runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sophie Løhde (V), 2012-10-26:
Nu skal man selvfølgelig ikke forlange, at Enhedslistens ordfører skal kunne SF's og Socialdemokraternes valgprogram og »Fair Løsning« og »Fair Forandring« udenad, men det var nu 2 mia. kr. årligt, og det blev understreget, at det ikke var satspuljepenge.
Så jeg tror, at et regnestykke af den karakter, som ordføreren lige lavede der, måske var sådan lige friskt nok.
Men nu prøver jeg bare at spørge igen: Hvis man kigger på satspuljeaftalen, ikke hvad der er tilført sidste år over en årrække, men hvad der er til de enkelte år til psykiatrien, er det så ikke korrekt, at der i år samlet set ikke er flere penge til psykiatrien end dem, der sådan set har været så mange andre år, fordi den stigning, der er til psykiatrien i økonomiaftalen i år, modsvares af, at der er så meget mindre til psykiatrien i satspuljen i år qua det, at satspuljen følger lønudviklingen og dermed er lille i år?
Stine Brix (EL), 2012-10-26:
Hvis jeg ser på, hvad der samlet set er givet til psykiatrien i den sidste tid, så kan jeg se, at fra satspuljen sidste år ligger der 800 mio. kr. over en årrække og så nu 200 mio. kr. i forbindelse med regionsaftalen.
Det er med hurtig hovedregning 1 mia. kr., og det er jo ikke det samme som 2 mia. kr.
Sophie Løhde (V), 2012-10-26:
Det var egentlig den foregående spørgers kommentarer, der fik mig til at trykke mig ind her, og jeg vil bare lige spørge, om ordføreren for Enhedslisten måske også er opmærksom på, at der var nogle regeringspartier, der lovede 2 mia. kr. ekstra til psykiatrien, og dermed bede ordføreren om at bekræfte, at de penge har vi ikke set skyggen af.
Så hører vi meget om de her 200 mio. kr., der er givet til psykiatrien som led i en økonomiaftale.
Det beløb dækker jo sådan set bare over, at der i år er en historisk lille satspulje, hvor der stort set ingen penge er til psykiatrien, fordi puljen er så lille, og dermed er der samlet set ikke flere penge til rådighed til psykiatrien end dem, der har været de foregående år.
Stine Brix (EL), 2012-10-26:
Jo, og det kan være min fejl, hvis jeg ikke fik sagt det klart nok.
Det har jeg bemærket at der står, og det synes jeg selvfølgelig er positivt.
Det var også derfor, jeg gerne ville knytte nogle kommentarer til, hvordan man så udfolder det på det psykiatriske område.
For for mig at se er det altafgørende ikke nødvendigvis at få en præcis, klar diagnose for alle psykiatriske patienter.
Det kan det være nogle gange, men det altafgørende er at få hjælp.
Og så tror jeg, det er meget vigtigt, at vi gør os klart, at for nogle kan diagnosen give problemer, og jeg mener ikke, det skal være en betingelse, at man har en præcis diagnose, f.eks. skizofreni, før man kan få hjælp inden for det psykiatriske område.
Så med den lille tilføjelse vil jeg sige, at jeg synes, vi skal kigge på, hvordan det så er, vi forstår det her inden for psykiatrien, samtidig med at det, vi forstår ved behandling inden for psykiatrien, også meget gerne skulle være meget bredere end bare den medicinske behandling.
Men det tror jeg også at vi er enige om.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2012-10-26:
Et af de svar, jeg jo nok også ville have givet, er, at bare på det psykiatriske område har man givet flere penge, men der er også kommet langt, langt flere patienter, flere end den tilsvarende stigning i økonomien.
Det er også psykiatrien, der får mig til at tage ordet, for vi er jo i regeringen og i Socialdemokratiet meget, meget enige med Enhedslisten i, at psykiatrien skal ligestilles med det at have en fysisk sygdom.
Hovedbrud skal ligestilles med benbrud, sådan lidt populært sagt.
I økonomiaftalen, som blev indgået med regionerne her i foråret, blev der afsat 200 mio. kr. til at øge netop kapaciteten i psykiatrien, og det står jo faktisk i lovforslaget, at udredningsgarantien også skal omfatte psykiatriske patienter.
Problemet er sådan set bare, at der lige nu ikke er nok kapacitet, at vi har arvet en psykiatri, hvor der ikke har været nok fokus på udredning og behandling fra den tidligere regerings side, og at vi derfor arbejder derhenimod, men ikke kan sætte en dato på endnu.
