runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-01-27:
Mener ministeren, at det er forsvarlig omgang med skatteydernes penge at betale svimlende timelønninger til læger på privathospitalerne, mens offentligt ansatte læger og sygeplejersker fyres i hundredvis for samme arbejde?
Især det sidste er jo et vigtigt tiltag, efter at vi nu har Rigsrevisionens beretning og deres ord for, at der siden 2002 mere eller mindre er sket en overkompensation af de private hospitaler.
Skulle man være i tvivl om det, kan man jo kigge på Ugebrevet A4, der i sin udgave nr. 32 slog fast, at alene i 2008 kunne enhver læge på privathospitaler og -klinikker indkassere et overskud på 3,1 mio. kr.
Det vil sige, at mens lægerne måske tjente knap en million kroner ved at være ansat i det offentlige sundhedsvæsen, kunne læger på privathospitaler score bonusser på flere millioner kroner oven i den løn, som de oven i købet fik i forvejen.
Det er jo tankevækkende, at det er den økonomistyring, som regeringen står for.
Det er den måde, man har brugt skatteydernes penge på.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Det er et lidt fortegnet billede, fru Sophie Hæstorp Andersen tegner.
Jeg forstår godt den frustration, der er blandt de medarbejdere, som bliver afskediget.
Men en gang imellem må man jo også lige tage kendsgerningerne ind, og kendsgerningerne er altså, at der gennem årene er tilført betragtelige ressourcer til sundhedsvæsenet, og at der er opnået betragtelige resultater.
På mange af de områder, hvor Danmark lå dårligt placeret, bevæger vi os nu hastigt op ad rangstigen.
Når vi ser patienttilfredshedsundersøgelser, er patienterne meget tilfredse, og når vi ser målinger blandt offentligt ansatte, fornemmer man i mange af dem også en høj grad af tilfredshed, at arbejdet er meningsfyldt osv.
Men det er klart, at manglende økonomisk styring, når man løber ind i stop and go, altså ansætte og fyre, ansætte og fyre, da naturligvis giver nogle frustrationer, og vi skal blive bedre til at imødegå dem.
Men vi skal da hele tiden diskutere, hvordan udviklingstendenserne er, og her i 2010 giver vi altså 1.200 mio. kr. mere til sygehusvæsenet til de opgaver.
Vi lavede en aftale, og så er det da glædeligt, at regionerne nu også vil styre efter den aftale.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-01-27:
Jamen vi kan nu forstå, at der stilles ét krav til regionerne, når de laver strukturreform og lægger sammen og har afdelinger, der skal fusioneres, og alt muligt andet, og at der bliver stillet et andet krav til politiet.
Jeg kan også forstå, at den pjece, som Venstre lavede i 2007 til de offentligt ansatte, altså kun gjaldt for de offentligt ansatte i staten, hvor finansministeren har et konkret ansvar for at udmønte det, men den gjaldt altså ikke for de offentligt ansatte i regionerne eller kommunerne.
Det er nogle meget interessante ting, vi nu får frem her, og jeg bliver nødt til at spørge til de signaler, vi hører her i dag, om, at man kan forvente en bonus, hvis man arbejder i staten under finansministeren, f.eks. i politiet.
Så kan man forvente flere penge.
Men hvis man arbejder i sundhedsvæsenet under regionerne, er det bare vigtigt, at de skal være ansvarlige, og så kan man få en fyreseddel.
Er det virkelig det signal, man vil give til de mange ansatte i sundhedsvæsenet i Danmark?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Vi oplever på politiets område, på Kriminalforsorgens område, på sygehusområdet, på alle mulige områder, at der er nogle behov.
Men på en eller anden måde må man jo sige, at hvis man vil påtage sig et ansvar for et land, for et sygehus, for en institution, er det vigtigste ansvar at styre økonomien, og meningen med de årlige økonomiforhandlinger, vi har med regionerne, er jo bl.a. at diskutere, hvordan udviklingstendenserne er: Hvordan går det med ældre, hvordan går det med medicinudgifterne, hvordan ser det ud på kræftområdet, og hvordan ser ud på hjerteområdet?
