Karen Jespersen (V), 2009-03-24:
Tak for de mange pæne ord.
Jeg synes, at debatten afslører, at vi jo meget langt hen ad vejen er enige om, hvad det er for nogle mål, vi har for ligestillingspolitik i Danmark, og det er jo sikkert også en af årsagerne til, at vi er nået så langt, som vi er.
Det er jo noget afgørende nyt i den her redegørelse, at der på 15 områder bliver opstillet nogle konkrete måltal eller mål, og det er jo netop et forsøg på at tage et skridt, som er blevet efterlyst af flere, også under tidligere debatter.
Ligestilling bevæger sig ind på andre ressortområder.
Det er jo en balance, som ikke er så enkel, og som der ikke bare er en opskrift på.
De fleste ligestillingsinitiativer ligger jo rent konkret i Økonomi- og Erhvervsministeriet, i Beskæftigelsesministeriet og i en række andre ministerier, og ansvaret for at tage initiativer ligger der.
Konkret har økonomi- og erhvervsministeren jo også taget initiativ til at få antallet af kvindelige bestyrelsesmedlemmer, altså fordelingen af mænd og kvinder, ind i reglerne for god selskabsledelse.
Det er jo et meget smukt eksempel på, hvordan man ude i de enkelte ressortministerier tager nogle initiativer, der kan fremme ligestillingen.
Og det er jo den tanke, der bliver forfulgt her.
Jeg gerne vil takke de øvrige medlemmer af regeringen for, at de har committet sig på at gå ind i det her arbejde.
Det er jo altid noget, der kan være besværligt.
Det er svært at forudse alle de forhold i tilværelsen, som kan påvirke vilkårene for, at man så også kan nå de mål: at flere drenge med indvandrerbaggrund kan få en uddannelse, at flere mænd tager barselorlov, at færre kvinder bliver ramt af vold, og hvad der ellers er af rigtig gode initiativer, synes jeg, i de 15 målsætninger.
Det er jo et eksempel på det, som er et vigtigt instrument, og som med et lidt klumpedumpet ord hedder kønsmainstreaming, altså det, at hensyn til køn ligesom skal medtænkes og indarbejdes i, jeg havde nær sagt alle livets forhold - eller i hvert fald i de forskellige ministeriers arbejde.
Det er også baggrunden for, at jeg sammen med udviklingsministeren, fru Ulla Tørnæs, har taget initiativ til at sætte sammenhængen mellem køn og klima på dagsordenen.
Det var sådan lidt et tema, der kunne få flere til at tænke, at det er lige lovlig langhåret, er der virkelig en sammenhæng?
Det viste sig jo så, at det var der i allerhøjeste grad.
Vi havde en utrolig interessant konference - nej, det var nok nærmere et arbejdsseminar - med folk fra flere af de nordiske lande, der arbejdede med klima.
Der kunne vi se, at noget, man også kunne have med som grundlag for en udviklingspolitik, hvis kvinder i tredjeverdenslande skulle hjælpes til at få mere ligestilling, var nogle af de ting, der vedrørte klima - de lande blev især ramt af oversvømmelser og af nogle af de naturkatastrofer, der har været, og det påvirkede i langt højere grad kvinders livsvilkår end mænds. Vi er nået rigtig langt med ligestillingen, og her er så nogle vigtige og konkrete mål for, hvordan vi kommer videre.
Jeg vil godt sige til fru Lone Dybkjær, at - lige et øjeblik, nu kan jeg simpelt hen ikke finde den seddel, og det må fru Lone Dybkjær undskylde; der var ellers en pointe, jeg ville tage op, men måske er jeg så heldig, at fru Lone Dybkjær … nej, her var sedlen, undskyld.
Det var med hensyn til spørgsmålet om rekruttering, hvad der er meget rigtigt.
Jeg er meget enig i, at det ikke nytter noget at snakke løsrevet om antallet af kvinder eller for den sags skyld mænd i ledelse, hvis der ikke er kvinder i det lag, man rekrutterer fra.