Vi er i fuld gang med at afdække problemerne.
Er Enhedslisten ikke enig i det, også at det står i lovforslaget, at psykiatrien altså skal med i udredningsgarantien?
Stine Brix (EL), 2012-10-26:
Det, jeg siger om en skævvridning, kan man spørge stort set alle lægefaglige selskaber om, og så vil de kunne forklare det samme.
Det er meget konkret.
Et område, jeg lige har talt om, er de patienter med diffuse symptomer, og de andre er dem, hvor vi godt kender symptomerne, men hvor der bare ikke er noget alternativ i det private, og det er alle de patienter, der har en medicinsk lidelse, og det er især de ældre patienter.
Hvis man går ud på mange af vores afdelinger, der har medicinske patienter – især i vintertiden, og det jo snart, så det kan vi jo godt kigge på – er det faktisk ikke usædvanligt at se, at der ligger patienter på gangene.
Det synes jeg ikke er i orden, det synes jeg ikke er en tilstrækkelig god behandling, og det er jo et udtryk for, at det område er blevet prioriteret for lidt.
Når vi så spørger de folk, der arbejder i sundhedsvæsenet til daglig, siger de, at det er, fordi de kan mærke, at det er nogle andre områder, der bliver prioriteret i praksis.
Og det synes jeg er et meget alvorligt problem.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-10-26:
Der er jo ikke nogen herinde, der er uenig i, at vi skal have et sundhedsvæsen, der hurtigt og effektivt kan diagnosticere patienter.
Det er vi helt enige om.
Hvordan er det blevet nedprioriteret?
Man siger, at der er blevet taget ressourcer fra det område til nogle andre områder.
Bliver der brugt flere penge, eller bliver der brugt færre penge på det her område i dag, end der gjorde for 10 år siden?
Det er ret nemt at svare på.
Stine Brix (EL), 2012-10-26:
Den gruppe, jeg talte om, er de patienter, hvor vi endnu ikke kender deres diagnose, og blandt dem er der en stor del, som har kræftdiagnoser, men vi ved det bare ikke endnu.
Og det er jo, fordi kræftsygdomme kan have nogle ret diffuse symptomer, f.eks. feber eller nattesved, og så er det måske ikke det, man først tænker på, altså: Her er kræft.
Og så skal man ind i pakkeforløbet, og så kører det derudad.
Derfor er det vigtigt at holde sig for øje, at når vi snakker om, hvordan vi sikrer den bedst mulige behandling i vores sundhedsvæsen, er det ikke nok kun at kigge på forløbet, fra diagnosen er givet, og til behandlingen går i gang.
Det er også i høj grad vigtigt at kigge på forløbet før.
Og i den sammenhæng er der nogle patienter, som har haft meget alvorlig sygdom, uden at vi har vidst det, og som ikke er blevet prioriteret tilstrækkeligt, simpelt hen fordi ressourcerne i høj grad er blevet rettet mod dem, hvor det er relativt let at stille en diagnose.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-10-26:
Ordføreren fik det næsten til at lyde, som om der gennem de sidste 10 år er sket sådan en nedprioritering af patienter med de sværeste sygdomme.
Kan ordføreren uddybe det ved at svare på: Bliver der brugt flere penge, eller bliver der brugt færre penge på at behandle patienter med de sværeste sygdomme såsom kræft osv., end der gjorde for 10 år siden?
Sophie Løhde (V), 2012-10-26:
Jo, det er helt korrekt, at det fremgår af lovforslaget – jeg tror, at det er bemærkningerne, vi er ovre i – at der skal fastlægges nogle kriterier.
Vi kan ikke få at vide, hvad de her kriterier er, så i dag behandler vi et lovforslag, hvor der er nogle, men vi ved ikke hvem, det præcis vil blive, der skal vente længere.
Man snakker om, hvad kriterierne sådan cirka kunne være, men de skal udarbejdes senere.
Derfor er det uomgængeligt, at nogen skal vente længere.
Ellers må jeg spørge ordføreren: Hvis det var, at ingen patienter skulle vente længere, hvorfor så ikke annullere det her lovforslag og lade være med at gennemføre, at patienterne nu får ret til at vente dobbelt så lang tid, som de har ret til i dag, hvorfor så ikke tage forslaget af bordet?
