runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Bødskov (S), 2008-10-08:
Tak for det.
Årsagen til, at vi ikke havde spørgsmål til økonomi- og erhvervsministeren, var selvfølgelig ikke, at vi ikke interesserer os for hendes felt, men at finansministeren er mere interessant i denne sammenhæng.
Jeg står her med Politiken fra i lørdags, hvor der er en stor historie, som handler om, at vores folkeskoler forfalder.
Vi har gentagne gange forsøgt at spørge finansministeren, hvordan finansministeren mener, det går med investeringerne i folkeskolen, og nu har finansministeren i to omgange over det meste af en uge - ikke bare i Politiken, men også i Berlingske Tidende - forsøgt at undgå at svare på, hvordan det går med regeringens investeringer i folkeskolen.
Imidlertid har regeringen nu via finansministeren afgivet et svar til Folketingets Uddannelsesudvalg, hvor finansministeren selv skriver under på, at investeringerne i folkeskolen er øget under denne regering.
Når man så kigger rundtomkring på de møgbeskidte skoletoiletter, de hullede tavler og kortene i atlasserne, hvor DDR stadig figurerer, selv om det jo efterhånden er omtrent to årtier siden, Berlinmuren væltede, undrer det os såre, at man kan påstå noget sådant.
Derfor vil jeg nu gerne bede om finansministerens kommentar til, om det virkelig er rigtigt, at investeringerne i folkeskolen er øget under denne regering.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2008-10-08:
Ja, man skal gøre sig rigtig umage.
Jeg tror, det var flertallet af Dansk Folkepartis medlemmer, som ikke var i stand til at bestå de her test, og jeg tror da ellers, at de virkelig selv sådan betragter sig som danskheden i reneste form.
Mener ministeren, at det er positivt for integrationen i Danmark, at gruppen af borgere i det her land, som ikke kan stemme til folketingsvalg f.eks., vokser?
Jeg kan simpelt hen ikke forstå logikken; hvordan kan det være positivt for sammenhængskraften i et samfund, for integrationen, at holdet af mennesker, som ikke har fuldgyldige rettigheder, vokser - altså, at holdet af b-borgere i samfundet vokser?
Og jeg er med på, at der er mennesker, som ikke ønsker at afgive deres gamle statsborgerskab, men der er jo altså også frygtelig mange mennesker, som gerne vil have dansk statsborgerskab.
Hvordan kan det være positivt, at flere ikke har adgang til demokratiet?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-10-08:
Jamen der spørges igen på en måde, så man forudsætter noget, jeg er ganske uenig i.
Man må gøre sig en smule mere umage, hvis man vil have statsborgerskab.
Morten Østergaard (RV), 2008-10-08:
Men det, jeg egentlig er optaget af og gerne vil spørge ministeren om, er, hvad det overhovedet har med sagen her at gøre.
Altså, hvad er sammenhængen mellem det, som er foregået med retten til fri bevægelighed, med EU og det nationale værn mod EU, som regeringen er meget optaget af at få installeret, og så statsborgerskab?
Det tror jeg er svært at se for almindelige mennesker, medmindre det, ministeren vil sige, er, at regeringen har et ønske om, at så få som muligt benytter den fri bevægelighed, og at det jo derfor er et sted at starte, at færre bliver danske statsborgere, så færre har de rettigheder, der følger med det danske statsborgerskab og dermed unionsborgerskabet.
Det er jo ærlig snak, og det vil jeg bare bede ministeren om så at bekræfte - om det er sådan, at grunden til, at man har taget det her med i aftalen om opfølgning på Metockdommen, er, at man ønsker, at færrest muligt bruger de her regler om fri bevægelighed.
Det vil være ærlig snak - ikke særlig europapositivt, men dog ærligt.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-10-08:
Det må da vist være en fortalelse, at man nu blander fri bevægelighed ind i det, og at regeringen skulle være interesseret i, at færrest muligt benytter fri bevægelighed.
Altså, den fri bevægelighed er jo lagt fast ved diverse EU-domme, så jeg ved ikke, hvorfra det kommer, at man skulle være imod fri bevægelighed.
