runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Jespersen (V), 2008-01-09:
Hvis man er her og har et arbejde, f.eks. på en af de danske virksomheder, der rekrutterer arbejdskraft - og jeg kan så ikke på stående fod huske de helt præcise regler, de er også gradvis blevet lavet om - så er reglerne jo nogle andre efter en periode, som jeg så ikke vil kaste mig ud i at redegøre for her.
Men pointen er, at der jo er nogle andre regler for muligheden for at trække på det sociale system.
Hvis man kommer herop uden at have arbejde, er der også nogle muligheder for at være her, enten som turist eller som arbejdssøgende, hvis man kan forsørge sig selv.
På den ene side kan man sige: Der er altså nogle mennesker, de har trods alt et sort arbejde, så de har råd til at betale for en overnatning.
På den anden side kunne man sige, at hvis de så ikke havde det, jamen så har de mulighed for at komme ind og overnatte, men de skal så også være indstillet på at rejse tilbage igen, fordi sådan er reglerne.
I øvrigt mener jeg, at fagbevægelsen langt hen ad vejen er enig i aftalen, og at det jo på mange måder fungerer godt med arbejdstagere fra andre EU-lande.
Line Barfod (EL), 2008-01-09:
Nu siger ministeren, at sådan har systemet altid været.
Men det har jo ikke altid været sådan, at danske virksomheder i stort omfang med regeringens opbakning har gjort, hvad de kunne, for at rekruttere folk hertil fra Østeuropa, fordi man ønskede at få dem ud på arbejdspladserne, bl.a. jo for at være med til at sænke lønniveauet.
Det har ikke altid været sådan, at fagbevægelsen, især i byggebranchen, skal bruge en meget stor del af deres ressourcer på at prøve på at få arbejdsgiverne til at overholde gældende overenskomster og gældende lovgivning, for problemet har slet ikke haft det omfang tidligere.
Derfor bliver ministeren nødt til at sige, om ministeren også mener, at ministeren har ansvar for, at der er ressourcer på området.
Det er jo ikke nok at sige, at der er nogle love om, at der ikke må være sort arbejde, hvis ikke der er ressourcer til, at myndighederne griber ind over for det.
Det er jo ikke nok at sige, at der er lovgivet om, hvor folk skal sove henne, eller at de skal sendes tilbage, hvis ikke der er nogle ressourcer til at sikre, at det også kan ske.
Karen Jespersen (V), 2008-01-09:
Jo, jeg har et ansvar for, at der er nogle love og regler, og hvis ikke jeg synes, de fungerer godt nok, så at bidrage til at lave dem om.
Men jeg synes faktisk indtil videre, at de love og regler, vi har på det her område, har fungeret godt.
Og så tager kommunerne kontakt, og den pågældende bliver sendt hjem.
Det har altid fungeret.
Det er jo sådan, at når man har lavet nogle regler, jamen så er der fulgt penge med, og det har jeg ikke fået nogen klager over på noget tidspunkt.
Ja, så sådan er systemet.
Man kan jo netop godt lukke dem ind, kontakte kommunen, og så bliver den pågældende sendt hjem, og det synes jeg er et udmærket system.
Line Barfod (EL), 2008-01-09:
Det er bare for at få det helt klart.
Det betyder så, at ministeren mener, at hvis der kommer et menneske til et herberg for at overnatte dér og det er bidende frost udenfor, så skal herberget afvise vedkommende, ikke lukke ham eller hende ind, heller ikke, selv om de på herberget ved, at den pågældende så kan risikere at dø af kulde, som det ifølge Politiken foreløbig er sket for to mennesker i denne vinter.
Jeg vil gerne høre, om det er det, som ministeren mener skal være retstilstanden i Danmark.
Det andet spørgsmål handler om, at ministeren siger, at det er kommunerne, der skal sørge for at sende folk hjem, og så vil jeg gerne høre: Mener ministeren, at kommunerne har fået penge til, at de i stort omfang skal sende folk tilbage til Østeuropa?
Der er jo enorm forskel, når vi snakker Sverige, Norge, der har nogenlunde samme levestandard som Danmark, og hvor der ikke finder en stor rekruttering sted fra danske virksomheder, og når vi snakker Østeuropa, hvor danske virksomheder i stort omfang og med regeringens store opbakning laver rekruttering og fortæller om alle lyksalighederne i Danmark og gør alt, hvad de kan, for at få folk til at komme hertil, men hvor man omvendt ikke sætter nogen ressourcer af til at sikre, at de er her på ordentlige vilkår.
