runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2008-04-09:
Ja, og sådan kunne man jo blive ved.
Man kunne jo også sige, at skulle den store gruppe, som ikke betragter det som folkekirkens opgave, så ikke have en mulighed for at sige, at det ønsker de ikke skal foregå i folkekirken, og så kunne man blive ved, det ville være den ene gruppe over for den anden gruppe.
Derfor tror jeg altså også, det er meget klogt, at Folketinget ikke buser ud med at lave reglerne om, uden at der er et udtrykkeligt ønske om det.
Ellers kunne vi hver eneste gang ende i den situation med en problemstilling, at hvis der bare var én borger, der råbte op på et område, så skulle der være valgfrihed, uanset at valgfriheden for den enkelte måske betød, at 99 pct. andre følte sig dybt krænket af det.
Så jeg synes altså ikke, at problemstillingen kan stilles så enkelt op, som fru Karina Lorentzen forsøger at gøre det her.
Men jeg vil da gerne afslutte med at sige, at jeg er glad for, at SF trods alt anerkender, at regeringen har flyttet sig, omend kun på et enkelt punkt.
Som jeg kan forstå det, er det i hvert fald noget, som man i Folketinget kan finde bred tilslutning til.
Karen Ellemann (V), 2008-04-09:
Jeg står også her og glæder mig over, at regeringen har rykket sig på et punkt.
Det her lovforslag er fremsat samlet set for at ændre den eksisterende retstilstand på to afgørende områder.
For det første ønsker forslagsstillerne, at to personer af samme køn skal kunne vies i kirken; for det andet ønsker forslagsstillerne at ændre fadderskabsreglerne for børn, der fødes af en kvinde, der er gift med en anden kvinde.
På trods af min umiddelbare sympati for forslaget, er det altså alligevel forbundet med en række problemer.
I Venstre ønsker vi fortsat ikke at blande os unødigt i religiøse forhold.
På nuværende tidspunkt ønsker hverken folkekirken eller andre trossamfund at åbne for muligheden for kirkelig vielse af to personer af samme køn.
Når der ikke er sådan et ønske, mener vi heller ikke, at vi som lovgivere skal gå ind og ændre på den retstilstand.
Lovforslaget har så også den konsekvens, at et barn, der fødes af en kvinde, der er gift med en anden kvinde, får en medmor i stedet for en far, på trods af at undfangelsen er resultat af et seksuelt forhold.
Det betyder altså så, at den biologiske fars rettigheder forsvinder som ved et trylleslag.
Det er efter min mening et temmelig indgribende forhold.
Endvidere vil en eventuel vedtagelse af dette lovforslag også betyde ændringer i forhold til adoption, et område, der er til debat i forbindelse med andre forslag, og hvor der er delte meninger.
Helge Sander (V), 2008-04-09:
Som jeg allerede nævnte i mit første svar, er det jo sådan, at vi har haft et arbejde, som er pågået igennem flere måneder med netop Danske Universiteter, hvor vi har sat fokus på de områder, hvor vi for begges vedkommende gerne så, at vi fik større frihedsgrader.
Men som jeg også nævnte, er der jo en række betingelser, der skal opfyldes, og derfor er det arbejde, i hvert fald inden for de ti områder, som vi har udvalgt som værende de væsentlige, ikke helt så enkelt.
Arbejdet er nu ved at være slut, og inden for ganske få uger eller måneder mener vi at vi er kommet så langt, at vi kan sige o.k. til nogle ting og give dem et flueben.
Andre ting som f.eks. bygningsmassen er ikke helt så enkle, og dem må vi nok vente med at træffe en endelig afgørelse om til lidt senere.
For her er jeg helt overbevist om, at Folketinget gerne vil ind i billedet.
Vi taler som sagt om en samlet bygningsmasse på universitetsområdet på mere end 20 mia. kr.
Lene Espersen (KF), 2008-04-09:
Jeg vil sige til hr. Mogens Jensens første spørgsmål, at blot fordi der er et par enkelte, der måtte have et særsynspunkt, synes jeg stadig væk, at man må lægge vægt på, hvad det generelle synspunkt er, når det gælder folkekirken.
Der har det været min klare opfattelse, at man ikke efterlyste et behov for lovændring på det her område.
Det synes jeg man skal respektere.
Det er vel egentlig det, demokrati handler om, nemlig at lytte til flertallet.
