Benedikte Kiær (KF), 2012-11-28:
Begge lovforslag er et resultat af finanslovaftalen mellem regeringen og Enhedslisten.
Ved første øjekast er der et tiltag i et af forslagene, som umiddelbart lyder meget godt.
Der vil jeg gerne lige fremhæve det tiltag i L 85, som betyder, at kommunerne nu vil få mulighed for i kortere tid, men ikke permanent, at betale huslejen for udsættelsestruede lejere.
Der er ingen tvivl om, at vi i forhold til det med udsættelse af lejere har et problem, idet der er flere og flere, der gennem årene er blevet sat ud af deres lejlighed.
Derfor er der også gjort rigtig meget gennem de seneste år for at forebygge udsættelse af lejere.
Hvorfor er det så egentlig, at vi har gjort så meget gennem de seneste år for at forebygge udsættelser af lejere?
Det har vi, fordi der er store menneskelige omkostninger, når f.eks. en børnefamilie sættes ud af lejligheden, ligesom der for en almennyttig boligafdeling og de tilbageværende lejere også er konsekvenser, da de sidder tilbage med nogle store regninger, fordi der i mange tilfælde ikke er betalt husleje i rigtig, rigtig mange måneder.
Derudover koster udsættelserne også rigtig mange penge for kommunerne.
40-50 pct. af de lejere, der sættes ud af deres bolig, er børnefamilier, som kommunerne ifølge husvildebestemmelsen skal finde en ny bolig til.
Men det er også forbundet med store udgifter for kommunerne, når ikkebørnefamilier skal sættes ud af deres lejlighed.
Det kan også godt være, at der er krav, der skal opfyldes, for at man kan få betalt lejen i en midlertidig periode, f.eks. at man skal indgå i noget gældsrådgivning, eller at kommunen skal overtage administrationen af økonomien, eller at man, hvis det drejer sig om, at der er nogle problemer med misbrug, gennemgår et behandlingsforløb.
Hvordan kommunerne strikker det sammen, er op til dem.
Det har de frihed til at finde frem til.
Jeg hæfter mig også ved, at det er kommunerne, der står til ansvar for forvaltningen af den her mulighed, ligesom det er noget midlertidigt.
Det vil sige, at det er en mulighed og ikke noget, som kommunerne skal.
Det var så noget af det positive ved de her to lovforslag.
Noget af det dårlige er, at de begge tilføjer endnu flere kvadratmeter til tilskudsjunglen.
Det Konservative Folkeparti så hellere, at systemet blev gjort langt mere enkelt og gennemskueligt, og at man tog fat allerede nu.
F.eks. er der mange former for børnetilskud ud over det, vi ser på i dag.
Der er det ordinære børnetilskud til enlige, der er det ekstra børnetilskud til enlige, der er børnetilskud til forældre under uddannelse, der er børnetilskud ved flerbørnsfødsler, og der er børnetilskud til pensionister, og der er det særlige børnetilskud.
Jeg er ikke engang sikker på, at jeg har nævnt alle de former for børnetilskud, der egentlig er i dag, men det viser bare, at det er noget af en jungle.
Og i nogle tilfælde er det faktisk sådan, at der ikke bliver taget hensyn til, om man har en god økonomi eller ej, hvorimod børnetilskuddet i andre tilfælde faktisk er afhængigt af indtægten.
Vi ser derfor helt bort fra spørgsmålet om, hvordan børnene er kommet til verden og af hvem, men mener, at det er på tide, at der bliver ryddet op i den her jungle, og det er baggrunden for, at vi ikke kan støtte denne del af forslagene.
Tilskudsjunglen bliver ikke kun udvidet beløbsmæssigt.
Der kommer også nogle nye rettigheder til.
Der indføres faktisk en helt ny rettighed, et helt nyt tilskud til tandpleje for borgere, hvor der udelukkende skeles til, at borgerne er på en bestemt ydelse, f.eks. kontanthjælp.
Jeg har mødt den hjemløse på herberget, der i den grad havde brug for hjælp til at få foretaget tandbehandling, og det gælder også den unge skrøbelige pige med flere diagnoser, der har svært ved at få fodfæste.
Heldigvis får hun fremadrettet et ressourceforløb, men hun har også svært ved at finde penge til en tandpleje.
De har brug for hjælp.
Men så er der også knøsen på 25 år, som på forunderlig vis er sluppet uden om alle de krav, der er til aktivering, og derfor lever han fint af kontanthjælp, på trods af at han egentlig har en udmærket uddannelse.
Han har brug for, at der stilles nogle meget håndfaste krav til ham, så han kommer i gang med det samme og selv kan spare op til sin tandpleje.
Men med det her forslag om tandpleje bliver der sigtet meget bredt, og det kan være, at det så betyder, at det for nogles vedkommende endnu mindre kan betale sig at tage en uddannelse eller at tage et arbejde.
Derfor så vi egentlig hellere, at man, hvis man kunne – det må man jo kunne undersøge om man kan, og det kan man sikkert godt – målrette nogle af de mange millioner kroner til § 82 i lov om aktiv socialpolitik, hvormed kommunerne kan yde hjælp til udgifter som f.eks. tandbehandling, hvis der er brug for tandbehandling og der ikke er nogen økonomiske muligheder for at betale udgifterne i dag.
Som det fremgår af lovbemærkningerne, er § 82 i lov om aktiv socialpolitik faktisk gældende i dag.
Nå, men konklusionen er, at Det Konservative Folkeparti ikke kan stemme for de to lovforslag.