Liselott Blixt (DF), 2010-11-18:
Man har levet et liv, hvor man mange gange har arbejdet hårdt og har været en del af og betalt til det samfund, som man lever i.
Men for nogen kommer der en tid, hvor man ikke kan passe godt nok på sig selv i sin egen bolig.
Derfor flytter man på plejehjem for at få den hjælp, som man nu engang har behov for.
Et af behovene for at kunne klare dagen er behovet for den nødvendige ernæring.
Der er mange ældre, der taber sig, og derfor er det ekstra vigtigt, at de får den rigtige kostsammensætning, fra de står op om morgenen, og til de går i seng.
En fuld forplejning er derfor noget af det, som de ældre betaler til på vores plejehjem, og maden er mange gange noget af det, de ser frem til som en af dagens oplevelser.
Det gælder også ostemaden til kaffen og for den sags skyld kagen.
Men prisen for maden var efterhånden røget op på en pris, som vi ikke kunne være bekendt i Danmark.
Enkelte kommuner tog op imod 5.000 kr. for fuld forplejning, og jeg må sige, at det er mere end det, jeg har brugt til en familie på fire.
Derfor var det et must for Dansk Folkeparti at få lagt et loft, så de ældre ikke skulle betale de tårnhøje priser.
Vi var derfor glade, da det lykkedes for os at få gennemført et loft over, hvor meget man maks. skal betale for en fuld forplejning, som gjorde det muligt for den ældre også at have lidt ekstra penge til andre fornøjelser.
I år er loftet på 3.111 kr., og det er for fuld forplejning.
For Dansk Folkeparti betyder det en alsidig og nærende kost med alt, hvad der hører til.
At de så i nogle kommuner kommer med gode ideer til, hvordan de kan få flere penge fra de ældre, mener vi er uforskammet.
Tænk, at de vil være sig selv bekendt.
I min kommune har vi i de sidste år på tværs af partierne været enige om, hvor vigtig en del af dagligdagen maden er.
Vi har derfor sammen fået lavet en ordning på vores plejehjem, så maden laves på stedet.
Vi mente alle, at det er vigtigt, at de ældre kan følge med i madlavningen, være med til at bestemme maden, kan dufte den og dermed få appetit til den mad, der bliver lavet.
Vi skelede til andre kommuner, der havde en god ordning, og vi kopierede den, så nu har beboerne deres egen pengekasse, og de kan selv bestemme, hvad de vil have at spise, om der skal være dessert, eller om der skal være frugt.
Om lørdagen står den på sild og snaps, der er øl i køleskabet og vin, når det er nødvendigt.
Hvis viljen er der hos kommunalpolitikerne, er det ikke svært.
Vi skal helst ikke derhen, hvor det er staten, der skal regulere ned i den mindste detalje, men vi skal holde et vågent øje med, hvad der sker udeomkring.
Som den tidligere ordfører nævnte, er der også andre ting, som man skal holde øje med.
Jeg forstår f.eks. ikke, at man som plejehjemsbeboer skal betale for TV-pakker, uanset om man bruger fjernsynet eller ej.
Der er mennesker, der er så syge, at de ikke ser fjernsyn, men alligevel skal de betale 400 kr. om måneden.
Det mener jeg er ganske urimeligt, og jeg mener, at det er nogle af de ting, der bør kigges på.
Kommunalpolitikerne har her et ansvar, som de må være bevidste om, og jeg mener, at vi som folketingspolitikere må gå tilbage i egne rækker og sørge for, at det sker.
Det har vi gjort i finansloven.
Vi ser frem til, at der er nogle kommuner, der melder sig.
Nu var det bare, fordi jeg hørte ordføreren nævne kommunerne, og for mig at se er det i flertal.
Jeg kender også til Lyngby-Taarbæk Kommune, og det er der, hvor vi har set problemet nogle gange.
Men så kunne jeg da godt tænke mig at høre ordføreren: Hvis og såfremt Socialistisk Folkeparti i en fremtid – forhåbentlig om lang tid – kommer i regering, hvor mange penge vil man så rulle ud i hjemmeplejen til kost, pleje, praktisk hjælp osv.?
Har man et tal på det?