runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jonas Dahl (SF), 2011-03-16:
Jeg ved ikke, om jeg skal sige tak, eller om det var svaret til hr. Flemming Møller Mortensen, ministeren indledte med, men nu er det et andet spørgsmål, vi er ved, det håber jeg at ministeren er med på.
Jeg vil gerne tage fat i det, som ministeren ikke siger, nemlig at forskellen i levetid mellem de 25 pct. i højindtægtsgruppen og de 25 pct. i lavindtægtsgrupperne i det her land er forøget dramatisk fra 1987 til 2009.
I 1987 var der en forskel på 5½ år, mens der i 2009 var over 10 års forskel på, om man er i højindtægtsgruppen eller i lavindtægtsgruppen.
Det vil sige, at forskellene i det her land er vokset markant både under den tidligere og den nuværende regering.
Der er vel et fælles nationalt ansvar for netop at sikre, at man ikke kan se frem til et kortere liv, bare fordi man er i en lavindtægtsgruppe, hvor folk lever 10 år kortere – hvor godt det er, skal vi ikke gøre os til dommere over.
Men det er dog interessant, at man lever 10 år kortere, fordi man befinder sig i den laveste løngruppe i det her land.
Alligevel siger ministeren, at initiativerne skal komme nedefra, at initiativerne skal komme fra kommunerne – jeg hører næsten ministeren sige, at det sådan set også er kommunerne, der må sætte mål.
Jeg synes, det er en smule uambitiøst, at landets sundhedsminister ikke har nogen som helst ambitioner om at indsnævre den forskel i levetid, der er mellem rig og fattig, ved at se på, hvordan vi øger sundheden for alle danskere.
Der har ministeren ikke sat et eneste mål, udover at det må være noget, der kommer nedefra.
Men ministeren er jo trods alt minister for sundhedsområdet, og det ville vel være rimeligt, at man som sundhedsminister faktisk også havde nogle ambitioner og mål om at flytte sundheden i en positiv retning.
Jeg vil egentlig gerne lige slutte af med at sige, at vi fra SF’s side anerkender, at der også er et politisk ansvar, og vi mener sådan set, at vi skal sætte nogle politiske mål, så vi netop får indsnævret denne forskel i middellevetid mellem rig og fattig.
Det er for mig at se helt uacceptabelt, at man også bliver straffet på levetiden, bare fordi man har et lavindkomstjob, og fordi der simpelt hen ikke bliver satset nok på forebyggelse
Vedkender ministeren sig, at der er et politisk ansvar, også hos regeringen?
Bertel Haarder (V), 2011-03-16:
Der er ikke taget milliarder fra kommunerne.
Kommunerne har det samme personale i 2011 og 2012, som de regnede med at have i 2010.
Sådan er det.
Og når det gælder sundhedssektoren, har vi altså de sidste 10 år fået mere end 3.000 flere læger og mere end 3.000 flere sygeplejersker, og det vokser fortsat, det vokser fortsat år for år.
Så lad os nu ikke få den debat til at forplumre vores i øvrigt udmærkede samtale om forebyggelse.
Jeg har selv bladet Momentum, og der står ikke noget, der strider mod det, jeg her har sagt, for dem, der skriver det blad, kender godt kommuneaftalerne.
At der så har været kæmpe overskridelser i 2009 og 2010, hvor man har brugt meget mere, end man regnede med at ville have brugt i 2010, er så en helt anden sag, og det skal selvfølgelig bringes ned igen på det niveau, som man havde regnet med at man havde i 2010.
Det er barnemad, det siges vist hver eneste dag her i Folketingssalen – sådan er det.
Selvfølgelig gør jeg det, og jeg er i øvrigt enig i langt det meste, hr. Jonas Dahl lige har sagt.
Det er glædeligt, at der er fremgang i levetid og sundhed for alle befolkningsgrupper, men det er jo meget tankevækkende, at den velbjærgede del af befolkningen løber fra den resterende del af befolkningen og øger levetiden og sundheden langt mere.
Det er en af de vigtigste udfordringer overhovedet, og det betyder, at vi skal fokusere vores kampagner mere, end vi har gjort hidtil – rygestopkampagner, kostkampagner, kampagner rettet mod skoler osv.