Derfor er det jo så utrolig vigtigt hele tiden at sige: Hvad er det for en proces, der skal sættes i gang, lige fra at kvinderne søger ind på nogle bestemte uddannelser, som igen giver job, der igen osv.?
Det er også vigtigt, at man er opmærksom på den proces, der skal være med til at sikre, at kvinderne kommer derhen, hvor de bliver set som lederemner.
Det er faktisk hele tankegangen i chartret for kvinder i ledelse, som over 60 virksomheder nu har tilsluttet sig.
Der skal man forpligte sig til 7 målsætninger, som bl.a. indebærer, at man medtænker det i hele rekrutteringen, i efteruddannelsen osv., og det bliver jo rigtig, rigtigt interessant at se, om det så bidrager til, at man flytter sig i den rigtige retning.
De virksomheder, der ligesom har været foregangsvirksomheder, bl.a. Nykredit, har jo virkelig fået gang i en rekruttering, som ikke bare betyder, at det kan ses i det øverste ledelseslag, men som også har smittet af på hele organisationen.
Chartret for kvinder i ledelse er i øvrigt et af de eksempler på nogle af de initiativer, der er blevet taget i året, der er gået.
Tak skal du have.
Vi kan også se, at nogle af de initiativer, der tidligere er taget, nu for alvor er begyndt at give resultater, f.eks. indsatsen for at begrænse eller nedbringe antallet af kvinder, der er udsat for partnervold, hvor antallet er faldet fra 41.000 til 28.000.
Tilsvarende er antallet af børn, der vokser op i de familier, faldet fra 29.000 til 22.000.
Og det er jo opmuntrende.
Der er også sat initiativer i gang om begrænsning af kærestevold - vi kan se, at vold i parforhold blandt helt unge faktisk er et alvorligt problem - og der har jeg inddraget grupper af unge til at rådgive om, hvad der skal til.
Apropos det, som fru Lone Dybkjær rejste omkring rekruttering, så er der lavet en guide til pædagoger i børnehaver og andre børneinstitutioner.
Jeg tror også, at det var en af de sider af ligestillingsdebatten, som fru Lone Dybkjær nævnte sidste år, da vi havde den her debat.
Dengang sagde jeg også, at jeg var meget enig.
I mellemtiden er den her guide altså kommet, og der er tilsvarende kommet en børnebog.
Der kan man måske sige: Ha ha, en børnebog, skal det virkelig være noget, der batter i ligestillingen?
Men den er faktisk blevet ret godt modtaget, og jeg kan se, at når man sådan deler den ud til forældre eller bedsteforældre, er de ret begejstrede for den.
Man skal jo ikke undervurdere det, at man har noget til ligesom at bringe nogle bestemte temaer på banen i forhold til børn.
Men det med guiden til pædagogerne er også noget, der er vigtigt.
Noget af det, jeg går i gang med i det år, der ligger foran os, er også nævnt i redegørelsen.
Her den 1. april går jeg i gang med en rettighedskampagne i forhold til kvinder med indvandrerbaggrund.
Der er lige kommet en rapport, der hedder »At være muslimsk kvinde i Danmark«, som jeg kan anbefale på det varmeste - den ligger på ministeriets hjemmeside - for den giver et indblik i en verden, vi ikke kender så meget til, og giver os dermed også en oplevelse af, hvad det er for nogle opgaver, vi står over for, for at sikre alle kvinder i Danmark ligestilling.
Det er jo en større gruppe kvinder med indvandrerbaggrund - med muslimsk baggrund - der selv fortæller om deres tilværelse, deres drømme og forhåbninger, om uddannelse og et liv, hvor de selv bestemmer, og så de barrierer, som de oplever.
Så jeg synes, det er et rigtig godt værktøj, der er lavet med respekt for de kvinder, som det handler om.
Jeg synes, der er mange ting i gang, og vi kan på det eurobarometer, der er lavet, jo aflæse, at vi også er nået langt i Danmark.
Men vi er jo også enige om, at der så er en række forhold, der stadig væk i høj grad er brug for at tage fat på.