runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2012-05-31:
Nu fik jeg jo ikke noget svar på mit spørgsmål, altså
om ministeren havde set det her stykke papir.
Men jeg kan sige noget, som måske kan løfte sløret lidt for det, for efter at det her stykke papir har været behandlet i Tyskland, er det faktisk tilgået en arbejdsgruppe under Rådet.
Så derfor må regeringen have vidst besked om det; jeg tror, at ministeren har haft kendskab til det her stykke papir.
Det må ministeren da har haft, når man forhandler det i en arbejdsgruppe under Rådet.
Så derfor vil jeg spørge igen: Har ministeren nogen sinde set det her stykke papir?
Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Det er det ikke.
Det er sådan, at vores demokratier fungerer på den måde, at der er mennesker, embedsfolk, som er ansat i ministerierne, som gør arbejdet.
De papirer, de får i hånden, er ikke ét papir eller to papirer; det er hundredvis af papirer.
På baggrund af deres gennemgang af det arbejde kan de hjælpe regeringen med at skrive svar.
Vi har tillid til de embedsmænd, som skriver de svar, fordi vi hverken kan eller vil læse alle papirer selv.
Den tillid er hos mig fuldstændig intakt efter dagens debat, og jeg har fuld tillid til, at de svar, som jeg bliver givet, og som jeg tager et ansvar for ifølge ministeransvarlighedsloven, er i overensstemmelse med sandheden, og derfor vil jeg tilbagevise den insinuation, som jeg synes der ligger i hr. Jørgen Arbo-Bæhrs spørgsmål.
Mette Hjermind Dencker (DF), 2012-05-31:
Ministeren har givet klart udtryk for, at det er helt o.k. at oversende dokumenter på fremmedsprog, så længe vi folketingsmedlemmer har muligheden for at stille spørgsmål til ministeren om det.
Der vil jeg også høre, om ministeren også gerne vil have oversendt dokumenter på kinesisk, græsk, urdu eller et andet sprog uden samtidig at vedlægge en oversættelse?
Kan vi folketingspolitikere se frem til det?
Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Det skal jeg faktisk ikke kunne besvare generelt.
Jeg tror ikke, jeg har været i den situation, at der har været et dokument, der har ligget til grund for et spørgsmål i Folketinget, og som har været på andet end et europæisk sprog.
Jeg synes på baggrund af debatten, at det vil være helt relevant, at det forslag, som spørgeren ved siden af den nuværende spørger stillede, nemlig spørgsmålet om, hvorvidt alle oversendte dokumenter skal vedhæftes en autoriseret oversættelse, herunder den måde, som udvalgene fungerer på, bliver taget op med Folketingets Præsidium.
For jeg synes, det er en generel debat, snarere end det er en debat, som er knyttet specifikt til det her beslutningsforslags behandling.
Det er jo selvfølgelig en helt åbenlys debat, om man skal gøre alting ufravigeligt i enhver sammenhæng.
Nu blev der så ikke nogen betalingsring at stemme om, så derfor kan man sige, at det er blevet til en lidt hypotetisk diskussion.
Men jeg synes, at det er en meget god idé, da en betalingsring jo vedrører en række forskellige demokratiske niveauer.
Der var også en lang række kommuner, som stillede sig meget skeptiske over for den, der er også folkevalgte, som skal stå til regnskab for den måde, deres kommune bliver drevet på.
I den region, som bliver påvirket af en betalingsring, kunne man bede borgerne om at give en vejledning til politikerne specifikt om det spørgsmål.
Vælgerne i hele landet stemmer jo til et nationalt valg, og det er ikke givet, at man har den samme interesse for betalingsringen her eller der, fordi det nu engang er mest relevant for dem, der vil bo uden for betalingsringen, og som skal krydse den for at komme på arbejde, og derfor kunne det være en måde for vælgerne at komme til orde på.
Det kan jeg fuldstændig stå inde for, men jeg synes ikke, at det har noget at gøre med finanspagten.
Simon Kollerup (S), 2012-05-31:
Det stod klart for ordførerens parti lige fra dag et, at man ikke fra regeringens side betragtede det her som et forlig med vetoret.
Derfor var det det grundlag, vi startede forhandlingerne på.
Jeg håber også, at ordføreren vil gå mere ind i spørgsmål, der handler om substansen i den her aftale, sammen med mig.
