runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mike Legarth (KF), 2010-02-11:
Først vil jeg sige til hr. Frank Aaen, at det ikke er forbundet med mere administration og bureaukrati at konkurrenceudsætte.
Der er selvfølgelig en lille ulempe ved, at man skal skrive den her redegørelse, men det er da fair, og det vil jo fremme processen.
Det vil samlet set være værktøjet til, at vi kan få en besparelse på 40 mia. kr. i sektoren som helhed.
Vi har i øvrigt ikke tænkt os at straffe nogen.
Vi har tænkt os at appellere og henstille til, at kommunerne hæver niveauet fra 26,5 til 36,5 pct., og vi har ikke talt om nogen straf for det.
Vi taler om, at kommunerne skal kigge sig selv i kortene, og hvis man kan få leveret den samme vare i samme kvalitet til en billigere pris, skal man selvfølgelig tage imod det.
Men vi er ikke optaget af, om det bliver privatiseret eller ej; vi er optaget af, at man får mest mulig værdi for pengene.
Til sidst med hensyn til den der historie om kontrakter osv. osv. vil jeg sige, at i Det Konservative Folkeparti er vi såmænd mere optaget af, at der laves funktionsudbud, hvor der ikke er en rigid beskrivelse af, at man kl. 7.00 skal gøre det ene, kl. 7.15 det andet, og kl. 13.00 skal man servere et halvt stykke rugbrød med ost eller noget, men at det er en værdi for borgeren; at det giver livsglæde, kvalitet, forbedring af den service og velfærd, vi ønsker os.
Villum Christensen (LA), 2010-02-11:
Vi er faktisk enige med den konservative ordfører: Det er en smuk dag.
Var det ikke sådan, det blev udtrykt?
Selv om det er sjældent, at Liberal Alliance i hvert fald fra den her talerstol argumenterer for strengere regler og kontrol, skal det være uden tøven, at vi bifalder disse mere effektive konkurrencevilkår for private og offentlige virksomheder, som de to lovforslag lægger op til.
Vi ser gang på gang, at vi kommer ud med for høje prisniveauer, når vi sammenligner os med OECD-landene generelt.
Det er derfor på sin plads at sikre et entydigt forbud mod indgåelse af markeds- og kundedelingsaftaler.
Stort set alle kan berette om eksempler på lokale monopoler, hvor priserne lever deres eget liv uden pres fra konkurrenter.
Det er skidt for samfundets innovationsevne og dermed også for den langsigtede konkurrenceevne.
Når konkurrencen reelt ikke fungerer, ved vi med sikkerhed, at vi vil få et fattigere samfund.
Jeg er altså ikke enig i Enhedslistens vurdering af, at når vi har med det private at gøre, er det bureaukrati, og når vi har med det offentlige at gøre, er det ren sund fornuft.
Det var sådan, jeg hørte det.
Her er der taget fat på nogle emner.
Et lille interessant eksempel på den forholdsvis pæne opbakning fra høringssvarene er jo bl.a. – og det har jeg ikke kunnet lade være med at notere mig – at Apotekerforeningen bakker op.
Man skal ikke have meget fantasi for at finde på nye områder, som med fordel kan konkurrenceudsættes, så det ikke kun bliver bogmarkedet, vi rusker op i.
Frank Aaen (EL), 2010-02-11:
Det er der ikke noget grundlag for, og det har vi ikke noget ønske om.
Vi har bare prøvet at rejse det principielle i det, primært to vinkler.
Når private går ind på omsorgsområdet, gør de det kun af en årsag, nemlig for virksomhedens vedkommende for at tjene nogle penge, og vi mener, at det, at nogle aktionærer skal tjene penge på opgaven, er et fradrag i forhold til den sum, der kunne bruges på at skabe velfærd.
Det er den ene ting.
Den anden ting er, at når man privatiserer en opgave, går man bort fra at have et ledelsessystem i kommunen, hvor man kan snakke sig til rette om, hvordan opgaven løses bedst, billigst, mest effektivt, bedst for borgeren.
Men lige så snart man privatiserer den, bliver man nødt til at lave en kontrakt med paragraffer og kontrolsystemer for at være sikker på, at kommunen får den ydelse, den har betalt en privat erhvervsdrivende for.
Det er de to principielle problemer, der er, og det sidste giver mere bureaukrati.
