runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Krarup (DF), 2009-11-26:
Jeg har lige lyttet ganske kort til fru Lone Dybkjær, og jeg hæftede mig jo ved begrebet objektive kriterier i forbindelse med forholdet til EU.
Jeg får lyst til at spørge fru Lone Dybkjær, om hun ikke vil give mig ret i, at naturligvis er et dansk forhold til EU og Lissabontraktaten aldrig objektivt, fordi det altid er befolkningens beslutning, der er afgørende.
Det vil sige, at det er en subjektiv beslutning i den danske befolkning, som skal afgøre, om vi skal være med eller ej, og derfor er der jo i selve sagens natur noget dybt nødvendigt i, at begrebet folkeafstemning, vejledende folkeafstemning for så vidt, er noget, som bliver nævnt i forbindelse med Lissabontraktaten.
Der er en modsætning mellem det, at man vil lave et fælles Europa og ikke vil tillade befolkningerne at tage stilling til, om deres land skal være medlem eller ej.
Lone Dybkjær (RV), 2009-11-26:
For at starte med konklusionen, som jo næppe vil undre Dansk Folkeparti: Det Radikale Venstre kan ikke støtte det her forslag.
Som andre også har været inde på, er det jo en repetition af eller et tilbageblik, eller hvad man nu vil, på tidligere forslag, og jeg kan da godt forstå, at Dansk Folkeparti hele tiden gerne vil markere sin indædte modstand mod udvidelse af EU og mod EU i al almindelighed, og hvad ved jeg.
For mig er det ret afgørende, at når vi har skrevet under på Lissabontraktaten og ratificeret den, og det har vi faktisk – jeg er godt klar over, at det bestemt ikke er med Dansk Folkepartis stemmer – er vi også forpligtet til at være rimelig objektive med hensyn til, hvordan vi forholder os til nogle ansøgerlande.
Den objektivitet ligger faktisk i artikel 49, hvor der står, at enhver europæisk stat, som respekterer værdierne i artikel 2 og forpligter sig til at fremme dem, kan ansøge om at blive medlem af Unionen.
Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter underrettes om denne ansøgning, og den ansøgende stat retter sin ansøgning til Rådet, som træffer afgørelse med enstemmighed efter høring af Kommissionen og efter godkendelse af Europa-Parlamentet etc. etc.
De kriterier for medlemskab, som Det Europæiske Råd er nået til enighed om, skal tages i betragtning.
Det vil altså sige, at det ikke er tilfældigheder, der kan afgøre, om et nyt land kan blive medlem eller ej.
Der er nogle objektive kriterier, der afgør, om man kan blive medlem eller ej, og det er sådan set de kriterier, som udenrigsministeren allerede har remset op, så dem skal jeg ikke remse op.
Så kan Dansk Folkeparti selvfølgelig arbejde for, at man vil holde folkeafstemninger om udvidelser i de forskellige lande; det kan man jo godt gøre.
Men indtil videre gælder det altså, at der er nogle objektive kriterier for, om et europæisk land kan blive medlem eller ej.
Jeg taler ikke så meget om, at det har vi ikke tradition for, fordi jeg mener, at traditioner jo også er til for at blive ændret, men det er ikke afgørende for mig.
Der kommer nemlig aldrig nogen ordentlig, fornuftig og objektiv debat i forbindelse med en sådan folkeafstemning, vejledende eller ikke vejledende.
Det skal ikke være sådan, at man holder folkeafstemning, hver gang et nyt land ansøger.
Jeg kan godt set det populistiske i det, men jeg synes, det er en dårlig idé.
Michael Aastrup Jensen (V), 2009-11-26:
Jeg må sige, at jeg oplever lidt af et deja-vu, når jeg igen står her for at debattere endnu et EU-skeptisk forslag fra Dansk Folkeparti.
Fornemmelsen af deja-vu bliver ikke mindre intens af, at jeg tidligere, f.eks. i forbindelse med Dansk Folkepartis forslag om, at vi skulle have en vejledende folkeafstemning om Lissabontraktaten, har givet udtryk for præcis den samme holdning, som jeg vil fremføre her i dag.
Derfor skal vi bestemt heller ikke have indført vejledende folkeafstemninger i forbindelse med fremtidige udvidelser af EU.
Der er absolut intet belæg for, at vi skal afholde vejledende folkeafstemninger og mobilisere befolkningen gang på gang på landsplan i forbindelse med enhver udvidelse, ikke mindst set i lyset af at EU jo allerede har en fuldt ud legitim, demokratisk og ikke mindst troværdig optagelsesprocedure.