Men det er rigtigt, som statsministeren klart sagde det i går i åbningstalen: Vi er drønuenige i den dom fra EU, og derfor vil vi også forsøge at få ændret EU-reglerne, ikke med alle midler, men med alle kræfter, på lovlig vis, ved at forsøge at overbevise vores kollegaer i udlandet om, at de regler skal laves om.
Morten Østergaard (RV), 2008-10-08:
Det med lovmedholdigheden får vi nok en anden anledning til at diskutere.
Det, jeg er optaget af, er at få en politisk forklaring på, hvad sammenhængen er mellem Metockdommen og så det, at man i den politiske aftale har ønsket at hindre folk i at blive danske statsborgere - altså gøre det mere besværligt.
Jeg er klar over, at regeringen har skærpet reglerne for indfødsret flere gange, men i en situation, hvor man skal lave et nationalt værn mod EU-reglerne for den fri bevægelighed og de rettigheder, der følger med den, vælger man at inddrage det her med statsborgerskab.
Og der er det bare, jeg spørger: Hvad er den bagvedliggende logik, hvad er sammenhængen?
Det eneste argument, jeg kan finde, er, at man ønsker, at færre mennesker har adgang til at bruge den fri bevægelighed og dermed også vende hjem med en eventuel ægtefælle efter et ophold i et andet EU-land - man vil ønske, at færre bliver danske statsborgere.
Det er sådan set bare det, jeg beder om en tilkendegivelse af, nemlig: Er det den sammenhæng, der er, eller er der ingen sammenhæng overhovedet?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-10-08:
Jeg kan høre, at spørgeren er af den opfattelse, at det er helt i orden, at illegale indvandrere fra hele verden via et ægteskab har adgang til de danske kasser.
Det mener vi altså ikke er rimeligt, og derfor har vi skærpet forsørgelseskravene.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2008-10-08:
Jeg mener stadig væk ikke, at der kom et klart svar på sammenhængen mellem de stramninger, man har lavet, og så Metockdommen.
En af de instanser, der har meldt ud i forbindelse med de her stramninger, er Rehabiliterings- og Forskningscentret for Torturofre, RCT.
Noget af det, de har sagt, er, at de her stramninger af indfødsretstesten og sprogkravene har meget stor betydning for de mennesker, de repræsenterer, nemlig torturofrene - altså, at der findes grupper af borgere, der lever i det her land, og som af forskellige årsager, f.eks. at de tidligere har været udsat for tortur, ikke vil være i stand til at leve op til de krav, som man stiller.
Kan ministeren bekræfte, at det forholder sig sådan, at en gruppe mennesker, som har store problemer i forvejen, nu får endnu sværere ved at blive fuldgyldige medlemmer af samfundet?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-10-08:
Det er jo ikke sådan, at de pågældende bliver udsendt af landet.
Nick Hækkerup (S), 2008-10-08:
Det er jo en meget interessant argumentation.
Vi har nu i enighed konstateret, at der er et investeringsefterslæb, at der altså er et hul, der skal fyldes ud, at der er en genopretning, der skal foretages, og så siger finansministeren, at det vil kvalitetsfonden så rette op på.
Beregningerne viser, at når kvalitetsfonden er fuldt indfaset i 2018, vil vi have det, man kalder en investeringskvote på 1,8 pct., hvilket er præcis det samme, som der har været i perioden 2001-2007.
Så jeg har meget svært ved at se, hvor det kvalitetsløft, det niveauløft, som finansministeren snakker om, hidrører fra.
Jens Peter Vernersen (S), 2008-10-08:
Vil ministeren helst have, at privathospitalerne udgør 2 procent af det offentlige sundhedsvæsen eller 50 procent?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-10-08:
Det er vist variationer over det samme tema, som vi lige har haft, som hr. Jens Peter Vernersen citerede mig for i det forrige spørgsmål, nr. 5 på dagsordenen.
Så det er for mig ikke afgørende, om privathospitalerne kommer til at udgøre 2, 10 eller 20 pct. eller mere.
Jeg vil helst have, at privathospitalerne udgør den procentdel af det samlede sundhedsvæsen, som giver mest sundhed for alle.