Det vil vi med glæde støtte regeringspartierne i.
Vi vil melde os som første parti til at bakke det op.
Derudover er der endelig det, at det også vil bero på en konkret vurdering og andet fra den enkelte læge.
Hvorfor er det, at vi ikke her i Folketinget kan have en ambitiøs målsætning om, at alle patienter skal have retten til den hurtige behandling?
Jeg ved godt, at det vil stride meget mod tankegangen hos Det Radikale Venstre, som jo i øvrigt har stemt imod samtlige forbedringer, for så vidt angår patientrettigheder, når vi taler om det udvidede frie sygehusvalg.
Martin Geertsen (V), 2012-10-26:
Jeg kan ikke lade være med at være en lille smule fascineret af ministerens logik her, som jo går på, at vi faktisk får mere udbud ude i kommunerne, jo mindre vi sætter fokus på spørgsmålet om udbud ude i kommunerne.
Det kunne jo rent faktisk også være sådan, at det gik den modsatte vej, nemlig at jo mere fokus og jo mere samtale – herunder også kravsstillelse til kommunerne – jo mere kunne vi faktisk dermed øge antallet af udbud og øge konkurrenceudsættelsen i kommunerne.
Altså, normalt plejer det i hvert fald ikke at være sådan, at man får mere ud af et område, jo mindre fokus man sætter på det.
Det er jo ikke helt ukendt for regeringen at sætte fokus på områder for at få flere ting til at ske.
Det er jo ikke ret mange dage siden, vi behandlede regeringens lovforslag om en politik for at få flere kvinder ind i private virksomheders bestyrelser.
Og jeg går ud fra, at ræsonnementet her var, at virksomhederne skal lave en politik for netop at få flere kvinder med i bestyrelserne i private virksomheder.
Er det ikke et sammenligneligt eksempel i forhold til det, vi har med at gøre her?
Camilla Hersom (RV), 2012-10-26:
Jamen jeg ved ikke, om det er forskellige lovforslag, vi har læst, for det fremgår jo meget klart, at der skal lægges nogle kriterier for, hvornår man ryger under 30-dages-garantien, og hvornår man ryger under 60-dages-garantien.
F.eks. det forhold, at det er afgørende for ens erhvervsevne og at man kan blive sit job, vil være et kriterie, der vil blive gældende.
Det vil vel være tilfældet med Jan på 46 år, som er kranfører og gerne vil på arbejde så hurtigt som muligt.
Simon Kollerup (S), 2012-10-26:
Men så er det jo godt, at jeg har anledning til at stille ordføreren et spørgsmål, og det handler lidt om det her med liberalisme.
Jamen jeg var lige ved en overgang at tro, at jeg selv var kommet lidt ind i det liberale, for jeg tror faktisk på kommunalbestyrelsernes, på vore kollegers evne til selv at træffe de her beslutninger.
Noget, jeg lige fangede i svaret her fra ordføreren, var det, som gik igen i hr. Martin Geertsen ordførertale, nemlig talen om det ideelle samfund, om, at kun i det ideelle samfund kunne man slippe kommunerne og kommunalbestyrelserne løs og give dem den her frihed.
Kunne ordføreren ikke prøve at forklare, hvorfor samfundet ikke er ideelt nok, til at vi kan gå den vej og slippe kommunerne fri, så vores kommunalbestyrelsers politikere og politikerne i regionsrådene selv kan finde vejen hen til de mål, som vi jo i et eller andet omfang synes at være enige om?
Leif Mikkelsen (LA), 2012-10-26:
Nu har jeg ikke hørt nogen liberale partier på talerstolen, før jeg stod her,
så derfor kan det jo ikke blive et problem og slå nogens kompas ud af kurs.
Jeg kan svare for, hvad vi mener som et liberalt parti.
Jeg har sådan set påpeget det nødvendige i, at vi måske nyvurderer hele forholdet til den kommunale sektor i lyset af kommunalreformen.
Og det skal vi holde op imod, at vi ønsker mest muligt for skattekronerne.
Vi ønsker sådan set, at skatten skal sænkes i det her land af hensyn til konkurrenceevnen og af hensyn til at få det her land ud af det hængedynd, det er i.
Det er der god grund til.
Derfor ender vores vurdering altid der, hvor vi får mest muligt for pengene.
Hvad er risikoen?
