Line Barfod (EL), 2010-04-06:
Det er et ganske alvorligt og omsiggribende problem, vi står med, nemlig at mennesker, der kommer hertil fra andre lande, i den grad bliver udbyttet og brugt til at presse de danske lønninger og arbejdsvilkår.
Nogle af dem bliver budt så elendige vilkår, at man, hvis man går i gang med at undersøge det, vil opdage, at der formentlig vil være tale om menneskehandel.
Og jeg glæder mig til at se resultatet af de undersøgelser, som Center mod Menneskehandel nu går i gang med på en række områder.
Jeg mener, det er en stor skamplet, at vi tillader, at mennesker bliver behandlet på den måde.
Samtidig er det en stor trussel både mod de firmaer, der arbejder på en ordentlig måde og sikrer deres medarbejdere overenskomstmæssige løn- og arbejdsvilkår, og selvfølgelig først og fremmest mod de mange arbejdere i fagbevægelsen, der i årevis har kæmpet for at sikre ordentlige vilkår, og dermed også mod det velfærdssamfund, som vi har opbygget.
Det er mig en kilde til stor undren, at Socialdemokraterne og SF bliver ved med at holde fast i et samarbejde med regeringen på det her område ved at lave små lappeløsninger i stedet for at gå ind og reelt lave en indsats, som ville kunne sikre, at vi får ordentlige vilkår i Danmark.
Den lap, der ligger her, indeholder nogle mindre forbedringer, og derfor stemmer Enhedslisten også for.
Men det er ikke noget, der overhovedet batter i forhold til de ting, der virkelig er behov for, og som fagbevægelsen og bl.a. især Byggefagenes Samvirke har peget på flere gange.
RUT-registret er jo tidligere flere gange af forligspartierne blevet udråbt til at være det, der virkelig gjorde en forskel, men vi kunne jo se, at stort set ingen virksomheder blev registreret i RUT.
Det hjælper heller ikke noget, hvis virksomheden måske nok er registreret, men alligevel ikke overholder vilkårene.
Og hvis det bliver opdaget, at de ikke overholder vilkårene, forsvinder de bare, inden man når at få hevet nogle penge ud af dem til at betale alt det, der mangler i løn, og til at betale den skat og moms, der som regel heller ikke er blevet betalt til det danske samfund.
Det har vi foreslået flere gange – på linje med meget af det, der er kommet fra fagbevægelsen.
Det handler om solidaransvar eller kædeansvar, sådan som det også er blevet diskuteret under overenskomstforhandlingerne, og sådan som det allerede findes i en lang række andre EU-lande og Norge.
Det handler om et hvervgiveransvar, som ikke har noget med overenskomsterne at gøre, men som er et rent lovgivningsanliggende.
Overenskomsterne kan jo ikke pålægge noget i forhold til en privat villaejer eller en privat boligforening eller en statslig institution.
Det er jo noget, vi skal beslutte her som lovgivning, og det er der virkelig behov for.
Der er behov for at sikre fagbevægelsens konfliktret – den, der blev undermineret af Lavaldommen og de andre domme fra EF-Domstolen – og som desværre fik et stort flertal i Folketinget til at indføre regler om Aog B-overenskomster, noget, der aldrig burde forekomme.
Der er behov for, at der bliver en langt større kontrolindsats, hvor man lader SKAT og politiet lave en indsats ligesom den, de har lavet mod bandekriminalitet, og hvor man for alvor går ud og tager fat i de arbejdsgivere, som groft udnytter mennesker, og som virkelig er med til at ødelægge det danske samfund.
Der er behov for, at man går ind og sætter ressourcer af til, at man kan lave den indsats, at man sikrer, at der kan komme en ordentlig straf på området, for den lille forhøjelse af bøderne, der sker i dette forslag, er jo ingenting, i forhold til hvor meget det er, at de her arbejdsgivere og firmaer tjener på ikke at overholde overenskomsterne og ikke betale skat og moms.
Så der er i den grad mange ting, man kunne gøre, hvis man virkelig ville, og jeg synes faktisk, det er lidt beskæmmende, at Socialdemokraterne og SF ikke går i gang med noget af det, der virkelig virker, og gør det klart, hvad det er, vi vil, så snart vi får et nyt flertal, men hellere vil sidde sammen med en regering, som ligesom EF-Domstolen synes, at det er vigtigere at sikre fri bevægelighed til at presse løn og arbejdsvilkår, end det er at sikre, at vi opretholder nogle ordentlige vilkår for de mennesker, der arbejder her.