runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Espersen (DF), 2007-03-21:
Jeg mener bare, at jeg aldrig nogen sinde har hørt om en øremærkning, som var noget, modtageren syntes var en god idé.
Det har jeg aldrig hørt om.
Når vi øremærker ting til f.eks. kommunerne, er det ikke sikkert, at borgmestrene rundtomkring synes, at det er alle tiders idé.
Øremærkning som sådan et varmt ønske fra modtageren har jeg aldrig nogen sinde hørt om, og jeg tror heller ikke, at det vil forekomme i den her sag.
Jeg bemærkede, at hr. Kristen Touborg brugte udtrykket at blande sig.
Vi burde ikke blande os, og der blev spurgt, om ministeren er enig i, at vi ikke skal blande os.
Det vil jeg egentlig gerne have en kommentar til.
Skal vi så ikke blande os?
Hvorfor skal vi vente på et grønlandsk initiativ?
Hvorfor tager vi ikke selv initiativet?
Men det afspejler jo et fælles ønske om at prioritere det område, og det er også det, der skal være tale om, hvis der skal være noget på det sociale område.
Så det skal kun ske, hvis der er et fælles ønske om, at der skal være en sådan prioritering.
Jeg synes, at det, det drejer sig om, er at udvise respekt for den aftale, der er med Grønland, og for den kompetencefordeling, der ligger i hjemmestyreaftalen.
Det vil sige, at det må være de grønlandske politikere, der træffer beslutning om, hvilke indsatser de vælger, hvordan de prioriterer, og så synes jeg, det gælder om, at vi står til rådighed med de muligheder, vi har.
Nu hørte vi faktisk hr. Lars-Emil Johansen – det kan godt ske, at jeg har misforstået det – være delvis åben over for tanken om, at hvis landsstyret og regeringen kunne blive enige om en øremærkning til også det her, så ville han ikke på forhånd afvise det.
Hr. Lars-Emil Johansen er jo en betydende politiker i Grønland og er værd at lytte til, når han siger sådan noget.
Så jeg vil spørge: Er det så noget, ministeren vil tage initiativ til?
Eller venter man bare på det, som ministeren vistnok nævnte som en grønlandsk prioritering?
Når jeg nu eksempelvis fremfører det med de meget ekstreme forhold, der er, så mener jeg ikke, at det nødvendigvis i hvert tilfælde skal være en grønlandsk prioritering.
Jeg fremhævede faktisk, at der var tale om danske statsborgere, som har dansk pas, og som vi har et særligt ansvar for.
Er ministeren ikke enig i det?
Jeg har syntes, at det dér var vigtigt at komme i dialog om, hvordan og hvorledes de kan trække på de tilbud og de muligheder, vi har for at tilbyde assistance.
Hvordan kan vi lave en bedre videndeling?
Hvordan kan vi udnytte den erfaring, vi måtte have på forskellige områder?
Det er det, jeg har gjort ved drøftelser med min grønlandske kollega og med samarbejdsaftalen.
Jeg skal gerne gentage, at et ensidigt dansk ønske om øremærkning vil vi ikke bakke op om fra regeringens side.
Det er ikke den linje, vi synes er den rigtige, men skulle det være sådan, at landsstyret ønsker, at der sker en øremærkning, en prioritering af et beløb i forhold til det sociale område, så er vi villige til at drøfte det.
Kristen Touborg (SF), 2007-03-21:
Nu er jeg også stor tilhænger af, at folketingsmedlemmer kan udtale sig efter egen overbevisning i henhold til grundloven.
Der er dog det lidt specielle i den her situation, at det jo ikke kun er hr. Per Ørum Jørgensen, der udtaler sig, men en ordfører for et regeringsparti.
Det er derfor, at jeg spørger ministeren: Er det her regeringens politik?
Eller er Det Konservative Folkeparti og ordføreren gået helt galt i byen, når man kommer med en helt anden melding her fra Folketingets talerstol end den, regeringens repræsentant giver?
Jeg bemærkede, at ministeren afslog hr. Søren Espersens ønske om at blande sig i form af at lave specielle og øremærkede puljer til socialområdet.
