runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2012-11-08:
Nu er det i forbindelse med fleksjob og fastholdelse af fleksjob sådan i dag, at 50 pct. af dem, der får et fleksjob, egentlig bliver ansat i det samme firma, som de arbejdede i, før de kom i fleksjob.
Hvordan vil det være fremover?
Der er det sådan, at hvis der er tale om en akut opstået sygdom, erhvervssygdom, så kan man blive ansat i den samme virksomhed og få lov til at blive der – ellers skal man på grund af en social klausul vente 12 måneder, før man kan få ansættelse i den virksomhed, man har arbejdet i.
Var det ikke rimeligere at se på, om der var andre, der havde fået en sygdom, der kunne blive i den samme virksomhed, uden at de skulle ansættes under sociale klausuler.
Det kunne f.eks. være medarbejdere med sclerose, nyresygdom, diabetes, eller hvad det nu er, som også skulle kunne blive i den samme virksomhed, for der er mange overenskomster, og det ved hr. Eigil Andersen også, der ikke indeholder sociale klausuler, og derfor kan en medarbejder ikke blive ansat under sociale klausuler.
Bl.a. havde vi besøg af repræsentanter for Dansk El-Forbund, der fortalte, at de ikke har sociale klausuler i deres overenskomst, og derfor kunne medarbejdere ikke blive ansat under sociale klausuler.
Var det ikke rimeligt at se på at udvide den kreds, der kunne få lov til at blive i den samme virksomhed i et fleksjob?
Eigil Andersen (SF), 2012-11-08:
Det, der bliver spurgt om nu fra Enhedslistens side, er noget andet, end der blev spurgt om i første omgang. I første omgang blev der spurgt om, om der er tale om løntrykkeri.
Det mener jeg ikke der er.
Derimod er det, som der bliver spurgt om nu, noget, som er reelt at diskutere.
Er det rimeligt eller ej, at det offentlige skal komme med et tilskud, som kompenserer for den løn fuldt ud, som fleksjobberne ikke selv kan optjene?
Det er en ligeværdighedsdiskussion.
Nogle partier opnår resultater på et område, og andre partier opnår resultater på et andet område.
Finn Sørensen (EL), 2012-11-08:
Nå, så kan jeg forstå, at ordføreren altså åbenbart har været skabsmodstander af den fleksjobordning, som vi har haft i mange år.
Den bygger nemlig på, at det offentlige skal give et tilskud til fleksjobbernes løn, sådan at de ikke bliver diskrimineret lønmæssigt og arbejdsmæssigt.
Det er det princip, der gøres op med her.
Nu er jeg helt forvirret.
Hvis der skal være en logik i det, må ordføreren have været dybt uenig i den fleksjobordning, vi har i dag og har haft i mange år, for den bygger lige nøjagtigt på det ligebehandlingsprincip, jeg lige har beskrevet, den bygger på ikkediskriminering af mennesker med handicap, i øvrigt på grundlag af en konvention, vi har tiltrådt.
Men det kan jeg forstå ordføreren faktisk slet ikke er enig i.
Det princip kan jeg forstå at ordføreren er enig i er fint at vi afskaffer.
Eigil Andersen (SF), 2012-11-08:
Jeg er ikke enig i den sammenligning, der bliver lavet her.
Jeg mener ikke, at der er tale om løntrykkeri.
Altså, ved løntrykkeri forstår jeg f.eks., at en polak arbejder for et udenlandsk firma og får 60 kr. i timen, mens han i øvrigt præsterer det samme stykke arbejde som den dansker, som efter overenskomsten skulle have det dobbelte.
For os i SF har det været en stor og vigtig pointe, at det var kommunen, der skulle fastsætte, hvad den pågældendes arbejdsevne var, sådan at der ikke skulle være en uværdig diskussion mellem arbejdsgiveren og fleksjobberen.
Bent Bøgsted (DF), 2012-11-08:
Jo, jo, sådan er det altid.
Nu fik vi lige at vide for lidt siden, at det ikke var et forlig, men en politisk aftale, for så kan der altid ændres i den.
