runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-24:
Tak for det.
Må jeg ikke lige starte med at anholde det med den her fælles konsensus, der åbenbart skulle have udviklet sig på det sidste møde, vi havde med hinanden, om, at det ikke gik så godt.
For det går vældig godt i forhold til de pejlemærker, regeringen har sat op.
Vi har sagt, at vi ville have flere private arbejdspladser, og den private beskæftigelse er steget.
Vi har sagt, at vi ville have færre på offentlig forsørgelse, og antallet af folk på offentlig forsørgelse er faldet.
Holdt op imod de 3 mia. kr., man tog fra kommunerne, da fru Mette Frederiksen var i regering, har kommunerne 0,5 mia. kr. ekstra i år, og vi har ved at stramme udlændingepolitikken i nogen udstrækning imødegået det pres, som vi har set i vores nabolande.
Vi har ikke nogen ambitioner om at rulle noget tilbage.
Vi har en ambition om at rulle nogle ting frem, i takt med at det kan betales.
Det er jo rigtigt, at der er nogle partier, og det dækker så ikke mit eget parti, som har aftalt – med afsæt i en fuldstændig urealistisk vurdering af olieprisen – et projekt, som på mange måder er spændende, og som på mange måder også har sin oprindelse i den infrastrukturfond, som jeg selv var med til at aftale, da jeg var finansminister, altså ambitionen om at binde Danmark sammen.
Men pengene er der jo ikke, og derfor er vi nødt til ansvarligt at sætte os ned og se på – og det pågår jo også i øjeblikket i Finansministeriet, og fru Mette Frederiksens parti deltager selv i de drøftelser – hvad man så gør, når pengene ikke rækker.
Det er fuldstændig det samme, der gælder med hensyn til den grønne omstilling.
Vi har ikke nogen ambition om at rulle noget tilbage.
Vi har en ambition om at bevæge os lidt langsommere frem, i lyset af at den energiaftale, der blev indgået i 2012, har vist sig at hvile på nogle forudsætninger, som er faldet fra hinanden.
PSO'en er blevet underkendt af EU, så vi skal finde en anden måde at finansiere det på, og prisudviklingen, også globalt, har været af en sådan karakter, at den økonomi, der knytter sig til det, vi aftalte i 2012, er løbet løbsk.
Det er sådan set et udtryk for ansvarlighed, og det er jo drøftelser, der pågår i øjeblikket, og jeg håber også, at de landes i mindelighed.
Mette Frederiksen (S), 2016-05-24:
Det her handler ikke om nidkærhed.
Det handler om ambitioner, og det, landets statsminister står og siger i dag, er, at man hellere vil bruge penge på at sænke registreringsafgiften til fordel for ganske få mennesker end at binde togtrafikken sammen for hele Danmark.
Det er da en meget, meget klar besked.
Det er da ikke mindst en meget klar besked til landdistrikterne, til Esbjergs borgmester, til hele Vestjylland og til Nordjylland, at det er vigtigere for landets statsminister at sænke registreringsafgiften for de få, der får gavn af det, end det er at sikre vækst og udvikling i hele Danmark.
Og det var måske meget godt at få skrevet den konklusion, om end jeg er uenig i den.
Når vi nu taler om at sikre gode rammer for hele Danmark, er Togfonden DK jo ikke det eneste eksempel, hvor ambitionerne sænkes netop nu.
Vi har i Danmark en styrkeposition i den grønne omstilling.
Det skal vi udnytte, ikke mindst fordi det sikrer os tusindvis af gode arbejdspladser.
Dygtige danske virksomheder kunne efter klimatopmødet i Paris fortælle om potentielle nye markeder for løsninger til grøn omstilling.
Det er alt sammen investeringer, der gør, at også 3F'eren kan få et arbejde i fremtiden.
Derfor er vi jo meget bekymrede, når regeringen i forbindelse med omlægning af PSO-afgiften har sået tvivl om Danmarks grønne ambitioner.
Det vil potentielt kunne koste os mange arbejdspladser, igen arbejdspladser placeret langt væk fra København i de dele af Danmark, som virkelig har behov for dem.
Vi står stærkt på hele det energiteknologiske område, og den globale efterspørgsel vil givet stige.
På den baggrund burde der jo ikke være nogen tvivl i Folketinget.
