runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-01-14:
Det er jo fuldstændig uacceptabelt, at Hamas indleder en krig - hvis man kan bruge det udtryk - mod Israel ved at sende raketter ind mod Israel og ind over civilbefolkningen i Israel.
Det er Hamas, der har startet, og det bliver hr. Jeppe Kofod nødt til at erkende.
Det er Hamas, der har startet, og Israel har i henhold til FN-pagten ret til selvforsvar.
Det, som såvel udenrigsministeren som jeg har understreget, er, at Israel i forbindelse med dette selvforsvar selvfølgelig skal holde sig inden for krigens love og internationale regler, og de indbefatter kravet om det, der hedder proportionalitet, altså ikke overdreven magtanvendelse.
Senest har udenrigsministeren jo givet et svar til Folketinget, hvor han siger: »Der kan ikke herske tvivl om, at Israel har ret til at forsvare sig mod Hamas' raketangreb. Israel har imidlertid ikke ret til at svare uproportionalt igen, dvs. bruge overdreven magtanvendelse for at nå sine mål.«
Så understreger udenrigsministeren ligesom jeg, at det er dybt foruroligende, at civilbefolkningen i den grad bliver mål.
Det er uacceptabelt, at Hamas dækker sig bag civilbefolkningen, og det er selvfølgelig også uacceptabelt, hvis Israel så som svar på det går direkte efter civile mål.
Det er bare der, jeg gerne vil have balancen frem, og det er lidt foruroligende, at hr. Jeppe Kofod ikke helt kan se den balance.
Jeppe Kofod (S), 2009-01-14:
Nu ved jeg ikke, hvad det er for visse kredse, statsministeren refererer til, når han siger, at der har været rettet uberettiget kritik mod Israel, og om de kredse også indbefatter den danske regering.
Så når statsministeren referer til visse kredse, må det være en kritik af udenrigsministeren, og det synes jeg i sig selv er helt absurd i en situation, hvor vi bør stå sammen og kræve våbenhvile nu, og hvor der ikke bør være nogen, der taler konflikten op, men at vi tværtimod, som statsministeren er inde på, får afsluttet den her krig, får en våbenhvile i stand og får stoppet såvel Hamasraketterne som landoffensiven og bombardementerne af Gaza.
Derudover vil jeg spørge statsministeren: Når man nu bruger krig som et middel, skyldes det så, at alle andre muligheder var udtømte, da man gik i krig?
Er den krig, man indledte, proportional med den trussel, man står over for?
Og hvad tror statsministeren bliver resultatet af den her krig - opnår man fred, mindre had, mere fred i Mellemøsten, eller opnår man, som jeg og mange andre desværre frygter, at man styrker de ekstreme kræfter, herunder Hamas?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-01-14:
Jeg vil gerne slå to ting fast.
For det første er det min klare opfattelse, at der fra visse kredse er tale om en uberettiget kritik af Israel.
For det andet er der ingen som helst modsætning mellem de udtalelser, jeg kom med på mit pressemøde i går, og den linje, som regeringen har lagt, og som udenrigsministeren så glimrende har præsenteret både over for offentligheden og i Det Udenrigspolitiske Nævn.
Udenrigsministeren og jeg er faktisk hele tiden i løbende kontakt om spørgsmålet, og grunden til, at jeg ikke har udtalt mig længe, er, at jeg har været fuldt tilfreds med den linje, som udenrigsministeren har lagt på regeringens vegne.
Jeg vil gerne gøre hr. Jeppe Kofod opmærksom på, at jeg jo faktisk i går gjorde det meget klart, at det er Hamas, der har startet, og at Israel har ret til selvforsvar - det erkender hr. Jeppe Kofod jo også - men jeg sagde også, at Israel i forbindelse med det selvforsvar selvsagt skal holde sig inden for krigens love og internationale regler.
Og som hr. Jeppe Kofod forhåbentlig ved, er krigens love og internationale regler jo netop, at magtanvendelsen skal være i overensstemmelse med folkeretlige principper om militær nødvendighed, humanitære hensyn, proportionalitet og sondring mellem militære og civile mål.
Det var jo det, jeg sagde i går, og det er nøjagtig det samme, som udenrigsministeren har sagt både offentligt og i Udenrigspolitisk Nævn, så der er ikke en millimeters forskel mellem det, jeg sagde i går, og det, der hele tiden har været regeringens linje.