Men det, der ligger i det her, er jo, at folk, der har fået en alvorlig sygdom og tilkendes et fleksjob, kan have meget vanskeligt ved at skulle ud at sælge sig selv, mens de derimod er kendt af den virksomhed, de har været i, og den vil måske godt gøre en indsats for beholde en dygtig person.
Skal de ud at sælge sig selv til en helt ny virksomhed – det skal de jo, fordi de selv skal være med til at lave en aktiv indsats, når de får tilkendt fleksjob og havner på ledighedsydelse – og de ikke laver den aktive indsats, kan de gå hen at miste ledighedsydelsen.
Derfor kunne det jo være en hjælp for dem, der kommer i klemme her.
Sclerose er sådan en sygdom, der udvikler sig, og måske kunne den, der er blevet ramt af sygdommen, blive i sit job i virksomheden ved at få lavet en aftale der.
Vil hr. Eigil Andersen ikke være klar til at se på, om man kunne udvide den kreds?
Jeg er enig med hr. Finn Sørensen i, at det forslag, der ligger her, er et kæmpestort problem, og det er rigtigt, at vi får rigtig mange spørgsmål sendt ind, som vi skal have set nærmere på.
Vi skal måske kombinere det, så vi ikke sender dem af sted begge to.
Men lad det nu ligge.
Der var en aftale om, at der skulle findes en ordning, så de kunne komme væk fra det kommunale regi.
Det blev udskudt til efter forhandlingerne om en reform af førtidspension og fleksjob, for det kunne jo være, at der kom en løsning der.
Og det accepterede vi jo dengang.
Nu ligger det sådan, at lægekonsulenterne, når det drejer sig om førtidspension og fleksjob, kommer væk fra kommunen.
De kommer til at høre til en klinisk funktion i regionerne, hvilket der også har været nogle problemer med, men på sygedagpengeområdet får lægerne lov at beholde lægekonsulenterne.
Så vil jeg lige spørge: Er hr. Finn Sørensen enig med mig i, at regeringen ikke har levet op til det, de havde lovet vedrørende lægekonsulenterne?
Finn Sørensen (EL), 2012-11-08:
Ja, det må jeg sige at jeg som udgangspunkt er enig med hr. Bent Bøgsted i.
Jeg har selv stillet et nyt spørgsmål vedrørende det forhold, og jeg har bemærket, at Dansk Folkeparti også har stillet nye spørgsmål til det, og så mangler vi jo lige at få svarene på dem.
Men som det tegner nu, ser alt ud til, at medmindre regeringen skynder sig ganske gevaldigt, så når den ikke at opfylde det, der faktisk blev vedtaget med V 42, nemlig at det her problem skulle være løst inden udgangen af dette år.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-11-08:
Det er jo altid spændende, når andre udlægger, hvad man selv mener.
Vi mener, at det her er et lillebitte skridt i den rigtige retning.
Som jeg sagde indledningsvis, bruger vi 54 mia. kr. om året på det her.
Når den er fuldt indfaset vil man spare 1,9 mia. kr.
Det synes vi i sig selv er et lille skridt.
Vi synes ikke, at den er specielt ambitiøs.
Jeg mener, at det ligger i aftalen, at når den er fuldt indfaset, vil den medføre, at 6.200 er kommet i ordinær beskæftigelse.
Det skal ses i forhold til, at der i dag er 300.000 på overførselsindkomst.
Det er et lille skridt, og jeg synes, det er et socialt ansvarligt skridt, der bliver taget her.
Som jeg også sagde, ligger det i aftalen, at den her gang skal økonomien og forudsætningerne overholdes.
Hvis det ikke sker, skal aftalen genforhandles, og derfor kan vi fra Liberal Alliances side godt se os selv i den her aftale.
Hvis det skrider er det i hvert fald bedre, at vi er med, end at vi ikke er med, og så har vi nogle gode forslag til, hvordan man kan nå de mål, som man har sat sig i aftalen.