For så vidt angår det andet spørgsmål vil jeg sige, at det ikke er noget, vi har overvejet og drøftet helt til bunds, men jeg synes sådan set, at det lyder som en meget rimelig antagelse, som hr. Mogens Jensen kommer med, så det er selvfølgelig noget, der skal indgå i det videre arbejde om, hvornår - om man så må sige - den adoption kan finde sted.
Det vil jeg meget gerne lade indgå i det forberedende arbejde, der kommer til at være forud for et lovforslag, der kan komme i næste samling.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2008-04-09:
Nogle gange kan man jo nærmest blive overhalet af virkeligheden.
Det seneste vil jeg da gerne kvittere for, altså at års anstrengelser alligevel bærer frugt.
Så kan man overveje med sig selv, om det ikke er godt at fremsætte de samme beslutningsforslag og lovforslag år efter år.
Så det vil jeg da gerne have lov til at kvittere for.
Men det er jo den sag, kan man sige.
Og det var egentlig den sag, jeg ville have spurgt justitsministeren om, inden justitsministeren pludselig overraskede mig så positivt.
Men så lad os gribe fat i noget af det andet, for der er stadig væk to andre elementer i forslaget, kan man sige, nemlig det om kirkelig vielse og det om adoption for homoseksuelle par.
Jeg har i hvert fald svært ved at se, at man ikke også kunne rykke sig i forhold til adoption for homoseksuelle par, når man nu lægger op til, at man kan anerkende forældreskabet i et lesbisk registreret par allerede fra fødslen.
Så er vi jo allerede inde og sige ja til homoseksuelle forældre.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-04-09:
Jeg vil meget gerne svare åbent på det, men det har ikke noget at gøre med, hvor lang tid der går, før Sundhedsstyrelsen træffer en afgørelse.
Der må jo ligge den præmis i fru Sophie Hæstorp Andersens spørgsmål, at Sundhedsstyrelsen skal træffe den afgørelse, som fru Sophie Hæstorp Andersen mener de skal træffe.
De har jo truffet mange afgørelser.
Det kan være, at der kommer ny viden til,
lad os håbe det.
Lad os også håbe, at forskerne udvikler det her produkt, så det bliver bedre og virkelig kan hjælpe de her meget syge mennesker.
Hvis evidensen er på plads, må man også gå ud fra, at Sundhedsstyrelsen anbefaler produktet til brug.
Ikke desværre for vores politiske sag, men for patienterne.
Hvis der havde været evidens, havde det jo være fantastisk set fra patienternes side.
Den har de altså ikke fundet, og derfor indstiller de ikke til politikerne, at vi skal anbefale det.
Det spørgsmål er jeg jo glad for, for så er der rene linjer, og så synes jeg, vi skal koble Sundhedsstyrelsen fra, for de beskæftiger sig nemlig ikke med eksperimentel behandling.
De beskæftiger sig med det, der er videnskabeligt belæg for, og lad os håbe, at der kan komme videnskabeligt belæg for det her produkt, og at de så senere vil godkende det.
Så kan vi tage diskussionen, om vi skal have eksperimentel behandling i Danmark.
Hvis man betragter det som eksperimentel behandling, kan jeg leve med, at et flertal i Folketinget siger: O.k., så lad os da gøre det.
Men det er ikke det, jeg gør som sundhedsminister.
Der understøtter jeg, at tingene foregår ud fra videnskabelige principper om, at vi ved, det virker.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2008-04-09:
Det sidste synes jeg jo lidt er noget rod.
Så vidt jeg ved, er det ikke Folketinget, der godkender hver enkelt eksperimentelle behandling, der foregår i det her land, på kræftområdet.
Så jeg forestiller mig ikke, at Folketinget skulle godkende eksperimentel behandling med Alpha-1-medicin.
Det er jo helt åbenlyst for enhver her, at de faglige miljøer også er uenige i de afgørelser, som Sundhedsstyrelsen har truffet.
Man kan jo formentlig ikke ved håndsoprækning afgøre, hvorvidt man skal tillade medicinen eller ej.
Er ministeren åben over for, at man så ser på andre muligheder?
Det er jo helt åbenlyst, at situationen med det system, vi kører med nu, hvor Lægemiddelstyrelsen åbenbart godkender præparater, som godt kan godkendes til at være medicin i Danmark, men som åbenbart ikke må godkendes af Sundhedsstyrelsen til at blive brugt af patienterne, er fuldstændig uholdbar.
