runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2009-02-19:
Jeg vil sige til fru Pia Olsen Dyhr, som jeg sagde i min tale, at der er eksempler på, at de regler er blevet brugt.
Jeg har ikke eksemplerne med her, men det kan jo blive belyst under udvalgsbehandlingen.
Hvad jeg også sagde i mine afsluttende bemærkninger var, at jeg sådan set er indstillet på at gå ind og se på, om vi kan lave en bedre beskyttelse af forbrugerne, og det vedrører netop det her område.
Der er måske behov for se på, om reglerne er tilstrækkeligt klare.
Jeg har nemlig den opfattelse, at det er meget vigtigt i den her diskussion, at man måske prøver at rette fokus på et område, som man mener skal have særlig bevågenhed, og det er jo på det område, hvor man begynder at spørge: Er der et urimeligt højt beløb, man skal betale for en given ydelse?
Jeg mener, at det i det scenarie vil være ganske fornuftigt at gå ind i en arbejdsgruppe og se på, om der måske er behov for at få præciseret reglerne.
Men det er vigtigt for mig at få understreget, at jeg synes, det vil være forkert, hvis vi her i Folketinget, når det gælder den almindelige generelle forbrugerkredit, begynder at gå ind og blande os i det, for der mener jeg altså reelt ikke at der er tale om noget problem.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2009-02-19:
Derfor er jeg meget interesseret i - som ministeren netop siger - om vi kan bruge nogle andre redskaber, og hvad vi i virkeligheden kan bruge for at styre det her.
For det handler jo i virkeligheden om at gå ind og styre renten, så vi ikke lige pludselig snakker om 200 pct. eller 300 pct. eller 1.000 pct. i rente.
Det er jo det, der er væsentligt for os, så derfor synes jeg, det er positivt, at ministeren siger, at det vil hun gerne være med til at kigge på.
Man må jo så sige, at ét redskab kunne være loft over renten.
Jeg synes, det kunne være interessant at spørge: Hvad har ministeren så i tasken af virkemidler, hvis ministeren ikke er interesseret i at bruge loft over renten?
Lene Espersen (KF), 2009-02-19:
Men hvad jeg har med i tasken, er sådan set den erfaring, at de steder, hvor vi har valgt at sætte et loft - sådan set for at beskytte forbrugerne - har det haft den uheldige effekt, at det så er det, der er blevet normalen.
Det er derfor, jeg gjorde en del ud af at sige, at der bliver givet utrolig mange forbrugslån i Danmark, og langt de fleste af dem er til en meget, meget rimelig rente, og derfor er der altså, hvis Folketinget gik den vej at sætte et loft, en meget stor risiko for, at vi rent faktisk ville stille langt, langt flere forbrugere i en ringere situation, end de er i i dag.
Nu ved jeg ikke helt, hvordan jeg skal forstå hr. Benny Engelbrechts spørgsmål.
Det kunne jo godt forstås sådan, at hr. Benny Engelbrecht har den opfattelse, at kontanthjælpsmodtagere ikke skal have lov til at låne penge.
Det er i hvert fald sådan, man godt kunne forstå hr. Benny Engelbrecht.
Jeg vil sige, at det er regeringens opfattelse, at såfremt man vælger at gå den vej, som hr. Benny Engelbrecht og Socialdemokratiet lægger op til, vil man gå ind og sige, at hvor en forbruger, der tager et forbrugslån, i dag typisk betaler et sted mellem 5 og 15 pct. - alt efter hvad det er, man låner penge til, hvem man er osv. - skal vi nu sætte et loft, som er noget højere, nemlig 20 pct.
Hr. Benny Engelbrecht har så den opfattelse, at det er noget, der vil gavne forbrugeren, men min påstand er, at den erfaring, vi har med statsfastsatte lofter, er, at det faktisk gør det dyrere for forbrugeren.
Derfor mener jeg, at det vil være at gøre ikke mindst de svagere forbrugere en bjørnetjeneste, hvis vi generelt går ind og siger, at man nu pludselig kan tage 20 pct., 21 pct. og 22 pct. for lån, som normalt kunne fås til 8, 9 eller 10 pct. Jeg vil sige til hr. Benny Engelbrecht, at det fuldstændig kommer an på, hvilke eksempler man kommer med.
