runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-10-10:
Jamen jeg vil gerne redegøre for, hvad jeg og regeringen mener, det vil jeg gerne gøre igen, og det er meget enkelt: Regeringen har ingen planer om nye generelle forhøjelser af afgifter, erhvervsskatter eller indkomstskatter.
Men vi siger også åbent, at der skal være plads til at omlægge skatter og afgifter.
Det er regeringens holdning til skattepolitikken.
Venstre har bidraget til, at vi har kunnet gennemføre en stor skattereform, og det er vi meget tilfredse med.
Omvendt kan man jo sige, at det, da jeg nu har meldt klart ud, hvad regeringen står for på skatteområdet, så ville være lige så forfriskende, hvis Venstre ville melde klart ud, hvad Venstre står for på skatteområdet.
Altså, det er meget svært at blive klog på, hvad Venstre egentlig mener, og det er det også for Venstre selv, al den stund de ikke er helt sikre på, hvem der har indført hvilke afgifter; det var de i hvert fald ikke i sidste uge.
Men det kunne være meget interessant at få at vide, hvad Venstre egentlig selv mener om skatten.
Man siger i Venstre, at man har et skattestop, og det taler man meget om, men man er jo i praksis langt fra at overholde det.
Torsten Schack Pedersen (V), 2012-10-10:
Jeg kan sagtens forstå, at statsministeren ikke ønsker at blande sig i den proces, der i øjeblikket er i SF, og det synes jeg er helt fair.
Men lige præcis på det her punkt kan man i hvert fald sige, at der ikke er nogen forskel på de to kandidater.
For begge de to personer, der kandiderer til formandsposten i SF, har ytret de samme ønsker om, at der skal udvikles forslag til at beskatte danskere med høje indkomster hårdere.
Så det er sådan set ikke et spørgsmål om, om det er den ene eller den anden af SF's kandidater, der skal være afsenderen på det,
men det centrale er sådan set at forstå, hvordan det, når et regeringsparti mener, at der er behov for at udvikle nye værktøjer til at øge skatten i forhold til nogle bestemte personer og nogle bestemte befolkningsgrupper, så kan harmonere med det, som statsministeren har sagt om, at man ikke ønsker generelt at hæve skatter og afgifter.
For hvad skulle formålet så være med det?
Er det, fordi vi skal have en ny skattereform?
Nu har vi jo i juni måned lavet en skatteaftale, som vi ikke engang har fået vedtaget alle lovforslag til endnu.
Men hvis der ikke er tale om, at det er en generel stigning, men bare om nogle fornuftige omlægninger, er det da relevant at få at vide, om statsministeren så mener, at der er behov for at øge skatten i forhold til dem med de højeste indkomster – og der kan jeg jo forstå at det er med henblik på at sænke andre skatter.
Det er sådan set et klart politisk valg og en klar politisk tilkendegivelse, som statsministeren kan komme med her i dag, i forhold til om statsministeren mener, at det er en god idé at udarbejde ideer, tanker og konkrete værktøjer til, at man kan øge skatten på dem med de højere indkomster, hvilket jo så åbenbart er noget, som man vil bruge til at finansiere nogle nedsættelser af skatter andre steder.
Det er da et politisk valg, og det er vel noget, som statsministeren klart må kunne give en politisk tilkendegivelse om i dag.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-10-10:
Først og fremmest vil jeg ikke kommentere SF's formandsvalg; vi bør respektere den proces, som man i SF i disse uger har, og det regner jeg selvfølgelig også med at spørgeren har forståelse for.
Hvis vi har nogle udgifter til vores velfærdssamfund, er vi også nødt til at have nogle indtægter.
Derfor har jeg sagt, at regeringen ikke har nogen planer om generelle forhøjelser af afgifter, erhvervsskatter eller indkomstskatter, men at der naturligvis skal være plads til fornuftige omlægninger af skatter og afgifter.
Regeringen vil f.eks. gerne fjerne den fedtafgift, som Venstre har indført, og vi tager også gerne vores egen sukkerafgift med i købet, men det kræver selvfølgelig, at et politisk flertal kan blive enige om, hvordan det skal gøres, og at de kan finde pengene.
Torsten Schack Pedersen (V), 2012-10-10:
Tak for det.