Kandidatlandene skal jo trods alt imødekomme en lang række internationale godkendte, objektive kriterier, førend kandidatur til medlemskab af unionen, for slet ikke at tale om et reelt medlemskab, overhovedet kan komme på tale.
Vi kan altså trygt stole på den fair og ansvarlige optagelsesproces, der findes i EU i dag.
Man kunne jo også vende det hele om og spørge Dansk Folkeparti, hvorfor det kun er EU, det skal gælde for.
Hvorfor ikke NATO, Europarådet, OSCE eller et hav af de mange andre internationale organisationer, vi er medlem af?
Nej, alle kan jo selvfølgelig se, at hvis vi skulle starte denne nye praksis op, ville det meget hurtigt blive totalt uoverskueligt.
Derfor kan Venstre altså ikke støtte Dansk Folkepartis beslutningsforslag om at indføre vejledende folkeafstemninger i forbindelse med EU-udvidelser.
Pernille Frahm (SF), 2009-11-26:
Det er jo lykkedes andre at komme en lille smule videre i forhold til det her, end Danmark er, og derfor kan det jo ikke være fuldstændig uoverstigelige problemer, vi står over for.
Jeg kunne godt tænke mig, at ministeren bare kunne give sådan en gnist af et tilsagn om og opbakning til, at ministeren også synes, at det her er vigtigt, og at han måske vil tage det op med sin kollega og partifælle, så vi kan få lidt gang i det.
Ellers vil jeg da sige, at det er en gensidig glæde at stille spørgsmål til regeringen, specielt når der bliver svaret på dem.
Og det vil vi jo så gøre, hvis ikke regeringen selv viser lidt initiativ i forhold til det her.
Per Stig Møller (KF), 2009-11-26:
Nu er det jo aldrig en trussel at stille spørgsmål til regeringen.
Så spørgsmål er aldrig en trussel, det er en fornøjelse.
Det er jo også vigtigt i forbindelse med den almindelige oplysningsvirksomhed.
Det er vi kun glade for, så stil dem bare.
Men altså, når en beretning er afgivet 10. oktober, har jeg faktisk ikke mere konkret at tilføje, end at det er de tre emner, som jeg har nævnt her, som skal undersøges.
De problemer, der er blevet rejst, og som skal undersøges, er jo ikke små.
Michael Aastrup Jensen (V), 2009-11-26:
Tak for det.
Nu stillede jeg i min ordførertale jo faktisk et konkret spørgsmål til Dansk Folkepartis ordfører, som jeg ikke helt hørte svaret på, så nu vil jeg da gerne stille det igen til fru Pia Adelsteen, og det er: Hvorfor lige akkurat EU?
Hvorfor gælder det ikke Europarådet, når Dansk Folkeparti ellers taler om, hvor vigtigt det er og hvor meget betydning man synes Europarådet skal have?
Vil man påstå, at NATO som organisation ikke er en vigtig organisation for Danmark?
Hvorfor skal det kun lige være EU?
Pia Adelsteen (DF), 2009-11-26:
Men der kan da sagtens være en idé i at tage vejledende folkeafstemninger op også i forbindelse med de andre ting; det synes jeg da egentlig ville være ganske udmærket.
Jeg synes faktisk, det er demokratisk at høre, hvad borgerne har at sige.
Martin Henriksen (DF), 2009-11-26:
Jeg vil høre, om Det Radikale Venstre, når de får regeringsmagten – hvad de forhåbentlig ikke gør; guderne forbyde det, afhængigt af hvordan ens indgangsvinkel lige er til det – og f.eks. kommer med i en socialdemokratisk-radikal regering, vil fremsætte det som et krav, at ældrechecken droppes eller rulles tilbage, fordi de jo ikke agter at stemme for den.
Lone Dybkjær (RV), 2009-11-26:
Nu kan jeg se, at formanden studerer grundloven, og så kan det jo være, vi kan få de præcise paragraffer frem, for jeg sidder ikke lige med den her.
Jeg vil lige sige om Bulgarien og Rumænien, at jeg synes godt, man kunne diskutere, om de to lande var langt nok fremme, men det synes jeg ikke har noget med vejledende folkeafstemning at gøre.
Jeg synes, at hvis man siger det, er det en fejl, og det var måske også en fejl fra vores side, at vi ikke gik hårdere ind i det.
