runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jane Heitmann (V), 2012-01-18:
Hvilke konsekvenser mener ministeren det kan få for den enkelte patient, at op mod 70 pct. af de privatpraktiserende psykologer efter eget udsagn primært anvender terapiformer, som ikke har bred bund i videnskabelige resultater?
Skriftlig begrundelse
Af rapporten »Evaluering af ordning med psykologbehandling af personer med let til moderat depression« fra Århus Universitet fremgår det, at op mod 70 pct. af privatpraktiserende psykologer efter eget udsagn primært anvender terapiformer, som ikke har bred bund i positive videnskabelige resultater.
Jeg vil godt starte med at ønske ministeren velkommen inden for et nyt område, og jeg håber også, at ministeren vil overbringe mine lykønskninger til fru Astrid Krag med familieforøgelsen.
Jeg vil gerne spørge ministeren: Hvilke konsekvenser mener ministeren det kan få for den enkelte patient, at op mod 70 pct. af de privatpraktiserende psykologer efter eget udsagn primært anvender terapiformer, som ikke har bred bund i videnskabelige resultater?
De fleste patienter under psykologordningen, som ministeren nævnte, er kvinder.
Hvis man nu forestiller sig, at de samme kvinder skulle have lavet et kejsersnit eller have bortopereret en cyste fra den ene æggestok, kan de kvinder så forvente, at de bliver behandlet med behandlingsmetoder, som der er evidens for?
Det er vel et relevant spørgsmål at stille.
I forlængelse af det vil jeg gerne spørge ministeren, om man som patient med en vis rimelighed også kan forvente, at de behandlingsmetoder, man som patient, uanset om man er mand eller kvinde, under psykologordningen bliver tilbudt, også er videnskabeligt evidente.
René Christensen (DF), 2012-01-18:
Ja, det er der: Vil ministeren fortsat arbejde for, at små fødevarevirksomheder har rammevilkår, der gør, at de har mulighed for at udvikle sig?
Mette Gjerskov (S), 2012-01-18:
Ja, det vil jeg vældig, vældig gerne.
Jeg synes, at vi er inde i en meget, meget positiv udvikling i forhold til produktionen af mad i det her land.
Jeg synes, at ikke alene danskerne som forbrugere, men også producenterne bliver bedre og bedre til at fortælle den gode historie – at æblet ikke bare skal kunne holde i månedsvis, men at det også gerne må være en sort, der smager af noget, og som er spændstig og saftig.
Og derfor kan jeg sådan set
kun sige til Dansk Folkepartis ordfører i sagen her, at det er vi meget enige i.
Vi vil det meget gerne, og vi tror også på, at de små kvalitetsprodukter er noget, der kan vokse sig stort og måske blive den store eksportvare for Danmark ligesom bacon.
René Christensen (DF), 2012-01-18:
Ministeren har været ude med meldinger om økologien: Nu skal der virkelig gang i økologien.
Og økologiske producenter har netop været de små også på kødmarkedet.
Fødevareministeren var i svarene til den tidligere spørger meget inde på i forbindelse med 50-kilometers-grænsen, at det drejer sig om fødevaresikkerhed.
Og der vil jeg gerne spørge her: Hvordan kan det så være, hvis ministeren virkelig mener, at det her drejer sig om fødevaresikkerhed, at dem, der er under de nye regler, stadig væk må sælge over 5 t kød om året, som ministeren mener der er fare for ikke lever op til reglerne om fødevaresikkerhed?
Det mener jeg er katastrofalt, hvis ministeren mener, at grænsen på de 50 km er lavet netop for at sikre forbrugerne; så kan hver producent stadig væk fortsætte med at sælge over 5 t kød om året, som der er en risiko ved.
Jeg synes, det er katastrofalt, hvis det er det, ministeren mener.
Jeg mener overhovedet ikke, det her på nogen måde drejer sig om fødevaresikkerhed.
Det her drejer sig om, at der har været nogle utrolig dygtige store producenter nede i EU, der har lavet noget lobbyisme, og nu vil man gerne have stoppet den ulige konkurrence, som man synes der har været.
Jeg synes, det er katastrofalt.
Så kan man tage en diskussion om, hvornår det her er kommet igennem.
Men det er jo ikke en sag, der politisk har været særlig meget oppe.
