Jakob Ellemann-Jensen (V), 2014-05-15:
Tak for det, formand.
Og tak til Dansk Folkeparti for at indkalde til dagens debat.
Jeg må indrømme, at jeg havde glædet mig sådan lidt til at finde ud af, hvad der lå bag den lidt kryptiske ordlyd i indkaldelsen, hvor Dansk Folkeparti efterspørger en lignende proces som den, den britiske premierminister David Cameron har igangsat i Storbritannien.
Jeg er blevet lidt klogere, så jeg går ud fra, at det er Camerons krav om en genforhandling af det britiske medlemskab af EU, eventuelt en folkeafstemning, hvor briterne skal vælge, om de vil meldes ud eller være med, der hentydes til.
Og hvis min antagelse er korrekt, er den proces, som Dansk Folkeparti altså ønsker sig, blevet meget malerisk, også lidt morsomt beskrevet som en scene i Mel Brooks-filmen »Blazing Saddles« – det er den, der lidt uretfærdigt er blevet oversat til »Sheriffen skyder på det hele« – og mere specifikt er det den scene, hvor den nyudnævnte sherif retter en pistol mod sit eget ansigt, tager sig selv som gidsel og truer med at skyde hovedet af sig selv, hvis ikke han får det, som han vil have det.
Men jeg er spændt på, om det er den proces, man efterlyser.
Og i det hele taget håbede jeg, at Dansk Folkeparti ville bruge anledningen til at gøre os lidt klogere på, hvad vi egentlig kan forvente os af Dansk Folkeparti efter europaparlamentsvalget.
Vi er nogle, der er lidt nysgerrig efter at vide, hvilken gruppe Dansk Folkeparti kommer til at høre til efter den 25. maj.
Foretrækker man den meget EU-skeptiske EFD-gruppe, hvor man sidder i dag, sammen med bl.a. britiske UKIP, altså UK Independence Party, eller vil man forsøge at bevæge sig over til UKIP's hovedmodstandere, som er de britiske konservative, for nu at blive i det britiske?
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at Dansk Folkeparti ikke kunne få medlemskab af den gruppe i 2009, men der er jo løbet meget vand gennem åen siden da.
Spørgsmålet er interessant, fordi Cameron jo har sagt, at han vil arbejde for, at briterne stemmer ja til at blive i EU, og det er en holdning, som ikke ligefrem deles af UKIP, men som jeg forstod før deles af Dansk Folkeparti.
I stedet forholder han sig sådan til generelle vendinger, ligesom Dansk Folkeparti gør.
Hvad er det for nogle dele af traktaten, man er imod, og er det nogle dele, som skal skrottes for alle lande, eller vil Dansk Folkeparti have endnu flere danske undtagelser?
I Venstre mener vi ikke, at en genforhandling af EU's traktatgrundlag er sådan lige det, vi står og mangler lige her og nu.
Og det er vækst, og det er jobskabelse, som er det altoverskyggende her.
De problemer, som vi ser i det europæiske samarbejde, vedrører egentlig ikke traktaten.
De vedrører EU's fælles lovgivning.
Og i forhold til debatten om den såkaldte velfærdsturisme er det jo særlig den efterhånden nærmest herostratisk berømte forordning nr. 883/2004, som vi i Venstre gerne ser en genforhandling af.
Hvor Dansk Folkeparti ønsker nye undtagelser for samarbejdet, har vi i Venstre i stedet opfordret til en langt større nidkærhed i forhold til EU's nærhedsprincip.
Her burde der egentlig være en fælles mærkesag for alle partier i Folketinget.
I Venstre har vi foreslået, at man laver et årligt nærhedstjek, en proces, hvor Ministerrådet og Europa-Parlamentet i forbindelse med udarbejdelsen af Kommissionens arbejdsprogram får mulighed for at sortere de forslag fra, som man vurderer strider mod nærhedsprincippet. Det ville være fint, hvis Dansk Folkeparti og Folketingets øvrige partier kunne tilslutte sig det her forslag, fordi det kan gøre en konkret forskel med hensyn til at rykke ved magtbalancen mellem EU's institutioner, så Ministerrådet, altså EU's regeringer, får mere at skulle have sagt, når Kommissionen fastlægger sine prioriteter.
Det ville være en mere fornuftig fremgangsmåde frem for en årelang traktatproces, hvor vi ikke kender endemålet.
Jeg skal på vegne af det europapolitiske flertal bestående af Venstre, Socialdemokraterne, Radikale Venstre, Socialistisk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti oplæse følgende:
Forslag til vedtagelse »Danmarks interesser og værdier varetages bedst gennem et stærkt europæisk samarbejde med Danmark så tæt på kernen af EU som muligt.
EU-medlemskabet strider ikke imod medlemsstaternes selvbestemmelse, men øger derimod medlemsstaternes muligheder for at påvirke den globale udvikling.
Særligt et lille land med en åben økonomi som Danmark bliver dybt påvirket af udviklingen i resten af Europa og verden.
Medlemskabet af EU sikrer Danmark indflydelse på en lang række områder, hvilket bringer store fordele for både danske virksomheder og borgere.
Det bedste udgangspunkt for at sikre Danmarks interesser i EU er bred enighed i Folketinget om Danmarks position i samarbejdet samt Danmarks prioriteter for EU-samarbejdet.