runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2011-02-09:
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at regeringen ikke har ændret holdning til det spørgsmål.
Jeg vil gerne gentage, hvad regeringen har sagt ved adskillige lejligheder gennem de sidste par uger, nemlig at det ikke tilkommer Danmark at beslutte, hvem der skal lede Egypten; det er op til Egyptens befolkning.
Det afgørende for os er, at der sker en udvikling i retning mod demokrati og respekt for menneskerettigheder, og vi ser det helst som en fredelig, en glidende og en veltilrettelagt proces, hvor det undgås, at udviklingen løber af sporet, og at der opstår kaos og anarki, som der desværre har været eksempler på.
Jeg har samtidig noteret mig, at mange af de demonstranter, der fortsat demonstrerer, fortsat kræver Mubaraks afgang nu og ikke ved et valg om 6 måneder.
Jeg vil opfordre regimet til at lytte til demonstranterne og gå i dialog med dem.
Når det er sagt, finder jeg også, at den udvikling, der har fundet sted, herunder ikke mindst vold mod fredelige demonstranter og overgreb på vestlige journalister, yderligere har sået tvivl om, hvorvidt Mubarak i praksis vil være i stand til at stå i spidsen for en overgangsproces.
Det kræver en leder, der har legitimitet i befolkningen.
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at jeg som sagt mener, at det er noget, som den egyptiske befolkning må tage stilling til.
Jeg synes måske, at hr. Frank Aaen forsøger at give et noget fortegnet billede af Vestens tilgang til Egypten.
Jeg anerkender fuldt ud, at Egypten igennem en meget lang årrække af mange vestlige lande, også Danmark, har været anset som et stabilt anker i en meget ustabil region, og ikke mindst har Egypten jo haft en ganske positiv indflydelse på fredsprocessen ved at lave en fredsaftale med Israel, ganske som Jordan også spillede en konstruktiv og en positiv rolle.
Man fortjener bestemt anerkendelse for, og man har været med til at sikre en stabilitet på præcis det område.
Jeg må også sige til hr. Frank Aaen, at det altså ikke er sådan, at man ikke samtidig også har ført en kritisk dialog og en menneskerettighedsdialog bl.a. med Egypten om de udfordringer, som det egyptiske samfund har stået over for.
Det er bl.a. også derfor, at vi fra dansk side har valgt at støtte forskellige organisationer, som vi ønsker skal komme til at stå stærkere i det egyptiske samfund.
Vi har støttet ungdomsorganisationer, og derfra kommer jo nogle af de unge mennesker, vi nu har set være ude at demonstrere for at få mere demokrati.
Vi har støttet menneskerettighedsforkæmpere, og vi vil fortsat støtte den fri presse og sikre, at pressen kan få lov at virke og også udstille regimet og udtale kritik, som en fri presse skal gøre.
Frank Aaen (EL), 2011-02-09:
Tak for svaret.
Jeg synes trods alt, jeg kunne se en vis udvikling i retning af mere usikkerhed, med hensyn til om Mubarak er i stand til at stå for den glidende overgang.
Det synes jeg er helt berettiget, når vi har set, hvordan Mubaraks bøller har angrebet demonstranterne i Kairo og har gjort det i andre af Egyptens store byer.
Derfor undrer det mig stadig væk, at regeringen ikke går skrappere ud, når vi nu kan se, at det eneste krav, der samler alle demonstranterne, er, at Mubarak skal gå af, og når den eneste grund til, at Mubarak ikke går af, er, at han ønsker at sikre en overgang, hvor han styrer og regimet kan overleve.
Nu hørte jeg godt nok en lille forbedring, det anerkender jeg, men jeg forstår ikke, at man alligevel ikke går skrappere ud og opfordrer Mubarak til at gå af.
Selvfølgelig skal den danske regering ikke bestemme, hvem der skal være leder i Egypten, men når vi nu har støttet Mubarak, og vores store allierede, USA, endnu mere har støttet Mubarak og gjort det med militæret igennem årtier, var det så ikke på tide, at Vesten tog sig sammen og sagde: Mubarak, jo hurtigere du går af, jo nemmere og jo sikrere er det, at vi får en fredelig overgang til demokrati.
For det, vi ser nu, er jo i virkeligheden nok den største fare for, at der kommer uro, og at der kommer flere blodsudgydelser.
