Lone Dybkjær (RV), 2011-05-19:
Når det er mig, skyldes det, at vores partis ordfører er ude i et nordisk anliggende og passer sager i den sammenhæng og derfor ikke kan være til stede i dag.
Det interessante ved grundloven er, at ordene religionsfrihed og trosfrihed faktisk ikke benyttes i selve grundloven.
Fru Karen Klint læste jo nogle paragraffer op, og heraf fremgik det ikke, men det fremgår så af registeret.
Det interessante er, at religionsfrihed og trosfrihed ikke henviser til de samme paragraffer.
I hvert fald i det ene tilfælde er der en henvisning til en paragraf mere, end der er i det andet tilfælde.
Jeg tilhører et parti, der synes, at grundloven godt kan ændres.
Vi vil gerne have nogle tilføjelser – det kan man diskutere – men vi vil sådan set meget gerne gøre den mere læselig, og det her er jo et meget godt eksempel på, at ordene religionsfrihed og trosfrihed altså ikke fremgår af selve grundloven.
Man skal læse teksten grundigt for at kunne forstå den, og der vil nok være nogle, der ikke kan.
Nå, men det var mere et lille hip til ordføreren.
Så kan man jo sige om religioner, at alle religioner har blod på hænderne.
Det er sådan set ikke religionen som sådan, der har det, men de mennesker, som udøver eller tror på religionen, eller hvordan man nu skal udtrykke det.
I virkeligheden er de største krige i verden formentlig opstået på grund af forskellige religioner, og vi har jo da også i Europa meget sent haft religionskrige, som virkelig ville noget.
Her kunne man se, at der var mange, mange mennesker, der simpelt hen blev dræbt.
Her tænker jeg bl.a. på konflikterne i Irland, men også andre steder har vi jo set det.
Så religionerne i sig selv kan altså sagtens føre til nogle overgreb, som ingen af os på nogen måde kan acceptere.
Det er selvfølgelig værst, når det er de krigeriske,
men jeg bliver også nødt til at sige, at der jo også er religioner, der er undertrykkende.
Det er ikke er nævnt i dag, men personligt mener jeg jo f.eks., at katolicismen i allerhøjeste grad er undertrykkende over for kvinder og kvinders mulighed for udfoldelse af et rigt liv, eller hvordan man nu vil udtrykke det.
Her er der virkelig mange mennesker, der lider under denne religion, fordi den udøves, sådan som den udøves.
Det er bare ikke noget, vi snakker så meget om, men alligevel behøver det, jeg siger, ikke at være forkert.
Jeg er så enig med bl.a. den konservative ordfører, der sagde, at det er meget vigtigt, vi også inddrager det i skolen.
Det gælder sådan set også det forslag, vi diskuterede, inden vi tog den her forespørgselsdebat, nemlig at det er vigtigt, at vi fastholder diskussionen i forbindelse med folkeskolen, og at vi virkelig oplyser om, at man ikke må have fordomme.
Det er jo sådan set det grundlæggende.
Det kan ikke nytte noget, at vi møder mennesker fordomsfuldt.
Det kan ikke føre noget godt med sig, og der tror jeg det bliver vigtigere og vigtigere, at vi sætter ind i skolen, selvfølgelig også fordi det danske samfund ikke er helt så homogent, som det har været.
Det er dog ikke så multikulturelt, som man render og siger indimellem, men helt så homogent, som det har været, er det nok heller ikke.
Forespørgslen drejer sig jo om, hvad regeringen kan oplyse om det stigende pres, der er fra visse muslimske miljøer på religionsfriheden i Danmark.
Der er ikke registreret et stigende pres, og det synes jeg er godt at vi får at vide, sådan at vi ikke også her render rundt med nogle fordomme.
Jeg vil også godt sige tak til Venstre for at have fået lavet et bredt forslag til vedtagelse, for jeg synes, det er vigtigt, at vi optræder i enighed på dette område, sådan at vi kan sige, at det her er vi altså fælles om, selv om der selvfølgelig er nuanceforskelle i opfattelsen af, hvor stort problemet visse steder er.
Jeg vil gerne slutte med at sige, at heller ikke Det Radikale Venstre er tilhænger af, at der udvikler sig parallelsamfund – bare for at det bliver understreget.