runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen S. Lundsgaard (KF), 2009-11-12:
Det er en konstruktiv vision, Stoltenberg tegner for styrket udenrigsog sikkerhedspolitisk samarbejde, og vi bemærker med tilfredshed, at nogle af dens elementer allerede er sat i værk, og at der arbejdes videre med andre.
Enhver kan konstatere, at Arktis smelter, og det skal selvfølgelig bremses.
Men når isen smelter, gøres Arktis også sejlbar og dermed væsentlig mere interessant for skibsfart, militær, råstofudvinding og turisme.
Samtidig er området domineret af de to store nationer USA og Rusland og de nordiske lande, og det giver det nordiske samarbejde og Stoltenberg-visionen et særligt perspektiv og et særligt ansvar.
Vi skal i Norden sammen forsvare og beskytte vore områder mod suverænitetskrænkelser og miljøkatastrofer samt overvåge miljøets langsomme ændring og dets indflydelse.
Med øget skibsfart, turisme og militær tilstedeværelse lurer katastroferne.
Vi har intet rednings- eller miljøberedskab i dette enorme område, og derfor får Nordisk Ministerråds arktiske samarbejde stor betydning.
Samtidig har Danmark i april 2009 overtaget formandskabet for Arktisk Råd.
Her skal blot nævnes øget nordisk samarbejde om arktiske spørgsmål, og her bemærker vi, at regeringen er særlig opmærksom på opfølgningen på forslaget om nordisk samarbejde om arktiske spørgsmål og vil medvirke til at sikre, at Arktisk Råd er i stand til at møde både nuværende og kommende udfordringer.
En militær indsatsenhed for civil stabilisering er en særlig dansk prioritet.
Vi bemærker, at det er et af de forslag, som regeringen har lagt særlig vægt på, og det er en udmærket løsning, at man vil skabe synergi og effektiviseringer ved at samordne uddannelser på krisestyrings- og beredskabsområdet i nordisk regi.
Så er der det nordiske hav- og satellitovervågningssystem, hvor vi gerne ser nordisk koordinering i forhold til internationale satellitprojekter.
Vi mener også, at de nordiske lande med fordel kan koordinere fælles holdninger i forhold til internationale aktører såsom EU, og vi skal også sikre, at internationale satellitprojekter i videst mulig udstrækning leverer de nødvendige data.
Vi vil også gerne have en maritim indsatsenhed og en nordisk katastrofeenhed.
Her er det, som ministeren sagde, vigtigt at fremme arbejdet i den task force, som Arktisk Råd har nedsat for at se på spørgsmålet, og vi skal sikre os, at samarbejdet er åbent over for Canada, Rusland, USA og eventuelt andre.
Vi skal også have et tættere samarbejde mellem udenrigstjenesterne, og det er en dansk prioritet, som der lægges stor vægt på.
Som sagt kan nogle af forslagene mest hensigtsmæssigt gennemføres i nordisk ramme og andre med partnere som f.eks. USA og Canada; det gælder overvågning, maritime indsatsenheder osv.
Regeringens initiativ til at overveje de økonomiske konsekvenser af forslagene og undgå dobbeltarbejde som nogle få, klare pejlemærker er også et godt initiativ, og vi er derfor positive over for forslaget til vedtagelse.
Bente Dahl (RV), 2009-11-12:
Vi behandler her i dag den tidligere norske udenrigsminister Thorvald Stoltenbergs rapport.
Han har på opfordring af nuværende nordiske udenrigsministre udarbejdet en række forslag i sin rapport, helt præcis 13, som også andre ordførere har nævnt, med den hensigt at styrke det nordiske samarbejde om udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Opgaven er at belyse mulighederne for øget samarbejde mellem de nordiske lande på udenrigs- og sikkerhedsområdet.
Opgaven blev stillet i 2008 og blev med rapporten løst i februar 2009.
I Det Radikale Venstre ser vi samarbejdet på de omtalte områder som meget vigtigt og hilser derfor rapporten velkommen.
Vi er da også med i det fælles forslag til vedtagelse, som er delt ud.
Men hvorfor så en forespørgselsdebat, når der er så stor enighed
Det er, fordi rapporten er så vigtig, at vi mener, den bør frem i lyset her i Folketingssalen og alle andre steder.