Politiet, som ministeren henviser til og siger skal sørge for at gribe ind, siger jo også, at de ikke har ressourcer til det.
Fagbevægelsen kan jo gang på gang opleve, at når de går ud og prøver at gribe ind i forhold til arbejdsgiverne, så er der ikke nogen ressourcer fra myndighederne til at følge det op.
Så jeg vil gerne høre, om ministeren slet ikke mener, at ministeren selv har et ansvar for, at der bliver handlet ordentligt på det her område.
Karen Jespersen (V), 2008-01-09:
Jamen jeg påtager mig et ansvar.
Jeg har ansvaret for de regler, der er, og dem synes jeg fungerer godt.
Det er jo ikke noget med, at der er nogle mennesker, der bare går for lud og koldt vand; de får faktisk en hjælp til at komme tilbage til deres hjemland fuldstændig i overensstemmelse med de regler, der er.
Jeg har ikke hørt nogen, der for alvor ville lave om på de regler, sådan at man bare kan komme hertil og bruge det sociale system.
Og når man ikke kan det, skal man jo tilbage til sit hjemland, hvis ikke man kan sørge for sit eget ophold i Danmark.
Og der er jo et meget godt system i Danmark, hvor vi faktisk kan bistå folk med at vende tilbage.
Og det, der jo selvfølgelig især, synes jeg, er værd at notere sig, er, at tilfredsheden er så høj, som den er, og ikke mindst tit med den allertungeste hjælp til dem, der har de største problemer.
Selv om det, at der er 5 pct., der er utilfredse, ikke lyder af meget, skal vi selvfølgelig være ekstremt opmærksomme på dem; der skulle jo helst være 100 pct. tilfredse.
Men heldigvis viser de undersøgelser, at der er rigtig mange, der er glade, og det antal har været stigende.
Mette Frederiksen (S), 2008-01-09:
Ja, man kan selvfølgelig sige, at det er konkret og snusfornuftigt, men hvis der ikke også i regeringen kan brede sig en erkendelse af, at ældreområdet i Danmark ikke fungerer godt nok, så kan vi ikke være sikre på, at de ældre og de gamle mennesker i Danmark kan få en bedre tilværelse.
For hvis det her kun var et spørgsmål om madordninger, og hvis det var det eneste område på det ældrepolitiske område, hvor vi kan se at der er problemer, ja, så kunne man godt tage sådan en lidt snusfornuftig tilgang til det.
Men når vi kan se, at ældre og gamle medborgere landet over i forskellige kommuner gradvis år for år får forringet deres hverdag og deres livsvilkår, så kalder det på en politisk reaktion, der er andet end snusfornuftig, men som også har hjertet med sig, og som tør understrege, at en af de allerallervigtigste opgaver for et velfærdssamfund er at levere en ældreomsorg og en ældrepleje, der er i topkvalitet - og det er der vist efterhånden ingen der tør kalde den danske ældreomsorg længere, desværre.
Karen Jespersen (V), 2008-01-09:
Jamen jeg synes faktisk, at det er meget konkret politisk handling, at man siger, at der er nogle, der gør det godt, og så skal man selvfølgelig bistå dem, der ikke gør det så godt, i at lære af dem; det synes jeg faktisk er meget konkret og meget nede på jorden og meget snusfornuftigt.
Mette Frederiksen (S), 2008-01-09:
Nu bestemmer man jo ikke selv som folketingsmedlem, hvem der melder sig som medspørger, når man spørger en minister, men jeg er sådan set ærgerlig over den drejning, spørgsmålet her fik, da Dansk Folkeparti fik podiet, for så blev det jo sådan en teknikdiskussion.
Og det er jo det, ministeren allerbedst kan lide, det er at diskutere noget lovgivning og noget teknik og nogle enkelte kommuner og nogle tal og op og ned i stedet for at diskutere det, det handler om.
Det her er et spørgsmål om ældre og gamle mennesker i Danmark.
Det er mennesker, der har behov for at få bragt mad udefra, fordi de ikke længere er i stand til at tilberede maden selv.
De lever i det, nogle kalder verdens rigeste velfærdssamfund, og alligevel skal de betale så mange penge for at få maden bragt, at de ikke har råd til at opretholde en aktiv pensionisttilværelse.