Men når man accepterede, at de ikke opfyldte alle kriterier, var det selvfølgelig, fordi man i alle andre tilfælde af EU-medlemskaber har ført landene på den rette vej, om jeg så må sige, det vil sige på vejen mod at udvikle mere demokrati, mindre korruption, bedre beskyttelse af menneskerettigheder og sådan noget etc. etc.
Det er jo også til gavn for Danmark, og det er jo også derfor, den vurdering af lagt ind, men det er én diskussion.
En vejledende folkeafstemning er, om jeg så må sige, en helt anden diskussion, og jeg vil stadig opfordre fru Pia Adelsteen og Dansk Folkeparti til at komme med et beslutningsforslag om, hvad man gerne vil have vejledende folkeafstemning om, og så måske lade være med lige at starte med de internationale organisationer, men måske starte med vejledende folkeafstemninger eller et eller andet tilsvarende om den danske lovgivning de steder, hvor det nu er muligt.
Der var jo f.eks. mange, der i sin tid ønskede, at vi havde fået en folkeafstemning om Storebæltsbroen.
Så havde vi ikke haft den i dag, og så kunne vi tage en diskussion om det, i stedet for det her drypvise og det med, at vi kun gør det i en international sammenhæng.
Pia Adelsteen (DF), 2009-11-26:
Det er klart, at når man bliver stillet spørgsmålet, om vi vil have vejledende folkeafstemninger, vil jeg gerne sige ja til så meget som muligt, for jeg mener faktisk, det er en meget demokratisk udtryksmåde, når de er vejledende.
Jeg er glad for, at fru Lone Dybkjær rettede det med finansloven.
Det kan man altså ikke ifølge grundloven, og det er fint, at vi får det på plads.
Men når det drejer sig om andre områder, er der nogle, der giver mere mening end andre, vil jeg sige.
Vi har EU, som for mange er meget tæt på.
EU har en meget stor påvirkning på danskernes hverdag og på den danske lovgivning, og derfor mener jeg, det er meget vigtigt, at vi får de vejledende folkeafstemninger, så danskerne også får indflydelse den anden vej, for ellers mener jeg, det er meget lidt indflydelse, vi reelt har.
Lone Dybkjær (RV), 2009-11-26:
Bare for en ordens skyld og ikke for at virke docerende eller noget som helst: Finansloven kan ifølge grundloven ikke komme til folkeafstemning, og det er ikke fru Pia Adelsteens skyld, at hun blev ledt ind i den misforståelse.
Jeg siger det mere for en ordens skyld, for hvis der nu skulle være en lytter et eller andet sted, som pludselig kunne få den fejlopfattelse, at finansloven kan komme til folkeafstemning, er det måske meget godt at sige, at det kan den ikke.
Det handler om, hvorvidt der skal være vejledende folkeafstemning, og nu siger fru Pia Adelsteen jo oven i købet om samtlige udvidelser af de internationale organisationer.
Det synes jeg er interessant, og jeg vil egentlig foreslå, at Dansk Folkeparti fremsatte et beslutningsforslag, hvoraf det fremgik, hvad det egentlig er, man gerne vil have vejledende folkeafstemninger om, så vi ligesom kunne se en mere omfattende liste og ikke bare tage det bid for bid.
Det ville måske også føre til en mere rationel diskussion.
Så har jeg også en bemærkning om Bulgarien og Rumænien, men nu vil jeg respektere den røde lampe.
Pia Adelsteen (DF), 2009-11-26:
Tak, formand.
Så skal jeg prøve og se, om jeg kan huske at tale korrekt.
Hr. Kim Mortensen spørger om, hvad vi skal gøre med de lande, der er i EU.
Det, vi i hvert fald ikke skal gøre, er at gentage fejltagelserne.
Det er det, jeg mener.
Det er ikke, fordi jeg mener, at kriterierne for optagelse er forkerte, men at man ikke opfylder kriterierne, når man kommer ind i EU.
Nu er der så lande, der er kommet ind i EU, og selvfølgelig er det svært at sige: Ud med jer igen, når de er blevet optaget.
Det kan man altså ikke.
Jeg mener stadig væk også, det er vigtigt, at borgerne har et ord at skulle have sagt.
Kim Mortensen (S), 2009-11-26:
Nu stillede jeg jo et meget præcist spørgsmål, der handlede om, hvordan vi får gjort op med de lande, som er i EU, og som f.eks. befinder sig på 63.-pladsen på den samme liste.
Er det godt eller skidt?