Vi skal fokusere på de egne og på de befolkningsgrupper, som har mest behov for det.
Det vil disse sundhedsprofiler, som vi begge er optaget af, jo hjælpe med, for her kan man sammenligne kommunen med nabokommunen og med andre kommuner i samme situation, og man kan se over tid, om kampagner har virket.
Jonas Dahl (SF), 2011-03-16:
Jamen jeg synes, det er glædeligt, at ministeren også vil diskutere prioritering og netop fokusering af forebyggelsesindsatsen og ikke mindst af sundhedsdiskussionen rent generelt.
Jeg er også glad for, at sundhedsministeren, selv om det er en borgerlig sundhedsminister, sådan set anerkender, at vi er i en situation, hvor vi skal have større lighed i sundhedsvæsenet.
Det er for mig at se magtpåliggende, at vi faktisk får indsnævret den forskel, der er mellem højindtægtsgrupperne og lavindtægtsgrupperne, med hensyn til hvor lang tid man kan regne med at være på den her klode.
Men vil ministeren så ikke også medgive, at nogle af de virkningsmuligheder, vi rent faktisk har at tage fat i i værktøjskassen, jo netop også er en fokuseret indsats inden for forebyggelse, hvor vi øger indsatsen på forebyggelse og ikke udelukkende lader den finansiere over satspuljen, hvilket stort set er det, regeringen har gjort, og hvor vi også ser på nogle af de erfaringer, man har gjort i andre lande?
Hvad er det, der virker?
Det er vel den forkerte vej at bevæge udviklingen, hvis man faktisk har ambitioner om at satse på forebyggelse og indsnævre de forskelle, der er i sundhedsvæsenet i dag.
Så vil jeg bare høre, om ministeren ikke også her vil lægge på bordet, hvad det er for nogle mål, regeringen har, i forbindelse med at indsnævre den her forskel i sundhed eller uligheden i sundhed.
Bertel Haarder (V), 2011-03-16:
Jeg vil hellere fortælle, hvad vi vil gøre, frem for hvad vi vil forudse at vores handlinger vil give af resultater, for det kan ingen forudse.
Forebyggelsespolitikken består jo bl.a. af, at vi har en afgiftsstruktur, som lægger afgifter på noget af det mest usunde – cigaretter, spiritus, hedvin, fedt.
På de felter er afgifterne sat op, og vi har indført et forbud: Hvis man er under 18 år, kan man hverken købe spiritus, hedvin eller Panodil, og man kan heller ikke købe cigaretter.
Så vi er også gået forbudsvejen.
Rygestopkurserne har tilsyneladende haft en effekt, i det hele taget har rygepolitikken haft en effekt.
Det, som vi så nu må lære, er at målrette kampagnerne og indsatsen imod præcis de grupper, som både hr. Dahl og jeg er bekymrede for, nemlig dem, som halter bagud i forhold til befolkningsgennemsnittet, når det gælder sundhed.
Jonas Dahl (SF), 2011-03-16:
Jeg vil afslutningsvis bare høre, om ministeren ikke også vil svare på, om afgifterne på cigaretter og alkohol er blevet sat op, hvis man prisog løntalsregulerer i forhold til det niveau, der var, da regeringen trådte til i 2001.
Så vil jeg også bare høre, om ministeren ikke kan bekræfte, at man i dag kan købe Panodil i supermarkeder og i øvrigt alle mulige andre steder, hvad man ikke kunne for i hvert fald 20 år siden, og man kunne heller ikke for 10 år siden, hvis jeg ikke husker helt forkert.
Det, jeg mener er vigtigt – og det er noget af det, som SF gerne vil sætte fokus på – er faktisk også, at vi får nogle ambitioner om, at vi får indsnævret den her forskel.
En ting er forebyggelsespolitikken, men vi bliver også nødt til at forpligte kommunerne ud over at sige, som ministeren indledte med at sige, at de her initiativer skal komme nedefra.
Jeg er enig i, at vi, hvis der er gode initiativer nedefra, skal benytte os af dem.
Men vi må som ansvarlige politikere faktisk også sætte os nogle mål og have nogle ambitioner om, at vi får sikret, at danskerne har en bedre middellevetid.
