man kan bekæmpe terrorisme, og om man kan bekæmpe en bevægelse på den måde, som man gør i øjeblikket.
Og det er jo dér, man tager grundlæggende fejl, og det er jo det, som vi tillader os at sige: at der tager man fejl.
Så spørger hr. Jens Hald Madsen
Jeg siger, at alternativet selvfølgelig er at styrke den civile del, at arbejde på at få en forsoning.
Det er fuldstændig uholdbart, at man parallelt med ISAF-operationen har en operation kørende fra amerikansk side, som er ren og skær krigsførelse.
Der er, synes jeg, en bred vifte af alternative muligheder frem for den der monomane, entydige, ensidige krigslinje, som regeringen er gået ind på.
Jens Hald Madsen (V), 2007-10-11:
Jeg forsøger måske at udstille hr. Holger K. Nielsens måde at håndtere ganske mange debatter på, nemlig ved at gå ind i en debat, der hedder: I, som handler, gør det for dårligt, men for øvrigt har jeg ikke selv noget alternativ.
Så kan man spørge sig selv: Er det usagligt og useriøst, eller er det umådelig grænseløst naivt at tro, at alt kan være forsoning og dialog?
Det, regeringen gang på gang har sagt, er, at det drejer sig om to dele, nemlig den militære del og den civile del, og at de ting hører sammen.
Vi forsøger at løse noget, der er meget svært; det er korrekt.
Men vi får aldrig på en saglig måde at vide, hvad alternativet er.
Martin Henriksen (DF), 2007-10-11:
Så kunne man jo fristes til at spørge, om SF i den kreds af partier, som er enige om, at den her reformtraktat er en guds gave til Danmark og EU, overhovedet har forsøgt at komme igennem med, at der skulle stå noget om en folkeafstemning i Danmark om reformtraktaten.
Det er den ene ting.
Frank Aaen (EL), 2007-10-11:
Vi går jo alle sammen ind for at sikre fred og genopbygning i Afghanistan.
Det er et fattigt folk, som bestemt har brug for at få et bedre liv.
Mit spørgsmål til hr. Morten Helveg Petersen er: Er Det Radikale Venstre virkelig helt overbevist om, at den hurtigste vej til at sikre fred og genopbygning i Afghanistan skulle være at øge den militære indsats?
Er det ikke på tide at indrømme, at alt det, vi har gjort indtil nu i den sydlige del af Afghanistan, faktisk kun har gjort Taleban stærkere og faktisk kun har gjort problemerne større, og at man derfor er nødt til at tænke i helt andre baner, i helt andre retninger, hvis man vil nå det mål, som vi er enige om, nemlig fred og genopbygning?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-10-11:
Vi er ikke bundet.
Vi lægger vægt på, at det er indholdet i reformtraktaten, vi snakker om, vi lægger vægt på, at vi rent faktisk får en traktat, og vi lægger vægt på, at der kommer nogle perspektiver ind i europaarbejdet.
Det er vigtigt for os.
Spørgsmålet om folkeafstemning kommer vi jo til at diskutere igen, for som jeg sagde før, har SF fremsat et beslutningsforslag om en dansk folkeafstemning om reformtraktaten, så vi får jo mulighed for at diskutere det igen og også for at stemme om det her i Folketingssalen.
Svend Auken (S), 2007-10-11:
Spørgsmålet om flertalsafgørelser er bestemt et af de områder, vi skal gå grundigt igennem, og hvor vi skal gå grundigt til værks og tage hver enkelt for sig.
Andre er behæftet med, at man, hvis vitale interesser står på spil, har en såkaldt nødbremse, man kan trække i, hvis man er utilfreds.
Man har eksempelvis, når det drejer sig om det udenrigspolitiske samarbejde, tydeligt demonstreret - hvad jeg i øvrigt beklager - at det er et mellemstatsligt samarbejde, hvor flertalsafgørelser absolut er undtagelsen.
Det er kun ved iværksættelse af forskellige fælles aktioner, opbygning af en udenrigstjeneste og andre spørgsmål.
Lad os endelig gå det igennem, det har spørgeren fuldstændig ret i.
Lad os finkæmme det, og lad os se, om ikke billedet i virkeligheden er meget fornuftigt.
Hvis spørgeren har ret i, at vi massivt overdrager reel beslutningsmyndighed til andre lande, er det et stærkt argument for at tage en folkeafstemning.
Hvis det derimod er min opfattelse af den foreløbige læsning, der står, vejer det ikke til den side.
Men lad os undersøge det.
Jens Borking (EL), 2007-10-11:
Den synes jeg er ret betegnende, men det kan være, vi er uenige om det.
Det andet, jeg vil spørge om, er, om det ikke gør et vist indtryk med diskussionen af, at mere end 40 områder nu overlægges til flertalsafgørelser - uanset juridiske fortolkninger.
