Per Clausen (EL), 2011-02-01:
Da forhandlingerne om placeringen af det her testcenter for vindmøller startede i foråret – godt nok på et tidspunkt, hvor regeringen jo havde sagt, hvor det skulle ligge henne – så var der faktisk meget omfattende diskussioner og undersøgelser, der handlede om, hvad der ville være den rigtige placering.
En meget vigtig forudsætning i de diskussioner og drøftelser var, at man skulle finde et sted, hvor der var plads til mindst syv vindmøller, og at disse vindmøller skulle have en ganske bestemt størrelse, fordi det var en forudsætning for, at vindmølleindustriens ønske om at få et testcenter, den kunne bruge til noget, blev opfyldt.
Det var jo også realiteten i hr. Steen Gades svar, nemlig at de ting, vi fastlægger i det her lovforslag, gælder, indtil de bliver lavet om, og at det kan klares via en bekendtgørelse.
Det er måske ikke så betryggende, når man tænker på den diskussion, der har været i dag.
Men det, der så også er pointen i det, er jo, at man må erkende, at det langtfra er sikkert, at man er i stand til at etablere et testcenter med syv vindmøller, og at det langtfra er sikkert, at man kan etablere et testcenter, som giver de muligheder for at teste de møller, som man i sin tid sagde var det, der skulle til.
Så kunne det godt være, at man var nået frem til, at der var en række andre placeringer, der heller ikke var de rigtige, og så kunne man vælge den mindst ringe.
Men pointen er, at vi med diskussionen i dag har fået sikkerhed for – så vidt jeg kan vurdere – at vi ikke får det testcenter, som man oprindelig sagde vi skulle have, og som man sagde kun kunne etableres i Østerild.
Så er der selvfølgelig hele diskussionen om naturen, altså ødelæggelsen af naturen ved Østerild, der jo ligesom er forsvundet ud af debatten, for det klarede vi ligesom sidste gang.
Der vil jeg bare sige, at det jo alligevel spiller en rolle, når man gennemfører sådan et projekt – den mest voldsomme forandring af landskabet, som vi har set udført af menneskehænder eller af maskiner, der føres af menneskehænder, i Danmark – om man faktisk får et testcenter, der virkelig for alvor løser nogle udfordringer, eller om man får noget, der måske ikke er så godt endda.
Det spiller vel også en rolle i diskussionen, om man i de to VVM-undersøgelser, der er gennemført, har undersøgt tingene ordentligt.
Kammeradvokaten, der jo skal fortælle til Finansministeriet, hvordan han opfatter sin rolle i forhold til EU-retten, konkluderer, at man ikke har været involveret i den EU-retslige side af projektet, hvorfor han i sagens natur ikke kan udtale sig nærmere om risikoen for, at Kommissionen måtte se problemer af mere alvorlig karakter.
Så kan man selvfølgelig filosofere over, hvad der får normalt kritiske mennesker som hr. Flemming Møller Mortensen og hr. Steen Gade til at sige, at de har fået klare svar fra ministeren, der siger, at her er ikke noget at komme efter, her er ingen problemer.
Det er ikke så meget det der med, at man bryder EU-retten – det kunne jeg såmænd godt leve med – men pointen er jo, at EU-retten her i en vis forstand sikrer natur og miljø.
Selvfølgelig er det særlig ærgerligt for mig, at vi er kommet dertil, at det at forsvare natur og miljø i nogle tilfælde er blevet så vanskeligt i Danmark, at man kan blive nødt til at bruge EU-regler – men det gør vi da så, når det er det værn, vi har.
Så til spørgsmålet om, hvorvidt det her med støjproblemerne nu ligger så fast, som det er blevet sagt i dag.
Ja, ud over at det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, at vi kan vente, at der kommer en ny bekendtgørelse om støj fra vindmøller, så vil man, kan jeg forstå, tage hensyn til lavfrekvent støj og de ekstra belastninger, det kan give.
Ministeren har dog været så venlig at love os, at det ikke får nogen betydning, bare for at vi skulle være helt sikre.
Reglerne skal ikke strammes, og det får ingen betydning for planlægningen af, hvor vindmøller skal stå henne.
Så er der måske nogle, der vil sige, at det ikke ser ud til, at det er så vigtigt. Det, man måske kunne være meget mere bekymret for, er jo, at det også fremgår, at der er nogle, der arbejder for lempelser af vindmøllebekendtgørelsen, og at det, der i dag med så stor sikkerhed siges vil komme til at gælde i næsten al evighed, altså kan blive lavet om, hvis man får gennemført en lempelse af bekendtgørelsen for vindmøllestøj.
Så alt i alt må jeg sige, at det er blevet sværere at se, at det her projekt opfylder de krav, man oprindelig stillede til et testcenter for vindmøller, og at det er blevet helt umuligt at se, at de konsekvenser, det får for natur og miljø og for de mennesker, der bor i området, svarer til de gevinster, man forventer at få.