Pernille Frahm (SF), 2008-04-24:
Tidligere i dag har der været en meget, meget lang debat herinde om den kommunale økonomi, og det har der jo været, fordi det virkelig strammer til ude i kommunerne.
Kombinationen af det og af de ændrede refusionsprincipper, der er på en række kulturområder, gør, at vi oplever, at den kommunale kultur er kommet voldsomt under pres.
Det gør, at der f.eks. sker sådan noget som det, jeg refererede til før over for Dansk Folkepartis ordfører, nemlig at kultur pludselig bliver sat op som en modsætning til skoler, ældreområdet og andre vigtige ting, som kommunerne også skal tage sig af.
Det er ulykkeligt for begge parter, når den slags sker, og det er jo også udtryk for et meget lavt bevidsthedsniveau om, hvor vigtige de to funktioner, på den ene side kultur og på den anden side det sociale, uddannelse, udvikling osv., er for hinanden.
Socialdemokratiet fremlægger i dag en række meget gode ideer.
I hvert fald er de syv konkrete forslag, der er ridset op, alle sammen nogle, jeg umiddelbart mener vi kan støtte, og især kan vi støtte, at vi får en debat om, hvordan vi får rettet lidt op på miseren udeomkring.
Vi hører ganske mange sørgelige sange om truede projekter, om teatre, der må skære ned her og der og fyre folk og oven i købet også lukke, og om spillesteder, der ikke kan løbe rundt.
Alle disse ting tilsammen gør, at vi altså er nødt til ikke at sige som Venstres ordfører, at det er kommunernes ansvar.
Vi herinde er altså også nødt til at tage et ansvar for, at der vedblivende kan sikres tilgængelighed til kulturelle tilbud af en vis kvalitet udeomkring.
Det er den ene ting, som jeg synes skal tages op, og det er det, som forslaget i sig selv handler om.
Men der er altså også nogle andre ting, som jeg godt vil bringe op, fordi jeg mener, de også er en vigtig del af tilgængeligheden.
Det, som jeg næsten ikke synes jeg kan understrege nok som værende rigtig, rigtig vigtigt, er kunstnernes forhold.
De forhold, vi giver vores skabende og vores udøvende kunstnere, bliver stadig mere forringede, og det er altså et problem, når man er et lille sprogsamfund som det danske, at blive ved med at fastholde og udvikle den særlige kultur, som udspringer af dansk tradition, dansk sprog, de forhold, vi nu engang har, og det kulturmøde, vi efterhånden kommer til at opleve.
Så nævnte jeg bogmomsen før.
Det er altså en skandale, at vi i dette land har verdens højeste bogmoms.
Der er ingen som helst gode argumenter for det, bortset fra manglende vilje til at prøve at bruge lidt krudt på at variere momssatserne.
Andre lande kan gøre det, og det er ufatteligt, at et land som Danmark med så store begavelser ikke kan finde ud af at gøre det, som hele resten af verden kan.
Kultur er noget, som ikke bare handler om at få gode oplevelser, men også handler om, hvordan vi møder hinanden, hvordan vi træffer vores omgivelser, hvordan vi træffer hinanden, og hvilke ressourcer og kræfter vi bliver i stand til at frigøre og udvikle.
Det er noget, der får os til at åbne blikket mod omverdenen og i høj grad også mod os selv, og det er derfor, et forslag som det her ikke bare er et slag i luften, men faktisk burde være et forslag, som gjorde, at vi tog fat på diskussionen om, hvordan vi geografisk, socialt og etnisk sikrer kulturtilbud af kvalitet, så vi vil bakke forslaget meget op.