Jeppe Kofod (S), 2009-01-14:
Jeg vil gerne vende mig til statsministeren om noget meget alvorligt, som jo foregår i Mellemøsten.
Jeg skal være den første til at forsvare Israels ret til at svare igen på Hamas' modbydelige terrorraketter, men jeg må også sige, at jeg er lidt rystet over, at den brede enighed, der var i sidste uge i Folketinget efter det hasteindkaldte nævnsmøde, vi havde, er blevet slået i stykker med de udtalelser, som statsministeren kom med i går på sit pressemøde.
Jeg er også lidt rystet over, at der faktisk gik 18 dage, før Danmarks statsminister udtalte sig om konflikten, som jeg tror optager rigtig mange mennesker, der ønsker, at voldshandlingerne skal standse.
Så jeg vil gerne spørge statsministeren, om ikke han vil bekræfte den linje, der blev lagt i sidste uge af et bredt flertal i Folketinget, inklusiv oppositionens opbakning, der handler om, at der bør indgås våbenhvile nu og her, og at Israels ret til selvforsvar trods Hamas' modbydelige terrorraketter ikke indbefatter retten til at gøre hvad som helst, og at det, der foregår i Gaza nu med landinvasion, bombardementer, mere end 900 civile døde - heraf over 300 børn - og titusinder af mennesker, der er traumatiseret, er ude af proportioner.
Jeg skal bare have statsministeren til at bekræfte det, som var linjen sidste uge, og ikke det, som var linjen ved pressemødet i går, hvor statsministeren syntes, at der blev rettet en uberettiget kritik af Israel i den her sag.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-01-14:
Regeringen lægger 2-graders-målsætningen til grund for sin strategi.
Lars Barfoed (KF), 2009-01-14:
Nu synes jeg, at jeg om nogen tid kan beskyldes for at nøle med noget, men jeg synes, det er lidt tidligt - et par måneder inde i min karriere som transportminister - at sige, at jeg nøler.
Faktisk er der nu, som jeg før gjorde opmærksom på, fremlagt et stort transportpolitisk udspil, og i det er det meget nøje beskrevet, at regeringen er meget opmærksom på trængselsproblemerne ved Limfjordstunellen.
Det er sådan, at det helt konkret indgår i forhandlingerne, som vi i øvrigt for alvor startede på med partierne her til morgen i Transportministeriet, at vi skal se på at skaffe finansiering til anlæg af et tredje nordgående spor ved Limfjordstunnellen, altså mellem Limfjordstunnellen og Bouet.
Vi skal sammen med en række andre projekter have indbudgetteret midler til det.
Nu må vi se, om der er flertal for det i Folketinget.
Der kan hr. Bjarne Laustsen jo påvirke sine egne forhandlere i Socialdemokratiet til at støtte regeringen i netop at gøre det.
Bjarne Laustsen (S), 2009-01-14:
Men at trække sagen i langdrag og vente på kommissioner og på, at politikere sætter sig sammen, er jo en skandale.
Når nu man ved, som ministeren klart påpeger, at det hjalp at lave et ekstra spor i sydgående retning, hvorfor har man så ikke lavet det tredje spor, da man byggede den her bro?
Man fik endda en ekstra chance, fordi man var så uheldig, at den faldt sammen igen.
Det er jo helt skørt.
Der er jo ingen mennesker, der kan forstå sådan en molbohistorie, forstå, at man, når man ved, at det ville være noget, der virkede, så ikke etablerede det, samtidig med at man alligevel var i gang med det vejarbejde, som generede alle trafikanterne i næsten 2 år.
Jeg forstår simpelt hen ikke, hvorfor man ikke allerede har lavet det, når nu man ved, at det virker.
Så er det, jeg siger, at løsningen jo kunne være, hvilket ministeren i øvrigt selv har været ude med, at man overvejede at spørge: Jamen kan man så ikke køre i nødsporet for at løse nogle af de her trængselsproblemer?
Der er i forvejen ingen nødspor i tunnellen, og det, der her tales om, er 200-300 m og det ville altså - især i spidsbelastningssituationer - gøre, at trafikken kunne glide meget lettere.
For hver eneste dag ser vi, at der især omkring fyraften og i morgentrafikken er rigtig store problemer på det sted.
