Torsten Gejl (ALT), 2016-02-05:
Når man oplever nogle af de sager, som vi har oplevet på det seneste, med meget grove svigt i plejefamilier, så er der to ting, der bliver utrolig væsentlige.
Den ene er selvfølgelig at få løst de problemer, der handler om de her rigtig, rigtig slemme svigt.
Det er det allervigtigste.
Jeg tror, det er en almindelig menneskelig ting, at man, hvis man er en plejefamilie, der har stillet sig til rådighed for et udsat barn og hører den slags ting i medierne, så tænker: Bare der nu ikke er nogen, der mistænker os; bare folk nu godt ved, at vi er ordentlige mennesker her i vores familie, og at vi virkelig gør det så godt, vi kan.
Derfor er det vigtigt, at vi ikke bruger sådan en sag her til at dæmonisere de mange gode familier, men måske i virkeligheden bruger den til i endnu højere grad at anerkende de familier, som gør et rigtig, rigtig godt stykke arbejde.
Det er udsatte børn, der er den egentlige målgruppe i den debat, vi har i dag, og det er børn, hvis liv har taget en drejning, som de ikke selv er herre over.
Det er børn, der er nødt til at blive skilt fra deres familie, og som er helt afhængige af, at samfundet i form af kommuner og i det her tilfælde plejefamilier – netværksplejefamilier, kommunale plejefamilier og såkaldte almindelige plejefamilier – gør det rigtige.
Hver eneste uregelmæssighed, konflikt og uoverensstemmelse mellem de aktører, der skal sikre, at de her børn får genetableret en god barndom, har en potentiel negativ indflydelse på børnene.
Derfor er det også en god ting, at DF sætter området på dagsordenen, så vi kan gennemlyse det og sikre, at det fungerer så godt som muligt.
Det er i sandhed en rigtig, rigtig god ting, at der findes plejefamilier.
I Alternativet har vi en kæmpestor respekt for de familier, der gør arbejdet for, at udsatte børn kan få en tryg hverdag, til et livsprojekt.
For det er et livsprojekt, når man tager et udsat barn ind i sin familie.
Altså, det er afgørende for barnets muligheder for at trives og for at få udfoldet sine muligheder i livet, og det påvirker familien for altid.
Derfor er vi glade for, at Ankestyrelsens undersøgelse, der kun er halvandet år gammel, fortæller os, at størstedelen af plejefamilierne oplever et godt samarbejde med kommunerne.
Det fortæller om et godt samarbejde i hverdagen, som helt sikkert har en positiv indflydelse på de berørte børn og deres liv.
Når man ser på samarbejdet mellem familierne og myndighedssagsbehandlerne, kan man se, at bedømmelserne stadig er overvejende positive, men dog med en større andel af bedømmelser, der giver udtryk for utilfredshed, fra både kommunerne og familierne.
Det peger også i retning af, at de problemer, vi har fået dokumenteret på plejeområdet, mere handler om det overordnede samarbejde.
Når man spørger parterne om de problemer, der er i samarbejdet, svarer de, at det især handler om vederlagsproblematikker, altså lønfastsættelsen for plejefamilier.
Det medfører masser af bureaukrati.
Vi har i dag fået konkrete eksempler på familier, som helt uden begrundelse har fået frataget dele af deres vederlag, og det er selvfølgelig noget, der skal kigges på.
Vi skal have styr på plejefamiliernes arbejds- og lønvilkår.
Som også fru Pernille Rosenkrantz-Theil siger, kan det sagtens være, at der skal laves rigtig gode, individuelle aftaler, afhængigt af om man er netværksplejefamilie, kommunal plejefamilie eller såkaldt almindelig plejefamilie.
Vi er klar over, at der kan være mange årsager til det tal, men det er for højt.
Så det er ikke for at tale et rigtig godt samarbejde mellem kommunerne og plejefamilier og i særdeleshed plejefamiliernes gode indsats ned, heller ikke selv om der har været og er en række sager, der er ulykkelige og helt uacceptable.
Der er tusinder af samarbejder mellem kommuner og plejefamilier, der fungerer rigtig godt rundtomkring i landet, men der er selvfølgelig grund til at være super opmærksom på området.
Der er konkrete ting, der skal forbedres, og det må gerne gå lidt tjept.
Derfor er vi også glade for, at DF har taget initiativ til den her forespørgselsdebat, og vi synes, at teksten i det forslag til vedtagelse, der er fremsat, adresserer udfordringerne på området fint, både overordnet set og i forhold til de specifikke spørgsmål om vederlag til familierne.
Vi tror, at den her opmærksomhed på emnet kan forbedre forholdene yderligere for dem, der, som jeg startede med at sige, er den vigtigste målgruppe i denne sag, nemlig børn, der er kommet i en situation, hvor de er afhængige af, at samfundet i form af kommuner og plejefamilier forstår at gøre det rigtige i en situation, der kan være både rigtig vanskelig og rigtig kompleks.
Vi ser frem til at være med til at forbedre vilkårene for netværksplejefamilier, kommunale plejefamilier og almindelige plejefamilier til glæde for de udsatte børn.