runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-24:
I forhold til det sidste må jeg simpelt hen forundres.
Nu har jeg netop citeret fra forligsteksten, hvor det meget klart fremgår, at partierne, der indgik forliget, har forholdt sig til hele det her tema og meget nøje har beskrevet, hvordan og hvorledes man syntes man skulle takle overgangen fra det at være under 65 år til at blive over 65 år og folkepensionist.
Det fremgår meget klart af forligsteksten, og derfor kan det ikke komme som nogen overraskelse for hr. René Skau Björnsson, medmindre han overhovedet ikke har forberedt sig inden fremsættelsen af det her lovforslag.
Og der har jeg da en forventning om, at Socialdemokraterne ønsker at stå ved det forlig og dermed også vil tage tingene i den rigtige rækkefølge, nemlig at nu kommer redegørelsen, og så tager vi en diskussion om de forskellige elementer, der indgår.
Så ved jeg ikke, hvad det er, hr. René Skau Björnsson hentyder til i forbindelse med tempoet for lovforslagene, der bliver fremsat fra socialministerens side.
Jeg ved ikke, om der er nogle eksempler på en langsommelighed, som har irriteret hr. René Skau Björnsson.
Faktisk møder jeg normalt det modsatte her i salen, nemlig at jeg har for travlt, at det skal gå for stærkt, og at nogle synes, at man i hvert fald fra nogle politikeres side måske skulle trække den lidt, fordi socialministeren nemlig har travlt med at løse de problemer, der opstår.
Hans Andersen (V), 2007-04-24:
Som socialministeren redegjorde for, går det her lovforslag, L 132, jo ud på, at personer, der er berettiget til merudgiftsydelse, når de overgår til folkepension, fortsat skal kunne bevare denne merudgiftsydelse.
Dette konkrete lovforslag kan Venstre ikke støtte op om.
Så må man jo sige om økonomien i det her lovforslag, at det jo for det første år er skitseret, at det vil koste 5 mio. kr., men der er jo ikke skitseret, hvad det vil betyde på sigt.
Det er jo nok ikke ubetydelige midler, 1 mia. kr. er nævnt, hvis man tænker mange år frem.
Så synes jeg, at jeg gerne vil understrege, at Venstre står ved det forlig, der er lavet.
Det vil jeg gerne holde fast i, og det synes jeg skal være udgangspunktet for en kommende drøftelse af, hvad vi kan gøre med hensyn til førtidspensionsreformen.
Derfor kan vi i dag ikke støtte dette lovforslag.
Da den konservative ordfører ikke kan være til stede, skal jeg hilse og sige, at De Konservative heller ikke kan støtte lovforslaget.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-24:
Jamen jeg vil gerne gentage endnu en gang, at sådan som merudgiftsydelsen er udformet, sådan som vi har indgået et forlig, er den knyttet til den erhvervsaktive periode og har været ment som en kompensation, der kunne indtræde i forbindelse med aktiviteter i den erhvervsaktive alder.
Og det hele ændrer ikke ved, at Socialdemokraterne nu har fremsat et forslag gående på et element, der indgår i det forlig, vi har om førtidspensionsreformen, og som vi netop skal til at drøfte nærmere, når vi får redegørelsen.
René Skau Björnsson (S), 2007-04-24:
Jeg vil gerne sige tak for en spændende debat om det her lovforslag.
Jeg er glad for, at der, sådan som jeg hørte det, er bred opbakning i Folketinget til, at vi kan sikre, at børn og unge med et handicap får mulighed for ledsagelse, allerede fra de er 12 år.
For unge med et handicap har selvfølgelig det samme behov som deres jævnaldrende for at kunne bestemme over deres liv, danne venskaber, afprøve grænser osv., og her skal mor og far ikke altid stå på sidelinjen.
Når man husker tilbage på sine egne unge dage, kan man jo godt sætte sig ind i, at det ikke lige er så fedt at have far med til sodavandsklassefest i 7. klasse, have mor med ind og se sit favoritfodboldhold spille på stadion om søndagen, for ikke at tale om at få bedstemor til at ledsage en over til vennerne efter skole, når man går i 7. klasse.
Efter § 45 i lov om social service ydes der ledsageordning til unge mellem 16 og 18 år, hvis de er ude af stand til at færdes alene på grund af en betydelig og varigt nedsat fysisk eller psykisk funktionsevne.