I dag ligger Danmark og konkurrerer med lande som Albanien i forhold til middellevetiden.
Hvis man bor i Københavnsområdet eller på Lolland-Falster, kan man regne med, at man også har en markant lavere levetid, end hvis man bor andre steder.
Derudover skal man oven i købet, hvis man er i en af lavindtægtsgrupperne, også trække 10 år fra.
Det er vel uacceptabelt, at der er blevet så markant store forskelle i den gennemsnitlige levetid Danmark i dag.
Er ministeren ikke enig i det?
Bertel Haarder (V), 2011-03-16:
Forskellene er provokerende og uacceptable.
Det er derfor, jeg siger, at alt det, vi gør, skal vi i fremtiden i højere grad målrette mod de grupper, som har mest behov for det.
Og de nye sundhedsprofiler, hvor man kan se, hvordan det går i hver enkelt kommune, inden for hver enkelt befolkningsgruppe, giver os et hidtil ukendt redskab for at målrette indsatsen.
Så kan jeg bare konstatere, at afgifterne altså er sat op.
Man kan altid diskutere, om de skal sættes endnu mere op, og jeg tvivler ikke på, at S og SF gerne vil sætte afgifterne kæmpehøjt op.
Så skal de bare lige huske at tænke på grænsehandelen også.
Men det er en anden diskussion.
Det er blevet forbudt for under 18-årige at købe Panodil.
Man kan så diskutere, om man skal have recept på Panodil.
Det mener jeg er at umyndiggøre hele befolkningen, og jeg er ikke sikker på, at det har nogen som helst effekt.
Men lad os diskutere det alt sammen, bare vi nu ikke gør hele samfundet til en fangelejr, havde jeg nær sagt, altså til et formyndersamfund, hvor borgerne ikke kan tage vare på noget som helst selv.
For vejen frem er at få borgerne til at tage et ansvar.
Jonas Dahl (SF), 2011-03-16:
Hvilke tiltag vil ministeren iværksætte for at løse problemet med sygehuspatienter, der må ligge på gangene?
Ole Hækkerup (S), 2011-03-16:
Vil den nye minister også indføre to nye skatter om måneden, jf. opgørelsen af, at der er indført 295 nye skatter, siden regeringen trådte til?
Jonas Dahl (SF), 2011-03-16:
Spørgsmålet lyder: Hvilke tiltag vil ministeren iværksætte for at løse problemet med sygehuspatienter, der må ligge på gangene?
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-03-16:
Der bliver sagt plads til forbedring, og nu spurgte jeg lige før ministeren om, hvad ministerens ambitionsniveau er.
Så kunne det dog være helt naturligt i relation til det og i forlængelse af det at give udtryk for, hvad ministerens ambitionsniveau er.
For jeg kan faktisk ikke forstå ministeren, når han siger, at han ikke vil ophøje sig til dommer, jævnfør det, der står i sundhedsloven.
mit indtryk og min klare opfattelse er, at det ambitionsniveau, som jeg har, ikke er indfriet med de data, vi får her fra Statens Institut for Folkesundhed.
Ministeren siger, at der er plads til forbedring.
Der må jeg blot sige: Ja, det synes jeg virkelig der er.
Jeg vil gerne relatere til en ting: Vi har fået et fuldstændig nyt blad fra Kommunernes Landsforening, der hedder Momentum, og hvor der skrives om: »Massive besparelser i kommunerne«.
Ja, man hvad forslår 500 mio. kr., hvis der er taget milliarder fra budgetterne generelt for at få kommunernes dårlige økonomi til at hænge sammen?
Mange tak.
Hvad er ministerens holdning til, at hver fjerde 15-årige dreng på hverdage bruger over 4 timer på tv og 4 timer på computerspil, hvilket fører til øget risiko for fedme og diabetes?
Bertel Haarder (V), 2011-03-16:
Jamen jeg har da tænkt mig at ringe på mobiltelefonen til hver eneste uvorn ung, som kunne drømme om at sidde så længe ved en computer.
Sådan kunne jeg svare, men det gør jeg selvfølgelig ikke, for hverken spørgeren eller jeg kan altså styre, hvad børn gør bag hjemmets fire vægge, om de bager boller, spiller matador eller sidder ved deres computer.
