runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Sander (V), 2007-01-17:
Nej, det har regeringen absolut ikke overset, og som hr. Rasmus Prehn ved, har vi jo også i fællesskab ved tidligere lejligheder diskuteret, hvordan og hvorledes vi håndterer arktisk forskning, for det har jo pr. tradition altid stået højt på dagsordenen.
Et godt eksempel herpå er bl.a. holdet, som står bag de meget berømte iskerneboringer på Grønlands indlandsis.
Arktisk forskning er et afgørende forskningsfelt for at forstå klimaændringerne.
Her kan vi få hjælp til at forstå, om ændringerne er naturgivne eller menneskeskabte.
Det internationale polarår afvikles fra marts 2007 og frem til marts 2009, og det vil skaffe ny viden om polarområderne og samspillet med det globale miljø.
Her deltager 3.000 forskere fra 51 nationer, og Danmark deltager naturligvis også aktivt, som hr. Rasmus Prehn så ganske udmærket ved.
Og det er også vigtigt for os, at vi fra dansk side er med i dette arbejde med at overvåge og beskytte det arktiske miljø.
Til støtte for polarforskningen og det internationale polarår er der på finansloven 2007 afsat godt 40 mio. kr. til arktisk forskning, herunder til logistik og feltstationer, og 16 mio. kr. af disse stammer fra UMTS-midlerne – det er jo det, vi har afsat i fællesskab.
Desuden har regeringen, netop som det fremføres af spørgeren, afsat yderligere 60 mio. kr. af forskningsreserven på finansloven til markering af polaråret.
Regeringen vil således afsætte i alt 76 mio. kr. specifikt til det internationale polarår, og dertil kommer en lang række andre aktiviteter, som allerede står på finansloven.
Jeg troede i første omgang, at hr. Rasmus Prehn glædede sig over, at der nu er kommet midler til et væsentligt område, men jeg kan meget vel give en forklaring.
Derudover var der en reserve på 175 mio. kr., hvoraf der skulle udmøntes forskellige ting, herunder en opfølgning på de midler, der allerede var afsat til det internationale polarår.
Det er ganske rigtigt, at der har været en artikel i Jyllands-Posten.
Der har faktisk været ganske mange artikler med rigtig mange synspunkter i den seneste tid, og hr. Rasmus Prehn bringer det også frem i dag.
Men der er faktisk foregået forhandlinger, dels på politisk plan med Dansk Folkeparti og dels med miljøerne, gennem de sidste mange uger – ja, fra før nytår kan jeg roligt sige – og hvis hr. Rasmus Prehn er meget interesseret i hele forløbet, kan han bare spørge f.eks. Dorthe Dahl Jensen, som spiller en central rolle og vi selvfølgelig har vurderet tingene sammen med.
Det har altså været et længere forløb, og vi har nu fundet frem til en aftale, som skal effektueres gennem Folketingets Finansudvalg.
Rasmus Prehn (S), 2007-01-17:
Jeg vil selvfølgelig gerne understrege meget kraftigt, at fra socialdemokratisk side er vi meget glade for, at regeringen nu har fundet de penge.
Det er rigtig fremragende, at man får løftet den opgave, så tak for det.
Det virker bare mærkeligt, at man ikke har skrevet det ind i finansloven her, hvor der var alle tiders lejlighed til det, for man har jo vidst i god tid, at der ville komme et polarår.
Når det så er sagt, fortæller ministeren meget interessant om iskerneboringer og andre ting.
Kan ministeren nævne nogle af de projekter, der har ligget i det idékatalog til forskellige forskningsprojekter, som ikke bliver til noget, på trods af at man sætter penge af?
Er der nogle af de gode projekter om arktisk forskning, om polarforskning, som vi kender til, men som ikke bliver til noget, som der måske er mulighed for at finde ekstra penge til på den næste finanslov?
Kan ministeren komme ind på det?
Helge Sander (V), 2007-01-17:
Men med de bevillinger har vi netop sikret, at det interessante grønlandske område bliver tilgodeset med en lang række projekter, og i forbindelse med det internationale polarår har vi afsat nogle midler, som skal gå til en række specifikke formål.
Når vi taler om midler generelt, kan jeg sige, at samlet set har regeringen på finanslovene for 2007-2009, som altså dækker polarårene, afsat i alt 400 mio. kr. til forskningsaktiviteter i og omkring Grønland.