Ledsageordningen kan man få i op til 15 timer pr. måned.
Så selv om omfanget af ledsagelsen ikke er overvældende, indeholder den dog en vis mulighed for selvstændige aktiviteter uden afhængighed af venner, bekendte eller familie, og netop for unge mennesker i denne aldersgruppe er friheden til at færdes efter eget valg efter vores mening af uvurderlig betydning.
Det gælder også for de 12-15-årige.
Ikke mindst i betragtning af, at målgruppen netop omfatter børn og unge med en betydelig og varigt nedsat funktionsevne, der i forvejen er begrænset i deres bevægelsesfrihed, så eksisterer der en betragtelig risiko for, at de unge mennesker ikke frigør sig fra forældrene, hvilket er til skade for udviklingen af deres sociale færdigheder og deres mulighed for at klare sig selv, når de bliver voksne.
Med forslaget ønsker vi altså at medvirke til, at også 12-15-årige får mulighed for at udvikle deres selvstændighed, forme deres liv uden afhængighed af forældrene.
Det vil være en god investering i de unges fremtid, slutter de.
Det synes jeg er rigtig godt, og sluttelig vil jeg sige, at jeg er glad for, at alle partier i Folketinget – næsten alle, undtagen Dansk Folkeparti, der vil gå så langt som til at sige, at intentionerne er gode – siger, at det her vil man se på i efterårets forhandlinger om satspuljen.
Det synes jeg er en rigtig god udgang på det her lovforslag.
Pernille Frahm (SF), 2007-04-24:
Vi vil også sige tak for, at Socialdemokraterne er kommet med det forslag.
Vi kunne sådan set godt selv have fundet på at fremsætte noget tilsvarende, så vi støtter det absolut.
Jeg synes da i øvrigt, det er en meget god idé at få set på, hvorfor så få benytter den allerede eksisterende ordning, og få nogle bud på en måske mindre bureaukratisk tilgang til det, eller hvad der nu skal til, for at de unge virkelig får glæde af det.
Men at bruge det, at få anvender den eksisterende ordning, som et argument for ikke at udvide ordningen til også at være tilgængelig for andre, synes jeg er noget sært noget, for det må vel stadig væk være vores opgave at sikre, at den enkelte får en bedre tilværelse trods sit handicap.
Jeg synes også, man måske mangler at lytte til, hvad nogle af de her unge selv har sagt.
Muskelsvindfonden har lavet en undersøgelse og spurgt de 11-19-årige, og de siger, at det ville de da muligvis anvende.
De kan i hvert fald godt forestille sig en masse ting, de ville bruge det til.
Forslaget omfatter helt ned til de 12-årige.
De siger sådan nogle ting med, at de godt kunne tænke sig at have en, der ville gå med dem, hvis der var en fest i klubben en aften, eller gå med til spejder, til ridning eller på shopping, tage med på ture i weekenden og sådan nogle ting der, hvor man måske også som 12-årig har brug for at have et liv, der er ens eget, og som ikke nødvendigvis hele tiden skal omfatte forældre, søskende eller andre sådan mere pårørende.
Så vi vil støtte det meget.
Med hensyn til om det skal være satspuljen: Ja, hvis det ikke kan være andet, så skal det vel. Men jeg synes også, man skal passe på, at man ikke bruger satspuljen til at lappe på alt for meget, som man ikke kan få pengene op af lommerne til andre steder fra.
Martin Lidegaard (RV), 2007-04-24:
Jeg vil egentlig gerne starte med at takke Socialdemokraterne for dette og de næste to forslag, som vi fra radikal side faktisk synes er relevante og rigtigt set.
Det er overskuelige forslag, som kan lette hverdagen for nogle mennesker, der i forvejen har nok at slås med, og det gælder jo ikke mindst de unge mellem 12 og 16 år.
Det er jo korrekt, at der allerede eksisterer nogle ordninger.
Men det skal jo ikke hindre, at man kan lave en ordning for dem, der har lyst til og brug for det.
Det gør det jo kun økonomisk overkommeligt, hvis ikke det er så mange.
Jeg synes sådan set, at det endte så godt, som det kunne i dag, nemlig med et tilsagn fra ministeren om at undersøge lidt nærmere, hvad man i øvrigt kan gøre for at tilgodese den her gruppe.