Jeg har ikke set den her sag i en politisk sammenhæng.
Det kan godt være, den har kørt ovre i Fødevarestyrelsen, og det kan godt være, der er en tidligere minister, der har set den, men jeg tror heller ikke, at Socialdemokratiets tidligere ordfører på området har set den her sag, hvor man går ind og laver en så stor begrænsning for de her dygtige, gode producenter, som gerne vil sælge deres varer mere end 50 km væk.
Kan ministeren virkelig ikke se, at vi har en stor udfordring her, i forhold til det vi så gerne vil?
Vi vil gerne have de gode lokale råvarer, og vi vil faktisk også gerne øge interessen for økologi.
Mette Gjerskov (S), 2012-01-18:
Jeg ville vældig, vældig gerne gøre en hel masse for at øge produktionen af kvalitetsvarer og regionale fødevarer i Danmark, men jeg synes, man lige skal minde sig selv om, at det her jo altså også handler om, at de butikker, som Dansk Folkeparti nu ønsker skal undtages fra reglerne, konkurrerer med dem, der overholder reglerne; altså, det er jo en konkurrence internt i landet, det er jo ikke nødvendigvis en konkurrence med fødevareproducenter i Tyskland.
Det er jo her i landet, hvor nogle så skal overholde nogle skrappe regler, og nogle skal overholde nogle slappe regler.
Og der skal jo altså være en eller anden forskel; der skal jo være en forskel i forhold til den risiko, der er ved at drive en virksomhed.
Jeg kan så sige, at for animalske fødevarer er der en grænse for detailbutikkers salg til andre detailbutikker, så salget må udgøre op til en tredjedel af den totale omsætning, op til 1,5 t animalske fødevarer pr. uge, og må afsættes til andre detailbutikker, der ligger inden for en afstand af 50 km. For særlige produkter, eksempelvis egnsspecialiteter eller særlige specialiteter i den enkelte detailvirksomhed, kan en detailvirksomhed sælge op til 100 kg om ugen til andre fødevarevirksomheder i hele landet.
Så der er rent faktisk muligheder.
Jeg siger ikke, at der er dårlig fødevaresikkerhed her, jeg siger, at der er en bagatelgrænse.
René Christensen (DF), 2012-01-18:
Det er jeg utrolig glad for at ministeren siger.
Det var bare på grund af den tidligere spørger, for hvis man sad og så det her, kunne det se ud, som om at den her regel var lavet, fordi der kunne sættes spørgsmålstegn ved fødevaresikkerheden hos de små producenter.
Det kan man ikke.
Det er ikke derfor, de her regler er lavet.
Det kan det ikke være.
Så kunne man ikke gå ind i, at de hver uge må sælge 100 kg kød ud over de 50 km, hvad så på årsbasis vil blive over 5 t kød om året.
Det er jeg glad for at ministeren får slået fast.
Man skal ikke være nervøs for at købe lokale specialiteter, som er lavet på lille slagteri.
Så vil jeg bare sige noget om, hvad det her også betyder.
I valgkampen talte vi jo meget om Udkantsdanmark.
Det var en stor debat.
De er udsat for stor konkurrence.
Nu har man gjort meget omkring økologi.
Jeg ved, at der er en mindre slagter i Holbæk, som netop laver økologiske kødprodukter.
Han vil gerne være en del af det store marked, som ministeren også har åbnet op for, og han har budt ind på at levere kødvarer til de københavnske daginstitutioner.
Hvad sker der så med ham nu?
Han ligger over 50 km væk, han har en lille produktion og en lille årlig omsætning.
Han vil levere til de her institutioner, og han er nu gået i gang med omkostninger for omkring 2,5 mio. kr.
Det er fuldstændig vildt i forhold til den omsætning, manden har i sin butik, men han gør det, fordi han vil.
Mener ministeren virkelig, at vi skal ud at lukke de her butikker, som gerne vil, og som endda har kunder?
De ligger bare mere end 50 km væk.
Mette Gjerskov (S), 2012-01-18:
Jeg bliver bare nødt til at holde fast i, at der skal være en bagatelgrænse et eller andet sted.
Det er det, reglerne siger, og det er det, der er blevet forhandlet hjem med Europa-Kommissionen, og det er den arv, jeg har overtaget.