For mig er det underordnet, hvad det så er, når man omregner det til procent.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor Socialdemokraterne har så vanvittig travlt med at flygte fra deres eget sundhedsudspil af 23. april 2008, for der er ikke sagt noget i min tale, som der ikke er hundrede procent dækning for i Socialdemokraternes eget udspil.
Den diskussion, jeg ønsker, er, at vi smider håndskyheden over for de private og lader være med at være ideologiske for ideologiens skyld, men er pragmatiske og finder ud af, at hvis vi kan få noget udført i det private, så lad os være glade for, at det bliver udført, for det frigør nogle ressourcer i det offentlige sundhedsvæsen, som også er hårdt presset og vil være det i den kommende tid.
Lad os da bare bruge ressourcerne bedst muligt i stedet for at tænke i den der systemtankegang, at det er så vigtigt, hvem der også producerer en offentlig ydelse.
Det er i virkeligheden det, der er min pointe.
Det er lidt ligegyldigt, hvem der producerer den offentlige ydelser, bare det er en offentlig udvidelse, hvortil der er fuldstændig lige og fri adgang for alle.
Lad mig minde om, at der vel ikke er nogen ved deres fulde fem, der vil hævde, at den privatpraktiserende læge ikke er en offentlig ydelse.
Jens Peter Vernersen (S), 2008-10-08:
Den privatpraktiserende læge er jo næsten mere offentligt ansat end nogen som helst anden efter de regler, der bliver sat op for vedkommende, selv om man ynder at kalde det noget andet.
Men det, der er afgørende, er jo, at det åbenbart er ligegyldigt for ministeren, om det er 2 pct. eller 50 pct., der behandles i den private sektor.
Hvis det var 50 pct., er det jo sådan set hele den kirurgiske del af de offentlige hospitaler, der er væk, så har man kun de medicinske patienter tilbage.
Det vil være virkeligheden.
Disse medicinske patienter fylder faktisk så meget og vel endda endnu mere, hvis man ser på sengedage, liggedage osv. Så kan man altså på de offentlige hospitaler alene have ældre mennesker tilbage, der ligger på de medicinske afdelinger, og når de så har brug for en kirurgisk læge, så har man ikke vedkommende, men så kan man måske hyre en ovre på privathospitalet.
De tanker, der ligger i ministerens svar, er jo fuldstændig vanvittige, og jeg vil bare sige, at hvis der i Socialdemokraternes oplæg et eneste sted står, at vi mener, at det er ligegyldigt, om det er 2 pct. eller 50 pct., så vil jeg godt have det citeret og læst op.
Ministeren skal altså være lidt varsom med at påstå hvad som helst her i Folketingssalen.
Flemming Møller Mortensen (S), 2008-10-08:
Jo, men det tror vi jo ikke på længere.
I november 2007 var der endnu ikke sket noget på området, og det er jo lige nøjagtig her, ideologien også slår igennem.
Jeg registrerer også, at sundhedsministeren anlægger en anden retorik med hensyn til 10, 20 eller endnu flere procent i forhold til det offentlige, så det kan jo være, vi også får et andet resultat ud af det.
Så er ministeren måske omtrent den eneste i Danmark, der siger, at man kan opretholde et stærkt offentligt sundhedsvæsen som kernen.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-10-08:
Til det kan jeg jo kun svare, at tiden må vise, om hr. Flemming Møller Mortensen får ret, eller om jeg får ret, når jeg siger, at regeringen ved sundhedsministeren vil spille ud med en ny plan for DRG-takster.
Jeg tror, jeg får ret.
Flemming Møller Mortensen (S), 2008-10-08:
Jeg er overhovedet ikke i tvivl om, at vi nok skal få det, men den tid, der går, arbejder ikke for den offentlige, men for den private sektor, og det er problemet for os, der kæmper for fri og lige adgang for alle danskere, også de svageste borgere, som får brug for hospitalsbehandling.
Men lad mig lige brygge en lille smule videre på min metafor, som gik på de to luftfartsselskaber.
Spørgsmålet er jo, om det ikke er her, vi skal gribe den og sige: Lad os dog så lave nogle aftaler.
Socialdemokratiet mener, at den private sektor kan tjene et rigtig nyttigt formål, hvis der laves aftaler, som de private skal agere efter.