Så jeg kan simpelt hen ikke se, hvorfor ministeren nøler.
Se at komme i gang.
Det ville være mit råd til transportministeren.
Lars Barfoed (KF), 2009-01-14:
Tak for det, og tak til hr. Bjarne Laustsen for spørgsmålet.
Det giver mig jo anledning til endnu en gang at gøre opmærksom på regeringens transportpolitiske udspil »Bæredygtig transport - bedre infrastruktur«, som vi for ganske nylig har lanceret, og som er et nyt, historisk transportpolitisk udspil, som skal danne grundlag for en grønnere transportpolitik i Danmark og for, at vi får investeret i en effektiv infrastruktur overalt i Danmark.
Jeg skal sørge for, at hr. Bjarne Laustsen får et eksemplar af udspillet, når vi er færdige med debatten her, hvis ikke hr. Bjarne Laustsen har det i forvejen, for jeg tror i hvert fald ikke, at hr. Bjarne Laustsen helt har haft lejlighed til at læse det endnu.
Det er nemlig sådan, at hvis man ser i udspillet, vil man kunne se, at vi er meget opmærksom på ikke mindst trafikken omkring Limfjordstunellen, og det indgår netop i oplægget, at vi skal se dels på at lave en investering i intelligente transportstyringssystemer omkring Limfjordstunellen, så trafikken kan blive ledt mere effektivt igennem, dels på vejkapaciteten lige nord for Limfjordstunellen.
Vi har jo tidligere udvidet syd for den, og det er tanken, at vi skal se, om vi ikke i de forhandlinger, der nu er mellem partierne, kan få skabt grundlag for en investering, så vi får udvidet kapaciteten lige nord for Limfjordstunellen og dermed får løst op for de trængselsproblemer, der jo netop er på det sted, som hr. Bjarne Laustsen så rigtigt gør opmærksom på.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-01-14:
Vi har opfordret begge parter til øjeblikkelig at stoppe kamphandlingerne og indlede en holdbar våbenhvile.
Vi har opfordret begge parter til at sikre, at man kan komme ind og yde humanitær bistand.
Vi indtager som dansk regering netop en afbalanceret holdning, for den her sag er ikke sort og hvid; det er som bekendt Hamas, der har startet konflikten.
Israel har i henhold til FN-pagten ret til selvforsvar.
Dette selvforsvar skal holde sig inden for krigens love og internationale regler.
Det er, hvad udenrigsministeren har sagt, og det er, hvad jeg har sagt.
Mette Gjerskov (S), 2009-01-14:
Det lyder rigtig godt, tak til formanden.
Jeg skal gøre det meget kort.
Mit spørgsmål handler om den meget, meget ulykkelige situation, der er i Gaza, og den tvivl, der har været siden statsministerens pressemøde i går om den danske position over for Israel.
Vi er alle sammen - det tror jeg hele Folketinget er - enige om at fordømme Hamas’ raketangreb mod israelerne.
Men jeg vil gerne vide, om statsministeren og den danske regering fordømmer de israelske angreb i Gaza.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-01-14:
Det ligger inden for rammen på de 25-40 pct.
Ida Auken (SF), 2009-01-14:
Vil statsministeren forklare, hvor resten af reduktionerne i de rige lande skal komme fra?
Vil statsministeren forklare, hvad man regner med at udviklingslandene gør?
Skal de forholde sig til business as usual?
Skal de ned under business as usual?
Hvad arbejder man på?
Jeg tror ærlig talt ikke, at statsministeren har nogen strategi.
Jeg tror sådan set ikke, at han kan sige helt konkret, hvad der skal til.
Og det synes jeg er lidt skræmmende, når man gerne vil lede nogle klimaforhandlinger om under et år.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-01-14:
Foreløbig er der jo tilrettelagt en høring den 22. januar om euroen.
Der håber jeg, at vi kan få en god debat, og den skal være åben.
Det er klart, som hr. Morten Messerschmidt siger, at vi dér både skal have det, der er for, og det, der er imod, og så må vi jo foretage vores afvejninger.
Om der så i opfølgningen af det kan blive tale om yderligere aktiviteter, ved jeg ikke, det kan også være op til de politiske partier.