Men jeg vil godt lige for en sikkerheds skyld også have ministeren til at kommentere den omstændighed, at det andet regeringspartis ordfører her i salen i dag rent faktisk fremsatte de samme ønsker, og om det ikke er sket direkte i salen i dag, er det i al fald gjort på ordførerens hjemmeside.
Det vil jeg godt have kommentarer til.
Der skal gerne være plads til en fri diskussion om, hvad man synes.
Jeg har bare med den debat, der har været i salen i dag, følt behov for at gøre rede for regeringens synspunkt, og det er, at det i forhold til en diskussion af eventuel øremærkning af midler til det sociale område vil forudsætte, at det er noget, landsstyret er interesseret i, og det vil forudsætte fælles drøftelser om, hvordan og hvorledes det i givet fald skulle ske.
Lars-Emil Johansen (SIU), 2007-03-21:
Nu vil jeg henvise til aftalen mellem regeringen i Danmark og regeringen i Grønland af 6. december underskrevet af finansminister Thor Pedersen og landsstyremand for økonomiske anliggender Josef Motzfeldt.
I den har man afsat 50 mio. kr. årligt, der foreslås omprioriteret til et sektorprogram for uddannelse og erhvervsudvikling.
Så det princip kender man i forvejen.
Jeg kan sådan set godt forstå hr. Per Ørum Jørgensens ønske om, at det samme burde kunne lade sig gøre, hvis de to parter kan aftale det; hvis de to parter kan blive enige om, at der f.eks. afsættes et bestemt beløb til sociale formål.
Men det beror på en aftale mellem landsstyret og regeringen, og da der ikke foreligger en aftale herom, kan jeg ikke se, hvordan det skulle kunne gøres i forbindelse med den her lovgivning.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-03-21:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. LarsEmil Johansen om det princip med at øremærke en del af bloktilskuddet til nogle specielle formål, som vi egentlig ser man gør, bl.a. med det lovforslag, vi behandler her i dag, hvor det drejer sig om uddannelse og innovation.
Men kunne hr. Lars-Emil Johansen på baggrund af en udstrakt hånd fra dansk side om måske at bistå med forebyggelse og hjælp til at løse sociale problemer, hvor man intensiverer det samarbejde, der jo naturligvis finder sted i dag, forestille sig, at man ad den vej kunne inddrage de sociale problemer, også i spørgsmålet om bloktilskuddets prioritering?
Lars-Emil Johansen (SIU), 2007-03-21:
Nu ved hr. Søren Espersen lige så godt som jeg, at Grønland har hjemmestyre og har haft hjemmestyre i nogle år, faktisk næsten lige så mange år, som bloktilskuddet udgør i procentdel af Grønlands BNP, altså i 27 år.
Det er næsten nøjagtig den procentdel af Grønlands BNP, bloktilskuddet udgør.
Nu fremstiller man bloktilskuddet, som om det er hele økonomien i Grønland.
Men jeg vil gerne sige, at der allerede findes en revision.
Man kan bare rekvirere det arbejde, det materiale, der kommer fra den revision i stedet for at indføre en ny form for revision.
I øvrigt vil jeg sige, at hvis regeringen i Danmark og regeringen i Grønland ønsker at drøfte, hvordan man kan udveksle nogle synspunkter eller dele interesser med hinanden, så står det dem frit for.
Jeg repræsenterer hverken den danske eller den grønlandske regering.
Søren Espersen (DF), 2007-03-21:
Det har vi i mange andre sammenhænge i forhold til ydede midler, der går ud af den danske statskasse.
Sådan ser vi jo på Rigsrevisionen her.
Det er jo ikke Rigsrevisionen, der bestemmer, hvordan politikken skal føres.
Rigsrevisionen kan jo anbefale, hvad den vil, og sige, hvad den vil, og så kan et flertal i Folketinget sætte det til side.
Det er faktisk en enorm hjælp, vil jeg sige, i det daglige politiske arbejde og vil også give det danske Folketing en tryghed.
Hvorfor vil hr. Lars-Emil Johansen ikke tildele os det?
Lars-Emil Johansen (SIU), 2007-03-21:
Jeg kan høre på hr. Søren Espersen, at han ikke følger med i Landstingets arbejde.
I det ganske omfattende materiale, der indgår i Landstingets arbejde, er Landstingets betænkninger fra Landstingsrevisionsudvalget, der forvaltningsmæssigt gennemgår anvendelse ikke bare af bloktilskudsmidlerne, men af alle midler, der er bevilget over finansloven i Grønland.