Det var det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål kunne være, om Dansk Folkepartis ordfører har lagt mærke til, at de lande, der rent faktisk er optaget i EU …
Hvis du tager listen fra 2000 og sammenligner den med listen her fra 2009, vil du kunne se, at stort set alle lande har opnået forbedring i det pointsystem på mellem 20 og 30 pct.
Det, der kunne være interessant, var, om Dansk Folkeparti havde andre forslag, end at man prøver at stille nogle målsætninger og nogle kriterier op, til, hvad det så ellers er, der kan løfte nogle af de her lande og få dem med i et europæisk samarbejde.
Pia Adelsteen (DF), 2009-11-26:
Nu er jeg da glad for, at du selv har listen, og jeg har den også her …
Det er for lang tid siden, jeg har været heroppe.
Jeg vil sige til hr. Kim Mortensen, at det ikke er Dansk Folkeparti, der skal være overdommer.
Det er borgerne i Danmark.
Det er jo dem, der skal stemme.
Det er jo ikke Dansk Folkeparti, der skal sidde og sige ja eller nej.
Vi ønsker en vejledende folkeafstemning, og så er det borgerne i Danmark, der er overdommer, hvis du vil kalde det det …
undskyld, hvis hr. Kim Mortensen vil kalde det det.
Jeg kan godt mærke, at jeg har været i kommunal valgkamp i 4 uger.
Når vi snakker om korruption og Københavnerkriterierne, kan jeg sige, at det, som jeg hæftede mig ved, da jeg sad og læste Københavnerkriterierne, var, at der er nogle kriterier.
Der er et kriterium om, at der skal være demokrati.
Der er et kriterium om, at det skal være et retssamfund.
Det mener jeg ikke at lande som Rumænien og Bulgarien, som i øvrigt er nr. 71 på listen, opfylder.
Når man har korruption, er det ikke et retssamfund.
Og så er det, jeg studser over, hvordan man så kan blive optaget i EU, for så opfylder man jo ikke kravene.
Hvem har ligesom sagt o.k. for det?
Kim Mortensen (S), 2009-11-26:
Tak for ordene.
Det fremgår ikke sådan helt tydeligt, hvad det er for nogle kriterier, vi skal bruge, når nu det ikke er de objektive kriterier, der gælder i Københavnerkriterierne, så Dansk Folkeparti kan være en slags overdommer.
Nu står der på beslutningsforslaget, at det handler om korruption.
Det afhænger altså af, hvor korrupt et land er, om man kan være med i EU eller ej. Der er altså et antal lande, der er gennemkorrupte, dybt korrupte, tror jeg der står i beslutningsforslaget, herunder Tyrkiet, som, fordi det er et gennemkorrupt land, ikke kan optages som medlem af EU.
Det andet spørgsmål kunne så være: Hvad så med de lande, der er medlem af EU, men som også har problemer med mindretalsbeskyttelse, og som også har problemer med korruption?
Jeg har her en internationalt anerkendt liste, der ranker landene eller opstiller landene efter en, synes vi i Danmark, god model, fordi vi optræder som et af de mindst korrupte lande.
Tyrkiet er på en fornem 61. plads, så de har stadig væk et langt stykke, før de kan kvalificere sig til optagelse i EU.
Et land som f.eks. Italien har en 63. plads.
Så spørgsmålene er: Hvad er det for en retsorden, Dansk Folkeparti ønsker at stille som forslag, når det ikke er Københavnerkriterierne, der gælder?
Hvem skal så kontrollere de nuværende EU-lande?
Og hvordan skal vi beslutte at holde en vejledende folkeafstemning om at smide dem ud, der så ikke efter Dansk Folkepartis opfattelse overholder kriterierne?
Pia Adelsteen (DF), 2009-11-26:
Nej, nu synes jeg altså, der er rimelig stor forskel på finansloven kontra landes optagelse i en eller anden organisation.
Finansloven er noget, som bliver vedtaget af et flertal i Folketinget, og det ved borgerne godt, og borgerne ved også nogenlunde, hvilken økonomisk politik de forskellige partier fører, så det mener jeg er noget helt andet.
Når ordføreren så samtidig siger, at det kan være en økonomisk bet – for det kan jeg jo godt se; det er ret dyrt at holde folkeafstemninger – vil jeg sige, at vi jo har den her nye digitale tidsalder, og eftersom det er vejledende afstemninger, kunne man eventuelt sige til folk, der havde en digital signatur, at de, der ønsker at stemme, kan stemme via en digital signatur.
