runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-15:
Det er jo helt klart, at vi skal se på rammebetingelserne for at drive virksomhed i Danmark.
Det er vores hovedforpligtelse, at der kan findes private virksomheder her i Danmark.
Det er jo også derfor, jeg bliver ved og bliver ved og bliver ved at se på, hvad det er, oppositionen foreslår.
Vi konsoliderer økonomien, så der er troværdighed omkring økonomien på de internationale finansmarkeder.
Hr. Steen Gade vil kunne se, at rentespændet til Tyskland er meget lille.
Det er jo derfor, at det svar, som hr. Villy Søvndal og fru Helle Thorning-Schmidt leverer, med højere skatter, højere gæld vil føre til yderligere tab af arbejdspladser, for der vil ikke være troværdighed internationalt omkring Danmarks økonomi.
Det er det da heller ikke.
Men det er jo en af vores hovedprioriteter, at vi skal have flere ind på ungdomsuddannelserne, og at vi skal flere ind på videregående uddannelser.
Det er faktisk det, vores bestræbelser går på, og derfor har vi jo friholdt kompetencegivende uddannelser og har set mere på nogle af de områder, hvor der ikke er en kompetencegivende uddannelse.
Så jeg mener faktisk, at vi har det som en hovedprioritet.
Det er jo det, vi arbejder for, og det er dér, vi har en målsætning om 50 pct. på de videregående uddannelser og 95 pct. på ungdomsuddannelserne.
Christine Antorini (S), 2010-12-15:
Det er jo en dejlig nem og behagelig måde at undgå at svare på det, der bliver spurgt om, ved at hive standardteksten frem, som jeg nu hører finansministeren sige en gang til.
Jeg hørte den også før, og det er det samme, som undervisningsministeren har sagt, når vi har haft debatterne om det.
Det, vi spørger om, er jo helt konkret de nedskæringer, som vi har skullet stemme om i forbindelse med en række områder på uddannelsesområdet.
Jeg nævnte fire af de områder, som vi har siddet med her, der summer sig op, og ligesom fru Margrethe Vestager ikke turde, tør jeg heller ikke lave det samlede regnestykke her for åbent tæppe, og derfor har jeg henvist til fire konkrete forslag, hvormed der bliver skåret ned på voksen- og efteruddannelsesområdet og transporten til unge.
Hvordan kan finansministeren stå og sige, at der ikke bliver skåret ned, når det er det, vi stemmer om?
Julie Rademacher (S), 2010-12-15:
Økonomiske realiteter er præcis noget, der bekymrer helt almindelige danskere, der hver måned skal sidde og få husholdningsbudgettet til at gå op.
Mens jeg nu hver måned indkasserer skattelettelser på kontoen, kan min søster, der er studerende, og min mor, der passer børn, bare konstatere, at de har færre penge til sig selv hver måned.
Det er en økonomisk realitet derude, uden for Christiansborg.
Men jeg vil gerne tilbage til noget andet, for finansministeren siger, at alt er i spil.
Kan vi i dag få en garanti for, at man ikke vil røre ved efterlønnen, når man netop til foråret vil lave 2020-planen?
Det er meget nemt at svare ja eller nej på.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-15:
Heldigvis er det jo sådan, at langt de fleste ledige har en kort ledighedsperiode.
Den anden bekymring er ungdomsledigheden.
Det, at du får en skæv start på dit arbejdsliv ved at gå arbejdsløs i lang tid, er selvfølgelig et problem, men for begge gruppers vedkommende viser de danske tal, at vi ligger meget lavt, og vi ligger under alle omstændigheder, vil jeg sige til hr. Eigil Andersen, lavere end under nogen periode under Nyrupregeringerne, og det på trods af, at vi har haft den største økonomiske krise siden anden verdenskrig.
Det er da et meget, meget fornemt resultat, og jeg vil henvise til de tabeller, der er i Økonomisk Redegørelse, hvor hr. Eigil Andersen også kan se, hvordan det er gået i andre lande, og hvordan Danmark ligger placeret.
Med hensyn til langtidsledighed er vi dem i EU, der har den laveste, og det er på trods af den økonomiske krise, som er den største siden anden verdenskrig.
Jeg vil sige til fru Christine Antorini, at de samlede udgifter er steget, men at der så selvfølgelig sker det, at man nogle steder sparer og andre steder tilfører penge.
Men fru Christine Antorini vil kun diskutere de steder, hvor der spares.
