runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Ellemann (V), 2011-02-09:
Tak for spørgsmålet.
Vi bliver ved det samme emne, og derfor bliver det også lidt en gentagelse af det, som jeg netop redegjorde for i besvarelsen af det foregående spørgsmål.
Det er kommunerne, der som vandløbsmyndighed er ansvarlig for at vedligeholde de offentlige vandløb.
Vedligeholdelsen skal ske efter de bestemmelser, der er fastsat i vandløbsregulativerne.
Det er det, vandløbsloven siger.
Med hensyn til nye initiativer på vandløbsområdet kan jeg oplyse, at der med aftalen om »Grøn Vækst«, som regeringen og Dansk Folkeparti indgik i 2009, er afsat midler, som skal forbedre vandløbenes kvalitet, sådan at de fysiske forhold forbedres på udvalgte vandløbsstrækninger for netop at opfylde miljømålene efter vandrammedirektivet.
Midlerne skal bl.a. bruges til kompensation og erstatning til de bredejere, som lider tab som følge af de oversvømmelser, der kan ske som følge af de fysiske forbedringer af vandløbet.
Hvilke strækninger der så konkret bliver tale om, vil komme til at fremgå af de endelige vandplaner, når de bliver vedtaget.
Der er som bekendt lige nu og frem til den 6. april udkast til vandplaner ude i offentlig høring.
Jesper Petersen (SF), 2011-02-09:
Det, der er mit problem, er, at skatteministeren opfinder alle mulige ting, vi aldrig har lagt frem, og som han så sætter sit ministerium til at spilde tid og skattekroner på at lave beregninger over for at opfinde en eller anden skræmmekampagne, der skal bruges i valgkampen.
Det er det, jeg synes er pinligt og ikke gavnligt for den skattepolitiske debat.
Regeringen har lavet skattereformer; to styk var ufinansierede, og den sidste er først finansieret, når vi kommer frem til 2019.
Det er det, man har fået.
Vi siger ærligt: Ja, der er nogle skatter, der kommer til at stige; netto for 18 mia. kr. mere, hvis vi får magten.
Ja, det bliver dyrere at købe cigaretter og spise usunde fødevarer, og det har vi da stået ved hele vejen igennem, fordi vi vil bruge de penge på at få et bedre sundhedsvæsen.
Det har vi lagt fuldstændig ærligt frem, og det skal skatteministeren være så hjertelig velkommen til at regne på og diskutere med os.
Men man skulle droppe skræmmekampagnen; det er skidt for Danmark, og det er et pinligt niveau for en minister at bevæge sig ned på.
Eigil Andersen (SF), 2011-02-09:
Altså, her går det jo for alvor galt for ministeren, det bliver jeg nødt til at sige, for der er jo ikke mangel på arbejdskraft.
Der er 170.000 arbejdsløse, så hvor er den mangel på arbejdskraft?
Det, som jeg prøvede at skitsere i det foregående spørgsmål, var og er, at selv om der kommer færre unge ind på arbejdsmarkedet, vil vi i 2020 efter alt at dømme have en arbejdsløshed på 100.000, hvortil vi så skal lægge, hvis det lykkes regeringen at afskaffe efterlønnen, 75.000 efterlønsmodtagere.
Så den filosofi om, at det her bare går af sig selv, passer ikke, altså at arbejdsgiverne kommer til at mangle arbejdskraft, og så skal de nok fortsætte med de ældre.
Det holder ikke en meter.
Nu kan jeg ikke gennemgå det hele her, men jeg kan sige, at man i mange år i Norge har arbejdet meget med seniorpolitik, og det offentlige har investeret en hel del ressourcer i at påvirke arbejdsgiverne til, hvad de skal gøre.
Det har været en stor succes, og jeg vil kraftigt opfordre til, at ministeren går i gang med noget a la det, man har gjort i Norge.
Inger Støjberg (V), 2011-02-09:
Derfor tror jeg faktisk, at når alt kommer til alt, vil ikke bare det arbejde, vi kan gøre i fællesskab, og det arbejde, jeg kan gøre som beskæftigelsesminister, men også det, som der nu uvægerlig kommer til at ske rundtomkring på virksomhederne, når de opdager, at de kommer til at mangle arbejdskraft igen, sammenlagt jo altså få stor betydning for seniorerne på det danske arbejdsmarked – og det i en positiv retning, for så bliver man faktisk nødt til at tage den snak, så bliver man nødt til at prøve at få kigget på f.eks. arbejdstiderne, arbejdsopgaverne og andet, simpelt hen for at få seniorerne til at blive noget længere.
