Martin Henriksen (DF), 2014-02-18:
Tak for det.
Jeg vil godt starte med at sige tak til Venstre, fordi de støtter forslaget, og til Konservative, fordi de gør det samme, og også tak til Liberal Alliance.
Jeg synes, at det, der jo er relevant, er: Hvorfor skrev den tidligere justitsminister til Europa-Kommissionen, at en ændring af udvisningsreglerne skulle give en bedre beskyttelse mod udvisning, hvis det ikke var, fordi det lige præcis var det, ændringen skulle medføre?
Hvorfor skrev man det?
Vi ved jo, at regeringen mildest talt går meget op i at sikre, at når Europa-Kommissionen siger, at vi skal gøre noget, så skal vi gøre det, og de informationer, man giver til Europa-Kommissionen, skal sandelig også være i orden, være rigtige og faktuelt korrekte.
Når vi nu ved, at man har det synspunkt, ville det jo være meget mærkeligt, hvis det, man dengang skrev til Europa-Kommissionen, ikke også var det, man rent faktisk gennemførte i dansk lovgivning.
Jeg kunne godt tænke mig at nævne nogle eksempler på, hvor vi mener at der burde have fundet en udvisning sted.
Det kan godt være, at der med en vedtagelse af vores beslutningsforslag ikke ville ske en udveksling i de her sager, men man må alt andet lige sige, at sandsynligheden for, at der ville ske en udvisning, ville være større, end den er i dag.
Jeg tror, at de fleste af os kan huske den sag, der var i forbindelse med en ung mand med somalisk baggrund, der voldtog en 10-årig pige i Gullestrup.
Her fremgår det af en artikel i BT, og det er bl.a. den unge mands forsvarer, der udtaler det, at det, der har været en medvirkende årsag til, at den 18-årige somalier ikke blev udvist fra Danmark, selv om han som sagt blev dømt for at have voldtaget en blot 10-årig pige i den jyske by Gullestrup samt for forsøg på voldtægt af to andre piger, var, at han havde en stærk tilknytning til Danmark og bl.a. havde gennemført en 9.-klasseafgangseksamen.
Der mener vi i Dansk Folkeparti at han godt kunne være blevet udvist af Danmark, og at det ville have været inden for rammen af de internationale konventioner.
Det er vi sådan set overbevist om.
Der er faktisk ret vide rammer inden for de internationale konventioner, som Danmark desværre ikke benytter sig af, fordi vi altid går med livrem og seler.
At skrive ind i en lovgivning, at der skal ske udvisning, medmindre det med sikkerhed er i strid med konventioner, er et signal fra lovgiver til systemet og til anklagemyndighed og domstol om, at de altså lige skal være villige til at gå et skridt længere, end de ellers plejer at gøre.
Der var også her kort før jul en sag fremme om en bandeleder, som for anden gang slipper for udvisning af Danmark.
Der er tale om en formodet bandeleder – en 27-årig leder af banden Loyal to Familia – som blev idømt 3 år og 6 måneders fængsel for grov vold.
Han er tidligere blevet dømt for vold med døden til følge, og der blev han heller ikke udvist.
Han er pakistansk statsborger.
To gange er han blevet dømt, men han bliver ikke udvist.
Selvfølgelig kan man udvise i sådan en sag, for der er tale om særdeles grov kriminalitet, og en del af pointen med de muligheder, der er inden for de internationale konventioner, herunder også inden for menneskerettighedskonventionen, er jo netop, at man kigger på kriminaliteten, ser på, hvor grov den er, og holder det op mod den tilknytning, der måtte være til Danmark.
Og jo grovere kriminaliteten er, jo tungere tæller det i forhold til, hvor lang tid man har været i Danmark, og hvilken tilknytning man har til Danmark.
Og man kan have en særdeles stor tilknytning til Danmark og alligevel blive udvist inden for rammerne af de internationale konventioner, hvis bare kriminaliteten er grov nok – og hvis ikke dødsvold og groft overfald og voldtægt er groft nok, så ved jeg snart ikke, hvad der er groft nok.
På Ritzau den 10. februar var der en overskrift, og overskriften var også ude på andre medier: »Efter voldtægt og grov vold: Mand undgår udvisning«.
Der var tale om en 33-årig mand, som blev fundet skyldig i at have voldtaget og overfaldet en tidligere kæreste på Frederiksberg.
I den her sag om voldtægt og farlig vold var det en statsløs palæstinenser, og han blev altså frifundet for påstanden om udvisning.
Han er bare et lille eksempel på, at man altså en gang imellem fra domstolenes side mener, at man ikke kan udvise en, fordi det vil være i strid med de internationale konventioner.