Er der andre måder, hvorpå man kan opnå nogle forbedringer?
Det er et dagligt arbejde, og den frustration, der bliver skabt på nogle sygehuse her i Region Hovedstaden, skyldes efter min mening klart manglende styring.
Derfor er det da glædeligt, at regionen påtager sig det ansvar og nu sætter effektivt ind, for det må da være dybt frustrerende som medarbejder at knokle og knokle og knokle og så finde ud af, at ledelsen ikke har styr på det.
Lone Dybkjær (RV), 2010-01-27:
Jeg er enig i, at det ville være godt, hvis der også var nogle røde lamper hos ministrene, og at de også så på dem.
Jeg tror, de fleste mennesker ved, at 16 mia. kr. er mange penge, og jeg tror, de fleste gerne vil have, at de ligger i et system, man kan styre efter.
Jeg tror, at noget af det, man finder frem til, er, at det er umuligt system.
Men så vil jeg godt komme ind på det med frustration hos personalet.
Samtidig med at der fyres derude, fordi folk har puklet virkelig meget, oplever man f.eks., at der er klare budgetoverskridelser hos politiet i den samme periode, nemlig 2009, og her siger regeringen bare: Hov, så må de have nogle flere penge.
De behøver ikke engang redegøre for, hvorfor der er de store budgetoverskridelser.
De har ikke kunnet finde ud af nogle sammenlægninger, der har været politireform og forskelligt andet, og det er helt o.k.
Her siger regeringen bare, at selvfølgelig skal politiet have noget mere.
Kan finansministeren ikke godt forstå, at den ulige behandling af mennesker i den offentlige sektor kan føre til frustration hos mennesker, som faktisk de facto arbejder for at redde liv
hver evig eneste minut i døgnet?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Som jeg skrev i min redegørelse til statsrevisorerne vedrørende beretningen om private sygehuse, er jeg uenig i Rigsrevisionens og statsrevisorernes kritik af, at de private sygehusydelser ikke er erhvervet under skyldig hensyntagen til økonomien.
Revisionens konklusion bygger på et argument om, at aftalerne med 100 private leverandører, som Amtsrådsforeningen havde indgået inden forhandlingssammenbruddet med SPPD, altså Sammenslutningen af Privathospitaler og Privatklinikker i Danmark, i 2006, stort set dækkede alle de mest efterspurgte behandlinger.
Rigsrevisionen postulerer dermed, at patientens rettighed kunne være realiseret ved de 100 aftaler.
Det er forkert.
Hovedparten af disse aftaler var med små klinikker og privatpraktiserende speciallæger inden for bl.a. øjensygdomme og hudsygdomme.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-01-27:
Nu er det jo sådan, at der allerede har været en del eksperter ude at sige, at det er meget svært for regionerne at styre deres økonomi, og derfor er det da også utrolig flot af regionerne, at de er så ansvarlige, at de meddeler, at de vil gennemføre de mange hårde besparelser, som vil gå ud over sundhedspersonalet i det danske sundhedsvæsen og ud over de behandlinger, som patienterne modtager.
Alene af den årsag er det jo ret kritisk, at en statsminister så står og taler om, at regionerne bare kan nedlægges, når de netop er så ansvarlige nogle gange, at det halve næsten kunne være nok.
Og når man så tilfører 1,2 mia. kr. i en aftale og de 500 mio. kr. allerede går til det udgiftspres, ja, så er der jo ikke meget tilbage til stigende medicinudgifter, til sammenlægninger, som sker lige nu i sundhedsvæsenet, og til behandling af de mange patienter, som vi også kan se der kommer flere behandlinger til.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Der er jo mange ting inden for sygehussektoren, man kan undre sig over.
Jeg kan da også undre mig over, hvor stor prisforskel der er mellem behandlinger på forskellige offentlige sygehuse, når man ser, hvad taksterne er på det ene sygehus i forhold til det andet.
