runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jonas Dahl (SF), 2010-04-16:
Regeringens svar har sådan set været ganske klart.
Ministeren siger blankt nej.
Venstre vil gerne være med til at fjerne bureaukratiet og anerkender så åbenbart, at der er et bureaukrati.
Men de ville alligevel ikke være med til at godkende det her forslag.
Så det klang jo lidt hult, og det rummer jo også åbenbart, ligesom hr. Jesper Langballe pointerede, nogle klare uenigheder i regeringspartierne.
Men det er heller ikke første gang i de her dage, vi ser det.
Men jeg vil også gerne slå fast, at det her forslag drejer sig om, at vi vil give universiteterne et redskab.
Vi vil fjerne noget bureaukrati.
Og så vil vi have nogle forsøg, så man rent faktisk kan nå det mål, som vi, tror jeg, alle sammen er interesserede i, netop at mindske frafaldet på de danske universiteter.
Det er sådan i dag, at frafaldet er op imod 30-40 pct.
Jeg tror og håber, at der kan skabes bred opbakning til, at det er en udfordring for os at sænke det frafald.
Et af de bedste redskaber, som man har gode erfaringer med netop på Odense Universitet, er jo optagelsessamtaler, således at den studerende ikke bare skal putte en konvolut i postkassen og så bagefter finder ud af, om vedkommende er optaget eller ikke er, men at vedkommende rent faktisk får en samtale og rent faktisk skal gøre sig klart, hvad det i øvrigt indbefatter at blive optaget på et universitet.
Hvilke krav stiller de måske her?
Stiller de måske nogle krav, man egentlig ikke har lyst til at opfylde?
Jamen så kan det jo være, at man skal læse noget andet eller tage en helt anden uddannelse.
Det er jo det, der er det centrale her, nemlig at vi vil give universiteterne en mulighed, såfremt de selv vælger at benytte sig af den.
Og hvad angår optagelsessamtalerne, har rigtig mange mennesker, rigtig mange eksperter og sådan set også universiteterne selv været ude at sige, at der er optagelsessamtalerne faktisk en del af løsningen.
Derfor forstår jeg ikke rigtig regeringens og Dansk Folkepartis modstand mod det her forslag.
Men det, der rent faktisk ligger i forslaget, er jo, at man med de her 10 mio. kr. giver en pulje, så man siger: Ved I hvad, vi ved, at der er en omkostning ved at gennemføre de her optagelsessamtaler, og vi vil gerne være med til at dække en del af det.
Således kan det blive muligt for universiteterne at gennemføre de optagelsessamtaler, som forhåbentlig betyder, at vi får et lavere frafald.
Jeg vil gerne slutte af med egentlig at læse op fra teksten, for der har åbenbart været lidt uklarhed om, hvordan man læser forslaget.
Jeg håber, det står meget klart, at det her sådan set er et forsøg på at fjerne noget bureaukrati, som man åbenbart også i regeringen, eller i nogle af regeringspartierne, anerkender der er, og så rent faktisk give en frihed til universiteterne.
Det håber jeg sådan set at regeringspartierne og Dansk Folkeparti også vil bøje sig for i dag, og det ville jo være rart, hvis man for en gangs skyld faktisk ville anerkende, at det godt kan være, at bare fordi man ikke selv kommer med et forslag, kan det godt være et fornuftigt forslag, som også fremadrettet kan løse nogle af de udfordringer, vi står over for på universitetsområdet.
Jesper Langballe (DF), 2010-04-16:
Fru Kirsten Brosbøl kan ikke forstå, at jeg ikke kan se noget problem.
Nej, det kan jeg da godt forstå at fru Kirsten Brosbøl ikke kan forstå.
Hun ser jo selv et kæmpestort problem, eller gør hun nu også det?
Altså, jeg kan godt ærgre mig, når jeg hører ordføreren sige, at det bare er, fordi det er et forslag, der kommer fra Socialdemokraterne, at VOK ikke vil stemme for det.
Jeg kan jo huske – og det vil jeg mindes i mit otium – arbejdet i Forskningsudvalget som præget af meget stor saglighed, og at alliancerne derfor tit gik på kryds og tværs.
Jeg har gået arm i arm med fru Marianne Jelved og med fru Kirsten Brosbøl.
Men det er smuldret.
Nu er det, som om der er gået valgkamp i det, og så bliver det indædt, og så bliver det egentlig lidt træls.