Eigil Andersen (SF), 2011-02-09:
Det er det jo, og det glæder også mig, at vi trods alt er enige om det udgangspunkt.
Jeg er også enig i, at det så i høj grad handler om, at arbejdsgiverne tilbyder en ordning, som passer til det, den enkelte ønsker, og det kan have forskellig udformning.
Hvis det er nedsat arbejdstid kombineret med f.eks. efterløn, kan man fra arbejdsgiverside tilbyde, at arbejdsgiveren betaler fuldt pensionsbidrag.
Det kunne være en meget attraktiv måde for den enkelte.
Men tilbage til det helt overordnede og frygtelige at tænke på: 56 pct. af alle offentlige og private arbejdsgivere spørger ikke deres medarbejdere, som er over 50 år, om de har lyst til at fortsætte.
Hvilke initiativer vil ministeren tage, for at arbejdsgiverne begynder at opføre sig mere fornuftigt på det her område?
Inger Støjberg (V), 2011-02-09:
Jamen vi er faktisk enige.
For jeg er helt enig med hr. Eigil Andersen i, at det er umådelig vigtigt, at man som arbejdsgiver sender et signal til sine seniormedarbejdere om, at man ønsker, at seniormedarbejderne skal blive på arbejdspladsen.
Og alle erfaringer taler netop for det, hr. Eigil Andersen siger, nemlig at gør man det, og er man også som arbejdsgiver villig til at indrette arbejdet efter det, indrette hverdagen efter, at der også er seniorer, så bliver folk faktisk også lidt længere.
Det er lige præcis det, som seniorpraksisprisen, som jeg nævnte i mit første svar, handler om.
Det er netop de virksomheder, der tager det ansvar på sig.
Jeg kan sige, at jeg selv har været ude at besøge nogle af de virksomheder, som fik prisen, for netop at høre, hvad det så er, man gør sådan i den virkelige verden.
Og det er f.eks. oppe i Nordjylland på Bobach Smedeværksted at tage snakken med den ældre og høre, hvilke ønsker man kunne have – er det tiden, der er problemet, eller er det arbejdsopgaverne? – og så indretter man sig simpelt hen efter det.
Og det, det hele er endt med, er, at folk er blevet noget længere tid på arbejdsmarkedet, og det er jo rigtig godt.
Eigil Andersen (SF), 2011-02-09:
Nu ved jeg ikke, om jeg fangede tallene helt rigtigt, men så vidt jeg kunne høre på de tal for arbejdsløshedens størrelse, der blev nævnt, var der ikke den store forskel på grupperne.
Men jeg vil sige, at der jo også er en hel del ældre lønmodtagere – måske er det ikke det helt rigtige ord, men så lønmodtagere på over 50 år – som måske trækker sig ud af arbejdsmarkedet, fordi de har svært ved at få arbejde, og så optræder de jo ikke i statistikken.
Men det, jeg vil frem til med hensyn til det offentlige, er, at der er lavet nogle undersøgelser, som viser, at blandt de medlemmer af f.eks. Danmarks Jurist- og Økonomforbund, der er ansat i staten, er 13 pct. over 55 år, men blandt de medlemmer, der bliver fyret, er 28 pct. over 55 år.
Og HK har den samme erfaring: En tredjedel af deres medlemmer er over 50 år, men den aldersgruppe udgør halvdelen af de fyrede, når staten fyrer.
Det vil sige, at staten som arbejdsgiver – og det er altså beskæftigelsesministerens ansvar sammen med de andre ministre – gør det modsatte af det, man påstår, man gør, nemlig at værdsætte seniorerne.
En undersøgelse fra 2009 siger – hold nu godt fast – at 56 pct. af alle offentlige og private arbejdsgivere aldrig opfordrer ældre til at blive på arbejdspladsen, og det er en væsentlig årsag til, at der er mange, som ikke fortsætter efter de 60 år.
Man ved fra undersøgelser, at for at få ældre til at blive kræver det, at arbejdsgiveren anerkender, at den ældre arbejdskraft er værdifuld, og netop skruer nogle seniorordninger sammen.