Og jeg ville da også ønske, at man inden for det offentlige interesserede sig meget for ikke bare at kigge på, hvad de private kan gøre, men også at kigge på, hvad det er, de bedste inden for det offentlige sygehusvæsen kan gøre, og hvordan vi kan få mere for pengene.
Så der er rigtig, rigtig mange problemstillinger, vi skal arbejde med.
Der var måske også nogle ressourcer, vi kunne hente der.
Lone Dybkjær (RV), 2010-01-27:
Det er altså helt utroligt.
Der er jo ingen af os, der er uenige i, at patienterne skal behandles godt, og at de patienter, der har brug for det, skal behandles.
Der har jo fundet overbetaling sted.
Det, jeg sådan undrer mig over, er, at en finansminister ikke undrer sig lidt over de overskud, privathospitalerne har, og de lønninger, der er til overlægerne på de private hospitaler.
Så siger finansministeren: Det kan vi ikke blande os i, for det er privat.
Men så privat er det jo heller ikke, for det er jo det offentlige, der garanterer betalingen.
Det er jo sådan, det er.
Kan jeg nu ikke blive fri for at få oplæst en hel masse præfabrikerede svar?
Jeg taler ikke så meget om Rigsrevisionen og sådan noget, jeg spørger bare, om finansministeren ikke undrer sig over de overskud, de private hospitaler har, og de lønninger, der er på de private hospitaler.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Mig bekendt var situationen den, at amterne gav et tilbud til privathospitalerne.
Privathospitalerne krævede en højere pris, og den pris, der blev fastsat, var lige midt imellem de to priser.
Det er selvfølgelig klart, at hvis man laver udbud af knæoperationer og garanterer x antal patienter, så ligger der jo for privathospitalerne og for det offentlige en gevinst at hente dér, og i al sin enkelhed bidrager de her ordninger til at få flere patienter behandlet på en ordentlig måde, og det er det, som regeringen anser som sin hovedopgave.
Men selvfølgelig skal man opføre sig økonomisk ansvarligt, og det er jo også det, vi hele tiden appellerer til og træffer aftaler om med regionerne, nemlig at man skal styre økonomien bedst muligt, at man skal sikre, at man får mest muligt for pengene, og den linje agter vi altså i regeringen at fortsætte også i de kommende år.
Morten Bødskov (S), 2010-01-27:
Det passer simpelt hen ikke, hvad finansministeren siger.
Det offentlige er i stand til at levere til en billigere betaling.
Jeg ved godt, at man er imod smagsdommere, men at Rigsrevisionen ligefrem skulle risikere at blive karakteriseret som smagsdommere, synes jeg måske er noget ekstremt, som jeg ikke havde forestillet mig at skulle høre antydet i den her sal.
Rigsrevisionen siger, at den daværende sundhedsminister Lars Løkke Rasmussen ikke udnyttede mulighederne for at få en lavere betaling for behandling på privathospitaler.
Det står sort på hvidt i både den første og den anden rapport – sort på hvidt.
Selv statsministeren indrømmede jo på maratonsamrådet i torsdags i Finansudvalget, at der havde fundet en overbetaling sted.
Det havde der.
Vi er så lidt uenige om, hvor stor den var, men der har fundet en overbetaling sted.
Og der er det bare, vi spørger finansministeren, som sidder på kassen – nu er der et kæmpe hul i den, fordi man fører en uansvarlig økonomisk politik: Er det en forsvarlig omgang med skatteydernes penge, at man fyrer offentligt ansatte, og at privathospitalernes læger så vandrer ud ad dørene med lommerne bugnende af penge, fordi det offentlige overbetaler privathospitalerne?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Jeg tror, det er sådan, at de takster, der bliver aftalt, er lavere end de offentlige takster, der er, når man sender det ud til private sygehuse.
Det er jo ikke sådan, at man laver aftaler med privatklinikker om priser på operationer, som er væsentlig højere end dem, det offentlige kunne gennemføre dem for.
Det er jo altså simpelt købmandskab, og derfor var amterne og nu regionerne jo forpligtet til at sende deres ting i udbud, hvis de kan få det billigere.
