Frank Aaen (EL), 2013-09-10:
I Norge har de lige haft valg, og højrefløjen vandt flertallet i Stortinget.
Desværre er det et mønster, som vi ser i hele Nordeuropa, ja, i det meste af Europa: Bortset fra Frankrig er alle landene omkring os regeret af borgerlige partier.
Selv uden at se på de danske meningsmålinger, bør den udvikling ude i Europa vække eftertanke hos den danske regering.
Det er jo et helt tydeligt valg, der foretages rundtomkring, nemlig at hvis der skal føres højreorienteret politik, vælger man den originale vare.
Denne regering fik jo flertallet for 2 år siden, fordi den i valgkampen fremstod som et alternativ til højrefløjen.
Men siden er der jo desværre blevet indgået en stribe forlig med højrefløjen, såkaldte reformer.
Reformer er i udgangspunktet et positivt begreb, men i dag betyder reformer konsekvent forringelser for arbejdsløse, for pensionister, for dem, der har allermindst at leve for.
Pengene fra velfærden bruges til nye skattelettelser til erhvervslivet – det erhvervsliv, der svømmer i penge uden at sætte gang i beskæftigelsen.
Denne forringelse af velfærden kommer, efter man har ændret kontanthjælpen, så f.eks. børnefamilier mister 6-8.000 kr. om måneden.
Regeringen har gennemført en forringelse af uddannelsesstøtten; den tager fra de unge til lettelse af skatter og afgifter.
Samlet set har man også skabt forringelser på miljøområdet, bl.a. ved at fjerne en afgift, hvilket vil betyde, at der nu kommer mere miljøskadelig emballage.
Det lykkedes Enhedslisten efter hård kamp at få gennemført en midlertidig løsning for dem, der falder ud af dagpengesystemet på grund af halveringen af dagpengeperioden, men fortsat falder tusinder hvert år ud af dagpengesystemet og mister deres forsørgelse på grund af de gamle dagpengeregler.
Udviklingen viser jo i øvrigt, at al snakken om, at alle kommer i arbejde, når de er ved at miste deres dagpenge, helt som ventet har vist sig at være tom teori.
Det er sådan nu, at folk mister deres dagpenge, de mister deres forsørgelse, de kommer ikke i arbejde.
Det er en social katastrofe, og regeringen gør ikke noget for at løse det problem.
På afgørende punkter går den førte politik imod regeringens eget grundlag – det berømte skrift ude fra tårnet.
Løftet var mere velfærd, men aftalerne med de borgerlige giver mindre velfærd, og det er jo faktisk sådan, at hvis vi ser på antallet af ansatte inden for velfærden, kan vi se, at antallet også i 2014 ifølge regeringens egen prognose vil være mindre, end da regeringen kom til.
Man lovede mere beskæftigelse, men ser vi på regeringens egne prognoser, kan vi se, at beskæftigelsen i 2014 vil være mindre, end da regeringen kom til.
Det er simpelt hen for dårligt.
Det er for ringe.
Derfor må vi sige til regeringen, at den kurs må lægges om.
Hvorfor stemme på en regering med en ubestemmelig blå farve, der ikke lever op til de forhåbninger, der blev knyttet til den ved regeringsskiftet?
Af hensyn til dem, der er ramt af regeringens aftaler med de borgerlige, men også – siger jeg med åbne arme – for at give regeringen en chance for at skifte kurs, har Enhedslisten nogle helt ufravigelige krav til de kommende forhandlinger.
En aftale med Enhedslisten skal betyde en højere beskæftigelse end det, der ligger i udkastet til finansloven.
En aftale med Enhedslisten skal betyde mere velfærd og lighed end det, der er lagt op til.
Uden væsentlige indrømmelser på de punkter – og jeg beder både finansministeren og økonomi- og indenrigsministeren om at høre godt efter – bliver der ikke nogen aftale om finansloven for 2014 med Enhedslisten.