Men i forhold til de økologiske slagtere, kan jeg måske glæde ved at sige, at vi jo rent faktisk er i gang med at omlægge offentlige køkkener, daginstitutioner, børnehaver, kantiner og sygehuse til økologi.
Det vil jo sige, at den slagter, som hr. René Christensen nævnte, forhåbentlig om meget kort tid også vil kunne sælge sine produkter lokalt, fordi det ikke kun er i København, vi skal have økologi.
Det skal vi have i hele landet.
René Christensen (DF), 2012-01-18:
Der er et spørgsmål til?
Jeg synes, der blev sagt tak til spørgeren.
Det er nemlig korrekt, at der bliver et marked for det her, men det starter jo altid i det små.
Mange af de her butikker er jo startet i det små, og så er de blevet rigtig dygtige til at lave nogle gode kvalitetsvarer.
Den 26. januar var det faktisk sådan, at der blev indkaldt til en konference om økologiske fødevarer.
Det gjorde man, fordi man nu meget gerne ville kigge på at bruge gamle danske husdyrracer noget mere.
Nu skulle man virkelig ud at profilere sig på, at der kan laves noget spændende her.
Men hvis man så ligger det forkerte sted, hvor der ikke lige er mange daginstitutioner inden for 50-kilometers-grænsen, så har man ikke nogen mulighed for at komme i gang med sin produktion.
Så skal man starte med at gå ud og investere rigtig mange penge.
Man ligger det forkerte sted, og der er ikke mulighed for det.
Så har man ikke en mulighed for at starte op i det små.
Altså bliver det de store, der skal levere.
Det bliver de helt store, der skal levere de her produkter, og det synes jeg er ærgerligt.
Ministeren var selv inde på det.
Man har jo netop – for at det ikke skulle være konkurrenceforvridende – lavet totredjedelsreglen om til entredjedelsreglen.
Det er jeg sådan set enig i, for at det her ikke skal blive konkurrenceforvridende.
Jeg håbede, man kunne sige, at Danmark var en region, men når nu Tyskland har lavet en 100-kilometers-regel, hvorfor kan vi så ikke i Danmark?
Mette Gjerskov (S), 2012-01-18:
Jeg synes, det er vigtigt at sige, at man da selvfølgelig skal have lov til at kunne starte i det små.
Det er jo netop derfor, der er en bagatelgrænse.
Det er jo for, at man kan starte i det små.
Det er jo for, at små gårdbutikker og små slagtere har en mulighed for at starte og afprøve deres produkter i lokalområdet og starte en virksomhed.
Og hvis de har den gode idé og kan ekspandere og blive større og sælge til hele landet, så skal de godkendes som en engrosvirksomhed ligesom alle andre større virksomheder.
Sådan er der jo en bagatelgrænse her, og i Folketinget plejer vi også at være forholdsvis enige om, at fødevaresikkerheden skal baseres på en risikovurdering.
Der er jo forskel på, om man leverer mad til hundrede mennesker, eller om man leverer mad til en million mennesker.
Og der skal selvfølgelig også være forskel på, hvor meget vi kontrollerer sådan en virksomhed.
René Christensen (DF), 2012-01-18:
Vil ministeren fortsat arbejde for, at små fødevarevirksomheder har rammevilkår, der gør, at de har mulighed for at udvikle sig?
Jane Heitmann (V), 2012-01-18:
Nu bliver jeg en lille smule betænkelig, vil jeg sige til ministeren, for det, jeg hører ministeren sige, er, at det også ligger under Sundhedsstyrelsen, og der har ministeren vel en form for kompetence.
27.774 patienter fik sidste år statsstøttet terapibehandling under psykologordningen, og det koster vores samfund sådan i runde tal omkring 100 mio. kr., og så bliver jeg nødt til at spørge ministeren – evidens eller ej – om det er rimeligt, at det offentlige skal betale for behandlinger, som vi reelt ikke ved, om der er evidens for.
Det mener jeg bestemt at ministeren er kapabel til at svare på.
Jane Heitmann (V), 2012-01-18:
Når de her ikke videnskabeligt undersøgte terapiformer nu er så populære hos de privatpraktiserende psykologer og ikke umiddelbart ligger under ministerens ressortområde, så kunne jeg da godt tænke mig at spørge, om ministeren overhovedet kunne forestille sig at tage nogen som helst form for initiativ, så både patienter og psykologer kan få et pejlemærke omkring deres effekt.
