Joachim B. Olsen (LA), 2014-01-28:
Vi går til de forhandlinger, som vi snart skal i gang med, med den intention, at der skal spares på det her område.
Som jeg nævnte, bruger vi i Danmark langt flere penge, og der taler vi altså om milliarder, end man gør i andre lande, og det er lidt svært at se, hvad vi får ud af de ekstra penge, vi bruger.
Man kan i hvert fald konstatere, at det ikke har været med til at løse det helt strukturelle problem, vi har i Danmark, med, at vi har en langt højere andel af befolkningen i den arbejdsdygtige alder på overførselsindkomst end lande, vi normalt sammenligner os med.
Det er sådan set den største udfordring, vi står med.
Jeg er helt enig i, og det tror jeg sådan set at de fleste er, at der er meget aktivering, som har virket meningsløs.
Det har Carsten Koch-udvalget også peget på, mindfulnesskurser og andre ting, som ikke bidrager til, at folk kommer i beskæftigelse.
Vi synes ikke, at der skal være mere kontrol, end det giver mening, men hvis man ser sådan på historikken, må man også sige, at det, at der er en vis kontrol, altså også er noget, der har medført, at man faktisk har fået nedbragt den her strukturelle andel af befolkningen, som er uden for arbejdsmarkedet, en del.
Også når man har spurgt de arbejdsløse selv, kan man høre, at andelen af dem, som svarer, at de ikke står til rådighed for arbejdsmarkedet efter de gældende regler, faktisk er faldet.
Det er stadig væk højt, men det er faldet.
Meningsløse ting skal selvfølgelig væk, det tror jeg at vi alle sammen godt kan blive enige om.
Indledningsvis vil jeg sige, at jeg sådan set anerkender, at det er lidt ikke underligt, men selvfølgelig i en eller anden forstand problematisk, at vi har nogle beslutningsforslag, der bliver fremsat nu, hvor vi skal til at have en større diskussion – selv om jeg synes, de er rigtig, rigtig gode.
Det er klart, at det gør, at debatten måske ikke bliver helt så fri, som den ellers kunne være blevet, og det er selvfølgelig sådan lidt kedeligt.
På den anden side må man også sige, at der er mange, der brokker sig over, at der ikke bliver fremlagt konkret politik fra de borgerliges side, men nu har vi så et eksempel på, at det gør der, og det er jo selvfølgelig rigtig, rigtig godt.
Nu har vi også ligesom lagt frem, hvad det er for en retning, vi gerne vil gå i, og grunden til det er sådan helt overordnet set, at vi i Danmark bruger mere end noget andet land på den aktive beskæftigelsesindsats.
Helt præcis bruger vi 1,1 pct. af vores BNP på den aktive beskæftigelsesindsats, mens et land som Sverige, som vi ofte sammenligner os med, bruger 0,8 pct. af BNP på den aktive beskæftigelsesindsats.
Alternativt kunne man sige, at nogle af pengene jo kunne være blevet hos borgerne, hvor de ville være blevet brugt og have skabt noget beskæftigelse til de ledige, som den her indsats altså retter sig imod, og det er jo det, som det hele handler om, nemlig at komme i arbejde.
Når vi synes, det er en god idé, at der bliver nogle større jobcentre, som dækker et større område, hænger det bl.a. sammen med, at jobcentrene i dag bruger 3½ mia. kr. alene på administration.
Danmark er ikke et specielt stort land, og det må være muligt at gøre en effektiv beskæftigelsesindsats med færre jobcentre end 91, som der er i dag.
Som andre også har sagt, og som jeg er helt enig i, stopper jobbene jo ikke ved kommunegrænsen, rigtig, rigtig mange danskere har arbejde i en anden kommune end den, de bor i, og vi mener, at beskæftigelsesindsatsen i langt højere grad bør afspejle det, end den gør i dag.
Vi er ret overbevist om, at det kan være med til at forbedre mobiliteten, og det kunne vi godt trænge en lille smule til, og vi tror i hvert fald på, at færre, men større og lidt mere effektive jobcentre kunne hjælpe til med det.
Jeg har også kunnet konstatere, at der er en lang række socialdemokrater udeomkring i kommunerne, som har udtrykt ønske om, at der kom færre jobcentre; bl.a. kan jeg nævne, at formanden for Beskæftigelsesrådet i Aarhus, Hans Halvorsen, har sagt, at han godt kunne tænke sig, at man havde syv arbejdskraftcentre i Danmark med en dækning på helt op til over 100.000 personer.
Det, jeg tager med fra det, der er blevet sagt indtil videre, er altså, at der er en vis velvillighed til at kigge på det her – nogle gange skal man jo høre på det, som bliver sagt mellem linjerne – og det er vi meget glade for, og vi ser frem til de forhandlinger, som vi snart skal i gang med.