runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lone Dybkjær (RV), 2010-02-02:
Somme tider kan man undre sig lidt over, om de, der er modstandere af det her forslag, rent faktisk har læst forslaget.
Men det har fru Pia Adelsteen, det er jeg sikker på, for hun læser altid sine forslag.
Sådan oplever jeg det i hvert fald.
Men jeg synes bare, det er mærkeligt, at fru Pia Adelsteen ikke kan se, at nogle af de argumenter, der er for et nævn, måske kunne være med til at styrke sagen.
Fru Pia Adelsteen siger selv, at der er problemer nogle steder.
Somme tider siger fru Pia Adelsteen, at de er store og somme tider små.
Der står faktisk noget dokumentation i det her forslag, der viser, at det ikke er noget helt lille problem.
Pia Adelsteen (DF), 2010-02-02:
Men der må jeg så bare sige, at min holdning er, at forslaget ikke kan gøre det.
Jeg har meget svært ved at se, at et nævn ville kunne ændre på de ting, der er.
Og jeg synes, at det, der er væsentligt, er, at den vejledning, som er blevet lavet, måske bliver lidt mere kendt – vi kan måske så alle sammen være enige om, at det kunne være en hjælp – og at man lokalt på de enkelte arbejdspladser og i kommunalbestyrelserne og i staten, på hver enkelt arbejdsplads, tager det her op til en kraftig debat.
Jeg synes, det er godt at have debatten, for det er væsentligt, men jeg mener ikke, at det her er en løsning.
Lise von Seelen (S), 2010-02-02:
Forslaget her skulle jo netop forebygge, at man kom frem til at skulle køre sager.
Jeg er sikker på, at vi aldrig helt undgår sager, det synspunkt deler jeg med ordføreren, men det her skulle jo netop medvirke til, at vi undgår flest mulige sager.
Pia Adelsteen (DF), 2010-02-02:
Jeg mener helt principielt, at det er noget, man skal klare lokalt, og der er jeg nok meget på bølgelængde med hr. Søren Pind.
Men jeg tror ikke på, at en ændring af loven eller oprettelse af et nævn vil gøre en forskel.
Den frygt, man som ansat kan have, hvis der er en risiko for at blive fyret, fordi man ytrer sig negativt om nogle ting, er der jo også hos privatansatte.
Jeg har altid været ansat i det private erhvervsliv, og derfor taler jeg selvfølgelig meget om det, og det er klart, at der skal man nogle gange vurdere tingene og sige: Jamen er det en kamp, der er værd at kæmpe, eller er det noget, der måske ikke er helt så slemt?
Jeg ved godt, at der er forskel på at være privatansat og offentligt ansat, det er helt klart, fordi der er nogle andre forhold, der gør sig gældende for den offentligt ansatte.
Men jeg tror ikke på, at et nævn vil kunne gøre det.
Jeg tror, at det, der er vigtigt, er, at man lokalt på de enkelte institutioner og i kommunerne og i staten, der, hvor man er arbejdsgiver, tager fat på det.
Og jeg er slet ikke i tvivl om, at en større udbredelse af den her vejledning vil være medvirkende til, at det gøres bekendt for de ansatte, at de altså har nogle rettigheder.
Det mener jeg ikke.
Jeg synes, det bliver sat meget sort-hvidt op, og det synes jeg faktisk det her problem er for alvorligt til.
Det er ikke sort-hvidt.
Og ja, der kan være problemer, hvor der er nogle, der uberettiget bliver fyret, fordi de åbner munden, og det er et problem.
Men jeg mener, at den nuværende lovgivning og den mulighed, vi i dag har med Ombudsmanden osv., er o.k.
Jeg har svært ved at se, at man kan lovgive og beslutte sig og lave nok så mange råd og nævn på grundlag af et problem, som jeg ikke betragter som stort, vil jeg så skynde mig at sige.
For det mener jeg ikke det er.
Anne Baastrup (SF), 2010-02-02:
Nu siger fru Pia Adelsteen, at det her forslag ikke duer.
Men konsekvensen er jo, at der er mennesker, som holder deres mund, eller mennesker, der tager ordet, og som bliver fyret.
Så jeg synes ligesom ikke rigtig, at fru Pia Adelsteen har et reelt svar, der sikrer, at offentligt ansatte oplever, at de har en ret og for den sags skyld også en pligt til at deltage i demokratiet.
