Frank Aaen (EL), 2007-09-06:
Regeringen prøver at fremstille sig som forsvarer af velfærden, men under det dække er den sammen med Dansk Folkeparti i fuld gang med at ændre den danske velfærd dramatisk.
Man slår knude på sig selv for at få det til at se anderledes ud, men flere og flere af de mennesker, der møder virkeligheden på hospitaler, skoler og plejehjem, kan se, at der er tale om ren og skær gøgl fra regeringens side, og det får man altså ikke mere velfærd af.
Jeg har tidligere i debatten i dag nævnt ændringen inden for sygeplejen, hvor landets rigeste og de med forsikringer nu kan sikre sig en hurtigere og bedre behandling af sygdomme end de, der ikke har råd, og som ikke har eller måske slet ikke kan få en forsikring.
Lad mig nævne: Jo fattigere man er, jo mere syg er man, og jo tidligere dør man. Og jo lavere indkomst man har, jo ringere tænder har man, fordi der på dette område er høj brugerbetaling.
Hvis man har problemer med at betale huslejen, får tænderne jo lov til at vente.
Regeringen har allerede ændret forholdet mellem privatforbrug og offentligt forbrug, øget den mængde penge, vi har til rådighed til privatforbrug, på bekostning af de penge, vi har til at udvikle velfærden, skolerne, ældreplejen og sygehusene, på trods af at danskerne, når de bliver spurgt, siger, at de hellere vil have mere velfærd end mere privatforbrug.
Hvis vi kigger tilbage, kan vi se, at dengang vi opbyggede den danske velfærdsmodel, voksede den andel, vi brugte til den fælles velfærd fra 1948 til 1980, meget hurtigere end det private forbrug.
Det offentlige forbrug blev firdoblet, mens det private blev tredoblet.
Fra 1980 til 2000 blev velfærden konsolideret, og i den periode voksede velfærden og det private forbrug i samme takt.
Men siden denne regering kom til, fra regeringens første finanslov i 2002 og til nu, er det private forbrug vokset dobbelt så hurtigt som det offentlige forbrug, og det er denne udvikling, regeringen vil cementere frem til 2015.
Ja, den foreslår endda endnu en stramning i udviklingen sammenlignet med de seneste år.
Og uligheden vil fortsat blive øget med det asociale skattestop og uddelingen af skattelettelser til de højeste indkomster, til bankerne, olieselskaberne og aktionærerne med mange aktier.
Det er en vridning af økonomien væk fra den fælles velfærd, der foregår, og det fremgår af regeringens egne prognoser i dens 2015-plan.
Når regeringen taler om, at der er afsat en pulje på 10 mia. kr. til mere velfærd, viser forslaget til finanslov, at der ikke er en eneste ny krone til velfærd.
Enten er pengene sparet på andre konti, eller også er de allerede brugt i de såkaldte trepartsaftaler.
Når der prales med 50 mia. kr. ekstra til investeringer i velfærd, er der ikke afsat en eneste krone på forslaget til finanslov.
Og ser vi videre frem, er der ikke tale om en eneste krone mere end det, der allerede i dag er afsat inden for det offentlige.
Der er altså overhovedet ikke tale om noget løft, tværtimod.
Så vil man endda til at købe nye jagerfly for rigtig mange milliarder.
Jeg ved ikke, hvor de penge skal komme fra, men de vil selvfølgelig også gå fra velfærden.
Vridningen fra fælles forbrug til flere private indkøb er netop den ideologi, som statsministeren talte om, med minimalstaten, og det er den ideologi, beskæftigelsesministeren har forsvaret, når han siger: Når man bremser det offentlige forbrug, vil den private sektor løbe fra det offentlige, og der opstår et helt nyt Danmark.
Det er helt på linje med indenrigs- og sundhedsministerens udtalelser om at se skattestoppet som en praktisk genvej til den kurs, hvor vi lader den private sektor vokse mere end den offentlige.