Den anden side af sagen var den rettighed, vi indførte til patienter, nemlig at man, hvis ikke man kunne blive behandlet på et offentligt sygehus, havde ret til at vælge et andet offentligt sygehus eller et privat sygehus, ja, sågar et sygehus i udlandet, med offentlig betaling.
De to ting har jo været væsentlige landvindinger inden for sygehusområdet, som jo også, som jeg har sagt, har betydet, at mange flere er blevet behandlet i sygehusvæsenet, og det er da den måde, vi skal udnytte vores ressourcer på.
Morten Bødskov (S), 2010-01-27:
Det passer simpelt hen ikke, at de gamle amter ikke sendte operationer i udbud, men lad det nu ligge.
»Det er ikke mig, der fastsætter lønningerne på det private arbejdsmarked«
– der er jo bare lige den finte, at vi jo sådan set har Rigsrevisionens ord for, at der er truffet en beslutning om, at privathospitalerne skulle have en højere betaling.
Så holder det jo ikke, at man står her og forsøger at bilde folk ind, at det ikke har nogen konsekvens for løndannelsen på privathospitaler.
Selvfølgelig har det da det.
Altså, når man fra regeringens side overbetaler privathospitalerne, så har det da en konsekvens for løndannelsen på privathospitalerne.
Man har flere penge til at betale højere lønninger med.
Og det, der sker, er jo, at de vandrer ud ad døren med fyresedler i hånden på Herlev Hospital, og at de vandrer ud ad dørene på privathospitalerne med lommerne bugnende af enormt overbetalte lønninger.
Er det en forsvarlig omgang med skatteydernes penge, at man sender folk af sted med henholdsvis fyresedler og lommerne bugnende af enorme lønninger, men for det samme arbejde?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Jeg er nødt til at sige, at statsrevisorerne jo i deres endelige udtalelse om Rigsrevisionens beretning den 16. december tog Folketingets vedtagelse af 10. december til efterretning og dermed afsluttede den del af revisionssagen, som vedrører udviklingen i taksterne for de private sygehuse under den udvidede ordning.
Og det er altså ret vigtigt, at vi her holder fast i, at vi har givet patienterne en rettighed.
Jeg er naturligvis enig i, at vi skal sikre ydelserne så billigt som muligt, og derfor opfordrer vi jo også hele tiden til, at regionerne sender ting i udbud.
Det var noget, de gamle amter også kunne have gjort, men hvor man ikke praktiserede det, og det er selvfølgelig klart, at vi skal score de gevinster, vi kan få ved at spare, der hvor de er, men jeg vil sige, som jeg startede med at sige: Det er ikke mig, der fastsætter lønningerne på det private arbejdsmarked.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-01-27:
Uanset at regeringen nægter at give Rigsrevisionen ret på det her område, kan man ikke komme uden om, at en gennemgang af 20 anpartsselskaber foretaget af Ugebrevet A4 viser, at der har været et overskud på 3,1 mio. kr., og det skal ses i forbindelse med, at en almindelig ledende overlæge formentlig har en årsløn på omkring 1,1 mio. kr.
Det vil sige, vi altså nu ser, at den overkompensation, der er sket, betyder, at skatteydernes penge går til kæmpe lønninger på private hospitaler, mens de offentligt ansatte bliver fyret.
Det går jeg da ud fra ministeren vil give mig ret i, nemlig at det er en mærkelig måde at bruge vores fælles penge på.
Mens nogle kan vente, særlig de, der skal have specialiserede behandlinger, kan andre komme til at blive behandlet til en gevaldig overpris.
Det er ikke kun Rigsrevisionen, der har slået det fast, det viser de overskud, vi ser på privathospitalerne, jo også.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Fru Dybkjær må undskylde, jeg bruger udtrykket 16.000 mio. kr.
Jeg tror, at for almindelige mennesker er det ret mange penge, der er tilført sundhedsvæsenet, og jeg tror, at de fleste vil erkende, at der er tilført ganske betragtelige ressourcer.
Det er da også derfor, at vi har en kæmpelang liste over de gode resultater, vi har opnået.