Lene Espersen (KF), 2010-02-11:
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at jeg da er glad for, at hr. Frank Aaen så klart tilkendegiver, at hvis det er en privat hjemmehjælper, kan den person udføre opgaven lige så godt som en, der er offentligt ansat.
Det er jeg faktisk meget glad for at hr. Frank Aaen understreger her i dag.
Hvis et privat firma kan løfte den samme opgave for kommunen, som det simpelt hen vil være for dyrt for kommunen selv at løfte, og hvis vi faktisk kan give borgerne mere velfærd, give de ældre mere omsorg, så har jeg svært ved at forstå, at fordi man i det private er dygtig til det og tjener penge på det, at fordi det er en anden, der løser opgagen, skal vi ligesom fratage borgerne noget velfærd.
Jeg har svært ved at forstå det, hvis man mener det med det sociale engagement alvorligt.
Med hensyn til den anden del af hr. Frank Aaens argumentation, vil jeg sige, at jeg faktisk vil give hr. Frank Aaen lidt medhold i, at der er blevet for meget processtyring i måden, kommuner, regioner og hele den offentlige sektor bliver drevet på.
Det, som regeringen med sine tiltag prøver på at gøre, er det, som jeg også som konservativ partiformand har hejst flaget for, nemlig at vi skal gøre noget for at afbureaukratisere den offentlige sektor, og det er at gå væk fra processtyring og i stedet gå over til resultatstyring.
Det giver lederne en større mulighed for at lede, og det vil jeg meget gerne medvirke til.
Frank Aaen (EL), 2010-02-11:
Jeg har kort bare to ting.
Det der med først at tillægge oppositionen et grimt argument for så bagefter at rose dem og sige, at det har de alligevel ikke, er altså bare langt ude.
Det er kun ministeren, der har talt om, at man skulle nedvurdere privatansatte, også inden for velfærd.
Det andet er, at ministeren ikke kommer uden om, at i samme sekund man skifter fra den kommunale arbejdsgiver, der kun har en opgave, nemlig at give velfærd, til en privat arbejdsgiver, der har til opgave at tjene penge til aktionærerne,
får man altså et andet fokus, og man får også et element ind, der gør, at nogen skal tjene penge på opgaven.
Det kommer man ikke uden om.
Man får også bureaukrati og paragraffer i stedet for bare at have f.eks. mere selvstyre blandt de ansatte, som jeg ved ministeren er fortaler for, men det er altså vanskeligt at gennemføre, hvis man har indsat en privat arbejdsgiver.
Det er sådan set bare ganske enkelt de ting, vi er nogen der synes er problematiske.
Lene Espersen (KF), 2010-02-11:
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at jeg selvfølgelig ikke vil stille folk til ansvar for at have sagt noget, som de ikke har sagt, men hr. Karsten Hønge sagde altså i sit ordførerindlæg, at han var imod at sende den slags opgaver i udbud.
Og det kan man jo ikke tolke på anden måde, end at det er, fordi der er et eller andet helt principielt forkert i det.
Jeg synes også, det er meget underliggende i den måde, hr. Frank Aaen argumenterer på, at der ligesom er et problem i det, fordi man skulle kunne tjene penge på det.
Hvis en selvstændig, stærk kvinde, der har arbejde i det offentlige, vælger at sige: Nu starter jeg Blæksprutten, jeg vil til at lave noget privat hjemmehjælp – så er der ikke noget som helst galt i det.
Jeg tror da, det er sundt for hele den offentlige sektor, at hvis man er blevet lidt sløv, hvis man gør tingene lidt gammeldags, hvis der ikke er kommet nogen produktivitetsfremgang og arbejdsgejst ind i det, er det kun godt at blive inspireret af, at der er andre virksomheder eller andre offentlige institutioner, der gør det bedre.
Men der tror jeg altså, at det er en forkert tilgang at have til det, også af hensyn til de offentligt ansatte.
Man kan godt lære noget af andre.
Karsten Hønge (SF), 2010-02-11:
Jeg havde oprindelig ikke tænkt mig, at jeg skulle sige noget, men nu blev det ligesom for meget.
Det er, som om ministeren graver sig længere og længere ned i et sort hul med hensyn til, hvordan ministeren lytter til de indlæg, som jeg og hr. Frank Aaen har haft.
Jeg har ikke – og jeg tror heller ikke nogle andre har – brug for, at ministeren skal bruge tid på at sidde og analysere og koge suppe på, hvordan man kunne fortolke nogle ord i den her debat.
