runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Malte Larsen (S), 2016-02-03:
Vil ministeren, henset til at ministeren i et åbent samråd den 8. december 2015 erklærede, at omkostningsniveauet for uddannelser hænger sammen med tilrettelæggelsesformen, oplyse, hvordan man sikrer tilstrækkelig økonomi på uddannelser, der stiller ekstraordinære krav til tilrettelæggelsen i form af avanceret laboratoriedrift og meget små holdstørrelser så som klinikundervisningen på uddannelserne Veterinærmedicin og Odontologi?
Esben Lunde Larsen (V), 2016-02-03:
Jeg kan i hvert fald garantere spørgeren for, at ifald jeg er minister, når de næste udviklingskontrakter bliver indgået, og spørgeren også er medlem af det høje Ting og er en del af forligskredsen, vil spørgeren blive involveret i udformningen af mål, akkurat som det har været praksis tidligere.
Det er den måde, jeg arbejder på, og det kommer jeg også til at gøre fremadrettet.
Christine Antorini (S), 2016-02-03:
Jeg har fået skriftligt svar fra ministeren på, hvad der er god skik.
Der står der, at på universitetsområdet er ændringer hidtil sket på baggrund af en drøftelse i forligskredsen om universiteternes opgave og rolle i samfundet samt universiteternes udfordringer.
Det ville da have været naturligt, at ministeren med et ønske om at ændre i de nationale mål havde indkaldt parterne til en drøftelse.
Så kan ministeren beslutte, hvad ministeren vil.
Men det, ministeren har gjort, er egenhændigt at ændre målene og gå ud og meddele det til hele sektoren og så i øvrigt lige på et tidspunkt få sendt et brev til Uddannelses- og Forskningsudvalget.
Er det på den måde, ministeren også fremover ønsker at samarbejde med de relevante aftalekredse?
Esben Lunde Larsen (V), 2016-02-03:
Jamen det ville være helt omsonst, hvis man ikke som nytiltrådt regering og minister gik ind og påvirkede og ændrede i noget af det, som man gerne vil.
Det har vi siden vores tiltrædelse gjort på en række lovområder, og det sendte vi også et klart signal om inden valget.
Ingen i det høje Ting eller i uddannelsessektoren har været i tvivl om, at Venstre har været imod, at social mobilitet skulle være en del af udviklingskontrakterne, og lovgivningen er indrettet sådan, at ministeren kan ændre det.
Han har tilmed som ordfører haft drøftelsen internt i forligskredsen og har der gjort opmærksom på synspunktet.
Det blev ikke imødekommet af den daværende regering.
Det er derfor, vi effektuerer det nu.
Christine Antorini (S), 2016-02-03:
Ja, undskyld mig udtrykket, men det er jo en fuldstændig absurd diskussion.
Det her handler om, at der netop var en drøftelse i forligskredsen, dengang ministerens parti var i opposition.
Man var med i de drøftelser, og den daværende minister fastlagde så den 4-årige udviklingskontrakt, som jo betyder rigtig meget for de tre-fem nationale mål, som de videregående uddannelser skal følge.
Så går ministeren nu midt i kontraktperioden ind egenhændigt og ændrer på målene, ændrer på prioriteringen, og siger så i øvrigt: Jamen det er jo blevet drøftet tidligere.
Ja, det er det, men med nogle andre mål.
Derfor er jeg nødt til at spørge en gang til: Er det virkelig den måde, som ministeren mener at det er rimeligt at samarbejde med nogle parter på – vi prøver faktisk at gøre os umage med at lytte til hinanden – nemlig ved at fjerne et af de få nationale mål, så det ikke længere er vigtigt, at arbejde med social mobilitet?
Esben Lunde Larsen (V), 2016-02-03:
Ja, det gør jeg, for ellers havde jeg naturligvis ikke gjort det.
Det har jeg også gjort pr. brev.
Jeg anerkender også til fulde, at der skal være en drøftelse i forligskredsen om det her om indgåelsen af udviklingskontrakterne.
Det har der været under den daværende minister, og det er på baggrund af de drøftelser, at vi nu har ændret det pligtige mål.
Set i bagklogskabens lys og ud fra bl.a. spørgerens reaktion vil jeg sige, at vi altid kunne have gjort det anderledes.
Det anerkender jeg til fulde.