Så bliver det sådan en almindelig politik, det har det ikke altid været.
Og det synes jeg det er i den her sag.
Problem eller ikke problem, så ved fru Kirsten Brosbøl jo godt inderst inde, at den der bureaukratiske barriere, hun taler om, er verdens mindste bureaukratiske barriere; det er et brev til ministeriet.
Hvorfor lægge en sådan lidenskab, som var en bedre sag værdig, ind i det?
Valgkamp.
Liselott Blixt (DF), 2010-04-16:
Begrundelsen for forespørgslen er den, at Dansk Folkeparti gerne vil se, om der var en mere smidig og økonomisk måde, der kunne sikre borgerne den hurtige og lige og frie adgang til diagnosticering samt behandling hos en sundhedsfaglig instans.
De områder, som vi foreslår, man kigger på, er en fysioterapeut, en dermatolog samt en gynækolog.
Det kunne give borgerne en let og hurtig og lige adgang til en rigtig sundhedsfaglig undersøgelse samt behandling, og sundhedsøkonomisk ville det være hensigtsmæssigt og til gavn for patienterne.
Vi har en sundhedsfaglig udfordring, hvor vi i fremtiden vil stå med mangel på praktiserende læger, men også speciallæger, og derfor mener vi, at en undersøgelse, der vil kunne se på de forskellige muligheder, eventuelt ville kunne spare tid og ressourcer for borgeren og for samfundet.
Vi ser frem til debatten.
Malou Aamund (V), 2010-04-16:
Men der er jo forskel på forudsætninger og forventninger, og det er egentlig grunden til, at jeg spørger lidt til det.
Jeg synes, at det, forslagsstillerne skrev i beslutningsforslaget, var lidt interessant, for jeg kan ikke rigtig se, hvordan en samtale, hvor man går ind og spørger til den studerendes kompetencer, ændrer på den studerendes forventninger til studiet.
Hvis det bare handler om oplysning til de studerende, er det jo en ret dyr måde at lave oplysning på at sidde en til en med de studerende og fortælle, hvad studiet går ud på, så de kan få de rigtige forventninger.
Er der ikke en mere økonomisk effektiv måde at gøre det på?
Jesper Langballe (DF), 2010-04-16:
Nu vil jeg med hensyn til mine sentimentale minder om det saglige arbejde i Forskningsudvalget sige, at det, jeg sagde, jo ikke var, at det var et formål i sig selv at være enig med fru Kirsten Brosbøl eller med fru Marianne Jelved, men at vi ret ofte var det, fordi det var sagen, det drejede sig om – det var selve den sag, vi talte om – i højere grad, end det var partiskel.
Og sådan er det ikke mere.
Nu skal man finde på et eller andet, et lille problem at puste op.
Så har rød blok noget – vruum, ikke? – nu skal vi fjerne de bureaukratiske barrierer, som jo faktisk ikke eksisterer.
Med hensyn til mine udtalelser til Altinget må jeg så bekende, at på det tidspunkt, da jeg udtalte det, havde jeg ikke sat mig ordentligt ind i det.
Jeg kendte beslutningsforslaget, men det var ikke gået op for mig, at det faktisk er et beslutningsforslag, der gør en bittelille fjer til fem høns.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-04-16:
Jeg vil gerne takke hr. Jørgen S. Lundsgaard for at anerkende de gode erfaringer, der er med optagelsessamtaler.
Jeg synes egentlig, at den konservative ordførers tale var langt mere imødekommende over for forslaget end både ministerens og Venstres ordførers, så det vil jeg gerne sige tak for.
Det kunne måske hænge sammen med, at det er noget, der også har været oppe i den konservative gruppe før.
Jeg har her en artikel fra 2007 med overskriften »Ministeriet bremser for nye optagelsesformer«, som er skrevet på baggrund af de første erfaringer fra Syddansk Universitet.
Der siger den daværende konservative ordfører, fru Charlotte Dyremose: »Hvis der allerede ligger nogle gode erfaringer fra SDU, så kan jeg ikke se problemet i at igangsætte nogle forskellige forsøg med nye optagelsesmetoder ...«.
Det er jo interessant, at man allerede dengang fra De Konservatives side faktisk var positiv over for at igangsætte nogle forsøg med alternative optagelsesmetoder.
Hvordan kan det så være, at Det Konservative Folkeparti ikke kan støtte det her forslag?