Sophie Løhde (V), 2012-01-18:
Mener ministeren, at regionerne på alle områder løfter deres ansvar for f.eks. kræftbehandlingen i Danmark?
Morten Bødskov (S), 2012-01-18:
Tak for det, formand.
Først vil jeg gerne benytte lejligheden til at understrege, at det, vi har set, og det, vi ser her af sager om seksuelt misbrug af børn og overgreb på børn, er noget af det mest afskyelige, som kan foregå.
Jeg synes, det er gruopvækkende, og det er også derfor, at regeringen prioriterer det meget, meget højt.
Derfor havde vi jo også i går her i Folketingssalen længere diskussioner om eksempelvis straffene for pædofili, straffene for seksuelt misbrug af børn, forældelsesfristerne i sager om seksuelt misbrug af børn, og der fornemmede jeg da i hvert fald i går på debatten, at spørgeren, hr. Peter Skaarup, var om ikke godt tilfreds, så i hvert fald anerkendte, at det såkaldte Straffelovråd jo lige nøjagtig nu sidder og kigger på de her spørgsmål som følge af, at de af den tidligere regering blev sat til at gennemgå det kapitel i straffeloven, som har med det her forhold at gøre, nemlig kapitel 24 om, som det hedder, forbrydelser mod sædeligheden.
Det er det arbejde, som regeringen har ladet fortsætte, og som sagt forventer vi, at det arbejde vil være afsluttet her omkring sommeren 2012.
Det er det, vi har taget af initiativer, og det arbejde fortsætter selvfølgelig.
Peter Skaarup (DF), 2012-01-18:
Jamen jeg håber da, at det kommer til at kunne medføre noget positivt, og at man også på den baggrund kan få fornuftige initiativer frem.
Jeg var nu ikke så imponeret af regeringens attitude i går under debatten om Dansk Folkepartis to forslag på det her område.
Forslagene er bl.a., at man efter Dansk Folkepartis opfattelse skal sløjfe den forældelsesfrist, der i dag gør, at der er børn og voksne, der tidligere har været udsat for misbrug, og som gerne vil føre en sag på et senere tidspunkt, men ikke kan få den ført på grund af en meget striks forældelsesregel.
Der kunne jeg jo godt tænke mig, at en regering ikke lænkede sig til og pantsatte sin holdning hos Straffelovrådet og sagde, at det måtte de finde ud af, men i stedet for klart sagde, at man i regeringen selv havde en holdning til det, og at man fjernede den forældelsesregel, som i dag gør, at der er ofre, der ikke kan få efterforsket de forbrydelser, de har været udsat for.
Men nok om det.
Jeg vil gerne vende mig mod den konkrete sag, for mange gange er det jo nødvendigt at tage udgangspunkt i nogle konkrete sager for at sikre, at man fra myndighedernes side gør det rigtige.
Der er altså i den konkrete sag fra Nordjylland tale om, at politiet allerede i 2006 fik besked fra direktøren fra Rebild Kommune – det er altså 5 år siden – og at man altså på et tidspunkt, inden mange af overgrebene formentlig havde fundet sted, havde mulighed for at gribe ind.
Christian Juhl (EL), 2012-01-18:
Jeg skal ikke diskutere med formanden.
Karen Hækkerup (S), 2012-01-18:
Allerførst vil jeg naturligvis gerne starte med at understrege, at jeg er meget optaget af at sætte fokus på, hvordan vi kan forbedre forholdene for mennesker, som har en funktionsnedsættelse.
Jeg ønsker, at Danmark skal være et samfund, hvor alle har lige muligheder, og hvor vi sikrer bedre levevilkår for de mest udsatte grupper, og det gælder naturligvis også de grupper, som har nedsat fysisk eller psykisk funktionsevne.
Jeg er også helt enig med spørgeren i, at vi skal gøre, hvad vi kan, for at alle, også dem med handicap, har mulighed for at leve et så selvstændigt liv, som det overhovedet er muligt.
I forhold til reglerne om værgemål er det sådan, at de hører ind under justitsministerens område, og det gælder også, hvilke anliggender værgen efter disse regler varetager.