Det nordiske samarbejde er vigtigt, og vi må hele tiden arbejde på udmøntningen af det, sådan at det ikke kun bliver ord.
Ordene er ikke nok.
Der skal handling til.
Vi mener i det hele taget i Det Radikale Venstre, at det nordiske samarbejde bør have en højere politisk placering.
Det nordiske samarbejde er ikke et hensygnende, lidt gammeldags fænomen, der blot har overlevet årene og synger på sidste vers.
Det glæder os oprigtigt.
Men det nordiske samarbejde er ikke selvfølgeligt.
Vi politikere må tage det på os og ville noget med det nordiske.
Vi skal ville det nordiske, for at det kan leve.
Vi skal forvente noget af hinanden, vi skal stille krav til hinanden, vi skal holde hinanden fast på at revitalisere det samarbejde.
Det sker kun ved handling.
De 13 anbefalinger vil jeg ikke remse op.
De lægger op til at håndtere udfordringer, som vi står over for, og i Det Radikale Venstre støtter vi den udvikling.
Vi mener ikke, at Norden med disse anbefalinger kommer i konflikt med andre internationale aftaler og samarbejdspartnere.
Vi har i vore nærområder Østersøen og det arktiske område.
Problemfelterne i de to områder er forskellige og dog ens.
De kan løftes bedre og mere effektivt, hvis vi løfter i flok, i den nordiske flok.
Problemerne og udfordringerne ligger primært på sikkerheds- og miljøområdet.
De to ting hænger sammen.
Både i Østersøområdet og det arktiske område må vi have andre samarbejdspartnere med.
Der er mange flere lande, der har interesser i de områder.
USA, Canada og Rusland er som vore naboer i området helt oplagte at arbejde sammen med.
Men Norden har en helt særlig forpligtelse og opgave, fordi de nordiske lande har den geografi, som vi/de nu har.
Med Stoltenberg-rapporten i hånden har vi konkret anviste handlinger, og så skal vi udvise politisk vilje til at foretage os videre.
Her i Danmark er vi både danskere, nordboere og EU-borgere.
Norden er en del af EU, en region i Europa, på trods af at der stadig er nordiske lande og selvstyreområder, der ikke er medlemmer af EU.
Lad os benytte os af den fordel, det er, at det nordiske samarbejde har stået på i så mange år, til at tage de fælles udfordringer op sammen.
Kim Andersen (V), 2009-11-12:
Det er de sædvanlige bemærkninger fra Enhedslisten, når vi diskuterer kriminalitet, ungdomskriminalitet og forebyggelse.
Det er ligesom den her snak om penge og kritik af regeringen.
Realiteten er jo, at VK-regeringen har taget rigtig, rigtig mange initiativer på det her område.
Men sandheden er også, at det er kommunerne, som har kompetencen over for borgerne, over for børnene og de unge og deres familier til at have kontakten og have ansvaret.
Det er også kommunerne, der får pengene.
Og der er altså ikke fra regeringens side skåret ned på midlerne, tværtimod.
Der er flere penge til det her ude i kommunerne end nogen sinde tidligere.
Som jeg redegjorde for i min tale her for et øjeblik siden, har regeringen også fremlagt en meget, meget ambitiøs, nuanceret og detaljeret handlingsplan, »Ny start«, til bekæmpelse af ungdomskriminalitet her ved folketingsårets start, og der følger jo også penge med realiseringen af den plan.
Og mange af de penge vil netop også skulle anvendes ude i kommunerne.
Line Barfod (EL), 2009-11-12:
Det er jo lidt sjovt, at når man snakker om politiindsats, er det, Venstre går ud og bryster sig af, hvor mange flere penge der bliver sat af, for det er noget, der virker, siger man.
Men når det gælder det forebyggende arbejde, siger man, at det ikke er så vigtigt, om kommunerne har penge nok.
Det er jo lidt underligt, at man på den ene side kommer med nogle projekter, der skal fremme den forebyggende indsats, mens vi altså samtidig ser, at børnene ikke er i fritids- og klubtilbud, fordi der bliver skåret ned på de tilbud.
Men lad mig så spørge til politiindsatsen, hvis det er det eneste, hr. Kim Andersen vil snakke om.
Mener hr. Kim Andersen ikke, at det vil være en rigtig god idé, hvis vi på Nørrebro får mobile politistationer, ligesom man har i Stockholm, og som de også har i Manchester, som vi hørte, da vi var derovre med Socialudvalget?