Lene Espersen (KF), 2011-02-09:
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at jeg synes, det væsentlige både set med Danmarks øjne og med EU's øjne – vi har jo gjort rigtig meget for også at stå sammen i EU om det pres, vi lægger på det egyptiske regime – netop er at få sagt, at det er nu, der er behov for reformer.
Det er nu, man må sætte sig ned og sætte et arbejde i gang, der bl.a. kan være med til at skabe rammerne om en ny forfatning, men altså også sikre en proces, der leder hen imod demokrati, herunder en proces, der faktisk gør det muligt, at der også er andre politiske partier, der kan komme på banen og være en del af den demokratiske valgproces, når den dag kommer.
Der tror jeg, at det bedste, vi kan gøre lige nu, bl.a. også er økonomisk at være med til at understøtte civilsamfundene og den demokratiproces, der skal udvikle sig nu frem mod et frit og fair valg.
Jeg er glad for, at hr. Frank Aaen også meget klart understreger, at det ikke er Vestens opgave at bestemme, hvem det er, der skal lede Egypten; det må være den egyptiske befolkning selv.
Frank Aaen (EL), 2011-02-09:
Jo, men det er Vestens opgave – Vesten, som har støttet Mubarak i årtier – når man har set, hvordan demonstranter på gaden samler gummikugler og tåregasgranater op og holder dem op foran fjernsynskameraerne og siger: Her står »Made in USA«.
Det er jo præcis, fordi vi har ansvaret for, at Mubarak har kunnet sidde så lang tid, at vi nu også har et ansvar for at sige, at nu er det nok.
Og der er det ikke nok at appellere til Mubarak for at få sat gang i en proces, for vi ved jo, at den proces kun går ud på at beskytte regimet, så længe det er Mubarak, der sidder i spidsen for det.
Helt ærligt, er vi ikke enige om, vil jeg spørge ministeren, at den, der er dårligst til at indføre demokrati i et land, er diktatoren, og at det første skridt til en demokratisk proces, der er reel, derfor er, at diktatoren går af, og at det er det, vi skal, om jeg så må sige, hjælpe ham til at indse?
Men det ændrer jo ikke ved, at alle og enhver har betragtet Mubarak som allieret med Vesten; at alle og enhver med god grund og med rette har betragtet Mubarak som den bedste leder til at sikre Vestens interesser i Egypten og i hele området.
Egypten blev set som det land, som skulle hjælpe Israel, på trods af at Israel har undertrykt palæstinenserne og bliver ved med at gøre det.
Og Egypten blev set som det land, der skulle prøve at holde lidt styr på regionen.
Mubarak er Vestens klient, har fået penge af Vesten, har fået våben af Vesten, har på alle måder været anerkendt af Vesten.
Og selv om det er korrekt, at vi også har støttet demokratiinitiativer i Egypten, så ser vi jo nu, at svaret på opfordringerne, som også den danske regering er kommet med sammen med EU og USA, jo er modsvaret af, at regimet har strammet sikkerhedsbetingelserne igen og sagt, at nogle af de love, der kan være med til at regulere demonstrationer, opretholder man, og man vil også anvende dem.
Det er derfor, vil jeg sige til udenrigsministeren, at jeg ikke forstår, at man ikke tager det skridt, der hedder at sige: Mubarak, du bør gå af!
Tina Nedergaard (V), 2011-02-09:
Det er alligevel grove løjer, at man skal høre på, at regeringen skal tage ansvaret på sig, når det faktisk er regeringen og VKO-flertallet sammen med Kristendemokraterne, der gennemfører en genopretningsplan, som sikrer, at vi lever op til de krav, som EU stiller, for at der ikke skal være ustabilitet omkring vores økonomi.
Det er regeringen, der tager det ansvar på sig.
Og hr. Rasmus Prehn kan jo kigge sig omkring og finde ud af, at det ikke er særlig populært.
Det er langt mere populært at stå og komme med gyldne løfter om en folkeskole, hvor alt kan lade sig gøre, og som koster ca. 5 mia. kr., hvoraf man har anvist 2 mia. kr.
Det er naturligvis meget, meget nemmere, men det er regeringen, der har taget ansvaret for den danske økonomi.
Jeg vil også gerne sige, at det også er regeringen, der tager ansvaret for fremtiden, når vi foreslår en tilbagetrækningsstrategi for, hvordan vi sikrer, at hver eneste gang der er fem, der forlader arbejdsmarkedet, så nøjes vi ikke med at få fire derind, vi skaber balance i tingene, også på længere sigt.