Når statsministeren har sagt, at der ikke kommer generelle stigninger i skatter og afgifter i fremtiden, hvordan mener statsministeren da, at det harmonerer med sundhedsministerens udtalelser om, at SF skal udvikle ideer til at beskatte de rigeste i Danmark hårdere?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-10-10:
Jeg tror, de fleste har en fornemmelse af, hvordan grundloven skal forstås på det punkt, man kan i hvert fald ikke være i tvivl med de mange besvarelser, jeg selv har givet på det spørgsmål.
Jeg tror, at mange af de spørgsmål, der stilles her, tager sit udgangspunkt i, at jeg i udgangspunktet ikke ønskede at udtale mig om det sikkerhedstjek, der foretages af ministre.
Det har tidligere statsministre mig bekendt ikke gjort, og den tradition ønskede jeg at videreføre, ligesom jeg hverken dengang eller nu ønsker at udtale mig om det konkrete tilfælde.
Og jeg synes, mange af de spørgsmål, der stilles, tager udgangspunkt i, at jeg hverken har ønsket at gå ind i det konkrete tilfælde eller at udtale mig om sikkerhedstjekket.
Jeg ville have rigtig travlt, hvis jeg skulle rette alle de fejlslutninger og misforståelser, der er i den offentlige debat.
Thor Möger Pedersen (SF), 2012-10-10:
Det korte svar på det spørgsmål er: Nej, man kan ikke sætte sit firmanavn under bilen.
Det åbner bekendtgørelsen ikke mulighed for.
Det vil jo også gå imod selve intentionen med lovforslaget, som netop er, at vi indfører en mærkningspligt på små varebiler netop af hensyn til, at f.eks. skattemyndigheder kan se, hvad det er for en virksomhed, der f.eks. i weekenden holder ude foran en privat villa på en villavej og muligvis udfører sort arbejde.
Så nej, under bilen er ikke en mulighed.
Jeg er ked af, hvis spørgeren mener, at det er utroligt at bruge lidt svartid på faktisk at redegøre for, hvad det er for en sammenhæng, det tiltag, der spørges ind til, faktisk skal sættes i, og det er bekæmpelse af sort arbejde.
Jeg vil gerne understrege igen, at det er helt afgørende, at vi har fokus på chaufførers sikkerhed, også i forbindelse med farlige transporter.
Min klare vurdering er, at det her tiltag i forhold til mærkning på varebiler ikke tilskynder til yderligere kriminel adfærd, og det er baggrunden for, at jeg ikke mener, at der skal laves noget om.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-10-10:
Som jeg også har sagt tidligere, kan noget af det her formentlig skyldes, at jeg ikke har ønsket at gå ind i den nærmere procedure for sikkerhedstjek og heller ikke har ønsket at gå ind i den konkrete sag.
Det fandt jeg så anledning til at gøre på vores samråd her i september, fordi der efterhånden var opstået mange misforståelser.
Særlig i forbindelse med den misforståelse, at det skulle være PET, der skulle godkende, hvem der kunne blive ministre, følte jeg anledning til at præcisere, hvordan forholdene er.
Det er i øvrigt noget, jeg har gjort ved flere lejligheder, bl.a. i en besvarelse den 24. oktober 2011.
Det samme har jeg givet udtryk for i en besvarelse af 15. november 2011 til hr. Martin Geertsen, spørgerens partifælle, og det er egentlig meget enkelt.
Jeg bliver den 24. oktober spurgt, om jeg kan bekræfte, at det er statsministeren, der til dronningen indstiller, hvem der kan udnævnes til ministre.
Det bekræfter jeg over for fru Inger Støjberg, som spørger, om jeg, uanset udfaldet af det, fru Inger Støjberg kalder sikkerhedsgodkendelse, kunne have udnævnt hr. Henrik Sass Larsen.
Så svarer jeg, at det er statsministeren, som udpeger, hvem der skal være minister, og giver den til regenten.
Så det er jo egentlig ganske enkelt.
Jeg har ikke villet gå ind i sikkerhedstjekket.
Det tilsiger procedurerne hidtil ikke at man gør.
Jeg har fundet anledning til at forklare det.
Jeg har ikke villet gå ind i den konkrete sag.
Men som spørgeren også selv henviser til, har jeg rigtig mange gange svaret på spørgsmål og har også selv henvist til et sikkerhedstjek.
Martin Geertsen (V), 2012-10-10:
Jo, men det, spørgsmålet sådan set går på her, er jo i virkeligheden, hvordan regeringen helt konkret har tænkt sig at sikre, at man som patient aldrig kommer til at vente mere end 2 måneder.