Det er den forkerte vej at gå at drosle ned på de grønne ambitioner.
Det vil potentielt skade vores eksport og dermed vores vækst og betyde færre grønne arbejdspladser.
Da hr. Lars Løkke Rasmussen var statsminister i 2009 udtalte statsministeren: Vi er midt i en alvorlig økonomisk krise.
Det får nogle lande til at skrue ned for de grønne ambitioner, men det er kortsigtet strategi.
Hvilken statsminister er statsministeren så mest enig med?
Den statsminister, der i dag foreslår at skrue ned for de grønne ambitioner, eller den statsminister, der faktisk meget klogt i 2009 udtalte, at det ville være kortsigtet?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-24:
Hvad angår dansk erhvervsliv, lægger jeg sådan set ikke skjul på nogen udfordringer.
Det var faktisk derfor, jeg brugte indledningen af min taletid her i dag på at sige nogle ord om den konference, jeg har initieret bliver afholdt i morgen og i overmorgen.
For Danmark har udfordringer.
Det rokker bare ikke ved, at vi i forhold til de fire pejlemærker, vi havde, da regeringen trådte til, og som jeg har stillet op, hvad angår de tre af dem, fuldstændig entydigt har leveret, og at vi, når det gælder det fjerde, der handler om flygtninge, har leveret i den forstand, at vi har taget en række initiativer, som har strammet op.
Og det har jo gjort, at hvor man i vores nabolande har set en eksplosion i antallet af asylansøgere med 100+ pct., så har stigningen i Danmark været mindre.
Det skal holdes op imod det, der var under den regering, der sad før, og som lavede lempelse på lempelse, og det skal jo også holdes op imod – og det tror jeg enhver lige kan sidde og tænke lidt over – hvad det var for en politik, der ville have været ført, hvis SR-regeringen var fortsat.
Med hensyn til borgmestrene vil jeg sige, at alt, hvad landets borgmestre siger, gør indtryk på mig, og det gør også indtryk på mig nu i disse dage, hvor vi sidder og forhandler kommuneøkonomi, at kommunerne gerne vil have et økonomisk råderum, der gør det muligt for dem at levere kernevelfærd.
Min udfordring og vores alle sammens udfordring er jo, at pengene skal passe både først og sidst på måneden, og der er man bare nødt til helt stilfærdigt at sige, at det projekt, som blev forhandlet hjem før valget, hviler på nogle forudsætninger, som er krakeleret.
Det hviler på en antagelse om olieprisen, som slet ikke holder stik, og derfor er pengene der ikke.
Og når pengene ikke er der, må man jo ansvarligt sætte sig ned og diskutere, hvordan man så får det til at række længst muligt.
Mette Frederiksen (S), 2016-05-24:
Men sagen er den, at landets borgmestre er bekymret for velfærdssamfundets økonomi på grund af regeringens førte politik og ikke på grund af andre givne vilkår, og hvis vi tager Togfonden DK, er det jo ikke rigtigt, at forudsætningerne er krakeleret.
Det, der gælder i forhold til Togfonden DK, er præcis det, som forligspartierne sagde inden valget, nemlig at vi, hvis der er et fald i indtægterne fra olien, så skal finde en anden form for finansiering, og det er jo den diskussion, vi har foran os.
For i stedet for at skrinlægge det projekt, der kan binde Jylland og Sjælland sammen, og i stedet for at forsinke det, der får vores infrastruktur til at kunne fungere, så vi får en vækst i hele Danmark, så kunne vi jo sætte os ned og diskutere, hvordan vi sikrer en finansiering af det, og det er jo i bund og grund et spørgsmål, om man vil prioritere eller ej.
Det, vi regner med at vi skal finde på finansloven for at kunne sikre en togfond og sikre tog i hele Danmark, som kører hurtigere og mere tidssvarende, er ca. 200 mio. kr., og det svarer cirka til det beløb, som statsministeren har valgt at bruge på at sænke registreringsafgiften.
