Sofie Carsten Nielsen (RV), 2011-12-15:
Vi lever i en udfordrende tid, og det bliver en udfordrende opgave for den danske regering at varetage det danske EU-formandskab her fra den 1. januar.
EU står jo splittet, må vi erkende, efter briternes veto af den her nye finanspagt, og den økonomiske krise i Europa er både dybere og længere, end de fleste havde forestillet sig for få år siden.
Jean Monnet, en af EU's grundlæggere, sagde lidt højstemt måske, for det var med anden verdenskrig tydelig i baghovedet, at der ingen fremtid er for Europas folk undtagen i fællesskab; få mennesker til at arbejde sammen, vis dem, at bag ved deres forskelligheder og geografiske grænser findes den fælles interesse.
Det er udgangspunktet for det fællesskab og det samarbejde, der i mere end 60 år har bevaret freden i Europa, skabt vækst og velstand for alle EU's medlemmer og været en magnet for demokratiske, økonomiske og retslige reformer i alle de lande, der søger og ønsker optagelse i EU.
Og nu er det samarbejde i krise, den største krise siden netop anden verdenskrig.
Nu skal vi som et lille land med en effektiv centraladministration vise, at vi kan hjælpe med til at få samarbejdet tilbage på sporet; det spor, som skal lede til de prioriteter, som den danske regering har for formandskabet: Et ansvarligt, dynamisk, grønt og sikkert Europa.
Det er gode prioriteter.
Vi kan bidrage til det fortsatte arbejde med at sikre en stærkere og ansvarlig europæisk økonomi, sådan at vi også kan komme videre og få gang i den grønne vækst og i beskæftigelsen i Europa.
Det er der brug for.
Det er også under det danske formandskab, at det nye langsigtede budget for EU skal forhandles.
Det bliver ikke alene endnu en udfordrende, men også fantastisk spændende opgave.
Perspektiverne er mere opløftende, end de har været længe.
I udspillet fra Kommissionen lægges der op til, at landbrugsstøtten beskæres, gøres grønnere, og at der flyttes meget store summer til forskning, udvikling og innovation – det, vi skal leve af – så store, at det kan betyde et markant løft til dansk forskning, hvis vi formår at fortsætte med at hente mindst lige så mange EU-midler til Danmark, som vi gør i dag.
Så der er også meget at se frem til, der er meget at tage fat på, og så kan det godt være, at man med Madeleine Albrights ord skal være enten et geni eller fransk for at forstå Europa.
Alle lande og alle regioner har tydeligvis hver sine særegenheder, f.eks. har Joschka Fischer sagt, at for at forstå de danske forbehold skal man være enten dansk eller masochist, og selv om jeg er imod forbeholdene, synes jeg, at jeg har en god forståelse for, hvorfor vi har dem.
Vi er forskellige, men vi har fælles interesser, også her i Folketinget, når det gælder EU.
Så for nu at blive ved statsministerens opfordring til det brede samarbejde, er det måske på sin plads at slutte med at citere Uffe Ellemann-Jensen: »Et mere opdelt Europa er en dårligere løsning end et samlet Europa, men det er en langt bedre løsning end et Europa i opløsning.«
Vi er på rette spor.
Jeg ser frem til, at det danske formandskab går ind i arbejdet med at holde Europa på sporet ud af krisen, så der kan komme styr på økonomien og vi kan få væksten tilbage.
For mig er der ikke tvivl om, at europæiske udfordringer kræver europæiske løsninger.