Pia Adelsteen (DF), 2010-02-02:
Det er klart, at når sådan nogle sager opstår, vil der altid være nogle menneskelige omkostninger, men jeg har bare meget, meget svært ved at se, at et forslag om oprettelse af et nævn og omvendt bevisbyrde vil gøre nogen som helst forskel i det her.
Sagerne vil stadig væk komme, og der vil stadig væk være menneskelige omkostninger.
Jeg vil også godt sige, at ja, der kan være nogle, der har frygt – det skriver I også i bemærkningerne – men i den kommune, jeg bor i, den kommunalbestyrelse, jeg sidder i, og med de offentligt ansatte, jeg taler med, er det altså ikke et meget voldsomt problem; sådan opfatter jeg det ikke.
Folk kommer og siger, hvad de mener.
Anne Baastrup (SF), 2010-02-02:
Problemet med fru Pia Adelsteens beskrivelse her er jo netop, at fru Pia Adelsteen slet ikke tager hensyn til den proces, man kommer ind i: Man mister sit arbejde, man bliver fyret, man skal i gang med en klagesag osv.
Og hvor er man henne i hele det der forløb?
Kan man få sig et andet arbejde?
Og hvordan i øvrigt med hele ens økonomiske situation?
Pia Adelsteen (DF), 2010-02-02:
Jeg synes egentlig ikke, at det her er et spørgsmål om, at vi ikke vil være med til at sikre ytringsfriheden.
Det er sådan at dreje det hele lidt.
Jeg synes, at det eksempel, som fru Line Barfod kommer med, egentlig viser, at det system og den lovgivning, vi har i dag, jo fungerer.
Vedkommende har fået ret, vedkommende har fået en undskyldning, og det synes jeg er o.k.
Der vil altid være sager på arbejdsmarkedet, hvor der opstår tvister, og hvor man så får dem løst via det system og via den lovgivning, vi har i dag.
Så det ser jeg ikke noget problem i.
Line Barfod (EL), 2010-02-02:
Man har forsøgt med en vejledning, og det virker ikke.
I Århus Kommune, hvor man havde en sag om en socialdirektør, der blev fyret for at påpege, at der var problemer, havde man haft hele diskussionen om, hvor vigtigt det var, at offentligt ansatte brugte deres ytringsfrihed.
Alligevel, da der så var en, der gjorde det, mistede hun sit arbejde.
Hele byrådet har senere givet hende en undskyldning, fordi det viste sig, at det var hende, der havde ret i, at der var fejl i børnesagerne.
Så det har ikke virket.
Alle de offentligt ansattes fagforeninger bakker op om, at der er behov for, at vi kommer med det her tiltag, dels et nævn, der kan styrke det, dels omvendt bevisbyrde.
Pia Adelsteen (DF), 2010-02-02:
Det vil jo altid være sådan, at når der er sådan nogle sager, er der nogle menneskelige omkostninger.
Men jeg synes, at det, der er væsentligt, er, at man kører en sag, og at man finder ud af, at man har ret.
Der er også andre sager på arbejdsmarkedet, hvor man er nødt til at køre sager, og hvor det viser sig, at den ansatte havde ret, og vedkommende får så en erstatning, eller hvad det nu måtte være.
Det synes jeg er o.k.
Henrik Rasmussen (KF), 2010-02-02:
Jeg er meget glad for, at SF og fru Pernille Frahm er blevet økonomisk ansvarlige.
Det synes jeg er helt, helt i orden.
Derfor vil jeg så også gerne spørge SF, om SF er enig med Socialdemokratiet i, at det ikke koster noget at lave vækstcentre rundtomkring i kommunerne.
Torsten Schack Pedersen (V), 2010-02-02:
Et eksempel på sådan en skat, som hr. Klaus Hækkerup forestiller sig, vil jo så være, hvis et dansk pensionsselskab siger, at man ønsker at sprede risikoen for sine pensionsopsparere, og at man derfor ønsker at investere i udlandet, sprede risikoen og vurdere, hvor man sikrer sig det bedste afkast.
Det vil så være en rendyrket spekulativ handling i hr. Klaus Hækkerups optik, og det vil betyde, at danske pensionsopsparere så ikke kunne få placeret deres midler, hvor de mener at investeringen gennem deres pensionsselskab måtte være mest optimal.
Så uanset hvordan hr. Klaus Hækkerup vender og drejer det, bliver det en skat på realøkonomiske bevægelser.