På den måde kan vi komme med det, som vi ved, der er rigtig meget behov for, og som skaber tryghed, nemlig at politiet er til stede på de tidspunkter af døgnet og de dage i ugen, hvor man har behov for at se dem, og så kan de trække politistationen væk igen de andre dage, så de ikke behøver at have den døgnbemandet.
Kim Andersen (V), 2009-11-12:
Altså, fru Line Barfods fremturen bliver jo ikke rigtigere af at blive gentaget.
Det vil jeg gerne.
Kommunerne har penge til at gøre en forebyggende indsats, og de har flere end nogen sinde tidligere.
Jeg vil også gerne sige, at kommunerne virkelig skal føle, at de har ansvaret for det her, og jeg synes, man skulle blive bedre til at føre en ungdomspolitik, der indeholder et kriminalforebyggende element.
Man burde sætte det i højsædet i det kommunalpolitiske arbejde.
Jeg synes i øvrigt, at fru Line Barfod skulle tage at læse finanslovaftalen fra det finanslovforlig, der blev indgået i nat, for så vil den sidste luft i fru Line Barfods rituelle skrig her blive lukket ud.
Så vil jeg endelig sige, at det er sådan, at regeringen helt klart vil tage de politimæssige skridt – og det vil Venstre stå bag – som er nødvendige, men karakteren af den enkelte politiindsats synes jeg ikke skal afgøres i Folketingssalen.
Det er en politifaglig vurdering, som det tilkommer politiets ledelse at foretage.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2009-11-12:
Jeg vil gerne have lov til at stille et spørgsmål til hr. Kim Andersen – fra en liberal til en anden – for jeg er sådan set glad for, at hr. Kim Andersen tog fat på diskussionen om hash i modsætning til justitsministeren.
Det, der bare ærgrer mig, er, at man ikke rigtig tager fat dér, synes jeg, hvor det virkelig gælder, altså der, hvor de markedslogiske principper måtte gælde.
Hvis man tror på et marked, så må man gå ud fra, at der er en sammenhæng mellem udbud og efterspørgsel, men også omvendt.
Der er en enorm efterspørgsel efter hash, uanset om hr. Kim Andersen eller jeg bryder os om det eller ej.
Ville det dog ikke være klogere at afkriminalisere alle disse danskere, som køber hash, i stedet for at bruge al sin tid på at jage dem og dermed skubbe masser og masser af penge direkte ned i lommerne på banderne, som dermed har penge og bling-bling, og hvad ved jeg, til at rekruttere unge mennesker for?
Kim Andersen (V), 2009-11-12:
Jeg har i flere omgange noteret mig hr. Simon Emil Ammitzbølls synspunkter på det her område.
Og de er da for så vidt ikke uinteressante at diskutere, men jeg må også sige, at det liberale marked jo også skal reguleres.
Jeg vil også sige, at vi jo også kunne fjerne færdselslovovertrædelser, så vi havde fri hastighed, og så det ikke var forbudt at køre over for rødt lys, osv. osv.
Men det er jo ikke måden.
Vi er jo af den opfattelse, og vi er understøttet i den lægeligt, at det kan være skadeligt at ryge hash, at det kan medføre konsekvenser for unge menneskers helbred umiddelbart og senere hen i livet, og det er en risiko, som vi ikke vil løbe.
Det er at angribe det her problem på en forkert måde.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2009-11-12:
Jamen hr. Kim Andersen vender jo tingene om.
Altså, i udgangspunktet må ting være tilladt, indtil der er fornuftige begrundelser for, at de skal være forbudt, ikke omvendt.
Som jeg nævnte i min egen ordførertale, så har man faktisk rigtig gode erfaringer fra Portugal, et EU-land, med at man har liberaliseret i forhold til hash, ikke så meget som Liberal Alliance ville gøre, men dog afkriminaliseret i forhold til eget forbrug.
Portugal er det land i EU, der har lavest forbrug.
Det viser en helt ny rapport.
Gør virkeligheden slet ikke indtryk, om teorien ikke gør?
Kim Andersen (V), 2009-11-12:
Jamen altså skal vi også lade være med at have receptpligtige medicinalprodukter på recept?
Skal de også være frit tilgængelige?
Skal kokain og heroin også være frit tilgængeligt?
