Morten Østergaard (RV), 2010-01-22:
Den nuværende lukkelov har ikke forhindret, at der er butiksdød i udkantsområderne.
Retail har lavet en analyse for Erhvervsministeriet, der viser, at der i de senere år er sket en nedgang i antallet af dagligvarebutikker, særlig specialbutikker, og at faldet er størst i byer med under 20.000 indbyggere.
Omvendt kan man sige om lukkeloven, at den er ugennemsigtig, forbrugerne har svært ved at forstå den, og den er særlig til gene for børnefamilier og dem, der bor, hvor butikkerne har en størrelse, så de reelt er berørt af lukkeloven.
Det er klart, at man, hvis man bor et sted, hvor butikkerne er undtaget for lukkeloven, selvfølgelig ikke oplever den manglende fleksibilitet, man vil opleve andre steder.
Derfor må vi sige, at det, der er den radikale interesse, selvfølgelig er, kan man sige, at tilfredsstille flest mulige.
Jeg tror, at det, der må gøre sig gældende, er, at de, der bor i de store områder, og børnefamilierne ønsker lukkeloven ophævet, fordi det giver den størst mulige fleksibilitet og mulighed for at handle.
Det gælder formentlig også de mange grupper i det danske samfund, der arbejder på forskellige tidspunkter, som gør, at de har vanskeligt ved at nå at købe ind inden for de almindelige åbningstider.
Omvendt synes vi, at det er et helt reelt samfundshensyn, at der er en detailhandelsstruktur i udkantsområderne, og at der alle steder i det danske samfund er tilgængelighed til dagligvarer inden for ganske kort afstand.
Det, vi kan konstatere, er, at når det kommer til det sidste, går udviklingen i den gale retning – også under den eksisterende lukkelov – og når det kommer til det første med at sikre fleksibilitet, står lukkeloven i vejen.
Vi er klar over, at medarbejderne i detailhandelen er bekymrede, men selvfølgelig er det også rimeligt at bekymre sig for dem, som føler, at lukkeloven begrænser deres muligheder.
Det, jeg synes er interessant at holde sig for øje, er, at der tilsyneladende ikke er noget i de undersøgelser, der er lavet, der tyder på, at man i detailhandelen i almindelighed forventer en omsætningsfremgang som følge af ændringerne i lukkeloven.
Så medmindre man har tænkt sig at få en indtjeningsnedgang, bliver der jo altså ikke mere arbejde, og derfor må man fordele det på en anden måde.
Der tror og håber jeg, at man bl.a. fra medarbejderorganisationernes side vil være i stand til at forhandle nogle overenskomster, der gør, at også medarbejderne fortsat kan have nogle rimelige arbejdsvilkår.
Jeg vil gerne vende tilbage til, at lukkeloven altså har vist sig som et utilstrækkeligt redskab til at imødegå butiksdød i udkantsområderne.
Vi synes derfor, det er på tide, at der kommer en handlingsplan for detailhandelen i udkantsområder, hvor vi laver nogle konkrete tiltag, der kan gøre, at vi om ikke får en forsyningssikkerhed så i hvert fald en rimelig vished for, at der er adgang til dagligvarekøb inden for en rimelig afstand alle steder i det danske samfund.
Hvad kan man så gøre?
Ja, jeg siger ikke, at vi har alle svar, men vi har forsøgt at ridse nogle ting op, man kunne gøre.
Vi ved jo, at der er rigtig mange ældre, som gerne vil have adgang til dagligvarer inden for kort afstand.
En af måderne at gøre det på er at sige, at man inden for den almene sektor, hvor mange jo bor i ældrebolig, får nogle lidt lempeligere krav inden for de såkaldte sideaktivitetsregler, der gør, at man f.eks. kan stille lokaler til rådighed for en butik, som på den måde får en anden omkostningsstruktur og bedre kan eksistere i et udkantsområde.
Det kan også være, at man skal se på mulighederne for f.eks. gennem en pulje at have nonprofitbutikker, altså såkaldte socialøkonomiske virksomheder.
Det kan også medvirke til at skabe et rummeligt arbejdsmarked på steder, hvor tilbuddene er få, og hvor man altså måske som led i beskæftigelsesprojekter eller i rehabiliteringsprojekter for folk, der kommer tilbage efter sygdom, har nogle butikker, som drives på nonprofitvilkår, men som er med til at sikre, at kunderne kan få ½ l piskefløde uden at skulle rejse over store distancer.
Endelig kunne man forestille sig, at man lavede fremskudt borgerservice.
Vi kender jo alle sammen butikker, der har posthus eller apoteksudsalg.
Man kunne forestille sig, at man i udkantsområder også hjalp til med nogle offentlige opgaver, f.eks. fremskudt skranke for biblioteket med indlevering og med udlevering af bøger, der er bestilt, og den type ting.
Ligeledes er det vigtigt at holde sig planloven for øje.
Som også direktøren for De Samvirkende Købmænd siger i dagens udgave af Berlingske Business, er planloven et helt afgørende instrument for at sikre en alsidig butiksstruktur i Danmark.
Der har været holdt et enkelt møde, hvor vi blev orienteret, men det havde jo været en fordel for alle parter, hvis der var skabt en tryghed gennem et bredt forlig, hvor man kunne være enig måske med alle partier om nogle ting og med andre partier om nogle flere ting, for så havde man vidst, hvordan det ville blive for tid og evighed.
Der synes jeg det er ærgerligt at der er gået blokpolitik i den.
Derfor vil jeg gerne her afslutningsvis opfordre til, at vi nu benytter tiden mellem første- og andenbehandlingen til at få en grundig politisk drøftelse og prøver at se, om vi ikke kan opnå en bredere enighed i Folketinget, der kan gøre, at det her lovforslag bliver langtidsholdbart.
Lad det være en opfordring fra Det Radikale Venstre, som så i øvrigt har tænkt sig at støtte lovforslaget, men håber, at vi kan få en aftale om det, så vi kan sikre det en langtidsholdbarhed.