Det kan man gøre.
Jeg har sendt det meget klare signal, at jeg ønsker en god dialog om alt, hvad vi foretager os, men givet, at drøftelsen har været i forligskredsen under den daværende regering, har vi fundet, at området er blevet tilpas belyst.
Christine Antorini (S), 2016-02-03:
Det er jo tankevækkende, at de universiteter faktisk har som mål, at de også skal bidrage til at øge den sociale mobilitet, fordi de anerkender det som en utrolig vigtig ressource, som ikke bliver brugt godt nok, hvis ikke de tilrettelægger forløb, finansieringsmuligheder osv.
Det, der er spørgsmålet her, er, at regeringen selv har valgt at fjerne det mål, på trods af at universitetskredsen har været indkaldt til drøftelse af de nationale mål.
Det er få mål, det er tre til fem nationale mål i de videregående uddannelsers udviklingskontrakter.
Der har ministeren valgt den her gang, på tværs af hvad der har været praksis, selv at fjerne et helt centralt mål om øge den sociale mobilitet.
Finder ministeren virkelig, at det er en ordentlig måde at samarbejde med sine forligspartnere på?
Esben Lunde Larsen (V), 2016-02-03:
Og tak til spørgeren for spørgsmålet.
I spørgsmålet henvises til et åbent samråd om Deloittes omkostningsanalyse.
En af de overordnede konklusioner i analysen var ganske rigtigt, at omkostningsniveauet hænger sammen med tilrettelæggelsesformen, hvilket er refereret på samrådet.
Tekniske, natur- og sundhedsvidenskabelige universitetsuddannelser, som ofte har laboratorieundervisning med små hold, får den højeste universitetstakst i tilskud.
Universiteter, erhvervsakademier og professionshøjskoler er selvejende institutioner.
Finansieringen er baseret på et bloktilskudssystem.
Tilskuddet fordeles derfor internt af den enkelte institution, og det er uddannelsesinstitutionernes ledelse, der har ansvaret for at sikre kvaliteten af den uddannelse, der udbydes.
Det har jeg tillid til at institutionerne gør.
Det er en naturlig følge af uddannelsesinstitutionernes prioriteringer, at omkostningerne til uddannelser i nogle tilfælde er større og i andre tilfælde er mindre end tilskuddet.
Malte Larsen (S), 2016-02-03:
Jeg synes desværre, at mit spørgsmål er blevet ualmindelig aktualiseret i dag af at se, hvordan f.eks. Københavns Universitet så prioriterer de ressourcer, de har, og hvilke konsekvenser det har for vores uddannelses- og vidensniveau i det her land.
Men jeg vil gerne følge op med et spørgsmål, der går på, at når man nu gennemsnitligt, som jeg opfatter det, tildeler universiteterne 93.000 kr. pr. studenterårsværk, men samtidig konstaterer via konsulentfirmaet PA, der har lavet en beregning, der siger, at KU's Hospital for Store Husdyr i Tåstrup koster 343.000 kr., og at det koster 209.000 kr. for smådyrshospitalet på Frederiksberg, så synes jeg, det ser ud, som om der er et misforhold, og at der så til gengæld er nogle uddannelser, der skal være ualmindelig billige, for at det regnestykke går op.
Jeg synes også, at jeg hører, at ministeren fastholder, at der bør være ressourcer nok.
Vil ministeren stadig væk fastholde, at der er ressourcer nok, også på baggrund af de oplysninger og på baggrund af dagens hændelser?
Ellen Trane Nørby (V), 2016-02-03:
Det er jo en kæmpestor udfordring, og det er også derfor, vi fra regeringens side har været så opmærksomme på, at antallet, der kommer hertil, har en betydning for, hvor gode tilbud vi kan stille til rådighed i forbindelse med en integrationsindsats, herunder på uddannelsesområdet.
Så regeringens interesse for at at sikre, at der ikke kommer så mange hertil, at vi ikke kan løfte opgaven,
hænger jo i høj grad sammen med den bekymring, vi har, for de økonomiske konsekvenser, men også for de samfundsmæssige konsekvenser, der kommer, hvis vi ikke lykkes med integrationen.
Som jeg også sagde i mit svar, har vi fra ministeriets side taget initiativ til en undersøgelse af kommunerne og skolernes praksis i forhold til modtagetilbud, og vi har også netop udsendt et studie med erfaringer fra andre lande.