Det billede, der hele dagen i dag er blevet givet af det, er, at vi har skåret massivt ned på undervisningsområdet, og her er svaret bare, at vi bruger 2 mia. kr. mere i 2011 end i 2010 på undervisningsområdet, og derfor er det jo ikke nogen nedskæring, men der sker da nogle omprioriteringer.
Jeg ved da, at den der AKF-undersøgelse, der blev lavet for et par år siden, taler om besparelser.
Det viste sig jo, at det dækkede over nogle omprioriteringer, hvor man tog ting fra et område og førte over til et andet område, og så talte man bare om besparelser.
Men det er jo ikke nedskæringer, vil jeg sige til fru Christine Antorini.
Maja Panduro (S), 2010-12-15:
Mens vi nu står her og debatterer den genopretningspakke og de besparelser, som ifølge vores statsminister skulle sørge for, at regningen nu er betalt, så hører vi jo samtidig, at der er mere på vej.
Regeringen vil lancere sin 2020-plan i foråret, og i den forbindelse begynder det så nu igen med rygter og raslen med sabler hos nogle af de partier, som lader til at mene, at afskaffelsen af efterlønnen er svaret på alle spørgsmål i denne verden.
I den seneste uge har vi oplevet De Konservative, finansministerens regeringspartner, igen være ude med deres ønske om at afskaffe efterlønnen og også en ytring om, at det skulle man nok få gjort, også selv om det ikke kom med i 2020-planen.
Men i går på statsministerens pressemøde skete der jo så det, at statsministeren sådan set ikke rigtig ville svare på, om efterlønnen er i spil i 2020-planen.
Det synes jeg nok at man skylder de mennesker, som er på efterløn, og de mennesker, som kan få brug for at komme på efterløn, et meget klart svar på her fra landets finansminister.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-15:
Jeg vil godt lige sige, at jeg i min tale før jo nævnte, at vi lavede et kasseeftersyn i februar-marts måned, der viste, hvad udfordringen var indtil 2015.
Vi har sagt, at vi i det nye år vil levere et nyt kasseeftersyn.
Når vi kender statsregnskabstallene for 2010, kan vi begynde at lave en 2020-plan, og når vi ser, hvor stor udfordringen er, så vil vi selvfølgelig tage stilling til, hvad der skal ind i den plan.
Men vi ved jo ikke på nuværende tidspunkt, hvad udfordringen er, og derfor er der ingen grund til, at jeg skal stå her og tage stilling til nogen af de spørgsmål.
Hvad angår efterlønnen, har jeg ikke andet at føje til end det, jeg har sagt de sidste mange år.
Maja Panduro (S), 2010-12-15:
Det var jo et svar, der om muligt var endnu mere uldent end det, som statsministeren gav i går på sit pressemøde.
For på den ene side siger finansministeren: Det kan vi overhovedet ikke tage stilling til, førend vi har lavet det her såkaldte kasseeftersyn; vi ved intet før da.
På den anden side siger finansministeren: Jeg har ikke andet at sige om det end det, jeg har sagt de seneste år.
Så vil jeg gerne bede finansministeren om at gentage, hvad det var.
Jeg synes, det er helt urimeligt, at man nu igen vil så tvivl om menneskers livsgrundlag.
Det er da ikke så svært at svare ja eller nej til det.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-15:
Jeg vil bare sige, at vi jo fremlægger en 2020-plan, når vi har det talmateriale, der skal til, for at vi kan vise, hvad udfordringen er indtil 2020.
Som jeg har redegjort for over for fru Margrethe Vestager, løser vi de her udfordringer, og vi har siden februar måned, hvor udfordringen viste sig at være på 31 mia. kr., tacklet det med hensyn til de godt 27 mia. kr.
Så vi skal også nok inden for den nuværende ramme tackle den udfordring, og så må vi jo se, hvad den er frem til 2020.
Men det vil vi kunne vende tilbage til i det nye år.
Julie Skovsby (S), 2010-12-15:
Ja, det kan vi jo kun forstå på den måde, at alt åbenbart er i spil, når vi næste år skal til at opleve ikke blot nulvækst, men altså allerede fra årsskiftet opleve minusvækst.
Vi skal jo helt tilbage til Poul Schlüters tid i 1990 for at finde en tilsvarende udvikling i det offentlige forbrug.
Men jeg vil gerne tilbage til at tale om, hvad den her nulvækst, vi har haft i kommunerne i 2010, egentlig betyder, for børnefamilierne kender jo i den grad til, hvad det betyder.