Der er altså grænser for, hvad vi i sundhedens navn kan foretage af indgreb i borgernes liv.
Det, det handler om, er jo ganske det samme, som vi gentagne gange har talt om i spørgetiden, nemlig at vi får børnene ud af busserne og op på cyklerne, får givet dem mindst 1 times motion om dagen, får dem til at spise sundt, får dem til at løbe og dyrke sport osv.
Det er jo ikke sådan, at det går baglæns, men det går ikke hurtigt nok fremad.
Det er fuldstændig sandt.
Der er for mange børn, der er overvægtige, og der er især i visse befolkningsgrupper for mange, der lever rigtig usundt.
Det er et problem.
De nye sundhedsprofiler, som vi præsenterede for lige 1 uge siden, er alle tiders værktøj for kommunerne, så de kan se, hvad der virker, og de kan sammenligne sig selv med andre kommuner.
Så jeg synes, det er en glædens tid, når det gælder forebyggelse, efter at vi har fået dette redskab, nemlig sundhedsprofilerne, men det vender vi jo tilbage til.
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-03-16:
Overskriften i Berlingske Tidende den 11. marts var »Drenge stener foran computer og TV«
Det er ud fra en skolebørnsundersøgelse, som er lavet i 2010, og ministeren og jeg får givetvis rig lejlighed til at forholde os til detaljerne engang i april, når undersøgelsen bliver fremlagt.
Det, der i hvert fald er meldt ud nu, er, at unge ser tv, som de gjorde for 8 år siden, men det, der er det helt nye, er, at de også bruger kolossalt meget tid foran computeren.
Jeg ved godt, at den også bliver brugt i skolesammenhæng, altså i en læringssammenhæng, men hvorom alting er, bruger altså en tredjedel af alle 15-årige mindst 4 timer på det.
Og for de 11-årige er det en femtedel.
Pigerne bruger væsentlig mindre tid på det.
Professor Bjørn Holstein fra Syddansk Universitet siger, at en fjerdedel af de unge sidder så lang tid foran tv’et og computeren, at det giver sundhedsproblemer.
De får for lidt nattesøvn, de får alt for meget fastfood, de får alt for lidt almindelig god kost og frugt, når de har den adfærd.
Jeg har jo mange gange hørt fra sundhedsministeren, at det her er et spørgsmål om at drage nogen til ansvar et eller andet sted.
Jeg vil bare spørge ministeren: Vælger børn selv at blive overvægtige?
Er det udtryk for børns reelle muligheder for at vælge konsekvenser til eller fra, når vi – som ministeren også siger her – ser, at alt for mange børn er overvægtige, at alt for mange børn er inaktive?
Er der virkelig ikke mere i regeringens skuffe end det at sige, at det er et spørgsmål om at placere ansvaret hos forældrene?
Det er som forebyggelsesordfører for Socialdemokraterne en fantastisk situation at være i, at ministeren den ene gang efter den anden er så interesseret i, hvad det er, vi fra socialdemokratisk side har i skuffen.
Vi har rigtig meget i skuffen, og vi har også penge til den her indsats.
Det, der måske nok nager ministeren allermest, er, at ministeren ikke har nogen penge og ikke har den politiske vilje til at putte penge i det.
Det er et spørgsmål om at gøre det forpligtigende, gøre det formaliseret, at alle voksne, inklusive forældrene, har et primært ansvar, for det er jeg meget enig med ministeren i.
Det er der slet, slet ingen tvivl om at de har.
Jeg vil gerne citere professor Bente Klarlund Pedersen, som har sagt: »De børn, som er fysisk mest inaktive, har forhøjet fedt i blodet, forhøjet insulinmængde og let forhøjet blodtryk.
Andre undersøgelser viser, at de mindst fysisk aktive børn også er mindre glade og har sværere ved at få venner.«
Så fortsætter hun: »Det er relativt nyt, at børn sidder så meget stille, og der mangler forskning på dette område.« Mit spørgsmål
er: Er det her så et sted, hvor ministeren kan få rykket noget op af skuffen og sige, at regeringen vil initiere forskning, så vi måske kan give en hjælpende hånd til kommuner og alle andre, inklusive forældre, til at motivere børn til at komme væk fra de dårlige vaner og over til de gode vaner?
