Dennis Flydtkjær (DF), 2012-11-13:
Så kom det famøse lovforslag endelig, som tidligere regeringer i forskellige europæiske lande har været nødt til at droppe igen, fordi det var umuligt at lave en afgrænsning, som end ikke var et skøn, og det var derfor i strid med deres grundlove.
Eller også var det konkurrenceforvridende, fordi det rammer vidt forskelligt.
Det var dermed i strid med EU-retten.
Man kan jo starte med at spørge i forhold til det her lovforslag
: Hvad er behovet egentlig?
Ja, mit budskab er, at der stort set ikke er noget behov for at indføre loven.
For hvis man ser på nej tak-ordningen, som er der i dag, så viser det sig, at 26 pct. af samtlige husstande er omfattet af nej tak-ordningen, og andelen af dem, der siger nej tak, er stigende.
Derfor kan vi i lovforslaget også se, at man i 2012 regner med, at der er 160.000 t husstandsomdelte reklamer, og at det vil falde til 137.000 t i 2016.
Det er altså et fald på 14 pct., uden at man indfører den her afgift.
Så hvis man gerne vil have færre reklamer, sker det sådan set af sig selv.
Det skyldes jo den øgede tilslutning til nej tak-ordningen, plus at der er flere og flere, der går over på digitale medier og finder deres reklamer der.
Så målet er sådan set ikke færre reklamer,
er mit bud.
Målet fra regeringens side er alene, at man vil have flere penge i statskassen, så man kunne give Enhedslisten en luns kød, så de kunne få lavet den her forhøjelse af den grønne check på 280 kr. om året, altså 23 kr. om måneden, som en kompensation for, at man lod afgifter stige på alverdens varer med finansloven i 2012.
Den her afgift på reklamer er bare et forsøg på at foregøgle befolkningen, at der er nye afgifter med en god social profil i forbindelse med finansloven 2012, og at det kan forbedre miljøet.
Men hvem er det lige, sådan en afgift rammer hårdest?
Det er jo folk med de laveste indkomster.
Det er hr. og fru Jensen, som sidder hjemme lørdag formiddag og bladrer tilbudsaviserne fra Aldi og Netto osv. igennem for at finde ud af, hvor mælken nu er billigst.
Og de handler så ugen efter ud fra de tilbud, der er kommet.
Det er jo ikke direktøren, som nok skal klare, at der måske er lidt højere pris på 1 pund hakket kød.
Nej, han skal nok klare sig.
Det er dem med de laveste indkomster, som har brug for at sidde og kigge reklamer igennem.
Og det er så dem, Enhedslisten bl.a. har fået lov til at gå efter med det her lovforslag.
Hvis målet med afgiften er færre reklamer, så er effekten jo mindre prisgennemskuelighed for forbrugerne og dermed mindre konkurrence.
Det betyder, at vi som forbrugere får dyrere varer.
Jeg synes altså, at de danske forbrugerpriser er alt for høje i forvejen og langt højere end i mange af de andre EU-lande.
Og den her tåbelige afgift vil bare gøre det endnu værre.
Jeg tror i øvrigt, at lovforslaget er i stærk strid med EU, fordi det er voldsomt konkurrenceforvridende.
Jeg vil gerne prøve at komme med nogle eksempler på, hvor konkurrenceforvridende den er.
Hvis man tager en reklametryksag, som husstandsomdeles, er det med det her lovforslag naturligt nok inklusive afgift.
Men tager man præcis samme reklametryksag og bruger som indstik i et dagblad, så slipper man for afgiften, selv om miljøbelastningen er nøjagtig den samme.
Har man samme reklametryksag som indstik i en husstandsomdelt gratisavis, f.eks. metroXpress, ja, så er det med afgift.
Men får man samme metroXpress på en togstation, så er det uden afgift.
Det er så voldsomt konkurrenceforvridende, at det næsten skriger til himlen.
Ugeaviser er f.eks. undtaget fra loven ud fra, at de skal have et vist redaktionelt indhold.
Der skal være en ansvarshavende redaktør.
Men tager man en månedsavis, som opfylder præcis de samme ting, så er den med afgift, alene af den grund at den kun udkommer 12 gange om året og ikke 20 gange om året.
Det er så konkurrenceforvridende, som noget kan blive.
En anden negativ effekt ved forslaget er jo også tab af arbejdspladser, hvilket andre ordførere har været inde på.
Dansk Erhverv har regnet sig frem til, at det kan give et tab på op til 500 arbejdspladser, og det er nok ikke lige det, vi har mest brug for lige nu.
Det, der står tilbage, må jo være, at regeringen mener, at det er miljøeffekten, der skal begrunde fremsættelsen af lovforslaget.
Men allerede i dag er det sådan, at reklamer genanvendelse op til syv gange.
87 pct. af det papir, som er i en reklame, er genbrugspapir.
Hvis man nu kigger på CO2-udledningen, er det kun 0,6 pct. af de danske husstandes samlede CO2-udslip, som kommer fra reklametryksager.
Hvis man tager lidt mere statistik – jeg skal nok lade være med at blive alt for teknisk – så udleder en gennemsnitlig dansk husstand ca. 13 t CO2 pr. år.
Af det udgør den samlede mængde reklametryksager kun 70 kg.
Og når man indfører afgiften, står der i lovforslaget, at faldet i reklametryksager i 2016 vil være på 13 pct.
13 pct. af 70 kg giver altså et fald på alene 9 kg CO2 pr. år.
9 kg ud af 13 t er da en meget marginal og lille CO2-udledning, man mindsker.
Så der er altså overhovedet ikke en miljøeffekt ved det her lovforslag.
Så alt det, der står tilbage med det her utrolig dårlige lovforslag, er, at man gør varerne dyrere.
Man ved godt, at det koster arbejdspladser, og at det har en minimal miljøeffekt.
Så det er et klart nej fra Dansk Folkepartis side.