Det er ganske mange midler, når det hele bliver lagt sammen, og det er også derfor, der optræder forskellige størrelsesordener af millioner i debatten, fordi de optræder en række forskellige steder og i forskellige sammenhænge.
Rasmus Prehn (S), 2007-01-17:
Jeg vil runde af her.
Jeg synes, at ministeren er kommet med et rimelig fyldestgørende svar, men jeg undrer mig stadig over, at man ikke satte pengene af allerede på finansloven, for man vidste jo, at der var polarår i 2007.
Men det er glædeligt, at man enten på foranledning af Jyllands-Postens artikel eller på foranledning af mit spørgsmål har valgt at sætte pengene af, så en stor tak for det.
Helge Sander (V), 2007-01-17:
Jeg kvitterer selvfølgelig for takken, men beklageligvis må jeg bare sige til hr. Rasmus Prehn, at projektet blev sat i søen og forhandlet både politisk og med de faglige miljøer, lang tid før hr. Rasmus Prehn nok påtænkte at stille dette onsdagsspørgsmål.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Aaen (EL), 2007-01-17:
»Vil statsministeren afvise, at de 31 fanger, som danske soldater i marts 2002 udleverede til amerikanerne, har krav på erstatning fra Danmark?«
Magnus Heunicke (S), 2007-01-17:
Bare lige for at følge op på det svar, som ministeren gav, og som er hele grundlaget for den besvarelse, som vi har hørt nu her, vil jeg spørge: Er det rigtigt forstået, at det, ministeren nu fremlægger som regeringens tal for stigningerne på buspriserne, er 7 pct., altså at buspriserne i Danmark ifølge ministeren kun er steget med 7 pct.?
Det tal er ikke fraregnet nogen som helst forbrugerprisindeksstigninger eller noget andet, men er et tal, som dækker over de rene priser, og det vil sige en stigning, som vil være slugt op, hvilket jo ifølge ministerens argumentation betyder, at prisstigningen på busbilletpriserne er nogenlunde den samme som alle andre prisstigninger, hvis man ser på inflation og andet i samfundet.
Er det sådan, man skal forstå svaret?
For det viser jo altså det stik modsatte af alle andre tal, vi har på området, og specielt primært tallene i vismandsrapporten fra sidste år, hvor der tales om stigninger på 17 pct. på busbilletpriser – stigninger, som i øvrigt er fraregnet forbrugerprisindekset.
Det er faktisk det eneste, spørgetiden ikke er særlig god til, fordi det bliver nogle tal, som er meget svære sådan at sammenligne og vurdere, når de svæver i luften.
Derfor gentager jeg, at jeg vil sende materialet, og så modtager jeg gerne yderligere spørgsmål om det, og jeg skal med glæde besvare dem.
Frank Aaen (EL), 2007-01-17:
Nej, men amerikanske forhørsledere har i edsvorne erklæringer sagt, at de har set mishandlinger.
Journalister har talt med de her fanger, set deres mærker, set deres flækkede læber og sår efter mishandlingerne.
Amnesty International har talt med fangerne, som ikke kan være andre end de samme, som danskerne tog og udleverede.
Og disse rapporter siger samstemmende, at der skete mishandling af fanger, danskerne havde udleveret.
Derfor vil jeg spørge statsministeren: Er det ikke sådan, at uanset hvornår oplysningerne måtte komme frem, har vi et ansvar for de mennesker, vi har haft i vores varetægt, og så har vi også fra dansk side ansvaret for at undersøge, og ikke bare ved at spørge amerikanerne, ikke bare ved at spørge soldater, men ofrene og vidnerne, hvad de har af opfattelse af situationen, og om de kan bekræfte, at der skete mishandlinger?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-17:
Den danske regerings holdning er meget klar: Vi støtter politiske og diplomatiske løsninger.
Det har vi sagt fra starten af.
Vi er derfor også enige i anbefalingerne fra Baker-Hamilton-rapporten om at inddrage lande i regionen, forudsat at de vil bidrage konstruktivt.
Vi er glade for, at præsident Bush har annonceret en øget indsats med hensyn til civil genopbygning.
Det må jo være en amerikansk afgørelse, hvor mange penge man kan og vil bruge på det.
Men det går alt sammen i den rigtige retning.