Nu stemmer Venstre så rødt, stemmer imod de her justeringer af udligningssystemet.
Så må man jo, hvis man sidder ude i kommunerne, have en eller anden forventning om, at skulle regeringsmagten skifte, sådan som ordføreren selv ønsker det, går jeg i hvert fald ud fra, må det her jo blive ændret igen.
Det må vel være det, man kan læse ud af det.
Hvis det er tilfældet, hvilke kriterier er det så, ordføreren vil ændre?
Hvor er det, der skal pilles ved det her?
Hvilke kommuner er det, der nu ikke længere skal modtage, og hvem skal så have?
Altså, kan ordføreren ikke bare sige noget konkret om substansen i det politiske forslag, der ligger til behandling i dag?
Hvilke kriterier er man uenig i, og som gør, at man stemmer nej til det her?
Jacob Jensen (V), 2012-05-31:
Altså, vi havde en aftale fra 2006, det er en aftale, som gælder, medmindre man i en forligskreds kan blive enige om at ændre den.
Og hvis ikke man kan det, så er det det, der er i den gældende aftale, der fortsat gælder.
Det er sådan set relativt enkelt.
Vi var i en situation, hvor vi forhandlede gennem flere uger, og hvor vi også gik ind substantielt og kiggede på, hvad det så var for et indhold, der lå i det udspil, regeringen kom med.
Vi havde nogle ønsker forskellige steder, og det har også stået i pressen, lige så vel som andre partier havde nogle ønsker.
Vi konstaterede så blot, at ministeren ikke løftede den opgave, der bestod i, at alle forligspartierne skulle kunne føle sig tilpas med den aftale, der så skulle laves.
På den baggrund er det jo sådan set relativt enkelt at svare, at det ville være den aftale, der var indgået, der stadig skulle gælde, i givet fald man ikke kan indgå en ny aftale.
Det er sådan set svaret.
Jacob Jensen (V), 2012-05-31:
Jamen det håber jeg sådan set jeg gav meget klart udtryk for i mit indlæg.
Det her er et spørgsmål om, at vi skal kunne stole på hinanden, når vi indgår aftaler, ikke mindst når det drejer sig, som ordføreren også selv var inde på, om kommunernes økonomi, altså hvad det er, de kan lægge budgetter ud fra, for der skal laves økonomiaftaler, der skal laves mange ting, som netop er afhængig af de her ting.
Derfor kan det ikke hjælpe noget, at man indgår en aftale tilbage i 2006 og igen i andre sammenhænge indgår aftaler med brede flertal i Folketinget, hvis vi så ikke efterfølgende kan regne med, at de aftaler også overholdes.
Det er derfor, jeg klandrer regeringen, for den siger først, at der ikke var noget forlig, så indrømmer man efterfølgende, at der var et forlig, og så er det, vi så skal stå og sige, at så vil vi i øvrigt godt støtte en ny aftale, når man nu har valgt at bryde den tradition.
Og jeg vil sige, at det i øvrigt ikke kun er en tradition.
Jeg vil ikke sige, at det er en hævdvunden ret, men det er i hvert fald en situation, hvor man skal kunne være sikker på, at når man indgår en aftale med hinanden her både om økonomien i kommunerne og om alle mulige andre ting, kan vi også regne med, at den aftale gælder, medmindre man opsiger aftalen, og så træder en ny aftale i kraft efter et nyt folketingsvalg.
Det er den måde, man arbejder på, hvis man vil være en troværdig aftalepart.
Og vi medvirker ikke til at støtte op om et forligsbrud, som der er tale om her, og som jeg næsten også kan fornemme ministeren ved – jeg ved godt, at hun ikke vil sige det selv, men hun var dog så tæt på at sige det under samrådet, nemlig at der var et forlig, og nu har man altså valgt at indgå en smal aftale med Enhedslisten, selv om forliget var gældende.
Leif Mikkelsen (LA), 2012-05-31:
Ja, tak for det.
Forud for valget erindrer jeg at specielt Socialdemokratiet pegede på, at det nu skulle være slut med blokpolitik.
Man kritiserede, og det har man gjort ofte, den blå side af salen for at have ført blokpolitik.
Jeg vil såmænd bare spørge: Når nu man vedtager det her lovforslag alene med den side af salen, vil det så kunne bære betegnelsen blokpolitik, eller hedder det noget helt andet?