Klaus Hækkerup (S), 2010-02-02:
Nu ved jeg ikke, hvorfor Venstres ordfører taler om en Tobinskat.
Det, der er tale om her i beslutningsforslaget, er en skat på finansielle transaktioner og så en form for Tobinskat.
Hvis man nu opdeler de finansielle transaktioner i dem, der er valutarelateret, og dem, der i øvrigt er finansielle transaktioner, og altså ikke lægger en afgift, en skat, på den del, der vedrører valutaen, men en skat på den del, der vedrører de finansielle transaktioner, så er alle de argumenter, som skatteministeren havde, og alt det, som Venstres ordfører har sagt, jo imødekommet.
Tilbage er der alene det at lægge en skat på finansielle transaktioner, der er med til at bevirke ustabilitet på det finansielle marked.
Vil Venstre så være med til sådan en skat?
Torsten Schack Pedersen (V), 2010-02-02:
Indholdet af det, jeg har tænkt mig at sige, bliver i hvert fald det samme.
Jeg tror ikke, at det er nogen hemmelighed, at Enhedslisten ikke bryder sig om en fri og åben markedsøkonomi, og når partiet så ikke kan få gennemført en socialistisk planøkonomi, må man jo så ty til det næstbedste i stedet, nemlig at bekæmpe frihandel med varer og kapitalens frie bevægelighed.
Alt det, der kendetegner et frit og åbent marked, skal vi have gjort noget ved, det skal bekæmpes.
Det er svaret fra Enhedslisten, og det gør man så ved at foreslå en gammel kending, nemlig en Tobinskat.
Det skulle så være løsningen på alverdens problemer.
Det er bare lidt virkelighedsfjernt at forholde sig til et forslag, hvor man siger, at det nok ikke rigtig betyder noget for handelen i verden.
Det, der er den vigtigste driver for at få gang i vækst og velstand rundtomkring, er, at vi har frihandel, og det er, at lande frit kan handle med hinanden uden barrierer.
Det er sådan set et entydigt signal, som vi arbejder konsekvent med, når det gælder WTO og andre organisationer, nemlig at vi sørger for, at varer, tjenester og kapital kan bevæge sig så frit som muligt.
Det er simpelt hen en af de afgørende forudsætninger for, at vi får vækst og velstand, ikke bare i Danmark, men globalt.
Det rammer jo selvfølgelig særlig hårdt et land som Danmark, som er en lille, åben økonomi, hvor vi samhandler i utrolig stor grad med omverdenen.
Vi er afhængige af, at vores varer, produkter og tjenesteydelser frit kan omsættes uden toldbarrierer, skatter og andre elementer, der har til formål at begrænse den frie handel.
Så et forslag om at indføre en afgift på udveksling af valuta svarer til at indføre en afgift på handel med varer og tjenesteydelser.
Der er altså endnu ikke nogen, der har overbevist mig om, at told og afgifter simpelt hen er vejen frem for at sikre vækst og velstand globalt.
Man kan jo selvfølgelig også sige, at skal man bare se på noget så simpelt som håndhævelsen, kan man jo i hvert fald hurtigt gøre sig klart, at det bare kræver et enkelt land, der står uden for en aftale eller undlader at håndhæve lovgivningen, så flytter transaktionen naturligvis dertil, og så er der ikke noget provenu, så har det bare på grund af skattereglerne og begrænsninger i den internationale konkurrence gjort, at optimale forhold ikke belønnes, men at det derimod bliver dem, der kan undgå beskatning.
Det er der jo ikke meget fornuft i. Som skatteministeren sagde, så vil et forslag som her beskrevet selvfølgelig også være en hæmsko for de udviklingslande, som i allerhøjeste grad har brug for både kapital og handel for at få skabt vækst og velstand hos dem.
Så i Venstre siger vi nej til en Tobinskat, og vi mener altså ikke, at løsningen er, at vi straffer handel, men tværtimod at vi fremmer handel.
Kristian Jensen (V), 2010-02-02:
Når man kigger på en situation som den i Sydøstasien, hvor en række lande blev nødt til at devaluere ganske markant, vil man se, at man skulle have en voldsomt høj afgift, for at det ikke skulle ske.
Og lad os så gå tilbage til Sydøstasien og sige: Hvad var det egentlig, der var problemet?