Det betyder, at alle ved, hvad man har med at gøre, og det betyder, at man ved, det er i det offentlige, vi har styrken for alle danskere i form af et stærkt offentligt sundhedsvæsen.
Jens Peter Vernersen (S), 2008-10-08:
Ministeren gentager jo sig selv, for fjerde gang tror jeg det var nu.
Men det ændrer jo ikke ved, at det bliver et ganske andet hospitalsvæsen, vi får i Danmark, hvis det går sådan, at de tanker, ministeren skitserede på De Konservatives landsråd, bliver gennemført.
Jeg er sikker på, at der blev klappet meget af ministeren, selv om man ikke kan se det af ministerens talepapir, men det viser jo bare, at der er forskellige opfattelser, og at der ikke er nogen som helst tvivl om, at det er den stærkeste del af befolkningen, der vil få gavn af de tanker, ministeren skitserede.
Så kan alle andre jo få det, der bliver tilbage.
Det er faktisk ofte et problem, når ministeren forklarer det her, og jeg synes, ministeren skulle prøve at forklare, hvad konsekvensen af det her bliver.
Hvad er konsekvensen, hvis man flytter 50 pct., hvad er det så for et hospitalsvæsen, der bliver tilbage, og hvordan vil man i øvrigt finansiere det?
Alle ved jo, at man ikke får mest sundhed for pengene, når behandlingen bliver givet på et privathospital, fordi man betaler en ganske betydelig overpris.
Regionerne har opgjort overprisen til omkring 30 pct., men ministerens forgænger besluttede jo, at privathospitalerne skal have den overpris, så derfor får man ikke mest sundhed for pengene.
Man betaler en overpris, der betyder, at der bliver leveret mindre på de offentlige hospitaler.
Det må da bero på en misforståelse, når ministeren ikke mener, at der er et problem med hensyn til personaleflugt.
Det er jo temmelig godt dokumenteret, også af Danske Regioner, at operations- og narkosesygeplejersker søger over på privathospitalerne.
Det er nøglepersoner, som kommer til at mangle.
Det har selvfølgelig en konsekvens, først og fremmest på de ortopædkirurgiske områder, hvor der er vækst i den private sektor, og det har så den følge, at dem, der ikke kan blive behandlet på privathospitalet, bliver ladt tilbage og sat på lange ventelister på det offentlige hospital.
Der er jo sket det, som man kan se nu, at ventelisterne til knæoperationer, hofteoperationer og alt, hvad der ligger i den boldgade, formentlig vil komme op på både 3 og 4 måneder.
Det er da en fuldstændig uacceptabel tilstand, fordi man også bruger disse medarbejdere på privathospitalerne.
Det er i hvert fald konsekvensen, og det er faktisk temmelig godt dokumenteret.
Med hensyn til at den private sektor fylder 2 pct., vil jeg sige, at tallet efter de oplysninger, jeg har, ligger på 3-4 pct., og på det ortopædkirurgiske område ligger det faktisk oppe på 10 pct.
Der er det jo nogle helt andre tal, det drejer sig om.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-10-08:
Jamen lad os tage den med personalemangelen i vores sundhedssektor generelt.
Det er rigtigt, at der vil opstå et kæmpe, kæmpe problem i de kommende år, når store årgange forlader arbejdsmarkedet, og små årgange kommer til, og derfor kommer vi også til at savne sundhedspersonale.
Det er derfor, regeringen arbejder meget aktivt på at finde ud af, hvordan vi sikrer opgaveglidning, hvordan vi sikrer moderne it-teknologi, sådan at man kan få nogle bedre arbejdsgange, hvordan vi laver operationsforløbene om - kræftforløb, hjertepakker osv. - uden at folk skal rende sig en staver i livet, men kan gøre tingene på en anden måde.
Vi har hele vores kvalitetsreform, som indeholder over 180 initiativer, som i virkeligheden går ud på, hvordan vi imødegår de personalemangelproblemer, som er den virkelige barriere og det virkelig store problem i vores sundhedsvæsen.
Jens Peter Vernersen (S), 2008-10-08:
Jeg tror, at hvis ministeren har fulgt med i de meldinger, der er kommet fra Hjerteforeningen, vil han kunne se, at det ser noget anderledes ud.
Det er jo sådan set virkeligheden; sådan er det nu engang.