Simon Kollerup (S), 2012-05-31:
Jeg synes, det er tankevækkende at se på den tradition, man har inden for udligningssystemet, som jo er en ældre dame.
Traditionen er nemlig, at de partier, der kan blive enige, bliver enige.
Det er hele traditionen, det er den, vi bygger på, og det er også med den åbne fremstrakte hånd, at vi har sagt til de partier, der har lyst til at være med, at vi kan lave noget i fællesskab.
Den fremstrakte hånd er der sådan set stadig væk.
Derfor havde vi håbet, at et parti som Venstre ville være blevet, have taget ansvar og forhandlet videre, men der gik som, havde jeg nær sagt, vanligt taktik i det, og Venstre forlod lokalet alene med den begrundelse, at De Konservative også gik.
Leif Mikkelsen (LA), 2012-05-31:
Det er ikke så tit, man oplever et svar, som mere omhandler, hvad Venstre gjorde, når jeg nu sådan set spørger direkte – og det er ikke på vegne af Venstre, det er sådan set på vegne af Liberal Alliance – om det her, det, at gennemføre det her med en skillelinje her ned midt gennem salen.
Jeg spurgte såmænd bare i al stilfærdighed sådan af hensyn til fremtiden, hvor man sikkert også vil opleve, at partier forsøger at kritisere hinanden for at drive blokpolitik, som man har en tendens til at gøre, når man er i opposition.
Så bare for sådan at kunne definere det i fremtiden og måske kunne afvise det spurgte jeg bare, om det, at man gennemfører det her alene med venstre side af salen, kan tåle at bære betegnelsen blokpolitik, eller om det ikke kan.
Så er det jo lidt nemmere at tale om det i fremtiden.
Især Socialdemokratiet har ført sig frem på det område, og derfor ville det være godt, hvis den socialdemokratiske ordfører ligesom kunne slå fast, om det er blokpolitik, eller om det ikke er blokpolitik.
Det er såmænd bare spørgsmålet, og jeg er villig til at gentage det, det er klart.
Simon Kollerup (S), 2012-05-31:
Jamen jeg er nødt til sige det, som jeg også sagde i mit tidligere svar til hr. Leif Mikkelsen: Den her regering har strakt hånden helt frem og åbnet den og sagt til alle partier her i salen, at der er mulighed for at være med, der er mulighed for at tage et ansvar, der er mulighed for at lave en bred aftale.
Og der skal ikke være nogen tvivl om, at jeg som kommunalordfører for Socialdemokratiet gerne havde set, at vi gør, som vi gør, med finansloven, når det gælder statens økonomi, og altså gør det samme, når det handler om kommunernes økonomi, nemlig at vi, når vi konstaterer, at der er et flertal, stemmer for sammen, for så ved kommunerne, hvad de har, og så skal de ikke leve i uvished om, hvad der vil ske efter et eventuelt valg.
Den uvished synes jeg er blevet større for kommunerne i dag, og jeg synes, det er de borgerlige, blå partier, der bidrager til den, og det synes jeg ikke er klædeligt over for vores kommuner.
Jacob Jensen (V), 2012-05-31:
Hr. Kollerup siger, at man laver en aftale med dem, man er enige med.
Det er sådan set rimeligt nok, det gør man jo gerne.
Så siger hr. Kollerup også, at regeringen har strakt hånden ud, så alle partier kan være med.
Det synes jeg er lidt underligt, når vi tænker på, at det sådan set ikke var alle partier, der blev inviteret til de her forhandlinger, nemlig hverken hr. Leif Mikkelsens parti, Liberal Alliance, eller Enhedslisten.
De var heller ikke inviteret fra starten.
Synes hr. Simon Kollerup ikke, det er påfaldende, at man så efterfølgende siger, at åh, det er forresten godt nok et forlig, men nu kalder vi det lige noget andet, så vi kan slippe ud af den her kattepine?
Simon Kollerup (S), 2012-05-31:
Tak for det.
Jeg hørte faktisk ingenting om indholdet i den aftale, der er indgået.
Jeg hørte faktisk ikke noget om, hvilke kriterier det er, man er utilfreds med i Venstre.
Hvilke kriterier er det, man gerne vil have ændret i Venstre?
