Michael Aastrup Jensen (V), 2010-03-04:
Lad mig indledningsvis understrege, at Danmark suverænt styrer dansk udenrigspolitik.
Det gør vi ud fra det simple rationale, der hedder: Hvad tjener overordnet danske interesser bedst?
Så simpelt er det.
Dernæst vil jeg gerne pointere, at vores holdning i Tibetspørgsmålet ikke har ændret sig en tøddel, lige så vel som vores Kinapolitik på ingen måde har ændret sig.
Vi fører den politik, vi altid har ført, en politik, der grundlæggende baserer sig på kritisk dialog; det har den gjort i alle de år, Venstre sammen med De Konservative har siddet i regering, og det gjorde vi i øvrigt også, dengang statsministrene hed Poul Nyrup Rasmussen og Poul Schlüter.
Alternativet ville jo også være, at vi satte os med armene over kors som et fornærmet barn.
Og jeg må indrømme, at jeg ærlig talt tvivler på, at det på nogen måde ville gavne tibetanerne eller nogen af de andre befolkningsgrupper i Kina, hvis menneskerettigheder trædes under fode af styret i Beijing.
Tværtimod ville denne tilgang forhindre os i på nogen måde at engagere os i spørgsmålet om Tibet såvel som i lignende sager.
For hvilke tibetanske repræsentanter vil ofre blot 5 minutter på os, hvis de vidste, at vi havde afbrudt kontakten til Kina og dermed ikke længere kunne gøre vores indflydelse gældende?
Det er netop denne kontakt, der er så afgørende, hvis vi vil bringe tibetanere nærmere deres mål: et reelt selvstyre med religiøs og kulturel frihed og ikke mindst respekt for menneskerettighederne, et mål, der faktisk burde ligge inden for mulighedernes grænse, al den stund de ønsker, tibetanerne har fremsat, harmonerer med den kinesiske forfatning, og ligeledes med den politik, den tidligere kinesiske leder Deng Xiaoping lagde for dagen.
Der er således noget at arbejde med – som man siger.
Faktisk en hel del!
Men hvis vi begynder at føre de korslagte armes politik og smækker døren i i hovedet på kineserne, vil der blot være et land mindre til at skubbe Kina i den retning, som deres egen forfatning foreskriver.
I stedet kunne den aggressive holdning give de mere oprørske elementer uden for såvel som inden for Tibet den opfattelse,
at forhandlingsvejen endegyldigt var lukket, og at det nu var de mere korporlige metoder, der skulle frem fra værktøjskassen.
Det ville mildt sagt være en katastrofe for hele Tibetsagen, der jo netop bæres frem og ikke mindst har vokset sig stor på grund af dens ikkevoldelige image, et image, der i høj grad bygger på Dalai Lamas ønske om ikkevold og fredelig dialog.
Desværre er det ikke alle, der anerkender denne politik, og ethvert skridt i retning af konfrontation væk fra dialogen vil uden tvivl være selvforstærkende og i sidste ende undergrave Dalai Lamas position som tibetanernes leder og ikke mindst den fredelige bevægelse for tibetansk selvstyre.
Vi ved, at kineserne ved, hvordan de skal håndtere urolige elementer, men de har straks sværere ved at arbejde med en fredelig bevægelse som Dalai Lamas organisation.
Det indebærer en fortsat dialog med kineserne såvel som med Dalai Lama.
Det var dialogens vej, vi fulgte for 5, 10 og 20 år siden, det er den vej, vi følger i dag, og det er den vej, vi vil følge i fremtiden, for det er den eneste vej, der fører os frem til målet!
På den baggrund vil jeg gerne fremsætte følgende forslag til vedtagelse på vegne af Venstre, Socialdemokratiet, Socialistisk Folkeparti, Det Konservative Folkeparti, Det Radikale Venstre og Liberal Alliance: Forslag til vedtagelse
»Folketinget udtrykker sin fortsatte bekymring over forholdene i Tibet og opfordrer regeringen til at arbejde for forbedringer i menneskerettighedssituationen og for at beskytte det tibetanske folks unikke kulturelle og religiøse traditioner.
Folketinget tillægger det strategiske partnerskab med Kina stor betydning, herunder et tæt samarbejde og ligeværdig dialog baseret på gensidig respekt.
Som udgangspunkt for partnerskabet bekræfter Folketinget sin tilslutning til etkinapolitikken, og at Danmark som følge heraf – i overensstemmelse med EU-linjen – opfatter Tibet som en del af Folkerepublikken Kina.
Folketinget udtrykker sin påskønnelse af, at dialogen mellem Dalai Lama-repræsentanter og den kinesiske regering er genoptaget.
Dialog er vejen frem til en fredelig løsning på Tibetspørgsmålet.
Folketinget opfordrer til, at dialogen føres igennem til et resultat, der sikrer tibetanerne reelt selvstyre inden for rammerne af den kinesiske forfatning med kulturel og religiøs frihed og respekt for menneskerettighederne.
Folketinget noterer sig, at Dalai Lamas repræsentanter ikke har stillet krav om uafhængighed.«