Men vi synes, det er en god løsning at tage det med i satspuljeforhandlingerne til efteråret.
Tina Petersen (DF), 2007-04-24:
Jamen det er da klart, at er der de problemer omkring det her, som ordføreren har nævnt tidligere, så mener jeg jo, at ministeren efterfølgende må undersøge, om det er korrekt, at der er et behov inden for det her område.
Som sagt er intentionerne gode, og det er da helt klart noget, vi skal have set på, hvis det er et problem.
René Skau Björnsson (S), 2007-04-24:
Vi er jo enige i, at der er mange muligheder.
Men handicaporganisationerne – de, der er tæt på mennesker med handicap, også unge med handicap – siger, at vi her har et område, hvor vi har nogle unge mennesker med handicap, der ikke i dag har mulighed for at få ledsagelse, uden at det er forældre, søskende eller nogle, der på an den måde er tæt på.
Der siger vi: Lad os da give dem den ekstra mulighed, når nu de, der er tættest på, nemlig handicaporganisationerne, siger, at der her er et behov.
Tina Petersen (DF), 2007-04-24:
Jeg bliver så endnu en gang nødt til at præcisere meget kraftigt over for den socialdemokratiske ordfører, at det allerede eksisterer.
Forældrene har muligheden, altså alle myndighedsindehavere af et barn på 18 år og nedefter, der har ansvaret.
Det vil sige, at det også er forældrene, der står for det, der hedder en ledsageordning eller en hjælpeordning eller andre muligheder, så det er etableret.
De unge har også i dag mulighed for at få en ledsager med hjemmefra, som tager dem med ud og går i biografen, går til andre gode sociale aktiviteter i klubben eller andre steder.
Så jeg forstår det ikke helt.
Det er ikke, fordi jeg ikke vil, for det er utrolig positivt, og intentionerne er gode, men muligheden er etableret.
René Skau Björnsson (S), 2007-04-24:
Jeg er jo lidt ked af, at Dansk Folkeparti ikke kan støtte det, fordi jeg selvfølgelig synes, det er et rigtig godt forslag.
Det er rigtigt, som vi også sagde i den foregående debat, at der ikke er ret mange af de 16-18årige, der bruger den her ordning.
Men vi siger, og det siger handicaporganisationerne, at der er nogle unge, der gerne vil have den frihed, der gerne vil have den ekstra mulighed for at få en ledsagelse, så man ikke behøver at have forældre, venner, søskende, pædagoger med til en fritidsaktivitet, men altså kan få en ledsager via ledsageordningen.
Hans Andersen (V), 2007-04-24:
Det afgørende her er jo, at man netop hjælper med at bryde nogle af de barrierer ned, der kan være en hindring i hverdagen for at deltage i det sociale liv.
Det kan være fritidsaktiviteter, det kan være besøg hos venner.
Derfor har vi også bakket op om, at man bl.a. har afsat 5 mio. kr. til projekter, som skulle prøve at se på, hvordan man kunne øge og fremme børn og unges indflydelse og selvbestemmelse over eget liv, selv om de har en funktionsnedsættelse.
Der melder sig nu en række spørgsmål om, hvorfor det kun er 28, der har gjort brug af den.
Det tror jeg ikke var intentionerne, da vi vedtog denne mulighed for år tilbage.
Det synes jeg vi skal følge op på at få undersøgt, således at vi i hvert fald kan sikre os, at den her ledsageordning for de 16-18-årige fungerer bedst muligt.
Det kan handle om, at vi skubber til kommunerne og sørger for, at de også er klar over, at vi har vedtaget den her lovgivning, og at de faktisk har en forpligtelse til at give de tilbud i hverdagen.
Det konkrete lovforslag fra Socialdemokraterne vedrører jo at udvide målgruppen til også at omfatte yngre ned til 12 år.
Jeg synes da, at man skal få afdækket de her spørgsmål, der nu er stillet, om, hvorfor ordningen ikke fungerer optimalt, og så vil Venstre gerne bakke op om, at vi får drøftet det her i de kommende satspuljeforhandlinger.
Det synes jeg er en oplagt mulighed.
Det afgørende for os er, at vi sikrer os, at det, vi vedtager, også fungerer.
Der tror jeg altså det er afgørende, at vi lige graver et spadestik dybere og kommer i tættere dialog med kommunerne, organisationerne, forældrene og børnene om, hvad der skal til, for at det her kan gå hen og blive en stor succes.
