Doris Jakobsen (SIU), 2012-01-19:
Jeg vil gerne starte med at udtrykke min tilfredshed med de resultater for Grønland, der allerede er opnået gennem forarbejdet til denne nye finanslov for 2012.
Derfor har vi nu en situation, hvor der fra sommer vil være en præst hernede, der taler grønlandsk, ansat af Danmark.
Dermed bliver alle de grønlandske borgere, der opholder sig frivilligt i Danmark, igen sikret støtte
fra en præst, der kan deres sprog, en mulighed, som den siddende regering i Grønland ellers havde taget fra dem.
Vi har også en situation, hvor en række gode projekter til støtte for grønlandske borgere i Danmark har fået fast plads på finansloven via satspuljemidlerne.
En vigtig indsats for grønlændere i Danmark er nu sikret i årene fremover.
I Grønland har vi nu også fået tilsagn om, at vores politi og retsvæsen ikke bliver udsat for sparekniven i den nye finanslov.
Det var ellers planen i den tidligere regerings oplæg.
Så også her mærker Grønland regeringsskiftet i Danmark.
På samme måde har vi for nylig fået bekræftet via Grønlandsudvalget, at der ikke vil blive besparelser i den istjeneste, som er utrolig vigtig for al sikker sejlads i vores land.
Gode resultater er således allerede opnået.
Men der er desværre også en række områder, hvor der er problemer, der ikke bliver løst med denne finanslov.
Helt aktuelt er der sagen med de lange ventelister med dømte, der ikke kan afsone deres domme på grund af manglende plads i anstalterne.
Jeg rejste denne sag for en del tid siden i Inatsisartuts retsudvalg via spørgsmål til den grønlandske regering, Nalaakkersuisut, fordi vi i Siumut mener, det er en sag, der skal løses i et samarbejde mellem regeringen i Grønland og regeringen i Danmark.
Men vi er udmærket klar over, at ansvaret er Danmarks, så længe området ikke er overdraget.
Jeg har derfor rejst både dette forhold og problemet med de elendige vilkår for vores kommunefogeder over for justitsministeren.
Det er min forståelse, at ministeren på den baggrund planlægger en rejse til Grønland i år, netop for at lave en handlingsplan på dette område sammen med de ansvarlige myndigheder i Grønland.
Det kan vi fra Siumut kun hilse velkommen, men der er altså brug for løsninger på det akutte ventelisteproblem her og nu.
Derfor skal vi opfordre til, at der igen findes en hurtig løsning, ligesom da Siumut var i regering og der på vores initiativ blev åbnet en midlertidig anstalt i Kangerlussuaq.
Benådning som løsningsmodel er ikke en mulighed, Siumut kan støtte.
Der må kunne findes bedre veje ud af problemet.
Det er retssamfundet og borgernes følelse af tryghed ved systemet, der er på spil.
På samme måde skal jeg beklage, at processen omkring det nye lukkede fængsel i Nuuk er gået i stå.
Uanset hvor fejlen ligger, er det ikke acceptabelt, at kommunikationen mellem de to regeringer åbenbart er så dårlig, at den sætter denne meget vigtige sag i stå.
Der sidder en række fanger i Danmark, som håber på snart at kunne vende hjem til deres eget land og deres eget sprogområde, fanger, der oven i købet er dømt uden tidsbegrænsning, og som lider under mangel på tilstrækkelig grønlandsk mad og mangel på grønlandske psykologer til at hjælpe dem mod friheden.
Det er dem, der er taberne, indtil fængslet i Nuuk står klart.
På det mere overordnede plan vil jeg gerne komme ind på den arktiske strategi for kongeriget, der er underskrevet af rigsfællesskabets tre regeringsledere.
Der er desværre fortsat uklarhed om, hvordan den skal finansieres, og af hvem.
Sidst jeg spurgte udenrigsministeren om dette forhold, fik jeg at vide, at den skulle finansieres af de tre regeringer i fællesskab, men ikke nogen oplysninger om, hvad hver især skulle betale.
Hvis Kongeriget Danmarks Strategi for Arktis skal være mere end et fint stykke papir, må Danmark fremover afsætte midler til at udføre den.
Ord alene gør det ikke.
Man har som første skridt ansat en dansk embedsmand som arktisk ambassadør.
Dermed har man mistet en enestående mulighed for at sende det samme progressive etniske signal, som Canada gjorde, da de udnævnte den canadiske inuk Mary Simon som deres første arktiske ambassadør.
Jeg håber, at den fremtidige udmøntning af den arktiske strategi bliver baseret på andre og mere klare signaler om, at rigsfællesskabet faktisk har folk med arktisk baggrund til dette arbejde.
Jeg håber også, at den arktiske strategi fremover vil lægge mere vægt på at støtte fremtidens erhvervssamarbejde mellem Danmark og Grønland, så vi i fællesskab kan høste den gevinst, som klimaændringerne også byder på i det arktiske område.
Jeg vil gerne benytte denne lejlighed til at præcisere, hvad jeg tidligere har sagt om de kommende nedskæringer på forsvarsområdet: Hvis dette medfører besparelser på forsvarsindsatsen i Grønland – hvad jeg ikke håber, men frygter – så være venlig at spare der, hvor det gør mindst skade på den gode indsats, som det danske forsvar udøver til glæde for civilbefolkningen.
Men jeg skal her gerne slå helt fast, at det er Siumuts ønske, at der slet ikke sker nogen besparelser på den militære indsats i Grønland.
Tværtimod ser vi gerne en øget indsats i forhold til arbejdet med search and rescue i vores farvande fremover.
Der er brug for en forstærket indsats omkring beredskabet i Grønland, ikke mindst i forhold til de mange udenlandske skibe, der i stigende grad krydser vores søterritorium.
Det, vi har brug for, er mere og bedre beredskab og absolut ikke mindre af forsvarets positive indsats i Grønland.
Lad mig slutte med et forslag til et nyt økonomisk samarbejde mellem de to regeringer i Grønland og Danmark.
Danmark iværksatte for nogle år siden en »Operation Money Transfer«, hvor regeringen tvang bankerne til at udlevere udskrifter af de transaktioner, der foregik mellem danske banker og kendte skattely i udlandet.
Resultatet blev en rystende afsløring af, at der over ca. 5 år var overført omkring 1.000 mia. kr. fra Danmark til disse lande.
Ikke alle disse beløb var ulovlige eller baseret på skatteunddragelse i Danmark, men man anslog dog på det tidspunkt, at der lå mindst 4 mia. kr. i uventet skatteindtjening fra dette projekt til statskassen.
De grønlandske banker deltog ikke i projektet, fordi Grønland er et selvstændigt skatteområde inden for riget.
Der er således i dag ingen klarhed over, hvor mange penge der løbende udføres fra Grønland til skattely i udlandet.
Jeg vil derfor gerne slutte dette indlæg med at opfordre de to regeringer i Grønland og Danmark til at gå sammen om at etablere en lignende »Operation Money Transfer« i Grønland.
Forhåbentlig kan vi så få klarhed over, om der er lignende økonomiske transaktioner fra Grønland til udlandet uden om skattesystemet, og hvorvidt Danmark fungerer som transitland for sådanne overførsler.
Danmark har via den gruppe i SKAT, som stod for projektet, ekspertisen og den nødvendige knowhow.
Den skal blot overføres til Grønland.
Siumut ser frem til arbejdet sammen med regeringen i de kommende år.
Der er en række sager, vi skal have ændret til det bedre.
Det tror vi på vil ske, ikke mindst på grund af vores gode samarbejde med regeringens partier.