Mogens Jensen (S), 2008-04-24:
Jeg vil gerne starte med at sige tak for en på trods af det sene tidspunkt meget engageret debat.
Jeg håber også, at vi har fået engageret kulturministeren i en sådan grad, at han også her sidst på aftenen vil være positiv over for det videre forløb omkring i hvert fald intentionerne med det her beslutningsforslag.
Jeg synes, det er vigtigt her at understrege, at vi jo ikke kan undervurdere konsekvenserne af økonomisk fattigdom.
Børn, der vokser op i materiel forarmelse og social marginalisering, bliver mærket for livet.
Derfor tror jeg, vi er mange, der i hvert fald er enige om, at den økonomiske ulighed skal bekæmpes.
I takt med at vi har bevæget os fra industrisamfund til vidensamfund, har også uligheden ændret karakter, og vi oplever altså i dag, hvilket alle undersøgelser viser, en stor kulturel ulighed i Danmark.
Kulturel ulighed har med tilgængelighed at gøre, det har flere ordførere været inde på i dag, og tilgængelighed er alt for ofte lig med tilfældighed geografisk og social tilfældighed: Bor du på tæt på kulturtilbuddene, har du uhindret adgang til teatre, museer, koncerter og biblioteker, eller bor du i et yderområde, hvor der måske ikke engang er et kulturhus eller en boldbane?
Er du født under en heldig stjerne i en kernefamilie, hvor finansieringen og kørelejligheden er på plads, eller er du barn af en enlig forsørger, hvor tiden er knap, og hvor økonomien højst rækker til en biograftur i vinterferien?
Hos Socialdemokraterne kan vi ikke leve med, at adgangen til et rigt og varieret kulturliv bygger på tilfældighedernes spil.
Vi ønsker, at alle danskere skal have mulighed for at opleve glæden ved at blive overvældet af et kunstværk, og vi insisterer på, at social status aldrig må spænde ben for gode kulturelle oplevelser og muligheder.
For uanset hvordan kulturministeren vil tolke UNESCO-konventionen om beskyttelse og fremme af kulturelle udtryksformers mangfoldighed, så sætter konventionen kulturel udfoldelse i forbindelse med menneskerettigheder.
Det skal også være en menneskeret at kunne udfolde sin kultur og have kultur.
Det er korrekt, at vi har ratificeret konventionen, og derfor er det også en afgørende nødvendighed, at vi får taget fat om indsatsen mod kulturel ulighed.
Der er også andre samfundsmæssige argumenter.
Jeg har tidligere været inde på, at vi i beslutningsforslaget tager udgangspunkt i en undersøgelse fra Anvendt KommunalForskning, og den viser, at kulturelt aktive familier - også dårligt stillede familier - klarer sig markant bedre.
Så i alle sociale lag, uanset familiens økonomiske og uddannelsesmæssige baggrund, klarer børnene sig bedre, hvis de i løbet af opvæksten f.eks. har været vant til at udøve kultur - hvis man besøger museer, hvis man har adgang til bøger i hjemmet, hvis man diskuterer film og tv-programmer, hvis man har været vant til at drøfte politiske og sociale emner over middagsbordet.
Og tallene viser os jo klart, at 50 pct. af de unge fra kulturelt aktive ufaglærte familier går videre på gymnasiet, hf, hhx eller htx.
I kulturelt inaktive ufaglærte familier gælder det kun for 30 pct.
Så der er altså en effekt af at være med til at sikre, at alle har kulturmuligheder, og at alle har mulighed for at benytte sig af tilbuddene.
Samtidig ved vi jo, at vores uddannelsessystem har ændret sig, og selv om regeringen med næb og kløer kæmper imod projektarbejde og gruppeeksamen, ved vi også, at uddannelse i dag handler om meget mere end udenadslære.
Kreativitet og fleksibilitet er afgørende, det at kunne mobilisere og formulere sine egne personlige kompetencer er fundamentalt, og det samme gælder på arbejdsmarkedet.
Vi skal ikke blande os i, hvad danske familier bruger deres søndage på, eller hvad de diskuterer over aftensmaden, men vi skal sikre, at den tredjedel af danskerne, der aldrig har haft muligheden for at benytte sig af kulturtilbud, får den mulighed.
Det har vi et politisk ansvar for over for alle dele af befolkningen.
Jeg synes også, at kulturministeren og regeringen har et særligt ansvar her, som jeg håber de vil være med til at leve op til.
Så de gode argumenter for en samlet plan står i kø: Kulturel aktivitet er en menneskeret, kulturel aktivitet er uddannelsesmæssigt gavnlig, og kulturel aktivitet er også nødvendig i globaliseringen.
Vi præsenterer i det her forslag en række konkrete forslag, og det er ikke tænkt som nogen facitliste.
Det er et inspirationskatalog, det er, hvad vi synes er godt, og andre kan byde ind med noget andet.
Men jeg noterer mig da også, at kulturministeren allerede har taget et af forslagene til sig, nemlig det med bogstartsprogrammer.
Det synes jeg er positivt.
I første omgang er det en reduceret ordning, men den kan udvides, og jeg noterer mig også, at kulturministeren jo sådan set her i dag i sit indlæg er meget enig med intentionerne i det her forslag.
Det er svært at være uenig i, siger kulturministeren.
Hvis der er gode ideer, vil regeringen gerne diskutere dem.
Det tager jeg egentlig som et håndslag på, at det er en diskussion, der kan fortsætte og måske udmønte sig i et fælles initiativ sammen med regeringen.
Det ser jeg gerne.
Jeg er også glad for, at kulturministeren nok en gang klart har sagt, at det altså alligevel ikke er regeringens politik med brugerbetaling på bibliotekerne - for det er jo et forslag, der bliver præsenteret ofte fra konservativ side, at der nu skal være brugerbetaling på bibliotekerne.
Kan vi bare blive ved på den måde, er alt jo godt.
Men vi kan ikke undgå, at man ude i biblioteksverdenen og udeomkring i befolkningen hele tiden må tænke: Hvornår kommer så den biblioteksafgift, den brugerafgift?
Men jeg er glad for, at kulturministeren her i dag har afvist det.
Jeg er også glad for, at Venstres ordfører, hr. Troels Christensen, har været positiv, og selvfølgelig også fru Pernille Frahm, hr. Simon Emil Ammitzbøll og hr. Per Clausen.
Der er kommet forslag fra ordførerne, som jeg også synes vil være vigtige at have med i en handlingsplan, og som vi meget gerne vil være med til at diskutere.
Her synes jeg, man hører et Dansk Folkeparti, der siger: Ja, det går jo godt nok, vi har gang i mange ting, det skal nok gå alt sammen.
Vi ved jo altså, at det ikke er lykkedes os at rokke ved det her siden 1986, og det kan jo heller ikke være tilfredsstillende, synes jeg, for Dansk Folkeparti med den sociale profil, som partiet normalt har.
Jeg er lidt ked af, at det ikke også gælder på det kulturelle område.
Men samlet set
må jeg sige, at jeg synes, at det har været en god debat.
Jeg er glad for de mange positive tilsagn, og jeg håber, at kulturministeren vil benytte lejligheden til at bruge debatten her i dag til måske at stå spidsen for en samlet indsats, en samlet plan, for det her område.
Jeg synes, der er mange af Folketingets partier, som i dagens debat har givet bolden op og sagt: Lad os nu komme i gang.