Jeg vil godt spørge, om ikke ministeren anerkender det, som i hvert fald kloge folk siger, nemlig at uligheden i sundheden har været voksende under den her regering, helt åbenbart voksende, netop fordi man har indrettet sig sådan, som man har, sådan at dem, som har færrest ressourcer, er dem, der bliver behandlet senest.
Uanset hvad ministeren siger, så er det virkeligheden; der ligger også nogle undersøgelser på det.
Vil ministeren uddybe sin udtalelse om, at »I dag udgør privathospitalerne under 2 procent af det offentlige sundhedsvæsen.
For mig er det ikke så afgørende, om det forbliver 2 procent eller vokser til 10, 20 eller måske 50 procent.«
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-10-08:
Jeg skal gerne uddybe min udtalelse, og havde hr. Jens Peter Vernersen valgt at citere min udtalelse fra landsrådet i sin helhed, ville han hermed også have fået besvaret sit eget spørgsmål.
For mig er det ikke afgørende, om det private sundhedsvæsen udgør en stor eller en lille andel af det samlede danske sundhedsvæsen.
Det afgørende for mig er, at vi får mest mulig sundhed for pengene og for vores arbejdskraft.
Jeg er på patienternes side, og det tror jeg også er det, der interesserer patienterne.
Det sagde jeg faktisk også på vores landsråd, men den udtalelse lider selvfølgelig ikke skade af at blive gentaget i Folketinget.
Når det så er sagt, kan man vælge, om man vil bruge kræfterne på at diskutere andele og procentsatser eller på at sikre patienterne den bedst mulige behandling.
Her er det min og den samlede regerings klare holdning, at vi får det bedste sundhedsvæsen, hvis vi bruger kræfterne på patienterne og ikke på et ideologisk korstog for og imod private eller offentlige sygehuse.
Jeg regner fortsat med, at det offentlige sygehus vil udgøre grundstammen i vores sygehusvæsen, men jeg har ingen problemer med, at private udgør et nyttigt supplement, eller at regionerne lader private løse deres sygehusopgaver f.eks. igennem udbud.
Jeg mener også, at jeg fuldstændig har dækning for det, jeg har sagt, i forhold til Socialdemokraternes eget sundhedsoplæg af 23. april 2008, hvor Socialdemokraterne skriver, at de private sygehuse er nået konfirmationsalderen, og det er på tide, at vi begynder at tage dem alvorligt og behandle dem som voksne.
Det betyder, at vi skal give dem mere ansvar for kerneydelser i sundhedsvæsenet, men også at vi kan stille dem flere krav.
Altså: Der er fuldstændig dækning for det, jeg har sagt, i forhold til Socialdemokraternes eget sundhedsudspil fra april 2008.
Jens Peter Vernersen (S), 2008-10-08:
Nu kan jeg oplyse ministeren om, at jeg faktisk har læst hele talen, så det er ikke sådan, at der er noget i talen, der er mig ukendt.
Men det, der er afgørende i forhold til ministerens tale, og det, som ministeren nu gentager her, er, at det åbenbart er uden problemer, og at det ikke er afgørende, om 50 pct. af hospitalsbehandlingerne sker på privathospitaler.
Så er vi jo faktisk ovre i en amerikanisering af vores hospitaler.
Derovre er det vel sådan, at det kun er godt og vel 50 pct., der har en forsikring, der dækker behandlingen.
Men det har vel konsekvenser, hvis man vælger at sige, at 50 pct. af alle behandlinger på hospital skal ske på privathospitaler.
Det giver problemer for dem, som ikke har en forsikring eller ikke på anden vis kan betale.
Det afgørende er selvfølgelig også, om regeringen nu vil indrette sin behandlingsgaranti sådan, at op til 50 pct. kommer derover.
Det er altså ikke et fuldstændig ligegyldigt spørgsmål.
Jeg tror faktisk ikke, der er nogen lande i Europa, der har valgt et udspil i den størrelsesorden.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-10-08:
Nu siger hr. Jens Peter Vernersen, at han har læst min tale.
Jeg må bare sige, at det ikke lyder sådan, for jeg lægger meget vægt på, at det ikke i sig selv er afgørende, om det er en offentlig produktion eller en privat produktion.
