Lars Barfoed (KF), 2012-10-04:
Den her debat skulle jo handle om, hvad det egentlig er, regeringen vil med det her samfund.
Hvad er det for nogle målsætninger, regeringen har?
Hvad er det for en udvikling, regeringen forestiller sig i det danske samfund?
Hvad vil man i det kommende år?
Nu er der jo heldigvis en del tilskuere, kan jeg se, der følger interesseret med i debatten, og jeg er også sikker på, at der hjemme bag tv-skærmene er mange, som følger med i debatten.
Og så tænker jeg: Når nu det er formålet med debatten, at vi skal høre om, hvad regeringen vil, er der mon så nogen overhovedet, som har fulgt debatten her i dag, der er blevet noget som helst klogere på, hvad regeringen vil med det danske samfund?
For vi har intet hørt om det.
Intet har vi hørt, hverken fra statsministeren forleden eller fra regeringens ordførere i dag.
Intet har vi hørt om, hvad det egentlig er, regeringen vil.
Enten er det, fordi det skal være en hemmelighed for os alle sammen, hvad regeringen vil, eller også er det, fordi regeringen simpelt hen ikke ved, hvad den vil.
Jeg tror desværre, at det er det sidste.
Det første var ellers slemt nok.
Men jeg tror, at det er det sidste.
Jeg tror simpelt hen, at vi har en regering, som efter et år er blevet træt og ikke aner, hvad de vil med regeringsmagten.
Og dog.
For nogle uger siden var der fire socialdemokrater, som skrev en kronik i Politiken.
De havde tænkt meget over, hvad de ville: Hvordan er det, vi vil løse det her samfunds udfordringer?
Det var bl.a. finansministeren, som vi har fornøjelsen at have med os her i dag, og beskæftigelsesministeren.
De skrev i den her kronik i Politiken, at deres svar på Danmarks udfordringer var, at der er brug for en stærkere stat.
Jeg siger det lige igen: en stærkere stat.
Vi har verdens største offentlige sektor.
Vi har verdens højeste skattetryk.
Vi har ikke brug for en stærkere eller en større stat.
Det er jo det, der er problemet, altså at vi har så stor en offentlig sektor.
Det er det, der er problemet.
Så er løsningen da ikke at gøre den større.
Nej, det, vi har brug for, er stærkere borgere og stærkere virksomheder.
Det er det, det danske samfund har brug for.
Vi skal lade borgerne drive udviklingen.
Vi skal give virksomhederne muligheder for at skabe arbejdspladser, for virksomhederne er jo rygraden i det danske samfund.
Det er indtjeningen i de private virksomheder i Danmark, som vi lever af alle sammen.
Derfor skal de jo sættes fri, udsættes for mindre regulering, færre skatter og mere tillid fra myndighedernes side.
De skal have frihed til at skabe arbejdspladser og velstand og vækst i Danmark, og det er det, debatten i dag burde dreje sig om.
Det er det, statsministerens redegørelse burde have drejet sig om.
Det gjorde den bare ikke.
Der var ikke et ord i statsministerens redegørelse, der handlede om at bidrage til at forbedre virksomhedernes konkurrenceevne.
For forholdet er jo, at det er for dyrt og for besværligt at drive virksomhed i Danmark.
Det har vi politikere selvfølgelig et ansvar for at lave om på.
Det er ikke vores ansvar at drive virksomhederne, men det er vores ansvar at skabe nogle gode rammer for vores erhvervsliv og så ellers blande os udenom og lade dem drive virksomhederne, som er bedst til det.
Men vi politikere har jo nogle gange svært ved at blande os udenom, men det skal vi, for der skal være grænser for politik.
Ingen virksomheder, ingen job.
Jeg havde nær sagt: Sådan er det bare. Får vi ikke gjort det billigere at drive virksomhed i Danmark, får vi ikke gjort det lettere at drive virksomhed Danmark, så er der ingen nye arbejdspladser til de mange mennesker, som har mistet deres arbejde, og derfor er der behov for handling nu.
Det Konservative Folkeparti ønsker en række reformer, som netop kan skabe vækst og velstand og arbejdspladser.
Udgangspunktet er jo, at der skal være grænser for politik.
Vi skal lade virksomhederne og borgerne drive udviklingen.
Politikerne skal ikke drive virksomheder, det skal virksomhederne selv, og vi skal heller ikke gøre brug af pick the winner-strategier eller popsmarte løsninger.
Vi skal skabe gode rammer generelt for virksomheder i Danmark.
Jeg har i de seneste par måneder rejst en del rundt i landet og også besøgt virksomheder og organisationer og institutioner.
Jeg har besøgt smeden, der bygger børnesenge; byrådsmedlemmet, der forsøger at få kontanthjælpsmodtagere i arbejde i sin virksomhed; fødevarevirksomheder, der kæmper en daglig kamp mod bureaukratiet, f.eks. slagteren i Svendborg og pølseproducenten i Billund.