Og der er faktisk gode erfaringer med forskellige modeller for håndtering af elever i både enkeltklasser og i modtageklasser.
Så jeg tror ikke, man fagligt og kvalitetsmæssigt kan konkludere noget entydigt i forhold til den ene eller den anden klassetype.
Pernille Schnoor (S), 2016-02-03:
Tak for svaret.
Det glæder mig, at ministeren er enig i, at det er en kæmpestor opgave, kommunerne står over for.
Faktisk er det jo sådan, at Kommunernes Landsforening i de beregninger, man har, regner med, at der er omkring 15.000, altså 14.960, flygtningebørn, der skal ud i kommunerne i forbindelse med de voksne og de familiesammenføringer, der er i kommunerne.
Det er altså 15.000 børn, og ud af dem er 9.000 i skolealderen.
Det giver et behov for 750 modtageklasser, og der må maksimum være 12 elever i en skoleklasse, så det giver selv, at det er en kæmpe, kæmpe stor udfordring både økonomisk og i forhold til kvaliteten.
Det, jeg vil spørge om, er, hvilken betydning ministeren tror det får for de her folkeskoleklasser og for lærernes undervisning, når man f.eks. ikke kun skal arbejde med at oprette modtageklasser, men også at inkludere direkte ind i klasserne, når man i forvejen har en inklusionsmålsætning på 96 pct.
Hvis man så også skal inkludere flygtningebørn, der ikke taler dansk, hvilken betydning tror ministeren det vil få for kvaliteten af undervisningen?
Ellen Trane Nørby (V), 2016-02-03:
Tak for spørgsmålet.
Og målsætningen er at sikre et grundlag for en ny og forbedret integrationsindsats, hvor alle bidrager, herunder arbejdsmarkedets parter, civilsamfundet og en række aktører.
Kommunerne står i en helt særlig situation og med en kæmpe udfordring.
Det tror jeg ikke der er nogen der underkender på nogen måde.
Og fra regeringens side er vi også meget opmærksomme på den store integrationsopgave, som kommunerne står med, og som ikke bare kræver politisk handling fra regeringens side, men også at der er et villigt flertal her i Folketinget.
Vi skal give den bedst mulige start i folkeskolen for de børn og unge, der kommer hertil, og som kommunerne kommer til at modtage som både flygtninge og familiesammenførte i de kommende år.
Som statsministeren sagde i sin nytårstale, vil regeringen invitere kommunerne til en dialog om, hvordan vi i fællesskab letter den enorme opgave, de står med.
Vi er samtidig ved at undersøge kommuner og skolers praksis for modtagetilbud, og jeg kan oplyse, at for nuværende skal tosprogede elever med behov for sprogstøtte ved optagelse i folkeskolen i forbindelse med skolestart eller senere i skoleforløbet gives undervisning i dansk som andetsprog.
Det er skolens ledere, der med den fornødne inddragelse af sagkyndig bistand og efter samråd med forældrene og eleven beslutter, om den enkelte elev har behov for sprogstøtte, og hvordan sprogstøtten i givet fald skal gives.
Til de tosprogede elever, hvis behov for sprogstøtte betyder, at de ikke ved optagelsen kan deltage i den almindelige undervisning i klassen, gives basisundervisning i dansk som andetsprog, og, som det blev indikeret, kan der bl.a. oprettes modtageklasser.
Der er ingen tvivl om, at vi i den kommende tid også kommer til at kigge på de regler, der gælder i dag, for at se, om de er gearet til det store antal børn og unge, der kommer til Danmark i de her år.
Og det er noget, som jeg jo også håber Socialdemokraterne og dermed spørgerens parti vil være villige til at kigge på for at se, hvordan vi egentlig kan lette den her opgave for kommunerne, også økonomisk set.
Pernille Schnoor (S), 2016-02-03:
Men ministeren anerkender, at det økonomisk er en udfordring, og der er jo også et omprioriteringsbidrag, så der er en økonomi, der er presset i kommunerne.
Man er også presset i forhold til den her 96-procentsmålsætning.
Det er jo sådan, at det ikke er alle kommuner, der lever op til den målsætning; i Kalundborg er det f.eks. 88,8 pct., man inkluderer i undervisningen.