Så den der omfattende revision findes allerede.
Der er ingen grund til at indføre dansk revision, når der i Grønland findes en grønlandsk revision, der løser det samme problem og har den samme hensigt som her i Danmark.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2007-03-21:
Jeg står her med en artikel fra Fagbladet 3F, som er 5 måneder gammel, fra den 25. oktober, sidste år.
Der står, at det er Venstre, der i et nyt udspil mod kvindehandel slår til lyd for, at medier, der tjener penge på prostitutionsannoncerne, har et særligt ansvar i kampen mod kvindehandel.
Medierne, og her er Ekstra Bladet klart det vigtigste, bør bringe en advarsel om, at der kan være tvangsprostituerede, der sælges via annoncerne, mener regeringspartiet.
Så udtaler Venstres ordfører, at forslaget er ment som en meget seriøs påmindelse til mændenes moral.
Hvis de alligevel er inde på de sider, så skal de vide, hvad de har gang i, og så lader de måske være, siger Anne-Mette Winther Christiansen.
Så er jeg bare nødt til at spørge ordføreren: Er det ikke lidt i modstrid med det, ordføreren lige står og siger?
Er det ikke et spørgsmål om, at ordføreren selv for 5 måneder siden har sagt det direkte modsatte?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-03-21:
Det er fuldstændig inden for armslængdeprincippet og respekten for journalistisk integritet.
Det er tilladt for en hvilken som helst borger i det her land at være utilfreds med dækningen, også af DR.
Nu har der været nogle eksempler her det sidste halve år med Afghanistansagen, med demonstrationsdækningen osv., hvor nogle har ytret sig i den forbindelse, og det er deres soleklare og fuldstændig legitime ret at ytre sig i den debat, lige så vel som det er en hvilken som helst ministers ret at mene, at en dækning er skæv eller afbalanceret i DR eller et hvilket som helst andet program eller et hvilket som helst andet medie.
Det har man selvfølgelig lov til at have en mening om, og det er det referat, som Jørgen Kleener – efter selv at have bedt om det – har fået.
Så der er intet – intet – pres, intet som helst, der er ment som andet end en orientering om, hvad forskellige ministre havde af meninger på det tidspunkt, for 4 år siden.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Jeg må fuldstændig afvise påstanden om, at der skulle være forsøg på pression mod Danmarks Radio.
Det kunne hverken regeringen eller nogen minister nogen sinde finde på.
Men jeg tror ikke, jeg afslører nogen hemmelighed ved at sige, at ministre såvel som andre politikere jævnligt drøfter dækningen af forskellige politiske begivenheder.
Jeg synes i øvrigt også, at det er meget naturligt, at kulturministeren har en løbende dialog med bestyrelsesformanden for Danmarks Radio.
Alt andet ville da være underligt.
Jo, jeg kan bestemt godt dele hr. Søren Espersens forundring over, at der altså går 4 år, før den dukker op.
Jeg synes også, at det understreger, at oppositionen ikke har noget at have det i, når man påstår, at den af Christian Nissen eller andre er blevet opfattet som en voldsom trussel og en voldsom pression, for så har hr. Søren Espersen jo fuldstændig ret i, at hvis der virkelig var tale om et sådant missilangreb på Danmarks Radios uafhængighed og selvstændighed, så havde generaldirektøren da kun én ting at gøre: Det var da at få den sag frem.
Men nu ligger den altså i 4 år, og ingen hæfter sig ved det, og Christian Nissen siger oven i købet til Politiken her den 17. marts: Da jeg sad og skrev bogen i efteråret, hæftede jeg mig slet ikke ved mailen fra Brian Mikkelsen, og jeg opfattede den da slet ikke som en sensation.
Altså, det understreger jo, at der måske er behov for lige at få sagen ned i den gulvhøjde, hvor den hører til.
Søren Espersen (DF), 2007-03-21:
Nu var jeg selv medlem af Danmarks Radios bestyrelse, da Christian Nissen modtog den her mail, som han blev så forskrækket over, at han lagde den i en skuffe, hvor den så lå i 4 år.