Har ministeren overvejelser om, at man skal have en helt ny beslutningsprocedure for godkendelse af medicinpræparater eller lignende i Danmark?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-04-09:
Jeg er nødt til at anholde det med, at Sundhedsstyrelsen ikke godkender det.
Jeg siger, at de ikke anbefaler det.
For et produkt, der er godkendt, er lovligt og må markedsføres, og det er det, Lægemiddelstyrelsen gør.
Så er det Sundhedsstyrelsen, der anbefaler, om noget skal bringes i anvendelse, og der er tit og ofte faglige uenigheder.
Det ser vi i forbindelse med mange produkter.
Der er også faglige uenigheder på kræftområdet om anvendelsen af forskellige produkter, for hvilke det gælder, at de alle er godkendt af Lægemiddelstyrelsen.
Det er i virkeligheden det, som er hele Sundhedsstyrelsens opgave, nemlig at vurdere de faglige uenigheder og til sidst slå to streger og sige: Enten finder vi ikke evidens for, at det virker, eller også finder vi evidens for, at det virker.
I den her konkrete, ulykkelige sag har de altså ikke fundet evidens for, at det virker.
Jeg håber, at produktet kan udvikles, så der vil være en evidens, så vi kan hjælpe de her mennesker.
Flemming Møller Mortensen (S), 2008-04-09:
Sundhedsvæsenet mangler personale.
Det kunne være spændende og nyttigt at vide, om ministeren kunne bekræfte det her tal og måske også give udtryk for, med hvilken ængstelse ministeren ser på det, for det er et meget stort tal - 41 pct.
Måske kunne han give udtryk for, hvad årsagen er til den her stigning.
Det er jo sådan, at rigtig mange, som forlader faget, siger, når de forlader faget, at årsagen hertil er arbejdsvilkårene.
Det er et helt entydigt svar - naturligvis præget af, at vores arbejdsmarked er, som det er i øjeblikket.
Men det viser jo med al tydelighed, hvordan konkurrencen er mellem at være ansat som eksempelvis sygeplejerske i det offentlige og så det, der er udenfor.
Hvad vil ministeren gøre for at afhjælpe det problem?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-04-09:
Det spørgsmål kan man jo godt svare på, selv om der er overenskomstforhandlinger og måske også snart en konflikt.
Men jeg anerkender problemets omfang, og det er sådan set den første forudsætning for, at man også kan begynde at gøre noget ved det.
Vi skal gøre det mere attraktivt at være sygeplejerske.
Det tør jeg godt sige, selv om jeg ikke vil blande mig i de her overenskomstforhold.
Vi skal gøre det mere attraktivt at være sygeplejerske, fordi det er vigtigt for hele sundhedsvæsenet, at vi har dem.
Og det vil sige, at moderne brug af it-teknologier også er en måde, hvorpå man kan spare nogle arbejdsgange og dermed få hænderne til at række lidt længere - bare som et supplement til det, som jeg nævnte i mit første indlæg.
Flemming Møller Mortensen (S), 2008-04-09:
Det er korrekt, at jeg så tv i aftes.
Og i forbindelse med den aktuelle mangel på sygeplejersker - som ministeren udtalte sig om i går, hvor ministeren udtrykte netop det, som ministeren også her gør gældende - er opgaveglidningen en af måderne at løse det problem på, nemlig hvor sygeplejersker skal løse visse lægeopgaver og social- og sundhedsassistenter visse sygeplejerskeopgaver.
Vil ministeren så ikke her redegøre for, hvordan en sådan opgaveglidning løser mangelen på sygeplejersker, og samtidig fortælle, hvem der skal løse de opgaver, som social- og sundhedsassistenterne tidligere løste?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-04-09:
Det siger sig selv, at jeg som minister ikke skal gå helt konkret ind i at forklare hver enkelt stillingsbeskrivelse.
Det må sige sig selv.
Men jeg sagde også, at opgaveglidning er en del af redskabet, og det er en konkret ledelsesmæssig opgave, som man må tage på sig i regionerne og ude på de enkelte sygehuse, med at få nedbrudt nogle faggrænser, få mere teknologi og øge optaget på sygeplejerskeuddannelserne.
Jeg kan høre, at hr. Flemming Møller Mortensen har set TV-avisen i går aftes, og de konkrete tal - hvad enten det er Arbejdsmarkedsstyrelsens, eller det er Dansk Sygeplejeråds - kan jeg ikke bekræfte.