Det er også regeringen, der tager ansvaret der.
Det er heller ikke populært.
Det er jo langt mere populært, at hr. Rasmus Prehn og hans venner kan foreslå nogle diffuse 12 minutter om dagen, men man vil ikke engang fortælle, om det er pr. dag, vi skal arbejde mere, eller om det er 1 uges ferie, som folkeskolelærerne skal miste, eller hvordan man overhovedet vil finde pengene.
Og så skal man høre på, at vi ikke tager ansvar i regeringen.
Vi tager fuldt og helt ansvar, og vi tager fuldt og helt ansvar for, at vi ikke i en situation, hvor det hele drejer sig om ikke at skabe tvivl om dansk økonomi, giver uanede ressourcer til kommunerne.
I andre lande – hvis hr. Rasmus Prehn ønsker at kigge sig en lille smule omkring – er der dramatiske nedskæringer i f.eks. den primære velfærd.
Det er der ikke i Danmark.
Inger Støjberg (V), 2011-02-09:
Vi har haft to kommissioner med eksperter i arbejdsmarkedsforhold, som har vurderet det her spørgsmål, nemlig Velfærdskommissionen og Arbejdsmarkedskommissionen.
Kommissionerne konkluderede, at efterlønsordningen ikke i særlig grad bruges af personer med et ringere helbred, og at efterlønsmodtageres helbred ikke adskiller sig væsentligt fra helbredet hos de personer, der fortsætter med at arbejde i efterlønsalderen.
Sagen er den, at der naturligvis er en stor gruppe, som vælger at gå på efterløn, simpelt hen fordi de har muligheden for det, selv om de godt kunne fortsætte på arbejdsmarkedet i nogle år.
Denne gruppe er helbredsmæssigt ligesom alle andre.
En mindre gruppe vælger dog efterløn, fordi de har helbredsproblemer eller er nedslidte og derfor ikke vil eller ikke kan fastholde arbejdet.
Hvis efterlønnen ikke eksisterede, må man formode, at de fleste i denne gruppe ville være på førtidspension eller arbejde i f.eks. et fleksjob.
I dag er det forholdsvis få 60-64-årige, der overgår til førtidspension, og det har jo naturligvis baggrund i, at mange vil kunne få en efterløn i stedet for.
Det er naturligt, at den gruppe ofte vælger efterløn, alene fordi forskellen imellem lønindkomsten og efterlønnen for dem typisk ikke er så stor.
Som spørgeren også nævner, viser analyser, at sandsynligheden for at dø inden de 75 år er større for dem, der går på efterløn, end for dem, der fortsætter i arbejde, men det skyldes i høj grad, at mange efterlønsmodtagere er ufaglærte eller har en kortere uddannelse, og vi ved jo, at mange af dem lever kortere.
Den forskel kan i et vist omfang forklares med forhold, der ikke har med nedslidning på arbejdsmarkedet at gøre, f.eks. livsstil.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-02-09:
Det er da sådan set et rigtig godt svar, ministeren kommer med nu, for jeg har ikke snakket noget om, om det er nedslidning i forbindelse med arbejde eller med livsstil, der er det afgørende.
Det, man skal kigge på, er, hvad det er for nogen mennesker, der vælger at gå på efterløn, og hvordan deres liv har været i forhold til arbejde og fritid.
Det, jeg specielt lægger mærke til, er, at går man ind og kigger på undersøgelser over, hvor de mennesker, der går på efterløn, kommer fra, eller hvor flest mennesker i en befolkning går på efterløn, er det typisk fra det, som bliver kaldt Udkantsdanmark.
Ministeren kan nok ikke se det, men jeg har en udskrift fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd.
De har lavet en undersøgelse den 4. januar, som er offentliggjort, og den viser med nogle mørke pletter på danmarkskortet, hvor der går rigtig mange på efterløn.
Uden at gå for meget i detaljer er det typisk sådan, at der i Hørsholm er en andel på 19-20 pct. af dem, der er mellem 60 og 64 år, der går på efterløn, og i det, som vi kalder Udkantsdanmark, dvs. Nordjylland, Sønderjylland, Langeland, Sydfyn, Lolland-Falster og Sydsjælland, er vi oppe på, at der er omkring 40 pct., der går på efterløn.
Så der er jo en skævvridning i forhold til, hvem der i det hele taget vælger at gå på efterløn.