Finn Sørensen (EL), 2012-11-08:
Jeg synes, der var sådan lidt på den ene side og på den anden side i ordførerens beskrivelse af tilslutningen til reformen, så jeg skal bare lige forstå ordføreren rigtigt: Er det rigtigt forstået, at ordføreren synes, det her er et skridt i den rigtige retning, nemlig i retning af ordførerens liberalistiske vision for et samfund, hvor det er de stærkeste, der tjener mest, og de svageste, der tjener mindst?
Joachim B. Olsen (LA), 2012-11-08:
Jeg forholder mig sådan set til de undersøgelser, der er blevet lavet ved at spørge folk på førtidspension og fleksjob.
Man har spurgt dem om, hvordan de selv vurderer deres helbred.
Jeg kan desværre ikke huske procentsatserne lige nu, det beklager jeg, men jeg vil gerne finde dem til ordføreren.
Men en meget stor andel svarer, at de faktisk får et bedre helbred.
Derfor vil man så også kunne forvente, at de heldigvis vil kunne arbejde mere og dermed få en højere indkomst.
Jeg tror faktisk på, at det incitament med, at man får noget ud af at arbejde mere, vil være noget, rigtig mange bliver glade for, for så vil de kunne forøge deres indkomst.
Bent Bøgsted (DF), 2012-11-08:
Jeg vil bare lige have noget helt klarlagt om dem, der er igennem en undersøgelse og skal have tilkendt et fleksjob.
De er i kontakt med mange speciallæger.
På et tidspunkt får de at vide, at deres sygdom er stationær.
Stationær betyder, at den ikke bliver bedre, men den kan godt blive værre.
Er det så lægevidenskaben, der tager helt fejl og giver dem en forkert diagnose, når speciallægerne siger, at deres sygdom er stationær?
Det vil sige, at lægevidenskaben ikke kan gøre deres tilstand bedre.
Er det det, hr. Joachim B. Olsen siger?
Joachim B. Olsen (LA), 2012-11-08:
Det er jo vigtigt at forholde sig til, at de diagnoser og sygdomme, som folk på de her ydelser har, selvfølgelig er af meget forskellig karakter.
Nogle har diagnoser, som bliver værre, men mange har diagnoser, som bliver bedre.
Når man samlet spørger gruppen på de her ydelser om, hvordan deres helbred udvikler sig, siger en meget stor del af dem, at deres helbred faktisk bliver bedre, og derfor er det også rimeligt at forvente, at en del af dem vil være i stand til at arbejde mere.
Bent Bøgsted (DF), 2012-11-08:
Tak, hr. formand.
Det, der kunne være interessant at høre fra hr. Joachim B. Olsen, er en vurdering af det her med, at fleksjobbere i dag skal have stærkt nedsat arbejdsevne for at få tilkendt et fleksjob.
Arbejdsevnen skal være nedsat med over 50 pct., faktisk skal den være nedsat med to tredjedele.
Hvordan skal folk, der får tilkendt et fleksjob på måske 5 timer om ugen efter at have været igennem en masse undersøgelser og har fået en erklæring om, at deres arbejdsevne er nedsat med måske 75 pct., kunne forbedre arbejdsevnen og måske blive bedre efter en 5-årig periode i fleksjob?
Er det ikke lidt misvisende at sige, at vi regner med, at når der er gået 5 år, kan de nok klare nogle flere timer og måske komme helt væk fra fleksjobordningen?
Er det ikke lidt misvisende for de her grupper?
Der er også de her grupper, hvis sygdom udvikler sig over tid.
Sklerose bliver man mere og mere syg af.
Er der ikke lidt af et problem der med specielle sygdomme?
Finn Sørensen (EL), 2012-11-08:
Jeg må bare sige, at hr. Joachim B. Olsen så har misforstået mig.
For det kan jo nogle gange godt være sådan, at man kan rive ordene ud af deres sammenhæng og så tage dem bogstaveligt.
Det var sådan set bare det, jeg refererede til.
