Mette Bock (LA), 2016-02-26:
Mange tak for det.
Liberal Alliances modstand mod centrale ændringer i offentlighedsloven, som blev gennemført med L 144, er nok velkendt for de fleste her i salen.
Og jeg vil gerne med det samme understrege, at alle ændringer jo ikke nødvendigvis er dårlige ændringer, men der var særlige områder i den her lov, der var dybt problematiske.
Ved andenbehandlingen af lovforslaget stillede Liberal Alliances ordfører, hr. Simon Emil Ammitzbøll, sammen med ordførerne for Enhedslisten og Dansk Folkeparti ændringsforslag om at fjerne de offentlighedsbegrænsende bestemmelser i § 22, § 24 og § 27.
Det gjorde vi, fordi det netop var i de bestemmelser, hunden lå begravet.
Det var de bestemmelser, som vi efterfølgende kunne se gav lovgivningen øgenavnet mørklægningsloven, og det var de bestemmelser, der indskrænkede borgernes og pressens muligheder for at kigge magthaverne i kortene.
Det var § 22 om kalenderføring, hvorom vi var blevet fortalt, at stramningen skulle dæmme op for chikanøs adfærd, som dog ikke kunne dokumenteres at have fundet sted.
Det var § 24 om oplysning af ministre, hvorom vi fik at vide, at der var brug for et frirum, men hvor vi ikke kunne få at vide, hvad problemet var med det frirum, der allerede eksisterede.
Og det var § 27 om udveksling af dokumenter mellem myndigheder m.v., der ændrede magtbalancen imellem regeringen og Folketinget, fordi dokumenter, der udarbejdes og udveksles imellem ministre og folketingsmedlemmer om lovgivning eller anden tilsvarende politisk proces, blev undtaget fra retten til aktindsigt. Som jeg oplyste i mit første indlæg, har pressen nu dokumenteret den udstrakte brug af de offentlighedsbegrænsende bestemmelser.
Det er en utrolig bedrøvelig udvikling, som vi i Liberal Alliance mener må vendes, og det ser heldigvis ud til, at vi ikke er alene.
Vi skal stå på borgernes side, og det skal vi i et demokrati, som insisterer på at være åbent.
Jeg noterer mig også, at det lader til, at der er bevægelse i flere af de partier, som oprindelig stemte for ændringerne i offentlighedsloven, og det vil jeg ærlig talt gerne kvittere for.
Jeg synes, det er dejligt, at man også en gang imellem kan erkende, at man måske ikke fik tænkt sig helt så godt om, som man burde.
Og det er aldrig en skam at blive klogere.
De Konservatives partiformand, hr. Søren Pape Poulsen, udtalte for nogen tid siden, at »med den her lov er vi gået for langt«.
SF's ordfører, fru Lisbeth Bech Poulsen, sagde: »Det var en kæmpe fejl at vedtage den lov, og det har vi indset.«
Den Radikale partileder, hr. Morten Østergaard, erklærede: »Vi er og skal være parate til at kigge på de omdiskuterede paragraffer, og jeg mener, at de skal revideres, sådan at det sikrer en åbenhed og indsigt, som vi har nogle formodninger om ikke er der i tilstrækkelig grad. «
Det er flot.
Også journaliststanden har fastholdt deres kritik, Ombudsmanden har bidraget med sin kritik, og borgerne er fortsat i opstandelse over bestemmelserne.
Det er baggrunden for, at jeg på vegne af Liberal Alliance, Dansk Folkeparti, Enhedslisten og Alternativet skal tillade mig at fremsætte følgende:
Tak for det.
Jeg synes, det er rigtig godt planlagt, at vi lige i forlængelse af den foregående drøftelse om beslutningsforslaget nu har en forespørgsel om offentlighedsloven.
Forespørgslen går på, at vi beder om at få at vide, hvad ministeren kan oplyse om konsekvenserne af de ændringer af lov om offentlighed i forvaltningen, der blev vedtaget med lovforslag nr. L 144 i folketingsåret 2012-13, herunder hvilke fremadrettede overvejelser erfaringerne giver anledning til.
Begrundelsen for forespørgslen og for indkaldelsen til den her forespørgselsdebat er, at det nu faktisk er lidt over 2 år siden, at den reviderede offentlighedslov trådte i kraft.
Det betyder jo, at man har gjort sig de første erfaringer med en række kontroversielle bestemmelser, hvis indførelse bl.a. gav anledning til, at 85.000 borgere i det danske civilsamfund skrev under i protest.
Vi havde et stort journalistkorps, som naturligvis også var bekymret, for det her er en stor del af grundlaget for deres arbejde.
Og vi kunne også konstatere, at det gav anledning til en dyb splittelse her i Folketinget helt på tværs af traditionelle politiske skel.
Siden lovens vedtagelse har flere aviser, herunder Jyllands-Posten og Information, dokumenteret, at svarfristen på 7 dage for aktindsigt, som garanteres med den nye lov, meget ofte overskrides med flere uger.
Dagbladet Information har endvidere kortlagt, at den stærkt omdiskuterede § 24 om oplysning af ministre er blevet anvendt i hele 360 ud af 410 afgørelser, mens § 27 om udveksling af dokumenter mellem myndigheder m.v. er blevet anvendt hele 50 gange.
Så selv om det var stillet i udsigt, at loven ikke ville medføre en restriktiv brug af paragrafferne, så viser praksis altså noget andet.
Og det er jo virkeligheden, der taler.
At loven har givet anledning til lukkethed og mørklægning må selvfølgelig for os alle give anledning til overvejelser, og jeg skal heller ikke lægge skjul på, at forespørgerne har bemærket, at der er en vis grøde i det politiske landskab.
Derfor er det så vigtigt at få indsigt i regeringens overvejelser og også at få en debat om dem her i salen.