De mennesker har ikke behov for teknik og undersøgelser og alle mulige henvisninger.
De har behov for konkret politisk handlen fra en såkaldt velfærdsminister.
Karen Jespersen (V), 2008-01-09:
Det har jeg ikke nogen umiddelbare planer om, fordi den her ordning, der blev indført 1994, faktisk har fungeret med meget, meget få klager gennem årene.
Der har været diskussioner om madens kvalitet, men det har jo hele tiden været inden for de her rammer.
Det har jo ikke handlet om, at man har sagt, at der slet og ret manglede penge til at gøre det, men om hvordan man kunne give nogle valgmuligheder.
Jeg synes, der er god grund til at sige: Hvordan kan vi så sørge for, at kommunerne lærer af dem, der faktisk har været gode til at give deres borgere nogle gode tilbud?
Hans Kristian Skibby (DF), 2008-01-09:
Jeg synes, at det her er et meget relevant spørgsmål, fordi vi i den senere tid har haft en del mediemæssig turbulens.
Specielt i Jylland, hvor jeg kommer fra, har der i TV Syd været en del polemik omkring nogle eksempler med kommuner, der har været i en meget uheldig situation med hensyn til de tilbud, de giver til deres ældre medborgere, som er afhængige af at få leveret mad.
Jeg kan nævne et eksempel fra Kolding, som i fællesskab med nabokommunen, Fredericia Kommune, har lavet et fælles køkken, hvor de faktisk oppebærer et driftsoverskud på over 1 mio. kr. om året ved at levere noget meget, meget dyr mad til kommunens ældre, som har behov for at få maden leveret.
I Kolding har man, så vidt jeg ved, en pris på 3.300 kr. pr. person om måneden for at få bragt maden.
Det siger sig selv, at med de pensioner, som vi har i Danmark, er det, som det blev sagt fra en tidligere spørger, meget svært at få penge til julegaverne, såfremt man skal bruge dem på mad.
Så det skulle være mit første spørgsmål.
Karen Jespersen (V), 2008-01-09:
Umiddelbart mener jeg sådan set ikke, at der er en sammenhæng, for der er jo ikke nogen sammenhæng, der viser, at de dyreste kommuner tilsyneladende er de bedste.
Så vidt jeg er orienteret - og det vil jeg gerne se nærmere på - kan der udmærket være nogle, der laver god mad, der er billigere.
Kolding Kommune, som er blevet nævnt, giver jo faktisk et vist tilskud til borgerne.
For den mulighed er der jo altså også, at man både kan give et generelt tilskud og et individuelt tilskud.
Selv om det er dyrt for den enkelte borger i Kolding, er det på trods af, at Kolding er en af de kommuner, der giver tilskud.
Så inden vi begynder at give Kolding flere penge, så synes jeg det ville være smart, at Kolding lærte af nogle af de kommuner, der faktisk kan gøre det billigere og måske oven i købet bedre.
Astrid Krag (SF), 2008-01-09:
Jeg vil sige, at jeg også var en af dem, der var ved at få kaffen galt i halsen, da jeg så tallene fra Ældre Sagen refereret i pressen hen over julen.
Jeg vil gerne i forlængelse af fru Mette Frederiksens spørgsmål spørge lidt uddybende til, hvordan ministeren mener, at den her store prisstigning på madordninger i nogle af landets kommuner overordnet set passer sammen med regeringens økonomiske politik.
Vi kan hurtigt blive enige om, at ens personlige købekraft bliver ringere, når man skal bruge forholdsvis flere af de midler og af den indtægt, man har, på mad.
Jeg undrer mig lidt over, hvordan det kan stemme med regeringens økonomiske politik om skattestop, at vores ældre borgere på den måde bliver fattigere og fattigere og har færre penge mellem hænderne til forbrug.
Karen Jespersen (V), 2008-01-09:
Jo, jeg har faktisk lige skrevet til KL, til Erik Fabrin, og jeg synes, det er glædeligt, at KL også har erkendt det ansvar, de har på det her område.
KL har lavet noget materiale til kommunerne, hvor de prøver at beskrive, hvordan man kan lave nogle velfungerende ordninger, så de ældre får noget ordentlig mad, uden at det er for dyrt.
Det, jeg også gerne vil lave sammen med KL, er en kortlægning af, hvor stort et problem det her er, hvor det kommer til syne, og hvad man kan gøre.
