Frank Aaen (EL), 2015-01-20:
Jeg synes, det har været en meget fin debat.
Nu var vi lige inde på landbruget her for lidt tid siden.
Landbruget har i mange år været fritaget for noget skat – ikke skattestigninger, de har i virkeligheden fået nogle skattelettelser – noget, som de skulle have betalt, men som man ikke har turdet opkræve hos dem.
De har simpelt hen fået nogle skattelettelser på jordværdibeskatningen, bare fordi man ikke turde opkræve skatten.
Hovedårsagen til, at vi ikke turde – ikke os i Enhedslisten, men flertallet i Folketinget – var, at de havde taget lån i schweizerfranc.
Det var de blevet rådet til af deres banker.
Og hvis vi så havde opkrævet den skat, de skulle have betalt, samtidig med at schweizerfrancen steg voldsomt i værdi og deres spekulation udviklede enorme tab, så kunne vi have væltet alle mulige landbrug og dermed nogle banker, som havde været hjælpsomme med at give dem de her spekulative lån.
Det viser sådan set meget godt, at det er nødvendigt at gøre noget for ikke at komme i samme situation igen, og den diskussion har vi også lige i øjeblikket.
Selvfølgelig, som alle har sagt her: De første, der taber noget, er aktionærerne.
Ja, okay, sådan er det.
Det har ikke altid været sådan.
Altså, Danske Bank var faktisk gået konkurs, men den danske stat hjalp dem, så de ikke gik konkurs, og siden da har dem, der havde aktier i Danske Bank og beholdt dem, fået en kæmpemæssig kursgevinst.
Men de skal i princippet betale, det er klart.
Investorer, der har spekuleret voldsomt, skal også betale, hvis de taber deres penge.
Der har vi så været inde flere gange med garantier, for det skulle de ikke alligevel.
Så har vi sagt, at vi vil have mere kontrol.
Det støtter vi fuldstændig.
Det er en fin idé at gå ind og sige: Vi vil have mere kontrol med den finansielle sektor.
Men det står altså alligevel tilbage, at hvis nu først aktionærerne har tabt deres penge, og hvis nu først investorerne har tabt deres penge – spekulanterne – så skal skatteyderne alligevel betale.
Det er det, der undrer mig, nemlig at man kan lave sådan et lovforslag, hvor det stadig væk er sådan, at det er skatteyderne, der hænger på den ultimative regning.
Og det er en af grundene til, at vi selvfølgelig er imod det her lovforslag.
Det får mig til at spørge – og det gør jeg jo altid med stor glæde, når jeg har erhvervs- og udviklingsministeren, er det ikke sådan, det hedder?
Jeg har ikke noget imod, at vi har spekulanter, der roder i den ene eller den anden bank.
Jeg har ikke noget imod, at folk tror på, at de ikke kan tabe penge, bare vi er sikre på, at de også, hvis de vinder, bliver beskattet, og at hvis de taber, skal de i hvert fald som minimum selv betale tabet.
Men her har vi altså en minister, der siger, at vi i princippet opretholder den samme sektor, som vi har i dag.
Skulle vi ikke prøve at overveje, når vi nu også hele tiden med god grund hører om, at folk ude i Udkantsdanmark, Vandkantsdanmark, eller hvad man nu vil – altså de steder i Danmark, hvor man ikke får meget mulighed for at udvikle sig økonomisk – ikke kan sælge deres boliger, om ikke de i højere grad skulle hjælpes med en statsbank?
Jeg mener: Hvor bliver den principielle debat af i dag – altså den principielle debat om, om vi bare skal opretholde det system, vi har, eller om vi måske skal lave det grundlæggende om?
Det synes jeg er det, der mangler sådan en dag som i dag, minister.
Vi støtter selvfølgelig mere kontrol med bankerne.
Det giver sig selv.
Jeg har bare den enkle indvending, og det troede jeg faktisk også SF var enig i, at hvis man har en bank, der spekulerer vildt og køber banker i andre lande og taber billions, hvordan kan det så være, at det ender med – også med det her forslag med mere kontrol og mere tilsyn, og hvad ved jeg – at skatteyderne skal betale tabene?
Er det virkelig SF's politik, at det kan ende med, at skatteyderne skal betale tabet for en uansvarlig bank?