Lise von Seelen (S), 2009-01-29:
Vi ved faktisk ret meget om, hvad ældre mennesker ønsker sig af deres tilværelse.
Vi ved, at de ønsker sig en tilværelse, hvor de længst muligt er uafhængige af at skulle have hjælp fra andre, de har altså naturligt nok et ønske om frihed, som ikke ændrer sig, fordi alderen stiger.
Vi ved også, at gruppen af ældre vokser.
Der er flere ældre, der bliver over 80, og vi politikere vil jo gerne bryste os lidt af, at livslængden stiger, fordi vi har været bagud i forhold til levealder , og derfor kan vi godt lide de ting.
Men det forpligter os også her i salen til, at rammerne følger med til, at de her ting forandrer sig.
Vi ville gå helt galt i byen, hvis vores beslutninger blev betragtet som ramme for en stor ældre gruppe på én gang.
Gruppen af ældre er lige så forskellig som alle mulige andre grupper af mennesker, og det skal vi selvfølgelig hele tiden have for øje.
Vi skal træffe beslutninger, som giver de ældre maksimal indflydelse på deres egen tilværelse, og det skal hele tiden være det centrale omdrejningspunkt.
Desværre ved vi, at der en del ældre, der oplever, at de selv bestemmer for lidt, at der er langt imellem de gode oplevelser.
Ensomhed er noget, som rigtig mange ældre godt kan nikke genkendende til.
Derfor er det af afgørende betydning, at ældre bor i områder, hvor der naturligt lægges op til sociale fællesskaber med gode oplevelser, noget af det, der skaber livsglæde og mod på at leve et aktivt liv.
Vi ved, at ældre kan rammes af manglende appetit, hvis de bor alene, og at det betyder en hel masse, hvis de kan arrangere sig, således at de spiser sammen med andre, for det betyder, at appetitten stiger, og at de ældre får hældt noget på den motor, som skal være det brændstof, der gør, at de kan leve et aktivt liv.
Så ensomhed er noget rigtig skidt for ældre mennesker.
Vi har et stort ansvar for, at den kollektive trafik fungerer på en sådan måde, at de ældre kan få afveksling i deres hverdag og kan komme ud og hente de inspirerende oplevelser, de har brug for.
Vi skal forstå, at en gruppe ældre har en meget, meget svag økonomi, så de ikke kan være så aktive, som de i virkeligheden ønsker.
Vi ved, at der er en meget stor gruppe ældre, som har en rigtig god og sund økonomi, men vi kan ikke være bekendt, at der er en lille gruppe borgere, som er ude af stand til at skaffe sig merindtægter, og som har så dårlig en økonomi.
De får heller ikke glæde af regeringens skattelettelser, og det vil sige, at de er i underskud for netop de oplevelser, der skaber livsglæde og livsgnist.
Vi ved også, at det er afgørende for ældre, at de oplever tryghed ved den hjælp, som de skal modtage, og derfor er det så mærkeligt, at regeringen med en vedtagelse om fritvalgsordningen tilrettelægger den, så ældre ikke kan opnå bistand gennem den kommunale hjemmepleje, men skal ud på det private marked, hvis de vil købe tillægsydelser.
Det betyder jo to ting, og det er, at der går alt for mange, mange penge til administration af ordningen, og at pengene kunne være brugt på indsatsen direkte på ældreområdet.
Der, hvor vi bliver rigtig, rigtig bekymrede, er, når vi kigger på de selvmord, som vi kan se i statistikkerne, og ser, at den her gruppe er overrepræsenteret, hvad angår selvmord.
Hvert år er der 200 gamle mennesker, som tager deres eget liv.
Selvmordene er jo naturligvis et udtryk for, at der er noget rivende galt her.
De ældre mænd er en særlig risikogruppe.
Vi ved godt, hvad der skal til, for at give dem mod på livet.
Det gør vi netop ved at forebygge isolation, ensomhed og tristhed.
Vi ved, at ældre mennesker i den del af livet møder store omvæltninger i form af tab af ægtefælle, tab af gode venner.
De skal måske flytte, og det er kolossale omstillinger, der skal til.
Hvis vi ikke har nogle rammer, som giver kommunerne gode muligheder for at opfylde de her betingelser, så betyder det, at der er nogle ældre mennesker, som mister livsmodet, som mister livsgnisten og tager deres eget liv.
Og det er der bestemt ingen der har fortjent.
Vi har i det her kongerige talt meget om selvmord i andre grupper af befolkningen, og det skal vi også gøre, for selvmord er altid noget, der skal få os politikere til at stoppe op og sige, at der er noget her, vi skal gøre bedre.
Men gruppen af ældre, der begår selvmord, har vi ikke talt så meget om.
Derfor synes vi, at vi skal bruge anledningen her til at kigge på, hvad det så er, der skal til, for at vi kan forebygge, at de her selvmord finder sted.
Jeg har på vegne af de partier, som har rejst forespørgslen, et forslag til vedtagelse, som jeg vil læse op.
Det lyder sådan her: Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at selvmordsraten for ældre mennesker er væsentlig højere end for øvrige aldersgrupper.
Hvert tredje selvmord udføres af ældre på 65 år og derover, selv om denne aldersgruppe kun udgør omkring 14 pct. af befolkningen.
Folketinget opfordrer regeringen til at udarbejde en handleplan for, hvordan vi får selvmordsraten halveret inden 5 år.«