Hvis vi skal til at tage det fra KL eller kommunerne igen, jamen, så er det jo nye regler og bureaukrati, som alle i den her tid snakker om, at vi skal have mindre og ikke mere - af.
Hans Kristian Skibby (DF), 2008-01-09:
Det glæder mig da, at velfærdsministeren er af den opfattelse, at der er nogle ting, der kan gøres bedre i den her anledning.
For bl.a. Dansk Folkeparti synes, at det er utrolig vigtigt, at vi får fokus på netop folkesundhed, som så mange her i landet taler om, og at vi skal give mad i daginstitutionerne og i skolerne osv.
Og så har vi oven i købet nogle her, som selv skal betale for det og faktisk egentlig risikerer at få dårligere og dårligere mad, hvis prisen skal holdes nede, fordi det så går ud over råvarekvalitet osv.
Derfor mener jeg selvfølgelig også, at vi forhåbentlig kan finde en god løsning på det her.
Men vil ministeren så ikke også mene, at det er noget, man kan tage op i KL-regi, eventuelt i samarbejde med ministeriet?
Karen Jespersen (V), 2008-01-09:
Men noget af det, som der kunne være brug for at se på, er, hvordan prisen bliver regnet ud, også fordi kommunerne så kunne lære af hinanden.
Der er jo nogle, som er rigtig gode til at lave god mad for en billig penge, mens det for andre i hvert fald er dyrere.
Der ville det jo være smart, at man kunne lære af dem, der kunne lave det godt for færre penge.
Så det er i hvert fald en af de ting jeg synes, der er brug for at lave.
Det andet, som jeg også mener der er brug for at se på, er, hvordan man kan få nogle flere leverandører ind på markedet, sådan at der bliver noget mere at vælge imellem, og som måske også kan være med til at sikre billig og ordentlig mad.
Astrid Krag (SF), 2008-01-09:
Nu foregriber jeg måske sagernes gang, men jeg vil høre, om ministeren kunne overveje en ordning, hvor man - parallelt med reglerne for brugerbetaling på daginstitutionsområdet - laver en grænse for prisen på madordninger og brugerbetaling, som kunne hedde, at kommunerne maksimalt må tage 25 pct. af det, som det koster at producere ydelsen; altså lægge sådan et loft som man kender fra reglerne for brugerbetaling på daginstitutionsområdet.
Karen Jespersen (V), 2008-01-09:
Spørgsmålet handler om, hvorvidt jeg planlægger nogle sanktioner over for herberger, der huser udenlandske statsborgere, og så kommer der nogle tal fra Ankestyrelsen, som altså ikke er de rigtige tal, for det er simpelt hen nogle tal, der er lagt sammen, og som ikke kan eller skal lægges sammen, da de dækker over noget forskelligt.
Jeg planlægger ikke nogen sanktioner.
Vi har et udmærket system, hvor revisionsmyndighederne ifølge revisionsbekendtgørelsen opfanger det, når der er kommuner eller institutioner, der ikke holder loven, og de giver dem så besked om det, og hvis der er basis for det, gør de dem så opmærksom på, at de altså uretmæssigt har fået et tilskud og det bliver inddraget.
Så det system fungerer godt, og det har jeg ikke nogen planer om at ændre på.
Line Barfod (EL), 2008-01-09:
Hvilke konkrete sanktioner planlægger ministeren over for herberger, der huser udenlandske statsborgere, hvilket ifølge Ankestyrelsen sker i 23 pct. af alle tilfælde på landsplan og i over 50 pct. af tilfældene i hovedstaden?
Rasmus Prehn (S), 2008-01-09:
Det forhold, at der er boligbyggeri under opbygning nu, fortæller jo ikke noget om, hvad det er, der kommer til at ske, når det er, at de meget få tilsagn, som der er nu, bliver til virkelighed.
Så vil det jo blive opfattet, som om det nærmest går i stå.
Det gennemsnitlige antal tilsagn, vi har,
er på omkring 9.000 boliger om året, som er faldet helt ned til 362.
Det er jo altså et betydeligt fald, der er sket.
Det er alt imens, at vi alle sammen ved, at der er rigtig, rigtig mange hårdtarbejdende skolelærere, politibetjente og andet, bl.a. i vores hovedstad, som simpelt hen ikke kan finde en bolig, som ligger tæt på det sted, hvor de skal passe deres arbejde, hvilket betyder, at det bliver svært for offentlige institutioner i Københavnsområdet at få kvalificeret arbejdskraft, fordi arbejdskraften flytter meget langt herfra.