Men det skal ikke skille os ad, for jeg kan anerkende, at der er mangel på personale.
Det er jo desværre et problem, som hele Danmark står over for.
På mit område er det jo særlig ulykkeligt, fordi det er et problem, når vores sundhedsvæsen mangler personale.
Jeg bliver nødt til at sige, at det ikke er et problem, jeg kan løse til i morgen tidlig, men vi arbejder utrolig intenst på at få det løst.
På den korte bane kan vi kun gøre det, vi gør, nemlig hente folk i udlandet.
På den lange bane skal vi have øget optaget på uddannelserne, få nogle flere igennem uddannelsessystemet, og så bliver vi nødt til at arbejde meget mere med opgaveglidning, som jeg også sagde i TV-avisen i går.
Der er nogle opgaver, som hidtil altid har været udført af lægerne, og som med fordel ville kunne udføres af nogle andre, eksempelvis sygeplejersker.
Og omvendt vil sygeplejerskerne have nogle opgaver, som de ville kunne sende videre til SOSU-assistenterne.
Altså, vi skal blive mere smidige i vores måde at fordele arbejdet på, for vi skal få hænderne til at række så langt som muligt, netop fordi vi har for få hænder.
Og jeg anerkender, at der mangler personale, på trods af at vi jo har tilført 1.300 ekstra sygeplejersker i den her regerings tid.
Pernille Frahm (SF), 2008-04-09:
Jamen det er jo dejligt, at der er enighed i regeringen, for det er ikke det indtryk, medierne har fået, vil jeg så sige.
Men det har også været min opfattelse, at det egentlig var en åbenhed over for at kunne lande på stort set et hvilket som helst standpunkt, når den tid kom.
Så vil jeg gerne høre: Skulle det nu her på rådsmødet ske, at ministrene bliver enige om, at man skal lave en politisk markering i forhold til åbningen af OL, hvordan ser udenrigsministeren så kronprinsens situation?
Kan han deltage, hvis den officielle danske regering vælger at blive væk fra åbningsceremonien?
Er det så rigtigt i forhold til kronprinsens kommende rolle, at han deltager på trods af det, regeringen har besluttet, eller skal han blive væk?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2008-04-09:
Det kan undre lidt, for Lægemiddelstyrelsens afgørelse i sin tid vedrørende godkendelse af præparatet byggede jo bl.a. på, at der havde været nogle kliniske forsøg i Danmark.
Derudover er det jo sådan, at regeringen bryster sig meget af, at man er blevet bedre til at udføre eksperimentel behandling på kræftområdet i Danmark.
Hvorfor har man ikke på det her område kunnet træffe en beslutning om at gå i gang med en eksperimentel behandling for selv at finde ud af, om der var opbakning til at fortsætte behandlingen som almindelig behandling, eller om den skulle stoppes igen?
Det må da undre meget, at vi kan sende patienter til eksperimentel behandling på kræftområdet i udlandet, og at vi i stigende grad kan gøre det selv herhjemme, men når det kommer til et medicinpræparat, som tilbydes i nabolandene til en helt anden gruppe patienter, kan vi ikke finde ud af at lave eksperimentel behandling på det her område i Danmark.
Per Stig Møller (KF), 2008-04-09:
Der er fuldstændig enighed mellem kulturministeren, vicestatsministeren, statsministeren og udenrigsministeren.
Og hvad er vi enige om?
Vi er enige om, at vi er stærkt bekymrede over den seneste tids uroligheder i Tibet; vi er bekymrede over tibetansk sprogs, kulturs og religions forhold i Tibet.
Vi er enige om, at der er behov for en dialog mellem den kinesiske regering og Dalai Lama for at finde en politisk løsning på det tibetanske spørgsmål, som respekterer etkinapolitikken.
Vi er enige om, at der ikke skal være nogen sportsboykot af olympiaden.
Det har vi sagt hele tiden.
Jeg har så brugt udtrykket: Jeg er ikke mere Dalai Lama end Dalai Lama.
Vi er også enige om, at der ikke er truffet nogen beslutning om formen for dansk deltagelse ved åbningsceremonien, som jo er noget andet end selve de sportslige lege, og det er jo af den simple grund, at udenrigsministrene altså den 29. marts opfordrede til en dialog, og at vi så, hvis dialogen udebliver - hvis vi bliver ignoreret - selvfølgelig må forholde os til det i EU; derefter vil den danske regering vurdere det i lyset af EU-debatten, som formentlig finder sted i juni.
