Flemming Møller Mortensen (S), 2010-01-26:
Tak for det.
Hvis alle, der indgår ægteskab, skal opnå lige rettigheder, kræver det, at der foretages en række nødvendige administrative og lovmæssige ændringer.
Således vil Danmark kunne tilslutte sig en voksende gruppe af såvel europæiske som ikkevestlige lande, der indfører en liberal, kønsneutral ægteskabslovgivning.
Jeg kan nævne Sverige, Norge, Belgien, Spanien og sågar Sydafrika som eksempler herpå.
Socialdemokratiet er enige med forslagsstillerne i, at den nuværende lovgivning skal ændres og gøres tidssvarende, så homoseksuelle opnår ligestilling.
Når det er sagt, står vi dog ganske uforstående over for, at hr. Simon Emil Ammitzbøll og Liberal Alliance holder fast på at fremsætte dette beslutningsforslag uden samarbejde med øvrige partier i oppositionen.
For i oppositionen har vi over en lang årrække beskæftiget os med dette vigtige diskriminationsspørgsmål, og vi har flere gange fremsat lov- og beslutningsforslag og arbejder løbende med problematikken.
Derfor undrer det os altså, at Liberal Alliance går enegang på det her punkt.
Denne problematik kræver det bredest mulige forlig.
Der er tale om en sag, der i de sidste årtiers debat har vist sig at stikke dybt i vores demokratiske fundament, når det gælder to vigtige aspekter: minoritetsbeskyttelse og forholdet mellem kirke og stat.
Som det ser ud i dag, er Danmarks ægteskabslovgivning klart diskriminerende, når det gælder seksuel orientering.
Der er dog den begrænsning, at ægteskab indgået mellem to af samme køn ikke er tilladt.
Derfor kan homoseksuelle i dag kun vælge registreret partnerskab og en eventuel kirkelig velsignelse, vel at mærke selv om flere præster i den danske folkekirke gerne vil vie homoseksuelle.
Det er ren og skær diskrimination, endda med demokratiets velsignelse.
Selv om kirkelig vielse af homoseksuelle bliver muligt rent lovgivningsmæssigt, må det respekteres, hvis en præst nægter af religiøse årsager.
Det må være op til den enkelte præst at afgøre, men han eller hun skal have muligheden og ikke være bundet af en gammeldags, dogmatisk lovgivning.
Denne disput handler således ikke om, at de homoseksuelle kræver et særligt privilegium, men blot at der skal fjernes en begrænsning i loven, der er udtryk for en usaglig diskrimination.
Den nuværende lovgivnings indvirkning på, hvad den enkelte præst må eller ikke må foretage sig i sin kirke, åbner unægtelig op for den vigtige diskussion netop af statens forhold til kirken.
Tidligere statsminister Anders Fogh Rasmussen var personlig for en tilladelse til kirkelig velsignelse af homoseksuelle og en ændring af ægteskabslovgivningen, som han betegnede som – og jeg citerer – historisk begrundet og udtryk for tidligere tiders formørkede kirkelige kræfters indflydelse.
Citat slut.
På bemærkelsesværdig vis ønskede han dog ikke at sætte politisk handling bag ordene og mente, at initiativet skulle komme fra kirken selv.
Det argument håbede jeg ikke at vi skulle høre her i salen i dag, men det har vi allerede hørt rigtig mange gange.
Vi kan som lovgivende magt ikke overlade ansvaret for et stykke diskriminerende lovgivning til kirken, der vel at mærke ikke har én fælles stemme og derfor ikke kan forventes pludseligt at samle sig og bede politikerne om at ophæve restriktionerne.
Ligesom Folketinget i 1948 på eget initiativ ændrede lovgivningen, så kvindelige præster kunne virke i folkekirken, må vi kunne samarbejde om at sikre lovmæssige rammer, der ikke i sig selv er diskriminerende for minoriteter, enten ved indførelse af kønsneutral ægteskabslovgivning som i flere andre lande eller ved et mindre indgreb, der ophæver den del af den nuværende lovgivning, der fordrer skelnen mellem kønnene.
Socialdemokraterne kan naturligvis støtte forslaget.