Så kan vi altid vende tilbage til, hvad i alverden det er for en fundamental politisk præmis, den her regerings sundhedspolitik bygger på, når man i virkeligheden er i gang med at udhule patienternes rettigheder ved at hæve behandlingsgarantien fra 1 til 2 måneder.
Men lad os først og fremmest få afklaret, hvad det er, regeringen konkret vil gøre for at sikre, at patienter aldrig kommer til at vente mere end 2 måneder.
Det var sådan set det, der var substansen i spørgsmålet.
Jan E. Jørgensen (V), 2012-10-10:
Det er godt.
Jeg vil så spørge statsministeren, om statsministeren er af den opfattelse, at Folketingets Ombudsmand kender grundloven, for hvis ikke Folketingets Ombudsmand skulle kende grundloven, så ved jeg ikke, hvem der skulle kende den.
Ikke desto mindre har Christian Kettel Thomsen på Statsministeriets vegne jo altså i et brev den 6. juli 2012 skrevet følgende: Statsministeren finder i øvrigt anledning til at bemærke, at Folketingets Ombudsmand i udtalelsen synes at antage, at der blev foretaget en sikkerhedsgodkendelse af Henrik Sass Larsen.
I den forbindelse skal Statsministeriets for god ordens skyld bemærke, at der i forhold til personer, som den kongelige undersøger, den kommende statsminister, overvejer at udnævne til ministre i en kommende regering ikke i modsætning til f.eks. visse embedsmænd gennemføres en sikkerhedsgodkendelse.
Altså: Man finder behov for at fortælle Folketingets Ombudsmand om den her sondring, fordi Ombudsmanden synes at antage, at der skal en sikkerhedsgodkendelse af ministre til.
Det vil jeg gerne høre nærmere om begrundelsen for.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-10-10:
Jeg tror, at meget af det her skyldes, at jeg netop ikke har villet udtale mig om proceduren for sikkerhedstjek og har henvist til, at det har tidligere statsministre mig bekendt heller ikke gjort.
Og så skyldes det selvfølgelig også, at jeg ikke på noget tidspunkt har ønsket at gå ind i den konkrete sag.
Men jeg må sige, at jeg er uenig i talerens konklusioner, for det er jo en realitet, at det bliver til et spørgsmål om, om jeg har oplyst Folketinget om, at det ikke er en betingelse for at blive udnævnt til minister, at man er blevet sikkerhedsgodkendt.
Til det er der vel blot at sige, at det er en følge af grundlovens § 14, at det ikke er en betingelse for at blive udnævnt til minister, at den pågældende person er blevet sikkerhedsgodkendt.
I en besvarelse den 24. oktober 2011 til hr. Jan E. Jørgensens partifælle, fru Inger Støjberg, har jeg oplyst Folketinget, at jeg kan bekræfte, at det er statsministeren, der til dronningen indstiller, hvem der skal udnævnes til minister.
Det kunne jeg bekræfte, for jeg kunne netop bekræfte, at det er statsministeren, der til dronningen indstiller, hvem der skal udnævnes til minister.
Jeg har givet udtryk for præcis det samme i en besvarelse den 15. november 2011 i forbindelse med et spørgsmål fra hr. Martin Geertsen.
Nu ser jeg, at formanden rejser sig.
Jan E. Jørgensen (V), 2012-10-10:
Jeg hørte som en erkendelse fra statsministerens side, at man igennem 1 år ikke har forklaret Folketinget, at der er en forskel på sikkerhedstjek og sikkerhedsgodkendelse.
På trods af at talrige folketingsmedlemmer har spurgt ind til sikkerhedsgodkendelse, har statsministeren intet gjort for at bringe dem ud af den vildfarelse, at der skal en sikkerhedsgodkendelse til.
Jeg refererer fra statsministerens udtalelser til tv efter regeringsdannelsen foran Crowne Plaza: »Jeg har talt med Henrik Sass i morges, hvor han fortalte mig, at han ikke længere står til rådighed som minister i en kommende regering, netop på den her baggrund at han ikke kan blive sikkerhedsgodkendt.
Det er jeg rigtig ked af ...«
Så er det jo så, at sagen har kørt lige siden da.
Hr. Claus Hjort Frederiksen spurgte, om sikkerhedsgodkendelsen af hr. Henrik Sass Larsen fulgte den hidtidige praksis, og statsministeren svarede ved at tale om sikkerhedstjek.