Og konklusionen fra dem alle sammen er den samme.
Lad os nu være i fred, siger de.
Lad os nu få fred til at drive vores virksomhed.
Detailregulering og kontrol af virksomheder og borgere har taget overhånd, og derfor er der brug for en reform, der bekæmper unødvendigt bureaukrati, og som forenkler den offentlige forvaltning.
Hele vores velstand afhænger af, at der bliver tjent penge og skabt nogle arbejdspladser i landets private virksomheder.
Det er det, vi lever af i det her land.
Desværre går det den forkerte vej.
Danske virksomheder taber konkurrenceevne, og det betyder, at arbejdspladser forsvinder ud af landet.
Jeg ved jo, at den altoverskyggende bekymring for mange danskere i denne tid er arbejdsløshed.
Jeg ved, at der er rigtig mange danskere, som har svært ved at finde sig et job, og jeg ved, at hvis de ikke selv står i den svære situation, så kender de nogle, der gør det – en ven, et familiemedlem, en nabo.
Og de behøver ikke flere tal og statistikker.
Og så er det ikke nogen hjælp, at vi politikere har nogle velsmurte politiske slogans om at skabe arbejdspladser.
Hverken kickstart eller akutpakker har hjulpet.
Verdens største offentlige sektor har ikke kunnet hjælpe.
Det er det, der er problemet.
Det, der er brug for, er flere job i den private sektor, altså konkrete løsninger på et konkret problem for de over 160.000 lønmodtagere, som i dag er ledige.
Derfor vil Det Konservative Folkeparti have fjernet både sukker- og fedtafgiften og nedsætte punktafgiften på øl og vand.
Det er nødvendigt at nedsætte punktafgifterne, også for at skabe mere handel i danske butikker og ikke i butikkerne syd for grænsen.
Det må ikke være så god en forretning at handle over grænsen, som vi ser i øjeblikket.
I Silkeborg mødte jeg Stig Leander.
Stig Leander er smed.
Hans svigerinde skulle på et tidspunkt have tvillinger.
Og så tænkte han, at han ville konstruere og bygge en vugge til hende.
Det gjorde han så.
Hun blev så glad for den vugge, at han tænkte, at dem kunne han da lave nogle flere af og så sælge dem fra bagsmækken af sin varevogn.
Det gik rigtig godt.
Så begyndte han at lave nogle flere.
Han begyndte også at lave andre børnemøbler.
I dag sælger Stig Leander børnemøbler i hele verden.
Han har faktisk i dag 70 mand i treholdsskift, der producerer hans møbler til hele verden.
Maskinerne står aldrig stille.
Det er en fantastisk succes.
Problemet er bare, at de 70 mand er rumænere, og at maskinerne står nede i Rumænien.
For Stig Leander fortæller mig, at hvis han skulle producere sine møbler i Danmark, ville det være så dyrt, at han ikke kunne sælge dem nogen som helst steder i verden.
Det er det problem, vi i det her Folketing burde koncentrere os om at løse.
Det er det problem, statsministeren burde have gjort noget ved i sin tale.
Men vi hører ikke et ord fra statsministeren.
Vi hører ikke et ord fra regeringen om, hvordan de vil løse det helt grundlæggende problem for Danmark.
Der er en løsning, og det er, at vi skal sørge for at være konkurrencedygtige i forhold til vores nabolande, og der må vi hjælpe med at nedsætte virksomhedernes omkostninger.
Det skal vi gøre ved at nedsætte de afgifter, jeg har nævnt, men vi skal også se på vores selskabsskat.
I Sverige har man besluttet, at man fra 2013 vil nedsætte selskabsskatten fra 26 til 22 pct.
Man gør sig også nogle tanker i Storbritannien.
Og det vil yderligere svække vores konkurrenceevne i Danmark.
Jeg synes, det er rystende, at regeringen overhovedet ikke adresserer det problem, og at det overhovedet ikke figurerer i statsministerens redegørelse til Folketinget.
Nå, lidt ros skal der også være, sådan er det jo.
Jeg vil gerne rose statsministeren for at have taget så fint imod det konservative oplæg om folkeskolen, så fint, at hun faktisk selv fremlagde en del af det i sin tale i tirsdags.
Det er et godt oplæg til forhandlinger om en folkeskolereform.
Jeg håber, at der kan blive bred opbakning til at gøre verdens dyreste folkeskole til også at være verdens bedste folkeskole.
Børnene skal lære mere.
Der skal være mere faglighed, der skal være mere dannelse.
Det er derfor, børnene går i skole.
Jeg vil også gerne kvittere for, at regeringen i juni kom på bedre tanker i forhold til at indgå aftalen om skattelettelser.
Det er dejligt, at regeringen fandt ud af, at det ikke går at føre skattepolitik med Enhedslisten.