runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thor Möger Pedersen (SF), 2011-12-14:
Jeg er tilsvarende glad for, at spørgeren bringer det her vedrørende provenu op.
Tiden er knap, så jeg kan ikke nå at svare på det hele.
Det giver mig nemlig lejlighed til at gøre lidt reklame for regeringens forsigtighedsprincip.
Sagen er, at de stramninger, vi laver af lovgivningen vedrørende bl.a. multinationale selskaber, som kan sikre, at selskaberne også bidrager med det, de skal, har vi naturligvis budgetteret med i finansloven.
De gevinster, vi både forventer og regner med at kunne inddrive via øget kontrol og via åbenhed, har vi ikke budgetteret med af forsigtighedshensyn.
Der skal pengene så at sige være i kassen, inden midlerne bliver disponeret.
Jeg tror, det er et sundt budgetteringsprincip i krisetider, at man naturligvis først bruger pengene, når de er der, medmindre man er helt sikker på et provenuskøn.
Derudover vil jeg bare i forhold til selve spørgsmålet minde om, at i både Norge, Sverige og Finland arbejder man med åbne skattelister.
Jeg savner sådan set at høre Venstres holdning til, hvorvidt det ville være fornuftigt i et moderne samfund at sikre åbenhed om virksomheders skattebetaling.
Torsten Schack Pedersen (V), 2011-12-14:
Nu er det et spørgsmål til ministeren og ikke omvendt.
Men jeg tror ikke, at ministeren er overrasket over, at vi ikke synes, det er nogen god idé at mistænkeliggøre virksomheder, som helt legitimt ikke kan have en positiv skattepligtig indkomst.
Så vi er ikke tilhængere af det, hvis ministeren på nogen måde skulle være i tvivl.
Ministerens stolthed over forsigtighedsprincippet undrer mig bare, for når man ser på de politiske budskaber, som ministeren og ministerens parti gik til valg på, ser man jo, at der blev indregnet et finansieringsbidrag fra øget ligning.
Der var man ikke tilbageholdende med at sige, at hvis der blev ansat lidt ekstra folk, ville pengene komme flydende ind i statskassen i en lind strøm.
Det er blot det, der gør hele diskussionen meget besynderlig.
Før valget mente man, at man kunne skaffe ekstra penge på det, og nu sidder man så i regeringskontorerne og tør ikke indregne det.
At der kommer ekstra penge fra multinationale selskaber skyldes, at man strammer skatteskruen og ikke, at der er nogle, der bliver mere lovlydige i forhold til gældende regler, og det indrømmer ministeren selv.
Thor Möger Pedersen (SF), 2011-12-14:
Jeg må simpelt hen sige, at jeg er meget overrasket over, at Venstre ikke støtter åbne skattelister og åbenhed om, hvad virksomheder betaler i skat.
For netop når der florerer store myter om virksomheders skattebetaling, er det i de regelrette og ordentlige virksomheders – de, der betaler det, de skal – interesse, at der kommer klarhed over, hvem der betaler det, de skal, og hvem der ikke gør.
Der er jo ikke tale om en gabestok; der er tale om åbenhed for alle virksomheder, dvs. fuld åbenhed, som også Venstre burde have en interesse i.
Det andet punkt, der undrer mig, er angående stramning af skatteregler.
Skattereglerne gør, at man som en stor, multinational koncern, der opererer i Danmark, på en legal måde kan undslå sig at bidrage med det, man bør, til fællesskabet.
Er vi så ikke som politikere forpligtet til at tage affære og rette op på de regler og gøre dem strammere, så de ikke kan omgås?
Martin Henriksen (DF), 2011-12-14:
Er statsministeren enig med børne- og undervisningsministeren i, at det er regeringens opfattelse, at det ikke udgør et problem, at en lærer bærer det muslimske tørklæde i forbindelse med undervisning i folkeskolen?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-12-14:
Jeg vil godt starte med at sige nogle få ord om de retlige rammer på det her område.
Jeg kan oplyse, at hvis man i visse sammenhænge ønsker at forbyde offentligt ansatte, herunder lærere, at bære religionsbetinget hovedtørklæde, skal man lige kigge lidt på grundlovens § 70, for den grundlovsbestemmelse indeholder et forbud mod diskrimination på baggrund af religion.