Vil det ikke være klogere at bruge de penge på en infrastruktur, der kommer hele Danmark til gavn, herunder en by som Esbjerg, i stedet for en sænkelse af registreringsafgiften?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-24:
Jeg står fuldt ud ved, at vi har sænket registreringsafgiften, i øvrigt på et opspil fra et af de partier, vi har indgået en finanslovsaftale med, nemlig Liberal Alliance, hvis jeg husker rigtigt, for det var det, der gjorde, at vi samlet set kom i mål med en finanslovsaftale, som skaber mere optimisme, bl.a. fordi vi jo altså kunne rulle den NOx-afgift, som fru Mette Frederiksens parti femdoblede til skade for dansk erhvervsliv, tilbage, fjerne reklamerafgifter og andet vederstyggeligt, der lagde en dæmper på væksten.
Sådan er politik jo også.
I forhold til et Danmark, der skal hænge sammen, så skal Danmark hænge sammen.
Men det kan jo ikke nytte noget, at man, når man har bygget noget op på et grundlag, som er krakeleret fuldstændig, så bare insisterer på, at alt skal være, som det var.
Jeg tror, at man skal passe på, at man ikke stirrer sig sådan fuldstændig nidkært blind på en timemodel.
Og det siger jeg, selv om jeg selv har været med til at undfange den – hvad der måske er gået nogles næse forbi, men det var sådan set med infrastrukturaftalen tilbage i 2009-2010, at vi formulerede den her vision om en timemodel – men at være så nidkær med hensyn til det sidste sekund, at man f.eks. skal bygge en bro over Vejle Fjord til et milliardbeløb for at spare nogle få minutter i en situation, hvor man i øvrigt er presset andre steder fra, og hvor det sker i konkurrence med andre infrastrukturudgifter, vil vi så ikke være med til.
Hvis fru Mette Frederiksen kan holde sammen på det oprindelige flertal og i det flertal finde ud af, hvor man skal prioritere pengene ind fra finansloven, så må fru Mette Frederiksen jo gøre det.
Mette Frederiksen (S), 2016-05-24:
Vi har jo lige været der over et par uger ved større sammenkomster, både hos CO-industri og efterfølgende hos Dansk Erhverv, og der er vi jo sådan set enige om, at vi er udfordret i dansk økonomi.
Vi bliver nødt til – og gerne i fællesskab på Christiansborg – at sikre, at vi også har et konkurrencedygtigt dansk erhvervsliv i fremtiden.
Det er et problem, at dansk økonomi ikke for alvor er kommet i omdrejningshøjde igen.
Derfor synes jeg jo sådan set, at det ville klæde statsministeren, når man giver et billede af dansk økonomi, at man har alle facetter med, og herunder også, at man husker på, at man lovede en straksopbremsning på asylområdet, som man ingenlunde har leveret.
Men jeg vil vende tilbage til Togfonden DK og spørge: Gør det ikke indtryk på statsministeren, når fremtrædende Venstreborgmestre, eksempelvis i Esbjerg, siger, at vi har behov for en infrastruktur, der binder hele Danmark sammen, også den jyske vestkyst?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-24:
Ja, sagen er nok lidt mere kompleks end som så.
Jeg er enig i det holdningsmæssige nedenunder, fordi det sådan set matcher den politik, vi har haft i mange år, og derfor har vi heller aldrig haft et synspunkt om åbne grænser og lukkede kasser og den slags.
Vi har hele tiden bekymret os om at passe på Danmark, og derfor har vi hele tiden sagt, at antallet betyder noget.
Vi har også hele tiden argumenteret for, at man kan hjælpe flere i nærområderne.
For hver flygtning, der kommer en herop, vil man kunne hjælpe et antal hjemme i nærområdet.
Det er det mål, vi skal forfølge, og det gør vi også.
Det er jo derfor, vi har indskrænket opholdsgrundlaget til, at det er midlertidigt, og at det er en 3-årig periode.
Det er derfor, vi har lavet grænsekontrol.
Det er derfor, vi i EU har advokeret for, at EU begynder at beskytte sine ydre grænser.
Og det glæder jeg mig jo over er et synspunkt, der også begynder at vinde indpas.
Det er jo derfor, vi har set en nedlukning af Vestbalkanruten nu med et langt lavere antal asylansøgere til Europa.
Og det skal vi da forfølge også fremadrettet.
Anders Samuelsen (LA), 2016-05-24:
Sagen er den, at det sådan set ikke er nok, at man forsøger at lukke grænserne.
Hvor der er en vilje, er der en vej, og der vil være folk, som kan passere de grænser, så længe de kan se målet for sig, nemlig muligheden for at søge spontant asyl.
