Karen Hækkerup (S), 2012-03-29:
Jeg vil gerne sige tak for en rigtig god forespørgselsdebat, hvor jeg synes at der har været rigtig mange, som har været optaget af at tale om, hvordan vi kan sikre en bedre inklusion, og hvordan vi kan sikre, at nogle af de løfter, vi har givet til de handicappede om eksempelvis en handicapkommission, bliver indfriet.
Det er nogle løfter, som jeg er meget, meget indstillet på at gøre noget aktivt ved.
Jeg har noteret mig en del spørgsmål og vil gå lidt igennem nogle af dem, og så er der naturligvis spørgsmål, som jeg vil besvare efterfølgende.
Først og fremmest vil jeg om handlingsplanen – som regeringen satte i gang i december 2011 – sige, at jeg har noteret mig, at Venstre siger, at det havde man søreme også selv sat lidt i gang under den tidligere regering.
Det er muligt, at man gjorde det, men jeg kan i hvert fald sige, at hvad angår forarbejderne – altså det, som vi har sat i gang – så startede vi sådan set med at gå i gang med et forholdsvis blankt stykke papir.
For jeg ville netop gerne sige til dem, at det – når vi skal lave en ny handlingsplan, som skal være den, der skal bane vejen for, være målsætningen for vores fremtidige handlingsplan og handicappolitik – er rigtig vigtigt, at alle føler sig inddraget og reelt også bliver det.
Det tager noget tid at etablere sådan en handlingsplan, for det er vigtigt, den bliver lavet grundigt, og det er vigtigt, den bliver visionær og omfattende.
Derfor har vi i regeringen givet os selv en tidsfrist, og vi har sagt, at handlingsplanen vil blive lagt frem efter sommerferien 2013.
Den tidligere regering ratificerede FN's handicapkonvention, og det gjorde man, fordi man sagde, at vi i Danmark allerede lever op til de rettigheder, som man skulle leve op til i FN's handicapkonventionen.
I Danmark har vi med serviceloven – og de muligheder, vi har – sådan set allerede skrevet os aktivt ind til at kunne være en del af FN's handicapkonvention.
Men det, som vi gerne vil nu i regeringen, er at sørge for, at vi med den handlingsplan, der skal laves, kan lave en mere progressiv implementering af FN's handicapkonvention inden for de næste 5-10 års handicappolitik, ligesom vi gerne vil med handlingsplanen.
Det drejer sig jo om hele tiden at have fokus på, hvordan vi kan forbedre situationen.
Hvordan kan vi hele tiden sørge for, at der bliver bedre tilgængelighed, mere inklusion og mere selvbestemmelse?
Hvordan kan vi have fokus på rettighedsperspektivet?
Det arbejde vil vi rigtig, rigtig gerne være i front med.
Jeg er blevet stillet en række spørgsmål, og andre ordførere har stillet andre en række spørgsmål i den debat, der har været, så nu gennemgår jeg nogle af dem.
For det første har Dansk Folkeparti spurgt til det frie boligvalg.
Der vil jeg sige, at det er en problemstilling, som jeg er opmærksom på, og som jeg er i gang med at kigge på, for dels at se hvor stort omfanget af problemet er, dels hvad mulighederne er for at gøre noget ved det.
Venstre har spurgt en del til den analyse, som skal laves af specialområdet, og der vil jeg gerne sige at regeringen jo har overtaget en kommunalreform
Og med kommunalreformen gjorde man det sådan, at mange kommuner hjemtog en række specialtilbud.
Det betyder, at der er rigtig mange tilbud, der er lukket ned.
Rigtig mange specielle institutioner – som var fokuseret på at skulle levere på et meget specielt område –
er blevet lukket ned, fordi kommunerne har hjemtaget deres borgere og opsagt driftsoverenskomster.
Der har været lavet en vurdering af, om det egentlig har betydet, at der har været en afspecialisering, og det spørgsmål er sådan set stadig væk ikke særlig grundigt besvaret.
Den første undersøgelse, der kom, viste, at der ikke var, og den anden var der lidt mere tvivl om.
Men det, som jeg har sagt, er, at vi ikke kan have en situation, hvor institutioner lukker, og man så bagefter står og siger: Nej, det var søreme ærgerligt, den havde vi næsten ikke råd til at miste.
Og må det ikke mistes, skal det tilbage i KKR – altså Kommunekontaktrådene – og der skal man så i fællesskab finde en løsning på, hvordan den specielle viden kan blive ved med at være der, enten ved at man anvender institutionen, eller ved at man finder ud af, hvordan den viden kan etableres andre steder.