Koster det lidt bureaukrati at sikre det, ja, så gør det det, men hvis vi kan undgå bureaukratiet og alligevel sikre det, ønsker vi det.
Derfor kan man godt stå i et dilemma i forbindelse med det her lovforslag i forhold til det ideelle.
Nu har vi ikke et ideelt samfund.
Der er mulighed for at sikre det mål, som jeg peger på her, og det mål er liberalt, så skal vi følge vort liberale hjerte, skal vi slippe kommunerne fri.
Spørgsmålet er så: Vil vi så stadig væk få mest muligt for skattekronerne?
Det kunne man da håbe på.
Det kræver en politisk diskussion.
Nu ligger det overordnede ansvar for samfundsøkonomien sådan set i det her hus, også for den del, der bliver anvendt ude i kommunerne.
Og det er derfor, det giver os nogle forpligtelser til trods alt at sikre lidt flere regler, end vi egentlig kunne have lyst til ud fra en liberal synsvinkel set fra den her talerstol, når jeg står på den.
Simon Kollerup (S), 2012-10-26:
Jeg har et spørgsmål, som kommer sig af, at mit politiske kompas er slået helt ud af kurs.
For nu har vi haft to liberale partier på talerstolen – det ene er måske mere liberalt end det andet.
Og jeg har bare behov for at få vide, om det ud fra en liberal tankegang er mere liberalt at sætte kommunalbestyrelser og regionsråd fri til selv at finde ud af, hvordan man når i mål med et bedre og et øget samarbejde med private virksomheder, altså når i mål med kvalitetssikring, eller om det er mere liberalt, at vi laver det via statslige proceskrav, altså hvordan vi herinde fra Christiansborg mener man kommer i mål?
Der har været to liberale partier på talerstolen nu, og jeg har sådan lidt svært ved at pejle mig ind på det liberale i, at man i givet fald går ind for et statsligt pres og procesregulering.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-10-26:
Tak, formand.
For SF har selvforvaltning og lokalstyre altid været en hjørnesten i vores samfundssyn og vores politik, ja, vi har endda fra tid til anden haft et vist fællesskab med de liberale partier i det syn.
Men det skal jeg love for ændrede sig i 00'erne, hvor vi med undren og ubehag oplevede den mest voldsomme detailstyring og bureaukratisering af den offentlige sektor under ikke bare én, men hele to såkaldt liberale statsministre.
Kvalitetskontrakterne og udbudsstrategierne er udtryk for en yderst nidkær detailstyring af kommuner og regioner.
Fra SF's side mener vi, at kommuner og regioner skal have større frihed til selv at tilrettelægge deres arbejde.
Vi skal herfra levere klare mål og krav og forventninger om kvalitetsudvikling i den offentlige sektor, men vende ryggen til procesregulering.
Indholdet af dette lovforslag er en del af aftalen om kommunernes økonomi i 2013, og heri ligger også en forpligtelse på at arbejde for at forenkle EU's udbudsregler, så det bliver nemmere og enklere at gennemføre.
Så når der i nogle af høringssvarene og fra højre side af salen her i dag lyder en bekymring om, hvorvidt kommuner og regioner nu vil konkurrenceudsætte nok, vil jeg bare sige, at der vist ikke er nogen, der er i tvivl om, at den økonomiske krise også findes i landets kommuner og regioner.
Og at tro, at de bevidst vil vælge en dyrere og dårligere løsning, har ingen gang på jorden.
Privat er ikke altid bedre og billigere end offentligt – heller ikke omvendt.
Det beror på en konkret vurdering.
Det er SF's holdning, og der er lavet masser af undersøgelser, der bekræfter dette.
I forhold til alle de her historier, som vi hele tiden hører, om konkurrenceudsættelse, kunne det måske være godt en gang imellem at kigge på fakta.
Og jeg kan da anbefale, at man læser Anvendt KommunalForsknings rapport om effekter ved udlicitering af offentlige opgaver, som er udarbejdet under det, der nu hedder KORA.
Den er fyldt med fakta – det er jo altid godt – og den viser, at der ved nogle opgaver kan være en lille økonomisk gevinst, men så er det ikke altid, at kvaliteten følger med, og at der ved andre opgaver ikke forefindes nogen forbedringer.
Så i stedet for at sige, at konkurrenceudsættelse altid er godt, og at privat altid er bedre end offentligt, så lad os tro på, at kommunerne ser på den konkrete sag og vælger den løsning, der er bedst.
