Lene Espersen (KF), 2008-04-21:
Jeg vil også gerne indlede med at sige tak for en rigtig god debat.
Det er jo på en måde anden gang, vi tager en debat om det samme emne, som vi også diskuterede tilbage i januar måned under hasteforespørgslen.
Og netop med udgangspunkt i det forslag til vedtagelse, som blev vedtaget af en meget stor del af Folketinget i januar måned, gik vi jo så i gang med at lave et lovforslag, som gerne skulle være med til at skærpe indsatsen på dette område.
Jeg vil starte med at sige, at der er flere af ordførerne, der har lagt op til, at de ønsker en opdeling af lovforslaget.
Det vil jeg være meget ked af, for jeg synes jo, at der er en meget nær sammenhæng mellem mange af de initiativer, som der er her.
Men jeg håber da, at det hele under udvalgsbehandlingen og måske efter nogle af de besvarelser, jeg kommer med nu, kan blive så klarlagt, at der også bliver en bred tilslutning til forslaget.
Udgangspunktet har jo været, at der bl.a. i løbet af efteråret var en lang række sager, hvor vi oplevede, at kriminelle bander og grupper brugte skydevåben i det offentlige rum, bl.a. ved at køre og fra bilerne skyde ind i huse eller på andre mennesker, der gik på gaden.
Det skabte selvfølgelig, ud over en helt naturlig utryghed de steder hvor det fandt sted, en vis opmærksomhed omkring, hvorledes lovgivningen er på området.
Det har vi så haft mulighed for at gennemgå nu, og lovforslaget her lægger op til at indsætte en ny bestemmelse i straffeloven om ulovlig besiddelse m.v. af skydevåben på offentligt tilgængelige steder med en strafferamme på 4 års fængsel.
Der lægges altså op til en væsentlig skærpelse i sådanne sager, således at de personer, der bliver taget med et skydevåben i det offentlige rum, får en længere ubetinget frihedsstraf.
Derudover - og det synes jeg er meget væsentligt at have med som, kan man sige, sådan en samlet pakke vedrørende den problematik, der har været om anvendelsen af skydevåben og den utryghed, som det har skabt - har det været meget vigtigt at få sagt, at det jo ikke er nok, at politiet tager skydevåbenet, og så står den pågældende på Strøget eller sidder i sin bil.
Derfor lægger vi op til, at vi, samtidig med at vi skærper strafferammen for ulovlig besiddelse af skydevåben, åbner op for muligheden for retshåndhævelsesarrest, således at den pågældende kan blive fængslet, indtil sagen kommer for domstolene.
Lige præcis når det gælder skydevåben, kan man sige: Enten har man et skydevåben på sig, eller også har man ikke et skydevåben på sig.
Derfor kan man selvfølgelig også håbe på, at det har den effekt, at selve retssagen kommer til at foregå rimelig hurtigt som en tilståelsessag, således at man kan opleve, at der er en slags lynjustits på det her område.
Det tror jeg i sig selv kan være ganske givtigt, hvis man kan arbejde ihærdigt med det for øje.
Så har der været en lang diskussion om ulovlig besiddelse af knive.
For nogle år siden ændrede vi jo lovgivningen, således at næsten alle knive, vi kendte på daværende tidspunkt, blev gjort ulovlige, men naturligvis stadig væk sådan, at der var mulighed for at have knive til anerkendelsesværdige formål samt mulighed for bl.a. at have den såkaldte schweizerkniv - den lille foldekniv, hvor knivsbladet ikke kan fastlåses, og som rigtig mange almindelige danskere, der aldrig nogen sinde begiver sig ud i kriminalitet, meget gerne stadig væk vil have lov til at gå med, både når de er på skovtur, og når de er nede at handle.
Sådan er reglerne jo indtil videre.
Til gengæld må vi sige, at der har været meget stor diskussion om, hvorvidt straffene i de regler, som vi faktisk skærpede i forbindelse med de ændringer af knivlovgivningen, våbenlovgivningen, der fandt sted for nogle år siden, var hårde nok.