Og derfor kan jeg ikke sige andet, end at den specifikke amerikanske plan om at øge antallet af tropper i Bagdad har vi taget til efterretning.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-01-17:
Jo, men stadig væk er der tale om en exitstrategi i Baker-Hamilton-rapporten – en exitstrategi, som George W. Bush ikke agter at følge.
Og som bekendt er vi jo en del af the coalition of the willing – de villiges koalition.
Vi har et medansvar for, hvad der foregår i Irak.
Det påvirker også de danske styrker i Sydirak, hvad der sker fra amerikansk side.
Kan man dog ikke forstå det i regeringen, at der er en sammenhæng imellem, hvad USA gør, og det, der bliver konsekvenserne for os?
Derfor er det en pligt for et af de mest villige lande i koalitionen, som Danmark jo er, at gøre opmærksom på den danske holdning, når der er noget vigtigt at gøre opmærksom på.
Vil han ikke godt til sin gode ven George W. Bush
, næste gang de spiser morgenmad sammen – hvornår det nu end sker; måske tager han telefonen og ringer til ham – sige: Nu er det vigtigt, George W. Bush, at der kommer en diplomatisk løsning med FN, med nabolandene, for at få gang i en proces i Irak?
Det er jo det, som skal til – uden at man af den grund laver studehandler med diktaturer; man kan godt få gang i processen uden det.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-17:
Jeg kan blot fastslå, at det, der er den fælles målsætning, hvad enten vi taler om Baker-Hamilton-rapporten, præsident Bush eller for den sags skyld den danske regering, er, at irakerne selv skal overtage ansvaret for deres egen sikkerhed.
I sin tale refererede præsident Bush i øvrigt til de irakiske ambitioner om at kunne overtage ansvaret for sikkerheden allerede i november i år.
Og jeg håber da meget, at fremskridtene vil ske i så stort et omfang, at det kan lade sig gøre.
Derfor er det nogle meget kunstige modsætninger, hr. Holger K. Nielsen stiller op.
For så vidt angår den danske tilstedeværelse, vil jeg sige, at der har målet hele tiden været, at i takt med at irakerne kan overtage ansvaret for sikkerheden i syd, kan vi tilpasse vore opgaver hermed, og det koordinerer vi først og fremmest med briterne, som vi jo samarbejder med i det sydlige Irak.
Rune Lund (EL), 2007-01-17:
Det første, jeg lige vil kommentere, er statsministerens, skal vi kalde det analyse af, hvad der foregår i det sydlige Irak, i Basraområdet, hvor det efter statsministerens opfattelse skulle gå ufattelig godt.
Det går ikke ufattelig godt i Basraområdet.
Der er masser af vold.
Vi så jo også her før jul, hvordan 21 dansktrænede tolke blev likvideret ved højlys dag.
Den eneste grund til, at der er relativt fredeligt i Basraområdet, er jo, at militserne har fået frit spil.
Alle sunnimuslimer er jo enten blev dræbt eller udrenset eller jaget bort, så hvis det ligesom er modellen for fred i Irak, må jeg sige, at så er det jo faktisk den model, der hedder: Slip helvedet løs i Irak.
Jeg håber ikke, det er statsministerens model for en fredsproces i Irak.
Den siger: Dialog.
Straks siger statsministeren – det gør statsministeren også her i dag: Konfrontation, konfrontation.
Så er det ikke sådan, at statsministeren måske i virkeligheden slet ikke er interesseret i dialog eller konfrontation, statsministeren er bare interesseret i at sjoske lige i hælene på George Bush?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-17:
Alle, der har hørt efter, hvad jeg har sagt i dag, ved, at hr. Rune Lund fuldstændig fordrejer, hvad jeg har sagt.
Jeg har jo ikke talt om konfrontation, tværtimod har jeg netop talt om politiske løsninger, diplomatiske løsninger, om dialog med alle, der vil medvirke konstruktivt.
Det er faktisk, hvad jeg har sagt i alle svaromgange her i eftermiddag, så lad det nu være.
Jeg har ikke sagt, at det går ufattelig godt i det sydlige Irak.
Der er da også masser af problemer.
Men det går i hvert fald bedre end dengang, Saddam Hussein undertrykte irakerne i den sydlige del af Irak, undertrykte dem politisk, undertrykte dem økonomisk, undertrykte dem socialt, forfulgte dem.