Senere spørger fru Inger Støjberg, om statsministeren kan redegøre for det retsgrundlag, hvorefter man ikke kan oplyse procedurerne i forbindelse med sikkerhedsgodkendelse af kommende ministre, og statsministeren svarer igen ved tale om sikkerhedstjek.
Men et af de bedste spørgsmål er måske det, der er stillet af hr. Søren Espersen fra Dansk Folkeparti: »Vil statsministeren bekræfte, at det var hende og ikke hendes partifælle, hr. Henrik Sass Larsen, som i sin egenskab af kongelig undersøger først fik beskeden fra PET om, at hr. Henrik Sass Larsen ikke kunne sikkerhedsgodkendes, og at partiet først derefter orienterede hr. Henrik Sass Larsen?«
Heller ikke der fandt statsministeren anledning til at redegøre for, at man ikke skal sikkerhedsgodkendes, på trods af at det jo altså fremgår helt tydeligt, at hr. Søren Espersen er af den opfattelse.
Det er bare lige for at sige, at så lige har tungen altså ikke været i statsministerens mund, for senere siger statsministeren i et svar til fru Inger Støjberg
Jeg må sige, at jeg ikke er klar over, hvad fru Inger Støjberg præcis sigter til med sit spørgsmål, men hvis der sigtes til, hvorvidt jeg fik besked om den manglende sikkerhedsgodkendelse af hr. Henrik Sass Larsen i forbindelse med hans sikkerhedstjek ... Altså, der er man måske nok ude selv at rode lidt rundt i begreberne.
Og senere siger man også fra statsministerens side: »... hvorvidt jeg fik besked om den manglende godkendelse af hr. Henrik Sass Larsens sikkerhedstjek ...«.
Vi har altså rodet rundt i begreberne, vil jeg sige til statsministeren.
Så kunne man ikke have fundet anledning til på et tidligere tidspunkt end i det samråd, der fandt sted her forleden – og sagen har jo altså kørt i 1 år – at have gjort rede for, at ministre altså ikke skal sikkerhedsgodkendes?
For det fremgår ganske tydeligt af spørgsmålene, at mange af Folketingets medlemmer har været af den opfattelse, at det skulle man.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-10-10:
Jeg er egentlig ikke helt sikker på, hvordan jeg skal forstå hr. Jan E. Jørgensens spørgsmål, for i spørgsmålet forudsættes det jo næsten – nærmest – at ministeremner bliver sikkerhedsgodkendt, og det bliver de som bekendt ikke.
De bliver sikkerhedstjekket.
Men hvis spørgsmålet skal forstås sådan, at hr. Jan E. Jørgensen spørger, om jeg i fyldestgørende grad i mine besvarelser, mine mange besvarelser, til Folketinget har oplyst om, hvordan sikkerhedstjekket foretages, så må jeg sige, at jeg er en lille smule forundret over spørgsmålet.
Som spørgeren sikkert ved, har jeg ikke indtil det åbne samråd i Retsudvalget den 24. september 2012, hvor spørgeren selv var til stede, redegjort for den generelle procedure i forbindelse med sikkerhedstjek af ministre.
Og når jeg ikke gjorde det, skyldtes det en tradition for, at man ikke fortæller om den procedure.
Det var i overensstemmelse med den tradition, at jeg ikke før samrådet i Retsudvalget den 24. september i år havde oplyst om proceduren i forbindelse med sikkerhedstjekket.
Jan E. Jørgensen (V), 2012-10-10:
Jamen der er ikke så mange spørgsmål til statsministeren i dag.
Det er jo altså en kendsgerning, at der har svævet en vildfarelse rundt, ikke kun blandt Folketingets medlemmer, men jo altså også i pressen, om, at der skulle den her sikkerhedsgodkendelse til.
Og når statsministeren på et samråd redegjorde for forskellen på sikkerhedstjek og sikkerhedsgodkendelse, og det sætter jeg pris på at statsministeren gjorde, så viser det sig jo, at det kan man godt. Så er det bare, jeg spørger til hvorfor statsministeren ikke har gjort det på et langt tidligere tidspunkt, når man nu i sit eget regeringsgrundlag har skrevet, at man vil svare fyldestgørende på spørgsmål fra Folketinget.