Nu har jeg hørt bl.a. fru Karina Lorentzen fra SF tilkendegive, at det er meget skrapt, det der lægges op til her, og det erkender jeg at det er, nemlig at det, at et ungt menneske har en kniv med i sin taske eller i sin lomme - eller den ligger og roder rundt et eller andet sted i en mappe - i sig selv giver en ubetinget frihedsstraf på 7 dages fængsel, uanset at det unge menneske ikke bruger kniven, men at den bare ligger nede i en taske.
Det er faktisk meget skrapt.
Det skyldes jo, som fru Karen Hækkerup så rigtigt sagde, at der i dag er det problem, at der desværre blandt mange unge, fordi medierne jo virkelig blæser de her sager op, er en meget stor utryghed omkring det at færdes i nattelivet.
Mange unge tror fejlagtigt, at andre unge har knive med.
Det er faktisk ikke rigtigt.
Langt, langt de fleste unge er fuldstændig lovlydige og kunne ikke drømme om at tage en kniv med i byen.
Men fordi der er så meget fokus på det, tror jeg, der er mange unge - det kan man jo også se, hvis man går ind og ser de debatter, der har været på nettet, på Facebook osv. - der siger til sig selv: Jeg må nok hellere selv tage en kniv med for at kunne beskytte mig.
Så vi får sådan set en rigtig negativ spiral, hvor unge, fordi de er nervøse, begynder at tage knive med.
Man kan altid diskutere, om straf virker.
Lige præcis her i forhold til de lovlydige unge tror jeg faktisk, den har en rigtig god adfærdspåvirkende effekt i retning af, at man så ikke tager kniven med i byen, for nu kan man ikke betale sig fra det, nu risikerer man at ryge i fængsel eller få samfundstjeneste, og det er der ikke mange af dem der synes er specielt morsomt.
Vi vælger så også at sige - særlig fordi det her jo er et problem i forhold til unge mennesker - at også her ønsker vi, at sagsbehandlingstiden skal speedes op.
Vi tror på, at det særlig i forhold til de unge er vigtigt, at de mærker en konsekvent og hurtig reaktion fra samfundets side, og derfor har vi valgt at sige, at de målsætninger, som vi i dag har i voldssager, som udgangspunkt også bør gælde i sager, der vedrører ulovlig besiddelse af skydevåben og knive.
Hvis man bliver taget med en kniv, bliver man taget med en kniv.
Har man kniven på sig, eller har man ikke kniven på sig?
Jeg har svaret fru Karina Lorentzen, der ikke havde den store tiltro til det med de 7 dage.
Jeg tror, at lige præcis i forhold til lovlydige unge er det her noget, der betyder noget.
Jeg vil sige til hr. Simon Emil Ammitzbøll, som spurgte, hvorfor der ikke er en mulighed for at afsone med elektronisk fodlænke: Det fremgår også af den kommenterede høringsoversigt, men det skyldes simpelt hen vi har drøftet det meget indgående med Kriminalforsorgen - at det vil være alt, alt for ressourcekrævende at skulle igennem en lang visitationsprocedure, efterfølgende installere teknisk udstyr ude i den bolig, hvor den unge opholder sig, og etablere et kontrolregime tre gange ugentlig for nogle, der skal afsone i 7 dage.
Altså, de ressourcer, der skal kastes ind i det, står simpelt hen ikke mål med den forholdsvis korte ubetingede frihedsstraf, der er tale om.
Og det er altså grunden til, at vi har valgt at sige, at den elektroniske fodlænke ikke er relevant at bruge her.
Det vil være alt, alt for omkostningsfyldt for Kriminalforsorgen at skulle tilbyde det.
Men jeg er bestemt villig til, at det her tema bliver dyrket yderligere under udvalgsbehandlingen.
Fru Marlene Harpsøe støttede lovforslaget, men syntes måske ikke, at det var skrapt nok.
Det var så det modsatte, jeg hørte fra den anden side af salen.
Jeg vil dog sige, at når det gælder det at have en ulovlig kniv med - ikke bruge den, men alene have den liggende i sin rygsæk, eller hvor det måtte være - så er 7 dages ubetinget fængsel alene for det at besidde en kniv faktisk meget skrapt, så jeg har ikke umiddelbart til hensigt at støtte det forslag om 30 dage, som jeg kunne forstå Dansk Folkeparti kom med.
Det synes jeg trods alt er lige lovlig meget i forhold til, hvad det er for en overtrædelse, der er tale om.