Det er så ministerens konklusion, at fordi jeg og SF mener, at det ikke på alle områder er nogen særlig god idé at udlicitere, så må der selvfølgelig derunder ligge en mistillid til de ansatte i de private virksomheder.
Hvad i alverden er det for en kortslutning, som er grebet ud af den blå luft eller måske ud af et tankespind, som man skal være konservativ for at kunne opdigte?
Der ligger ingen mistillid til privatansatte overhovedet.
Der ligger en skepsis over for, om alle opgaver nødvendigvis er gode at udlicitere.
Lene Espersen (KF), 2010-02-11:
Jeg er da faktisk meget glad for, at man kan sige, at mine bemærkninger har haft den effekt, at vi får en diskussion omkring det her, for jeg synes jo sådan set, at det her bliver mere og mere underholdende.
Det er jo en glædens dag, og som hr. Mike Legarth sagde, så skinner solen, og det er en rigtig god dag for konkurrencen, både på det offentlige og på det private område.
Men det er jo besynderligt, at man, hvis argumentet er, at private er absolut lige så gode til løse opgaverne som det offentlige, så stadig væk er modstandere af det.
Hvad er argumentet for det?
Hvis Socialistisk Folkeparti synes, at privatansatte hjemmehjælpere absolut er lige så gode som offentlige, hvorfor må de så ikke få lov at være med til at byde på opgaverne?
Det argument, jeg så har hørt der nu er opfundet til lejligheden, er, at ekspertisen skal bevares i det offentlige.
Jamen det er jo det, konkurrence handler om, vil jeg sige til hr. Karsten Hønge.
Hvis ekspertisen er i det private, så er en af måderne at sikre på, at det løber over og ind i det offentlige system, faktisk at lave noget udbud.
Man kan jo kun argumentere som Socialistisk Folkeparti, hvis man tror, at den ekspertise, man har i det offentlige, er en absolut størrelse, og at man aldrig kan få inspiration udefra.
Og hvis det skal stå til troende rationelt og logisk, som hr. Karsten Hønge nu siger, at de private er mindst lige så gode til det, så er det jo sundt nok at finde inspiration derfra.
Karsten Hønge (SF), 2010-02-11:
Jeg mener ikke, at private virksomheder nødvendigvis skal ind på områder, hvor vi i dag i det offentlige faktisk har glimrende løsninger.
Jeg synes også, det er en måde at give op på over for politik, for inden for nogle områder kan man sige, at det her handler om nogle byggeopgaver – og der kan det være godt at man bruger private virksomheder til at bygge for det offentlige i stedet for selv at lave håndværkerafdelinger, hvad man i princippet godt kunne gøre – så der kan godt være nogle områder, hvor det kan være o.k. at bruge private.
Jeg tror på, at man her skal være meget tættere på borgeren, og at vi her har en helt anden form for demokratisk kultur, som er vigtig i de her sektorer – en eller anden form for kobling til, hvad det er for nogle opgaver, vi synes det er fællesskabets opgave at løse.
Det kunne være pleje- og omsorgsopgaver, men det kunne også være en række andre opgaver, hvor jeg tror, at løsningen på det – i stedet for at give op og give det til private – kunne være at sige, at vi da skal have en innovationskultur i det offentlige.
Vi skal da bruge de ansatte langt mere, end vi gør i dag.
Vi kan demokratisere den offentlige sektor og inddrage de ansatte i de her løsninger i stedet for bare at give op og sige, at vi åbenbart ikke rigtig kan finde ud af det som politikere, og så lade private overtage det og tjene penge på det.
Lene Espersen (KF), 2010-02-11:
Det her er jo et rigtig godt eksempel på, at den ideologiske sorte klap simpelt hen falder ned for øjnene af og udsynet for Socialistisk Folkeparti, når vi kommer ind på det her område.
Jeg tror også, at jeg må sige til Socialistisk Folkeparti, at med de demografiske udfordringer, vi står over for, bliver det altså nødvendigt for kommunerne fremover at prøve at se udad og se, om der er nogle opgaver, man kan få andre til at løfte.
Vi ved, at en tredjedel af de offentligt ansatte går på pension inden for 10 år, og jeg tror, det bliver nødvendigt at have et langt bedre, styrket samarbejde og samspil med den offentlige sektor, hvis vi skal give de svageste borgere i det her samfund den velfærd, de har behov for.