Det er en drejning, det er en vridning, og det er den ideologi, som regeringen støttet af Dansk Folkeparti nu er ved at gennemføre længere frem.
Fra at velfærden skal være for alle, skal velfærden indrettes som en købmandsbutik, hvor de, der har flest penge og har fået de største skattelettelser, kan vælge først og vælge den bedste kvalitet, mens de uden penge og uden skattelettelser må vente og nøjes med en lavere kvalitet.
Nu, da fru Pia Kjærsgaard, Dansk Folkepartis formand, er i salen, har vi jo mulighed for at få en indsigelse, hvis det ikke er en korrekt beskrivelse, jeg giver af den politik, Dansk Folkeparti har hjulpet regeringen til at gennemføre, nemlig stramninger og som følge deraf mere ulighed i samfundet.
Det er et historisk skifte, der er på vej, og det er den vigtigste politiske kampplads i dag: fælles velfærd og mere lighed eller et opdelt samfund, hvor de, der tjener mest, får det markant bedre end dem, der ikke har så mange penge, også når det gælder børnehaver, skoler, ældrepleje og sygehuse, og hvor forskellen på de, der tjener mest, og de, der tjener mindst, vokser.
Allerede for 2 år siden var uligheden på niveau med 1960'ernes ulighed i det danske samfund, og uligheden er vokset siden den opgørelse og vil vokse yderligere med den skatteaftale, som nu er lavet og lagt frem af regeringen og Dansk Folkeparti.
Når nu så mange har haft travlt med at sige tillykke til De Konservative for at have vundet diskussionen, er det jo i den forbindelse rigtigt i forhold til det billede, der blev tegnet i aviserne i et par dage, men ser vi over hele forløbet, er der ikke mere grund til at sige tillykke til De Konservative denne gang end de andre gange, de har lavet skattelettelser, for alle skattelettelser og alle skatteændringer, der er lavet af den her regering, har været med til at betyde, at de rige har fået lavere skat – jo rigere, jo højere lettelse – mens arbejdsløse og pensionister har fået en lang næse.
Statsministeren og miljøministeren rejser til Grønland for at kunne stå på isen, mens den endnu er der.
Men når det kommer til at gøre noget ved klimaproblemerne, er regeringens politik – undskyld mig udtrykket – varm luft.
Enhedslisten har sammenregnet regeringens beslutninger på miljøområdet, siden den her regering kom til, sammentalt nedskæringerne, det var et større arbejde, og sammentalt de få merbevillinger, det var noget nemmere, og når de to tal blev trukket fra hinanden, så var der i alt skåret mere end 2 mia. kr. væk fra miljøområdet.
Og i den sammenhæng er den finanslov, vi diskuterer i dag, meget illustrativ.
I læseletudgaven og reklametryksagen tales der om 0,5 mia. kr. mere til miljøet, men næsten det hele er penge, man arbejder hårdt for aldrig at skulle bruge, for man prøver at få det internationale samfund til at acceptere en højere udledning af klimagasser.
Og vinder regeringen den diskussion, så spares pengene, 450 mio. kr., og de går lige ned i finansministerens kasse, og vi får lov til at forurene videre på et højere niveau.
Taber staten den her sag med det internationale samfund og diskussionen om, hvor meget vi må have lov at forurene, så skal pengene bruges til at købe tilladelser til mere forurening.
Men hverken i den ene situation eller i den anden situation vil de penge på nogen måde komme til at gavne klimaet.
Der er intet tilbage til miljøet – kun tomme ord.
Det er en sådan politik, Enhedslisten vil ændre og vil ændre så hurtigt som muligt, helst ved et snarligt valg, der giver en ny regering, hvorefter vi vil arbejde for mere fælles velfærd, mere lighed og bedre miljø.
Vi har lagt vores forslag til en anden finanslov frem med flere penge til kommunerne og regionerne, mere til de lavest lønnede i den offentlige sektor, men selvfølgelig også andre med lav indkomst, arbejdsløse, pensionister og studerende; mere vedvarende energi og omlægning til økologi; flere penge til uddannelse og forskning; en retfærdig globalisering med højere bistandshjælp; en mere retfærdig handel med beskyttelse af arbejdstagerne, så ingen bliver syge af de varer, de køber.
