Lene Espersen (KF), 2008-05-16:
For det første opfordrer forslaget til, at bemærkningerne til lovforslag, der vurderes at have en væsentlig kriminalpræventiv effekt, skal indeholde en specifik kriminalpræventiv konsekvensvurdering.
For det andet opfordrer forslaget til, at denne type love systematisk skal undergives lovovervågning, så man i et stykke tid efter lovens ikrafttræden kan vurdere, om loven har fået den tilsigtede kriminalpræventive effekt.
I bemærkningerne til beslutningsforslaget anfører forslagsstillerne bl.a., at en fast konsekvensvurdering af et lovforslags forventede væsentlige kriminalpræventive effekter vil medvirke til at give Folketinget og offentligheden et bedre grundlag for at vurdere forslagets begrundelse og de forventede virkninger.
Det anføres desuden, at det er vigtigt både for ministerierne og for Folketinget at følge, om en lov får den tilsigtede virkning.
Det gælder også eventuelle væsentlige kriminalpræventive virkninger af forslaget.
Regeringen finder imidlertid ikke, at forslaget tilføjer noget principielt nyt i forhold til situationen i dag, for allerede i dag gælder det jo, at et lovforslag kan være forsynet med bemærkninger, som i første række informerer folketingsmedlemmer om forslagets indhold og konsekvenser med henblik på forslagets behandling i Folketinget og dets udvalg.
Bemærkningerne har endvidere betydning for offentlighedens og mediernes mulighed for at sætte sig nærmere ind i et lovforslag.
Det er derfor et helt centralt lovkvalitetskrav, at bemærkningerne til et lovforslag er fyldestgørende og korrekte.
I overensstemmelse hermed fremgår det af Justitsministeriets vejledning om lovkvalitet, at bemærkningerne til lovforslag skal forklare og uddybe lovforslagets indhold og give et fyldestgørende grundlag for at vurdere lovforslagets begrundelse og forventede virkninger.
I bemærkningerne til lovforslag skal der altid redegøres for forslagets konsekvenser på en række specifikke punkter, idet disse konsekvenser er væsentlige og særlig hyppigt forekommende.
En redegørelse for disse konsekvenser giver imidlertid ikke nødvendigvis et fuldt dækkende billede af konsekvenserne af det enkelte lovforslag, og netop derfor fremgår det af Justitsministeriets vejledning om lovkvalitet, at der efter omstændighederne også kan være grund til at redegøre for andre konsekvenser af lovforslaget end de nævnte.
Der bør således allerede efter de gældende retningslinjer redegøres for et lovforslags væsentlige kriminalpræventive konsekvenser, hvis dette i det konkrete tilfælde må anses for at være relevant.
Med hensyn til den anden del af beslutningsforslaget, der som nævnt handler om obligatorisk lovovervågning, vil jeg sige, at regeringen er enig i forslagsstillernes synspunkter om, at det er meget vigtigt at følge op på, om en lov får den tilsigtede virkning.
Der er imidlertid forskellige måder at foretage opfølgning på, og egentlig lovovervågning er jo kun en af de muligheder.
Ved lovovervågning beskrives lovovervågningens omfang og formål i bemærkningerne til lovforslaget.
Lovovervågning er særlig relevant ved f.eks. en opfølgning på enkelte meget specifikke dele af et lovforslag, som man ønsker at følge virkningen af på tæt hold.
Når den pågældende lov har virket i en periode - i praksis typisk omkring 3 år - afgives der en redegørelse til det relevante folketingsudvalg efter høring af bl.a. de myndigheder og organisationer, der var inddraget i forbindelse med lovforslagets udarbejdelse.
Der kan i stedet for lovovervågning iværksættes en forskningsbaseret undersøgelse af lovens virkning, eller der kan afgives faste årlige redegørelser om erfaringerne med loven til Folketinget eller det relevante udvalg.
I nogle få tilfælde kan det være relevant at indsætte en revisionsklausul i loven, således at Folketinget efter en årrække må tage stilling til, om lovens udformning helt eller delvis bør ændres.
Det må efter regeringens opfattelse afhænge af en helt konkret vurdering i hvert enkelt tilfælde, hvilken opfølgningsmetode der må anses for mest hensigtsmæssig.
Det vil ikke i alle tilfælde være lovovervågning, som bedst vil kunne belyse virkningerne af en lov, og der vil derfor være adgang til at vælge den type opfølgning, der passer til enhver situation, hvad enten det så er lovovervågning eller en anden metode.
Sammenfattende kan jeg derfor sige om beslutningsforslaget: Regeringen er enig med forslagsstillerne om vigtigheden af, at der redegøres for de væsentlige kriminalpræventive effekter af et lovforslag i bemærkningerne til lovforslaget.
Det følger allerede af de gældende retningslinjer for udarbejdelse af lovforslag, og regeringen finder derfor ikke, at der er anledning til at tage nye initiativer på området.
Regeringen er også enig i, at der i nødvendigt omfang skal følges op på virkninger af nye love, som skønnes at have væsentlige kriminalpræventive effekter, men regeringen finder imidlertid ikke, at en formel lovovervågning i alle tilfælde vil være den bedste metode, idet andre opfølgningsmetoder kan være mere relevante i det konkrete tilfælde.
Regeringen kan på denne baggrund ikke støtte beslutningsforslaget.