Jeg mener, at det her er et klokkeklart eksempel på, at der selvfølgelig kan ske udvisning inden for rammerne af konventionerne.
Man kan i hvert fald gå til kanten, og man kan teste, om det kan lade sig gøre.
Han udsatte sin tidligere kæreste for grov vold.
Hun blev sparket og slået, ligesom han ifølge anklageskriftet bl.a. viklede en bruserslange om hendes hals og strammede til.
Ude på gaden så forbipasserende, hvordan han sparkede den blødende kvinde og trak hårdt i hende.
De slog så alarm til politiet.
Desuden blev den 33-årige palæstinenser fundet skyldig i at have voldtaget kvinden.
Jeg skal så ikke komme ind på her fra Folketingets talerstol, hvad han gjorde til sidst, men det, der fandt sted til sidst, var i hvert fald lige som alt det andet ikke behageligt.
Selvfølgelig kan man udvise sådan en person, og jeg er overbevist om, at man kan gøre det inden for rammerne af de internationale konventioner.
Problemet er bare, at man har sendt et politisk signal til domstole og anklagemyndigheden om, at de altid skal gå med livrem og seler i forhold til de internationale konventioner.
Nej, prøv nu lige at teste de internationale konventioner, om det ikke rent faktisk kan lade sig gøre at udvise dem, og selvfølgelig kan det det, hvis viljen er der – ikke mindst den politiske vilje.
Jeg vil sige lidt om baggrunden for det her forslag.
Den 24. juni 2011 vedtog Folketinget en stramning af udvisningsreglerne.
Stramningen medførte, at udvisningsreglerne blev skærpet, så der altid skulle ske udvisning, medmindre dette med sikkerhed ville være i strid med Danmarks internationale forpligtelser.
Stramningen var en udmøntning af en politisk aftale mellem den tidligere regering, Dansk Folkeparti og Kristendemokraterne, og den handlede jo bl.a. om skærpede udvisningsregler og om kommunal fokus på repatriering.
Denne stramning af udvisningsreglerne, som jo efter Dansk Folkepartis opfattelse var en nødvendig stramning, blev imidlertid fjernet, altså annulleret, af den nuværende regering og Enhedslisten med lovforslag L 180 B, og man skrev så til Europa-Kommissionen, at formålet med denne ændring var at give en bedre beskyttelse mod udvisning.
Og hvorfor skrev man det?
Det gjorde man selvfølgelig, fordi det var regeringens opfattelse, at det var det, der var formålet med ændringen, nemlig at give en bedre beskyttelse mod udvisning.
Hvorfor i alverden skulle man dog give en bedre beskyttelse mod udvisning til udlændinge, der har begået grov kriminalitet?
Men det kan jo skyldes, at da den tidligere regering med opbakning fra Dansk Folkeparti fremlagde det her lovforslag om at stramme udvisningsreglerne, stemte Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti for; Det Radikale Venstre stemte ikke for, de stemte imod.
Så sker der det, at Socialdemokraterne kommer i regering med Det Radikale Venstre, og lige pludselig ønsker man ikke længere at stå bag den stramning af udvisningsreglerne, som man selv stemte for.
Det fortæller jo lidt om Det Radikale Venstres indflydelse, og det er mildest talt lidt bekymrende.
I Dansk Folkeparti er det vores opfattelse, at denne svækkelse, denne annullering, er til skade for Danmark, og den medfører, at det bliver sværere for de danske domstole at udvise kriminelle udlændinge – det har det medført.
Derudover sendte Folketinget med regeringen i spidsen et meget uheldigt politisk signal til domstolene og til anklagemyndigheden om, at lovgivere nu nedprioriterer udvisning i sager, hvor udlændinge har begået kriminalitet, også i sager, hvor udlændinge har begået grov kriminalitet.
Det er rigtig trist.
Hvis der dybest set
er enighed i Folketinget om, at udlændinge, der begår kriminalitet som det altoverskyggende og klare udgangspunkt skal udvises, er der intet sagligt argument for ikke at støtte Dansk Folkepartis beslutningsforslag.
Og hvis regeringen og dens jurister mener, at der er nogle ting i bemærkningerne, der skal skrives anderledes, for at man kan være helt sikker på, at det, der står i lovteksten, bliver fulgt, kan man stadig væk stemme for Dansk Folkepartis beslutningsforslag, selv hvis man antager at det er rigtigt, og så kan man, når man udmønter det i et lovforslag, tage højde for bemærkningerne, hvis det er en bekymring, man har fra regeringens tide.
Så kan et bredt flertal i Folketinget stramme udvisningsreglerne, og det vil være et rigtig godt signal at sende til domstole og anklagemyndigheder.