Men at 56 pct. af arbejdsgiverne end ikke siger til de ældre medarbejdere, at de godt kunne tænke sig, at de blev, er fatalt.
Og så er det jeg mener det er klart at der opstår et kolossalt gab, altså en afgrund mellem de flotte taler om det grå guld og det virkelige liv, som der i øvrigt er masser af ældre arbejdsløse, der også oplever.
De kan sende hundredvis af ansøgninger, men de har meget, meget svært ved at få et job.
Inger Støjberg (V), 2011-02-09:
Jeg synes, der er god overensstemmelse mellem ord og handling.
Vi ved, at ledigheden blandt seniorer ikke adskiller sig fra ledigheden i andre grupper.
Ledigheden blandt de 50-59-årige er lavere end i flere andre aldersgrupper, f.eks. de 30-39-årige.
Bruttoledigheden blandt de 50-59-årige var i december måned 2010 på 6,2 pct., mens den blandt de 30-39-årige var på 6,8 pct.
Det bekræfter, at seniorer ikke har sværere ved at komme i beskæftigelse end andre.
En af forklaringerne på, at seniorerne ikke længere er mere ledige end f.eks. de 30-39-årige, skal findes i velfærdsforliget fra 2006.
Med velfærdsforliget ophævede vi en række særregler for seniorer, som var med til at sende et forkert signal til seniorerne, nemlig at der ikke var brug for dem.
Det signal har vi slettet.
I stedet har vi sendt et nyt signal om, at der er plads til alle på det danske arbejdsmarked.
Mange virksomheder ser med bekymring på, at de i nær fremtid kommer til at mangle kompetencer, fordi danmarkshistoriens største årgange, som blev født i årene lige efter anden verdenskrig, er på vej på pension.
For virksomhederne ligger der derfor en stor udfordring i netop at fastholde seniormedarbejderne i de kommende år.
Heldigvis er mange virksomheder allerede rigtig godt i gang.
De imødekommer seniorernes ønsker om f.eks. at gå lidt ned i tid, holde lidt længere ferier eller måske udføre nogle andre arbejdsopgaver.
Vi ved fra forskellige projekter, at mange virksomheder i den daglige fordeling af opgaverne netop tager hensyn til deres seniorer.
De bedste rollemodeller
blandt virksomhederne har vi senest i 2009 givet et klap på skulderen ved at tildele dem det, der hedder seniorpraksisprisen – det gjorde jeg faktisk selv – og vi arbejder løbende på at ændre holdningen, så man får den holdning, at man langtfra er færdig på arbejdsmarkedet, bare fordi man er over 60 år.
Eigil Andersen (SF), 2011-02-09:
Spørgsmålet lyder: Hvordan vil ministeren fjerne den modstrid mellem ord og handling, der ofte er mellem på den ene side de flotte taler om »det grå guld« og på den anden side arbejdsgivernes faktiske handlinger med hensyn til at fyre og undlade at ansætte ældre medarbejdere?
Hvordan vil ministeren fjerne den modstrid mellem ord og handling, der ofte er mellem på den ene side de flotte taler om »det grå guld« og på den anden side arbejdsgivernes faktiske handlinger med hensyn til at fyre og undlade at ansætte ældre medarbejdere?
Inger Støjberg (V), 2011-02-09:
Både før og efter at regeringen fremlagde sit forslag om en tilbagetrækningsreform har det jo ikke skortet på eksperter, der er fremkommet med mere eller mindre seriøse bud på effekten af reformen.
Jeg respekterer meget, at folk giver deres mening til kende, også når jeg ikke er enig med dem.
Jeg er i det tilfælde her ikke enig i, at regeringen overvurderer de økonomiske effekter af tilbagetrækningsreformen.
Jeg synes, at regeringen med forslaget til en tilbagetrækningsreform har fremlagt et konkret og realistisk forslag til, hvordan de offentlige finanser kan styrkes med 18 mia. kr. i 2020.
I modsætning til oppositionen kan regeringen nu pege på konkrete forslag for op imod 45 mia. kr.
Derved er vi næsten i mål i forhold til den finanspolitiske udfordring frem til 2020, som vi stod over for før genopretningsaftalen.
Det er jo ærlig talt mere, end oppositionen og dermed Socialistisk Folkeparti kan.