Jørgen S. Lundsgaard (KF), 2010-04-16:
Alle dem, der har villet lave forsøg, har også fået lov.
Vi mener bare, at tiden er inde til ikke at lave flere forsøg.
Det kan vi blive ved med i en uendelighed.
Vi mener faktisk, at vi er derhenne, hvor vi har så mange og så gode erfaringer, at universiteterne kan fremkomme med et forslag; at universiteterne kan sige, hvilken betydning det har; at universiteterne kan sige noget om, hvilken økonomi der er involveret i det, både samfundsmæssigt og direkte for universiteterne.
Det synes jeg er udmærket at få vendt, og jeg vil se frem til, at universiteterne kommer med sådan et forslag.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-04-16:
Når Det Konservative Folkeparti og hr. Jørgen S. Lundsgaard anerkender de meget positive erfaringer, der er med optagelsessamtaler, og altså resultaterne i forhold til at reducere frafaldet så markant, som det er tilfældet, synes jeg bare, det er ærgerligt, at man så ikke er villig til at se på at afsætte den her meget lille pulje, som vi jo egentlig foreslår.
Hr. Jørgen S. Lundsgaard siger også selv, at det er relativt omkostningstungt at gennemføre de her samtaler.
Kan det ikke være derfor, at universiteterne er tilbageholdende med at gennemføre samtaler, og kunne sådan en lille pulje ikke netop bevirke det, som den daværende konservative forskningsordfører altså sagde at man gerne ville være med til fra Det Konservative Folkepartis side, nemlig at igangsætte nogle forskellige forsøg med nye optagelsesmetoder?
Kunne det ikke være den her ganske beskedne pulje, som altså ville kunne give nogle erfaringer, og som kunne medvirke til, at vi fik noget mere dokumentation af effekterne af optagelsessamtaler?
Jørgen S. Lundsgaard (KF), 2010-04-16:
Nu kommer jeg selv fra et universitet, og jeg synes, at det, jeg har fået at vide via det input, forslagsstillerne har givet her, er for mudret.
Det kan ikke være rigtigt, at Københavns Universitet standser optagelsessamtalerne.
Er det, fordi det er en dårlig idé, eller er det, fordi de ikke har råd?
Marianne Jelved (RV), 2010-04-16:
Det, vi oplever nu, er, at når oppositionen kommer med et forslag, som regeringspartierne og støttepartiet i virkeligheden synes er godt, kan de ikke få over deres læber at skulle støtte noget, der kommer fra oppositionen.
Sådan er livet her, og det tager vi med godt humør.
Vi er trods alt med til at præge en udvikling, og vi tror også, at det her vil få universiteterne til at tage nogle initiativer, som er efterlyst, bl.a. af den konservative ordfører for et øjeblik siden.
Men for at gøre det fuldstændig klart skal vi jo gøre en meget stor indsats for at forebygge og undgå frafald fra uddannelserne, fordi det er omkostningstungt.
Det er dyrt for de uddannelsesinstitutioner, der oplever frafaldet, fordi de jo ikke bare kan nedlægge hold i løbet af et år, selv om der bliver færre på det osv.
Kvote 2-ansøgere skal under alle omstændigheder behandles individuelt i deres ansøgninger, fordi de jo har en atypisk baggrund for at søge ind på et universitet, og derfor kan de ikke bare lukkes ind, selv om der var pladser nok.
De må altså igennem en ansøgningsprocedure, hvor universitetets medarbejdere kigger på deres baggrund.
Vi har så set, at det forsøg på Syddansk Universitet førte til, at man halverede frafaldet.
Frafaldet var kun halvt så stort som for kvote 1-studererende, som jo i sagens natur havde et højere karaktergennemsnit, og derfor var de kvote 1-ansøgere.
Det vil sige, at de, der med forskellige baggrunde kommer ind via kvote 2, faktisk i dette forsøg demonstrerer, hvorledes man kan mindske frafaldet.
Ifølge min erfaring på området er det, der sker i sådan en samtale, en afklaringsproces, hvor nogle kvote 2-ansøgere formentlig har sagt: Så vil jeg hellere søge noget andet.
For i den samtale går det op for dem, at det, der forventes af dem på studiet, er en karakter, de måske ikke havde overblik hvad skulle være på det tidspunkt, de søgte om det.
Så man kan også kalde det en slags forlænget vejledning.