Der sker selvfølgelig med det her lovforslag en forskelsbehandling, en diskriminering, af mennesker med handicap, hvilket er stik imod det princip, som ligger i den nuværende ordning, hvor man jo fra statens side kompenserer med et tilskud, sådan at man sikrer, at fleksjobberne kan få den samme løn, i hvert fald den overenskomstmæssige mindsteløn.
Det er jo det, der er princippet i den nuværende tilskudsmodel, og som er udtryk for et lighedsideal.
Det er et lighedsideal, som Enhedslisten støtter, og som der frem til den her reform jo faktisk også har været et stort flertal i Folketinget der har støttet.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-11-08:
Men det var det, Enhedslistens ordfører sagde for lidt siden.
For ordføreren sagde, at det her lovforslag vil betyde, at handicappede og syge ikke får lige så meget i løn, som raske mennesker gør, altså at de ikke er lige så meget værd.
Det var det, ordføreren sagde.
Det må jo så betyde, at man mener, at et menneskes værd er bestemt af, hvad det får i løn, og at bankdirektører og andre med høje lønninger efter Enhedslistens opfattelse dermed er mere værd end andre mennesker.
Det synes jeg er en meget spøjs tilgang at have til mennesker.
Finn Sørensen (EL), 2012-11-08:
Det er bestemt ikke Enhedslistens opfattelse.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-11-08:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ordføreren om, om det er Enhedslistens opfattelse, at et menneskes værd er bestemt af, hvor meget det får i løn.
Finn Sørensen (EL), 2012-11-08:
Det er en kritik, som vi også har fremført fra dag et af det her lovforslag, at der ikke er de fleksjob til rådighed.
Situationen i dag er, at der er 17.000 personer, som forgæves leder efter fleksjob, og oven i disse 17.000 forestiller regeringen og forligspartierne sig så at der yderligere hvert år skal komme endnu flere tusinde, som skal visiteres til fleksjob.
Vi har jo spurgt, lige fra reformforslaget blev fremlagt i februar, hvor disse job dog skal komme fra, og vi savner stadig væk et konkret svar på det.
Det er jo ikke alle ledige fleksjobbere, der er berettiget til ledighedsydelse.
Det kræver, at man er dagpengeberettiget på det tidspunkt, hvor man bliver fleksjobber, eller at man så at sige optjener retten til ledighedsydelsen.
Bent Bøgsted (DF), 2012-11-08:
Jeg er fuldstændig enig i, at det er et problem.
Men jeg har så en mistanke om, at vi ikke ser nogen anden løsning, og at de partier, der var med til det her forslag til vedtagelse, egentlig stillede sig tilfreds med det, der ligger i aftalen her.
Det andet, jeg lige vil spørge hr. Finn Sørensen om, er det her med, at fleksjobbere skal have en 5-årig periode.
Jeg har svært ved at forestille mig, at hr. Finn Sørensen tror på, at deres situation kan ændre sig så meget, på grund af at de får en ekstra løn for de timer, de har arbejdet ekstra, at de bliver mere raske, så de kan klare at arbejde de timer.
Hvordan ser hr. Finn Sørensen på det?
Er der ikke snarere en risiko for, at de bliver gemt væk og opbevaret i et ledighedsydelseseller kontanthjælpssystem i stedet for at komme ud og få et fleksjob?
Jan E. Jørgensen (V), 2012-11-08:
Det er rigtigt forstået, at jeg nævnte et eksempel.
Jeg er helt sikker på, at fru Pernille Skipper også, hvad angår hendes egen elektroniske kalender har sammenblanding af private aftaler og andre aftaler.
Og der tror jeg også fru Pernille Skipper gerne vil have sig frabedt, at alle og enhver vil kunne gå ind og kigge i hendes kalender og se, hvem det er, hun skal holde møder med, hvor det er, hvorfor det er, og hvornår det er.
Det var jo i forvejen også sådan, at der var en undtagelse fra det med at kunne have aktindsigt i forbindelse med ministrenes kalendere.
Men det vil jo naturligvis også stadig væk være sådan, at man, når der er foregået et møde, der har været af en sådan vigtighed, at der ligger en sag, så vil kunne få aktindsigt i, hvad der er foregået på det møde.