300.000 flere er kommet igennem behandlinger, kræftbehandlingen viser bedre og bedre resultater, vi har lavet pakker på hjerteområdet, og vi arbejder os jo støt og roligt igennem de her problemer.
Så pengene er givet godt ud.
Det, jeg synes er lidt problematisk ved fru Dybkjærs og andres felttog her, er, at man prøver at fremstille det som andet end det, regionerne selv siger, nemlig at de har nogle vanskeligheder med at styre nogle enkelte sygehuse, hvor man må tilpasse personalet.
Der vil formentlig i den kommende tid komme nogle gode forklaringer på, hvorfor det er sådan, men det afgørende, når man står som medarbejder på et sygehus eller en hvilken som helst virksomhed, er da, at dem, der har ansvaret for virksomheden, er i stand til at tilrettelægge økonomien ordentligt.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-01-27:
Er ministeren parat til at påtage sig ansvaret for den frustration, de offentligt ansatte udtrykker over, at betalingen for veludført arbejde i det offentlige sygehusvæsen er en fyreseddel, mens takken på privathospitaler er et stort julegratiale?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Hr. Nick Hækkerup peger på et meget centralt problem, nemlig at der er en international økonomisk krise, som jo også har indflydelse på økonomien i Danmark, og som bl.a. betyder, at vi i år har store underskud på finansloven, fordi vi vil friholde danskerne maksimalt for det ubehag, der kommer af krisen.
Det vil så også i de kommende år stille store krav til styringen på sygehusområdet, og derfor er jeg glad for den forpligtelse, som regionerne vedkender sig, nemlig at de overholder de aftaler, vi indgår, og at de vil sætte alle ressourcer ind på at styre økonomien, for vi skal simpelt hen økonomisere med vores penge.
Udviklingen i de senere år viser jo, at der er mange penge at hente ved at rationalisere og effektivisere forretningsgangene på sygehusene.
Vi har lavet kræftpakker, vi har lavet pakker om hjerteforløb, og det, at man laver de her komprimerede forløb, betyder, at mange flere patienter kommer igennem.
Der er stadig masser at gøre, og det er den vej, vi skal udforske i de kommende år.
Nick Hækkerup (S), 2010-01-27:
Men når vægten nu af finansministeren lægges så entydigt på den økonomistyring, der skal ske, og på overholdelse af aftalerne, så er den anden side af den mønt, at der i det år, vi står i nu, er færre penge til behandling og undersøgelser, end der har været i 2009, at de fyringer, som er blevet gennemført, vil betyde, at der vil kunne gennemføres færre behandlinger og færre undersøgelser, og dermed at patienttilfredsheden selvfølgelig også vil falde.
Dertil kommer så, at vi har en situation, hvor der er meldt ud, at der skal være nulvækst i den offentlige sektor, oven i købet i en situation, hvor Finansministeriet selv har opgjort, at alene de demografiske udgifter, altså de udgifter, der følger af, at der bliver flere ældre, kan opgøres på sygehusvæsenet alene til over 0,5 mia. kr. Så faktum er, at der vil være færre ressourcer til rådighed til behandling i indeværende år, 2010, end der var i 2009.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-27:
Regeringen har tilført sygehusvæsenet 16.000 mio. kr. siden 2001.
På alle punkter er der sket væsentlige forbedringer.
Flere mennesker bliver behandlet, ventetiderne går ned, og vi leverer en langt bedre kvalitet på en lang række punkter.
Vi fortæller, hvad vi vil.
Vi har så den glæde, at vi har arbejdet utrætteligt og kan demonstrere resultater for alle de penge, vi har leveret til sundhedsvæsenet.
De enkelte regioner skal påtage sig det ansvar, at de styrer økonomien.
Man kan sige, at hvis der ikke er noget ansvar for at styre økonomien, er der jo ingen aftaler om noget som helst, og derfor kræver al ansvarlig ledelse en vis styring.
Det vil jeg næsten også tro at økonomien i Socialdemokratiet kræver, for at ikke alle de gode ideer, som de forskellige medarbejdere har, skal få partiet til at gå konkurs.