Den er ikke til hinder for, at man kan indføre et forbud mod at bære religionsbetinget hovedtørklæde i visse sammenhænge, hvis f.eks. det forbud varetager et objektivt og sagligt hensyn.
F.eks. kan man sige, at det ikke er i strid med § 42 i grundloven at forbyde undervisere at bruge burka eller niqab eller lignende påklædning, der sådan ligesom skjuler hele vedkommendes ansigt, hvis man synes, det strider mod uddannelsesinstitutionens varetagelse af de nødvendige pædagogiske og ordensmæssige og fagspecifikke hensyn.
Når det så er sagt, bliver jeg også spurgt om min holdning til det her med tørklædet, og der vil jeg sige, at ud fra mit personlige værdimæssige synspunkt, mener jeg, at tørklædet sætter skel imellem mennesker og signalerer, at der er forskel på mænd og kvinder.
Og derfor er det mit personlige synspunkt, at jeg ikke synes, at et hovedtørklæde hører hjemme i folkeskolen.
Næh, det mener jeg egentlig ikke.
Så jeg vil altså sige, at jeg har min værdimæssige holdning til det her, men jeg synes ikke, at det behøver at udmønte sig i, at vi også fra centralt hold skaber lovgivning på området.
Martin Henriksen (DF), 2011-12-14:
Tak for det.
Dansk Folkeparti vil jo gerne have lovgivning på det her område, det skal der ikke være nogen tvivl om, og det ville selvfølgelig være rigtig dejligt, hvis der kunne være et flertal i Folketinget, der ville bakke op om Dansk Folkepartis synspunkt.
Det, jeg hæfter mig ved, er, at statsministeren og undervisningsministeren er uenige på det her punkt.
Så hvad er egentlig regeringens holdning?
Har regeringen en fælles holdning til det her, og er det så statsministerens holdning, der er regeringens holdning, eller er det undervisningsministerens holdning, der er regeringens holdning?
Man giver udtryk for mange forskellige ting på en gang – én holdning, som sådan set hører til i den ene ende af de politiske holdninger, og en anden holdning, der hører til i den anden ende af de politiske holdninger.
Så hvad er regeringens holdning?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-12-14:
Jamen det, der er regeringens holdning, er, at vi ikke skal lovgive fra centralt hold på det her område, og det er jo sådan set det eneste interessante i den her sammenhæng.
Så kan et medlem af regeringen have sin egen personlige holdning til hovedtørklædet, og det behøver vi ikke have nogen holdning til i regeringen.
Jeg vil godt give udtryk for mit synspunkt, for det har været mit synspunkt igennem rigtig, rigtig lang tid, og jeg har også givet udtryk for det i den offentlige debat, og det er, at jeg synes, at hovedtørklædet skaber skel imellem mennesker, mellem piger og drenge – et skel, jeg ikke er enig i ud fra mit personlige synspunkt.
Og derfor er regeringens holdning sådan set meget klar: Vi agter ikke at lovgive på det her område.
Og hver enkelt person i regeringen kan have sin egen private værdimæssige holdning til, hvad man mener om hovedtørklædet.
Martin Henriksen (DF), 2011-12-14:
Jamen det kan jo blive interessant på mange forskellige områder, hvis det er sådan, at der er carte blanche, i forhold til at ministre kan indtage deres egne holdninger på stort set samtlige synspunkter, for det må vel være konsekvensen af det.
Mener statsministeren også, at der er andre områder inden for den offentlige sektor, f.eks. inden for sundhedsvæsenet, hvor det er problematisk, hvis man har tørklæde på, eller er det kun i forhold til folkeskolelærere?
Hvis det er det, hvorfor så?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-12-14:
Jeg synes, det er rigtig vigtigt, at vi i Danmark har vores lokale demokrati, og at man tager den her slags debatter i vores lokale demokrati.
Hvorfor skulle vi sidde på Christiansborg og give regler om den slags ting?
Jeg synes, det er en god diskussion at have.
Jeg synes ikke, det er en irrelevant diskussion på nogen måde, og jeg synes, det er godt, at hr. Martin Henriksen rejser spørgsmålet.