Jeg kom før med et eksempel på taxakørsel, som man meget nemt kan rulle over på dem, der måtte tage forbrugslån meget hurtigt og kvikt og med meget kort løbetid.
Derfor synes jeg, at det kommer meget an på eksemplerne, når man taler om rimelighed.
Bente Dahl (RV), 2009-02-19:
I ministerens tale var det primært den økonomiske vinkel, der blev belyst.
Mener ministeren, at der skal tages hensyn til andre aspekter end de økonomiske - altså, skal man i lovgivningen tage hensyn til de sociale aspekter?
Lene Espersen (KF), 2009-02-19:
Jeg vil sige, at det har været meget væsentligt for Forbrugerombudsmanden i forbindelse med indgåelsen af de frivillige aftaler og de nye retningslinjer at få sat fokus på det.
En af erfaringerne fra Sverige, hvor man har haft meget uheldige erfaringer med sms-lån, har været, at det har været den aggressive markedsføring, der måske har ledt nogle af de lidt svagere forbrugere ud på et vildspor, og derfor har det også været et fokusområde for Forbrugerombudsmanden at få sagt, at god markedsføringsskik naturligvis gælder for det område.
Men hvad der også er væsentligt for mig at få understreget, er naturligvis, at jeg tror, det er meget vigtigt for forbrugeren, at den information, der er nødvendig for at vurdere, om det er et lån, man ønsker at tage, også er tilgængelig, før man træffer sin beslutning, samt ikke mindst, at der er en fortrydelsesperiode, så man kan komme ud af det igen; at man, hvis nu man taler med nogen, der måske bedre kan gennemskue tingene og tallene, end man selv kan, så kan komme ud af det igen, uden at man skal af med et urimelig højt gebyr.
Og det er det jo lykkedes Forbrugerombudsmanden at få lavet en frivillig aftale om, og det synes jeg at Forbrugerombudsmanden fortjener stor ros for.
Bente Dahl (RV), 2009-02-19:
Det gør Forbrugerombudsmanden helt bestemt.
Hvordan forholder ministeren sig til det problemkompleks?
Ministeren omtalte, at hun ville nedsætte en arbejdsgruppe.
Hvilket kommissorium skal sådan en arbejdsgruppe have?
Lene Espersen (KF), 2009-02-19:
Jeg vil sige til fru Bente Dahl, at jeg fuldt ud deler Det Radikale Venstres opfattelse af, at der kan være særlige grupper, som simpelt hen har behov for mere information om, hvad dette ÅOP er, og hvad det står for.
Jeg vil bare kort nævne tre initiativer her.
For det første har Forbrugerstyrelsen i samarbejde med en lang række centrale aktører faktisk udarbejdet en informationskampagne, der skal øge kendskabet til, hvad de årlige omkostninger er i procent, og hvordan de bliver udregnet.
For det andet har Penge- og Pensionspanelet faktisk lavet en undersøgelse af de unge som en særlig gruppe, og der har det panel nu udformet ti gode råd til de unge om lån og opsparing.
Det er for at prøve at fremme en mere fornuftig finansiel adfærd hos de svageste unge finansielle forbrugere.
Og for tredje synes jeg, det er værd at fremhæve, at vi over de næste 4 år faktisk i satspuljen har afsat 16 mio. kr., som går til etablering af frivillig gældsrådgivning.
Det er jo netop i erkendelse af, at vi ved, at der er svage forbrugere, og det er jo typisk forbrugere, der ikke har en stor økonomisk formåen, og som kan føle sig fristet: Her kan jeg nemt få adgang til penge, og så må jeg på et senere tidspunkt bekymre mig om, hvordan jeg får betalt dem tilbage.
Man har forsøgt via satspuljen at fokusere på det.
Jeg vil sige, at jeg under udvalgsbehandlingen meget gerne vil komme tilbage til det med arbejdsgruppens sammensætning, og hvad det er for elementer, der skal undersøges grundigere.
Orla Hav (S), 2009-02-19:
Jeg vil gerne sige tak til ministeren for en række, synes jeg, gode hensigter.
Jeg mangler bare sådan det sidste step, i retning af at ministeren nu også tilkendegiver: Lad os få det her område kulegravet.
Det, der har gjort indtryk på os, er jo i høj grad at opleve en række ulykkelige skæbner, som er blevet bundet op på nogle uigennemskuelige og i situationen umulige dispositioner af økonomisk art, som binder på lang, lang sigt.