Vi har jo begreber som lukkedage, men også lukkeuger er blevet indført.
Halvdelen af kommunerne vil sætte prisen op på skolefritidsordningen, og småbørn oplever vi bliver flyttet fra vuggestuen eller dagplejen op i børnehaven i en alt, alt for tidlig alder, nemlig når de er under 3 år.
Jeg vil gerne stille ministeren et spørgsmål: Hvad betyder det her for det private erhvervsliv?
Når finansministeren skubber ansvaret fra sig, skubber ansvaret nedad til kommunerne, til byrådsmedlemmerne, kan jeg ikke lade være med at tænke på, hvordan det må være i dag at være medlem af et byråd og være medlem af partiet Venstre.
Men tilbage til, hvad det her har af konsekvenser for børnefamilierne.
Nogle andre, som regeringen plejer at lytte til, nemlig Dansk Arbejdsgiverforening, har været ude at sige, at de her voldsomme besparelser, som rammer især børnefamilierne, har store konsekvenser for det private erhvervsliv.
Det koster på bundlinjen.
Det er det, som Dansk Arbejdsgiverforening siger.
Er finansministeren enig med Dansk Arbejdsgiverforening i, at de her besparelser koster dyrt for det danske erhvervsliv?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-15:
Vi er også optaget af lukkedagene, og det er derfor, vi har lavet en aftale med kommunerne om, hvordan de her lukkedage skal være.
Vi har kompenseret kommunerne for det, og det er klart, at hvis man ikke fra kommunernes side lever op til den aftale, ja, så vil vi naturligvis tage det op, men vi har kompenseret kommunerne over bloktilskuddet ud fra den aftale, vi har lavet om at begrænse de her lukkedage og lægge dem på nogle bestemte tidspunkter.
Hvis det derfor udvikler sig uheldigt – og jeg er jo sådan set enig i, at erhvervslivet ikke kan være tjent med, at så lukker den ene institution den ene gang og den anden institution den anden gang – så vil vi naturligvis holde øje med det og følge med i det.
Eigil Andersen (SF), 2010-12-15:
Det er en understrøm af frygt for fremtiden, nemlig i de familier, hvor mor eller far er arbejdsløs.
De er bange for, at de skal gå fra hus og hjem, fordi den her regering støttet af Dansk Folkeparti har forkortet dagpengeperioden fra 4 til 2 år, og når de 2 år er gået, hvad så? Er man nødt til at gå fra hus og hjem, ender det med, at familien bliver splittet?
Det er frygten.
De familier undrer sig også over, hvordan – som finansministeren siger – at den kortere dagpengeperiode forøger beskæftigelsen.
Regeringen påstår jo, at halveringen af dagpengeperioden vil føre til, at der bliver oprettet 13.000 nye stillinger.
Hvordan skal det dog komme til at ske?
Hvordan kan det gå til, at en virksomhed, som i dag har 100 medarbejdere, pludselig skulle få brug for 105 medarbejdere, altså 5 mere, fordi dagpengeperioden er sat ned fra 4 til 2 år?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-15:
Det er meget sjældent, at jeg giver hr. Østergaard noget, men hr. Morten Østergaard fra Det Radikale Venstre svarede jo meget fremragende på det spørgsmål fra hr. Frank Aaen eller fra fru Line Barfod tidligere på dagen.
Det har jo noget at gøre med, at menneskers søgeadfærd ændrer sig, og det burde hr. Eigil Andersen som arbejdsmarkedsordfører jo vide alt om.
Men hvis hr. Eigil Andersen kigger på tallene, så er det, der jo altid er frygten, at langtidsledigheden bider sig fast, og at ungdomsledigheden bider sig fast.
Og hvis hr. Eigil Andersen går ned og ser på tallene, så tyder ingen af dem på, at det har bidt sig fast.
Under alle omstændigheder er tallene for langtidsledighed og for ungdomsledighed lavere, end de var under nogen periode under Nyrupregeringen.
Det er jo en af de bedrifter, som det er lykkedes den her regering at gennemføre, nemlig at vi på trods af krisen har kunnet holde disse ledigheder nede.
Hr. Eigil Andersen ved jo også som arbejdsmarkedsordfører, hvor stor en jobomsætning der er.
Og der vil jeg sige, at vi klarer os rigtig godt.
