Lise von Seelen (S), 2009-01-29:
Ja tak.
Det er 20 år siden, at børnekonventionen blev vedtaget, og som ministeren også har nævnt, har vi haft den omkring den danske lovgivning siden 1991, så vi har jo egentlig haft rigtig, rigtig god tid til at få den implementeret.
Men der er stadig væk brug for nogle forbedringer i forhold til børnenes retsstilling.
Det er meget afgørende, at børns retsstilling er sikret på den måde, at de bliver hørt i deres egne sager - i det, der vedrører dem selv.
Vi har jo set i nyere undersøgelser, at børn ikke i tilstrækkeligt omfang bliver inddraget i deres egne sager.
Forudsætningen for, at inddragelsen kan finde sted på den rigtige måde, er naturligvis, at der er veluddannede børnesagkyndige både i kommunerne og i statsforvaltningerne.
Vi ved, at der er problemer med at finde det fornødne antal fagpersoner; vi ved, at kommunerne er så pressede på økonomien, at mange ansatte simpelt hen har for stor en arbejdsbyrde; og det betyder i praksis, at børnene ikke inddrages godt nok.
Børn skal inddrages i alle spørgsmål, der vedrører dem selv, og den eneste grund til, at der kan ske afvigelser, bør være, at barnet af modenhedsårsager skønnes at være uegnet til at blive inddraget i sagen.
Det er indlysende, at det betyder rigtig, rigtig meget for børnenes videre tilværelse, at de høres og medinddrages, både om forældremyndighed, forældreansvar, barnets ophold uden for de biologiske forældres hjem, og hvis man skal tages hjem fra et ophold uden for de biologiske forældres hjem.
Alle disse spørgsmål er grundlæggende og meget afgørende for barnets videre trivsel, og det er bare enormt vigtigt, at vi får børnene inddraget her. Vi skal også sikre, at de har en klageadgang, som er let for børnene at håndtere, og det skal være nogle fornuftige og veluddannede voksne, som skal hjælpe dem, så de kan få udarbejdet en klage, hvis det er det, de skal, men også til at opnå den rigtige rådgivning og vejledning, hvis det er det, der er brug for.
Vi savner sådan et landsdækkende netværk.
Det må være naturligt, at børnekonventionen er en del af vores lovgivning, og at den eksisterende lovgivning gennemgås for at se, om loven lever op til konventionens ånd og bogstav.
Vi ved, at der er børn, der afsoner straffe i voksenfængsler.
Vi ved, at der kommer uledsagede børn til vores land, som ikke får den beskyttelse, som de i virkeligheden har brug for, når de er her uden at være ledsaget af voksne.
Så der er altså nogle ting, som vi kan gøre meget, meget bedre.
Vi ved også, at der er mange børn, som oplever en hverdag, hvor de møder vold i hjemmet - enten vold mod dem selv, eller de er tilskuere til vold - og i alle disse sager er det altså sådan, at den nærmeste familie ikke altid er de bedste rådgivere for barnet.
Der har vi brug for at få et system, som er meget mere driftssikkert og meget mere hjælpsomt i forhold til børn - og jeg mener også små børn.
Det er vigtigt, at der placeres et overordnet ansvar for børnenes retssikkerhed, for det bør gennemsyre al lovgivning.
Og det er vigtigt, at vi som samfund har pligt til at sørge for, at der tages vare om de her børn på den allerallerbedste måde.
Nogle gange har vi en idé om, at vi gør alting så godt her hos os, at der er stor sikkerhed, men jeg tror, vi skal passe på, at vi ikke sætter kikkerten for det blinde øje, og jeg tror, vi skal være omhyggelige med at kigge på os selv og sige: Det her kan vi gøre bedre.
Derfor bør statsministeren træffe en beslutning om, hvilken minister der især skal have ansvaret for børnenes retsstilling, så vi ikke kommer til at se eksempler på, at ting bliver placeret mellem to stole.
Derved opstår der usikkerhed, som er til ugunst for børnene.