Så jeg synes, det er lidt for tidligt at træffe en beslutning om, hvordan og hvornår en folkeafstemning kan eller bør finde sted.
Rasmus Prehn (S), 2009-01-14:
Jamen jeg er ikke hundrede procent enig i den udlægning, ministeren kommer med her.
Det er jo rigtigt, at det er undervisningsministeren, der har ansvaret for det, hvis man skulle lave et loft over, hvor meget det må koste på en skolefritidsordning.
Men kommunernes samlede vilkår, samlede mulighed for at prioritere velfærd må vel være velfærdsministerens ansvar sammen med finansministeren.
Men det er rigtigt, at regeringen har lavet et meget stort rodsammen; det er jo et kæmperessort, som velfærdsministeren har.
Men jeg synes jo, at man også må opfatte en regering som et kollektiv, som tager fælles ansvar, og her taler vi om børn, som bliver ladt i stikken, fordi deres forældre simpelt hen ikke har råd til at lade dem gå i den her skolefritidsordning.
Det mener jeg også velfærdsministeren må tage op og påtage sig ansvaret for og sige: Vi som regering vil sende det klare signal, at kommunerne skal have mulighed for at prioritere det her område, så børn ikke skal gå direkte hjem fra skole, sidde derhjemme og kukkelure og være alene og isolerede, mens de andre er i skolefritidsordning.
Jeg synes godt, at ministeren kunne give det tilsagn.
Karen Jespersen (V), 2009-01-14:
Efter den logik skulle jeg jo have et overordnet ansvar for stort set alt i det her samfund - altså, ordentlige transportmidler kan man jo også kalde velfærd.
Så alene det, at det hedder Velfærdsministeriet, betyder jo ikke, at jeg kan blande mig i alt muligt på alle andre ressortområder, og det samme gælder altså også priserne for SFO'erne.
Mogens Lykketoft (S), 2009-01-14:
Et spørgsmål nåede udenrigsministeren ikke til.
Det var spørgsmålet om, hvad det er for nogle kræfter, der bliver fremmet af det her.
Og så vil jeg tilføje: Der er jo ingen, der anfægter Israels ret til selvforsvar, men tror udenrigsministeren selv på, at Israels fremfærd i Gaza i de her sidste 3 uger i nogen form for langsigtet perspektiv forbedrer Israels sikkerhed?
Per Stig Møller (KF), 2009-01-14:
Til det første, om det internationale samfund kan gøre mere - det vil jeg godt lige tage op først - vil jeg sige, at vi gør, hvad vi kan.
Vi sætter ikke hære ind for at skille dem ad - det tror jeg heller ikke hr. Lykketoft ville have gjort som udenrigsminister.
Og EU er jo kommet med sin erklæring allerede den 30. december, hvor vi kom med det tilbud, at vi, hvis der kom en våbenhvile, ville være rede til at monitorere grænsen og også monitorere og fordele hjælpen.
Danmark og Holland har taget et separat initiativ og henvendt sig til parterne og sagt: Vi er rede til, hvis man har tillid til os, at holde øje med grænsen ind til Egypten, altså mellem Egypten og Gaza.
Der har også været en masse EU-delegationer dernede, trojkaen har været dernede, og USA har været og er i tæt kontakt med dem.
Problemet er bare dette - og der har hr. Mogens Lykketoft jo ret - at Israel ikke ønsker den våbenhvile; det er jo fuldstændig rigtigt, det lå i et af spørgsmålene, så vidt jeg forstod, for de mener ikke, at de kan have sikkerhed for, at der ikke stadig væk er tunneler eller kommer raketter ind.
Men Hamas vil heller ikke have våbenhvilen; de har også sagt nej.
Så det, vi alle sammen ønsker, er den våbenhvile og den humanitære adgang, og der tror jeg vi kan være enige, nemlig at den humanitære situation er forfærdelig, og derfor bør man forbedre situationen.
Jeg mener, at Hamas spiller på situationen, men det hjælper jo ikke de stakkels ofre, der bliver spillet med.
Og derfor stiller vi de forskellige forslag, som skulle fremme det, og derfor havde vi altså også ambassadøren oppe, da den slags som skoler og ambulancer bliver ramt.
Det kan der være mange forklaringer på, det kan også være uheld, men det må bare ikke ske.
