Per Clausen (EL), 2010-11-05:
Der er ikke nogen tvivl om, at diskussionen om, hvordan vi skal håndtere vores affald, og hvordan vi skal forebygge mængden af affald, er en stor politisk debat både i Danmark og i EU, hvor der er meget store økonomiske interesser involveret.
Det er der, hvor der for alvor skal prioriteres med en indsats.
Desværre må vi jo så sige, at man, efter at man er nået frem til den meget, meget vigtige præcisering af, at affaldshierarkiet gælder, og at det skal gennemsyre vores politik, så går i gang med at lave en række undtagelser og diskussioner af, hvordan man kan omgå det her affaldshierarki.
Det er nok der, hvor vi bliver en anelse betænkelige, fordi vi frygter, at det bliver endnu en erklæring, som ikke sætter sig igennem i praktisk politik.
Jeg skal sige, at jeg har bemærket, at miljøministeren sådan set har været ude at komme med nogle meget klare formuleringer i forhold til vigtigheden af at forebygge mængden af affald og reducere mængden af affald.
Så det synes jeg sådan set man må kvittere for.
Miljøministeren har godt nok på spørgsmål fra mig svaret, at det er der ikke noget nyt i, og at det har man altid gjort.
Dertil vil jeg bare sige, at det er helt i orden, at ministeren er loyal over for sin forgænger og ikke praler af, at hun gør noget eller forsøger at gøre noget bedre, end hendes forgænger har gjort.
Det er såmænd ikke mere end et års tid siden, at jeg fik at vide af en journalist, som har skrevet meget om det her, at det der med at snakke om affaldshierarki og affaldsforebyggelse var forældet, for det var alle fornuftige mennesker jo på vej væk fra.
Nu kan man så konstatere, at slagsmålet i EU og i hvert fald også i første omgang i Danmark er faldet ud til fordel for at fastholde affaldshierarkiet.
Jeg synes også, at vi, hvis vi så lytter til nogle af de taler, der var fra Venstres og Dansk Folkepartis side, kunne høre, at der var mange forbehold og mange overvejelser om alle de andre hensyn, man skulle tage, og som godt kan gøre, at jeg tror, at implementeringen af det her kan blive en vanskelig sag.
Men det ændrer ikke ved, at lovforslaget i hvert fald giver et rimeligt udgangspunkt for at diskutere det.
Så er der i hvert fald to uklarheder, som jeg synes er vigtige at forholde sig til.
Den ene er den modsætning, der handler om, i hvor stor udstrækning man skal transportere affald hen over grænserne.
Der når man jo i bemærkningerne til lovforslaget på den ene side at fastslå, at det er noget, som det enkelte land skal have en mulighed for at begrænse, hvis de har nogle åbenlyse interesser i det.
På den anden side slår man lidt senere i samme tekst fast, at den der mulighed for at transportere affald, som kan forbrændes og nyttiggøres osv., hen over grænserne jo ikke må begrænses, fordi det er en vigtig del af det indre marked på området.
Så jeg tror, vi skal prøve i hvert fald at diskutere, hvordan vi kan håndtere den modsætning på en sådan måde, at hensynet til miljøet bliver det absolut afgørende.
Det andet er, hvem der skal tage sig af den her affaldsforebyggelse.
Det fremgår jo meget klart af ministerens høringssvar, at kommunerne i hvert fald ikke skal forvente, at de kan bruge penge, som de får ind på at bortskaffe affald, altså at de kan bruge dem til at forebygge, at der skabes affald.
Så man må nok sige det på den måde, at affaldsforebyggelse indtil nu mest er en erklæring, som er kommet på EU-plan, og som vi så rutinemæssigt gentager i Danmark, fordi vi jo altid gør det, EU siger.
Og i dette tilfælde vil jeg sige, at det sådan set er fornuftigt, selv om det ville være bedre, hvis partierne i Folketinget virkelig gik ind for det.
Jeg tror sådan set, at både miljøministeren og folk i Miljøministeriet da går ind for det, men jeg er måske lidt mere bekymret for det parlamentariske grundlags og regeringspartiernes holdning på det her område, for det afgørende er jo, at det bliver implementeret hele vejen ned igennem systemet i Danmark, og derfor er jeg helt enig med dem, der har sagt, at det, vi har brug for, er en plan for, hvordan vi sikrer, at der faktisk bliver gennemført en effektiv affaldsforebyggelse, sådan at vi får et resultat på området.
For på trods af, at det jo sådan set har været officiel politik i rigtig mange år, er mængden af affald jo steget fuldstændig ligefremt proportionalt, måske endda mere, med den økonomiske vækst.
Så den der erklæring om, at man vil løsrive affaldsproduktionen fra den almindelige produktion og reducere affaldsproduktionen, har indtil nu kun været en erklæring.
Der tror jeg altså bare, at man skal være opmærksom på, at når folk siger, at det er noget, der skal klares på EU-plan – og hvis det går rigtig højt med nogle erklæringer på ministerplan – er det, fordi man i virkeligheden satser på, at det ikke skal blive nogen succes.
Fordi de økonomiske interesser, der er i at bortskaffe og nyttiggøre affald, jo også skal varetages. Men vi vil stille nogle spørgsmål om det i udvalgsarbejdet og håber da på, at vi i hvert fald kan få igangsat en proces, der fører til, at de fornuftige intentioner, der ligger i det her lovforslag, også sætter sig spor i praktisk politik.