Så skal jeg hilse fra Det Konservative Folkeparti og sige, at de heller ikke kan støtte forslaget, som det ligger, men de vil også gerne indgå i kommende forhandlinger om en udvidelse af den her ordning i efteråret.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-24:
Jeg synes, det lyder som en fornuftig tidshorisont, at vi inden for de måneder kan prøve at komme bag om de her forklaringer, og så er det måske netop noget, der passende hører hjemme i satspuljeforhandlingerne.
Martin Lidegaard (RV), 2007-04-24:
Det er helt i forlængelse af den socialdemokratiske ordfører: Jeg er da enig med socialministeren i, at det gælder om at forberede sig godt, når man skal gøre det bedre for andre, men netop fordi de unge, der benytter ordningen i dag, er så glade for den, kunne man måske godt overveje at udvide ordningen – det er jo ikke voldsomt store beløb, vi snakker om – og i samme åndedrag undersøge, om man kan gøre andre ting for at forbedre den.
Grunden til, at jeg egentlig tog ordet, er, at jeg tænkte, om man måske kunne få ministeren til at love, at hun ville rykke lidt hurtigt på det her, sådan at vi har et bedre beslutningsgrundlag i forbindelse med satspuljeforhandlingerne i efteråret.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-24:
Jeg antager, at vi er enige om, at vi, hvis vi gennemfører en lovændring og giver nogle nye muligheder, rent faktisk gerne vil have, at det er noget, der bliver brugt; at det er noget, der har en effekt i forhold til at komme nogle personer til gode.
Der bliver givet forskellige forklaringer, og der kan vi få noget mere viden og komme bedre bag om de forklaringer og finde ud af: Er det manglende kendskab til ordningen?
Er det, fordi der ikke er de der unge i målgrupperne i kommunerne?
Er det, fordi andre muligheder rent faktisk dækker godt nok?
René Skau Björnsson (S), 2007-04-24:
Vi har jo i Socialudvalget fået et høringssvar fra DSI, De Samvirkende Invalideorganisationer, som også undrer sig over, hvorfor den unge aldersgruppe fra 12 til 15 år ikke er med i ordningen.
De giver et bud, der hedder, at der er meget lidt kendskab til ordningen.
Og det er der jo højst sandsynligt, fordi den er rimelig ny og kommunerne ikke har været gode nok til at markedsføre den over for de unge.
Tallene viser, at det er meget få unge, der har ordningen i dag – det er de 16-18-årige – men de, der bruger ledsageordningen, er meget positive og glade for den.
Så derfor synes jeg ikke, vi behøver at tøve så meget.
Jeg kan godt forstå, at oppositionens forslag vil man helst ikke støtte og alt det der, men lad os få gang i arbejdet og få ændret det her, så også de 12-15-årige får adgang til ledsageordningen.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-24:
Jeg synes, det er værd at se på, hvordan vi kan hjælpe de unge til så meget selvstændighed som overhovedet muligt, til, at de kan være aktive, og derfor har jeg jo bl.a. taget initiativ til at sætte de her projekter i gang, hvor vi netop har fokus på hele det her område.
Jeg synes også, at ledsageordningen jo umiddelbart virker som en rigtig god mulighed, men kan konstatere, at der faktisk sidste år kun var de her 28, der gjorde brug af ordningen.
Der er så en række forklaringer i evalueringen gående på, at man bruger andre muligheder, eller at man slet ikke har været interesseret.
Derfor synes jeg simpelt hen ikke, det giver mening bare at udvide ledsageordningen, men at vi hellere skal blive klogere på: Hvorfor er der så få i aldersgruppen 16-18 år, der har brugt den?
Er der nogen særlige ting, der gør sig gældende?
Så vil jeg være åben over for at diskutere eventuelle initiativer til netop at sikre unge muligheden for at leve et så selvstændigt og frit liv som muligt.
René Skau Björnsson (S), 2007-04-24:
Jeg vil bare have ministeren til at gentage – hvis jeg hørte rigtigt – at hun faktisk støtter intentionerne i det her forslag, sige, at der kan være en idé i at se på, om ikke også unge under 16 år, altså mellem 12 og 16 år, som vi har foreslået her, får udvidet muligheden for at få ledsageordningen.