Eigil Andersen (SF), 2011-02-09:
Som jeg tror, alle ved, er SF imod, at man skal afskaffe efterlønnen, fordi det vil være meget uretfærdigt at gøre.
Her snakker vi så om et økonomisk regnestykke, hvor man påstår, at man vil spare 16 mia. kr.
Det regnestykke bygger på – og jeg beklager nu, at der kommer nogle tal – at der vil være 110.000 efterlønnere i 2020.
Men det er forkert, fordi der er færre og færre, der går på efterløn.
I tredje kvartal sidste år var der 8.000 færre efterlønnere, end der var samme kvartal året før.
Det er et fald på 6 pct.
Den udvikling må man forvente fortsætter af forskellige grunde.
Derfor vil der ikke være 110.000 efterlønnere i 2020, men formentlig kun ca. 70.000.
Så er vi nede på 10 mia. kr.
Men så kommer arbejdsløsheden ind i billedet.
For tiden er den på 170.000 arbejdsløse, når man tæller de aktiverede med.
De er jo reelt arbejdsløse, men tæller ikke med i det officielle tal.
Så ved vi alle sammen, at der kommer nogle årgange ind på arbejdsmarkedet af unge, som er mindre end den store gruppe af ældre, som går ud af arbejdsmarkedet.
Men det vil ikke betyde, at arbejdsløsheden forsvinder i 2020.
Så vil arbejdsløsheden højst være kommet ned på 100.000 ledige.
Så kaster regeringen 75.000 mennesker, som kunne have fået efterløn, hvis den var blevet opretholdt, ud som arbejdsløse i mange tilfælde.
De skal have dagpenge.
Efter 2 år havner de efter regeringens system på kontanthjælp, hvis det altså ikke er 0,0 kr., fordi de har en ægtefælle med en indtægt.
Andre af de her ældre, som ikke længere kan få efterløn, vil få sygedagpenge eller førtidspension.
Det er mange milliarder kroner.
Så vi er langt, langt under de 10 mia. kr. Derfor vil jeg da gerne spørge ministeren, hvordan det kan gå til, man kan have et andet regnestykke, når virkeligheden er, som jeg her har beskrevet den.
Eigil Andersen (SF), 2011-02-09:
Men det, som skuffer mig meget, er, at ministeren ikke forholder sig til, at arbejdet i de kommissioner, der bliver henvist til, Arbejdsmarkedskommissionen og Velfærdskommissionen, ligger 2 år og længere tid tilbage.
Det var altså før den økonomiske krise med arbejdsløshed.
Det var, før det store fald i antallet af efterlønsmodtagere satte ind.
Det er der simpelt hen ikke taget højde for.
Det betyder kort og godt, at man her bygger på nogle forældede vurderinger, for der er sket nogle ting i mellemtiden, som ikke indgår i det.
På den måde bliver det simpelt hen falsk reklame, når man så over for befolkningen påstår, at man kan spare så mange penge.
Det er og bliver simpelt hen et illusionsnummer, og det burde henhøre under kategorien falsk reklame.
Inger Støjberg (V), 2011-02-09:
Jeg tror godt, at regeringens tilbagetrækningsreform kunne stå for en prøve i henhold til markedsføringsloven.
Det må jeg sige til hr. Eigil Andersen.
Når det så er sagt, bliver jeg nødt til lige at korrigere hr. Eigil Andersen, fordi de mennesker, det her handler om, altså de mennesker, der vil kunne gå på efterløn på et eller andet tidspunkt, jo altså var født, da Arbejdsmarkedskommissionen fremlagde deres rapport, og da Velfærdskommissionen fremlagde deres rapport.
Så vi kan vel godt blive enige om, at den demografiske udfordring ikke har ændret sig.
Det faktum, at hver gang der er fem seniorer, der trækker sig tilbage fra arbejdsmarkedet på grund af alder, er der kun fire, der træder ind på arbejdsmarkedet, fordi de ældre årgange som seniorerne hører til, jo simpelt hen er så meget større rent volumenmæssigt end de små unge årgange, der træder ind på arbejdsmarkedet, var jo altså allerede kendt for 2 år siden, for man må sige, at det ikke er mennesker, der er født i går, faktisk tværtimod.
Jeg beklager meget, men sådan er verden bare.