Sådan tror jeg at det er med al menneskelig aktivitet.
Det, der bare gør det her centrale område helt særligt, er jo alle de ressourcer, vi har tilført området, at vi kan påvise, at det har givet gode resultater, og at vi kan vise, at der i alle brugerundersøgelser udtrykkes stor tilfredshed.
Morten Bødskov (S), 2010-01-27:
Men det, man skylder os et svar på, er, om det her var for meget.
Altså, skulle man havde ladet være med at rende og dele de her pjecer ud, hvor man gav gyldne løfter til alle hjørner af den offentlige sektor og særlig til sundhedsvæsenet?
Når jeg spørger det personale, som vandrer ud af Herlev Hospital og andre hospitaler i øjeblikket med en fyreseddel i hånden, er jeg altså ikke helt sikker på, at de, hvis de læser det her, vil være helt enige med finansministeren i, at glansbilledet er totalt, og at man har haft en regering, der har levet op til sine løfter om at sikre større arbejdsglæde og mere tilfredse brugere på landets hospitaler.
Det kan godt være, det er mig, der har misforstået et eller andet, men jeg tror, at jeg så næsten vil tilbyde finansministeren at komme ud og møde de medarbejdere, som nu, fordi regeringen ikke har sikret økonomi til at indfri løfterne, og ej heller vil sikre økonomi til regionerne, når de faktisk laver det, de bliver bedt om, får stukket en fyreseddel i hånden.
Tak for det.
Jeg tror, man må sige, at der sidder ret mange mennesker, som har svært ved at genkende det glansbillede af vores sundhedsvæsen, som regeringen febrilsk forsøger at tegne, og det kan måske hænge sammen med, at de har svært ved at se, at regeringen rent faktisk har indfriet de løfter, som man har givet om sundhedsvæsenet.
Jeg står her med en pjece, som godt nok er med den tidligere statsminister – fint solbrun kan man stadig væk se han er, selv om det er en sort-hvid kopi – og hvor der står: Er du offentligt ansat?
Man har i forbindelse med folketingsvalget i 2007 udgivet den her pjece, der handler om større arbejdsglæde og mere tilfredse brugere.
Man har også fra Venstres side i valgkampen lanceret et sundhedspolitisk udspil, hvor man har lovet investeringer i sundhedsvæsenet på 80-90 mia. kr., og man har sågar været så langt ude, at man har lovet bedre adgang til p-pladser.
Løfterne er væltet ud af regeringen.
Så er det bare, at vi spørger: Er det fuldstændig fjernt for finansministeren at forestille sig, at der er en sammenhæng mellem de enorme løfter, regeringen har givet, og så den økonomi, man giver for at indfri dem?
Vil finansministeren erkende, at da man lavede aftalerne med regionerne om økonomien for i år, var der et hul i kassen?
De demografiske udgifter, som kommer på grund af flere ældre osv., bliver jo ikke, som fru Sophie Hæstorp Andersen rigtigt sagde, dækket af et beløb på i omegnen af 0,5 mia. kr.
Lone Dybkjær (RV), 2010-01-27:
Nu har vi rigtig mange gange hørt finansministeren sige 16.000 mio. kr.
Jeg synes udmærket, at vi kan bruge det gode danske begreb 16 mia. kr.
Men i øvrigt siger de der 16 mia. kr. jo ikke så frygtelig meget, for spørgsmålet er jo, hvad indholdet i de 16 mia. kr. er, i forhold til at man har etableret en efterspørgselsstruktur.
Det er jo det, der er hele kernen.
Har regionerne i virkeligheden en reel chance for at styre?
Jeg synes, at det er fint, at regionerne har påtaget sig et ansvar, men der er jo en lang række ting, som regionerne ikke kan styre.
Der kommer bedre behandling, der kommer flere mennesker, og der er kommet en behandlingsgaranti, som jeg tror alle sundhedsfaglige personer er enige om er et meget besværligt styringsinstrument.
Så det er den ene side, men den anden side af det er: Kan finansministeren ikke forstå frustrationen ...
Nå, det kan jeg tage i næste omgang.