Det er derfor, vi skal ind og have fat i den del og sige, at det stopper nu.
Der skal sendes et klart signal ned til de steder, som folk flygter fra og flygter hen, om, at det ikke er en option, at de stærkeste skal kunne blive belønnet.
For det, der sker i øjeblikket, er jo, at det er de stærkeste, dem, der kommer hele vejen op, der får en mulighed, og så har vi overhovedet ikke ressourcer til at tage nogle nede fra lejrene som supplement til det.
I bund og grund skulle den venstrefløj, som er så begejstret for det, som den canadiske premierminister foretager sig, måske dykke ned i, hvad det egentlig er, han foretager sig, for når den canadiske premierminister reelt set tager imod 25.000, som han håndplukker nede fra lejrene, gør han det, som vi foreslår her.
Der er jo ikke nogen, der reelt søger spontant asyl i Canada.
Det, han gør, er, at han vælger at tage et antal, som faktisk svarer nogenlunde til 4.000 om året, altså hvis man laver det om til danske forhold.
Det er den vej, vi skal gå, og derfor er det, at jeg igen bliver nødt til at spørge: Hvad med konventionerne?
Er statsministeren villig til at gå den vej, for det er jo den vej, vi skal, for at komme det til livs, at man kan søge spontant asyl i Danmark?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-24:
I tilfældet Canada må man vel helt stilfærdigt sige, at man er beskyttet af en geografi, der gør, at man har mulighed for at sætte det her værktøj igennem, som hr. Anders Samuelsen bringer i forslag, for der kommer ikke så mange spontane flygtninge til Canada.
Hvor skulle de komme fra?
Sejlturen er lige lang nok.
Derfor er vi jo nødt til at tage afsæt i noget virkelighed og i den situation, som er i Europa, i den geografiske placering, Europa har.
Derfor starter det ikke med, at jeg står her i en spørgetime og siger, at nu træder Danmark bare ud af alle internationale konventioner.
Det starter med, at EU er nødt til at forstå alvoren i det her, at man ikke kan have endnu et år med plus en million ind i Europa, og det er en alvor, der er ved at sætte sig.
Har det taget for lang tid?
Ja, det har taget for lang tid.
Er vi i mål?
Nej, vi er ikke i mål, men det går den rigtige vej.
Vi er i gang med at få lukket Vestbalkanruten.
Som sagt er antallet faldet fra de der 60.000-70.000 – efter min hukommelse – i januar til 3.000 i april.
Det skal holdes under observation.
Og det har jo sådan set det sigte at sige, at man ikke kan komme fra Syrien ind i Europa spontant.
Man bliver returneret mod, at Europa så tager en kvoteflygtning i stedet.
Så i den forstand er vi jo ved at massere, kan man sige, den europæiske mainstream position hen i retning af det, som spørgeren også giver udtryk for.
Anders Samuelsen (LA), 2016-05-24:
Tak for det foreløbige svar.
Nej, jeg kunne aldrig drømme om at bede statsministeren om at udlægge Socialdemokraternes politik.
Derfor spurgte jeg også til, hvad statsministeren mener om forslaget.
Altså, hvad er Venstres eller regeringens holdning til at indføre sådan et maks.?
Sandheden er jo den, at det mest humanistiske er at stoppe for muligheden for, at man kan søge om spontant asyl i Danmark.
Og hvorfor er det det, selv om det umiddelbart lyder som et ikkehumanistisk synspunkt?
Det er det jo, for så længe man åbner den port, at man har en mulighed for at komme herop og forsøge spontan asyl, hvad er det så, der sker?
Så sker der jo det, at der foregår en trafik op igennem Europa, hvor vi fra dem, der kom sidste år, ved, at 90 pct. af dem søgte op igennem Europa via aftaler med kriminelle netværk, menneskesmuglere osv.
De, der bliver belønnet, er de stærkeste, hvorimod de svageste bliver ladt tilbage.
3.500 druknede på vejen herop i forsøget på at nå i sikkerhed, og et utal af kvinder bliver voldtaget undervejs.
Derfor skal vi have sat en stopper for det, og det kræver selvfølgelig, at man siger stop for muligheden for spontan asyl og får taget et opgør med konventionerne dér, hvor de står i vejen.
Jeg vil gerne høre, om statsministeren er klar til at være med til at tage det opgør med de konventioner, for det haster.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-24:
Altså, hvor 5 er det mest alvorlige?