Så har vi hørt fra ministeren, at af de 11 ansøgere, der har sendt ansøgninger ind i årenes løb i henhold til adgangsbekendtgørelsens § 21, stk. 4, har alle fået ja.
Nu plejer det at være det, der går forud for, at man som regering laver en afbureaukratisering og spørger: Behøver vi så den paragraf, når de alle sammen får ja, og kan vi ikke gøre det nemmere, så man ikke behøver at søge om det, men bare kan gå ind og se, hvad man skal opfylde for at bruge den form for behandling af ansøgere?
Det er sådan set det, det her forslag drejer sig om.
Der er ingen tvang, der er ingen universiteter, der skal gøre noget ganske bestemt, men der er universiteter, der får mulighed for at gøre noget uden at søge ministeren først.
Jonas Dahl (SF), 2010-04-16:
Man kan jo spørge sig selv, om regeringen så ikke skulle have lanceret en sådan plan.
Nu har man haft ansvaret i 9 år, og man har åbenbart ikke prioriteret at nedbringe frafaldet.
Det er jo påfaldende.
Men det, vi jo sådan set klart siger her, er, at det kan være, at det kan skabe en afklaring for den studerende og universitetet.
Det kan også være, at universitetet siger: Du har simpelt hen ikke de faglige kompetencer til at søge ind på det her studium, og derfor bliver du ikke optaget på det.
Det synes jeg sådan set er ærlig snak, og det er rimeligt, at man har den snak mellem den studerende og det enkelte institut.
Det er ikke noget, vi skal blande os i fra lovgivers side.
Det, vi har sagt fra oppositionens side i dag, er, at vi gerne vil give universiteterne en mulighed for og en frihed til selv at vælge optagelsesform eller anden form for dialog, man i øvrigt ønsker at tage med de studerende.
Det kan godt være, at man vælger at holde fast i det traditionelle kvotesystem med kvote 1 og 2 osv., og så skal det også være helt i orden.
Men det kunne også godt være, at optagelsessamtalerne faktisk nogle steder måske ville indfri nogle af de ønsker, man har haft fra flere institutters og universiteters side, og også rent faktisk samlet ville løfte den indsats, der blev gjort fra den studerendes side, så frafaldet blev nedbragt.
Det tror jeg sådan set er i alles interesse.
Jørgen S. Lundsgaard (KF), 2010-04-16:
Universiteterne har en for høj grad af studieskift og frafald, og det er dårlig samfundsøkonomi.
Der er derfor et behov for at sikre, at flere og flere af de unge faktisk gennemfører den uddannelse, de startede på.
Det gør indtryk, at frafaldet alene på bacheloruddannelserne kostede omkring 200 mio. kr. i spildte midler blot til undervisning, og at andre studerende kunne have udnyttet de ressourcer.
Ifølge Dansk Industris undersøgelse blandt frafaldne universitetsstuderende har det vist sig, at en stor del af frafaldet og studieskiftene hovedsagelig skyldtes, at uddannelserne ikke svarede til de studerendes forventninger og ønsker til fremtidigt erhvervsarbejde.
Det vil sige, at der er for ringe viden om de valgte uddannelser.
En ændring af studievejledningen med brug af optagelsessamtaler til udvalgte målgrupper som f.eks. kvote 2-ansøgere har ifølge forsøg på medicinstudiet på Syddansk Universitet og Københavns Universitet vist sig at give en markant effekt.
Det er tankevækkende.
Også målgrupper, som kommer fra ikkeakademiske miljøer, må kunne have stor glæde af denne hjælp.
For det er desværre sådan, at akademikere i Danmark avler akademikere, så vi bør her have en uudnyttet ressource.
Derimod har et barn af en jurist, som ønsker at blive jurist, nok ikke det store behov for en optagelsessamtale.
Der er derfor mange gode tanker i forslaget, f.eks. at flere universiteter skal have mulighed for at lave forsøg med forskellige typer optagelsessamtaler som supplement til det eksisterende optagelsessystem.
Det ville ifølge Syddansk Universitet give en meromkostning på 3.000 kr. pr. samtale, og hvis vi lige regner lidt på det, snakker vi altså her om noget, der ligner 100 mio. kr. i omkostninger.
Men Københavns Universitet har ikke ønsket at fortsætte forsøg med optagelsessamtaler.
Hvorfor?
Er det ikke en større revision af studievejledningen, der i stedet er behov for?