Det er jo tankevækkende, at man nu stemmer rødt og ikke giver kommunerne den tryghed i deres økonomi, som vi kunne give dem ved at stemme grønt i fællesskab og sikre kommunerne, at det her ikke er noget, der bliver lavet om, hvis regeringsmagten eventuelt måtte skifte.
Man stemmer rødt, og man siger så, at det er, fordi der er tale om en eller anden form for forligsbrud.
Jeg kunne godt tænke mig på kommunernes vegne at spørge Venstres ordfører: Hvad er det substantielle i aftalen, der gør, at Venstre stemmer imod?
Er det er et substansproblem for Venstre, eller er det et taktisk problem for Venstre?
Hvorfor stemmer man rødt?
Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Det er muligt.
Det skal jeg slet ikke kloge mig på, for jeg ved i sagens natur ikke, hvad der er det inderste motiv hos fru Pia Adelsteen for at få en folkeafstemning.
Mit bud ville være, at fru Pia Adelsteen ønsker sig en folkeafstemning for at få et nej.
Nu synes jeg, at det ville være hensigtsmæssigt at få en folkeafstemning om en betalingsring for at få et ja, for det var sådan set det, der ville være min forventning, altså at folk ville stemme ja til det i modsætning til det, som var en del af kampagnen mod betalingsringen, nemlig, at det skulle man ikke have.
Men jeg vil bare sige en ting.
Vi stemmer jo her i Folketingssalen om EU-spørgsmål ret ofte, fordi vi gør direktiver til dansk lovgivning, ligesom vi ratificerer internationale aftaler og gør dem til dansk lovgivning.
Der er en lang, lang række tilfælde, hvor vi stemmer om ting, som er vedtaget og lagt på skinner og debatteret, f.eks. i Europa-Parlamentet og i Det Europæiske Råd, og der synes jeg ikke at Enhedslisten er der og synes, at vi skal have folkeafstemning hver eneste gang, også selv om det er helt åbenlyst, at det kunne man sikkert gøre af pædagogiske, vejledende grunde, tror jeg at en tidligere spørger sagde.
Så derfor tror jeg egentlig ikke, at vi har noget at lade hinanden høre på det område.
Merete Riisager (LA), 2012-05-31:
Nils Bernstein sagde til en høring, vi havde om finanspagten, at Europa er på vej til at bureaukratisere den økonomiske politik; udfordringen er, at fleksibiliteten ikke er tilstrækkelig til at imødese uventede udfordringer, og samtidig ville fleksibiliteten blive brugt til at smyge sig udenom.
Er ministeren enig i, at finanspagten er en bureaukratisering af den økonomiske politik?
Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Diskussionen om bureaukratisering er utrolig relevant, for det er klart, at det ville være det enkleste, hvis alle altid gjorde, som de havde lovet at gøre.
Det, der jo bare er det kedelige, er, at vi har en forhistorie i forhold til stabilitets- og vækstpagten, som viser, at det ikke altid er tilfældet.
Det havde da været bedre, hvis alle til enhver tid havde gjort, hvad de havde lovet.
Det har de så bare ikke.
Det har dels ført til finanspagten, det har dels ført til en reform af stabilitets- og vækstpagten, seks tungtvejende direktiver, som gør, at vi får mere regulering på området.
Det er jo i lyset af, at mangel på politisk ansvar for den økonomiske politik, uanset i hvilket land det er, kaster borgerne ud i usikkerhed, både i forhold til deres arbejdspladser og i forhold til deres boliger.
Derfor er spørgsmålet bestemt relevant, men der er bare det ved det, at det er her, vi er, og jeg mener, at det er en entydig dansk interesse, at finanspagten bliver ratificeret i så mange lande som overhovedet muligt.
Merete Riisager (LA), 2012-05-31:
Vil ministeren ikke også give mig ret i, at der, hvor man bureaukratiserer, reducerer man også demokratiet?
Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Det ved jeg ikke.
I hvert fald er det så at sige med vilje, for vi har jo lige ved en demokratisk proces vedtaget, at vi har tænkt os at holde, hvad vi lover.
Det synes jeg sådan set ikke er en reduktion af demokratiet.
Der er en vigtig balance at holde mellem det bånd, vi så at sige er inden i, og så at have en fleksibilitet i forhold til det.
Og ja, det kan man.
Derfor er der også i sådan nogle meget konkrete ting en balance imellem en national fleksibilitet og det at kunne tage nationalt ansvar og det at have fælles regler.