Vi skal selvfølgelig ikke have blikket vendt mod dem, der laver fornuftige banklån og billån og de her ting, men mod de grupper, der risikerer at komme i klemme.
Så har jeg noteret mig, at Venstre har givet udtryk for nogle af de samme synspunkter.
Gør det heller ikke indtryk på ministeren?
Lene Espersen (KF), 2009-02-19:
Jeg vil gerne takke hr. Orla Hav for de meget pæne indledende bemærkninger og sige, at jeg sådan set mener, at vi skal huske på, at der nu er blevet lavet nogle nye retningslinjer, som faktisk er rigtig, rigtig gode, og som omfatter samtlige de firmaer, der udbyder disse typer af kortvarige lån.
Der er lavet nogle retningslinjer, som vil beskytte forbrugerne, men ikke nok med det: Vi har faktisk også fået et redskab, i og med at man nu kvartalsvis indberetter til Forbrugerombudsmanden, hvordan man udbyder disse lån.
Det vil sige, at vi en gang årligt får adgang til at få at vide, hvem det er, der tager de her lån, hvor store de lån er, hvor mange der fortryder undervejs osv.
Så vi får faktisk et utrolig godt beslutningsgrundlag for at vurdere, om der her er et problem eller ikke et problem.
Jeg synes, det er lidt væsentligt at få understreget, at der endnu ikke har været en eneste klage til Forbrugerombudsmanden.
Der er ikke været én klage, og det synes jeg ligesom også skal lidt med i den diskussion, vi har her i Folketingssalen.
Når der ikke er kommet én klage ind, kunne det jo være, fordi der nu er lavet retningslinjer, der har sat fokus på området, og der ikke er et problem.
Men jeg har positivt tilkendegivet, at der er områder, som jeg synes at vi skal prøve at kulegrave, og det har jeg naturligvis til hensigt at gøre.
Benny Engelbrecht (S), 2009-02-19:
Jeg er bange for, at ministeren har fået det forkerte talepapir med i byen af sine embedsfolk, for det her handler jo altså ikke om sms-lån.
Det her handler generelt om forbrugslån og om de hurtige forbrugslån.
Tag eksempelvis en tur ind på www.onkelbob.dk og kig nøjere på de ÅOP'er, som man skal betale for at låne 20.000 kr., eller hvor meget det nu måtte være - det kan være en helt almindelig kontanthjælpsmodtager; ministeren er jo selv for nylig blevet præsenteret for sådan et eksempel i DR's Pengemagasin - og se, hvordan man altså ret hurtigt kan låne temmelig store beløb i forholdsvis lang tid og betale skyhøje priser for det.
Er det virkelig rimeligt, at man skal betale så mange penge?
Basalt set handler det jo om, at det er alle forbrugere, der får lov til at betale for, at de laver en dårlig kreditvurdering af deres kunder.
Er det virkelig rimeligt?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2009-02-19:
Jeg er enig i, og det har jeg også sagt heroppefra, at noget af det handler om at gøre selve metoden, man indberetter med, mere gennemskuelig, så man får færre fejl og det i øvrigt også bliver lettere at håndtere for dem, der søger midler fra EU.
Så vil jeg sige, at på landbrugsområdet, hvor reglerne jo er vanvittig komplicerede, er Enhedslisten og vi jo fuldstændig enige om - og vi har da efterhånden også fået opbakning fra regeringen til det - at vi skal have en strategi for helt at få landbrugsstøtten væk.
Det skyldes ikke specielt regnskaberne eller de komplicerede regler, men at landbrugsstøtten har mange skadelige virkninger sådan, som den rent faktisk er i EU i dag.
Vivi Kier (KF), 2009-02-19:
Da vores konservative EU-ordfører desværre ikke kan være til stede i dag, skal jeg hermed tilkendegive den konservative holdning til det her beslutningsforslag.
Lad mig straks afsløre, at vi ikke kan stemme for beslutningsforslaget, der pålægger regeringen ikke at måtte godkende EU-regnskaber med højere grader af uregelmæssigheder og svig.
Vi stemmer imod af flere grunde.
For det første har Rigsrevisionen godkendt regnskabet og udtalt, at det giver et helt retvisende billede af EU's budget, og at der er en forbedring i forhold til sidste år.