Heldigvis har Danmarks universiteter selvstyre, så vi skal ikke detailstyre.
Det er universiteterne, der må komme og bede om det.
Vi mener, at det er universiteterne, der ved, hvor skoen trykker, og derfor er det universiteterne, der skal fremkomme med et veldokumenteret forslag til studievejledningsændringen og de deraf følgende omkostninger.
Det vil vi se særdeles positivt på.
De Konservative kan derfor ikke støtte det fremsatte forslag.
Martin Henriksen (DF), 2010-04-19:
Jeg forsøgte jo bare i al stilfærdighed at påpege, at den socialdemokratiske argumentation halter, fordi man siger, man er imod, at Folketinget skal vedtage en hel masse forbud, som gælder forskellige steder i samfundet.
Så gør jeg bare i al stilfærdighed opmærksom på, at der er nogle forbud, som rent faktisk gælder forskellige steder i samfundet, som er religiøst betingede forbud.
Det accepterer man jo i hvert fald indirekte fra socialdemokratisk og anden side.
Det synes jeg da er dybt problematisk.
Jeg synes, det er forfærdeligt, når man ser, at institutioner indretter sig efter islamiske forskrifter.
Jeg forstår ikke, at det ikke fylder noget mere, men sådan er det.
Så vil jeg bare sige, at det er fuldstændig rigtigt, at vi også diskuterer andre stormosképrojekter.
Nu nævnte den socialdemokratiske ordfører det på Amager, men også projekter andre steder.
Problemstillingen er jo et eller andet sted, at hvis man går ind og ser på mange af dem, der står bag det her, og hvilke aktiviteter, de har haft gang i, før de ønskede at være med i de forskellige foreninger, der arbejder for at etablere stormoskeer, er der jo en tendens til, at de godt kan betegnes som fundamentalister.
Det synes vi er bekymrende, og så siger vi bare: Lad dog danskerne få mulighed for at tage stilling til et meget væsentligt spørgsmål.
Vivi Kier (KF), 2010-04-19:
Så sker der noget.
Den længe ønskede afbureaukratisering begynder nu at tage form.
Regeringen kommer med i alt 105 forslag til mere forenkling og dermed større frihed til kommunerne.
Der ligger et stort forarbejde forud for det her forslag.
Der har været en grundig proces, hvor medarbejdere og ledere i kommunerne er kommet med deres bud og forslag til regelforenkling, der vil lette det daglige administrative arbejde.
De første regelforenklinger behandles i det her lovforslag.
Læreplaner på dagtilbudsområdet har været et fantastisk godt redskab, som er indført af den her regering.
Men der har været et massivt ønske om større fleksibilitet især i forbindelse med evalueringen.
Derfor ophæver vi nu den stramme regel med årlig evaluering.
Børnemiljøvurderinger integreres nu i de pædagogiske læreplaner, hvilket vi synes er rigtig godt.
Gæstedagplejen gøres mere fleksibel.
Det er nemlig væsentligt, at alle børn har et godt sprog, inden de begynder i skole.
Derfor har sprogvurdering af alle børn været et vigtigt fokus for den her regering.
Jeg erkender, at reglerne har været for stramme, og derfor er det med stor glæde, at vi nu giver den enkelte kommune frihed til selv at vurdere, hvilke børn der skal tilbydes en sprogvurdering.
På den måde kan den enkelte kommune selv målrette sin indsats på det her vigtige område.
Herudover ophæver vi reglerne om sprogstimulering i folkeskoleloven og lægger det ind under dagtilbudsloven.
Igen er det en forenkling og tydeliggørelse af en sammenhængende sprogindsats.
Alt i alt glæder jeg mig over, at vi nu får sat handling bag løfterne om afbureaukratisering.
De første skridt tages med det her lovforslag, og der vil i det her forår komme endnu flere forslag, som tilsammen letter de indimellem alt for stramme bureaukratiske regler.
Jeg kan tilslutte mig alle forslagene.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-04-19:
Jeg bliver nødt til at minde ordføreren om, at der faktisk er mange andre religiøse mindretal, der heller ikke spiser svinekød.
Det er sådan set ikke kun muslimer.
Der er også jødiske børn, der ikke spiser svinekød.
Der er også andre.
Det er derfor med god grund et spørgsmål, som vi har lagt ud til forældrebestyrelserne at håndtere.