Jeg vil påstå, at ganske mange mennesker nok vil mene, at det på den ene eller anden måde betyder, at vi mister suverænitet og vi mister indflydelse, da det jo er ganske klart, at det samlede Folketing og en befolkning kan mene et, men hvis et flertal i forskellige af de sammenhænge, hvor der er flertalsbeslutninger, beslutter noget andet, hjælper det os ikke.
Så der er altså tale om en suverænitetsafgivelse på den ene eller den anden led, som jeg mener at man bør give befolkningen ret til at forholde sig til.
Altså, det er mere end 40 områder, der nu underlægges flertalsafgørelser, hvis den her såkaldte reformtraktat bliver gennemført.
Svend Auken (S), 2007-10-11:
Hvad angår Giscard d’Estaing, tror jeg, at spørgeren kan finde andre citater, som også er ganske interessante.
Midt under mødet - eller var det dagen inden mødet - i juli sagde Giscard d’Estaing, at alt nu var ødelagt, med den her løsning var det hele faldet fra hinanden, projektet var sønderrevet og ødelagt.
Men så kom han pludselig til at tænke
på jeg beundrer jo mænd, der stadig væk er aktive, det må jeg jo i en fremskreden alder - at det måske ikke var så heldigt af ham at sige, og så gik han over i den anden grøft og sagde: Næh, der er overhovedet ikke ændret noget som helst.
Altså, om tirsdagen, nogle få dage før, var det hele ødelagt, og bagefter var der intet ændret i det.
Jeg tror, man gør klogt i - det er også et råd til spørgeren - at danne sig sin egen mening om den her sag.
Jens Borking (EL), 2007-10-11:
Jeg vil godt prøve at beskrive bare lidt af problemet.
Hvis man nu er i sådan en grundejerforening, vil jeg tro, at inden man møder op der hvis det nu er en selv og ikke ens kone - er det meget fornuftigt at have diskuteret med konen og eventuelt også med børnene, hvilken stilling man skal tage i grundejerforeningen.
Det tror jeg egentlig er et meget godt billede på det.
Har man derfor først spurgt dem, har man også et bedre mandat til at gå videre, og det er jo det, vi opfordrer til.
Jeg vil godt sige med hensyn til Giscard d’Estaing, som jo var en af hovedarkitekterne bag forfatningsforslaget, at han jo beskriver processen sådan: Det er muligvis en meget god øvelse, hvis man ernærer sig som tryllekunstner.
Det var altså beskrivelsen af at gå fra forfatningen til traktaten, og det synes jeg bliver gjort lidt mindre alvorligt.
Mener hr. Svend Auken ikke, at det er tankevækkende?
Det ville jeg ellers gerne.
Svend Auken (S), 2007-10-11:
Jeg tror, at ikke mindst hr. Søren Krarup vil få god gavn af at prøve at studere den tekst, der nu er vedtaget, for der er jo slet ikke basis for de der skrækvisioner.
I øvrigt har jeg den opfattelse, at demokrati ikke bare handler om, at man tænker på sig selv og sit eget lille geografiske område, men at man sammen med andre demokratiske lande prøver at løse fælles problemer ved at skabe nogle fælles rammer, nogle fælles institutioner og nogle fælles kompetencer, der gør det muligt at løse de fælles problemer.
Hvis man bor på en villavej og man har nogle fælles problemer, laver man en grundejerforening.
Der er intet som helst udemokratisk i, at det ikke kun er mig og min have, det handler om, men at jeg er sammen med mine naboer i en grundejerforening.
I virkeligheden er Det Europæiske Fællesskab og Den Europæiske Union Europas grundejerforening for løsning af fælles problemer.
Jeg kan ikke for hvad som helst se, hvor problemet ligger i det.
Jeg udtrykte mig kluntet.
Når jeg siger »sætte tape for«, er det med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt vi skal have Europas Forenede Stater.
Det er det tape.
Det mener jeg ikke er noget realistisk projekt, og jeg har altid troet, at hr. Krarup og jeg var fælles om, at den rulle tape ville vi gerne bringe frem og stoppe det.
Jeg har aldrig troet, at hr. Krarup arbejdede for Europas Forenede Stater.
Jeg tror, at efter det, vi nu har været igennem, er tanken om Europas Forenede Stater begravet, men det er jo ikke det samme, som at der ikke stadig væk vil være mange, der har den holdning, og det vil selvfølgelig præge debatten.
Så det er ikke tape for debatten, men det er tape for den beslutningsproces, jeg tror der bliver sat med reformtraktaten.
Jeg er derfor meget glad for det, hr. Krarup har sagt, for når jeg hører hans udtalelser, kan jeg godt se, at jeg har udtrykt mig kluntet.
Jesper Langballe (DF), 2007-10-11:
Jeg synes, det er utroligt, når nu det er sådan, som den sidste ærede taler med de korte bemærkninger gjorde opmærksom på, at man går fra en national vetoret til flertalsafgørelser, hvordan kan der så overhovedet være nogen tvivl om, at der er tale om suverænitetsafgivelse?
Hr. Svend Auken sagde for lidt siden: Nu undersøger vi, om det er nødvendigt med en folkeafstemning.
Hvorfor skal det være nødvendigt?