Vi kigger nu på nye løsninger, hvor vi inkluderer direkte ind i klasserne, og hvad mener ministeren vi skal gøre ved den udfordring?
Hvad er ministerens holdning til, at kommunerne er nødt til at oprette et stort antal modtageklasser, som belaster budgetterne voldsomt, og at enkelte kommuner derfor i øjeblikket arbejder på at inkludere flygtningebørn direkte i folkeskoleklasserne?
Esben Lunde Larsen (V), 2016-02-03:
Det gælder f.eks. de små fag.
Eksempelvis på sprogområdet har regeringen sendt et klart signal om, at vi ønsker en national sprogstrategi, som skal kortlægge med aftagerne, altså private og offentlige arbejdspladser, dvs. gymnasier osv., hvad vi har brug for af sprogkompetencer i dette land.
Vi tilrettelægger så en sprogstrategi på baggrund af det, så der er bestemt områder, vi er opmærksomme på, i lyset af det, vi uddanner til.
Men det er også klart, at hvis man f.eks. på visse små studier kan se, at der er et højt, højt frafald på studiet og der er meget, meget få studerende og der er historisk høj ledighed efter endt uddannelse, så skal institutionen da tage et opgør med sig selv og finde ud af, om det giver mening at uddanne kandidater til høj historisk ledighed eller folk, der falder fra i et meget, meget stort antal.
Det er god fornuft at gøre det af hensyn til de ressourcer, altså penge, man er blevet betroet af skatteyderne.
Malte Larsen (S), 2016-02-03:
Jeg kunne måske have tænkt mig her, at ministeren også havde givet nogle eksempler, der havde vist hans holdning til, om nogle typer uddannelser er overflødige.
Hvilke typer uddannelser ser ministeren bliver overflødige, eller er det et spørgsmål, som kun universiteterne har ansvaret for?
Esben Lunde Larsen (V), 2016-02-03:
Det er kun et problem, hvis det er inden for sektorer, hvor der er en meget, meget høj efterspørgsel på det, der er produktet af uddannelsen.
Tak, formand.
Ydermere kan jeg sige om tilrettelæggelsen af uddannelsen, at det jo er det enkelte universitet, der inden for rammen af den blokbevilling, som universitetet modtager, skal disponere og vurdere, om de kan have det uddannesudbud, de har.
Derfor er Københavns Universitet i øjeblikket i gang med at undersøge deres 13 småfag for at finde ud af, om de skal holde liv i alle uddannelser set i lyset af det særlige tilskud, de får, osv.
Men det er en institutionstilrettelæggelse, som jeg har respekt for at de foretager.
Malte Larsen (S), 2016-02-03:
Det var dejlig kort.
Men deri ser ministeren så heller ikke noget problem med, at der bliver færre uddannet i fremtiden på universiteterne, hvilket eksempelvis ses af den melding om, at det reducerede antal stillinger på Københavns Universitet måske kommer til at betyde, at der bliver 10 pct. færre ph.d.-studerende i fremtiden?
Det opfatter ministeren ikke som et problem?
Troels Lund Poulsen (V), 2016-02-03:
Tak for det.
Det gør altid indtryk på mig, når man laver om på støtteordninger.
Man kan jo ikke lave omprioriteringer, uden at det går ud over nogen.
Jeg gør det her med åbne øjne, og jeg gør det, fordi jeg har en politisk dagsorden om, at jeg vil udvikle vores landdistrikter og give dem bedre mulighed for at drive erhverv, ikke mindst for at styrke de erhvervsklynger, der ligger i vores landdistrikter, og det synes jeg er en rigtig, rigtig god politisk platform at have.
Den kan man være enig i eller ej, og her er vi så uenige.
Socialdemokratiet ønsker ikke at gøre noget for landbruget, og det er jo fair nok; der mener man at det er LAG-midlerne der skal redde landdistrikterne.
Til det siger jeg bare: Det er en politik, som jeg er uenig i.
Esben Lunde Larsen (V), 2016-02-03:
Tak, formand, og tak for spørgsmålet.
Regeringen har et ønske om udvikling i hele landet.
Derfor er det nye pligtige mål om øget regionalt vidensamarbejde indført, så små og mellemstore virksomheder får lettere adgang til viden fra de videregående uddannelsesinstitutioner.