Og det er jo i sidste ende noget, man kan drøfte i en kommunalbestyrelse, hvis man mener, at det er et vigtigt politisk emne at drøfte, om det er o.k., at børnene er så generte, at der er brug for badeforhæng, eller om man skal pådutte alle børn i Danmark en halvfjerdserværdi om, at det er godt med nøgenbadning.
Det er ikke en værdi, som jeg husker som det helt fantastiske, da jeg selv var barn.
Det må jeg ærligt indrømme.
Men det, det handler om, er jo at skabe livsmuligheder.
Det handler om at skabe troen på, at man rent faktisk har et liv her i Danmark og en gang her i vores samfund, at man kan bidrage til det, at der også er nogle værdier i det her samfund, det er værd at bygge videre på, og at man ikke bliver ekskluderet ved at få trukket det ene forbud efter det andet forbud ned over hovedet af Dansk Folkeparti.
Det er jo derfor, at vi flere gange har fremsat forslag om, at vi bruger nogle midler på at renovere vores boligområder.
Det håber jeg da at ordføreren forstår.
Jeg håber da også, at ordføreren forstår, at når Socialdemokratiet helt klart siger, at vi skal åbne dørene for de mennesker, der gerne vil være i Danmark, men de mennesker, hvis holdninger bygger på netop iranske ønsker om, at man skal indføre sharia, kan godt få en billet ud af landet, hvis det er det, man ønsker.
Det er vi helt med på.
Astrid Krag (SF), 2010-04-19:
I dag bliver pædagoger overbebyrdet med krav om virksomhedsplaner, administrative opgaver og sprogscreening af alle børn.
De er også med til at fjerne fokus fra pædagogernes daglige arbejde med børnene.
Pædagoger har først og fremmest taget deres uddannelse for at være sammen med børn og præge dem i en sund udvikling, og undersøgelser fra BUPL peger også på, at forældre vægter kvalitet højere end andre vilkår.
Således svarer 61 pct. af de adspurgte forældre, at deres førsteprioritet er flere pædagoger og dermed mere tid til det enkelte barn.
Skal vi styrke kvaliteten i daginstitutionerne, er der brug for at bekæmpe det voksende bureaukrati, der overalt sniger sig ind i den offentlige sektor.
Den stramme og centraliserede politiske styring, som den siddende regering har stået i spidsen for, dræber kreativiteten og pædagogernes mulighed for at vægte kvaliteten i det daglige arbejde med børnene.
SF vil gøre op med unødig kontrol og genskabe tilliden til og troen på pædagogerne som kompetente aktører.
Samtidig vil SF sikre, at menneskelige og økonomiske ressourcer bruges på at gøre en særlig indsats for udsatte børn.
På den baggrund finder SF det meget positivt, at regeringen nu lægger op til, at der fremover stilles enklere krav til de pædagogiske læreplaner samt til de lovpligtige børnemiljøvurderinger.
SF er også tilhængere af at målrette indsatsen med sprogvurdering til de børn, der må vurderes at have behovet.
Daginstitutioner spiller en meget central rolle i forhold til at kunne støtte de udsatte børn og medvirke til at nedbryde en negativ social arv.
Men det kræver daginstitutioner af høj kvalitet med gode normeringer, tilstrækkelige ressourcer og tilstrækkeligt uddannet personale.
Der er derfor al mulig grund til at prioritere og investere i gode daginstitutioner og ordentlige normeringer.
Senest har SFI, Det Nationale Forskningscenter for Velfærd, dokumenteret, at børn, der går i en børnehave med uddannet personale og gode normeringer, bliver mere intelligente, mere skoleparate og i det hele taget klarer sig bedre i livet end andre børn.
Derfor er den altoverskyggende udfordring at sikre, at børneområdet bliver prioriteret langt højere end i dag og ikke konsekvent udses som et spareområde.
Med disse bemærkninger støtter SF forslaget.
Martin Henriksen (DF), 2010-04-19:
Her kortslutter Socialdemokratiets og alle andre partiers argumentation for ikke at stemme for Dansk Folkepartis forslag fuldstændig.
Ved at man f.eks. ikke støtter Dansk Folkepartis forslag om at regulere, hvad børnene eksempelvis kan spise i institutionerne, så accepterer man jo i realitetens verden et forbud mod svinekød i institutionerne – det er jo det, man gør – som bestemt ikke er verdslig lovgivning, men er bestemt af en religiøs lovgivning.
Så er argumentationen jo fuldstændig røget.