Noget helt andet er jo så, hvis man bruger kniven.
Så kan jeg sandelig godt forstå, at bissen virkelig skal skrues på, og så skal man selvfølgelig have en længere frihedsstraf, men alene for besiddelse mener jeg, at de 7 dage har en god kriminalpræventiv effekt.
Der blev også spurgt lidt til den forebyggende indsats.
Fru Karen Hækkerup var inde på: Hvad kan vi gøre?
For straf kan ikke stå alene.
Det er jeg meget enig i.
Den type kampagner skal vi fortsætte med at køre de steder, hvor de unge er, dvs. på internettet osv., men jeg er også enig i, som fru Karen Hækkerup var inde på - selv om vi bevæger os lidt over på andre ministres områder - at det selvfølgelig også er nødvendigt, at de sociale myndigheder er sig deres ansvar bevidst.
Det hele kan ikke løses med straf og politi alene.
Meget af det handler jo om, at det forebyggende arbejde, det sociale arbejde skal virke ude lokalt, ellers ender vi bare med at få en gruppe unge, der er meget forråede og fuldstændig ligeglade med andre, og sådan skulle det helst ikke ende.
En af de ting, vi har gjort, er jo, at vi har lovfæstet SSP-samarbejdet i forbindelse med politireformen, og rigspolitiet er på trapperne med de tiltag, vi valgte at sætte i værk.
I forbindelse med, at rigspolitiet fokuserede indsatsen på de kriminelle, organiserede bander, valgte vi jo også at sige, at der skal ske noget i forhold til lillebrødrene, i forhold til de unge, der er ved at bevæge sig ud i kriminalitet.
Der er en rapport på trapperne, der bl.a. handler om nogle af de mange lokale initiativer, der er taget.
Det er meget vigtigt.
Men jeg tror selv meget på, at det er vigtigt at deltage aktivt i f.eks. de grupper, der er på Facebook, at deltage på internettet med kampagner og i det hele taget være der, hvor de unge er, og det er nok ikke sådan ved debatindlæg i aviserne, men det er i cyberspace, og når man så tager ud på skoler og andre steder.
Det er der, man kan være med til at flytte holdninger.
Så vil jeg takke hr. Naser Khader for de bemærkninger, der var til, at man også som forældre skal gøre en indsats.
Nu er det altså ikke sådan, at jeg forventer at være så stor en hønemor, at mine børn aldrig kan gå i byen uden deres mor, for så tror jeg, de hurtigt bliver trætte af det, men min pointe var, at et initiativ som Natteravnene, der lige har haft 10-års-jubilæum, er et fantastisk initiativ, og jeg er meget, meget glad for, at man nu også i København har fået etableret lokale Natteravnsgrupper og også grupper, der har forældre med anden etnisk baggrund, for jeg mener, at man som forældre selv kan være med til at gøre en forskel.
Og min pointe var, at det bestemt var sådan noget, jeg selv godt kunne tænke mig at gøre, når mine børn bliver store nok.
Jeg har nemlig oplevet det fuldstændig besynderlige, at der er mange forældre, der kan finde på at sige til Natteravnene: Nej, jeg vil ikke være Natteravn, for det er alt for farligt.
Men de ikke har spor problemer med at sende deres egne børn i byen.
Det virker en lille smule dobbeltmoralsk.
Jeg tror, at vi alle sammen ved at tage et personligt ansvar kan være med til at gøre en forskel, og jeg hylder de Natteravne, der går rundt ude torsdag, fredag, lørdag aften, er inde at få en kop varm kaffe, men ellers bruger nogle kræfter på at få snakket med de unge mennesker og få dem, der har fået for meget at drikke, sendt hjem, inden de ender i uføre.
Så det er en bred, bred vifte af initiativer, der skal til, men jeg tror selv på, at den her lovpakke, der handler om at skærpe straffene, give mulighed for retshåndhævelsesarrest og hurtigere sagsbehandling, er noget af det, der er med til og vil medføre, at de unge mennesker forstår, at vi fra Folketingets side simpelt hen ikke vil tolerere de her knivoverfald, ikke vil tolerere de her voldsomme skyderier, og at vi derfor strammer reglerne på det her område til gavn for den almindelige danskers retsfølelse.