Altså alle disse afgørende punkter er vi enige om.
Så jeg ved egentlig ikke, hvor uenigheden skulle ligge.
Benny Engelbrecht (S), 2008-04-09:
Indledningsvis vil jeg starte med at gratulere ministeren.
Der er ingen tvivl om, at der efter ministerens besøg i Kina har været massivt fokus på det samarbejde, der er imellem Kina og Danmark.
Som det også er fremgået af dagspressen, har der ikke fundet en kritisk dialog sted under besøget i Kina - det går jeg ud fra at ministeren også kan bekræfte.
Det kan man sige er ærgerligt.
Det er også forunderligt, ikke mindst i betragtning af den store indsats og den store opmærksomhed, som netop Tibetspørgsmålet og hele det olympiske spørgsmål i den grad får i øjeblikket.
Spørgsmålet må derfor også være, om ministeren fremadrettet har tænkt sig at føre en kritisk dialog.
For det er tydeligt, at ministeren har særdeles gode forbindelser og kontakter med Kina og med det politiske system i Kina.
Det håber jeg at vi kan få bekræftet her i dag.
Helge Sander (V), 2008-04-09:
Først og fremmest tak for de venlige bemærkninger.
Jeg mener rent faktisk, det bl.a. er ved hjælp af den strategi, som spørgeren også omtaler.
I den forbindelse vil jeg gerne gentage, hvad jeg har sagt flere gange, at den måde, hvorpå jeg føler at jeg kan yde et bidrag, er ved at fokusere på de områder, hvor der også er mangler i Kina i dag.
Det drejer sig selvfølgelig om de videnskabelige metoder, forskningsfrihed og ophavsrettigheder.
Det har vi gjort meget konkret, og som det fremgår af strategien, er det jo også noget, vi har fået skrevet ind i den.
Derfor mener jeg i og for sig, at jeg har gjort det, som var særdeles relevant på det område, jeg repræsenterer.
Kirsten Brosbøl (S), 2008-04-09:
Men når det her spørgsmål er blevet ekstra relevant siden sidst, så er det jo også, fordi der er opstået en vis forvirring om regeringens holdning til, hvordan man skal forholde sig til de menneskerettighedskrænkelser, som alle jo ved foregår i Kina - der har jo senest i forbindelse med problemerne i Tibet været stor opmærksomhed om det.
Fra Socialdemokraternes side skal der ikke herske nogen tvivl om, at vi er meget optaget af, at regeringen også fører den kritiske dialog, hvilket man tilkendegiver at man vil gøre.
Det er jo også sådan, at efter det kom frem, at videnskabsministeren havde været i Kina uden at påtale de her ting, så er videnskabsministeren jo også blevet sat på plads af statsministeren, som siger, at det selvfølgelig forventes, at man fører en kritisk dialog.
Det fremgik af dagspressen, at statsministeren var ude at præcisere, at det selvfølgelig forventes, at fagministrene tager forhold vedrørende menneskerettigheder og demokrati op, når de er på besøg i Kina.
Hvad er det egentlig helt konkret, regeringen vil med hensyn til den her kritiske dialog med Kina?
Helge Sander (V), 2008-04-09:
Som jeg allerede nævnte i min første besvarelse, så mener jeg, at det, for så vidt angår de overordnede forhold, er vigtigt, at det foregår gennem EU, og at det på nationalt plan er udenrigsministeren, der fører den overordnede kritiske linje over for Kina.
Når jeg stiller mig uforstående over for, at jeg skulle være blevet sat på plads af statsministeren, så er det, fordi jeg netop som fagminister har anført de forhold, som er særdeles relevante inden for mit område, og som jeg også sagde i den foregående besvarelse, vil jeg gerne bede om, at man noterer sig, at det ikke bare er noget, der er blevet sagt, men at det også er noget, som indgår i de aftaler, vi har med kineserne, og som fremgår af selve strategien, der ligger her.
Så det vil jeg gerne fremover gøre, og jeg vil gerne understrege endnu en gang, at jeg mener, at den måde, hvorpå vi allerbedst kan påvirke den udvikling, simpelt hen er ved, at vi er aktive, hver på vort område, og det er det, jeg har forsøgt at være med den dansk-kinesiske videnstrategi.