Problemet var jo, at man havde låst sin valutakurs urealistisk højt fast, og man ville ikke acceptere små udsving og gradvise ændringer.
Man ville fastholde den i så lang tid, fordi man troede, at det ville give den stærkeste økonomi, men da den valutakurs, de låste sig fast på, ikke kunne bære i realøkonomien, ja, så slog det igennem.
Det forslag, som ligger her, er lidt som at skælde ud på termometret over, at det er koldt.
Det er sådan set bare, at man viser, hvad den bagvedliggende realøkonomi er, det er det, valutakurserne giver.
Og valutahandel er jo med til at gøre, at virksomhederne har en smidig måde at handle på, og det kan få afdækket deres risici.
En afgift vil være med til at skade mulighederne for at få afdækket sine risici, det vil være med til at skade verdenshandelen, og det er hovedårsagen til, at regeringen siger nej til forslaget her.
Klaus Hækkerup (S), 2010-02-02:
Ja, hvis vi nu skal diskutere den danske økonomi videre, vil jeg sige, at jeg erindrer inden for de sidste 14 dage at have læst, at lederen af en af verdens største banker, Goldman Sachs, udtalte, at Danmark manglede økonomisk lederskab.
Tydeligere, klarere og enklere kan det ikke siges; sådan er det, og det ved vi alle sammen.
Men jeg vil godt tilbage til det med det realøkonomiske.
Nej, det var ikke realøkonomiske grunde, der gjorde, at det brød sammen i Fjernøsten.
Det gik godt, beskæftigelsen steg, og produktionen steg.
Det, der gjorde, at det brød sammen, var, at der ikke var balance på de finansielle markeder.
Der var så stor finansiel ustabilitet, og det var det, der ødelagde det.
Og hvis – jeg siger udtrykkeligt hvis, for det har jeg ikke taget stilling til – sådan en afgift kunne være med til at afbøde den finansielle usikkerhed, ville meget være vundet ved det.
Kristian Jensen (V), 2010-02-02:
Men så er vi jo enige.
Så er vi jo enige i, at det, der er problemet, er, at man grundlæggende har haft en realøkonomisk problemstilling i de sydøstasiatiske lande.
Og det er ikke et spørgsmål om at liberalisere valutahandelen eller ej, det er et spørgsmål om at få ryddet op i sin egen økonomi.
Med hensyn til påstanden om, at dansk økonomi skulle have et problem, må jeg bare bede dem, der måtte følge med her i debatten, om at kigge på vores valutakurs.
Den danske krone er bomstærk, og det er faktisk er sådan, at Nationalbanken har haft en problemstilling om, at valutareserven næsten blev for stor, og derfor har været nødt til gradvis at justere den danske rente ned.
Hvorfor?
Fordi de internationale valutamarkeder mener, at den danske økonomi er meget, meget stærkere end i landene omkring os, og derfor har vi et inflow af kapital.
Klaus Hækkerup (S), 2010-02-02:
Og samtidig var de i den situation, ud over et stort, stort underskud på statsbudgettet, at det var finansieret ved en stor international lånoptagning.
Det vil sige, at deres valutagæld var kæmpestor.
Og så snart der så bare var den mindste uro et sted, brød det hele jo sammen.
Kristian Jensen (V), 2010-02-02:
Ja, USA er i fuld gang, og EU er i fuld gang, og det er med den danske regerings fulde velsignelse.
Den har sådan set været reguleret, men de har bare kigget efter det forkerte.
Der har været masser af folk ansat til at lave reguleringer på, om balancerne passede, men ikke, om de finansielle produkter, der blev udbudt, var de korrekte.
Niels Helveg Petersen (RV), 2010-02-02:
Det vil jeg sådan set gerne i hovedsagen skrive under på.
Til gengæld vil jeg så også håbe, at skatteministeren vil give mig ret i, at en totalt ureguleret økonomi som i den finansielle sektor i USA kan føre til meget store økonomiske vanskeligheder – i dette tilfælde ikke bare for USA, men også for resten af verden.
USA bliver nu nødt til at regulere deres banker og finansielle institutioner på en anden måde, end de har gjort før, og de er i fuld gang.
Kristian Jensen (V), 2010-02-02:
Til det sidste vil jeg klart svare: Jo.
Der har i hvert fald været for dårlig en regulering.
Men der er en grundlæggende økonomisk problemstilling, en realøkonomisk problemstilling, der så smitter af på en valutakurs.
