Orla Hav (S), 2014-11-06:
Tak for det.
Når jeg bruger den her usædvanlige fremgangsmåde, skyldes det næsten 50 års, skal vi sige, tilknytning til eller interesse for hestevæddeløbssporten.
Denne sag handler billedligt talt om, at en gruppe mennesker er blevet enige om at nyde et godt måltid med gode ingredienser på tallerkenen.
Problemet består imidlertid i, at de lægger regningen til en tredje person, der end ikke blev inviteret med til måltidet, og som oven i købet risikerer ikke at få mulighederne for at kunne tjene penge til at betale regningen med.
Der er mange myter om hestevæddeløbssporten.
En ultrakort beskrivelse er måske på sin plads.
Hestevæddeløbssporten består groft sagt af to grupper, der deler fascinationen af, hvad samspillet mellem heste og mennesker kan udvikle sig til i sportslig sammenhæng.
Den ene gruppe er dem, der arbejder aktivt med hestene i forbindelse med avl, pasning, træning og løb hver eneste dag året rundt.
Det er ikke velhavere, men typisk familier, der deler interessen for heste og i et ofte stramt budget prioriterer at have denne hobby.
Deres drøm handler om at frembringe en Tarok.
Den anden gruppe er dem, der er aktive tilskuere.
De følger sporten, nyhederne om den, hestenes præstationer i samspil med kusk eller rytter.
Den viden anvendes til at tage del i det totalisatorspil, der gennem tiderne har dannet grundlaget for en væsentlig del af økonomien i sporten.
Deres drøm handler om den store gevinst.
For nogle år siden hjalp – i anførselstegn – regeringen og Folketinget dette totalisatorspil ind i Danske Spil.
Baggrunden var et ønske om at bruge den nye teknologi og ændrede kommunikationsformer til at udbrede spillet med it og tv. Politisk var der et ønske om at medvirke til, at spillet ikke tog overhånd, og at det kom ind i en ramme, der kunne sikre, at det bidrog dels til hestevæddeløbssporten, dels til almene formål som den gamle tipstjenestes formål.
Siden har teknologien udviklet sig enormt hastigt.
Danske Spils engagement, vilje eller måske evne til at udvikle spillet på heste har bremset udviklingen af hestevæddeløbssporten på det skammeligste.
Danske Spil har 4.000 indskudsboder landet over.
Alene i 200 af disse er der mulighed for at spille på heste.
Konsekvensen heraf har været, at dansk hestevæddeløbspil er havnet i serie 6 med en årlig omsætning på godt 500 mio. kr., mens man i Norge omsætter for 3,5 mia. kr. og i Sverige for 11 mia. kr. Oven i dette er der indført et sprog, der indikerer, at sporten er på støtten.
Dette er ikke et retvisende billede, da sportens natur altid har været at udvikle sig, så den selv kunne skabe sit økonomiske fundament, hvor staten oven i købet igennem mange år har fået et provenu gennem afgifterne på spil.
I tilgift til ægteskabet med Danske Spil konstruerede politikerne også Hestevæddeløbssportens FinansieringsFond, der har vist sig at være ude af stand til at indgå i et samspil med Danske Spil for at fremme udviklingsgrundlaget for hestevæddeløbssporten.
Den bestyrelse, ministeren har udnævnt, har sit fokus på drift af baner, hvor sporten udfolder sig.
Ny traktorer og andet udstyr har været højt prioriteret, mens udviklingsopgaven har været ikkeeksisterende eller modarbejdet.
Midt i en rivende teknologisk udvikling og nu beskæring af midler til sporten må vi stille det spørgsmål til den gruppe, der i dag præsenterer et fait accompli i form af en regning til hestevæddeløbssporten: Er man indstillet på at give sporten nye værktøjer til at kunne skabe indtægtsgrundlag for fortsat udvikling, eller ønsker man passivt at se til, at denne del af vores kultur forsvinder til skade for de mange menneskers fritidsmuligheder, sociale engagement og beskæftigelse rundtom i hele Danmark?
Vil man hjælpe sporten ud af Danske Spils kvælertag og skabe en platform for at udvikle sporten og dens økonomiske grundlag?
Et fremtidsscenarie for dette rummer muligheden for at udvikle det skandinaviske samarbejde, der allerede eksisterer på det sportslige område, til også at omfatte et fælles spil.
Det forudsætter, at man ikke efterlader sporten uden økonomiske midler til at forfølge dette scenarie, og at man skaber en dynamik i den rolle, som HFF hidtil har haft.
Er ministeren og flertallet her i dag indstillet på at medvirke aktivt hertil, eller vil man lade hestevæddeløbssporten lide en forsmædelig og stille død uden respekt for de mange mennesker, der er en del af denne kultur, der sikkert har flere aktive, end der er tilhængere af f.eks. balletten?
Begge er små elementer i et rigt kulturliv, og det bør vi sikre plads til gennem kloge beslutninger.