Vi har i Danmark et udstrakt kommunalt selvstyre, og lokalt skal man nok finde de bedste løsninger.
Hvis man ikke gør det, råber vi selvfølgelig op herindefra.
Men vi starter med tillid i stedet for kontrol, ellers smuldrer lokaldemokratiet.
Vi skal så vidt muligt have lokale løsninger på lokale udfordringer.
Selvforvaltning og lokalstyre giver de bedste løsninger og sikrer ejerskab til både de nemme og de svære beslutninger.
Det her lovforslag er endnu et i en smuk buket af lovforslag fra regeringen, der udgør vores opgør med 00'ernes overbureaukratisering, nemlig vores samlede regelforenklingsindsats.
SF støtter naturligvis lovforslaget.
Lone Loklindt (RV), 2012-10-26:
Altså, jeg tror, man skal være tonedøv for ikke at høre, at der er pres på kommunernes økonomi over en bred kam i hele det her land.
Jeg tror, at der er en opfindsomhed til stede alle vegne for at finde de lette gevinster, hvis der er flere tilbage at finde.
Der er ingen tvivl om, at hvis kommunerne får frihed til selv at planlægge takten, se rytmen i, hvad det er, der skal konkurrenceudsættes og hvornår, så er det ud fra et radikalt synspunkt meget vigtigere, end at det sker efter en plan, som er fremlagt her på Christiansborg.
Leif Mikkelsen (LA), 2012-10-26:
Nu er det jo en velkendt sag, at et kommunalt system kan have en tendens til at lukke sig om sig selv.
Man får et antal medarbejdere og en række opgaver, som man udfører.
Og det har der sådan været tradition for var kommunale opgaver.
Det er jo først sådan i de senere år, at man har talt meget om konkurrenceudsættelse, om at lade private virksomheder komme til, lade dem overtage en del.
Vi har mange traditioner i det her land for offentlig virksomhed, som lige så godt kunne løses af private.
Private plejehjem er bare ét eksempel, jeg kunne nævne; vi har et fremragende eksempel i Danmark, som ikke rigtig bliver efterfulgt, fordi der er tradition for, at det er rent kommunalt.
Så der er masser af områder, på hvilke man måske aldrig har haft tradition for at tænke i retning af, at andre kunne løse opgaven, når man sidder i en kommune.
Det har der måske skullet skubbes til, kan man sige,
fra Christiansborgs side
Spørgsmålet er, om vi er nået dertil, hvor det ikke er nødvendigt at skubbe til det, mens vi stadig væk holder os for øje – og det vil jeg gerne understrege, nemlig at Liberal Alliances fokuspunkt er at få mest muligt for borgernes skattekroner og ikke et spørgsmål om at værne om et eller andet kommunalt system – at vi får mest muligt for borgernes skattekroner.
Det har førsteprioritet.
Det er det, der giver os anledning til at vurdere det her, og som måske gør det lidt vanskeligt for os at sige, om vi præcis er for eller imod det her spørgsmål.
Lone Loklindt (RV), 2012-10-26:
I Det Radikale Venstre er vi ikke ideologiske, med hensyn til om det er bedst at have en offentlig eller en privat løsning af opgaverne.
Det, der er vigtigst, er, at opgaverne bliver løst bedst, med den højeste kvalitet og til den bedste pris.
Men med det her er der ikke nogen formodning om, at udbudsraten skulle falde.
Jeg tror, at man i virkeligheden vil komme til at koncentrere sig om de områder, hvor det giver bedst mening, og det vil variere meget fra den ene kommune til den anden, med hensyn til hvad det er for nogle opgaver.
Og det allervigtigste vil jo i virkeligheden være, at der bliver en erfaringsudveksling, erfaringsopsamling, og at man lærer af de kommuner, der gør tingene bedst.
Og på den måde er det i virkeligheden den bedste motor for at få løst opgaverne bedst og billigst.
Martin Geertsen (V), 2012-10-26:
Man kan næsten få fornemmelsen af hos den radikale ordfører, at det her i virkeligheden er et lovforslag, som vil medføre, at vi vil se en voldsom stigningstakt i konkurrenceudsættelsen i både kommuner og regioner.
Hvad nu, hvis vi forestiller os den hypotetiske situation, at der rent faktisk sker det omvendte, altså at konkurrenceudsættelsen i kommuner og regioner falder?