De, der skal hertil, skal så sidde i meget lange bilkøer eller skal døje med forsinkede tog osv., hvilket i øvrigt heller ikke er særlig hensigtsmæssigt for miljøet.
Det er jo et politisk problem, og der synes jeg nok, man også kunne efterspørge et politisk svar.
Er det virkelig acceptabelt det her, kan det forsvares, at man har en regering, som i meget lang tid har vidst, at der var boligproblemer i bl.a. København, når man så kan se, det er gået så meget i stå?
Ritzau talte kort tid før jul om, at man havde et fald på 95 pct.
Det er dog meget, det må nærmest betegnes, som at det er gået i stå.
Kan det overhovedet forsvares?
Karen Jespersen (V), 2008-01-09:
Spørgsmålet drejer sig om, hvor mange almene boliger der bliver bygget i øjeblikket.
Jeg vil gerne sige, at det ikke er rigtigt, at byggeriet er gået i stå, som der bliver sagt.
Der er omkring 4.000 almene boliger under opførelse i øjeblikket.
Men det er rigtigt, at det jo er lavere, end det har været de foregående år, hvor det så i øvrigt har været på et relativt højt niveau også sammenlignet med tidligere.
Men det antal tilsagn, der blev givet i 2007, var meget lavt, og der kan være flere grunde til det.
Den ene er, at der var nogle økonomiske tilskyndelser til at fremrykke ansøgningerne til 2006.
Der kan i øvrigt så også være et opsparet behov, især når det gælder plejeboliger, fordi kommunernes grundkapital jo bliver sat ned fra 14 pct. til 7 pct. Men når det er sagt, hænger det, at der er givet få tilsagn i 2007, jo også sammen med, at byggeomkostningerne er høje.
Det vil sige, at det også giver nogle begrænsninger, fordi man så enten skal vælge måske at bygge et meget skrabet byggeri, som man ikke har lyst til at bygge, eller også bliver det så dyrt, at man er oppe og røre maksimumsbeløbet, og så kan det jo ikke lade sig gøre.
Så der er groft sagt de to årsager, altså at man har fremrykket, ligger i venteposition, og så at omkostningerne er høje.
Rasmus Prehn (S), 2008-01-09:
Hvordan forklarer og forsvarer ministeren, at antallet af tilsagn til byggeri af almene boliger er faldet med hele 95 pct. i 2007?
Skriftlig begrundelse
Ifølge Ritzaus Bureau, fredag den 21. december 2007, er byggeriet af ungdomsboliger, ældreboliger og boliger til folk med lav indkomst gået i stå.
Antallet af tilsagn er faldet med 95 procent i 2007.
Per Stig Møller (KF), 2008-01-09:
Nu er det jo en international aftale, at Afghanistan selv lægger narkobekæmpelsesstrategien, at den afghanske regering lægger den, og at vi støtter op om den, at vi hjælper dem.
Og hvor vi kan, så skal ISAF også ind i billedet.
Men vi gør det jo altså også med bistand.
Præcis som hr. Klaus Hækkerup er inde på, så skal der jo altså være støtte til de alternative produktionsformer.
Og det er der jo også, bl.a. gennem bloktilskuddet.
Der skal også være mulighed for at støtte infrastrukturen, for hvad hjælper det, at de dyrker frugt, hvis frugten er rådden, inden den overhovedet når frem til den by, hvor den skal sælges, fordi der ikke er veje, så den kan komme hurtigt nok frem?
Så der er mange komplikationer i et så tilbagestående land som dette.
Og så er der jo altså også mikrokreditterne, som er en direkte støtte til, at de kan komme i gang med en produktion af noget andet.
Men der skal ikke være tvivl om, vil jeg sige til hr. Klaus Hækkerup, at problemet er stort.
Og det er alt, alt for stort i Helmand, og det er vi fuldstændig enige om.
Og vi er også enige om - og det synes jeg er meget vigtigt at hr. Klaus Hækkerup fremhævede her - at kampen for at forhindre dødsfald blandt narkomaner i Europa, også her i København, altså starter ved kilden, og det er først og fremmest Helmand og de områder der.
Og det er derfor, at det er så vigtigt, at man også har det aspekt med i forbindelse med vores indsats i Afghanistan, som jo er så nødvendig - også af den grund, som hr. Klaus Hækkerup peger på her.