Og lad mig så tage fat i Kina.
Nej, Kina har ikke fuldt liberaliseret deres valutamarkeder, men hvis man har fulgt Kinas udvikling, og det er jeg ret sikker på hr. Niels Helveg Petersen har, fra 1990 og frem til nu, vil man have set, at Kina hele vejen igennem er gået i en mere liberal retning.
De har blødt op på deres restriktioner, de har fjernet forbud mod at handle, de har gjort det muligt at få flere direkte investeringer.
De er altså ikke fuldt ud liberale, men de er klart mere liberale nu, end de var for 20 år siden, og i de 20 år har Kina oplevet en af verdens største økonomiske opture og fremgange.
Jeg siger ikke, at man er nødt til at ende i et fuldstændig liberaliseret marked for at få en fremgang, men det, jeg siger, er, at hvis man gang på gang går ind og kigger på Verdensbankens indeks over økonomisk fremgang og sammenholder det med, hvor liberaliserede markederne er, vil man kunne se, at der er en klar tendens til, at de de steder, hvor de har liberaliseret, får større økonomisk fremgang og størst reduktion i andelen af fattige.
Niels Helveg Petersen (RV), 2010-02-02:
Jeg vender tilbage til hovedsagen i mit eget ordførerindlæg lidt senere, men når nu skatteministeren benytter lejligheden til sådan at holde en stor tale om liberaliseringens velsignelser og globaliseringen, synes jeg alligevel, at der er et par ting, man skal huske på.
Det er ikke rigtigt, at den stærkest voksende økonomi, Kina, ikke har valutarestriktioner.
Kineserne bliver jo tværtimod beskyldt for kunstigt at holde deres valuta nede og lægge den fast og ikke tillade, at den flyder opad, selv om de har et kæmpe overskud på deres betalingsbalance – og når jeg siger kæmpe, er det meget stort.
Derfor er Kina altså ikke noget godt eksempel på, at man har liberaliseret kapitalbevægelserne.
Dernæst vil jeg spørge, og det er næsten mere interessant: Synes skatteministeren trods alt ikke, at det, der skete med Wall Street og sammenbruddet på det amerikanske finansmarked, er udtryk for, at der i den amerikanske økonomi har været for lidt regulering af bankerne og den finansielle sektor?
Kristian Jensen (V), 2010-02-02:
Jeg vil anbefale hr. Jesper Petersen at læse en bog, der udkom i 2003.
Den hedder »Hurra for globaliseringen«, og den er skrevet af en her tilstedeværende politiker.
Bogen går ind og analyserer, hvordan man kan se, om det gjorde det sværere for de lande, der liberaliserede, at tiltrække direkte udenlandske investeringer, eller om det gjorde det lettere.
Det viste sig hele vejen igennem land for land, uanset om det ligger i den ene eller den anden verdensdel, at de lande, der også liberaliserede deres valutamarkeder, har fået en større vækst for deres borgere og en større andel af de udenlandske investeringer.
Det, man nemlig kan se, er, at det, der bliver investeret efter, er en så fri mulighed for at kunne flytte sine penge ud og ind som muligt og en stor sikkerhed for, at der ikke er en ekstra omkostning for de varer, som man handler med.
Der er rigtig mange varer i det globale marked, som vi har i dag, der bliver handlet på nogle små marginaler.
Der ville en valutatransaktion betyde, at en del af gevinsten ved de små marginale handler går væk, og det betyder igen, at vi får færre handler, et mindre likvidt verdensmarked og dermed en dårligere økonomisk vækst.
Jesper Petersen (SF), 2010-02-02:
Jeg synes, at det er skatteministeren, der taler imod bedre vidende.
Der findes spekulanter, der har så stor magt på de finansielle markeder, at de i sig selv kan påvirke et lands valuta og bringe det i uføre.
Det vil da være mere sikkert for de lande, hvis der var et system, som gjorde de her meget kortsigtede spekulationer mindre rentable.
Vi ville kunne afholde nogle af de her spekulanter fra at gøre det, hvis der var en sådan begrænset skat.
Det er en skat, der ikke vil gøre noget ved de langsigtede investeringer, men den kan gøre noget ved de helt kortsigtede.
Vil skatteministeren virkelig holde fast i, at hvis der er en international skat, der gælder i både det ene og det andet udviklingsland – der er altså ikke nogen forskel på, hvis man som investor skal vælge mellem landene, for det er den samme skat, der gælder alle steder – vil denne promilleskat afholde nogle investorer fra at foretage en langsigtet investering, en realøkonomisk investering, i at skabe arbejdspladser i et udviklingsland?