Bertel Haarder (V), 2011-03-16:
Vi har mig bekendt ganske mange forskere, der beskæftiger sig med lige præcis det, vi taler om her.
Jeg kan nævne adskillige navne og adskillige institutter.
Så der forskes i det, men vi ved jo grundlæggende godt, hvad det er, der er problemet.
Det er dårlige vaner, det er dårlig opdragelse, det er, at man ikke bruger de muligheder, der er, for at børnene kommer ud i den friske luft, kommer op på cyklen, kommer med i idrætsforeningen osv.
Alle mulighederne er der jo.
Problemet er at få folk til at drikke det, vi hælder op.
Så kan Socialdemokraterne og SF’erne bruge lige så mange penge, de vil.
Jeg gad vide, hvordan de vil få løst det problem dér inde bag hjemmets fire vægge fra kl. 8 til kl. 10 om aftenen, hvor barnet sidder og spiller på sin computer.
Hvad er det nu lige præcis, man vil gøre ved det problem?
Det kan man da ikke løse med penge.
Altså, vær nu lidt realistisk.
Lad os gøre alt, hvad vi kan, men lad os først og fremmest holde fast i, at det altså er forældrenes ansvar.
Så skal skolen selvfølgelig bakke op, og forældrene skal bakke op om skolen.
Uden at forældrene påtager sig ansvaret, er der intet, der hjælper, og derfor er det helt fundamentalt, at vi fastholder, at forældrene har hovedansvaret for deres børn.
Børnene skal sove om natten, de skal have morgenmad, de skal have mad med i skolen, de skal læse lektier osv.
Skolen kan ikke arbejde, hvis ikke den bakkes op hjemmefra.
Noget tilsvarende gælder for børn, som har usunde vaner, som sidder og glaner foran fjernsynet eller computeren.
Det er nu da i øvrigt langt bedre, at de sidder med deres computer, end at de sidder og glor på tv-programmer.
Men også det at sidde stille ved computeren kan være skadeligt, hvis det træder i stedet for motion, leg, løb, cykling osv. Spørgsmålet er bare: Hvad er det lige præcis, vi herinde i Folketinget kan gøre ved børn, som sidder derhjemme i familiens skød og spiller for længe på deres computer?
Hvad er det helt præcis, S-SF, hvis de kommer i regering, vil gøre ved det problem, at børn ikke altid gør det, de bør gøre?
Det kunne da være dejligt at få at vide.
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-03-16:
Men det er også et spørgsmål om, også fra politisk side, både at lave en italesættelse og være med til at sikre et ordentligt fundament at handle på.
Jeg vil da sige, at jeg synes, det er ærgerligt, grænsende til det ynkelige, at ministeren siger, at det ikke er reelt, når professor Bente Klarlund Pedersen siger, at vi mangler forskning på det her område, og at ministeren siger, at vi har masser af forskning fra alle mulige forskellige sider.
Her synes jeg der ligger en stor forskel mellem det, ministeren siger, og det, jeg som socialdemokrat står for.
Vi har et helt konkret projekt, nemlig at vi vil sige, at vi vil forpligte alle voksne, som har med børn at gøre, ikke blot på at fokusere på boglighed i skolen, i daginstitutionen, eller hvor det måtte være henne, men også på at fokusere på trivsel, både den psykiske trivsel og den fysiske trivsel.
Hermed når vi ud og får italesat problemerne.
Der er kommet ny dansk viden frem, som viser, at 50 pct. af forældrene til overvægtige børn alt, alt for sent indser, at deres børn er overvægtige.
Så vi har brug for mere viden, eller har vi?
Det vil jeg spørge ministeren om.
Med kommunalreformen i 2007 fik vi store ændringer, og vi fik også rigtig meget skrevet ned i sundhedsloven, som ministeren nævner her.
Kommunerne har et meget, meget stort ansvar på forebyggelsesområdet og for al forebyggelse, der er relateret til borgerne, og, som ministeren også siger, for noget af det, der er relateret til patienterne, altså når borgeren er udskrevet fra sygehuset.
Hvor godt er det, det går?
Måske går det ikke godt nok.
Som jeg hørte ministeren, lød det, som om ministeren måske ligefrem synes, at det går godt nok.
