Søren Gade (V), 2009-03-31:
Som udenrigsministeren er jeg også meget tilfreds med at få chancen for at diskutere NATO her i dag.
Danmark har i 60 år været godt tjent med vores NATO-medlemskab, og for et mindre land som Danmark giver NATO-samarbejdet for det første gode muligheder for at præge den transatlantiske sikkerhedsdagsorden, og for det andet giver NATO jo med sine militære standardiseringskrav, øvelser og lignende mindre lande som Danmark mulighed for at agere internationalt sammen med gode samarbejdspartnere.
Det betyder også, at der er en højere sikkerhed for de danske soldater, når de er indsat i missionerne rundtomkring i verden.
Det siges i kapitel 1 i den netop afgivne beretning fra Forsvarskommissionen: »Det er kendetegnende for truslerne og udfordringerne i en globaliseret verden, at de er for komplekse til, at de kan håndteres af noget enkelt land. Multilaterale løsninger vil derfor være påkrævet i et hidtil uset omfang.«
Jeg er helt enig i kommissionens betragtninger.
I denne globaliserede verden med gammelkendte, nye og ukendte trusler og udfordringer har vi brug for NATO, og vi har brug for et effektivt NATO.
Nu på 60-årsdagen er NATO engageret i den mest krævende operation til dato, nemlig i Afghanistan.
Der er ingen tvivl i mit sind om, at Afghanistan lige nu og i en tid fremover vil være og skal være NATO's topprioritet.
Som også udenrigsministeren var inde på, er Afghanistan et eksempel på den type af indsatser, som forsvaret og NATO-alliancen må indrette sig på at kunne håndtere i årene fremover.
NATO har hidtil været dygtig til at omstille sig til tidens trusler og udfordringer, og fortsat omstilling vil også fremadrettet være en nødvendighed for at håndtere NATO's virke som en regional organisation med global rækkevidde.
Og der er naturligvis ikke plads til at hvile på laurbærrene.
Lad mig sige et par ord om det med at tilpasse sig til fremtidige trusler og udfordringer.
Vi kender det jo fra arbejdet i Forsvarskommissionen - hvordan indretter vi dansk forsvar mest hensigtsmæssigt?
Vi har nu ved flere forsvarsforlig tilpasset forsvaret, så vi i dag kan deltage aktivt og markant i internationale fredsskabende og fredsbevarende operationer, og vi vil fortsætte denne udvikling, så forsvaret er relevant i forhold til de aktuelle og fremtidige behov og trusler.
Men jeg vil gøre det klart, at forsvaret både skal være gearet til suverænitetshåndhævelse og til udsendelse i internationale missioner.
Også i NATO har man set, at de konstant skiftende trusler og udfordringer stiller krav til alliancens fortsatte omstillingsparathed.
NATO og en række NATO-lande står derfor over for at skulle gennemføre en række nødvendige reformer i de kommende år.
Man må indrette sig fleksibelt med både fleksible styrker og fleksible strukturer.
For NATO som organisation betyder det bl.a., at man må se på sit eget hovedkvarter i Bruxelles
passer indretningen til nutiden?
Det gør den ikke helt.
Generalsekretæren vil derfor på det kommende topmøde fremlægge en såkaldt reformpakke med det formål at justere arbejdsgange, antallet af komiteer m.v. med henblik på at indrette forsvaret til nutiden.
For landene i alliancen betyder det, at man må opprioritere det, der i NATO-jargon kaldes transformation, altså at omstille fra et primært statisk territorialforsvar, som vi havde det under den kolde krig, til et mere fleksibelt forsvar - et forsvar, der er bedre egnet til at kunne udsendes til internationale operationer som den, vi ser i Afghanistan, eller til at bistå andre NATO-lande, hvis der skulle opstå behov herfor.
Forsvarsministrene i NATO har netop - med klar støtte fra Danmark hævet grænsen, så 50 pct. af landenes hærstyrker skal kunne udsendes.
Der var ikke enighed om at hæve grænsen fra 8 til 10 pct. af de styrker, landene kontinuerligt skal kunne opretholde i internationale missioner, men udviklingen går heldigvis den vej.
Det betyder naturligvis ikke, at landene dermed automatisk vil bidrage endnu mere til indsatser som i Afghanistan.
Ud over evne skal man selvsagt også have både viljen og økonomien til at deltage i de her opgaver, men når vi ser på Afghanistanindsatsen, vil vi se, at NATO-landenes samlede indsats er bedre end sit rygte og udvikles hele tiden.
Jeg har en klar forventning om, at en række lande fremover vil bidrage endnu mere både militært og civilt, som også udenrigsministeren var inde på.
Fra dansk side er vi i øjeblikket spændt hårdt for.
Vi bidrager allerede i dag med rigtig mange soldater i bl.a. Afghanistan, set i forhold til vores indbyggerantal.
Alligevel vil vi den 15. juli sende yderligere 100 læger og sygeplejersker til bemanding af et felthospital i Camp Bastion.
Jeg deler udenrigsministerens nøgternhed i beskrivelsen af Afghanistan.
Nogle af de danske soldater har desværre måttet betale den højeste pris.
Hvert tab er ét tab for meget og ubærligt, særlig for de pårørende.
Men fremskridtene og den kæmpe indsats, de danske soldater dagligt yder, gør, at tabene ikke er forgæves set i det store perspektiv, selv om det er svært at se, når tragedien rammer os.
Det, vi skal huske på, er, at der er tale om en operation med henblik på også at forbedre vores egen sikkerhed, og der er tale om en operation i Afghanistan, som er forankret i FN-resolution 1386.
Vores udsendte soldater kæmper sammen med andre for vores sikkerhed.
Jeg er optimist.
Den øgede fokus, herunder fra USA, vil give endnu flere positive resultater i Afghanistan i årene fremover, og den øgede fokus på omstilling og fleksibilitet, som også den franske genindtræden i den militære del af NATO vil bidrage til, vil gøre NATO og NATO-landene bedre i stand til også i fremtiden at håndtere indsatser som den, vi ser i Afghanistan.
NATO er godt på vej og kan med rette fejre sin 60-års-fødselsdag som den vigtigste forsvarsalliance i nyere tid.
Forhandling