Det har egentlig slået mig, om ikke statsministeren er enig med mig i, at hvis en generaldirektør i Danmarks Radio modtager så alvorlig – efter eget udsagn – en mail, at han faktisk mener, at hele Danmarks Radios ytringsfrihed står på spil, så har han kun én forpligtelse, og det er at gå til bestyrelsen og forelægge, hvad han har fået, og ikke lægge den i en skuffe, hvor den ligger og gemmer mug i 4 år, indtil han skal udgive en bog.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Jeg har ikke kendskab til, hvorledes dialogen mellem de enkelte ministre og journalister osv. foregår, så jeg kan ikke overskue rækkevidden af hr. Villy Søvndals spørgsmål.
Det tror jeg hr. Villy Søvndal må afklare med de enkelte ministre.
Villy Søvndal (SF), 2007-03-21:
Jeg takker for svaret.
Jeg forstår, at statsministeren var glad for, at mailen kom frem netop på grund af den der fælles opfattelse, vi har af, at den slags ikke skal foregå skjult.
Jeg vil godt i forlængelse af det, synes jeg, udmærkede svar, spørge, om statsministeren vil give os ret til at se hele den korrespondance, der har været.
Jeg tror, kulturministeren har været meget aktiv, men han har jo ikke været alene, der har også været andre ministre.
Når man læser Politiken og Information fra sidste uge, er der en række andre journalister, der er blevet udsat for pres.
Vil statsministeren godt fremlægge for Folketinget den korrespondance, der er kommet fra både kulturministeren og andre ministre, så vi netop kan sikre, at det her ikke foregår i det skjulte; så vi kan få ram på enhver fremtidig minister fra Venstre, De Konservative, Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre eller en hvilken som helst minister, der måtte have lyst til at bedrive det her i det skjulte?
Kunne vi lave det som en fælles sag?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Det synes jeg bestemt ikke der sker noget ved, tværtimod.
Men jeg vil da afvise hr. Villy Søvndals påstand om, at der skulle være tale om forsøg på pression.
Der er tale om, at kulturministeren har en dialog med bestyrelsesformanden i Danmarks Radio, hvad der jo er meget naturligt.
Der er jo ikke tale om, at kulturministeren går ind og blander sig i Danmarks Radios redaktionelle linje eller henvender sig til en af redaktørerne på Danmarks Radio.
Og det er i modsætning til, hvad der tilsyneladende er sket tidligere, hvor der ifølge tidligere redaktører – både generaldirektører og nyhedsredaktører – altså har fundet sådanne henvendelser sted fra socialdemokratiske ministre.
Nu kan jeg heller ikke forarges over det, det er slet ikke det, men jeg nævner bare, at når nu oppositionen er i gang med sådan at skrue sig helt op i de store højder, så skulle man måske lige tænke på, at det nok altid har været sådan, at politikere nogle gange kan blive voldsomt ophidsede over, hvordan medierne dækker nogle sager, og andre gange er politikerne meget glade for den måde, medierne dækker sagerne på.
Jeg tror, hr. Villy Søvndal har det på samme måde.
Jeg tror også, at hr. Villy Søvndal har både sine gode dage og sine mindre gode dage.
Det skal hr. Villy Søvndal også have lov at give udtryk for, også over for medierne, uden at jeg betragter det som forsøg på fra hr. Villy Søvndals side at lægge pression på medierne.
Villy Søvndal (SF), 2007-03-21:
Jeg er helt enig.
Vi er to, der står sammen i dansk politik om netop det grundlæggende synspunkt, at medier har den fulde frihed.
Statsministerens forfægtning af det er jeg fuldstændig enig i.
Må jeg så tillade mig at slutte modsat, at statsministeren dermed eftertrykkeligt sætter kulturministeren på plads, når han navngiver journalister, og når han går ud og lægger pres på medier?
For statsministeren ved jo godt, at den type pres og censur bedst udøves i det skjulte, og derfor spørger jeg: Er statsministeren i virkeligheden ikke meget glad for, at den her mail er kommet frem i dagens lys?
Er statsministeren ikke meget begejstret for, at den her type påvirkning ikke længere finder sted i det skjulte, men nu er fremme et sted, hvor vi alle sammen kan følge med?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Om mailens indhold tror jeg ikke jeg kan føje nyt til, hvad jeg nu i flere omgange har svaret.