Dermed er vi bedre i stand til at vurdere budgettet.
Gennemsigtigheden er altså blevet større.
For det andet finder Revisionsretten, at der er under 2 pct. fejl på cirka halvdelen af EU's udgiftsområde.
De 2 pct. er samtidig Revisionsrettens egen bagatelgrænse, og på disse områder har den derfor godkendt regnskabet uden forbehold.
Det samme gælder for EU's indtægter.
På den anden halvdel af EU's udgiftsområde har Revisionsretten fundet flere fejl end de 2 pct.
Men når det er sagt, er det dog væsentligt at holde fast i, at Revisionsretten definerer fejl særdeles bredt.
På grund af de komplicerede regler sker det desværre ofte.
Men der er langt fra små bogføringsfejl til den systematiske svindel med skatteborgeres penge i EU, som Dansk Folkeparti omtaler i bemærkningerne til det her beslutningsforslag.
Revisionsretten udtaler i den anledning, at der kun er få sager om formodet svig.
Det tredje argument for, hvorfor vi stemmer imod, er, at vi mener, at Danmark bør være konstruktiv i sin tilgang til EU.
EU er ikke fejlfri, men Revisionsrettens årsberetning tyder på, at Unionens budgetter indeholder stadig færre fejl, og det bør vi bakke op om ved at lade regeringen indstille til Europa-Parlamentet, at det godkender budgettet for 2007.
Bente Dahl (RV), 2009-02-19:
Da den radikale EU-ordfører ikke kan være til stede i salen lige nu, er det mig, der fremlægger de radikale synspunkter på beslutningsforslaget.
Jeg har som de fleste andre voksne mennesker i det her land indgået i sammenhænge med ansvar for budget og regnskab.
Derfor ved jeg godt, at fejl kan forekomme.
Jo større og jo mere komplekst et regnskab er, jo flere fejlmuligheder er der.
EU har 27 medlemslande, og det er dermed et meget større budget end de fleste steder.
Fejl kan forekomme uforsætligt; svig er noget, man gør med vilje.
Der er stor forskel på de to begreber og deres indhold og konsekvenser.
Dansk Folkepartis forslag her går ud på at sammenstille fejl og svig.
Det er ikke en valid sammenligning.
Gentagne fejl er ikke svig.
Skattekroner skal selvfølgelig altid behandles med omhu, svindel skal forhindres, men i det her tilfælde er medicinen altså evaluering og at rette de fejl, der må forekomme.
Det Radikale Venstre kan ikke stemme for beslutningsforslaget.
Michael Aastrup Jensen (V), 2009-02-19:
Man må jo desværre indrømme, at man rimelig klart og tydeligt kan høre, at hr. Morten Messerschmidts studium ikke er et økonomisk studium.
For nu hører vi igen en fejlagtig påstand, nemlig at der i EU’s regnskab skulle være over 5 pct. fejl overordnet set.
Og det kom jo, efter at man også under hr. Morten Messerschmidts spørgsmål til undertegnede kom frem med en påstand, der var fuldstændig fejlagtig, nemlig at 87 pct. af udgiftsposterne skulle være fejlagtige.
Sagt til hr. Morten Messerschmidt: Det må engang imellem være sådan, at hvis ikke man har argumenterne i orden, kan man ikke bare opfinde dem ud af den blå luft.
Og er det ikke korrekt, at hvis man går ind og kigger på det, er det reelt kun med hensyn til strukturmidlerne, at der cirka er 11 pct. fejl?
Men ved langt hovedparten af alle de andre områder er der blanke påtegninger, og det er et stort fremskridt i forhold til tidligere år.
Skylder man ikke at have den erkendelse i dag, vil jeg spørge hr. Morten Messerschmidt?
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-19:
Jeg citerer med formandens tilladelse fra afsnit 3: Der er samhørighedspolitikkerne, som andrager 42 mia. euro. Blandt dem er der mindst 11 pct. af det samlede beløb til godtgørelse af anmeldte omkostninger, som ikke skulle have været udbetalt.
Det er to sætninger, som jeg forsøgte at citere sammen, derfor blev det en lille smule uklart.
Men hovedpointen er altså: Af de 42 mia. euro det er strukturfondene, som hr. Michael Aastrup Jensen taler om - skulle 11 pct. ikke være udbetalt.
