Holger K. Nielsen (SF), 2010-05-18:
Der har fra talerstolen her bl.a. fra ministerens side været udtrykt optimisme i forhold til at få gang i forhandlingerne igen.
For situationen i Palæstinakonflikten er ganske fortvivlende.
Den nuværende israelske regering ønsker reelt ingen forhandlinger, der fører frem til en tostatsløsning.
Netanyahu og hans regering, den mest højrenationalistiske regering, der har været i Israel, er imod en palæstinensisk stat og vil gøre, hvad den kan, for at sabotere forhandlingsinitiativer.
Vi husker, fra da vi var nede i Israel med Det Udenrigspolitiske Nævn i marts måned, hvordan Joe Biden ankom på samme tidspunkt, som vi var der på, og så blev der straks annonceret nye bosættelser i Østjerusalem.
Det var en provokation lige i hovedet på amerikanerne.
Og som mange sagde: Hver gang den amerikanske præsident eller vicepræsident kommer til Israel, spiller den israelske regering ud med en ny provokation.
De blev i første omgang banket på plads af amerikanerne, men vi ved, at selv om man har indvilliget i at fastfryse bosættelserne i Østjerusalem, er der planer, som ligger i skufferne, om at sætte gang i nye bosættelser, så snart lejligheden er der.
Situationen i Østjerusalem og på Vestbredden har udviklet sig så absurd, at det stort set umuliggør en sammenhængende palæstinensisk stat.
Den palæstinensiske autoritet sidder i Ramallah, men har reelt kun magt over en meget begrænset del af Vestbredden.
Hvad der ligner selvstændighed er afgrænset til enklaver, der bedst kan sammenlignes med de bantustans, vi kendte i Sydafrikas apartheidregime.
Fanatiske bosættere, israelsk militær, checkpoint og vejspærringer har gjort dagliglivet til et helvede for almindelige palæstinensere.
Situationen i Gaza er eksplosiv.
Omkring 1,5 million mennesker er indespærret i et gigantisk fængsel som en kollektiv straf for, at de støttede Hamas i det første demokratiske valg, som Vesten havde støttet, og som fandt sted i området.
Det har så yderligere forværret situationen, at Fatah og Hamas i flere tilfælde bruger flere kræfter på at bekæmpe hinanden end på at søge en løsning på den desperate situation.
Der er med andre ord et bjerg af problemer, som indbyrdes er vævet ind i hinanden.
Det er korrekt, som det er sagt, at det er en meget kompleks konflikt, vi har med at gøre.
Kan bjerget overvindes?
Man er nødt til at fastholde en vis optimisme, ikke mindst fordi Palæstinakonflikten er alle konflikters moder, som man siger.
Men det er svært at have meget at have optimismen i.
Naturligvis skal staten Israel have ret til at eksistere bag sikre grænser, og vi skal fordømme selvmordsbombere og raketangreb på israelske civile til hver en tid.
Men det er også vigtigt at få sagt, at den gamle zionistiske drøm om en demokratisk jødisk stat aldrig vil kunne udfoldes, medmindre der skabes fred med palæstinenserne.
Denne gamle zionistiske drøm er på mange måder smuk, og vi er mange, der har støttet den igennem årene, men den kan aldrig nogen sinde blive en realitet, medmindre der bliver fred i forhold til palæstinenserne.
I modsat fald vil Israel enten falde fra hinanden eller udvikle sig til et fascistisk diktatur.
Det er nødvendigt med et pres udefra.
Obama har øget presset på den israelske regering.
Spørgsmålet er, om han i sidste ende vil tage de ubehagelige skridt over for regeringen, som er nødvendige.
Europa er stort set fraværende i Mellemøsten.
Det er ærgerligt, også fordi vi faktisk har mange interesser udenrigspolitisk i Mellemøsten.
Men vi har faktisk muligheder, som vi burde udnytte langt mere, f.eks. i handelspolitikken.
Det instrument burde bruges meget mere offensivt.
Jeg synes bestemt, det er vigtigt at få en debat om Israels optagelse i OECD, for det er jo også en del af OECD-medlemskabet, som hr. Mogens Lykketoft var inde på før, at man skal overholde almindelige menneskerettigheder.
Man kan ikke, som Israel gør i øjeblikket, have folkeretsstridige bosættelser på besat område.
Derfor er det vigtigt, at vi også her i Folketinget og i Det Udenrigspolitiske Nævn får en diskussion om Israels optagelse i OECD.
Jeg vil godt have, at ministeren kan bekræfte, at det er en sag, der faktisk bliver taget op her i Folketinget.