Men jeg synes også, at man kan have holdninger til tørklæder, uden at vi nødvendigvis skal gå i gang med lovgivning på det her felt.
Og vi har i hvert fald besluttet i regeringen, at vi ikke fra centralt hold vil komme med lovgivning om det her.
Jeg har mit eget synspunkt på det her felt, men jeg synes også, at vi skal overlade ting til det lokale demokrati.
Martin Henriksen (DF), 2011-12-14:
Jeg synes godt nok, det er for nemt for statsministeren.
Der kan jeg nu forstå at regeringen ikke har en fælles holdning.
Det synes jeg er tankevækkende, og jeg synes ærlig talt, det er lidt tyndt, at man som regering ikke, hvad kan man sige, har brugt de 10 år i opposition til at formulere en fælles holdning og en fælles politik på det her område.
Jeg synes, det er rystende.
Jeg har også spurgt sundhedsministeren, om sundhedsministeren mener, det er hensigtsmæssigt, at en læge eller en sygeplejerske bærer muslimsk tørklæde foran patienterne, og der svarede sundhedsministeren, at ministeren ikke var bekendt med, at det gav anledning til problemer, og dermed svarede sundhedsministeren jo også, at det sådan set er i orden med hende.
Så skal jeg bare høre, om statsministeren også her er uenig med sin minister.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-12-14:
Vi har en fælles holdning i regeringen til det her spørgsmål, og det er, at vi ikke vil lovgive på området, og det er jo sådan set det, der er det relevante.
Så kan enhver jo have sin personlige holdning til tørklæder og til, hvornår man synes, det er vigtigt at anvende tørklæder, men det er vel ikke sådan, at alting skal udmøntes i lovgivning.
Sådan har vi det i hvert fald ikke.
Så det er ikke helt rigtigt, når hr. Martin Henriksen siger, at der ikke er nogen regeringsholdning.
Jo, det er der: Vi agter ikke at fremsætte lovforslag på det her område.
Jeg tror i øvrigt, det var det samme med den tidligere regering, det skal jeg ikke gøre mig klog på, men det agter vi ikke at gøre.
Men man kan jo godt have en personlig holdning til, hvad man mener om det muslimske hovedtørklæde, og det har jeg også givet udtryk for.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2011-12-14:
Mener statsministeren, at det er upassende at stille statsministeren spørgsmål i Folketingssalen om fattigdomsbegrebet, om ret og pligt i forhold til modtagelse af kontanthjælp og starthjælp og om, at det skal kunne betale sig at arbejde?
Skriftlig begrundelse
I forbindelse onsdagsspørgetiden den 7. december 2011 meddelte statsministeren i brev af 6. december 2011, at hun ikke ville besvare en række spørgsmål.
Disse spørgsmål handlede om fattigdomsbegrebet, om at det skal kunne betale sig at arbejde og om ret og pligt i forbindelse med modtagelse af kontanthjælp m.v.
Da disse spørgsmål har været livligt drøftet de seneste uger, fordi et af regeringspartierne rejste debatten, og da statsministeren, beskæftigelsesministeren og socialministeren har været fremme med meget markante synspunkter, så forekommer det uforståeligt, at statsministeren tilsyneladende mener, at det ikke har offentlighedens interesse, at hun besvarer disse spørgsmål i Folketingssalen.
Ikke mindst fordi fattigdom fylder en del i regeringsgrundlaget.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-12-14:
Jeg har i den her sammenhæng som i så mange andre valgt at følge præcis den samme praksis, som mine to forgængere har haft på det her område.
Det er en praksis, som er nøje beskrevet i et svar til Folketingets Udvalg for Forretningsordenen, og det var et svar, som den tidligere statsminister gav i marts 2010.
Det, der egentlig er sagens kerne, er, at jeg forud for spørgetiden den 7. december fik et stort antal spørgsmål om afskaffelse af fattigdomsydelserne.
Jeg tror også, at det er det, spørgeren henviser til.
Jeg henviste så i overensstemmelse med den nævnte praksis spørgsmålene til den relevante ressortminister, og det er så på det her felt beskæftigelsesministeren.
Jeg har, som jeg også har sagt, fuldstændig fulgt den praksis, som mine to forgængere har lagt.