Mogens Lykketoft (S), 2009-01-14:
Ja, jeg har jo siddet og lyttet til udenrigsministerens forsøg på at fordele skyld og ansvar.
Jeg vil sådan set stille udenrigsministeren to spørgsmål i den forbindelse.
Det ene er: Mener udenrigsministeren virkelig, at Israel og i øvrigt dét internationale samfund, som burde gøre sig meget mere umage for at undgå de her frygtelige kamphandlinger, virkelig har søgt at få en afbalanceret forlængelse af den våbenhvile, der også kunne tage presset af den belejrede befolkning i Gaza?
Det andet spørgsmål er: Hvem tror udenrigsministeren, at den israelske fremfærd i Gaza gavner: de kræfter, der gerne vil søge freden, eller de kræfter, der vil grave grøfterne dybere?
Per Stig Møller (KF), 2009-01-14:
Ban Ki-moon og jeg er fuldstændig enige om følgende: Der skal være en våbenhvile; der skal være humanitær adgang; raketangrebene skal standse; våbenleverancer via tunneler skal elimineres; Israel skal trække sig tilbage, og blokaden skal derefter kunne hæves.
Det er faktisk også, hvad der står i sikkerhedsrådsresolutionen, hvor der i § 1 står det der med våbenhvilen, der kan føre til - bemærk det: lead to - israelsk tilbagetrækning.
Det vil sige, at Sikkerhedsrådet ikke siger, at der skal ske tilbagetrækning nu, for Israel skal have sikkerhed for, at der ikke kommer raketangreb, og derfor ville Hamas' forslag jo være begyndelsen til en krig.
Så vil jeg godt lige understrege en gang til, at den skærmydsel, der var - desværre med tab - den 4. november, altså var temmelig alvorlig.
Når man begynder at grave tunneler for at kunne bortføre soldater, ville enhver regering sige: Det må vi have forhindret, før det sker.
Og den tunnel var åbenbart så vigtig for Hamas, at de kæmpede om den - med disse dødsfald og sårede på begge sider til følge.
Jeg vil sige til fru Pernille Frahm, at hvis man har sådan nogle spørgsmål om, hvor mange raketter der var osv., så må man selv slå det op.
Det er da ikke noget at ryge ned i Folketingssalen for at spørge mig om, for det kan jo slås op.
Pointen er formentlig den, at fru Pernille Frahm vil sige, at våbenhvilen holdt frem til den skudveksling, der var omkring det hul, jeg netop fortalte om, og som havde til formål at bortføre israelske soldater.
Men det er jo ikke særlig interessant.
Det interessante er, at man fra den 19. december begyndte at smide raketter ind og ikke ville forlænge våbenhvilen, som Israel ønskede.
Jamen det må da hænge sammen.
Jeg kan da ikke tale om alvorlige konsekvenser over for Israel, når Hamas har ansvaret.
Det ville da være mærkeligt.
Og det er der jo svaret på.
Jeg svarede faktisk rent konkret på det.
Jeg vil da ikke med den ene hånd sende 200 mio. kr. om året ned til palæstinenserne, hvoraf mange af dem går til Gaza - vi har netop sendt 20 mio. kr. af sted til Gaza og sender flere - og så med den anden hånd stikke Israel en lussing.
Det har vi gjort ved at sige, at det skal være proportionalt, det skal være i overensstemmelse med folkeretten, og vi har også derfor kaldt den israelske ambassadør ind.
Og det er en konsekvens.
Men konsekvenser i retning af handelssanktioner og boykot og straffeaktioner ville jo være temmelig absurde.
Israel får raketter i hovedet og agerer på det.
Pernille Frahm (SF), 2009-01-14:
Jeg skal nok lade være med at rode i papirerne, der ligger her.
Det er, som om spørgsmålet pludselig får to retninger, en retning, der handler om, hvem der har ansvaret, og en retning, der handler om, hvorvidt det skal have nogen konsekvenser.
Jeg kan se, at det spørgsmål, hr. Frank Aaen har stillet, egentlig er, om det skal have nogen konsekvenser, men i stedet for svarer ministeren på, hvem der har ansvaret.
Så lad mig blive lidt ved det i første omgang.
Hvor mange raketangreb på Israel har Hamas taget ansvaret for i perioden, siden aftalen om våbenhvilen blev indgået den 19. juni og frem til den 5. november?