Pernille Skipper (EL), 2012-11-08:
Tak, og tak for talen.
Jeg bemærkede, at ordføreren sagde, at der i realiteten ikke er noget, der bliver ændret.
Men med hensyn til det må jeg dog nok sige, at jeg ikke tror, det vil være alle aftaleparter, der vil være helt enige i det, eller sådan virker det i hvert fald.
Men fred være med det.
Jeg vil godt holde lidt fast i det, der blev sagt med hensyn til kalenderne.
Ordføreren er i forhold til den skattesag, der nu er i gang, og som der er blevet nedsat en kommission til at undersøge, jo nok bekendt med, at det forholder sig på den måde, at når denne sag startede, så var det, fordi der var nogen, der havde fået aktindsigt i en kalender inden for det offentlige.
Men er det, jeg her kan høre hr. Jan E. Jørgensen sige, så, at da det er så besværligt for dem, der er ansat i et ministerium eller i en anden offentlig forvaltning, at holde deres personlige kalendere og deres arbejdskalendere adskilt, er det ikke noget, som man kan bede dem om at gøre?
Og er det, jeg her kan høre hr. Jan E. Jørgensen sige, også, at han mener, at fordi man kunne forestille sig den situation, at der f.eks. var nogen, der havde skrevet deres personlige aftaler ind i deres arbejdskalender, og der derefter var en forsmået ægtemand, som kunne finde på at søge aktindsigt, så bliver vi nødt til at lukke ned i forhold til alle former for aktindsigt i alle offentlige kalendere? Er det rigtigt forstået?
Jan E. Jørgensen (V), 2012-11-08:
Altså, jeg hører det nærmest sådan fra Liberal Alliances side, at der skal være offentlighed i alt, bare det foregår i et ministerium.
Sådan er det ikke med den nuværende offentlighedslov.
Det er sådan, at interne dokumenter i et ministerium er undtaget fra aktindsigt.
Men med de mange ministerier, som har organiseret sig sådan, at der er nogle styrelser, og i det omfang de styrelser medvirker i lovgivningsprocessen, så bliver de dokumenter, som udveksles mellem ministeriet og styrelsen, pludselig offentlige.
Det er noget underligt noget.
Hvorfor det?
Det må da være indholdet, det, der står i akten, som er det relevante, og ikke om det nu tilfældigvis ryger fra et ministerium til et andet eller fra et ministerium til en styrelse.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2012-11-08:
Jeg medgiver gerne, at man kan gå ind og se på offentlighedsloven og finde positive elementer.
Det er sådan set ikke det, vi diskuterer.
Det, vi diskuterer, er: Er der sager i forhold til ministrene og ministerierne, hvor det har været et problem for ministrene, at der har været åbenhed, altså at de mennesker, der betaler for ministrenes og embedsmændenes arbejde, har fået indsigt?
Er der eksempler på, at der har været en indsigt tidligere, der har generet ministrene og embedsfolkene?
Jan E. Jørgensen (V), 2012-11-08:
Tak for lykønskningen, vil jeg starte med at sige.
Jeg vil ikke komme med alle eksemplerne, men jeg kan da nævne som et eksempel på en virkelighed, der har forandret sig siden 1985, at i 1985 var der ikke mange offentligt ansatte, der havde en elektronisk kalender.
Det er der rigtig mange der har i dag, det er vel stort set dem alle sammen.
Og det er lige så naturligt i dag, at man blander sin arbejdskalender med sin private kalender.
Vi mener ikke, det er rimeligt, at en forsmået ægtemand eller forhenværende ægtemand kan bede om aktindsigt i sin hustrus kalender, bare fordi hun tilfældigvis arbejder oppe på kommunen eller i et ministerium.
Det er ét blandt mange eksempler på, at offentlighedsloven trængte til en modernisering, og det er baggrunden for, at kalenderindsigt i offentligt ansattes kalendere ikke længere kan begæres.
Men hvis der er afholdt et møde om en sag, vil det mødereferat jo ligge på sagen, og derfor kan jeg ikke se, at problemet er helt så stort, som det er blevet gjort til i pressen.