I den forstand går det i hvert fald væsentlig bedre i det sydlige Irak nu, end det gjorde dengang.
Nej, det er ikke perfekt, men irakerne overtager gradvis ansvaret.
Nu har de overtaget det i to ud af fire provinser; vi håber, at det snart gælder den tredje og derefter den fjerde provins, og så kan vi tilpasse vores soldaters opgaver herefter.
Rune Lund (EL), 2007-01-17:
Jeg kan godt se, at statsministeren med sin blomstrende udlægning af, hvor godt det går i Sydirak, er ved at prøve at danne baggrunden for at skulle forklare den danske offentlighed, at det ikke gør noget, at de danske soldater ikke kommer hjem inden for en overskuelig fremtid.
Det er godt forsøgt, men det virker ikke.
Forskellen er, at da Saddam Hussein var ved magten, var det sunnimuslimerne, der undertrykte shiamuslimerne i Basra; i dag er det så lige præcis omvendt.
Hvis det sydlige Irak er modellen for, hvordan man skal skabe fred i Irak, svarer det til, at man bare slipper militserne løs.
Med hensyn til diskussionen dialog kontra konfrontation vil jeg gerne spørge, om det så skal forstås sådan, at statsministeren mener, at Bushs nye strategi er et udtryk for, at man gerne vil lave en dialog med lande i regionen, herunder Iran og Syrien?
Det ville efter min mening være en højst mærkværdig tolkning, men er det det, statsministeren mener?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-17:
Jeg mener præcis, hvad jeg har sagt hele tiden, nemlig at lande i regionen, der vil medvirke konstruktivt, selvfølgelig bør inddrages.
Hvis de ikke vil medvirke konstruktivt, ser jeg ikke nogen idé i at inddrage dem.
Når man hører hr. Rune Lunds beskrivelse af, hvordan situationen er i det sydlige Irak, kunne man næsten komme til at tro, at hr. Rune Lund ville anbefale, at de udenlandske tropper bliver.
Villy Søvndal (SF), 2007-01-17:
Hvis man læser opsummeringen i Baker-Hamilton-rapporten, kan man se, at den indledes med ordene: Situationen i Irak er alvorlig og den forværres.
Og så følges det i øvrigt op i hovedopsummeringen af to anbefalinger, den ene er diplomati, og den anden er, at man starter tilbagetrækning af styrkerne.
Derfor blev jeg egentlig fantastisk overrasket over, at regeringen valgte at tilslutte sig BakerHamilton-rapporten, og jeg tænkte: Det her er en historisk dag; vi har i dag en statsminister, der erkender, at den hidtidige kurs i Irak ikke var god, og som nu anbefaler en ændret kurs som anbefalet i Baker-Hamilton-rapporten.
Derfor må jeg sige, at jeg også blev fuldstændig overrasket, da regeringen ikke brugte chancen, da Bush holdt sin tale, til at lægge afstand til den fantastisk konfrontatoriske kurs, som Bush fører.
Jeg vil spørge statsministeren: Strejfede den tanke ikke statsministeren, at det var en unik chance til at lægge distance til den Bush, der formentlig bliver en større belastning for hver dag, der går, for statsministeren?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-17:
Se, jeg har det sådan, at selv om jeg, som jeg sagde, overordnet synes, at anbefalingerne fra Baker-Hamilton-rapporten er gode, har jeg ikke deponeret min handlefrihed hos Baker og Hamilton.
Men da nu hr. Villy Søvndal helt åbenbart i den grad har pantsat sin handlefrihed hos de to herrer, så lad mig referere her, hvad de har sagt om det, Bush har lagt frem.
De konstaterer indledningsvis, at nogle af deres anbefalinger er afspejlet i den nye plan, andre er ikke.
Det svarer også til, hvad jeg har sagt i dag.
Så siger de i øvrigt, at de kan støtte bestræbelserne på at øge antallet af amerikanske rådgivere, med henblik på at den irakiske hær bliver i stand til at overtage sikkerhedskontrollen i november i år, og anfører så i øvrigt, at det også kan være en mulighed midlertidigt at forøge antallet af tropper i Bagdad for at stabilisere situationen der.