Morten Østergaard (RV), 2010-02-11:
Ja, jeg skal ikke stille mig i midten af den skyttegravskrig, men blot lige prøve at stille et spørgsmål, som jeg også havde med i min ordførertale, om de forhold, der gør sig gældende bl.a. inden for it-udbud.
Problemet kan være, at hvor vi alle sammen er enige om, at udbudsreglerne skal være der, og at tingene skal sendes i udbud for at sikre konkurrence og adgang for andre, så man ikke bare gør, som man plejer, og bruger det samme firma, så kan udbudsreglerne være så snærende, at man er nødt til at definere løsningen, før man egentlig har fået leverandørernes bud på det, for at vide, hvad det er, man sender i udbud.
Der vil jeg bare gerne spørge ministeren, om ikke det var noget, man kunne interessere sig for måske i forbindelse med udvalgsbehandlingen på et andet tidspunkt, nemlig at skabe en bedre praksis på det område, som gør, at man ikke ligesom skal lægge sig selv i en spændetrøje, men alligevel kan sikre konkurrencen.
Mike Legarth (KF), 2010-02-11:
Spørgsmålet lyder: Kan Mike Legarth se, at der er en modsætning i det?
Nej, det kan jeg ikke, vil jeg sige til hr. Frank Aaen, for det, det handler om her, er, at konkurrenceudsættelse kan give en gevinst på 40 mia. kr., som kommunerne under et kan bruge til bedre service, udvikling, innovation, styrkelse af det faglige niveau, til hvad det måtte være.
Jeg blander mig ikke i, hvad kommunerne bruger de 40 mia. kr. til, som Udbudsrådet har peget på der kan vindes af besparelser.
Det er den vej, vi skal gå, hvis vi vil udvikle vores velfærdssamfund.
I Det Konservative Folkeparti er vi meget optaget af, at vi sikrer vores velfærdssamfund, og at vi sikrer midler til at kunne udvikle det, men vi kan ikke bare gøre det i blinde ved at bruge flere og flere penge fra statskassen, for vi er i forvejen landet med den skattemæssigt mest hårdt pressede befolkning.
Vi er nødt til at finde mere intelligente måder at skaffe pengene på, og det gør vi ved at kigge os selv i kortene for at se, om man kan få den samme ydelse leveret fra en privat leverandør, naturligvis i samme kvalitet, samme standard, men til billigere penge, og så skulle man da være mærkeligt skruet sammen, hvis man ikke tager imod et sådant tilbud.
Så det er bare den proces, vi motiverer kommunerne til at gå i gang med.
Frank Aaen (EL), 2010-02-11:
Jeg hørte for nogle måneder siden, at Det Konservative Folkeparti talte for mere selvstyre i den offentlige sektor, altså at man skulle fjerne bureaukrati og regler og i stedet overlade udviklingen af god service til de ansatte selv.
Det er jo direkte i modstrid med, at man vil privatisere opgaver, og det er jo direkte i modstrid med, at man ønsker at sende alt muligt i udbud, for lige så snart man sender i udbud, og lige så snart man privatiserer en opgave, er man nødt til at indføre en masse administrative regler for at sikre, at man får den vare, som man betaler for.
Kan hr. Mike Legarth ikke se, at der er en direkte modsætning mellem det at ville privatisere og kontraktstyre opgaver og det at give de ansatte i den offentlige sektor mulighed for mere selv at tilrettelægge deres arbejde?
Orla Hav (S), 2010-02-11:
Det kunne jo på den foregående ordfører lyde, som om vi skulle have et stort ideologisk opgør om det fornuftige i at have gode regler for udbud af opgaver.
Der er jeg nødt til at skuffe ordføreren.
Vi synes sådan set også i Socialdemokratiet, at sund og fair konkurrence med stor gennemskuelighed og tilsyn med, at reglerne overholdes, er ganske fornuftigt.
Så den ideologiske tale, som åbenbart har været lidt gemt i den tid, hvor vi har været igennem alle bankdiskussionerne og diskussionerne om og markedets mulighed for at løse alle problemerne, falder lidt til jorden i den her sammenhæng.
Vi kan støtte forslaget, der er med til at sikre forbrugernes stilling og sikre samfundet indsigt og håndhævelsesmuligheder ved overtrædelse af reglerne.
Vi synes også, at bagatelgrænsereglerne for markeds- og kundedelingsaftaler er ganske fornuftige at få indarbejdet.