Jeg synes det er svært at svare på spørgsmål på den måde.
Klimaudfordringen er en stor og alvorlig og global udfordring, for ud over at den har nogle implikationer for menneskeheden sådan i al almindelighed på sigt, så er den jo også med til, hvis ikke man håndterer den rigtigt, at generere fattigdom i Afrika og dermed altså et dårligt liv for millioner af mennesker, som vil være tilbøjelige til at flytte sig og sætte sig i bevægelse for at søge et bedre liv måske i Europa.
Det er et tungt problem, og jeg ved ikke, hvorfor jeg skal sætte tal på.
Altså, hvis det er sådan, at der er plads til mere end ét femtal, så er der for mig ingen problemer med at sige 5, men der er altså andre problemer, der kommer på niveau med det her.
Uffe Elbæk (ALT), 2016-05-24:
Det er jo meget dejligt, faktisk bemærkelsesværdigt, at høre, at statsministeren siger, at klimakrisen og klimaudfordringerne er en af de helt afgørende udfordringer, vi står over for.
Jeg var også glad for, at Socialdemokratiets leder, fru Mette Frederiksen, indikerede det samme lige før.
Det vil sige, at der er en vis form for i hvert fald verbal enighed om, at det her er helt afgørende.
Og det er jo ikke bare noget, vi står og siger her i salen.
Verdensbanken kom ud med en rapport for nylig, som bl.a. siger, og nu citerer jeg: at omkostningerne til klimakatastrofer er tidoblet på 30 år, antallet af mennesker, der er berørt af klimakatastrofer, er tredoblet inden for de sidste 30 år, og at klimaforandringerne i fremtiden vil tvinge millioner og atter millioner på flugt.
Så på den ene side har vi de her meget klart dokumenterede udfordringer, og på den anden side har vi en regering, som i hvert fald på en lang række områder, når vi snakker grønne prioriteringer, har bakket.
Man forringer elbilmarkedet i forhold til afgifter, man nedjusterer Danmarks CO2-mål, man skærer ned på midlerne til den grønne forskning, man dropper storstilede havvindmølleparker, og man argumenterer også for, at PSO-afgiften skal afskaffes.
Så hvordan skal vi tolke de her verbale udsagn på den ene side og så på den anden side de politiske konkrete nedprioriteringer af det grønne område?
Altså, hvordan skal vi forstå det?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-24:
Jeg tror, det skal tolkes på den måde, at verden står over for nogle store og tunge problemer, og Danmark kan ikke løse dem alene.
Der er også et problem med fattigdom – okay.
Ja, vi har også skåret ned på vores udviklingsbistand.
Skulle vi så, hvis vi sagde, at fattigdom er meget, meget vigtigt at bekæmpe, bruge 100 pct. af BNI på udviklingsbistand og fattigdomsbekæmpelse, for at vi var nogle ordentlige mennesker?
Eller skulle vi bruge 100 pct. af vores BNI på grøn omstilling, for at vi tog den her verdensudfordring alvorligt?
Sådan kan det jo ikke være.
Vi er jo nødt til at finde vores balancerede afsæt i verden omkring os, specielt i øvrigt når vi snakker en del af den grønne omstilling, hvor mange af de forpligtelser, der skabes, jo er nogle, der skabes fælleseuropæisk, og hvor dynamikken er den, at hvis ét land gør noget mere, kan et andet EU-land gøre noget mindre.
Altså, det er jo det, der er dynamikken i en del af det her.
Og derfor er vi nødt til at gøre mange ting på en og samme tid.
Vi er jo også nødt til at kæmpe for, at vi har noget velstand, så vi også om en generation har et BNI, der kan gøre det attraktivt for os at give udviklingsbistand til Afrika.
Livet består jo af at finde balancer, og jeg accepterer ikke, at vi bakker på det grønne.
Altså, jeg kan acceptere, at vi rykker lidt hurtigere frem end det, der lå i nogle planer, som ikke kan lade sig gøre, fordi fundamentet er faldet bort under dem.
Uffe Elbæk (ALT), 2016-05-24:
Tak for det.
Det er jo ikke nogen overraskelse for regeringen og statsministeren, at Alternativet synes, at klimakrisen er en af de fuldstændig afgørende, hvis ikke den mest afgørende udfordring, vi står over for.