Det kan jeg undre mig over.
Statens Institut for Folkesundhed har altså lavet en undersøgelse, og jeg synes faktisk, at vi har ventet meget, meget længe på at få nogle resultater, der viser, hvordan det så går efter kommunalreformen.
Man har været inde at måle på type 2-diabetes, hjerte-kar-sygdom og lungesygdommen KOL, og det er jo rigtigt, som ministeren har fremlagt tal for, at en alt for stor del af kommunerne – set med mine øjne og med socialdemokratiske øjne – ikke giver tilbud til patienter med de her tre meget væsentlige livsstilssygdomme, som i så høj grad invaliderer folk, og som i så høj grad indskrænker deres fysiske bevægeevne og i det hele taget deres livskvalitet i hverdagen.
Vi har sundhedsøkonomer her i Danmark, som gang på gang siger, at der, hvor man investerer pengene rigtig godt på forebyggelsesområdet, er på den patientrelaterede forebyggelse, men der er åbenbart en særdeles stor variation i den måde, kommunerne gør det på.
Jeg vil gerne spørge ministeren: Er det reelt, at der fokuseres på kvantitet frem for kvalitet?
Hvad er ministerens ambitionsniveau?
Er ministerens ambitionsniveau indfriet, jævnfør de resultater, vi har her fra Institut for Folkesundhed?
Eller hvad er det, ministeren ønsker der eventuelt skal gøres mere?
Tak for det.
Karsten Hønge (SF), 2011-03-17:
I det første svar fra hr. Simon Emil Ammitzbøll var det en udenomstale, hvor det faktisk ikke var det, økonomerne mente, for som sædvanlig ved Liberal Alliances folk typisk bedre om alt.
De er faktisk dommere til nu også at vide, hvad økonomerne i virkeligheden udtaler sig om.
Når det så ikke lykkedes, vælger ordføreren at forfalde til hånende og nedladende bemærkninger til de spørgere, der kunne finde på at spørge.
Det flytter nu heller ikke fokus fra, hvad det er, økonomerne tydeligt udtaler.
Når man selv slår sig så meget op på at have en sammenhængende økonomisk plan, må jeg sige, at topøkonomerne ikke tror på den.
Er det pædagogerne, sådan at børnehaverne skal lukke en time tidligere, sådan at virksomhederne ikke kan have arbejdskraften?
Planen bygger på en skattereduktion, der først var på 35 mia. kr. og dernæst pludselig på 70 mia. kr. plus en fyring af 40.000 offentligt ansatte.
Man kan ikke undre sig over, at økonomerne netop siger, at den plan ikke hænger sammen.
Så kan ordføreren selvfølgelig forsøge sig igen enten ved at tale udenom eller ved at komme med yderligere hånende eller nedladende bemærkninger, men det flytter ikke fokus fra, at planen ikke hænger sammen.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-03-17:
Det kan man høre både af den ordførertale, der har været, og af den udveksling, vi har haft af synspunkter.
Økonomerne er jo, heldigvis kan man sige, den slags typer, der, på grund af at økonomi ikke er en eksakt videnskab, netop altid siger noget med forbehold for det, under den forudsætning und so weiter osv.
Det er lige præcis det, der kommer til udtryk i de her citater.
Hvis vi igen ser på det, de er blevet spurgt om, så siger f.eks. Michael Svarer, som der henvises til, omkring det med efterlønnen: Det er jo det, som Arbejdsmarkedskommissionen sagde.
Han siger omkring brugerbetaling i forhold til den offentlige sektor og sundhedsydelser m.v.: Det kan man gøre, hvis man er villig til det.
Han siger i forhold til halvering af erhvervsstøtten: Hvis man vil tage noget støtte væk, er det jo muligt.
Hold nu op med at prøve at give et falsk billede af virkeligheden.
Kom med de konkrete …
Jeg manglede sådan set kun tre ord, men tak!
Jeg vil sige, at hvis man ser på de konkrete udtalelser, økonomerne er kommet med om de konkrete ting, vil man se, at det er en anden snak.
Så kom bare med alle de her bløde overordnede vurderinger, men jeg tror bare, man skal tage udgangspunkt i, hvad for en form for videnskab økonomi er.