Det er en vigtig forudsætning for at fastholde, skabe og udvikle jobmuligheder i hele Danmark.
Med det nye mål har jeg ønsket at understrege, at de videregående uddannelsesinstitutioner har en forpligtelse til at medvirke til, at den viden, institutionerne har, kommer ud, så institutionsmurene ikke er en hæmsko, og at den bliver bragt i anvendelse i samfundet.
Jeg har derfor valgt at prioritere det nye pligtige mål om øget regionalt vidensamarbejde over det pligtige mål om social mobilitet.
Det er igennem uddannelse, at den enkelte skaber de bedste forudsætninger for at klare sig godt i livet, men vi skal ikke føre socialpolitik ved indgangsdøren til det videregående uddannelsessystem.
Nye studerende skal ikke have en label på sig, når de starter på en videregående uddannelse, hvor der står, hvilken social baggrund de kommer med.
Udgangspunktet for nye studerende er, at de har bestået en adgangsgivende eksamen, f.eks. en studentereksamen, og de er for manges vedkommende optaget på baggrund af deres karaktergennemsnit fra deres adgangsgivende eksamen.
I den forbindelse vil jeg i øvrigt nævne, at Danmarks Evalueringsinstitut i en rapport fra sidste år i december har påpeget, at gymnasiale karakterer som optagelseskriterium kan give et mere lige optag med hensyn til social baggrund end alternative optageformer.
Institutionerne har mange opgaver, også ud over dem, vi kan prioritere fra politisk hold i kontrakterne.
Institutionerne kan naturligvis arbejde videre med de initiativer, de er gået i gang med i forhold til social mobilitet, men det er ikke længere et kontraktligt, pligtigt mål.
Søren Pind (V), 2016-02-03:
Altså, Justitsministeriet har ikke været ubekendt med det her, men det er ikke det samme, som at det skal ligge i og at beslutningen skal træffes i Justitsministeriet.
[Justitsministeren har efterfølgende sendt følgende brev til Folketinget:
Spørgsmålet har følgende ordlyd: ”Hvis den danske stat har stillet luftrum eller andre hjælpemidler til rådighed for den amerikanske stat i forbindelse med dennes ønske om at anholde Edward Snowden, hvad mener ministeren så om dette?” Under debatten oplyste jeg, at jeg har forstået, at myndigheder under Transportministeriet havde givet tilladelse til, at et amerikansk regerings-fly kunne lande i Københavns Lufthavn, og at det kunne overflyve dansk luftrum.
Jeg oplyste i samme forbindelse, at jeg ikke var bekendt med formålet med det pågældende flys tilstedeværelse.
Jeg må konstatere, at min besvarelse ikke var dækkende på dette punkt.
Jeg er således efterfølgende blevet opmærksom på, at det af baggrundsmaterialet til besvarelse af spørgsmålet fremgår, at formålet med flyets tilstedeværelse i Københavns Lufthavn angiveligt har været at have mulighed for at kunne transportere Edward Snowden til USA, såfremt han måtte blive udleveret fra Rusland eller et andet land.
Sædvanligvis er oplysninger af denne karakter fortrolige af hensyn til Danmarks forhold til fremmede stater.
Henset til det indtryk, som min besvarelse i går efterlod, finder jeg det imidlertid rigtigst at underrette Folketinget herom.
De amerikanske myndigheder er desuden blevet orienteret.
Sign.: Søren Pind/Johan Kristian Legarth«]
Nikolaj Villumsen (EL), 2016-02-03:
Det, jeg godt kunne tænke mig at høre fra justitsministeren her til sidst, er: Kan det virkelig være rigtigt, at et udenlandsk fangefly kan lande i København, uden at det kommer på justitsministerens bord?
Søren Pind (V), 2016-02-03:
Altså, det, jeg har forstået, er, at der i forhold til den konkrete sag er givet tilladelse til, at det amerikanske regeringsfly, hvis formål jeg ikke er bekendt med, kunne lande i Kastrup, og at det kunne overflyve dansk luftrum.
Det er imidlertid ikke en sag, som henhører under Justitsministeriet, den henhører under Transportministeriet.
Pernille Skipper (EL), 2016-02-03:
Det kan godt være, at justitsministeren mener, at det er hypotetiske spørgsmål og dermed noget, der er uinteressant at svare på.