Inden for de sidste måneder har man jo kunnet registrere, at januar måned var den varmeste januar måned nogen sinde målt på kloden.
Det samme gjaldt februar – det var den varmeste februar måned nogen sinde målt på kloden.
Og sådan har det kørt faktisk hele vejen frem til denne måned, maj måned.
Det, der jo var bemærkelsesværdigt i Grønland i april måned, var, at det ikke bare var 1 gang, at man oplevede rekordmålinger, det var heller ikke bare 2 gange eller 3 gange, nej man gjorde det faktisk 14 gange i træk i april måned.
For os er klimakrisen jo som sagt det, der definerer hele vores måde at forstå de udfordringer, vi står over for, på.
Det forandrer hele den måde, vi tænker økonomi og udvikling på, og også den måde, vi tænker sikkerhedsrisici på.
Så mit første spørgsmål til statsministeren er: På en skala fra 1 til 5, hvor vil statsministeren og regeringen placere klimaudfordringerne – som den vigtigste politiske udfordring eller som en mindre vigtig politisk udfordring?
På en skala fra 1 til 5, hvor placerer statsministeren så klimaudfordringerne?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2016-05-24:
Jeg tror alligevel, de fleste danskere, der hører på det her, godt kan se, at det er svært at få fastholdt den enkelte f.eks. syrers ambition om at komme tilbage, når det, vi i virkeligheden går i gang med, efter Folketinget har lovbehandlet det her i de her uger, er, at du kommer ind på arbejdsmarkedet, lad os sige for 49 kr. i timen, og når du så har været der i 2 år, har du optjent ret til 2 års dagpenge, nemlig overførselsindkomst i det danske system.
Der er jo ikke meget hjemsendelsesperspektiv over det, og det er derfor, Dansk Folkeparti vil insistere på, at vi får lavet en klar hjemsendelsesstrategi, at vi for hver enkelt af de mennesker, der er kommet til Danmark, får lagt en plan for, hvad det er, det drejer sig om for den enkelte, hvad angår perspektivet for at komme tilbage.
For så får diskussionen om, hvad det er for nogen kompetencer, vi hælder på folk, på børnene osv., jo et helt andet indhold, nemlig hvad det er for nogen kompetencer, man har brug for, når man en dag vender tilbage.
Det er jo på den måde, vi kan sikre, at den enkelte – også den her pågældende syrer, jeg taler om, fra Ribe, skal jeg så sige – fastholdes med det perspektiv, at han skal vende tilbage, i stedet for om 2 år at komme på overførselsindkomst i det danske samfund og så være her i al evighed.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-24:
Jeg er sådan set meget glad for, at man bruger vendingen om, hvilke kompetencer man skal have, for der er jo en åbenhed for, at man skal have nogle kompetencer.
I mit verdensbillede er det i hvert fald sådan, at hvis vi blot satte folk ind i nogle lejre og satte dem til at vente på, at freden sænkede sig, så de kunne blive returneret, ville udsigten til, at de kunne komme hjem og gøre en positiv forskel, i hvert fald ikke være til stede.
Det er derfor, vi er nødt til at angribe det her på flere måder.
Jeg beklager, at det ikke er særlig enkelt.
Jeg tror nu også godt, at befolkningen kan forstå, at medmindre vi stiller et krav til de her mennesker om, at de skal arbejde, er der kun folk, altså den danske befolkning, til at betale regningen.
Det vil jeg ikke acceptere.
Jeg vil ikke acceptere, at det råderum, vi har kæmpet for at skaffe, bl.a. ved nogle svære reformbeslutninger her i Folketingssalen, ædes op af et flygtningepres.
Det er derfor, vi skal have antallet under kontrol.
Det har vi arbejdet med, og det er vi i nogen grad lykkedes med.
Vi skal sørge for, at dem, der er her, arbejder, mens de er her.
Og så er jeg enig i, at der er et tredje element, der handler om, at når freden sænker sig, når opholdsgrundlaget ikke længere er der, skal vi finde en vej, hvor vi motiverer folk til at tage hjem igen.
Den øvelse har vi ikke været meget inde i nu, men nu giver jeg for tredje gang et tilsagn om, at det vil vi meget gerne drøfte, også med Dansk Folkeparti, i den nye politiske sæson.