Frank Aaen (EL), 2008-05-15:
Først nogle soldater, så flere soldater, endnu flere soldater, så kampvogne, så helikoptere.
Som vi var inde på før, er argumentationen for, at der nu skal helikoptere til Afghanistan, at der er kommet blade på træerne.
Men det er åbenbart i år, at bladene er et problem.
Derfor vil jeg gerne bede forsvarsministeren fortælle, når han kommer op på talerstolen, hvad der gør, at bladene er et problem i år, når de ikke var det sidste år.
Jeg opfatter det i hvert fald på den måde, at det, at man har været nødt til at skrue op for indsatsen i form af tungere våben, flere soldater og helikoptere, ikke er noget udtryk for, at det går særlig godt.
Det kan man jo også se ud af de vurderinger, vi har fået fra Forsvarets Efterretningstjeneste, hvor det ikke er noget optimistisk billede, der tegnes af udviklingen.
Vi kan jo også tage det, som vi forleden kunne læse Anja Dalgaard-Nielsen sige.
Hun er nu ansat i PET og kan derfor jo ikke påregnes at være specielt venstreorienteret, men det ved jeg selvfølgelig ikke, og det er jo også hendes egen private sag.
Men jeg tror nu nok, at man må tillægge det, hun siger, en vis værdi: Den militære indsats i Irak og Afghanistan har fejlet, når det gælder genopbygning og sikkerhed; der er ikke skabt de forbedringer for lokalbefolkningen, der skulle til for at kunne få opbakning.
Hvis det ikke er nok, at vi har en PET-chef til at sige tingene, kunne vi jo se, hvad den tidligere øverstkommanderende for NATO i Afghanistan, som jo må formodes at kende til sagerne, konkluderede.
Det er amerikaneren James Jones, som sagde, at NATO ikke er ved at vinde i Afghanistan; tværtimod vinder Taleban frem.
Vores bud på det er det mest effektive, nemlig at man trækker soldaterne ud.
Vi synes, at både USA's og NATO-landenes militær skal trækkes ud af Afghanistan.
Det betyder selvfølgelig ikke, at vi bare skal lade Afghanistan sejle deres egen sø.
Det har vi aldrig ment og da slet ikke nu, hvor vi har været inde og deltage i en krig.
Vi mener, at man fuldstændig skal ændre kurs med vægt på mange flere midler til civil genopbygning, hvor Danmark - det skal vi være opmærksomme på; det er bare ikke staten, det er ngo'erne - jo gør en stor indsats.
Den kan sagtens udvides, og de vil gerne og bør have penge og muligheder for at gøre det.
Vi foreslår også, at man udnævner en speciel FN- udsending - en repræsentant, der kan forhandle med alle parter i Afghanistan og i forhold til nabolandene om at få lavet en fredsproces i stedet for den krig, der foregår nu.
For mig er der ikke nogen tvivl om, at hvis der er udsigt til opbygning og forbedring af afghanernes levevilkår og USA og NATO trækker sig ud, kan der skabes bred opbakning i Afghanistan for en sådan fredelig udvikling.
Der vil selvfølgelig stadig væk være nogle dele af Taleban, der uanset mulighederne for udvikling vil prøve at sætte sig på magten.
Derfor skal man selvfølgelig overveje, hvordan man undgår det.
Der er vores forslag, at en del af en fredsproces skal være, at man aftaler, at der bliver indsat en fredsbevarende FN-styrke.
Der er mange lande i verden, der godt kan bidrage til sådan en styrke.
Det kan ikke være USA, det kan ikke være England, det kan ikke være Danmark, for vi har været rodet ind i en krig, er rodet ind i en krig, men mange andre lande kunne deltage i en sådan stabiliserende FN-styrke, som giver mulighed for at få opbygget velfærd, for at få opbygget en stat, for at få gennemført frie valg, så vi også kommer af med det styre, der sidder i dag, for det er alt for infiltreret af krigsherrer og krigsforbrydere og har i det hele taget ikke den tillid, de skal have i det afghanske samfund.
Så vi peger altså på noget helt andet end det, der lægges op til her, nemlig yderligere oprustning, som vi er imod.
Vi mener, at man skal begynde at ændre kurs i en helt anden retning, hvor det er forhandlinger, det er udvikling, det er demokratiopbygning, det er fredsbevarende styrker, der er det, der skal bære den videre fremgang for afghanerne i stedet for flere bomber og mere militær.