Kirsten Brosbøl (S), 2008-04-09:
Jo, men det kræver jo også, at man, når man rejser til Kina, tager nogle af de spørgsmål op, som kan være lidt ømfindtlige.
Det er jo vældig fint, at man har et godt samarbejde på videnskabsministerens område, og at man tager en lang række initiativer, for det er meget vigtigt i den situation, vi står i globalt med hensyn til konkurrence osv.
Det sætter vi ikke spørgsmålstegn ved.
Det, der er sagen, er, om regeringens ministre skal tage spørgsmålet om menneskerettigheder og demokrati op, når de er derovre.
Ministeren så så undrende ud før, så jeg vil gerne præcisere, at der er tale om en artikel i Berlingske Tidende fra den 2. april, som har overskriften »Regeringen strammer Kina-kritikken«, og hvor der står, at statsministeren siger, at ministrene som udgangspunkt skal udtrykke kritik, når de mødes med kinesiske kollegaer, og at fødevareminister Eva Kjer Hansen nu lover at kritisere på baggrund af det, der har været oppe den seneste tid.
Så det betyder vel, at statsministeren har været nødt til at gå ind og pointere over for fagministrene, herunder videnskabsministeren, at det altså er utrolig vigtigt, at spørgsmålet om menneskerettigheder og demokrati bliver rejst, når man rejser derover og i øvrigt har samarbejde på alle mulige områder.
Helge Sander (V), 2008-04-09:
Det tror jeg at jeg kan gøre her, for jeg bliver nødt til at sige til det, fru Kirsten Brosbøl citerer, om, at fagministrene skal udtrykke kritik, når de møder kinesiske kollegaer, at det lige akkurat er det, jeg har gjort som fagminister.
Jeg har taget de tre ømme områder op, hvor der er problemer, og vi har påtalt det og fastholdt det i strategien.
Så det synes jeg i og for sig at jeg har gjort, og det oplever jeg ikke som nogen påtale, og hvis det er således, at der er en ændret politik i regeringen, så er det normalt noget, som vi ministre får besked på, og ikke noget, vi skal læse i en eller anden avis.
Jeg vil gerne sige, uden at vi har drøftet disse forhold i regeringen, at jeg ikke bare mener, at det er på universitetsområdet, forskningsområdet eller på erhvervslivets område, at man skal være aktiv i forhold til Kina.
Jeg mener absolut også, vi skal være det på idrætsbanen, og jeg vil være meget bedrøvet, hvis det er således, at Danmark ikke aktivt deltager på idrætsbanen under de forestående olympiske lege.
Mogens Jensen (S), 2008-04-09:
Jeg synes, at det er meget klog tale fra ministeren.
Man skal være der, man skal påvirke tingene, og det gælder sportsligt, det gælder på erhvervsområdet, og så går jeg ud fra, at ministeren også mener det på det politiske område.
Helge Sander (V), 2008-04-09:
Ja, nu er det lige før, jeg siger: Desværre har jeg jo ikke ret meget med idrætten at gøre i relation til mit arbejde i regeringen.
Så derfor er det jo ikke et forhold, jeg kommer til at skulle forholde mig til.
Men jeg kan sige, at vi i regeringen overhovedet ikke har drøftet de her forhold, så jeg kan ikke sige noget om, hvordan og hvorledes de regeringsrepræsentanter, for hvem det måtte være relevant, vil forholde sig.
Benny Engelbrecht (S), 2008-04-09:
Det er selvfølgelig ærgerligt, at ministeren skal høre om regeringens politik igennem medierne.
Men jeg kan da i hvert fald konstatere, at der i artiklen, som tidligere blev omtalt - fra Berlingske Tidende den 2. april - står et citat af statsministeren, der lyder: Udgangspunktet er, at når danske ministre møder kinesiske kollegaer, så føres der kritisk dialog om menneskerettigheder og demokrati.
Det er jo ikke første gang, at vi også fra vores side har måttet erfare regeringens politik igennem medierne - ikke engang nødvendigvis danske medier.
Men det er en helt anden diskussion.
Mit spørgsmål skal derfor være, om ministeren som konklusion på dette punkt vil love i fremtiden at indgå i kritisk dialog med Kina.
Det kan man nemlig godt være i tvivl om om man rent faktisk ønsker - på linje med ministerens kollega fødevareministeren.