Pernille Skipper (EL), 2015-04-28:
Hvis ansatte på f.eks. et socialt opholdssted eller et bosted udsættes for vold fra en af beboerne, er der tale om en arbejdsskade, og der er tale om et voldstilfælde, altså begge dele.
I praksis kan offentligt ansatte dog ikke få udbetalt den samme erstatning for svie og smerte og tabt arbejdsfortjeneste, hvis de udsættes for vold på deres arbejdsplads, som andre borgere ville kunne få, hvis de ikke var på arbejde, da de blev overfaldet.
Selv hvis den offentligt ansatte har sagen oppe i offererstatningsnævnet, vil man ikke kunne få den samme erstatning, fordi det nævn har fastslået,
at hvis man arbejder med borgere, som har en udadreagerende adfærd, f.eks. på grund af en hjerneskade, et andet fysisk handicap eller på grund af store sociale problemer, som jo også eksisterer for nogle udadreagerende unge, og det kunne også være mennesker med et misbrug, har man været bekendt med risikoen, og så er der heller ikke egentlig tale om et fortsæt fra borgerens side; borgeren gør det altså ikke med vilje, men har nogle omstændigheder omkring deres situation, der gør, at de reagerer, som de gør.
Det kunne man så løse, hvis kommunen sørgede for at tegne en ansvarsforsikring for beboere, der f.eks. er på opholdssteder eller i øvrigt er i kommunens varetægt, men det kan ikke lade sig gøre, fordi det vil være i strid med kommunalfuldmagten for kommunerne at påtage sig et ansvar for borgeres skadevoldende adfærd.
Så den mulighed er også udelukket.
I sidste ende er en offentligt ansat nødsaget til at føre en civil retssag mod borgeren og påstå erstatning efter erstatningsansvarsloven, hvis man skal have den samme erstatning for svie og smerte som alle andre borgere, der udsættes for vold.
Det er for det første ikke rimeligt, at man som offentligt ansat ikke har de samme forhold som alle andre.
For det andet er det heller ikke rimeligt, at man partout enten skal politianmelde eller føre en retssag mod en borger, som har en form for udadreagerende adfærd.
Det vil betyde, at man skal trække en borger igennem et meget hårdt og for dem forvirrende retssystem for at få en erstatning.
Det vil også, som vi hører fra mange af de offentligt ansatte på institutioner, kunne skade eksempelvis det pædagogiske arbejde, hvis man skal stå over for hinanden i en kold retssag og senere skulle fortsætte et forhold for borgerens skyld og som et led i den ansattes arbejde.
Vi mener ikke, at det er noget, vi kan byde offentligt ansatte.
Det er ansatte, der arbejder med borgere, der har så mange udfordringer i livet, som de her mennesker har, og som gør en enorm stor indsats på vegne af os alle sammen, og de elsker deres arbejde.
Alle dem, jeg har mødt, synes, at det er helt fantastisk, også selv om det indebærer en utrolig relativt set lav løn, vil jeg sige, og selv om de tilmed mere end andre udsættes for risikoen for vold i forbindelse med deres arbejde.
De skal selvfølgelig ligesom alle andre have den erstatning, de har krav på.
Det er ikke noget, man bare skal negligere.
Hvis man gør det, så mener jeg ikke, at man har nogen forståelse for det store og vigtige arbejde, de udfører.
Det er klart Enhedslistens holdning, at den bedste løsning p.t. ville være at give kommunerne mulighed for at tegne en ansvarsforsikring på vegne af borgere, der er i deres varetægt, og som er visiteret til tilbud efter serviceloven, og som altså har en udadreagerende adfærd.
Men det er ekstremt kompliceret stof.
Det tog os faktisk flere måneder i samarbejde med de øvrige beslutningsforslagsstillere at finde ud af, hvilken minister der overhovedet kunne hjælpe os med den her problemstilling, fordi det jo altså er noget, der både ligger i Justitsministeriet, Beskæftigelsesministeriet og Økonomi- og Indenrigsministeriet.
Vi mener som udgangspunkt, at en del af løsningen på det her kan ligge hos arbejdsmarkedets parter, men det er altså også noget, der ganske enkelt handler om, at vi som samfund har nogle regler, der tilgodeser ofre for vold på ordentlig vis.
Derfor ville vi sådan set gerne, at man havde igangsat den her udredning af de forskellige løsninger, så vi kunne få den bedst mulige, men vi har også hørt, at der er god velvilje i regeringen, og det er selvfølgelig det positive, vi skal fokusere på i dag, så det noterer vi os.