Vi gør meget i de her år for at få folk til at lade være med at ryge.
Så tror jeg ikke, at det ville blive anerkendt og accepteret.
Derfor synes jeg, uanset at jeg godt kan se noget principielt og måske også på den korte bane i forhold til kriminalitet noget rigtigt i det, hr. Simon Emil Ammitzbøll siger, at det er forkert, og jeg synes, det i den grad er imod tidsånden og alt det, der er rigtigt i et sundhedsmæssigt perspektiv.
Så jeg tror ikke, at vi bliver helt enige på det her område.
Line Barfod (EL), 2009-11-12:
Jeg synes, at vi adskillige gange det seneste trekvarte år, efter det gik op for regeringen, at man faktisk var nødt til at gøre noget i forhold til de verserende skyderier, har hørt, at nu kom man med den indsats, der for alvor skulle gøre en forskel.
Men jeg synes ikke rigtig, det har battet.
Så jeg synes, vi mangler at høre noget om, hvad det så er, man gør, som man rent faktisk tror på virker, og som sikrer, at pengene også når frem til dem, der faktisk har brug for dem, i stedet for at de ender alle mulige andre steder.
Så talte hr. Kim Andersen meget om forebyggelse.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Men så sluttede hr. Kim Andersen jo den del af sit indlæg af med at sige, at det er kommunernes opgave.
Der synes jeg jo nok, at regeringen bliver nødt til at påtage sig et ansvar, for det hjælper ikke meget, at man giver noget til forebyggelse med den ene hånd, når man så skærer på kommunerne med den anden hånd.
Det, vi ser, er, at der bliver skåret på det forebyggende sociale arbejde.
Der bliver skåret på daginstitutioner.
Der bliver skåret på fritidstilbud osv.
Man kan sige, at stort set den eneste del af kommunernes store udgifter, der ikke vedrører det her, jo er ældreplejen.
Så er det ældreplejen, Venstre mener man skal skære på ude i kommunerne for at få råd til den forebyggende indsats?
Gitte Lillelund Bech (V), 2009-11-12:
Det her beslutningsforslag er et forslag, som vi fra Venstres side mener er meget vigtigt, fordi det er med til at vise Danmarks internationale engagement i at sikre fred rundtomkring i verden.
Vi kerer os om, hvad der sker i verden omkring os, og vi ønsker at bidrage til, at verden bliver et bedre sted at være.
Helt konkret går beslutningsforslaget ud på at udsende et styrkebidrag på ca. 140 personer til FN’s styrke i Libanon kaldet UNIFIL.
Soldaterne forventes at skulle tiltræde i Libanon primo december 2009.
UNIFIL dækker – for dem, der ikke skulle vide det – over både Libanons grænse mod Israel og Libanons grænse mod Syrien, og baggrunden for UNIFIL, altså FN’s mission i området, er et ønske om at skabe fred og stabilitet i Sydlibanon og sikre respekt for den blå linje, som er den internationalt anerkendte grænse mellem Israel og Libanon.
I Venstre mener vi, det er vigtigt at understøtte vejen til fred i Mellemøsten og øge stabiliteten i regionen, og det gør vi bl.a. ved at udsende danske soldater til UNIFIL.
Vi har i det danske forsvar en række meget professionelle, meget vellidte danske soldater, som jeg er overbevist om vil gøre deres yderste for, at missionen bliver en succes, akkurat som vores soldater gør det i Kosovo, i Afghanistan og på de mange andre internationale missioner, som Danmark deltager i.
Venstre kan derfor støtte beslutningsforslaget.
John Dyrby Paulsen (S), 2009-11-12:
Dette beslutningsforslag, B 41, som vi behandler her,
drejer sig ganske rigtigt om spørgsmålet om, om Danmark kan sende et landmilitært bidrag til den internationale FN-styrke i Libanon – den, der kaldes UNIFIL.
Det er en anmodning fra FN om, at Danmark bidrager med et kontingent på 140 soldater primært i form af logistikbidrag til at sikre overvågningen, sikkerheden og stabiliteten i forbindelse med den blå linje i det sydlige Libanon.
Det er et godt og rigtigt formål og et formål, som Socialdemokraterne kan støtte.
Det er et robust mandat, der medfølger til den her opgave.
Jeg har noteret mig, at en af opgaverne for vores 140 mand, der skal sendes til Libanon, hvis vi vedtager det her beslutningsforslag, er at sikre varig fred i Mellemøsten.
