Vivi Kier (KF), 2010-05-28:
Som ordførere før mig har sagt det, vil jeg også sige, at det er et rigtig væsentligt tema, som sættes til debat.
Det er et tema, som faktisk også er beskrevet i regeringens arbejdsprogram, og det viser dermed, at vi faktisk tager frivilligt arbejde, frivilligt socialt arbejde, ret alvorligt.
Med det nye regeringsgrundlag ønsker regeringen at styrke inddragelsen af det frivillige Danmark og særlig i det sociale arbejde.
Det frivillige Danmark har store ressourcer, og dem skal vi bruge mere målrettet og offensivt.
Som ministeren sagde, vil regeringen udarbejde en strategi for systematisk inddragelse af civilsamfundet og kvalificerede frivillige organisationer i arbejdet med socialt udsatte personer og familier.
Så kan vi kalde det charter, handlingsplan eller alt muligt andet – regeringen har kaldt det en strategi.
Strategien skal jo bl.a. være med til at identificere de områder, hvor brug af frivillige og private kan styrke den sociale indsats.
Vi Konservative lægger stor vægt på det personlige ansvar.
Det personlige ansvar skal forstås som det medmenneskelige ansvar, vi alle har, både over for vores egen familie, de mennesker, vi møder i vores hverdag, og over for det omkringliggende samfund, som vi også er en del af.
Vi har alle sammen et ansvar for at bidrage til det samfund, som vi er en del af, og det gør vi, når vi f.eks. lige tager naboens dreng med hjem fra fodbold, når forældrene ikke rigtig kan få det til at hænge sammen; når vi bruger en time eller to som besøgsven; når vi indlæser breve og bøger for synshæmmede; når vi passer døgntelefon for udsatte børn og voksne; eller når vi giver en håndsrækning i den lokale varmestue.
De frivillige er en afgørende lim i samfundet.
Ligesom samfundet til stadighed er under udvikling, og der opstår nye behov for socialt engagement, er de frivilliges deltagelse også under stadig udvikling.
Frivillige er en væsentlig del af løsningen på samfundsmæssige problemer, og det er der flere grunde til.
For det første vil det offentlige ikke kunne levere oprigtigt menneskeligt samvær.
Eksempelvis løser besøgstjenesten en kæmpe opgave, som det offentlige aldrig vil kunne løse.
For det andet kan frivillige organisationer møde udsatte mennesker på en helt anden måde, end det offentlige kan.
Mange udsatte har desværre ikke tillid til det offentlige, men finder fortrolighed i kontakten med frivillige organisationer.
Vi må ikke binde de frivillige organisationer på hænder og fødder, deres force er netop, at de har en anden frihed og dermed tilgang til at løse deres opgaver, og det skal man bevare.
Men vi skal lære af den frivillige sektor, og vi skal videreudvikle de rammer, som de arbejder inden for, så vi kan udbrede den frivillige sektor og dens arbejde.
Når vi så siger nej til forslaget, er det, fordi der nu er igangsat et arbejde.
Det kunne spørgeren måske ikke vide, dengang man fremsatte beslutningsforslaget.
Men jeg synes, det er glædeligt, at arbejdet er i gang.
Til slut vil jeg bare komme med en forbrugeroplysning til Socialdemokraterne, som ligesom syntes, der var et rodet forhold her.
Og det er jo netop det arbejde, der er sat i gang, og som den nuværende socialminister lige har stået og fortalt om, nemlig en national strategi.
Så der er fuld overensstemmelse mellem det, den ene minister siger, og det, den anden siger.