I svaret til Folketingets Udvalg for Forretningsordenen siger den tidligere statsminister i marts 2010, og det er altså ikke så længe siden, at spørgsmål om det nærmere indhold af regeringens politik på et givent sektorområde bør stilles til den relevante ressortminister.
Og det er lige præcis den linje, jeg har valgt at følge i den her sag.
De spørgsmål, der blev stillet, drejer sig om sammenhængen mellem ophævelsen af starthjælpen og loftet over kontanthjælpen og om rettigheder og pligter, og det er helt sikkert meget, meget vigtige spørgsmål, som også er blevet debatteret meget her i Folketingssalen, men det er selvfølgelig også klart, at det er spørgsmål, som må stilles til beskæftigelsesministeren.
I det følger jeg fuldstændig den praksis, som tidligere statsministre har lagt.
Peter Skaarup (DF), 2011-12-14:
Jeg har også stor respekt for grundloven, og vi skal helt sikkert følge grundloven, også når det gælder folkeafstemninger.
Men ud over grundloven er der jo mulighed for – det står i øvrigt også i grundloven – at udskrive vejledende folkeafstemninger om forskellige spørgsmål.
Det var jo det, som den tidligere statsminister Poul Schlüter gjorde i sin tid, fordi han vurderede, at det var noget, der havde meget stor betydning og meget store konsekvenser for danskerne, uanset om der strengt juridisk blev afgivet suverænitet eller ej.
Det er vel lige præcis den situation, vi har nu.
Vi har England, som er dybt skeptisk over for det, som eurolandene har fundet på.
Det er jo, fordi det er forholdsvis rige lande ligesom Danmark, der kan formodes at komme til at betale en meget stor regning for de sydeuropæiske landes manglende styr på økonomien.
Var det ikke rimeligt, at vi garanterede danskerne – uanset det her juridiske fiksfakseri – at det bliver de også spurgt om?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-12-14:
Det er jo dybest set det, der ligger i det repræsentative demokrati, nemlig at os, der er valgt til at sidde herinde og tage beslutninger og række hånden op i forhold til at sige ja og nej, skal påtage os ansvar og stå til regnskab over for vælgerne 4 år senere.
Det synes jeg er et godt system, og det er beskrevet meget tydeligt i grundloven, at hvis der er tale om, at man ved indgåelse af traktater afgiver suverænitet, så skal man spørge befolkningen.
Jeg har godt hørt, at Dansk Folkeparti mener, at man bare skal have folkeafstemninger, men hvorfor ikke respektere også ånden i grundloven, som jo dybest set handler om, at vi har det repræsentative folkestyre i Danmark, det repræsentative demokrati?
Det har vi respekt for, og så er der særlige bestemmelser, når vi afgiver suverænitet.
Det synes jeg er ånden i grundloven, og den respekterer vi.
Peter Skaarup (DF), 2011-12-14:
Hvilken linje mener statsministeren Danmark skal følge i forhold til at skabe enighed blandt EU-27-landene, og hvordan mener statsministeren, at det kan ske i respekt for, at Danmark står uden for euroen?
Spørgsmål lyder sådan her: Hvilken linje mener statsministeren, Danmark skal følge i forhold til at skabe enighed blandt EU-27-landene, og hvordan mener statsministeren, at det kan ske i respekt for, at Danmark står uden for euroen?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-12-14:
Jeg synes selvfølgelig, det er afgørende, at de 27 EU-lande bliver sammen og holder sammen om de ting, vi har besluttet, vi vil være sammen om.
Det er bl.a. det indre marked og en række andre ting.
Det var også derfor, at jeg – da jeg kom ud fra det lange, natlige møde mellem torsdag og fredag – sagde, at det havde været bedre, hvis man kunne finde en løsning blandt de 27 lande.
Det havde været den bedste løsning.
Det var to rigtig vigtige beslutninger.
Det fik vi besluttet, dog ikke blandt de 27, men blandt de 17, og så har de ni ikkeeurolande mulighed for at tilslutte sig processen, som det hedder i konklusionerne.
Det var den næstbedste løsning, men det er stadig en meget, meget god løsning for Europa.