Man kan også spørge konkret til, hvad det er, der er sket, altså om det danske Justitsministerium med den daværende justitsminister i spidsen gav tilladelse til, at en fangetransport kunne være i Danmark i forsøget på at fange Edward Snowden, altså om man har assisteret amerikanerne i at fange Edward Snowden.
Og det spørgsmål kunne ministeren jo så svare på, og dermed kunne han også åbne op for en demokratisk debat af, om det er i orden, og om det er noget, vi burde gøre fra dansk side.
Søren Pind (V), 2016-02-03:
Det var lidt mange spørgsmål og også en række hypotetiske spørgsmål på en gang.
Men det, jeg i hvert fald kan sige, er, at i forhold til en udlevering – hvis det er det, man taler om, og hvordan jeg ville stille mig til et sådant spørgsmål – så er det et hypotetisk spørgsmål, al den stund at Edward Snowden, så vidt jeg ved, opholder sig i Rusland, hvor han har fået midlertidig politisk asyl.
Og hvad man konkret ville gøre i forhold til de amerikanske myndigheder, ifald at han opholdt sig i Danmark, ville være noget, som skulle behandles efter reglerne i udleveringsloven.
Skulle Snowden en dag befinde sig på dansk territorium, ja, så vil det afhænge af, om betingelserne for udlevering er opfyldt eller ej, og det vil bero på en konkret vurdering.
At redegøre nærmere for de regler tror jeg nu ligger uden for spørgeinstituttet.
I forhold til min opfattelse af, hvad Snowden er eller ikke er, er det jo sådan set mit hverv som justitsminister uvedkommende.
Det, jeg kan sige om det, er, at jeg udmærket kan forstå, at de danske myndigheder ønsker at retsforfølge Snowden og få prøvet sagen ved en domstol, f.eks. i forhold til forræderi eller andre lignende sager, for det vil jo en gang for alle definere, hvad vedkommende er.
Pernille Skipper (EL), 2016-02-03:
Det, der er det interessante her, er jo, om de danske myndigheder med en dansk minister i spidsen har givet tilladelse til, at amerikanerne kunne bruge dansk luftrum til at jagte Edward Snowden, og hvorvidt det er noget, man sanktionerer fra danske myndigheders side.
Grunden til, at det er interessant, er jo, at der er forskellige holdninger til, hvad Edward Snowden er, om han er en whistleblower eller en forbryder – for nu at sige det, som det er.
Og når vi ikke kan få at vide, om den danske stat har givet tilladelse til, at amerikanerne bruger dansk luftrum m.v. til at jagte ham, så kan vi heller ikke få en demokratisk debat om, hvordan Danmark skal positionere sig i den diskussion. Så det, jeg godt kunne tænke mig at justitsministeren ville svare på, kunne være, om justitsministeren selv har truffet nogle beslutninger, som støtter amerikanerne i at forsøge at fange Edward Snowden, og hvad han selv ville gøre, hvis han blev spurgt om tilladelse til, at en amerikansk fangetransport kunne bruge dansk luftrum til at jagte Edward Snowden.
Christine Antorini (S), 2016-02-03:
Jeg vil gerne sige tak for ministerens svar i den forstand, at jeg jo har stillet et skriftligt § 20-spørgsmål, hvor der bare ikke var noget svar, hvad angår indholdet, altså den indholdsmæssige argumentation for, hvorfor ministeren ønsker at fjerne et mål om social mobilitet.
Men jeg må nok sige, at jeg er noget overrasket over, hvad svarets indhold så er.
For det her handler jo ikke om socialpolitik, og hvis ministeren vitterlig mener, at det at arbejde for at øge den sociale mobilitet, det vil sige at have videregående uddannelser, hvor de unge uanset deres baggrund har lige muligheder for at kunne realisere deres potentialer – det er selvfølgelig med de evner og den flid, de lægger i det – bliver reduceret til socialpolitik, så er vi lodret uenige.
Derfor er jeg simpelt hen nødt til at spørge en gang til, om det, som ministeren sagde før, virkelig skulle forstås sådan, at ministeren mener, at det at have et mål om at øge den sociale mobilitet og derved øge mulighederne for at realisere alle unges potentialer, også i forhold til videregående uddannelser, er at føre socialpolitik ved indgangen til de videregående uddannelser.