Eigil Andersen (SF), 2010-12-15:
Jamen her vil jeg så sige, at det går rigtig dårligt, for antallet af langtidsledige er stærkt stigende for øjeblikket, og det samme gælder også med ungdomsarbejdsløsheden, det viser de nyeste tal.
Hvis man skal ændre søgeadfærd, som det så smukt bliver formuleret her fra finansministerens side, så forudsætter det, at der er noget at søge, altså nogle ledige job, og det er der jo ikke.
Vi har 170.000 arbejdsløse, dem i den officielle statistik plus dem, der er i aktivering, der ikke tæller med i statistikken.
Men antallet af stillinger eksempelvis på Jobnet er jo mellem 5.000 og 8.000, så det forslår jo som en skrædder i helvede rent ud sagt.
Derfor kan det jo ikke have sin rigtighed, at fordi man forkorter dagpengeperioden til 2 år, så fører det pludselig til, at en privat arbejdsgiver har brug for flere medarbejdere.
Jeg kan simpelt hen ikke se, hvordan det skulle foregå, og befolkningen kan selvfølgelig sagtens gennemskue, at det her er politisk svindel.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-15:
Jeg vil gerne sige, at vi ikke har forlangt, at kommunerne skal spare en eneste krone.
På trods af at der er så mange til stede fra S og SF i dag, er der ingen, der har kunnet nævne ét spareforslag.
Vi har en ting, som vi forlanger.
Det forlanger vi af os selv, og det forlanger vi af andre, og det er, at man overholder de aftaler og de budgetter, man indgår.
Kommunernes budgetter for 2009, for 2010 og for 2011 er historisk høje.
Så er det jo rigtigt, at der er nogle kommuner, der ikke har kunnet styre deres udgifter, og der bliver selvfølgelig en tilpasning til det.
Andre kommuner har kunnet styre deres udgifter.
Nogle regioner, f.eks. i Sydjylland, kan styre deres økonomi.
De fire socialdemokratiske regioner kan ikke styre deres økonomi, og sådan er det jo så forskelligt.
Men vi har ikke pålagt nogen besparelser, vi har tilført regionerne 2 mia. kr. mere, og vi har sikret, at kommunerne kan opretholde det høje niveau og deres budgetter.
Margrethe Vestager (RV), 2010-12-15:
Men så må finansministeren jo også være enig med mig i, at politikken ikke er uansvarlig eller noget i den stil, men at den med finansministerens egne ord ikke lever op til at være anstændig, for alle de eksempler, som finansministeren lige har givet, er jo ikke noget, som er blevet varslet eller konkretiseret eller fremlagt eller sat på dagsordenen før et valg.
Det krav, som finansministeren stiller til andre, har finansministeren jo ikke selv opfyldt, og finansministeren er ikke i nærheden af at gøre det, som finansministeren mener – og jeg citerer – at enhver anstændighed tilsiger, nemlig at fortælle vælgerne, hvordan de sidste milliarder så skal hentes.
Hvor er det henne, spørger jeg finansministeren.
Hvad er det, vi kan vente?
For jeg vil godt skyde på, at når man går tilbage og ser på finansministerens svar vedrørende dagpengereformen, jobplanen, og om, hvor alle de mange milliarder kommer fra, så er det ikke noget, der konkret er varslet i god tid.
Det krav, som finansministeren stiller til andre, stiller finansministeren ikke til sig selv.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-15:
Hvis jeg lige skal gøre historikken op, synes jeg faktisk, at den er på regeringens side.
Den oprindelige udfordring i 2007, da vi lavede 2015-planen, var en udfordring strukturelt på 14 mia. kr. Så gennemførte vi i 2009 skattereformen, og vi gennemførte i 2008 en jobplan, som gav de 7 mia. kr.
Så var der en udfordring på 7 mia. kr. tilbage til 2014.
Som jeg sagde før, laver vi jo et kasseeftersyn en gang imellem, og det gjorde vi så tidligt på foråret.
Det viste, at krisen havde slået os ud af kurs økonomisk set, og udfordringen var så 31 mia. kr. strukturelt i 2015.
Jeg kan så 10 måneder senere konstatere, at af de 31 mia. kr., som udfordringen var, har vi nu løst 26 mia. kr. med genopretningspakken inklusive dagpengereformen.
Vi har fremlagt en SU-reform og en førtidspensionsreform, som giver 1,250 mia. kr. i holdbarhed til 2015 – det giver 3-4 mia. kr. på længere sigt – og det vil sige, at udfordringen fra nu af og til 2015 er på 3,750 mia. kr.