Sådan hørte jeg ministeren, og det vil jeg bare gerne have ministeren til at bekræfte.
Tina Petersen (DF), 2007-04-24:
Det lovforslag, vi skal behandle, er om en ændring af lov om social service.
I Dansk Folkeparti synes vi, det er et meget sympatisk forslag med gode intentioner, hvor tanken er at udvide en ledsageordning for fysisk-psykisk handicappede til at være lidt bredere end det, man har i dag.
I dag kan handicappede børn mellem 16 og 18 år benytte sig af ordningen.
Med forslaget her ønskes dette ændret til 12-18-årige med den begrundelse, at det skal gøres muligt for unge under 16 år at løsrive sig fra forældrene og ligestille sig med dem over 16 år og opefter.
Når jeg har læst forslaget, må jeg sige, at det er lige her, at kæden ligesom hopper lidt af, for med hensyn til det at løsrive sig fra sine forældre som 12-årig – nogle steder er der nævnt det om at socialisere sig og komme ud og bl.a. finde kærester – synes jeg jo, at man måske går lige langt nok ned, når man snakker om 12-års-alderen.
Når man kigger på forslaget som sådan, undrer jeg mig meget over, at det her er et problem – specielt som mor til et handicappet barn.
Med den erfaring inden for området er jeg aldrig stødt på de problemer her.
Måske er det også lidt af det, man ser, når der nu kun er 28, som benytter sig af ordningen, for lige netop på området her er der så umådelig mange muligheder.
Der er aflastningsordninger for forældre, der er også mulighed for at ansætte hjælp i hjemmet, som bl.a. varetager det, der hedder et ledsagerjob.
Hvis børn under 18 år ønsker at gå til ridning eller skal til fysioterapeut eller svømning eller noget andet, så har de også mulighed for det.
Jeg tror faktisk, at årsagen til, at der er så få, der i dag benytter sig af ordningen her, er, at der faktisk er rige muligheder på området.
Dansk Folkeparti er jo klar over, at ministeren kigger på området, og at der forhåbentlig på et eller andet tidspunkt dukker et godt udspil op, og vi håber da selvfølgelig, at specielt det her område kan forbedres i fremtiden.
Men Dansk Folkeparti kan altså ikke støtte det forslag, der ligger i dag.
Lone Dybkjær (RV), 2007-04-24:
Jeg håbede ellers, at ministeren havde støttet forslaget, netop fordi det var passende at indføre det nu, hvor det alligevel ændres meget på grund af storkredsen.
Men det, som jeg synes ministeren ikke svarer på, er: Hvorfor?
Det processuelle giver jeg ikke ret meget for.
Men hvorfor skal det være meningen, at alfabetet for en stor dels vedkommende afgør valget?
Og hvorfor skal det være meningen, at man faktisk ikke lader de personlige stemmer afgøre det?
Det er jo en af de ting, man ikke nåede med den valgkredsreform, nemlig at få nogenlunde lige store kredse.
Det var ellers noget af det, der var udgangspunktet.
Det har man netop ikke opnået.
Så kunne man i det mindste sikre, at kredsene ikke havde den betydning, som de har nu, ved at det bliver forholdsmæssigt.
Det er en technicalitydiskussion, og vi kender jo godt indholdet i den, men jeg synes alligevel godt, man kunne svare på det.
Det andet er jeg mere bekymret ved, fordi det sådan set eroderer opstillingskredsens betydning, og det kan man have forskellige holdninger til, men hvis man går ind for, hvad jeg går ind for, og regeringen går ind for, et opstillingssystem, der tager sit afsæt i, at man opstilles og forankres lokalt i en snævrere geografi, så er det da lidt urovækkende, at betydningen af at være kandidat i et område, minimeres.
Så det er argumentet mod den anden del.
Det er mere for en ordens skyld: For en gangs skyld har jeg ikke dummet mig med det der med inden den 5. juni, det har jeg jo ellers gjort tidligere.
Men altså, der står faktisk, at det træder i kraft den 1. januar 2008, og det vil sige, at der faktisk er tid i efteråret, hvis der er nogle, der gerne vil være positive over for det.
Så det er ikke meningen, det skal jappes igennem.
Jeg ville bare gerne have det frem, inden året var gået – og så kan det jo også indgå i partidiskussionerne rundtomkring.