Går man ind og kigger på en tilsvarende undersøgelse fra den 4. maj 2010 – det er rigtig længe siden, og da var der ikke nogen, der talte om at ændre på efterlønnen – og ser på, hvor mange år folk lever, efter de er fyldt 60 år, så er det ret tankevækkende, at de steder, hvor de lever kortest, også er i Udkantsdanmark.
Den forventede levetid er lavere nøjagtig de samme steder, hvor flest vælger at gå på efterløn.
Synes ministeren ikke, at det er et problem, at statsministeren bagatelliserer det?
Det viser jo med al tydelighed, at der er en anden sammensætning i befolkningen blandt dem, der går på efterløn, og dem, der ikke går på efterløn.
Inger Støjberg (V), 2011-02-09:
Nu skal man jo passe rigtig meget på med tal, og man skal passe rigtig meget på med statistikker, især hvis man vil stå og sådan gøre sig meget klog på, hvordan verden ser ud, og samtidig vil have alle nuancer med.
Hr. Lennart Damsbo-Andersen glemmer jo fuldstændig en meget, meget væsentlig faktor i det her, og det er uddannelsesniveauet.
Jeg vil næsten, ja, jeg ved ikke, om man må sige det herinde i Folketingssalen, lægge hovedet på blokken
Og derfor vil man netop se den sammenhæng i det store billede, at mennesker, der har en kortere uddannelse, generelt lever kortere tid, end de meget veluddannede danskere gør.
Derfor gør hr. Lennart Damsbo-Andersen sig jo altså skyldig i simpelt hen at mangle en faktor i det her, og det er immervæk den væsentligste faktor af dem alle.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-02-09:
Var det efter ministerens vurdering korrekt, da statsministeren i sin nytårstale sagde, at »efterlønnere er stort set lige som alle os andre«, når vi for det første ved, at fire ud af fem efterlønnere er ufaglærte eller kortuddannede, og når vi for det andet ved, at sandsynligheden for at dø, inden man er 75 år, er 20 pct. højere for dem, der går på efterløn som 60-årige, sammenlignet med dem, der er i beskæftigelse som 60-årige?
Inger Støjberg (V), 2011-02-09:
Nu ved jeg ikke, om hr. Lennart Damsbo-Andersen drikker kaffe eller te, men jeg vil meget gerne servere te eller kaffe for hr. Lennart Damsbo-Andersen, og så skal vi lytte det her bånd igennem.
For hr. Lennart Damsbo-Andersen gør sig jo netop skyldig i at sammenligne grupper, der ikke er sammenlignelige.
Hvis man vil sammenligne grupper, skal man sammenligne sammenlignelige grupper, altså ufaglærte med ufaglærte og højtuddannede med højtuddannede.
Og så vil der vise sig et helt andet billede end det, hr. Lennart Damsbo-Andersen forsøger at tegne.
Men jeg er da i øvrigt meget spændt på, hvad hr. Lennart Damsbo-Andersens svar så er til de unge ufaglærte.
For der er der jo 60 pct., der ikke er medlem af efterlønsordningen og som dermed ikke vil kunne gå på efterløn, hvis man skulle følge det spor, som hr. Lennart Damsbo-Andersen er på.
Det må da være noget af det mest usolidariske, hr. Lennart Damsbo-Andersen nogen sinde har hørt om.
At tænke sig, man har en ordning, som 60 pct. af de unge ufaglærte ikke kan bruge.
Så ville alle, der var nedslidte, enten kunne komme på seniorførtidspension eller f.eks. få sig et fleksjob.
Det er jo solidaritet, vil jeg sige til hr. Lennart Damsbo-Andersen.
Ikke det pjat, som hr. Lennart Damsbo-Andersen forsøger at forsvare.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-02-09:
Nu bevæger ministeren sig jo ligesom ud på et helt andet område end det, vi egentlig skal diskutere her, og så er jeg da sådan lidt glad for, at det faktisk er sådan indrettet her, at det er mig, der stiller spørgsmål, og ministeren, der skal svare.
For jeg er da sådan set enig med ministeren i, at uddannelsen er et problem, og jeg har siddet i de sidste måneder og været lidt ked af, at mulighederne for at få uddannelse faktisk er skåret ned, specielt for de unge mennesker, der sidder derude i Udkantsdanmark, hvor det er blevet dyrere at blive transporteret hen til uddannelsessteder, og hvor uddannelser bliver fjernet, fordi taxameteret osv. bliver dårligere.
Hvad vil ministeren så egentlig gøre?