Hjemmelen til, at Konkurrencestyrelsen kan gå ind og foretage tjek af, at vi også har reelle konkurrenceforhold, er ganske udmærket.
Vi synes måske, at der er en mangel i forbindelse med benzinforhandlerkontrakterne, som er sat på som en af overskrifterne.
Benzinforhandlerkontrakterne indeholder en bestemmelse om, at det ikke er muligt at købe ind i fællesskab som kædeindkøb til benzinforhandlerstationerne.
Vi vil i forbindelse med udvalgsarbejdet have undersøgt, om det ikke er en forglemmelse eller noget, som vi bør rette op på, for hvorfor skal det ikke komme forbrugerne til gode, at de, der er omfattet af benzinforhandlerkontrakter, kan få lov til at købe ind i fællesskab også til gavn for forbrugerne?
Til L 110 må vi sige, at det jo er en række regler, der går ud på at håndhæve udbudsreglerne, så de bliver overholdt.
Vi synes, at det med hensyn til de instrumenter, som man tager i anvendelse, ser ganske fornuftigt ud.
Det er forbedret klagemuligheder, bedre gennemskuelighed i klageadgangen og en række instrumenter, som i højere grad sikrer, at den mest konkurrencedygtige udbudsgiver også vinder udbuddet.
Jeg skal bare sige, at vi midt i alle de her fornuftige tilretninger håber, at indførelsen af reglerne også vil sikre, at konkurrencen er et virkemiddel, som man ønsker at anvende frem for nogle ideologisk styrede motiver, som vi f.eks. har set gælder sundhedssektoren.
Hvis opgaverne vælges løst på markedsbetingelserne, skal regelsættet efter vores mening også finde anvendelse her.
Vi forventer konkret, at statsfastsatte priser gennem ministerbemyndigelser eller voldgift falder bort, og at det sikres, at de offentlige driftsenheder har frihed til at tilrettelægge deres udbud, så de får mest for pengene til gavn for flest muligt borgere.
Jeg ved godt, at det hidrører fra sundhedsområdet, men der er faktisk en begrænsning i de udbudsregler, der er gældende på hele sundhedsområdet.
Vi vil gerne i forbindelse med udvalgsarbejdet have lejlighed til at dyrke, hvordan mulighederne er her.
Karsten Hønge (SF), 2010-02-11:
Jævnligt er det jo nødvendigt at rette op på nogle af de værste huller, som en kapitalistisk økonomi efterlader.
Vi har i dag en helt utilstrækkelig konkurrencelov, der betyder, at forbrugerne betaler for meget for varerne, og vi kan endda konstatere, at konkurrencen i Danmark i dag er lavere, end den er i de bedste OECD-lande.
Derfor er det godt, at grænserne for anmeldelse af fusioner nu sænkes, for det kan jo forhindre, at dominerende virksomheder gradvis opkøber mindre konkurrenter.
De nuværende regler er både ineffektive og utidssvarende.
Ud over at det kommer til at koste forbrugerne og samfundet flere penge, hæmmer manglende konkurrence jo også innovation og produktudvikling.
Beregningerne viser, at samfundet og forbrugerne her skulle kunne se frem til en gevinst på ca. 400 mio. kr. om året.
Men vi kan jo se positivt på, at vi overhovedet har en konkurrence, og når vi har det, skulle vi måske netop sige til hr. Jacob Jensens parti, at når man nu ønsker privat konkurrence, og vi oplever det i en konkret sammenhæng som med de private hospitaler, er det øjensynligt alligevel nødvendigt at levere en grov overbetaling til de private løsninger så langt fra den form for konkurrence, når den skal smøres med ekstra penge fra en borgerlig regering.
Forslagene går ud på, at konkurrencen skal være mere gennemskuelig, og at der skal være enklere klageregler.
Det kan vi støtte, så med de bemærkninger er vi positive over for lovforslagene.
Jacob Jensen (V), 2010-02-11:
Er det vigtigere end at sikre, at kvaliteten er i orden?
Karsten Hønge (SF), 2010-02-11:
Jeg har ikke på forhånd givet udtryk for, hvilken leverandør det skal være.
Som udgangspunkt tror jeg, at de fælles løsninger i kommunerne og regionerne er den vej, man skal gå, for jeg tror, det er langt den bedste vej at gå, når man skal tage hånd om fællesskabet.
Der kan også være områder, hvor jeg har en meget pragmatisk tilgang til det.