Med hensyn til det svar, jeg har givet på et folketingsspørgsmål, synes jeg, det er et rigtig godt svar.
Det står som et sikkert grundlag under regeringens politik.
For nu at være helt sikker på, at det igen føres til referat, hvad jeg har svaret, så står der: »Pressefriheden er afgørende i et demokratisk samfund som det danske, og regeringen kunne derfor ikke drømme om at søge at påvirke den redaktionelle linje på et medie som antydet i spørgsmålet.«
Det synes jeg er et godt og solidt fundament.
Villy Søvndal (SF), 2007-03-21:
Jeg vil følge statsministerens opfordring til at tage det meget stille og roligt, og derfor vil jeg opfordre statsministeren til at svare på spørgsmålet: Hvem har ret i regeringen?
På den ene side har vi altså en statsminister, der siger, at man ikke kunne drømme om at blande sig i den redaktionelle frihed på medierne eller tage stilling til navngivne journalister; det har man aldrig gjort på et regeringsmøde.
På den anden side har vi en kulturminister, der skriver i den snart meget berømte mail, at der er meget stor utilfredshed med DR's dækning, at den er meget ensidig.
Man har specielt, skriver han, set sig sure på et par kvindelige værter og så stakkels Ole Sippel.
Så spørger jeg bare: Hvem taler sandt i det her?
Statsministeren siger: Vi kunne ikke drømme om at navngive konkrete journalister eller blande os i den redaktionelle linje.
Og så har vi en kulturminister, der både blander sig i den redaktionelle linje – nemlig siger, at man skal lade være med at være så kritisk – og direkte nævner navngivne journalister.
Hvem har ret?
Er det statsministeren eller kulturministeren, der tegner regeringen?
»Repræsenterer statsministerens svar på spørgsmål nr. S 2683 eller kulturministerens mail til DR's tidligere bestyrelsesformand, Jørgen Kleener, regeringens synspunkt vedrørende pressefrihed?«
Skriftlig begrundelse
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Jeg tror egentlig, at den bedste måde at svare på er ved igen at citere, hvordan modtageren af mailen i sin tid opfattede den, nemlig daværende bestyrelsesformand Jørgen Kleener.
Han siger: Jeg opfattede mailen som en ud af mange meningstilkendegivelser i den forbindelse, og det gjorde Christian Nissen også.
Dengang gav mailen i hvert fald ikke anledning til reaktioner, det gør den først nu, hvor den skal fremme et bogsalg.
Og så fortsætter han: Danmarks Radios måde at dække Irakkrigen på gik fuldstændig uantastet videre, og ingen lod sig intimidere.
Man har altså sådan undervejs taget det ret afslappet og ikke opfattet det som nogen nævneværdig form for trusler, pression eller noget.
Måske skulle oppositionen altså lige falde lidt ned og tage det lige så afdæmpet nu, som det i sin tid blev opfattet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kirsten Brosbøl (S), 2007-03-21:
Et er, hvad regeringen opfatter som pression, noget andet er jo, hvad landets fremmeste eksperter på området siger er pression.
Vi har altså en række jurister og en række medieeksperter, som siger, at det her er et utilsløret forsøg på at øve pression mod Danmarks Radio – vel at mærke fra kulturministeren, der har dette som sit ansvarsområde – og at det er totalt mangel på respekt for pressefriheden.
Der synes jeg altså statsministeren har et forklaringsproblem.
Statsministeren har også tidligere tilkendegivet over for Folketinget, at det at nævne konkrete medarbejdere, det på ministermøder at drøfte konkrete medarbejdere er at udøve pression og forsøge at påvirke linjen.
Det er det, som kommer til udtryk i kulturministerens mail at man har gjort – det er muligt, at statsministeren ikke husker det, men det står sort på hvidt, at det har man gjort.
Statsministeren har i et svar til Folketinget skrevet: »... regeringen kunne ikke drømme om at søge at påvirke den redaktionelle linje på et medie som antydet i spørgsmålet.«
Det er et spørgsmål, som går på, om regeringen har drøftet enkelte medarbejdere i DR.
Søren Espersen (DF), 2007-03-21:
Nu er han så åbenbart kommet på andre tanker, men jeg mener faktisk, at selve substansen, som man nu lægger frem, altså at det er så alvorligt et angreb på Danmarks Radios integritet og ytringsfrihed, jo burde have givet anledning til, at han gik til det eneste sted, hvor han kunne gå hen og fortælle om den slags ting i fortrolighed, nemlig til bestyrelsen.