Vi så jo, hvordan indiske arbejdere gik rundt i gift til knæene for at sikre farvede håndklæder til Jysk.
Og selvfølgelig, kan jeg tilføje, er alle de forslag, vi er kommet med, fuldt finansieret.
Der tjenes rekordmange penge på olien i Nordsøen, i år mere end 50 mia. kr., hvoraf vi nemt kan hente ca. 30 mia. kr. ekstra i forhold til det, som staten budgetterer med.
Vi foreslår også en pensions- og indkomstreform.
For 56 mia. kr. kan man hæve folkepensionen til 13.000 kr. om måneden, man kan hæve efterlønnen, førtidspensionen og understøttelsen til ledige, hæve uddannelsesstøtten, hæve indkomsterne for alle dem, der har mindst.
Det vil være et stort løft og være med til at skabe større lighed i samfundet.
Og kun de allerrigeste spekulanter vil tabe på det.
For andre, der sparer op til ekstra pension, er konsekvenserne til at overse
De mister med forslaget skattefradrag, så der kommer færre penge ind på deres konto, sådan er det.
Til gengæld er opsparingen skattefri, når den hæves.
Vi foreslår en højere selskabsskat.
Vi foreslår, at de multinationale selskaber, der i dag er nulskatteydere, selvfølgelig skal betale skat.
I det hele taget er der efter vores opfattelse penge nok.
Der er også hænder nok.
Der er ikke alene fortsat mange arbejdsløse, der kan uddannes, hvis der er brug for det, der er samlet set 700.000 i den arbejdsdygtige alder, der ikke er i arbejde.
En stor del af dem er dagpengemodtagere, aktiverede og modtagere af ledighedsydelser, som umiddelbart kan inddrages, og deltidsansatte, der kan tilbydes fuld tid, hvis man ønsker det, og man kan på den måde sikre mere arbejdskraft.
Andre er nedslidte og er gået på førtidspension eller efterløn og kan som hovedregel ikke – og skal heller ikke – tilbage i arbejde.
, altså 700.000 i den arbejdsdygtige alder, der ikke er i arbejde, peger på et andet problem, der skal løses.
Vi må stoppe med, at titusinder hvert eneste år skubbes ud af arbejdsmarkedet, fordi de ikke har den rigtige uddannelse eller er slidt ned.
Det kan gøres ved bedre uddannelse, det kan gøres ved at forbedre arbejdsmiljøet.
På den måde kan man få flere hænder f.eks. inden for velfærdsområdet, hvor alt for mange mennesker jo i dag slides op, fordi de har for stort et arbejdspres.
Hvis det er sådan, at man ansætter flere, så kunne flere af dem holde ud at arbejde længere tid.
Man skal give mulighed for nedsat arbejdstid.
I det hele taget skal man give bedre vilkår, så flere kan holde til at blive i længere tid på arbejdsmarkedet.
Vi ønsker bedre vilkår i stedet for regeringens asociale fattigdomsskabende politik med, at bare man pisker de arbejdsløse, skærer ned på ydelserne, så kommer flere i job.
Vores plan er at sikre mere end 100.000 flere mennesker i arbejde ved at give bedre muligheder og ved at give bedre vilkår.
Der er penge nok, og altså vel at mærke, som man måske lagde mærke til, uden at sætte skatten op på almindelige indkomster – tværtimod, almindelige indkomster skal have lettelser.
Og der er hænder nok, bare man behandler menneskerne ordentligt.
Vi flytter ikke bare rundt på et par milliarder kroner eller nogle små procenter, nej, vi peger på, at Danmark kan ændres i en helt anden retning end den, regeringen står for, den retning, som hedder velfærd til alle, hundrede procent vedvarende energi, global retfærdighed og et opgør med uligheden.