Michael Aastrup Jensen (V), 2009-11-26:
Jamen dyb respekt for, at vi skulle til at have folkeafstemninger hver tredje uge eller noget i den stil – det kunne jeg hurtigt se en meget stor økonomisk bet i.
I forhold til Europarådet optager man jo regelmæssigt nye medlemmer, fordi der heldigvis er flere og flere nye medlemmer, der kommer til, og det samme gælder for OSCE og for NATO.
Så hvor langt skulle vi gå?
Ved at vi så skulle have folkeafstemninger hver tredje uge eller en gang om måneden om alle de her forskellige organisationer, vi er medlem af, som optager nye medlemmer, skulle vi så gå skridtet videre?
Hvorfor skal vi ikke også have en folkeafstemning om finansloven?
Det er jo sådan, at der dér heller ikke er krav om, at vi skal have folkeafstemninger; der er det jo også Folketinget som repræsentativt demokrati.
Hvor er det lige man ser, at det repræsentative demokrati ikke er godt nok?
Er det kun, når vi har mulighed for at tale ondt om Østeuropa, fordi man ikke kan lide Rumænien og Bulgarien, eller skulle det også gælde noget, hvor man virkelig vil have demokrati, f.eks. i forhold til finansloven eller andre ting, som man skulle have en folkeafstemning om?
Pernille Frahm (SF), 2009-11-26:
Ja, det er jo rigtigt, at beretningen blev afgivet 10. oktober, men debatten var jo helt tilbage i maj måned.
Jeg tænkte bare på, om ministeren ved, om der sker noget, eller skal vi begynde at stille spørgsmål hernede i salen for at få gang i processen.
Andre gange har jeg jo oplevet, at regeringen virkelig godt kan få noget hurtigt klappet af, hvis den gerne vil agere.
Så sker der noget eller hvad?
John Dyrby Paulsen (S), 2009-11-26:
Det tror jeg må bero på en meget stor misforståelse fra spørgerens side.
Det er jo sådan, at man som land kan melde sig til de operationer eller melde fra.
Det har intet som helst at gøre med, om man bliver tvunget ind i det her eller ej, intet som helst, så det må altså være en misforståelse fra Dansk Folkepartis side.
Pia Adelsteen (DF), 2009-11-26:
Men så kan det vel heller ikke være forsvarsforbeholdet, der er et problem.
Sådan som jeg ser det, er det jo rigtig godt, at vi har forsvarsforbeholdet, for det betyder, at Danmark lige præcis på det her område kan vælge at gå med i en aktion, som vi støtter.
Vi ønsker at stoppe piraterne, vi kan støtte at gå ned og bekæmpe dem.
Havde vi ikke haft forsvarsforbeholdet, havde vi også været med, men på andre præmisser, for så kunne vi ikke sige nej, hvis vi havde ønsket det modsatte.
Så her er det helt suverænt det danske Folketing, der bestemmer, hvad vi siger ja og nej til, og det synes jeg jo er godt.
Så jeg forstår ikke, at man synes, at forsvarsforbeholdet er et problem i det her.
Forhandling
John Dyrby Paulsen (S), 2009-11-26:
De to ting har ikke noget med hinanden at gøre i denne sag.
Det er sådan, at det faktisk var englænderne, der fik det her aftalt med Kenya først, og så fulgte de andre lande trop, herunder England.
Pia Adelsteen (DF), 2009-11-26:
Det, der fik mig til at rejse mig, var faktisk lige præcis det, at ordføreren nævner forsvarsforbeholdet.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvor meget tidligere EU fik en aftale med Kenya i forhold til Danmark.
Det må ordføreren jo vide, når det er så problematisk, at vi har det her forsvarsforbehold.
John Dyrby Paulsen (S), 2009-11-26:
Tak til hr. Søren Pind for denne historiske belæring.
Det er jo altid spændende.
Vi må jo så se, om vi skal træde i Pompeius' fodspor eller ej.
Vi kan vel alle sammen blive enige om, at indsatsen mod pirateri ud for Afrikas Horn er en prisværdig indsats; en indsats, der skal gøres noget ved.
Jeg tror desværre også, at vi alle sammen kan blive enige om, at selv om vi har set en nedgang i antallet af overfald, er vi langtfra i en situation, hvor vi kan sige, at der ikke kommer flere overfald.
Vi er langtfra i en situation, hvor vi kan sige, at pirateri er ved at være bekæmpet.
Og det sker ikke, vil jeg sige til hr. Søren Pind, inden for de næste 6 måneder.
Det var også det, som Venstres ordfører indikerede, og det er jeg enig i.