Har Det Radikale Venstre så allerede for nærværende nogen grundopfattelse af, hvad der så skal ske?
Lone Loklindt (RV), 2012-10-26:
Med lovforslag nr. L 5 afskaffes kommuners og regioners pligt til at udarbejde kvalitetskontrakter, opfølgningsredegørelser og udbudsstrategier.
Således udmønter lovforslaget moderniseringsaftalen og aftalen om kommunernes økonomi 2013 indgået med kommunerne samt aftalen om regionernes økonomi indgået med regionerne.
Forslaget skal altså ses i sammenhæng med et ønske om mindre bureaukrati og færre ideologisk baserede standardløsninger, hvor man i stedet kan lade kommunerne tilrettelægge egne løsninger på egne udfordringer.
Kommunerne får altså med forslaget mere frihed til at arbejde med udbud, fordi vi har tillid til, at kommunerne ønsker de bedste og billigste ordninger, og at de kan skabe bedre resultater, hvis de får lov til selv at definere mål og løsninger.
Radikale Venstre kan med afsæt i ønsket om regelforenkling og tillid frem for bureaukrati støtte lovforslaget.
Morten Marinus (DF), 2012-10-26:
Ordføreren mener, at den nuværende ordning er hensigtsmæssig og mener ikke, at det er bureaukrati.
Lone Loklindt (RV), 2012-10-26:
Så vil jeg spørge, om ordføreren har begreb om den mængde tid, der bliver brugt på kvalitetskontrakter på områder, hvor kommunen måske i virkeligheden har styr på kvaliteten, og at det så i virkeligheden fjerner fokus fra de områder, hvor man reelt skulle have fokus på at forbedre kvaliteten.
Mener ordføreren, at den nuværende ordning med kvalitetskontrakter er hensigtsmæssigt bureaukrati?
Morten Marinus (DF), 2012-10-26:
Loven vil i al enkelthed jo ikke give mindre mulighed for det, og jeg kan også forstå, at det er det, ordføreren fisker efter.
Det er korrekt, at det vil loven i sin tekst jo ikke være bannerfører for, og det er sådan set positivt nok.
Martin Geertsen (V), 2012-10-26:
Jamen det er jeg i og for sig enig i, altså at det ligesom må være grundforudsætningen.
Og jeg kan forstå på den radikale ordfører, at man sådan set er enig i, at det, der er hovedformålet for kommunerne på det her område, må være at få den bedste service og den billigste service.
Men hvis man ikke lægger det moderat politiske pres på kommunerne, som man har gjort hidtil, hvad så i den situation, hvor tingene kan risikere at vende, altså hvor vi ser, at man faktisk spørger mindre til pris og kvalitet ude i kommuner og regioner?
Har vi så ikke en politisk udfordring også på Christiansborg?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-10-26:
Jeg vil gerne takke hr. Leif Mikkelsen for et, synes jeg, meget nuanceret indlæg, og ligesom Liberal Alliances ordfører jo mener, at mennesker er forskellige, så er kommunerne i det her land også forskellige.
Der er stor forskel på, om det drejer sig om Københavns Kommune eller om Læsø Kommune.
Derfor giver det vel også mening, at den enkelte kommune skal finde den løsning, der passer bedst lokalt.
F.eks. kan der i en lille økommune være en speciel service, der simpelt hen ikke forefindes på øen eller i lokalområdet, og derfor giver det bedst mening, at man bruger det, man har i forvejen.
Jeg vil spørge, om ordføreren er enig i det, og også om ordføreren er enig i, at hvis man skal se på konkurrenceudsættelse, skal man se på de samlede omkostninger, for der er også en del omkostninger ved at konkurrenceudsætte, f.eks. i administrationen af udbud osv.
Så er ordføreren enig i de to betragtninger?
Mike Legarth (KF), 2012-10-26:
Kan ministeren ikke godt se, at man også kan vælge at se positivt på et ønske om konkurrenceudsættelse?
Når man sidder i en kommune, en offentlig myndighed, hvad enten man er chef, eller man er medarbejder, så har man relativt tætte forbindelser, og der kan det godt være bekvemt for ledelsen at lade være med at udsætte sine nærmeste for at miste deres arbejde.
Kan ministeren ikke godt se, at der er relativt god ræson i at have et krav om det, altså at vi herindefra tager det ansvar på os og på en diskret, ordentlig, respektabel måde forsøger at sikre, at vi bruger pengene bedst muligt?