Men, vil jeg sige til fru Margrethe Vestager, på 10 måneder løste vi altså 27 mia. kr., så jeg er rimelig fortrøstningsfuld, med hensyn til at vi i løbet af de næste 4 år kan finde de 3,750 mia. kr., som udestår.
Per Ørum Jørgensen (KD), 2010-12-15:
Hvis S og SF har lagt den strategi, at de vil sige til omverdenen, at S og SF's pointsystem ikke gør folk op i nytteværdi, så tror jeg, at det er en lidt farlig kurs at slå ind på.
For hvis principperne bag det pointsystem, som S og SF foreslår – og sådan tolker jeg det – er de samme som VKO’s pointsystem, er det jo principielt at gøre folk op efter nytteværdi.
Så kan man altid kigge på pointene.
Skal man have en vis uddannelse for at komme ind i Danmark?
Så er det da at gøre folk op i nytteværdi.
Vi har en holdning til det, og den går ud på, at vi mener, at familier skal have lov til at blive i Danmark, hvor vi så stiller nogle krav om, at folk får nogle danskfærdigheder osv.
Det er vores udgangspunkt til det.
Men må jeg ikke bare sige, at vi også oven i købet har kontaktet gruppeformændene for at se, om vi kunne finde fælles fodslag i udlændingepolitikken.
De eneste, vi kan lege med der, er De Radikale.
Der er bare forskel på pointene, det er det eneste.
Mogens Jensen (S), 2010-12-15:
Jeg må sige, at det jo nærmest var rørende.
Vi sad vel stort set alle sammen og fik tårer i øjnene, da vi hørte hr. Per Ørum Jørgensens fremlægning af sig selv som den barmhjertige samaritaner, der nu har reddet julen for de svageste i vores samfund, og han listede jo forskellige ting op i den forbindelse.
Kan hr. Per Ørum Jørgensen så ikke tilkendegive og stå ved, at han både som medlem af Det Konservative Folkeparti og nu også som kristendemokrat bakker op om en regering, der har sørget for, at vi aldrig har haft mere fattigdom i Danmark, hvor der blevet 26 pct. flere fattige børn, hvor der i dag er 200.000 danskere, der lever for under 100.000 kr. om året, og hvor vi har et rekordstort antal familier, der bliver sat ud af deres boliger.
Er det det, hr. Per Ørum Jørgensen forstår ved at vise social ansvarlighed?
Og er det ikke rigtigt, at hr. Per Ørum Jørgensen har støttet en politik, der har ført til den situation i dag, at vi har det største antal fattige nogen sinde i Danmark, herunder altså 26 pct. flere fattige børn?
Per Ørum Jørgensen (KD), 2010-12-15:
Nu kan jeg tolke hr. Mogens Jensens spørgsmål hen i retning af, at man har sådan meget, meget store forventninger til Kristendemokraterne i forhold til, hvad vi kan levere med ét mandat.
At vi kunne ændre på fattigdomssituationen med ét mandat, er måske at skyde lidt over målet.
Jeg ved ikke rigtig, hvad Socialdemokraterne har gjort i forhold til at forbedre den situation.
Jeg kan ikke se et eneste konkret initiativ fra Socialdemokraternes side, hvor det betyder noget, hvor det ikke bare er snak.
Jeg vil bare sige, at det, vi har gjort konkret, er, hvis folk vil på Natcafé Nørrebro, hvis man vil besøge Varmestuen i Slagelse, hvis man vil besøge Den Blå Paraply i Randers, som er et værested, Den Blå Socialcafé i Hjørring, Perlen i Nykøbing Mors, Café Vita i Gellerup, Center for Seksuelt Misbrugte i Odense, som er institutioner, der ligger i socialdemokratisk ledede kommuner, og som er ved at blive lukket ned, at vi så sørger for, at døren er åben, og det er da meget, meget konkret for de mennesker, der frekventerer de steder.
Mogens Jensen (S), 2010-12-15:
Så er det fint, at hr. Per Ørum Jørgensen kan sikre noget støtte til nogle institutioner, og det bakker vi jo alle sammen op om, men det er jo symptombehandling – det er symptombehandling.
Vil hr. Per Ørum Jørgensen være med til virkelig at afskaffe det, der skaber fattigdom i det her land, så er det at afskaffe kontanthjælpsloftet, så er det at afskaffe starthjælpen.
Det er jo det, der kaster familier ud i fattigdom i det her land.