Jeg kan godt lide, at man er ambitiøs, men et så ambitiøst mål må man sige måske ligger lige i overkanten – ikke fordi der er noget i vejen med målet, men fordi vi er meget, meget langt fra at have varig fred i Mellemøsten.
Libanon har været centrum for UNIFIL-opgaven siden 1978, og det viser jo bare, at den her type opgaver tager lang tid, men det viser også, at det er vigtigt, at vi gør den her indsats, og at vi bidrager til det.
Vi kan fra Socialdemokratiets side til fulde støtte dette beslutningsforslag.
Vi har nogle spørgsmål i forbindelse med finansieringen af det her bidrag.
Det er ikke noget stort eller centralt i den her sammenhæng, men nogle detaljer.
Dem vil vi vende tilbage til i udvalgssammenhæng, men vi kan støtte det.
Hans Kristian Skibby (DF), 2009-11-12:
Det beslutningsforslag, som vi i dag skal behandle her, og som er fremsat af udenrigsministeren, er jo et forslag, som vi for et stykke tid side gav vores besyv med til, i og med at vi selvfølgelig også skulle have en afklaring af, hvorvidt det var noget, der er sympati for i det danske Folketing.
Fra Dansk Folkepartis side er det jo ikke nogen hemmelighed, at vi traditionelt set har bakket op om de missioner, som det danske forsvar har været engageret i rundtomkring i verden, og Dansk Folkeparti er også af den opfattelse, at når det drejer sig om FN-mandater og resolutioner fra Sikkerhedsrådet osv., bør vi i videst muligt omfang deltage de steder, hvor FN ønsker vores engagement og tilstedeværelse.
Det gør man så nu i forbindelse med beskyttelsen af forholdene i grænselandet mellem Israel og Libanon.
Dansk Folkeparti kan fuldt ud tilslutte sig, at vi sender det her ønskede styrkebidrag til en logistikenhed på op til 150 personer i en i hvert fald indtil videre 12-måneders aftale.
Vi er også bekendt med, at en del af den her styrke bliver muliggjort, i forbindelse med at vi jo så tilsvarende vel skal se en reduktion af vores tilstedeværelse i Kosovo.
Med de ord kan Dansk Folkeparti støtte det her fremsatte beslutningsforslag.
Holger K. Nielsen (SF), 2009-11-12:
SF kan støtte det her beslutningsforslag.
Der er tale om en mission, der hviler på et klart FN-mandat, og en mission, der har et fornuftigt formål i forhold til at få skabt mere stabilitet i området mellem Libanon og Israel.
Og i og med at jeg tror, vi kan bidrage positivt til, at den samlede UNIFIL-mission kan lykkes, er det meget fornuftigt, at man fra regeringens side har foreslået den omprioritering af de danske militære styrker, som tilfældet er her.
Og det betyder, at vi kan støtte beslutningsforslaget.
Helge Adam Møller (KF), 2009-11-12:
Nu har de fire foregående ordførere jo fortalt, hvad det drejer sig om, og jeg kan godt røbe allerede, at Det Konservative Folkeparti også synes, det er et godt forslag.
Det, der er det interessante, er jo, at det tilsyneladende ikke bare er alle i Folketinget – ja, jeg ved endnu ikke helt, hvad Enhedslisten siger, men i hvert fald foreløbig alle i Folketinget, der støtter forslaget – det interessante er, at det gør stort set også alle i hele verden.
Soldaterne skal arbejde, udføre deres job nede i den sydlige del af Libanon.
Den libanesiske regering og befolkning støtter det, og for 2 dage siden havde vi besøg af den israelske udenrigsminister, Lieberman, og jeg havde lejlighed til at spørge ham om situationen dernede, og hvad han sagde til, at nu også danskerne bidrog med knap 150 mand, og det var han meget glad for og tilfreds med. Så de eneste, der i og for sig er imod, at der kommer danske soldater ned og deltager i den samlede styrke på omkring 12.500 mand, er vel terrororganisationen Hizbollah, men det er jo netop for at forhindre, at de igen får en aktiv rolle, at de danske soldater er der.
Det sidste, jeg godt lige vil glæde mig over, er, at de første 9 måneder kommer soldaterne fra flyvevåbnet, og det er måske lidt overraskende for nogle, at man sender nogle ned, der skal reparere våben og køre lastbiler og sørge for transport osv. til alle de øvrige 12.000.