Det vil sige, at jeg har forsøgt at få hånd i hanke med den afspecialisering også ud fra en tanke om, at specialviden jo ikke sidder i murstenene, og derfor er det heller ikke sådan et stationært element.
Man kan sagtens forestille sig, at viden kan flytte.
Man skal bare kunne redegøre for, at man til enhver tid har de rigtige tilbud til borgerne.
Derfor har jeg lavet den her model.
Enhedslisten har været lidt omkring tillægsprotokollen, og det er jo rigtigt, at vi i regeringsgrundlaget skriver, at vi vil ratificere tillægsprotokollen, og det glæder jeg mig rigtig, rigtig meget til kommer til at ske.
Lige nu ligger det i en proces, fordi vi skal finde ud af, hvad de juridiske komplikationer er, og det ligger i Justitsministeriet til endelig vurdering, men vi kommer til at underskrive, og jeg glæder mig rigtig, rigtig meget til, at det en dag kommer til at ske.
Så har der været nogle spørgsmål vedrørende godtgørelse.
Altså hvordan stiller man sig i forhold til erstatning eller godtgørelse, når en kommune har truffet en afgørelse?
Og jeg svarer, at i forhold til § 72 i Lov om retssikkerhed og administration på det sociale område har sådan en klage ikke opsættende virkning, men der kan undtagelsesvis være nogle tilfælde, hvor kommunen kan bede om, at det skal have opsættende virkning.
I den forbindelse henvises til en principafgørelse fra Ankestyrelsen, som hedder R-6-03 , og i den kan man så finde ud af, hvad der gør sig gældende, altså om der skal være erstatning eller ansvarsgodtgørelse.
Det er en forholdsvis indviklet affære, men jeg vil henvise til svaret på almindelig del, altså spørgsmål 150, hvor reglerne er gennemgået.
Der har i debatten også været rejst spørgsmål vedrørende regeringens tilslutning til den tidligere regerings kommuneaftale i forbindelse med lov om serviceniveauer.
Og alt, hvad der er blevet sagt, er sådan set rigtigt: Den kritik, som eksempelvis Socialdemokraterne kom med sidste år, var jo ret fæl.
Vi sagde, at det her lovforslag ikke duer, at den her aftale ikke duer.
Og så er det gode spørgsmål, hvorfor vi så står ved den nu.
Det gode svar er, at vi har ændret den.
Vi har sådan set sagt, at det er vigtigt for os at stå ved, at når kommunerne laver en aftale med regeringen, så skal den holdes.
Men vi har ændret i det lovforslag, der kommer, sådan at vi har fået skrevet ind, at det fremgår af loven, at afgørelser skal træffes ud fra en konkret og individuel vurdering.
Derfor er det vigtigt for mig at sige, at det drejer sig om en præcisering af gældende ret.
Der har været stillet spørgsmål om, om man så skal vælge de billigste tilbud, og sådan er det faktisk i dag: Hvis to tilbud er lige gode, skal man vælge det billigste, men er der forskel på kvaliteten og på tilbuddene, er situationen naturligvis en anden.
Når vi har fremsat lovforslaget om serviceniveauer, er der er tale om en præcisering af gældende ret og måske endda også – kan man sige – en styrkelse af, at det nu bliver tydeligt, at der skal foretages en konkret og individuel vurdering, og at der ikke skal være usikkerhed i praksis om, hvorvidt og hvordan kommunerne kan fastsætte serviceniveauer.
Vi laver også den mulighed, at man inden for servicelovens rammer kan fastsætte lokale serviceniveauer, men det er altså kun der, hvor kommunen er overladt et råderum eller et skøn.
Og der, hvor kommunen er overladt et handlerum eller et skøn, er der under alle omstændigheder ikke tale om et helt frit, men om et lovbundet skøn.
Det betyder, at rammerne for skønnet fastlægges i loven og af den praksis, som fastlægges af ankemyndighederne og de kommunale tilsynsmyndigheder.
Sluttelig vil jeg blot takke for en god debat.
Jeg synes, den har vist, at vi sådan set alle har det samme på sinde, nemlig at vi gerne vil gøre det godt for mennesker med handicap.
Der har været en del kommentarer vedrørende regeringens forslag til en ny reform af førtidspensionen og fleksjobordningen.
Bl.a. har der været sat spørgsmålstegn ved, om forslaget er i strid med handicapkonventionen.
Til det vil jeg sige, at det har jeg bestemt ingen formodning om skulle være tilfældet.
Der fremsættes jo ikke på den måde forslag, som vil være det.
Det er jo et forslag, der har været igennem lovkontoret.
Men i øvrigt er det et lovforslag, som jo er blevet vurderet i Beskæftigelsesministeriet, og jeg kan på ingen måde se for mig, at det kan være i strid med handicapkonventionen.