Altså, jeg synes ærlig talt, at hr. Villy Søvndal skulle forholde sig præcist og nuanceret til, hvad Baker-Hamilton selv har sagt.
Villy Søvndal (SF), 2007-01-17:
Tak for svaret.
Jeg og SF har ikke deponeret – det skal jeg gentage; jeg er ikke sikker på, at statsministeren hørte det sidste, jeg sagde, for han bliver ved med at gentage det med handlefriheden – vores bestemmelsesret nogen som helst andre steder; det kunne vi ikke drømme om.
Men det er da klart, at når vi oplever, at der kommer et bud, som vil være at bevæge sig væk fra den konfrontatoriske linje, som Bush og statsministeren har stået for under hele Irakkonflikten, til et forsøg på at finde politiske svar på løsningen, og som i øvrigt peger på, at tilstedeværelsen af amerikansk militær er med til at forøge problemerne – forøge problemerne – fordi de bliver mål, så tænkte vi: Det var dog en fantastisk fremstrakt hånd, og gad vide, om ikke statsministeren vil bruge den fremstrakte hånd til nu endelig at lægge distance til den George W. Bush, der bliver en mere og mere isoleret mand i USA, og hvis hele strategi så åbenlyst er slået fuldstændig fejl.
Vi opfattede det som en fremstrakt hånd til statsministeren.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-17:
Jamen det er altid rørende, grænsende til det tårevædende, at registrere hr. Villy Søvndals uendelige omsorg for mit velbefindende.
Jeg takker så hjerteligt.
Jeg vil gerne sige, at for mit vedkommende handler det hverken om at forlove sig med nogen eller lægge afstand til nogen, men om at fastholde det, der hele tiden har været den danske linje, nemlig at målet er, at irakerne selv skal overtage ansvaret for deres egen sikkerhed.
Vi er i den sydlige del af Irak, og derfor er det dét, vi vurderer det ud fra sammen med briterne, og der kan vi konstatere, at det skrider fremad – ikke at situationen er perfekt, men at det skrider fremad.
Irakerne overtager gradvis selv ansvaret, og i takt med det kan vi så tilpasse vore opgaver.
Det har hele tiden været den danske linje, og den holder vi fast i.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-01-17:
Når man ved, at BakerHamilton-rapporten var et forsøg på at skabe konsensus i amerikansk politik bag en irakexitstrategi og Bush gør det modsatte, så er det da fuldstændig fantastisk at høre en statsminister stå og give udtryk for, at der nærmest ikke er nogen problemer, at alle er enige i Bushs håndtering af sagen.
Sagen er, at der er en voldsom uenighed i USA.
Der er en stor uenighed med hensyn til Bushs strategi og Baker-Hamilton-rapportens anbefalinger.
Vi forsøger endnu en gang med et spørgsmål.
Kunne den danske statsminister, i det omfang han er enig med de anbefalinger, ikke sige i en klar tone til George W. Bush: Forsøg dog nu noget mere at få en diplomatisk løsning, gå i gang med en exitstrategi, få det her mareridt afsluttet, George W. Bush?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-17:
Nej, jeg har netop ikke stået og sagt, at der er bred enighed i USA, tværtimod, der er vild uenighed, og jeg synes egentlig, det er en styrke i et frit folkestyre, at man kan have en diskussion.
Men altså, jeg har svært ved at forstå, at vi skulle lade os diktere i Danmark af en diskussion i USA, eller hvad den ene eller den anden måtte mene i USA.
Vi skal da fastlægge dansk udenrigs- og sikkerhedspolitik ud fra, hvad der er en dansk position, og hvad der er danske interesser.
Og det er det, jeg har redegjort for her i dag.
Vi ønsker, at irakerne selv skal overtage ansvaret.
Vi er i det sydlige Irak, vi arbejder på det, og i takt med at de selv overtager ansvaret, kan vi tilpasse vore opgaver hermed.
Og det er det, jeg synes vi skal interessere os for som danske politikere.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-01-17:
»Hvornår forventer statsministeren at den danske regering bliver i stand til at gøre sig nogle selvstændige overvejelser om dels Iraks fremtid, dels det danske styrkebidrags fremtid, uden hele tiden at lade sig forlede af den amerikanske præsident?«
Det ligger jo sådan set fint i forlængelse af det svar, der kom fra statsministeren.