Det afgørende er, at der er fuldstændig fri og lige adgang til offentligt betalte sundhedsydelser.
Det er også derfor, at det er helt forkert af hr. Jens Peter Vernersen, og jeg tror, at han taler mod bedre vidende, når han taler om amerikanisering, for i USA har vi et forsikringsbaseret system, der ikke giver fri og lige adgang.
Lad mig bare nævne, at det udvidede frie sygehusvalg er en offentlig ydelse, der giver borgerne mulighed for med offentlige kroner i hånden at komme ind på et privat sygehus, og det er det, der har udryddet vores meget lange ventelister, som vi overtog i 2001.
Er der nogen, der ved deres fulde fem vil hævde, at den privatpraktiserende læge i Danmark ikke er en del af det offentlige tilbud?
Nej, det tror jeg ikke.
På nøjagtig samme måde er det udvidede frie sygehusvalg også en del af de offentlige ydelser med fuldstændig fri og lige adgang for alle mennesker, og det er det, jeg står vagt om.
Jens Peter Vernersen (S), 2008-10-08:
Der er jo ikke nogen som helst tvivl om, at hvis de tanker, ministeren har, bliver til virkelighed - og det må så være regeringens politik, at 50 pct. kan behandles på et privathospital - så har det selvfølgelig nogle konsekvenser.
Derudover har vi altså også det problem, at for den patient, som har en forsikring, tager man mere udgangspunkt i forsikringen, end man tager udgangspunkt i den sygdom, som den enkelte har.
Der har været gode, lange informative artikler netop om den der overbehandling, og så sent som i den her uge er det ligesom dokumenteret, at det er et problem.
Jeg synes, at det er lidt vigtigt, når man melder en sådan politik ud, at man så også ridser konsekvenserne af den politik op.
Der er altså en konsekvens af det her, og den er, at medarbejderne trækkes med over, og de, som ikke kan blive behandlet på et privathospital, bliver så overladt til de offentlige hospitaler, og det bliver så 50 pct., hvis det er det, man kommer op på.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-10-08:
Hr. Jens Peter Vernersen bliver ved med at hævde, at han har læst min tale.
Det har han åbenbart ikke, for der står intet i min tale, der ikke er dækning for.
Og så nævner jeg endnu en passus i Socialdemokraternes sundhedsoplæg af 23. april i år: Socialdemokraterne så gerne, at regionerne indgik større kontrakter med de private sygehuse om at udføre mange behandlinger, hvis de private sygehuse kan gøre det til en fornuftig pris.
Det vil gøre det muligt at udvide antallet af sygehuse, som danskerne kan vælge imellem, og udfordre de offentlige sygehuse yderligere, så effektiviteten kan øges.
Det er nøjagtig det samme, som jeg siger i min landsrådstale, og jeg kan ikke forstå, hvorfor hr. Jens Peter Vernersen har så fantastisk travlt med at undsige sit eget oplæg fra april i år, for det eneste, vi ønsker i regeringen, er lige adgang, og at alle skal have et godt offentligt tilbud.
Det er derfor, vi udvider det udvidede frie sygehusvalg, sådan at man gør sundhedsforsikringer illusoriske.
Gjorde vi ikke det, kunne man tale om amerikanisering, men vi giver offentlige tilbud til alle af bedste klasse.
Flemming Møller Mortensen (S), 2008-10-08:
Tak for det.
Jeg vil gerne spørge sundhedsministeren, om de 50 pct., der blev meldt ud, er et realistisk bud fra sundhedsministeren, et dybtfølt bud på, at det er den andel, som de private sundhedsudbydere kan fylde.
Men forud for at ministeren skal svare, vil jeg gerne læse en passus op, som er et fuldstændig nyt dokument, som er kommet som et grundnotat til et samråd, som vi havde i dag.
Sætningen lyder sådan her: En sådan udvikling kan medvirke til at skabe yderligere pres på personalet på offentlige sygehuse, da en øget aktivitet i den private sygehussektor kan betyde, at man vil efterspørge mere personale i denne sektor.
På længere sigt kan forslaget derfor føre til et yderligere pres på det danske arbejdsmarked for sundhedspersonale.