Og så simpel er grundlovens § 14 jo altså ikke; der står, at det er kongen, der udnævner statsministeren og de øvrige ministre, og sådan er det vistnok ikke helt i praksis, bl.a. fordi kongen er død.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2012-10-10:
Det var dog et utroligt svar.
Over halvdelen af taletiden bruges på at forklare, hvad sort arbejde er, når jeg spørger til sikkerheden hos et menneske, som er chauffør og kører 124 km og måske mere om dagen med medicin mellem apoteker eller plejehjem eller håndkøbsudleveringssteder, og når vi ved, at meget af det medicin, der skal leveres sådanne steder, kan være stærkt smertestillende.
Og lad os bare sige, at disse smertestillende midler også kan bruges til andet.
3 cm. Ja, jeg kan forstå, at man så skal gå rundt og vurdere, om en narkoman eller andre ikke kan læse, for størrelsen af bogstaverne er jo ligegyldig i forbindelse med at finde ud af, om den bil, der kommer kørende her, er fyldt med medicin fra apoteket.
Hvis jeg bryder ind, mens de er inde at aflevere på dette sted, så har jeg mulighed for at få en ny leverance af det, jeg har behov for.
Jeg synes, vi er ude i at udsætte nogle chauffører for en stor, stor usikkerhed, hvis der overhovedet skal annonceres.
Nu kunne jeg så have lyst til at stille ministeren et spørgsmål.
Vil det sige, når jeg nu hører, der bliver sagt, at man selv kan vælge, hvilken side man annoncerer på, at man så kan sætte sit firmanavn under bilen?
Mette Frederiksen (S), 2012-10-10:
Det anede mig, når der nu står »riget« i spørgsmålet, at vi nok kom til at diskutere de grønlandske forhold.
Jeg deler sådan set spørgerens interesse for, hvad der foregår i alle dele af vores rigsfællesskab.
Det er rigtigt, at der er blevet fremsat et lovforslag i Grønland om storskalaprojekter, og det er noget, vi kan komme til at forholde os til i Folketinget, såfremt der skal ske en ændring af udlændingereglerne.
Men lige så meget jeg respekterer og værdsætter den danske model, lige så stor respekt har jeg selvfølgelig for det grønlandske selvstyre, og derfor er regeringens holdning altså den, at selvstyret selvfølgelig må have mulighed for at afklare, hvad man har af holdning til det her på grønlandsk jord, og den afklaring har ikke fundet sted endnu.
Inger Støjberg (V), 2012-10-10:
Alt det er jeg jo sådan set enig med ministeren i.
Vi har jo også flere gange hørt ministeren tale varmt for beskyttelse af danske løn- og arbejdsvilkår, og det er hensyn, som jeg er fuldstændig i med ministeren i.
Så jeg skal derfor lige høre ministeren, om det virkelig kan passe, at ministeren ikke ser et problem i løndumping, så længe det bare foregår i Grønland.
Er det virkelig ministerens holdning?
Mette Frederiksen (S), 2012-10-10:
Det er i hvert fald en forudsætning for den danske arbejdsmarkedsmodel, at der er ordentlige forhold på vores arbejdsmarked.
Jeg tror også, det er spørgeren bekendt, at løn- og arbejdsvilkår jo i Danmark reguleres af arbejdsmarkedets parter, og det er en model, som vi fra Socialdemokratiets side sætter utrolig højt, og det er sådan, vi ønsker det også fremover skal være i Danmark.
Inger Støjberg (V), 2012-10-10:
Er det afgørende for regeringen, at udenlandsk arbejdskraft, der kommer til riget, arbejder under sædvanlige løn- og arbejdsvilkår?
Er det afgørende for regeringen, at udenlandsk arbejdskraft, der kommer til riget, arbejder under sædvanlige løn- og arbejdsvilkår?
Villy Søvndal (SF), 2012-10-10:
Jeg kan godt høre, at hr. Søren Espersen synes, at han har en meget stor sag her.
Jeg er nødt til at skuffe ham.
I Libyen, som hr. Søren Espersen lavede en parallel til, er det rigtigt, at vi støttede og hjalp oppositionen.
Det gjorde vi, fordi det var helt afgørende for Libyen, for udfaldet, at der var et klart alternativ til Gaddafis styre.
Det skete med mange bestræbelser fra mange vestlige landes side, i øvrigt også fra mange arabiske landes side, der gav støtte og hjælp til den libyske opposition.