Peter Skaarup (DF), 2011-12-14:
Nu står Danmark så foran at skulle overtage formandskabet her fra 1. januar og resten af halvåret.
Der er det jo interessant at diskutere det her i Folketingssalen, selvfølgelig også fordi Danmark netop er i den position, at vi har en mulighed for at påvirke tingene på en anden måde – og måske på en mere intens måde – end vi kunne før.
Spørgsmålet er så til statsministeren: Vil Danmark – ligesom England og Sverige, der er uden for euroen – sikre, at vi står sammen?
Vi har en udvikling nu, hvor den britiske regering har meldt fra.
Det var muligvis en af årsagerne til, at det kun var 17 lande, der blev enige.
Vi har nu en situation, hvor det svenske Socialdemokrati – der, selv om det ikke sidder i regering, stadig væk er et relativt stort parti – fuldstændig har meldt fra.
Vi har en situation, hvor den borgerlige svenske regering har meget store diskussioner.
Nogle partier er imod, nogle måske for, vi ved det ikke rigtigt.
Vi har altså en situation, hvor Sverige ser ud til at ende med heller ikke at ville være med.
Er det så ikke fornuftigt af Danmark og den danske regering allerede nu at melde ud – for at prøve at se, om man kan blive enige – at vi står sammen med de lande, der er skeptiske over for de her meget store overførsler af midler til Sydeuropa; skeptiske over for at binde landenes egne økonomier på en måde, der ikke er hensigtsmæssig.
Ville det ikke være fornuftigt af Danmark, hvis vi skulle varetage danskernes interesser, at bygge bro også mellem skeptikere og tilhængere af mere EU, og at Danmark meldte ud, at nu står vi sammen med de øvrige rige lande, England og Sverige, i stedet for som nu at sige – som jeg hører statsministeren gør – at det, de 17 lande er blevet enige om, er rigtig godt?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-12-14:
Jeg er begejstret for internationalt samarbejde, og jeg kan høre, at ordføreren også er det.
Man synes, man skal arbejde mere sammen med Storbritannien og Sverige på det her punkt.
Men jeg må sige, at i den her sag er det vores opgave at varetage danske interesser.
Danske interesser.
Hvad er forskellen mellem Danmark, Sverige og Storbritannien i den her sag?
Det er, at vi har fastkurspolitik i forhold til euroen.
Så jeg har stor respekt for, at man gerne vil lave internationalt samarbejde med Storbritannien og Sverige, som begge er dejlige, udmærkede lande, men vi skal huske på, hvad der er i dansk interesse i den her sag.
Fordi vi har fastkurspolitikken, har vi nok nogle lidt anderledes interesser end Storbritannien og Sverige, som netop ikke har valgt at have fastkurspolitik.
Derfor synes jeg faktisk, at vi først og fremmest skal tænke på, hvad der er i dansk interesse.
Det var i dansk interesse at blive siddende ved bordet natten mellem torsdag og fredag og sige, at vi gerne vil være en del af den her proces.
Og det er i dansk interesse stille og roligt at vurdere, om der er dele af den her nye aftale, som vi kunne have gavn af at være en del af.
Peter Skaarup (DF), 2011-12-14:
Der er vi så ikke enige.
Det må være i dansk interesse, at vi ikke kommer til at hæfte for den milliardgæld, som de sydeuropæiske lande har sat sig i, og hvis vi forudsætter, at det er en vigtig dansk interesse, er det sådan set ligemeget, om vi har fastkurspolitik eller ej, og så er det ligemeget, hvad regeringens holdning i øvrigt er til EU-spørgsmålet; så må det være i danskernes interesse, at vi står sammen med lande, der ikke er omfattet af at skulle foretage de her store overførsler til Sydeuropa.
Og det er jo så ikke bare Sverige og England, det er jo også Norge og Schweiz, der står helt uden eurosamarbejdet – de rige lande, der har kæmpet en hård kamp for at blive så forholdsvis velhavende og sørger godt for deres befolkninger, som nu kan komme i knibe, hvis der skal foretages de her kæmpemæssige overførsler til Sydeuropa.