Inger Støjberg (V), 2011-02-09:
Jeg kan virkelig godt forstå, at hr. Lennart Damsbo-Andersen ville være ked af at skulle svare på mit spørgsmål, for det er nemlig ikke et særlig pænt svar, hr. Lennart Damsbo-Andersen skal give til de ufaglærte, nemlig at hvis der er nogle, der ikke er solidariske med ufaglærte her i Danmark, så er det jo Socialdemokratiet og Socialistisk Folkeparti, hvorimod det, regeringen har fremlagt, er langt mere solidarisk og vil hjælpe alle i stedet for bare en fin gruppe, der er medlem af en fagforening.
Når det så er sagt, vil jeg sige om uddannelsesniveauet, at det jo er sådan – og det må være hr. Lennart Damsbo-Andersen velbekendt, i og med at vi har diskuteret det her på utallige samråd – at det jo netop er de ufaglærte, der har de allerbedste betingelser for at tage sig en uddannelse, og det er ligegyldigt, hvilken alder man har.
Betingelserne er der.
For manges vedkommende vil man kunne gå i gang fra dag et på dagpengeniveau, dvs. noget højere end SU, og det er da et rigtig, rigtig godt system.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-02-09:
Det er faktisk rigtigt, at mindre uddannelse betyder noget, og det står også her på mit papir.
Det bliver sjovt, når vi skal høre det her igennem bagefter.
For ministeren står jo lige nøjagtig nu og modsiger det, som ministeren selv sagde før.
Ministeren siger: Det har ingen betydning, og sammensætningen af de mennesker, der går på efterløn, er fuldstændig den samme som for alle andre.
Næh, der, hvor der går rigtig mange mennesker på efterløn, er også der, hvor man har dårligere uddannelsesniveau, dårligere sundhedstilstand, og hvor man dør tidligere end gennemsnittet af danskere i almindelighed.
Så det er ikke det samme.
Vi kan jo diskutere det, når vi har lyttet det igennem.
Det er nøjagtig det, som jeg prøver på at forklare, nemlig at de mennesker, der bor i de områder, har nogle andre forudsætninger, og der er flere af dem, der vælger at gå på efterløn.
Altså, det, som statsministeren siger, er ikke sandt.
Vil ministeren bekræfte, at den seniorførtidspensionsordning, som regeringen har foreslået i forbindelse med afskaffelse af efterlønnen, ikke adskiller sig fra den eksisterende førtidspensionsordning, som også kan søges uden arbejdsprøvning »på det foreliggende grundlag«, bortset fra at den maksimale sagsbehandlingstid sættes op fra 3 til 6 måneder?
Inger Støjberg (V), 2011-02-09:
Det kan jeg ikke bekræfte.
Efter de gældende regler er det som udgangspunkt ikke muligt at søge om en førtidspension.
Personer, der har problemer med arbejdsevnen, kan bede kommunen om hjælp, herefter skal kommunen foretage en helbredsvurdering og tage stilling til, hvilken form for hjælp der er den rigtige for den enkelte person.
For at få tilkendt en førtidspension kan det derfor tage relativt lang tid, fordi kommunen skal afprøve alle relevante muligheder for at bringe en person tilbage på arbejdsmarkedet igen, og det er der jo rigtig meget god, sund fornuft i.
Det er korrekt, at en borger kan anmode om, at der alene skal tages stilling til spørgsmålet om førtidspension på det foreliggende oplysningsgrundlag og inden for 3 måneder.
Kravene for tilkendelse af førtidspension er imidlertid nøjagtig de samme som dem, der gælder i øvrige sager.
Der vil således skulle gives afslag, hvis sagen ikke er tilstrækkelig dokumenteret.
Der er med andre ord ikke tale om, at man efter de gældende regler kan søge om førtidspension og få en afgørelse inden for 3 måneder og samtidig undgå arbejdsprøvning og andre arbejdsmarkedsrettede tilbud.
Det er i stedet en mulighed for borgere, der mener, at deres sag allerede er klar til afgørelse, og som oplever, at kommunen forsøger at trække sagen ud.
Regeringens forslag om seniorførtidspension har et andet indhold; her skal afklaringen kunne gennemføres hurtigere og mere enkelt.
Det skyldes, at der ikke er det samme behov for at afprøve alle muligheder for f.eks. omskoling og revalidering m.v., da arbejdsmarkedsperspektivet er relativt kort for ældre personer.