Pernille Skipper (EL), 2012-11-08:
Jamen der er der jo så tale om noget, der vil kunne starte en helt anden diskussion, nemlig den diskussion, der handler om folketingsmedlemmernes lobbyarbejde.
Der ved jeg, at der er en hel del af dem, der sidder i denne sal, som er gået i gang med frivilligt at lade sig registrere, med hensyn til hvilke organisationer osv. det er, de holder møde med, sådan at der netop kan blive en adgang til, at man kan se, hvad folketingsmedlemmerne bruger deres tid på, og hvilke interesseorganisationer der påvirker Folketingets arbejde, men det kan jeg forstå at hr. Jan E. Jørgensen ikke har tænkt sig at gøre.
Men jeg vil gerne holde en lille smule fast i det her fra før.
Der kan jeg godt forstå at hr. Jan E. Jørgensen ikke synes, det skal være sådan, at en forsmået ægtemand skal kunne få adgang til at se, hvilke private aftaler det er, man har i sin kalender, når man er ansat i en offentlig forvaltning.
Og det er jeg også fuldstændig enig i at man ikke skal kunne.
Men der vil jeg spørge: Kunne løsningen på det problem, som hr. Jan E. Jørgensen her skitserer, så ikke være, at man dér sagde til medarbejderne, at de f.eks. kunne sørge for, at de holdt deres personlige aftaler inden for deres egen personlige kalender, og at de så kunne nøjes med at skrive deres arbejdsaftaler ind i den her kalender?
For så sikrer vi nemlig, at der stadig væk er så meget åbenhed som muligt, men vi sikrer samtidig også, at der selvfølgelig ikke er nogen, der blander sig i ens privatliv som medarbejder.
Var det ikke noget, der kunne være en løsning på problemet?
For så ville vi f.eks. også kunne sørge for, at det i fremtiden ville være sådan, at en skattesag kunne komme for dagens lys.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2012-11-08:
Jeg kan da starte med at ønske Venstre tillykke med, at man har fået S, SF og De Radikale med på det her, for det er jo sådan, det forholder sig.
Så forstår jeg hr. Jan E. Jørgensens ordførertale sådan, at der er en anerkendelse af, at der er ting, som man i dag kan få at vide, men som man fremadrettet ikke kan få at vide.
Det fremgik vel ret klart af talen.
Og så vil jeg bare spørge hr. Jan E. Jørgensen: Hvad er det for problemer, den tidligere regering og måske også den nuværende regering har oplevet, og som gør, at der er steder, man vil lukke ned i forhold til den offentlighed, man hidtil har haft?
Pernille Skipper (EL), 2012-11-08:
Jeg vil kort redegøre for, hvorfor Enhedslisten, Dansk Folkeparti og Liberal Alliance har valgt at indkalde til den her forespørgselsdebat.
Det drejer sig om et forslag til en ny offentlighedslov.
I 2010 blev der sendt et lovforslag i høring, som mødte stor kritik dengang, og som efterfølgende ikke nåede til tredjebehandlingen og ikke blev vedtaget i Folketinget.
Der var især meget kritik af indholdet i en § 24, og til tilhørerne kan jeg sige, at det måske bliver det paragrafnummer, vi i dag kommer til at nævne flest gange.
Det handler om, hvor meget aktindsigt der er i ministeriernes arbejde.
Vi har indkaldt til den her forespørgselsdebat, fordi vi synes, at offentlighed er vigtigt, at offentlighed i forvaltningen er vigtigt, at åbenhed er vigtigt.
Og vi synes, det er vigtigt, at vores fremtidige offentlighedslov – mulighederne for aktindsigt, borgernes mulighed for at holde øje med forvaltningen og myndighederne – bliver diskuteret grundigt.
Så det er den diskussion, vi håber at få i dag, og vi håber at høre ministerens svar på vores forespørgsel, så vi kan få en ordentlig og grundig debat om behovet for offentlighed og åbenhed i forvaltningen.