Så jeg vil godt opfordre statsministeren til at overveje det her igen, om ikke i virkeligheden det er i danskernes interesse at være skeptisk og stille sig sammen med de lande, der så vil stå stærkere, i stedet for, som jeg hører at man vil gøre det, at stille sig sammen med de 17 lande, der fuldstændig er på vej ud på et vildspor.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-12-14:
Det kan jo være, at hr. Peter Skaarup ved mere, end jeg ved i den her sag, men Danmark er jo ikke blevet bedt om at være med til at hæfte for den gæld, der er i andre lande.
Vi er ikke blevet bedt om at være med i den europæiske lånefacilitet, som i øvrigt nu bliver styrket.
Så jeg undrer mig egentlig lidt over spørgsmålet.
Jeg tror, man skal passe rigtig meget på, at man ikke i Europadebatten opfinder ting, som rent faktisk ikke er sket.
Danmark er ikke blevet bedt om det; Nationalbanken bidrager i form af lån til IMF – en institution, som vi aldrig har tabt en eneste krone på – men Danmark er ikke blevet bedt om at være en del af den lånefacilitet, som nu bliver fremrykket, og som så bliver stærkere.
Så hvad er det egentlig, ordføreren taler om?
Peter Skaarup (DF), 2011-12-14:
Jeg tror da ikke, det kan have forbigået statsministerens opmærksomhed, at der er to ting, som eurolandene nu slås med: Den ene er, at man altså har en række lande, der balancerer på kanten af overhovedet at kunne fortsætte inden for eurozonen og altså bevare euroen; den anden er, at der er behov for at støtte de lande, og at de lande, der indgår i europagten, binder sig selv på en række områder, som måske ikke er hensigtsmæssige.
Altså, det er jo meningen, at vi skal binde os til, at vi maksimalt må have det her strukturelle underskud – det er fine ord –
Det er det, Danmark skal binde sig til, hvis vi indgår aftalen, og derfor er vi med til at lænke os til eurolande, der så i øvrigt er nødt til at bidrage voldsomt til Sydeuropa for at sørge for, at de lande overhovedet kan holde sig flydende inden for eurozonen.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-12-14:
Jeg kan mærke, at vi får en spændende forespørgselsdebat i morgen, men jeg må sige, at jeg overhovedet ikke forstår, hvorfor ordføreren antyder noget, der slet ikke har været diskuteret.
Det har slet ikke været diskuteret, og vi er ikke blevet bedt om, som ordføreren nævner det, at hæfte for de andre eurolandes gæld.
Det skulle i så fald dreje sig om, at vi var blevet bedt om at bidrage til den europæiske lånefacilitet, men det er vi jo rent faktisk ikke, og vi er oven i købet et europlusland, så det har vel ikke noget med det her at gøre.
Jeg tror faktisk, at man skal passe på med, at man ikke roder tingene sammen i den her sammenhæng.
En ting vil jeg sige meget klart og tydeligt: Vi havde ikke varetaget Danmarks interesser – et land med fastkurspolitik i forhold til euroen – hvis vi var gået ud af lokalet og havde markeret, at vi ikke var interesseret i at være med i den videre proces, som Storbritannien gjorde.
Storbritannien sidder nu i nogle voldsomme diskussioner om deres egen tilknytning til EU, deres egen mulighed for interessevaretagelse.
Min eneste interesse i denne sammenhæng er, hvad der er i dansk interesse, og hvordan vi sætter nogle gode, fornuftige rammer om dansk økonomi, og det havde ikke været at følge Storbritannien den nat i Bruxelles.
Erling Bonnesen (V), 2011-12-14:
Hvad er ministerens holdning til indsatspuljen, den såkaldte nedrivningspulje, som støtter nedrivning og renovering i landdistrikterne af faldefærdige huse, og hvorfor fortsættes puljen ikke?
Inger Støjberg (V), 2011-12-14:
Er statsministeren enig i, at det er rimeligt, at Folketinget har mulighed for at spørge uddybende til de udtalelser, som statsministeren fremsætter i Folketinget og ved pressemøder?
Erling Bonnesen (V), 2011-12-14:
Tak for det.
Hvad er ministerens holdning til indsatspuljen, den såkaldte nedrivningspulje, som jo støtter nedrivning og renovering i landdistrikterne af faldefærdige huse, og hvorfor fortsætter puljen ikke?