Så er der den anden helt store post, og det er selvfølgelig landbrugsstøtten.
Den andrager 51 mia. euro.
Der er ikke angivet nogen procentsats, men man siger, at fejlforekomsten stadig er væsentlig.
Hvis nu vi lægger til grund, at det kun er strukturfondsområdet, der overhovedet er nogen fejl ved, så vil alene det nærme sig de 5 pct. EU’s samlede budget er på 114 mia. euro.
Strukturfondsmidlerne udgør 42 mia. euro.
Af de 42 mia. euro er 11 pct. udbetalt fejlagtigt.
Når vi fordobler det - det bliver 84 mia. euro - har vi 5 ½ pct. Så er der ikke ret langt op til de 114 mia. euro.
Så kan hr. Michael Aastrup Jensen jo selv gøre regnestykket færdigt.
Michael Aastrup Jensen (V), 2009-02-19:
Det bliver ikke meget bedre, vil jeg sige til hr. Morten Messerschmidt.
Lad os - nu bliver det lidt teknisk - følge op på, hvad faktum er: Er det ikke korrekt, at man, hvis man går ind og kigger på det, kan se, at 46 pct. af EU’s regnskabsposter er givet en blank påtegning?
Så er der 54 pct. tilbage, og inden for de 54 pct. af EU-budgettets område ligger så samhørighedsområdet, som er strukturfonde og lignende, og hvor der er den her fejlforekomst på mindst 11 pct. af det samlede godtgjorte beløb.
Og er det ikke samtidig rigtigt, at 95 pct. af de udbetalinger, der er gået til områder, der ikke omfatter strukturmidler, altså til alle de andre områder, der ligger inden for de 54 pct., er fejlfrie?
Så summa summarum ser det, hvis vi lægger alt sammen, markant bedre ud end det mistænkeliggørelsesbillede, som hr. Morten Messerschmidt prøver at tegne af det hele.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-19:
Det er rigtigt, at når det kommer til administrationen, er der givet en fejlfri påtegning, og det er godt, en blank påtegning.
De to helt store budgetområder er, som ordføreren er inde på, strukturpolitikken på 42 mia. euro og landbrugspolitikken på 51 mia. euro.
På strukturpolitikområdet er 11 pct. af de 42 mia. euro urigtigt udbetalt 11 pct. skulle ikke have været udbetalt - og det svarer til ca. 30 mia. kr., og det er kun strukturpolitikken.
Så kommer vi til landbrugspolitikområdet, og der er ikke noget specifikt tal på, men der står, at der stadig er væsentlige fejlforekomster.
Nu kan det jo godt være, at et komma på side 246 er væsentligt for hr. Michael Aastrup Jensen.
Benny Engelbrecht (S), 2009-02-19:
Det kan jo nemt tolkes som, at det her er et forholdsvis lille problem.
Men kan jeg ikke få ministeren til at bekræfte, at når blankolånene på de almindelige forbrugerkreditter, altså det, der foregår uden for bankerne, er steget fra 4 mia. kr. til 11 mia. kr. i løbet af bare 4 år - det er altså mere end en forbdobling - så er det ganske alvorligt, også i en situation, hvor vi kan se, at mange bliver fanget i gældsfælder?
Så bemærker jeg også, at ministeren lægger vægt på, at den typiske ÅOP ligger mellem 20 og 30 pct. Mener ministeren virkelig, at det er helt i orden, at man tager mellem 20 og 30 pct. for et typisk forbrugslån på 10.000-20.000 kr.?
Lene Espersen (KF), 2009-02-19:
Nu kan hr. Benny Engelbrecht og jeg jo have en forskellig opfattelse af, hvordan man definerer et problem, men en måde, man kunne definere et problem på, var, om der havde været nogen klager over sms-lånene.
Der har været nul klager - nul klager.
Derfor tror jeg, at jeg må sige til hr. Benny Engelbrecht
, at selv om vi er af den opfattelse, at det er et område, der skal følges nøje, bl.a. fordi vi har kunnet se, at der i andre lande har været en tendens til, at det har skabt problemer - det kan der så være flere forskellige årsager til - er det altså vores opfattelse, at man ikke skal prøve at overdramatisere virkningerne i Danmark på nuværende tidspunkt.