Per Clausen (EL), 2007-04-24:
Jeg skal starte med at sige, at jeg sådan set ikke er uenig med fru Anne Baastrup i, at det nok ville være en anelse dristigt, hvis Folketinget begyndte at beslutte, hvilke specialer der skulle indrettes på de forskellige områder.
Den erkendelse vil jeg godt give.
Jeg skal sige, at baggrunden for at stille det her beslutningsforslag selvfølgelig har været en række henvendelser fra mennesker, som har gjort opmærksom på, at de syntes, at der var nogle problemer med kvaliteten af den danske tandbehandling, og det siger jeg, uanset at jeg da sådan set deler den opfattelse, som også andre har givet udtryk for her i dag, nemlig at kvaliteten i al almindelighed er høj.
Det indeholdt i hvert fald også en tilkendegivelse om, at han faktisk er i færd med at etablere et sådant speciale, plus at der også er nogle overvejelser om, at man i hvert fald fra Sundhedsstyrelsens side ikke er negativ over for den tankegang, at vi nok i fremtiden bliver nødt til at etablere flere specialer, herunder måske også noget, der fokuserer på ældreområdet.
Set i den sammenhæng vil jeg såmænd sige, at de tilbagemeldinger og de reaktioner, der er kommet her i Folketingssalen, og også de overvejelser, man gør sig i Sundhedsstyrelsen, gør, at jeg synes, at vi har mulighed for også på det her område at komme længere.
Det kan jo godt være, at vi var kommet præcis lige så langt, hvis der ikke var blevet stillet nogen spørgsmål i udvalget, og hvis det her forslag ikke var blevet stillet, men nu får vi i hvert fald på den her måde sat fokus på det.
Jeg synes sådan set, at det er en positiv tilgang til diskussionen, der har været i dag, nemlig at man selvfølgelig om mange ting kan sige, at de måske kan løses, uden at man etablerer specialer, selv om det, der er hensigten med specialer, jo netop er at udvikle kvalifikationer og kompetence og viden på nogle områder også på en måde, så det smitter af på den almindelige tandbehandling.
Og selvfølgelig kan og skal man også diskutere i de faglige miljøer, hvad det er for nogle områder, der i særlig grad skal fokuseres på, når man laver specialer.
Jeg skal ikke trække tiden i langdrag, men bare sige, at jeg på baggrund af de udtalelser, der er kommet omkring det speciale, man sådan set er i færd med at etablere på børne- og ungeområdet, og de overvejelser, man gør sig omkring eventuelle andre specialer, selvfølgelig fortsat vil følge udviklingen på det her område, og det vil vi jo givet vis også gøre i Sundhedsudvalget.
Det er klart, at vi også i den videre proces vil lytte til og acceptere og respektere, at hvordan og præcis med hvilket indhold forskellige specialer oprettes er en fagkyndig afgørelse.
Af samme grund er jeg heller ikke i stand til at svare præcist på de spørgsmål, som Dansk Folkepartis ordfører kom med om, hvordan jeg sådan præcist forestiller mig afgrænsningen og indholdet i de her specialer, for jeg tror ærlig talt, at der findes mennesker i dette land, der er bedre kvalificerede til at løse den opgave.
Formålet med den her debat har været at fokusere på nogle problemstillinger, som i hvert fald af mange mennesker opfattes som meget væsentlige, og som jeg også mener er det.
Afstemning
Charlotte Fischer (RV), 2007-04-24:
Vi går ind for en omlægning, og i første omgang går vi ind for, at nogle kloge hoveder går ind og kigger på det.
Så siger Dansk Folkepartis ordfører, at når det er sygdom, så skal der ikke være brugerbetaling.
Men altså hvad med medicin?
Mennesker i Danmark betaler jo i stride strømme for at købe medicin.
Det holder jo ikke som et princip.
Det er bare for at sige, at det her er en vanskelig debat, og det er måske også noget af det, der taler for, at vi fik kloge hoveder til at kigge det efter, fordi de meget enkle principper er svære.
Må jeg spørge om en helt konkret ting, indkomstafhængig brugerbetaling: Kan Dansk Folkepartis ordfører redegøre for, hvorfor man ikke går ind for at kigge på indkomstafhængig brugerbetaling, når man i øvrigt er optaget af fri og lige adgang, og at det skal være socialt retfærdigt osv., osv.?