Vil hr. Per Ørum Jørgensen ikke give mig ret i, at det er fint at lave symptombehandling, men dér, hvor det virkelig gælder, er at få taget fat om de grundlæggende faktorer, til at der bliver skabt fattigdom, og der har hr. Per Ørum Jørgensen ikke rykket en eneste tøddel i sin indsats ved de her finanslovforhandlinger, selv om han havde den afgørende stemme.
Per Ørum Jørgensen (KD), 2010-12-15:
Jeg er nødt til at hjælpe hr. Mogens Jensen i forhold til at læse det politiske og parlamentariske spil, for det var ikke den afgørende stemme.
Liberal Alliance har hele tiden været klar, så sent som da der var tvivl om de her skrotbiler, og i den diskussion sagde hr. Simon Emil Ammitzbøll så sent som i forrige uge, at de havde tre krav, og at regeringen bare kunne ringe.
Det illustrerer jo, at Liberal Alliance var klar til at gå ind og sikre regeringen et flertal, hvis bare man fik sine 3 mia. kr. i skattelettelser.
Så kan det godt være, at hr. Mogens Jensen har en interesse i at få det her til ikke at betyde noget og ikke se betydningsfuldt ud, men jeg tror bare, at for den hjemløse eller den misbruger eller den sindslidende, som har sin faste gang på et af de her væresteder, betyder det noget.
Det kan også være i Gullestrup, det sted, hvor hr. Mogens Jensen er stillet op, hvor jeg selv har været ude for nylig og faktisk talt med beboere, som græd, da de fik at vide, at det skulle lukkes.
Nu bliver det så også reddet, og folk får mulighed for at få en tålelig hverdag og få hjælp og omsorg der.
Så kan man bare kalde det symptombehandling.
Prøv at tage ud til sådan et værested og sig til de mennesker, der frekventerer det, at det bare er symptombehandling.
Nej, det betyder noget konkret i deres hverdag, og det tror jeg vi er enige om.
Peter Westermann (SF), 2010-12-15:
Jeg kan oplyse hr. Per Ørum Jørgensen om, at det system, vi har foreslået, ikke gør mennesker op i nytteværdi.
Men lad nu det ligge.
For hr. Per Ørum Jørgensen siger, at han har valgt at søge indflydelsen.
Jeg kan forstå, at den indflydelse har betydet, at man altså har været nødt til at stemme for det her pointsystem, men også, at man senere ikke vil stemme for et ændringsforslag, der vil fjerne de fattigdomsskabende ydelser, som den her regering har indført, altså loftet over kontanthjælpen og 450-timers-reglen og starthjælpen, som Kristendemokraterne jo ellers hævder at være inderligt imod.
Men det har man også givet køb på.
Hvad har man så fået igen?
Jeg sad og lyttede efter, da ordføreren var ved det punkt i sin tale, og jeg har kigget efter også i pressen og noterer mig, at det, man har fået, er en allerede planlagt motorvej mellem Herning og Holstebro.
Den var allerede meldt ud, før finanslovforhandlingerne begyndte.
Og man har fået et center for kystturisme, en slags museum.
Derfor undrer det mig, at Kristendemokraterne stiller sig tilfreds med at få sig et museum.
Det kan måske være meget godt at sikre et partis eftermæle med et museum, men det er måske lidt lidet ambitiøst, når man sidder med det absolut afgørende mandat i en finanslovforhandling.
Så hvad er det, man har fået igennem, der er så væsentligt, at man vil give køb på to centrale mærkesager, nemlig omkring et pointsystem og fattigdomsskabende ydelser?
Morten Østergaard (RV), 2010-12-15:
Jeg blev lidt forundret, da hr. Anders Samuelsen ved en tidligere lejlighed under debatten her i salen kort meddelte, at det var fejlagtigt at antyde, at de havde det afgørende mandat.
Nu kan jeg så forstå på hr. Per Ørum Jørgensen, at det også er en misforståelse at mene, at hr. Per Ørum Jørgensen og Kristendemokraterne havde det afgørende mandat.
Jeg vil så bare som en serviceoplysning meddele, at hvis ingen ligesom havde bidraget til den finanslov, som man på en eller anden måde er meget utilfreds med, så var den faldet og regeringen gået af.
Og derfor vil jeg bare sige til hr. Per Ørum Jørgensen, at når man lægger det halvfemsindstyvende mandat til bl.a. et pointsystem, har man altså ansvaret for hele pakken.