Efter serviceloven er det kommunalbestyrelsen, der træffer afgørelse om personlig og praktisk hjælp m.v. til en borger på baggrund af en konkret og individuel vurdering af borgerens behov for hjælp og støtte.
Hvis en borger eller dennes værge er uenig i en afgørelse om hjælp fra kommunen, er der mulighed for at klage over afgørelsen efter de almindeligt gældende regler på det sociale område.
Christian Juhl (EL), 2012-01-18:
Det her spørgsmål gjaldt jo det forhold, om en værge for en handicappet, hvis den handicappede ønsker at skifte kommune, så har ret til at sikre, at der er et udvalg af støttetilbud i den kommune, og om man får mulighed for at få besked fra kommunen om, hvilke muligheder der er i den kommune, inden man flytter til den.
Karen Hækkerup (S), 2012-01-18:
Jeg er ikke sikker på, at jeg kan svare fuldstændig fyldestgørende på det, og hvis det ikke er tilfældet, eftersender jeg meget gerne yderligere besvarelse.
Det, jeg bliver spurgt til, er, om man, hvis man flytter til en anden kommune, så selv har mulighed for at påvirke det i forhold til den hjælp, som man får...
Jeg afbryder lige for at få forklaret, hvad det var, jeg blev spurgt om, uden at det tæller, så jeg kan svare rigtigt på det?
Det håber jeg er i orden med formanden.
Christian Juhl (EL), 2012-01-18:
Ja, men vi var i gang med nr. 29, hvor jeg ikke fik lov at stille det spørgsmål.
Da det jo er kompliceret at skifte kommune, hvis man er handicappet, så vil mange handicappede på forhånd gerne kunne spørge i den nye kommune, altså den kommune, som man flytter til: Hvilke muligheder kan I tilbyde mig i forhold til bolig, til hjælp osv.?
Har den handicappede ret til at få det at vide af kommunen, inden vedkommende flytter til kommunen, så man altså f.eks., hvis de i den kommune slet ikke har nogen muligheder, kan vælge at sige, at man så flytter til en anden kommune?
Karen Hækkerup (S), 2012-01-18:
Tak, og tak for tilladelsen til den korte afbrydelse.
Jeg vil gerne svare, og det er muligt, at jeg vil eftersende noget, hvis min besvarelse ikke bliver fyldestgørende nok.
Det er jo sådan, at det altid er kommunalbestyrelsens opgave efter en konkret og individuel vurdering at yde tilbud og vurdere, hvilke tilbud der er behov for.
Og derfor vil jeg ikke lægge hovedet på blokken og sige, at man som borger ville kunne undersøge, hvilke muligheder man nødvendigvis ville have, såfremt man valgte at flytte, fordi det altid er kommunens ret at træffe en konkret og individuel vurdering på baggrund af de nuværende behov.
Så jeg vil tro, at svaret på spørgsmålet er et nej.
Jeg vil vende tilbage til ministeriet og opklare, om jeg har svaret fuldstændig fyldestgørende, og ellers eftersender jeg yderligere besvarelse.
Christian Juhl (EL), 2012-01-18:
Jeg vil gerne spørge formanden, om jeg har et eller to spørgsmål tilbage.
Jamen så vil jeg nøjes med at stille ét.
Mener ministeren, at en værge forsvarligt kan varetage flere hundrede handicappedes interesser på en gang, sådan som det f.eks. fremgår af visse historier i dagspressen inden for de sidste par måneder?
Karen Hækkerup (S), 2012-01-18:
Så jeg bliver nødt til at henvise spørgeren til at tage det op over for justitsministeren, som er den ressortminister, som sidder med ansvaret for lige præcis de her regler.
Inger Støjberg (V), 2012-01-18:
Hvordan stiller ministeren sig til, at 54 uledsagede mindreårige flygtningebørn, der har fået opholdstilladelse i Danmark, ikke har fået de forældremyndighedsindehavere, som de har krav på?
Hvordan stiller ministeren sig til, at 54 uledsagede mindreårige flygtningebørn, der har fået opholdstilladelse i Danmark, ikke har fået de forældremyndighedsindehavere, som de har krav på?
Christian Juhl (EL), 2012-01-18:
Var der ikke mulighed for et fjerde spørgsmål?
