Magnus Heunicke (S), 2014-05-07:
Det er det, der er ved at ske.
Nu vil jeg passe på med at nævne tidligere statsministre, som jo brugte drejebøger, men jeg har en drejebog for, hvordan forhandlingerne, som de forskellige i forligskredsen har ansvaret for, skal forløbe i det her halve år.
Og jeg vil sige, at det kører til punkt og prikke i forhold til det.
Og der må man som opposition en gang imellem erkende, at så er det altså ministeren, der har det privilegium at få de forhandlinger til at forløbe og at have invitationsretten til dem, men det bliver i det her halvår, og det er det, som også er en del af selve aftalekomplekset i den grønne forligskreds.
Altså, vi kan godt have sådan en polemisk debat her i Folketingssalen, men det er så åbenbart det.
Nu prøver vi at have den med et upolemisk svar, og så kan vi jo altid få at se, om spørgeren vil køre videre ad polemikkens vej; det er op til spørgeren selv.
Der er et forlig, som Venstre er en del af, og som får metroprojektet tilbage på sporet.
Jeg mener, at det er min pligt at gøre det som transportminister.
Jeg mener også, at det er forligspartiernes pligt at handle, når et projekt står til at løbe af sporet i en sådan grad som det projekt, der jo er en lovgivning lavet under VK-regeringen.
Men jeg har ikke travlt med at pege fingre, jeg har travlt med at rydde op og med at få det projekt tilbage på sporet, og det er så sket nu; det lovforslag er nu førstebehandlet og skal videre igennem Folketinget.
Men forligskredsen var jeg jo nødt til at tage i ed og arbejde med, og det synes jeg er en pligt at gøre.
Så er det også min pligt at sikre, at der sker forhandlinger i den grønne forligskreds, og at vi får afsluttet de forhandlinger i det halvår, vi er i gang med nu.
Vi er altså inde i maj måned, og jeg kan godt forstå, at Venstre siger, at de godt vil have aftalen hurtigt, måske allerede i januar, februar, marts eller sådan noget der.
Men hvis Venstre godt vil have veje, tror jeg, at det var godt, at man ventede, til der var kommet en ny transportminister, for ham, vi har nu, er i hvert fald langt mere positiv over for vejdelen i forhold til sin forgænger.
Jo, det er jo den til enhver tid siddende transportministers privilegium at tilrettelægge forhandlingerne, og når jeg skal tilrettelægge dem, er det selvfølgelig ud fra ønsket om en samlet bred aftale og selvfølgelig også for at tilfredsstille de partier, som måtte have ønsker om forløb og møder osv.
Det lytter jeg til, og jeg noterer, at det er Venstres ønske her, så det skal ordføreren ikke være nervøs for.
Men jeg har også ansvaret for f.eks. et metroprojekt, som pludselig kører af sporet, og hvor vi må have det ind på sporet igen – og tak til Venstre for deltagelsen i det – og de andre forhandlingsforløb, som der måtte være.
Og det er, fordi jeg har arvet en institution, hvor der er mange, mange forskellige forligskredse.
Det var ulige meget nemmere, hvis der kun var en.
Men der er altså mange forskellige, som vi er nødt til at have lidt samtidighed med, og det stiller nogle krav til timingen og køreplanen for det.
Men det kører efter planen.
Jeg tror, vi må sige, at det så er en åben dør, der bliver sparket ind, for de ansøgninger, vi har fået fra kommunerne, lægger netop vægt på, hvad det vil få af erhvervsmæssig betydning.
Det er jo klart, at hvis du har en produktionsvirksomhed, som ligger tæt på en motorvej, men der ikke er nogen ramper til at køre til og fra den motorvej, og virksomheden så skal køre en stor omvej, endda måske igennem landsbyer osv., så vil det betyde enormt meget for produktiviteten og selvfølgelig også for bundlinjen i den virksomhed og for deres lyst og muligheder for at investere eller blive i Danmark, hvis man kan lave en afkørselsrampe ved motorvejen og finansiere den fifty-fifty med den lokale kommune.
Det er det, der er hele ideen.
Så jeg synes jo, at vinklen om erhvervslivets udfoldelsesmuligheder er et helt centralt element i puljen.