Om beregningerne af årlige omkostninger i procent vil jeg sige, at det jo fuldstændig kommer an på, hvad det er, du sammenligner med.
Hvis du sætter dig ind i en taxa og stiger ud ved hvert eneste lyskryds og sætter dig ind i en ny taxa og starter forfra, bliver det en meget, meget dyrere taxatur, end hvis du var blevet siddende i den samme taxa og var kørt ud til Nørrebros Runddel.
Og det er jo lige præcis det, som mange af de kortvarige forbrugslån er udtryk for.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-02-19:
Når det fremgår af både handlingsplanen »Et andet liv«, som regeringen selv er kommet med, og bogen »Prostitution i Danmark«, som er blevet til i Socialministeriet under den her regering, at det økonomiske problem er altoverskyggende i forhold til at få de her mennesker ud af prostitution, hvad er det så for nogle andre virkemidler, ministeren sigter til?
Det er ikke de kompetencecentre, der har formået at få folk ud af prostitution, kan vi se af de tal, fru Yildiz Akdogan refererede til.
Hvilke andre virkemidler i økonomisk henseende mener ministeren så at vi kan benytte os af?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-02-19:
Nu er jeg en klovn til at huske tal, men jeg ved jo, at jeg selv har oplyst tallet 40; men nu udtrykker jeg mig med tvivl her, for jeg skulle nødigt hænges op på ministeransvar, for der er jo nogle, der bliver født med dobbelt statsborgerskab.
Men vi kan finde det gamle spørgsmål frem, for jeg kan godt vedstå, at det har embedsmændene udformet fuldstændig korrekt.
Jeg kan bare ikke lige huske detaljerne i det, men det er jo let at få frem igen og få det omdelt en gang til.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-02-19:
Vi kan da hjælpe mennesker på mange områder.
Hvis det er uddannelse, der er problemet, kan vi jo hjælpe folk ind i uddannelse, og så kan de modtage støtte til uddannelse ligesom andre mennesker.
Det kan være, at det måske er et arbejde, der er tale om; det kan være, at det er kurser inden for arbejdsmarkedsområdet, der er tale om.
Så der er da en bred vifte af muligheder.
Jeg synes bare, at der er en streg i sandet her, hvor vi siger, at vi vil legitimere sort arbejde.
Det synes jeg er at overskride en grænse, og det tror jeg er et skråplan.
Naser Khader (UFG), 2009-02-19:
Som forslagsstiller til B 56 vil jeg sige, at udgangspunktet er at undersøge konsekvenserne - fordelene og ulemperne - for det er helt klart, at der også er nogle problemer forbundet med at få dobbelt statsborgerskab.
Vi har i øjeblikket et helt konkret eksempel med en dansk statsborger, der har fået 15 års fængsel, fordi han skrev en kritisk kronik i Libyen, og vi kan ikke få ham til Danmark, fordi han samtidig er libysk statsborger; så der er problemer forbundet med at få dobbelt statsborgerskab.
Men det, jeg bare beder om med B 56, er at få nedsat en kommission, så konsekvenserne kan blive undersøgt.
Hvad er der af fordele og ulemper, hvad gør vi, i forhold til at 22 andre lande har dobbelt statsborgerskab, hvordan stiller vi os til det?
Søren Krarup (DF), 2009-02-19:
Og derfor vil jeg - nu vil jeg ikke tale tysk en gang til - på dansk sige: Vi fornemmer hensigten, og vi bliver forstemt ved den, fordi vi aner den taktik, der består i, at man ved at nedsætte en kommission vil bevæge sig hen imod det, som hr. Jørgen Poulsen har foreslået i sit beslutningsforslag.
Naser Khader (UFG), 2009-02-19:
Jeg forstår ikke, at man kan forudse konsekvenserne, før man har fundet ud af, hvad det er for nogle konsekvenser, der er ved at få dobbelt statsborgerskab.
Mit andet spørgsmål er om det, som hr. Søren Krarup var inde på, nemlig at der står noget på spil.
Hvad er det, der står på spil?
Er det hele danskheden?
Hr. Søren Krarup sætter lighedstegn mellem danskhed og dansk statsborgerskab, men danskhed er noget, der omfatter meget, meget mere, bl.a. sprog, tilknytning, loyalitet, tilhørsforhold, meget mere end bare statsborgerskab.
Men hvad er det, der står på spil?