For det er jo lige så morsomt som det, vi tidligere har hørt i dag, når statsministeren siger, at vi skal fastlægge vores politik ud fra, hvad der er danske interesser, når ethvert barn i det her land ved, at den danske statsminister først siger noget selvstændigt, når han har konsulteret George W. Bush.
Det er jo det, der er sandheden i dansk udenrigspolitik i de her år, nemlig at Danmark er blevet skødehund for George W. Bush, og at statsministeren logrer med halen, hver gang George W. Bush kratter ham i nakken.
Det er jo sandheden i det.
Det er jo det, vi har fået bekræftet her i dag på glimrende vis.
Da George W. Bush gjorde noget helt, helt andet, kunne statsministeren ikke mande sig op til at sige det, han sagde i første omgang, til George W. Bush.
Det er dansk udenrigspolitik, det er sørgeligt.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-17:
Jeg har jo netop i dag gentaget, at hvad jeg i sin tid mente om og sagde om Baker-Hamilton-rapporten, mener jeg stadig væk, nemlig at den indeholder mange gode anbefalinger.
Men det er da ikke det samme, som at jeg deponerer min handlefrihed hos Baker-Hamilton.
Med hensyn til det spørgsmål, hr. Holger K. Nielsen her stiller om selvstændige danske overvejelser, så lad mig kun gentage, at det selvfølgelig er sådan, at dansk udenrigs- og sikkerhedspolitik fastlægges i Danmark.
Med hensyn til Irak fremlagde vi jo en irakanalyse i maj 2006.
Det var grundlaget og er grundlaget for den videre danske indsats, og jeg vil sige, at analysen fortsat er aktuel.
Men vi indgår jo i et flernationalt samarbejde i Irak, og derfor er det selvfølgelig også naturligt, at man så konsulterer hinanden, og vi koordinerer vores strategi og vores overvejelser med koalitionspartnere.
I Sydirak har vi et særlig tæt samarbejde med Storbritannien, som jo leder den multinationale division, hvor danske soldater indgår.
Og der har vi det sådan i regeringen, at når man er alliancepartnere, konsulterer man hinanden, for vi mener nemlig noget alvorligt med ordet solidaritet.
Men sådan har den nuværende regering det ikke.
Vi tror på alliancer, vi tror på solidaritet, og så konsulterer man selvfølgelig hinanden.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-01-17:
Jeg må sige, at den danske regering er kommet langt ud i tovene, når man i en debat som den her bruger fodnotepolitikken i 1980'erne.
Det må jeg sige, det ryster mig virkelig, at statsministeren kan få sig selv til at bruge det som argument.
Statsministeren siger, at man konsulterer hinanden, men det gør man jo ikke.
Der er jo ikke tale om, at USA konsulterer Danmark om noget som helst.
Der er tale om, at den danske regering gør det, som George W. Bush har brug for vi skal gøre.
Det er skødehundens rolle, som den danske regering er kommet ud i, og det er jo derfor, det er så absurd, når statsministeren siger, at vi fører en selvstændig linje.
Helt tilbage fra Irakkrigens start har den danske regerings politik været underlagt de amerikanske behov.
USA ville have krigen på trods af FN's Sikkerhedsråd.
Danmark fulgte trofast med.
Danmark har fulgt trofast med i hvert et skridt, George W. Bush har taget.
Og hver gang vi har bedt om at få en selvstændig dansk exitstrategi, har regeringen tøvet.
Hvorfor?
Fordi man ikke tør sige noget, før man har fået lov af George W. Bush.
Det er sandheden i det her.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-17:
Kendsgerningerne modbeviser jo fuldstændigt, hvad hr. Holger K. Nielsen siger.
Bl.a. har vi jo ikke planer om at øge antallet af danske soldater, selv om den irakiske regering og den amerikanske regering i fællesskab har vurderet, at der er behov for midlertidigt at øge antallet af soldater i Bagdad for at stabilisere situationen.
Så hr. Holger K. Nielsen har jo slet ikke ret i sin beskrivelse og i sin analyse.
Vi følger det, som hele tiden har været målet fra dansk side, nemlig at irakerne skal overtage ansvaret for egen sikkerhed.
I syd skrider det fremad, og i takt med at irakerne selv overtager ansvaret, kan vi så tilpasse vore opgaver.
Det har hele tiden været linjen, det er fortsat linjen.