Eigil Andersen (SF), 2011-02-09:
Det her svar er jo et svar, som går ud på at sige til mig og andre på en pæn måde, at jeg er dum, fordi man fra ministerens side jo ikke går ind i en debat om de tal, som jeg er kommet frem med her, som belyser, at antallet af efterlønsmodtagere rent faktisk falder.
Hvorfor falder antallet af efterlønsmodtagere?
Det falder bl.a., fordi der er en hel del, som venter med at gå på efterløn, indtil de er 62 år, fordi man får modregnet sine arbejdsmarkedspensioner.
I øvrigt vil det være sådan, at når uddannelsesniveauet stiger blandt seniorerne, vil der også være færre, der går på efterløn.
Der er også andre elementer i det her, som medfører færre efterlønsmodtagere.
Jeg mener, det er helt forkert og helt misvisende, at man så stiller et regnestykke op, som giver en kæmpe besparelse, som overhovedet ikke holder i virkeligheden, for det gør det ikke.
Anne Baastrup (SF), 2011-02-09:
Mener ministeren, at det er muligt at bidrage til at finansiere skattelettelser for 35 mia. kr. inden for hans ressortområde?
Rasmus Prehn (S), 2011-02-09:
Jeg skal læse følgende op: Hvordan vil ministeren skabe en folkeskole i verdensklasse, når regeringens nulvækst presser kommunerne til at fyre lærere, eksempelvis i Nordjylland, hvor langt over 100 lærerstillinger nedlægges?
Tina Nedergaard (V), 2011-02-09:
Vi fortsætter i 2011 med et uændret højt serviceniveau i kommunerne, hvilket vi har lavet en aftale med dem om.
viser f.eks., at man i 2009 åbenbart havde underbudgetteret i forhold til, hvad man rent faktisk brugte i folkeskolen.
Da brugte man mere end 1,1 mia. kr. ud over det, man havde budgetteret.
Og det er selvfølgelig sådan, at når man har brugt mere, end man måske havde, skal man kompensere for det i efterfølgende år.
Det er måske noget af det, vi ser i øjeblikket.
Men det afgørende for regeringen er selvfølgelig, at vi i en tid, hvor der ikke kommer flere penge til landet sådan susende ind ad vinduerne, og hvor vi heller ikke agter at beskatte danske virksomheder og danske arbejdspladser hårdere, bruger den ressource, der er i folkeskolen, bedst muligt.
Og når mange til trods for stigende enhedsomkostninger i folkeskolen oplever, at skolen ikke kan flotte sig – for det oplever man ikke som forælder, det medgiver jeg helt og holdent – så er det vigtigt at få mest muligt ud af de ressourcer, der er der.
Det er derfor, at folkeskoleforligskredsen i øjeblikket arbejder med at prøve at lave en mere inkluderende folkeskole.
Vi ser på, hvordan den vil kunne rumme flere af de elever, der i dag skubbes væk fra skolen, inde i klassen, for de 30 pct. af folkeskolens ressourcer, vi bruger uden for klassen, mangler man faktisk i normalklassen.
Så det er et væsentligt stykke arbejde, der ligger forude for os der. Derudover har jeg jo også appelleret til, at aktørerne, dvs. kommuner og Danmarks Lærerforening, kigger på – og jeg medvirker gerne, hvis det drejer sig om noget i vores lovgivning – hvordan man kan sikre, at alle kommuner kommer op på, at der er mere undervisningstid i den samlede arbejdstid, end der er i dag.
For jeg tror på, at det, der virkelig flytter eleverne, og det, der er afgørende for eleverne, er samværet med læreren.
Og det er vi jo også i dialog om i forligskredsen, men jeg er det også sådan mere offentligt, for jeg mener, at når vi kunne frigøre omkring 3.200 lærerstillinger, hvis alle kommuner gjorde som dem, hvor der undervises mest, ja, så er det nogle lavthængende frugter, vi kunne plukke til gavn for eleverne.
Rasmus Prehn (S), 2011-02-09:
Ministeren starter med at sige, at det jo ikke er regeringen, der har ansvaret her, at det ligger ude i kommunerne.
Det er også rigtigt, i forhold til hvordan systemet er skruet sammen sådan officielt, men ikke desto mindre er det jo sådan – det ved ministeren også udmærket godt – at kommunerne hvert år laver en økonomiaftale med regeringen, hvor der altså er meget stramme rammer for økonomien.