Men det er jo en form for dobbeltmoral, hvis man forherliger konkurrencen og private løsninger, og man så, når man har en privat løsning som f.eks. de private hospitaler, alligevel fra borgerlig side bliver nødt til at pumpe penge over i den, for at den kan få bedre livsbetingelser.
Det er da fuldstændig dobbeltmoralsk.
Jacob Jensen (V), 2010-02-11:
Jeg taler sådan set blot om, at det i hvert fald for mig er vigtigt at få at vide, hvor Socialistisk Folkeparti står; om det er en så ideologisk vigtig debat, hr. Karsten Hønge bevæger sig ind på, som betyder, at Socialistisk Folkeparti foretrækker en bestemt type leverandør frem for at sikre, hvem alternativet kan være.
Dermed ikke sagt, at det ikke er sådan, at den nuværende leverandør kan være den bedste, men er det virkelig vigtigere for SF, at det skal være en bestemt type leverandør, end at sikre, at borgerne får den bedste kvalitet i den service, vi kan levere i den offentlige sektor?
Karsten Hønge (SF), 2010-02-11:
Man kan sagtens gøre begge dele, og på forhånd har jeg ikke i alle sammenhænge det udgangspunkt, at jeg har en holdning til, hvilken leverandør der vil være den bedste.
Jeg tror, der kan være områder, hvor det kan være ganske fint at have private leverandører, eller hvor der i hvert fald er konkurrence.
For nogle kommuner kan det være ganske udmærket, at man har privat renovation til at afhente affald osv., men til gengæld er jeg i hvert fald ikke indtil nu blevet overbevist om, at det skulle være særlig hensigtsmæssigt at have private leverandører på det, man kan kalde meget borgernære og omsorgslignende områder, f.eks. private plejehjem eller for så vidt privathospitaler.
Britta Schall Holberg (V), 2010-02-11:
I en global tidsalder skal der i Danmark være gode muligheder for, at virksomheder kan rekruttere højtkvalificeret arbejdskraft internationalt fra.
Dette er til gavn for virksomhederne og for samfundet, og derfor skal vi søge at mindske alle de barrierer, der forhindrer en sådan international rekruttering.
En basal forudsætning for at kunne rekruttere internationalt er, at de udenlandske forældre, der kommer til Danmark for at arbejde, kan få undervist deres børn.
Desværre er det i dag sådan, at friskoleloven skaber en praktisk barriere for, at det basale krav fra forældrene kan imødekommes.
Lovgivningens krav om geografisk nærhed medfører, at mange skoler ikke har mulighed for at udvide deres kapacitet, sådan at behovet for undervisning på andet sprog kan imødekommes, og skolerne må derfor afvise elever.
Det betyder, at der er lange ventelister til den internationale undervisning, og fra bl.a. Dansk Industri forlyder det, at de manglende undervisningsmuligheder vil skabe endnu større problemer for international rekruttering i fremtiden.
Derfor er det helt nødvendigt, at lovgivningen ændres, og at der skabes en mere tidssvarende og fleksibel ordning.
I Venstre støtter vi forslaget om, at der gives en mulighed for at lave internationale filialer.
Med hensyn til den anden del af lovforslaget er den jo kommet med, fordi vi havde den situation sidste år bl.a., at en grundskole måtte lukke, fordi der på et af klassetrinnene manglede en elev, og det er jo helt uhensigtsmæssigt og uholdbart.
Derfor har man nu fundet frem til en løsning, som indeholder yderligere krav til antallet af elever på de frie skolers klassetrin.
Denne del af lovforslaget har imidlertid været noget omstridt, og det fremgår også tydeligt af høringssvarene.
Jeg må sige, at jeg godt kan forstå indvendingerne, og i Venstre vil vi gerne se på, om der kan laves en anden konstruktion, der er mere lempelig i forhold til de frie skoler og deres selvbestemmelse.
Jeg glæder mig i den forbindelse over, at ministeren har lyttet til bekymringerne og har indkaldt de frie skoler til en drøftelse af, hvordan forslaget kan konstrueres på en mere hensigtsmæssig og rimelig måde.
Det glæder mig også at kunne sige, at mødet er indkaldt allerede i dag.
Jeg opfordrer til, at der i behandlingen af lovforslaget gives tid til, at disse drøftelser kan finde sted, og at resultatet af drøftelserne tages med i den videre behandling og i den udformning, som lovforslaget endeligt skal have.