Mange tror, at flyvevåbnet kun er F 16, Hercules og helikoptere, EH-101, men flyvevåbnet har altså også soldater, der kan lave den her slags ting og kan gøre det godt og professionelt, så det er også et skulderklap til soldaterne i de blå uniformer.
Vi støtter forslaget.
Niels Helveg Petersen (RV), 2009-11-12:
Det Radikale Venstre støtter med glæde beslutningsforslaget.
Vi finder, at det er en helt naturlig og god opgave for det danske forsvar at bidrage til UNIFIL.
UNIFIL spiller en vigtig rolle i at bidrage til mere stabilitet i regionen, og det er jo, som vi alle ved, overordentlig tiltrængt.
Det danske logistikelement har ret til at bruge magt for at forsvare sig selv.
Også det er naturligt.
Og derfor bør beslutningen selvfølgelig også, som det her foreslås, træffes i henhold til grundlovens § 19. Der er en anden grund til, at vi er tilfredse med forslaget.
Vi har i Det Radikale Venstre været utilfredse med, at Danmark har været så dårligt repræsenteret i FN-opgaver.
Nu får vi en bedre repræsentation ved at løse deciderede FN-opgaver, og også det ser Det Radikale Venstre med stor tilfredshed på.
Det Radikale Venstre støtter forslaget.
Frank Aaen (EL), 2009-11-12:
Som bekendt er Enhedslisten stor tilhænger af, at Danmark i langt højere grad end i dag bidrager til FN's fredsbevarende operationer rundtom i verden og prioriterer den form for indsats i stedet for krige i Irak og Afghanistan.
Og vi er naturligvis helt enige i formålet med den styrke, der her skal sendes ud, nemlig at bidrage til fred og stabilitet i Libanon, som de har brug for.
Derfor er vi også af den overbevisning, at vi nok ender med at stemme for forslaget.
Vi vil dog selvfølgelig stille nogle spørgsmål i udvalgsarbejdet.
Bl.a. vil vi gerne høre, hvad den nye regering, der nu er dannet i Libanon i går eller i forgårs, så vidt jeg forstod, og hvor Hizbollah jo også er med, har af holdning til styrken.
Det ville være meget rart at vide, og det er selvfølgelig ud fra den opfattelse, at når man har en konflikt med forskellige parter, kan man jo kun være fredsbevarende, hvis man har alle parters opbakning.
Ellers bliver man jo bare en del af konflikten.
Det har jo hidtil været sådan, at Libanons regering har støttet UNIFIL, og vi vil gerne vide, om det stadig væk er sådan – og det er det jo givetvis.
Derfor regner vi altså med, at vi kan støtte forslaget.
Jeg vil alligevel godt lige understrege, at FN's muligheder for at sikre fred og stabilitet i området på lang sigt jo kun kan gennemføres, hvis det lykkes at få løst det store problem i regionen, nemlig at sikre palæstinensernes ret til deres egen stat, men vi er jo også enige om, at det er det, der skal til.
Men jeg vil da sige, at hvis der kommer et argument imod styrken, ville det være det, hr. Helge Adam Møller kom med før, hvor hr. Helge Adam Møller fremhævede, at Lieberman, Israels udenrigsminister, var glad for den her styrke – altså når man ved, hvilke holdninger Lieberman har.
I et år, hvor verden ellers fejrer, at muren i Berlin blev væltet, opfører de jo der en afskyelig apartheidmur, som den bliver kaldt lokalt, fordi den deler familier og deler bønder fra deres jord og på mange områder gør livet uudholdeligt for palæstinenserne.
Jeg spurgte ham også, om han stod ved en udtalelse, han var kommet med for nogle år siden, om, at i stedet for at give amnesti til nogle fængslede palæstinensere ville han hellere sørge for, at de blev sænket i Det Røde Hav, fordi det var verdens dybeste Hav, og hvis der var brug for det, ville han, som dengang var transportminister, gerne stille busser til rådighed for at transportere palæstinensere til nedsænkning i Det Røde Hav.
En sådan mand ville jeg ikke tage til indtægt for noget som helst.
Men på trods af at han synes, det er en god idé, vil jeg ikke udelukke, at Enhedslisten også synes, det er en god idé.