Allerede her i efteråret gjorde kommunerne opmærksom på, at med de meget stramme rammer, der var, plus at regeringen havde meldt ud med nulvækst, så ville man komme til at skære ind til benet i forhold til kernevelfærden.
Man ville komme til at reducere i forhold til hjemmeplejen for de ældre, komme til at reducere i forhold til normeringen i børnehaverne, og også folkeskoleområdet ville man komme til at skære ned på.
Da vi konfronterede regeringen her i Folketingssalen med det i efteråret 2010, sagde regeringen: Nej, nej, overhovedet ikke, der kommer ikke til at ske velfærdsforringelser, vi kommer til at fortsætte med samme velfærd, som vi har kendt hidtil.
Nu er situationen den, at vi skriver 2011, og vi kan se på, hvad virkeligheden er ude i landets kommuner, og den er altså, at der bliver skåret ned, nøjagtig som borgmestrene advarede om at det ville komme til at ske.
Og når vi så kigger på lærerstillingerne, kan vi se, at man lægger op til, at der her til august skal afskediges over 1.500 lærere, eller at der i hvert fald skal reduceres med 1.500 stillinger.
Det betyder jo altså, at man ikke kan have samme niveau af undervisning, som man har haft hidtil.
Og det er jo det, der virker meget, meget svært at forstå: at regeringen siger, at vi skal have uforandret velfærd, og at vi tilmed også skal have en folkeskole i verdensklasse, men så stiller nogle økonomiske rammer til rådighed, som gør, at man er nødt til at reducere i velfærden og at give eleverne færre timer, fordi der ikke er lærere i samme omfang, som der har været hidtil.
Hvordan kan det overhovedet hænge sammen, at man gør det til en politisk mærkesag at have en folkeskole i verdensklasse, og at det første, man så gør, er at reducere i antallet af lærere, i timeantallet?
Ja, der er sågar hele fag, der forsvinder fra skemaet i nogle kommuner, fordi man er så hårdt spændt for økonomisk.
Tina Nedergaard (V), 2011-02-09:
Lad mig slå fast, at hvis kommunerne havde fulgt deres egne budgetter på folkeskoleområdet i 2010, kan vi se, at den forskel, der er i budgetterne for 2010 og 2011, svarer til ca. 600 mio. kr. +/- 50 mio. kr. Det vil sige, at hvis der skal fyres 1.500 lærere ude i den danske folkeskole, betyder det i praksis, at man i kommunerne har valgt at overvælte samtlige – samtlige – besparelser på lærerlønningerne.
Det må jeg sige
undrer mig lidt i en tid, hvor der er en række skoler, der er nedlagt.
Hvor er de besparelser blevet af?
Der er elever, der søger over i friskolerne, hvilket også giver en difference.
Hvor er den besparelse blevet af?
Det peger altså i retning af, vil jeg sige til hr. Rasmus Prehn, at det, man gør ude i kommunerne i øjeblikket, er, at man faktisk kompenserer for merforbrug og for højt et forbrug i andre sektorer ved at overvælte det på folkeskolen.
Jeg har jo alle tallene, så jeg vil gerne oversende dem til Uddannelsesudvalget og til hr. Rasmus Prehn personligt, for det er det, der er situationen.
Men jeg vil også gerne sige, at der faktisk er faldende elevtal, så alene det betyder, at hvis man skal have samme elev/lærerratio, skal man faktisk af med nogle lærere.
Rasmus Prehn (S), 2011-02-09:
Det er jo altså en lang udenomssnak, vi får her.
Så man siger ét fra regeringens side, men man gør noget andet.
Så kommer ministeren med en masse tal, og det er jo fakta, så lad os få dem på bordet.
Det er det tal, de er fremme med.
Men det kan blive meget svært at forstå for udefrakommende, at vi står her med hvert vores tal og læser dem op imod hinanden.
Sagen er bare den, at regeringen har lovet danskerne en folkeskole i verdensklasse, og så oplever man ude på folkeskolen – jeg har selv to døtre i folkeskolen – at der altså nu skal afskediges lærere, at der er færre timer i år, end der var året før.
Kan ministeren ikke godt forstå, at danskerne undrer sig over, hvordan det kan hænge sammen, at man har en statsminister, der toner frem på fjernsynet i sin nytårstale og lover en folkeskole i verdensklasse, og at man så får det modsatte?