Nej, jeg spørger, om der ikke var mulighed for et fjerde spørgsmål i den sidste runde.
Jeg stillede et hovedspørgsmål og to spørgsmål.
Er ministeren enig i, at dansk lovgivning efter vedtagelse og ratifikation af handicapkonventionen sikrer, at en pårørende til eller en værge for en hjerneskadet eller handicappet med andre psykiske lidelser kan lave aftaler i alle økonomiske og personlige forhold i forbindelse med levering af hjælp til den handicappede i egen privat bolig, men at de af den grund ikke indgår som arbejdsledere for den hjælp, der måtte ansættes?
Jeg har med stor fornøjelse læst Socialministeriets letforståelige rettigheder for handicappede og har et spørgsmål.
Er ministeren enig i, at dansk lovgivning efter vedtagelse og ratifikation af handicapkonventionen sikrer, at en pårørende til eller en værge for en hjerneskadet eller handicappet med andre psykiske lidelser kan lave aftaler i alle økonomiske og personlige forhold i forbindelse med levering af hjælp til den handicappede i egen privat bolig, men at de af den grund ikke indgår som arbejdsledere for den hjælp, der måtte ansættes?
Karen Hækkerup (S), 2012-01-18:
Jeg vil gerne starte med at understrege, at der ikke er nogen sammenhæng mellem reglerne om værgemål og funktioner som arbejdsleder.
Serviceloven sikrer en bred vifte af muligheder for at yde hjælp til borgere, der har et handicap.
Det kan være personlig hjælp, og det kan være praktisk hjælp.
Det kan være ledsageordning eller socialpædagogisk bistand.
Der er dog knyttet visse betingelser til nogle af servicelovens muligheder.
Det gælder bl.a. servicelovens § 95 og § 96 om borgerstyret assistance.
Vi kalder det også BPA, og det er der, hvor vi stiller krav, og hvor hjælpen ydes som et kontant tilskud til, at man selv kan ansætte hjælpere.
I BPA-ordningerne gælder det, at den person, der modtager tilskuddet, hvad enten det er den handicappede selv, eller det er en nærtstående, som minimum skal kunne fungere som arbejdsleder for hjælperne.
Det vil sige, at den handicappede eller den nærtstående selv står for f.eks. at ansætte og oplære de nødvendige hjælpere og varetager den nødvendige daglige instruktion og lægger vagtplaner for hjælperne osv.
Arbejdslederopgaverne følger dermed som betingelse en BPA-ordning, men er selvfølgelig ikke en generel betingelse for at få hjælp efter serviceloven.
Arbejdslederopgaven og værgemålsforpligtelsen kan dermed ikke sammenlignes.
Christian Juhl (EL), 2012-01-18:
Skal jeg så forstå det sådan, at en værge aldrig automatisk går ind som arbejdsgiver i en sammenhæng som den, vi har snakket om her?
Karen Hækkerup (S), 2012-01-18:
Kommunen kan hverken pålægge en handicappet borger eller en pårørende, at hjælpen skal ydes som et kontant tilskud til, at man selv kan ansætte de nødvendige hjælpere.
BPA-ordningen er et tilbud.
Så hvis der bliver spurgt til, om man automatisk kan blive sat ind, må svaret være nej.
Christian Juhl (EL), 2012-01-18:
Det bliver der ikke spurgt om.
Der bliver spurgt om, hvorvidt det er sådan, hvis man ønsker BPA, at en værge under ingen omstændigheder automatisk overtager jobbet som arbejdsleder.
Karen Hækkerup (S), 2012-01-18:
Men hvis borgeren eller en pårørende ikke ønsker at varetage de opgaver, der er forbundet med en BPA-ordning, som eksempelvis optræning, vagtplaner, det praktiske arbejde, så må kommunen yde den nødvendige hjælp efter andre bestemmelser i serviceloven.
Christian Juhl (EL), 2012-01-18:
Jamen jeg står med samme tvivl, og derfor vil jeg spørge, om ministeren vil ændre eller måske rette lidt i den vejledning, som BPA-ordningen fungerer efter, for det er meget svært for mig at finde ud af, hvor forpligtelsen ligger henne, hvis man ønsker en BPA-ordning, og hvis man som værge ikke ønsker at indgå som arbejdsleder.