Hvor mange raketangreb tog Hamas ansvaret for i den periode, og hvor mange var der i øvrigt?
Per Stig Møller (KF), 2009-01-14:
Jamen det er en væsentlig debat, og jeg er glad for, at vi har den, at vi også i offentligheden kan føre den debat, der skal føres om det her.
Der er meget, meget svære situationer.
Der opstår situationer, skabes situationer og udlægges situationer.
Det var jo det, vi oplevede med det foregående spørgsmål, som jeg ikke fik svaret på, nemlig at Israel startede med at angribe ind i Gaza, før våbenhvilen var slut.
Det er korrekt.
Der blev inden for 250 m fra grænsen gravet et hul, der skulle bruges til en tunnel - man måtte ikke komme inden for 250 m, man måtte ikke komme inden for 500 m, det var aftalen - hvis formål var at få fat i en israelsk soldat, få ham ned i tunnelen og væk.
Der er ikke noget at sige til, at man gik ind for at stoppe det.
Det blev sagt, at Israel har nøglen til fred.
Nej, Israel har ikke nøglen til fred, for så havde vi fred.
Iran og Hamas ønsker ikke Israels eksistens, så derfor kan Israel ikke få fred, og det er derfor, at vi arbejder så ihærdigt på en tostatsløsning og at støtte Vestbredden.
Her har hr. Frank Aaen en pointe, som jeg er enig med hr. Frank Aaen i, nemlig at Israel skulle - og det har jeg sagt mange gange, også i Israel - have gjort meget mere for at få forbedret vilkårene på Vestbredden, så det, jeg kalder fredssporet, fredslinjen, som de står for på Vestbredden, virkelig havde givet point.
Det ville have gjort det meget lettere så også at kunne vende stemningen, når man fik en fredsaftale i Gaza.
Der mener jeg at Israel har fejlet, og jeg mener selvfølgelig også, at overdreven magt ikke må anvendes, og derfor reagerede vi jo også, når ambulancer og skoler blev ramt.
Men jeg kan ikke sige, at det er Israels skyld, og at Israel har nøglen, for det er ikke tilfældet.
Pernille Frahm (SF), 2009-01-14:
Jamen jeg er sikker på, at udenrigsministeren er godt forberedt, og det er ganske godt.
For sandheden er, at Hamas ikke har taget ansvar for et eneste raketangreb, siden de lavede aftalen med Israel, og indtil Israel angreb Gaza og dræbte seks palæstinensere den 4. november.
Dagen efter kom der et svar, og dagen efter tog Hamas ansvar for 35, tror jeg det var, raketaffyringer ind i Israel.
Så når vi taler om, hvem der brød våbenhvilen, synes jeg bare nogle gange, det er en smule unuanceret, nu hvor vi snakker om, at vi ønsker nuancer.
Der er to sider af den sag også, og det synes jeg egentlig det danske Udenrigsministerium også bør lægge sig på sinde, ligesom f.eks. det svenske og det norske udenrigsministerium har gjort, og ligesom f.eks. Ban Ki-moon har gjort i sine beskrivelser af situationen.
Han ønsker jo også, at der kommer nogle konsekvenser.
Han ønsker, at der sker noget nu, så freden bliver indgået.
Frank Aaen (EL), 2009-01-14:
Der er jo kun ét land i området, der har nøglen til at få vendt den her skrækkelige udvikling til en fredsudvikling, og det er Israel.
Det er Israel, der er den stærke magt.
Det er Israel, der bruger sin stærke magt hæmningsløst og forskrækkeligt: fosforbomber, bomber med en enorm sprængkraft, som koster ulidelige lidelser for befolkningen i Gazastriben.
Og det er jo Israel, der har muligheden for at sige: Nu laver vi en våbenhvile, nu trækker vi os ud fra de besatte områder, nu starter vi en fredsproces, vi ophæver blokaden af Gazastriben.
Det er jo det, der skal til, for at den palæstinensiske befolkning kan have en tro på, at der kan komme en fredsproces i stedet for krig, og det er derfor, at man er nødt til at sige til Israel: I har ikke gjort det, I skal, for at få en god udvikling i gang, og derfor må det her få konsekvenser.
Vi kan ikke bare se på, at I bomber en civilbefolkning på den måde, som det sker i øjeblikket.