Jeg er lige ved at sige – jeg tager jo sjældent store ord i min mund – at det er en form for embedsforsømmelse.
Altså, han har simpelt hen forsømt sit embede som generaldirektør ved ikke med det samme at henvende sig efter så voldsom og truende en mail fra regeringen.
Mogens Jensen (S), 2007-03-21:
Jeg må sige, at jeg for mit vedkommende ikke synes, det er rimeligt, at man på noget tidspunkt lægger pression på Danmarks Radio.
Det er lidt, som om statsministeren har rodet sig ind i en retorik, hvor det, bare fordi det eventuelt kunne være sket tidligere, så også er i orden, at man gør det under hans regering.
Jeg synes, det er fornuftigt, at vi får at høre, at det åbenbart er holdningen hos statsministeren, at det er i orden at gøre de her ting, for det har man også gjort tidligere – hvis man har gjort det tidligere.
For når man kommer med den slags udtalelser i Folketinget, synes jeg, at man skulle dokumentere, hvad det er for konkrete tilfælde, frem for at stå med et eller andet, som vi ikke ved om er rigtigt.
Jeg vil godt spørge statsministeren en gang til, om han ikke, når fem medie- og statsretseksperter føler, at det her kan opfattes som pression, når man i Danmarks Radio selv har opfattet det som pression, føler, at der dér er grundlag for at beklage, at sådan en mail er blevet sendt, og også klart fra regeringens side signalere, at den slags mails ikke vil blive sendt fremover.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Men jeg er fuldstændig enig med hr. Mogens Jensen i, at man selvfølgelig ikke fra regeringens eller det politiske systems side må forsøge at lægge pression på Danmarks Radio eller noget andet medie for den sags skyld for at, skal vi sige, true sig til en anden dækning af bestemte begivenheder end den, man ser.
Det er selvklart, det behøver man ikke bruge meget tid på, og det – det vil jeg også godt understrege – har ikke på nogen som helst måde været forsøgt fra kulturministerens side.
Men igen, inden hr. Mogens Jensen nu skruer sig så højt op, synes jeg alligevel, at hr. Mogens Jensen skulle erindre sig de udtalelser, der er kommet fra bl.a. den tidligere generaldirektør, Hans Jørgen Jensen, som siger, at han har lidt svært ved at følge med i forargelsen, fordi han har været udsat for, at ministre i socialdemokratiske regeringer har brokket sig over Danmarks Radios dækning.
Ja, det ville også være mærkeligt andet.
Det ville da være mærkeligt andet, for Danmarks Radio er og skal være kritisk, og derfor må Danmarks Radio også regne med, at der en gang imellem kommer noget brokkeri over dækningen, men det er da ikke det samme, som at man forsøger at true sig til en anden dækning.
Mogens Jensen (S), 2007-03-21:
Jeg synes, det er beklageligt i denne sag, at statsministeren vælger overhovedet ikke at ville udtale sig om den konkrete sag, for han har jo mørkelagt den diskussion, som Brian Mikkelsen refererer til i sin mail; så er det jo svært at se på det konkrete.
Jeg må sige, at statsministerens andre eksempler fra en hr. David Trads eller andre ikke er interessante – tror jeg – for Folketinget, før de dokumenteres som helt konkrete eksempler, altså hvad der er sket og hvornår.
Jeg synes, man skulle tage det op med lige så stor nidkærhed, som vi tager den her sag op.
Jeg går ud fra, at statsministeren er enig i, at der ikke må foregå pression fra regeringens side af offentligt betalte medier.
Eller er statsministeren enig i indholdet i den mail, som kulturministeren har sendt: at det er helt i orden, at kulturministeren har kritiseret navngivne tv-journalister, kritiseret en konkret dækning, antydet, at man i regeringen har ønsket at privatisere Danmarks Radio?
Er statsministeren enig i det indhold, altså i, at det er o.k., at kulturministeren har sendt en mail med det indhold til Danmarks Radio, og som Danmarks Radio i den anden ende ved udsagn både fra Lisbeth Knudsen og Christian Nissen opfatter som pression?