Derfor er det, vi står med nu, fuldstændig parallelt, nemlig at forudsætningen for, at vi kan være med til fra dansk side, fra europæisk side, fra arabisk side at sikre den overgang, som jeg forstår hr. Søren Espersen nu også ønsker, og Assads afgang, er da, at vi også er med til at forme, at der er en opposition, som bredt favner alle de forskellige dele af det syriske samfund.
Det vil vi fortsætte med ved at støtte og hjælpe den syriske opposition.
Søren Espersen (DF), 2012-10-10:
Men vi hjalp det, da der pludselig blev sendt bombefly af sted.
Der er en verden til forskel.
Lad nu være at lade, som om det er det samme ord, for det er to vidt forskellige ord.
Sig det dog bare, som det er: Det var et dumt ord, der var skrevet ind i den trontale, der skulle nok have stået »støtte« i stedet for »hjælpe«.
Havde der gjort det, tror jeg ikke, der var så mange, også imellem mine e-mail-venner, der var blevet så oprevne, som de blev.
Er vi i øvrigt ikke også enige om, at hvis Danmark hjælper i en eller anden situation, skal det forelægges Udenrigspolitisk Nævn, hvor jeg selv sidder?
Jeg er i øvrigt næstformand i Udenrigspolitisk Nævn, og jeg har ikke hørt om, at Danmark har sendt hjælp af sted.
Er vi ikke enige om, at hvis Danmark konkret sender hjælp af sted i forbindelse med en borgerkrig med et eller andet, hvad enten det penge, våben, eller hvad det er, eller det er med assistenter, eller hvad det er, der bliver sendt ind, skal det forelægges Udenrigspolitisk Nævn?
Derfor vil jeg spørge udenrigsministeren: Har det, at Danmark nu yder hjælp til den syriske opposition, været forelagt Udenrigspolitisk Nævn, eller var ordet i virkeligheden bare en fortalelse, og derfor et ord, som aldrig nogen sinde skulle have stået i trontalen?
Villy Søvndal (SF), 2012-10-10:
Jeg beklager selvfølgelig, at hr. Søren Espersen faldt i søvn.
Det kan være sket ved en anden lejlighed også, for jeg antager, at det er derfor, at han er overrasket over, at vi gør det her.
Det har været helt tydeligt fremme i den offentlige debat ved adskillige lejligheder, at vi havde et projekt, bl.a. på Københavns Universitet, hvor vi samlede dele af den syriske opposition.
Det vigtigste er, at den syriske befolkning har tillid til den.
Jeg er personligt helt overbevist om, at den syriske befolkning er rigtig, rigtig træt af det styre, der er der nu.
Men forudsætningen for, at de for alvor tør vende sig imod styret, er, at de har sikkerhed for, at de nye, der står klar til at tage over, repræsenterer den syriske befolkning bredt.
Og det er derfor, vi støtter og hjælper den syriske opposition.
Søren Espersen (DF), 2012-10-10:
Nu bemærkede jeg, at der fra udenrigsministerens side nu bliver sagt: Derfor støtter og hjælper vi den syriske opposition.
Altså, han forsøger ligesom at nedtone det ord, der hedder hjælp.
Når man hjælper folk, er det er altså meget konkret.
Lad være med at lade, som om det kan være ligegyldigt, om statsministeren sagde, at Danmark støtter den syriske opposition, eller om hun sagde: Derfor hjælper Danmark nu den syriske opposition.
Der er en verden til forskel.
Hvis ikke der havde været det, var der ikke så mange borgere, som havde skrevet til mig på e-mail lige efter trontalen.
Jeg sad og snorksov, så jeg hørte kun halvdelen af den; jeg var faldet i søvn, da hun kom til udenrigspolitikken.
Men det fik jeg så at vide af alle de folk, der havde skrevet til mig og spurgt: Prøv lige at høre, hvad er det for noget?
Er Danmark nu begyndt at hjælpe den syriske opposition?
Hvad hjælper vi med?
Penge?
Hjælper vi med våben?
Hvordan hjælper vi?
Så gik jeg talen igennem og kunne sige: Ja, der er søreme sket noget.
Jeg sidder i Udenrigspolitisk Nævn, og jeg har ikke hørt spor om det her.
Jeg har ikke hørt spor om hjælp.
Kan vi ikke bare få en bekræftelse fra udenrigsministeren om, at der ikke er tale om dansk hjælp, der er tale om sådan almindelig hyggestøtte?