Hvorfor skal det være noget, folketingsflertallet skal være pisket til?
Kunne man ikke tænke sig, at man fulgte den tradition, vi har haft i Danmark siden 1972, for, at alle sådan nogle store ting skal til folkeafstemning?
Kunne det ikke tænkes, at man viste en lille smule storsind i stedet for at lade nogle jurister sidde og nørkle med: Kan vi nu på en eller anden måde få det vendt sådan, at vi kan påvise, at der ikke er tale om suverænitetsafgivelse?
Synes hr. Svend Auken ikke, at det er småligt?
Søren Krarup (DF), 2007-10-11:
Jeg er jo så gammel, at jeg husker hr. Svend Auken som grøn og glødende student, sågar – gudbedredet - på Tidehvervs talerstol.
Jeg husker ham også som ganske grøn folketingsmand, der var glødende modstander af EF.
Jeg har sågar inviteret hr. Svend Auken til at tale på Ribe Slotsbanke i protest mod dansk medlemskab.
Derfor er det unægtelig lidt påfaldende at høre ham nu.
Men det, som kalder mig frem, er hans afsluttende ord, hvor han siger, at vedtagelsen af denne såkaldte reformtraktat vil betyde, at der nu bliver sat punktum for debatten, eller som hr. Svend Auken direkte sagde: Man får nu sat tape for munden.
Kan hr. Svend Auken ikke selv høre, hvordan det afslører hele projektet, hvordan det, som ligger i en sådan traktat, er et slag ikke blot imod den frie debat, men dermed også imod folkestyret?
Svend Auken (S), 2007-10-11:
Hr. Martin Henriksen får det altså til at lyde som noget suspekt, at man i et fællesskab tænker på andre end sig selv, og det er ikke en måde at tænke på, som jeg finder acceptabel.
Men det er ikke andres stillingtagen, der bestemmer, hvad vi gør i Danmark.
Det er derimod resultatet af de overvejelser, vi gør os, så i stedet for at mistænkeliggøre mig og andre, der har den holdning, skulle hr. Martin Henriksen prøve at overbevise mig og komme med gode argumenter.
Vi er ikke det mindste bange for en folkeafstemning.
Tværtimod imødeser vi, at man på et tidspunkt lægger et eller flere af de danske forbehold ud til en folkelig afgørelse, og hvis det er nødvendigt med hensyn til denne traktat, tager vi også gerne en folkeafstemning om den.
Men det er jo ikke noget, man skal behandle lemfældigt.
Det er noget, man skal behandle seriøst, og det er det, vi lægger op til.
Martin Henriksen (DF), 2007-10-11:
Jeg synes stadig, det kunne være godt at få en god forklaring på, hvorfor vi ikke skal have en folkeafstemning, og hvorfor man ikke kan gøre sin holdning til, om vi skal have en folkeafstemning eller ej, op på nuværende tidspunkt.
Så kunne jeg også godt tænke mig at spørge: Kan hr. Svend Auken bebrejde nogen, at man får den tanke, at når Danmark eksempelvis ikke melder ud nu, om vi skal have en folkeafstemning, er det af hensyn til andre landes regeringer?
At det simpelt hen er af hensyn til, at Danmark skal være den pæne dreng i klassen og ikke endnu en gang vil have påduttet, at andre lande bliver enige om at vedtage en traktat, og så bliver den forelagt den danske befolkning, som siger nej til den.
Er hr. Svend Auken ikke enig i, at det også indgår i overvejelserne, om de andre lande så at sige bliver lidt sure på Danmark, fordi der endnu en gang er risiko for, at danskerne forkaster en EU-traktat?
Svend Auken (S), 2007-10-11:
Vi har en lang tradition for at fremføre vores synspunkter.
Jeg kan sige, at da jeg kom i Folketinget i sin tid, havde jeg en anden holdning end den daværende socialdemokratiske regering, når det drejede sig om EF.
Vi har altid haft en åben debat hos os, og det vil vi også have i fremtiden, men angående netop dette spørgsmål er vi alle sammen enige om, at vi skal igennem hele processen, og så træffer vi vores beslutning.
I øvrigt er det ikke rigtigt, når man fremmaner et billede af sammenrotning mellem japartierne.
For mig at se er der nuanceforskelle mellem japartierne, som er ganske klare.
De Radikale er jo, som vi vil kunne høre senere, af den opfattelse, at vi under ingen omstændigheder skal have en folkeafstemning, hvis der ikke er problemer med grundlovens § 20, og SF vil under alle omstændigheder have en folkeafstemning ligesom Dansk Folkeparti.
Vores holdning er derimod, at dette spørgsmål er et meget vigtigt spørgsmål, som også optager mange mennesker og derfor fortjener, at vi går til bunds i det.
For mit eget vedkommende har jeg ikke gjort min stilling klar, og hvis hr. Martin Henriksen efterforsker sagen, vil han kunne se, at jeg har sagt det samme om dette spørgsmål i hvert fald det sidste halve år, i al den tid det har været diskuteret.