Men jeg synes trods alt, at der midt i mørket er nogle lyspunkter, ved at vi har kunnet bevæge os fra 6 til 13 opiumsfrie provinser i området.
Det viser altså, at vi har den rigtige strategi.
Men det tager tid at lave med alle de elementer, der skal bruges.
Karen Jespersen (V), 2008-01-09:
Nu har niveauet heldigvis været højt siden år 2000, sådan at der har været en betydelig byggeaktivitet.
Tværtimod bliver huslejen jo højere, og en af grundene til at indføre maksimumbeløbet var jo netop at prøve at undgå, at det, der bliver bygget alment, netop til almindelige lønmodtagere, ikke bliver for dyrt.
Men vi sidder jo og diskuterer med bl.a. KL, hvordan man kan gøre det her, sådan at der bliver bygget noget mere.
Per Stig Møller (KF), 2008-01-09:
Der er en stor ytringsfrihed i denne sal.
Jeg synes stadig væk, at det er gode spørgsmål, og jeg er glad for at få lov til at svare på dem - desværre er taletiden jo kort ved de her møder.
Det, vi vil, er altså for det første at skabe den sikkerhed, som er forudsætningen for lov og orden, så man kan nedkæmpe narkobaronerne.
Det er én ting.
Den anden del - og det er jo så det, som jeg vil vende mig til her - er: Hvad er de alternative indkomstmuligheder?
Det er alternative afgrøder.
Jeg ved, at japanerne har haft held med at lave alternativ kvægdrift og også frugtavl, så de har haft mulighed for at tjene penge på anden vis.
Vi gør det, at vi sætter penge i mikrokreditter, i mikrofinansiering.
Og 80 pct. af alle de mikrokreditter, vi giver, går til kvinder, som så kan skabe små brug, som giver alternative indkomstmuligheder.
Så gør vi det også med håndværksuddannelser, så de unge altså får en uddannelse, som betyder, at de kommer ind til byerne eller landsbyerne og tjener penge som håndværkere i stedet for kun at have det gamle familieerhverv: opiumsproduktionen.
Så gør vi det, at vi hjælper med at bekæmpe opiumsøkonomien ved at give bloktilskud til landsbyerne, så de også kan skabe andre indkomstmuligheder, som de selv tror på.
Så er der så yderligere skolegangen, som betyder, at de får en uddannelse, hvilket de ikke har fået hidtil - hidtil var det jo kun 1 million børn, der gik i skole, nu er det 6 millioner, hvoraf de 2 millioner er piger, og de gik ikke i skole før.
Jeg tror, vi har lavet 23 millioner skolebøger til dem.
I kraft af at de får en uddannelse, betyder det, at de også kommer væk fra den binding til opiumsproduktionen, som har været det eneste, de har levet af i generationer.
Så der er en masse virkemidler både på børneniveau med hensyn til fremtiden og på direkte niveau over for de større med hensyn til uddannelse og håndværksuddannelse og så på niveauet for de erhvervsaktive og muligt erhvervsaktive med mikrokreditter.
Så der er altså andre muligheder end opium.
Klaus Hækkerup (S), 2008-01-09:
Lad mig først sige til formanden - det har vi jo også snakket om før at nu har man jo ændret reglerne for Folketingets spørgetid, så vi ikke længere kan starte med at begrunde vores spørgsmål.
Og så er man jo nødt til at gøre det første gang, man får ordet.
Lad mig så sige til udenrigsministeren, at jeg stadig synes, at det er uklart, hvad det er, regeringen vil.
Jeg er enig i, at man bør overveje nogle alternativer.
Nu har regeringen i Afghanistan afvist at sprøjte fra luften.
Jeg er holdningsmæssigt helt enig med den.
Spørgsmålet er, hvad det så er, den danske regering forestiller sig man skal gøre.
Der er jo mange muligheder; man kan gå ud og slå opiumsproduktionen ned, man kan gå ud og købe den billigt op - det er jo ikke sådan, så de her 3.000 mia. kr. er nogle, der tilfalder de afghanske bønder, de tilfalder jo alle mellemhandlerne undervejs - og så har man mulighed for at etablere alternative afgrøder og eventuelt for at understøtte.
Og der er det, man må spørge sig selv: Hvad er det, den danske regering konkret vil foreslå?