Det er egentlig det, vi på forskellige niveauer, synes jeg, kan genkende i meget af den europæiske tænkning, og det, jeg synes der er unikt og godt ved Det Europæiske Fællesskab, nemlig at vi er ikke én union, vi er ikke en finanspolitisk union.
Vi er også Det Europæiske Fællesskab, men vi er det som en dansk nation og med de rettigheder, vi har, og de pligter, det så påhviler os at tage på os.
Benny Engelbrecht (S), 2012-05-31:
Jeg skal blot anmode om, at dette lovforslag kommer tilbage til fornyet udvalgsbehandling af hensyn til nogle teknikaliteter, vi gerne lige skal have afklaret.
Pia Adelsteen (DF), 2012-05-31:
Det her viser jo med meget stor tydelighed i mine øjne, at der, hvor man vil have en folkeafstemning, er der, hvor det passer en.
Og det gør det ikke, når det drejer sig om EU-spørgsmål.
Det ser vi gang på gang herinde.
Vi så det med europluspagten, som også blev ratificeret.
Vi ser det gang på gang, når det drejer sig om EU-spørgsmål, så ønsker man ikke at spørge befolkningen.
Men om en betalingsring kan man da godt.
Det er et spørgsmål om ens politiske holdning – det er jo så tydeligt at høre – og ikke et spørgsmål om respekt for det repræsentative demokrati.
Simon Kollerup (S), 2012-05-31:
Jeg tror ikke, at ordføreren lagde mærke til, hvad jeg sagde i min ordførertale.
Jeg sagde nemlig, at traditionen på udligningsområdet, som jo går langt tilbage, og som jeg vist kom til at sige var en ældre dame i det her system, jo er, at de partier, der kan blive enige, bliver enige, og så laver man et forlig, hvor der ikke er vetoret, for traditionen har vist, at det er de partier, der kan blive enige. Så det forlig har vi haft uden vetoret.
Det har stået klart fra dag et, og derfor er det selvfølgelig også de partier, man starter med at forhandle med for at se, om de, der kunne blive enige sidste gang, måske så også ville kunne blive enige den her gang.
Der forstod jeg så, at hr. Jacob Jensens parti, Venstre, valgte at gøre det, som jeg efterhånden synes at partiet mestrer flot, nemlig at lade der gå taktik i spørgsmålet i stedet for politik i spørgsmålet.
Jeg har endnu ikke hørt, hvad partiet Venstre mener der substantielt er galt med de kriterier, der er lagt til grund, og som er kommet ud af den analyse, som hr. Jacob Jensens parti selv var med til at bestille, da man sad i regering sidste gang.
Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Jamen det er bestemt en mulighed.
Hvis det er et ønske, tror jeg, man skal tage det op de rette steder.
Jeg kan se på de spørgsmål, der er blevet stillet om dokumentet, at uanset at det var på engelsk, har det været muligt at stille spørgsmål på dansk om indholdet af dokumentet, ligesom der er svaret på dansk om indholdet i dokumentet.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-05-31:
Altså, i betragtning af, hvor stor en beslutning det er at ratificere finanspagten, så har der jo ikke været afsat særlig meget tid til behandling i Folketinget.
Ratificeringen er uansvarlig, hvis der ikke har været en forudgående tilbundsgående behandling, hvor regeringen så grundigt som muligt har svaret på de spørgsmål, der bliver stillet fra Folketinget.
Regeringens håndtering i den her proces har været under al den standard, som jeg mener at Folketinget må kræve, og det er selvfølgelig også derfor, at vi lige før krævede, at man skulle udsætte behandlingen, hvilket ville have været normal procedure i Folketinget, hvis nogen beder om at få afklaret ting.
Man må sige, at det da er beskæmmende, at vi kan stå her med et papir fra den tyske forbundsdag, hvori det klargøres, hvordan Kommissionen har tænkt sig at sikre, at landene overholder kravene i finanspagten, men at det dokument ikke er kommet Folketinget i hænde, selv om der er blevet spurgt direkte til, om Folketinget kunne få det.
Hvis det her nævnte forslag fra Europa-Kommissionen var blevet oversendt til Folketinget i ordentlig tid, så ville det jo ikke bare have forbedret behandlingen, men havde også kunnet svare på de spørgsmål, vi konkret havde stillet, og det ville kunne have affødt nye og bedre spørgsmål, som Folketinget havde haft mulighed for at stille.