Det sker såmænd heller ikke med den indsats, som vi nu er i gang med at debattere, nemlig at vi fra slutningen af januar 2010 og indtil lige før sommer og så igen til efteråret sender et dansk skib og i øvrigt en dansk ledelsesstab ud og sætter dem i gang med at bekæmpe pirateri.
Det får desværre heller ikke pirateriet til at ende.
Vi kan se, at piraterne opererer fra moderskibe længere og længere væk fra kysten, så selv om vi nu får mandat til at sejle nærmere Somalias kyst, er det ikke sikkert, at det er det, der er brug for lige nu.
Man skal nok tværtimod være i stand til at sejle længere væk og observere længere væk fra kysten.
Derfor er det også glædeligt, som der står i lovforslaget, at vi nu får mulighed for at sætte overvågningsfly ind i den her kamp.
Det er godt.
Vi i Socialdemokratiet kan støtte dette lovforslag.
Vi synes, at det er vigtigt at bekæmpe pirateri.
At det så sker med et af Danmarks nye og flotte skibe og 180 personer, fortæller lidt om, at vi alle sammen synes, at det er vigtigt.
Det er også vigtigt, at vi nu har fået en aftale med Kenya, så eventuelt tilbageholdte pirater kan blive retsforfulgt i Kenya.
Det var vi lidt lang tid om at få, men det skyldes jo, at vi har et forsvarsforbehold, der gør, at vi ikke kan være under den samme hat som nogle af de andre europæiske nationer, men har været nødt til at lave en selvstændig aftale med Kenya.
Den er nu kommet på plads.
Den kunne have været smukkere, men det er betydelig bedre end før.
Lad mig så benytte lejligheden til at sige, at det jo er lidt underligt, når vi snakker om forsvarsforbeholdet.
Det er jo sådan, at Danmark i virkeligheden ikke kan deltage i den EU-indsats, der er på det her område, fordi vi har et forsvarsforbehold.
Derfor er det lidt underligt at høre statsministeren sige, at vi gerne vil have det der forsvarsforbehold væk, men vi vil kun have det væk, hvis vi samtidig kan få euroforbeholdet væk, og derfor skal der ikke være nogen afstemning.
Hvis vi havde fået den afstemning og i øvrigt havde fået et ja til at afskaffe forsvarsforbeholdet, kunne vi i en EU-indsats langt bedre være med til at bekæmpe pirateri.
Det ville nok have været en god ting.
Men samlet set
støtter Socialdemokratiet dette forslag.
Søren Pind (V), 2009-11-26:
Pompeius’ indsats var massiv.
120.000 mand og i omegnen af 500 skibe blev udkommanderet, og så tidligt som 6 måneder senere var havet igen befriet for pirateriets svøbe.
Historien, siger man, har det med at gentage sig.
Nok er piraterne ikke længere ude efter korn, og nok er Middelhavet i dag ikke plaget af pirater, men truslen mod den fri handel består.
Om vi når at løse det lige så hurtigt og lige så effektivt som Pompeius er dog nok tvivlsomt.
Vi bruger trods alt andre metoder nu til dags.
Havene er frie, og enhver har ret til at besejle dem.
Det princip genfinder man allerede hos den hollandske jurist Hugo Grotius i bogen fra 1609, »Mare Liberum«, de frie have, og måske vigtigere i havretskonventionens regler om uskadelig passage.
Særlig som søfartsnation må princippet ligge Danmark på sinde, og vi må naturligvis gøre vort til at hævde både egen og andres ret til den uskadelige passage gennem internationalt farvand.
Desuden kan indsatsen i overensstemmelse med resolution 1816 og 1846 nu finde sted i Somalias territorialfarvand, og det vil utvivlsomt give nye muligheder for en effektiv bekæmpelse af problemet.
I forbindelse med Danmarks indsats på området er der tidligere opstået den situation, at de danske soldater har måttet løslade piraterne, fordi det åbenlyst ikke ville være holdbart at transportere dem til Danmark til retsforfølgning.
Venstre har med stor tilfredshed noteret sig regeringens succes med at opnå en bilateral aftale med Kenya, der betyder, at vi kan overdrage pirater til retsforfølgelse ved de kenyanske domstole.
Generelt kan vi se, at indsatsen nytter.
Antallet af gennemførte kapringer er faldet, og det er forståeligt nok de færreste pirater, der vil indlade sig i en kamp med et krigsskib.
Også derfor er det vigtigt, at vi holder fast og ikke sætter de opnåede resultater over styr.