I sager om seniorførtidspension skal kommunen fortsat dokumentere, at arbejdsevnen er væsentligt og varigt nedsat i en sådan grad, at personen ikke kan forsørge sig selv via beskæftigelse.
Er dette tilfældet, ja, så tilkendes førtidspensionen.
En varig nedsættelse af arbejdsevnen betyder i denne sammenhæng alene frem til folkepensionsalderen, hvilket også betyder, at der er tale om en noget enklere vurdering end for yngre personer.
For at sikre, at kommunen kan vurdere sagen inden for de 6 måneder, vil der i høj grad blive lagt vægt på de oplysninger, der allerede er tilgængelige; der kan altså lægges større vægt på eksisterende oplysninger, f.eks. fra speciallæger eller tidligere sygejournaler eller andet, frem for at lave gentagne arbejdsprøvninger og udviklingsprojekter.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-02-09:
Jeg ventede også pænt, jeg tænkte, det kunne være, at vi havde en ny ordning her, hvor ministeren fik lov til at sige noget to gange i træk.
Men lad det nu være.
Det, som ministeren nu fortæller, er lidt interessant, for det, jeg hører, er jo, at reglerne eksisterer i dag, og det, man skal ind at vurdere, som reglerne er i dag, netop er, om der er et perspektiv for at sætte noget i værk.
Vi ved, som ministeren også siger nu, at for ældre mennesker, der er tættere på pensionsalderen, er det arbejdsmarkedsrettede perspektiv ikke så stort – det er i hvert fald nedsat under alle omstændigheder, for der er kun få år tilbage.
I lovgivningen – det er lov om social pension, § 17, 18 og 21 – står der noget om reglerne for, hvordan man kan få tilkendelse, og så står der, at sagsbehandlingstiden er 3 måneder.
Er det ikke bare det samme?
Uanset hvad ministeren siger her, er det så ikke bare den samme regel, som faktisk står her nu?
Hvordan kan man som regering stå og sige, at det her er en forbedring, når det faktisk i virkeligheden kan gå hen og være en forringelse?
Inger Støjberg (V), 2011-02-09:
Jeg er utrolig glad for, at hr. Lennart Damsbo-Andersen sagde: Det, jeg hører, er.
For allerede der siger hr. Lennart Damsbo-Andersen jo sådan set indirekte, at det godt kan være, at det, hr. Lennart Damsbo-Andersen konkluderer, ikke er helt rigtigt.
Og det er heller ikke helt rigtigt, for man kan ikke sammenligne seniorførtidspensionen, som vi har fremlagt, med de regler, der er i dag.
Som jeg sagde i mit første svar, skal man jo i høj grad også se muligheden for at få afgjort sin sag på det foreliggende grundlag som en forsikring for borgeren om, at borgeren rent faktisk kan få afprøvet sin sag, i det tilfælde at kommunen er ved at trække den i langdrag.
Sådan har vi jo egentlig mange mekanismer i den danske lovgivning, også når det gælder mit område, nemlig beskæftigelsesområdet, hvor det jo netop sikres, at man ikke har en sag, der bare trækker i langdrag.
Så derfor kan hr. Lennart Damsbo-Andersen ikke med rette sammenligne de her to ting.
Inger Støjberg (V), 2011-02-09:
Det er da meget nemt at forklare, i og med at jeg faktisk har forklaret det flere gange.
For det giver jo ærlig talt ingen mening f.eks. at arbejdsprøve en person i flere år – man kan blive arbejdsprøvet i 2 eller 3 år, og man kan i det hele taget have en sag, der verserer så lang tid – hvis man kun har 4 år tilbage på arbejdsmarkedet.
Så ville det jo egentlig være meget forkert, hvis man skulle arbejdsprøves i flere år og trækkes igennem et meget stort maskineri.
Når det ikke er nødvendigt i forbindelse med denne gruppe, er det jo i høj grad, fordi der ligger en historik i sygejournaler, sygefravær og andet, netop fordi nedslidning ikke sker fra den ene dag til den anden.
Folk har jo typisk været en del mere hos lægen, og de har måske haft lidt flere sygefraværsdage og andet, og det er den historik, man så kan bruge i forbindelse med seniorførtidspensionen.
Men det er fuldstændig rigtigt, at principperne og kriterierne er de samme for at få en seniorførtidspension som for at få den førtidspension, der kan fås i dag.
Det element, vi ændrer, og som forbedrer tingene meget for disse seniorer, er jo, at man vil komme til at få sit svar hurtigere.