Kristian Jensen (V), 2010-02-02:
Det er netop, fordi de har liberaliseret og har fjernet deres valutarestriktioner og åbnet deres markeder, at flere vil investere i dem.
Enhver afgift, der bliver lagt på en investering i et uland, vil gøre, at man som investor enten vil holde sig tilbage eller kræve en endnu større forrentning af investeringen for at lægge den i ulandet.
Det er sådan, at man, hvis man kigger på det, kan se, at valutaspekulationer ikke er det, der er årsag til realøkonomiske problemer.
Det er omvendt.
Realøkonomiske problemer er det, der giver grundlaget for valutaspekulation.
Jeg kan da godt se, at det for nogen kan være meget mere bekvemt at påstå, at bare en lillebitte skat vil forhindre kursudsving, i stedet for at tage det hårde opgør med, at der er nogle regimer og politikere, der har ført en uansvarlig økonomisk politik.
Det er jo det, der fører til, at deres valutaer kommer under pres, og det var det, der førte til, at vi bl.a. i slutningen af 1990'erne så, at de sydøstasiatiske såkaldte tigernationer væltede på stribe.
Men da de fik ryddet op i deres økonomi, rejste de sig igen og er endda blevet stærkere end før.
Jesper Petersen (SF), 2010-02-02:
Nu synes jeg jo ikke, at det er så desperat endda gerne at ville forsøge at undgå fremtidige finanskriser.
Jeg synes tværtimod, at der er en lidt desperat holden fast i, at alt det, vi har gjort indtil nu på de finansielle markeder, som har ført til finanskrisen, skal vi bare blive ved med at gøre.
Det er der ingen grund til at lave om.
Jeg vil gerne tage fat i det, som skatteministeren siger om ulandene.
Jeg vil gerne bede skatteministeren om at bekræfte, at der faktisk er mange ulandsorganisationer og folk, der arbejder for at bedre vilkårene i ulandene, som støtter en skat som den her, netop fordi den kortsigtede spekulation og usikkerheden på de finansielle markeder er til skade for ulandene.
Så bare en kommentar til, at det efter skatteministerens mening vil forhindre langsigtede investeringer i virksomheder i udviklingslande, at der bliver lagt en skat på et par promille på investeringer i et land, hvor virksomheden forhåbentlig skal være i 20 eller 30 år: Vil det virkelig være så stor en katastrofe?
Klaus Hækkerup (S), 2010-02-02:
Det er vist lige en overdrivelse at sige, at det bliver en skat på realøkonomiske bevægelser.
Vi siger en skat på finansielle transaktioner.
Lad mig så sige, at størrelsesordenen af den skat, der er foreslået her, jo er latterlig lille i forhold til de administrationsomkostninger, en lang række pensionskasser opkræver – latterlig lille, helt uden betydning, så det vil overhovedet ikke have nogen som helst indflydelse på den placering.
Men spørgsmålet er bare: Vil Venstre være med eller ej?
Og vil Venstre, hvis der ud af det her kommer en forhandling på EU-topmødet, stemme imod, hvis der bare er et eneste land i verden, der ikke er med?
Det var jo det, hr. Torsten Schack Pedersen sagde.
Torsten Schack Pedersen (V), 2010-02-02:
Jeg må bare sige, at det ikke giver meget mening at forsøge at indføre en global skat, hvis ikke alle er omfattet heraf.
Vi deler jo et fælles ønske om at bekæmpe skattehuller og skattelylande, og der er i øvrigt en positiv udvikling i øjeblikket, og så vil man her åbne op for at gå i den stik modsatte retning.
Det tror jeg at virkeligheden desværre vil tale imod.
Jeg må bare sige, at jeg ikke deler en opfattelse af, at man kan sætte sig ned og vurdere, hvad der så er godkendte valutatransaktioner, og hvad der ikke er.
Jeg tror, det bliver et rigtig bureaukratisk system.
Udgangspunktet er, at det, der skaber vækst og velstand, er, at varer, tjenester og kapital kan bevæge sig frit over verdens grænser.
Og om man kalder det det ene, det andet eller det tredje, så er og bliver det en skat på frihandel, og det er vi ikke tilhængere af i Venstre.