Per Clausen (EL), 2011-05-03:
I virkeligheden ligger kernen i det problem, som det her forslag forsøger at løse, vel lidt et andet sted, nemlig at vi er i den absurde situation, at mennesker, der er syge, ender på kontanthjælp efter at have været syge og fået sygedagpenge i en periode.
De er ikke raske, de er alvorligt syge i varieret grad.
Jeg vil sige, at når man har en kritisk sygdom, er man som regel alvorligt syg.
Altså, det er ikke sådan, at man får erstatning for alt muligt pjat – det tror jeg rolig jeg kan sige – for det ville man ikke have råd til i de pensionskasser, fagforeninger og andre steder, hvor man har den slags forsikringsordninger, altså hvis det var sådan, det var.
Så der er altså tale om alvorlig sygdom, og at disse mennesker ender på kontanthjælp, er i grunden i sig selv en absurditet, for vi har jo tit diskuteret kontanthjælp og kontanthjælpsproblemer her i Folketingssalen, og det har ofte været et tilbagevendende synspunkt fra borgerlige politikeres side, at man jo ikke var syg, når man var på kontanthjælp, for så ville man være på en anden ydelse.
Nu har der vist bredt sig den erkendelse, at der er syge mennesker, som er på kontanthjælp, fordi der ikke er andre ydelser, de er berettiget til.
Og der burde man måske i virkeligheden gå ind og se helt grundlæggende på, om vi har indrettet de øvrige ydelser på en hensigtsmæssig måde, når folk kan ende på kontanthjælp, selv om de stadig er syge, udelukkende fordi de af den ene eller den anden bureaukratiske grund ikke længere er berettiget til en anden ydelse.
Det er jo de mennesker, vi snakker om her, altså mennesker, som er endt på kontanthjælp, selv om de formentlig stadig ikke er raske.
Det er jo dem, der kan komme i betragtning i forhold til det her.
Det er jo ikke mennesker, der er gået i gang med at arbejde igen, for de får deres erstatning og lægger den oven i lønnen.
Hvis man er på arbejdsløshedsdagpenge, er det det samme, og hvis man er på sygedagpenge, er det det samme.
Og selv om man jo godt kan have den opfattelse, at det danske kontanthjælpssystem er godt og gavmildt, vil jeg bare sige, at de fleste mennesker, jeg kender, som går fra arbejde over sygedagpenge til kontanthjælp, oplever, at der sker et fald i indtægten, når de ryger på kontanthjælp.
Så det er jo altså ikke, fordi de ikke, selv om de er på kontanthjælp, har store vanskeligheder.
Så jeg synes, man skal afgrænse det til den gruppe, det handler om.
Så vil jeg med hensyn til det her forslag sige, at jeg synes, at hvis der er en række ensartede sager, hvor man ud fra en rimelighedsbetragtning ikke kan argumentere for, at de mennesker skal have modregnet i deres kontanthjælp, må det jo være muligt at løse det problem.
Jeg synes ikke, det er et argument for ikke at løse problemet, at man i nogle kommuner administrerer sådan, at problemet er løst.
Det er sådan set heller ikke, synes jeg, nogen helt tilfredsstillende løsning, at mennesker, som kommer ud for den her situation, indimellem vinder nogle ankesager.
For hvad er det, vi siger?
Vi siger, at mennesker, som er syge, og som har været syge i lang tid og er endt på kontanthjælp, altså skal til at bruge tid på ankesager for at få deres penge tilbage.
Så jeg synes, problemet må kunne løses.
Jeg føler mig sådan set også overbevist om, at hvis man går ind i sådan mere detaljerede studier af, hvad det her vil koste – netop fordi det jo er en forholdsvis afgrænset gruppe, som er endt i den her ulykkelige situation – vil det sikkert også vise sig muligt at skaffe finansiering til det.
Det skal i hvert fald være helt klart, at Enhedslisten er positivt indstillet over for, at vi finder en løsning på det her problem, også fordi vi måske synes, at det der med nidkærheden med hensyn til at sikre, at der ikke er nogen kontanthjælpsmodtagere, der får for mange penge – for tænk nu, hvis de skulle have en lille smule ekstra penge, de kunne bruge til et eller andet fornuftigt, ved siden af kontanthjælpen, så er det meget, meget vigtigt at få grebet ind over for det – er drevet lidt vidt.
Man vil jo vide, at vi i Enhedslisten i andre sammenhænge godt kan være ganske nidkære, så det er jo ikke så meget det, at man ikke skal være opmærksom på eventuelt misbrug af systemer, som vi er uenige i, men vi synes måske bare, at det meget bliver sådan noget med, at man skal være fuldstændig sikker på, at man her har helt styr på, at ingen mennesker får det for godt, når de først er endt på kontanthjælp.
Og derfor er der vel ikke nogen grund til at straffe dem yderligere ved – ud over at sende dem på kontanthjælp, som er den laveste ydelse, man kan få i Danmark, så længe man ikke har gjort sig fortjent til starthjælp og andre ubehageligheder – at de får modregnet den erstatning, de så får, i tilfælde af at det er en kritisk sygdom, de har.
Så vi synes sådan set i Enhedslisten, at det her er et problem, der skal løses, det er et problem, der kan løses, og derfor også et problem, der bør løses.