Og det ville have hjulpet til en lang række af de andre spørgsmål, der har været i behandlingen.
Derfor foreslog vi jo lige før, at vi kunne udsætte behandlingen, og jeg synes, det ville have klædt alle parter, hvis man havde gjort det.
For Enhedslisten har jo adskillige gange spurgt til de ømme punkter, der er i ratifikationen og i indholdet af finanspagten.
Vi har spurgt til, hvad det er, der kommer til at være situationen, når vi har en situation, hvor Europa-Kommissionen på en bestemt måde udregner, hvordan den økonomiske situation i Danmark ser ud i 2013, og hvor den danske regering regner på en anden måde.
I det dokument, vi har fra Europa-Kommissionen, understreges det, at de nationale korrektionsmekanismer, altså budgetlovene, skal bygge på de begreber og regler, der kendes fra EU.
Jeg ved ikke, hvad de konkrete og hundrede procent præcise konsekvenser er af det, som Kommissionen indikerer.
Jeg ved ikke, om det umuliggør, at man kan imødegå det krav, der har været – den forudsætning, som den danske regering har stillet op – nemlig at Danmark skulle have lov til at regne på sin egen måde, før vi kunne ratificere finanspagten.
Men jeg synes, at det står lysende klart, at når der i Folketinget har været stillet spørgsmål til regeringen, så skal regeringen selvfølgelig også svare, før vi skrider til en behandling. Jeg synes derfor, det er pinligt, at folketingsflertallet i dag omgår den normale procedure for at tvinge en finanspagt igennem, som man ikke tillader den danske befolkning at få lov at stemme om.
Det er en rigtig, rigtig skidt dag for det danske folkestyre.
Pia Adelsteen (DF), 2012-05-31:
Tak for det.
Jeg må også ærligt indrømme, at jeg synes, det er besynderligt, at et flertal af partier, unionspartierne her i Folketinget, bare siger: Pyt, skidt med, at man ikke har fået oversat dokumenterne, for alle kan da forstå engelsk.
Det er jo rigtigt, at der sådan set er svaret på spørgsmålene, men det dokument er altså på engelsk.
Det forudsætter, at alle her i Folketinget er så gode til engelsk, at de kan læse et dokument på to sider på engelsk.
Jeg må så indrømme, at jeg ikke helt forstår proceduren, for det er jo normalt sådan, at når nogle partier beder om at få sagen tilbage i et udvalg, plejer det ikke at være ved afstemning, men så plejer det at ske.
Så jeg forstår simpelt hen ikke, at man bruger en procedure, hvor man nu siger, at der skal være en afstemning om, om det skal tilbage i udvalget.
Vi er tre partier, som helt klokkeklart mener, at vi mangler informationer.
Jeg er i hvert fald dødtræt af at få et svar på to sider på engelsk.
Det er ikke rimeligt, at man i Folketinget i Danmark skal sidde med to sider på engelsk og så forholde sig til det.
Det kan godt være, man kan engelsk, men der er altid nuancer, især i tekniske svar, som er vigtige at forstå på ens eget sprog.
Det kan simpelt hen ikke være rigtigt, at man nede i Bruxelles har en bedre oversætterordning, end man har i Danmark.
Altså, der kan man godt få tingene oversat til sine 27 forskellige sprog, men det kan vi altså ikke.
Vi kan ikke få tingene på dansk i Danmark.
Det forudsætter, at alle her i Folketinget er så gode til engelsk, så man kan læse et dokument på to sider på engelsk og forstå de små nuancer, der nu engang er i det.
Jeg synes, at det er for dårligt, at man ikke kan få tingene på dansk, at man specielt skal bede om at få tingene på dansk.
Jeg synes, at det er for dårligt, når Enhedslisten har bedt om dokumenter, som man ved eksisterer, at de så ikke kommer.
Så ministeren kan lige så godt forberede sig på samråd.
Det tror jeg at der kommer, for jeg vil i hvert fald gerne vide noget om, hvad vi kan forvente fremover i forhold til at få dokumenter, i forhold til den måde, man behandler den her sag på, nemlig med mangel på respekt for, at nogle partier ønsker at få den tilbage i udvalget, fordi vi simpelt hen finder, at vi mangler oplysninger.
Så det er hermed sagt til ministeren, så der er lidt forberedelsestid.