Thomas Danielsen (V), 2015-01-23:
Jeg har ikke givet udtryk for, at vi skal rulle noget tilbage.
Jeg har givet udtryk for en bekymring om, at vi løber for langt foran.
Det, som er afgørende for os, er, at vi står ved det ambitiøse energiforlig, vi lavede i 2012, og derudover er det, at vi ved forhandlingerne får lagt pres på, at den udfordring, vi står over for energimæssigt, er en udfordring, vi skal løse sammen i hele verden, og der kan vi desværre ikke løse ret mange problemer ved at løbe foran i Danmark.
Tak for det, formand.
Jeg vil først og fremmest sige tak til SF for at rejse den her forespørgselsdebat.
Der er indlysende nok tale om et vigtigt emne, særlig set i lyset af FN's klimapanels femte hovedrapport, der slår fast, at verden står over for massive klima- og energiudfordringer.
I Venstre er vi enige i, at vi skal arbejde benhårdt for at opnå de bedste løsninger på disse udfordringer, og vi er ambitiøse.
Vi vil finde de bedste løsninger på klimaproblemerne, og derfor indgik vi også i 2012 en energiaftale med regeringen, Dansk Folkeparti, Enhedslisten og Det Konservative Folkeparti, der reducerer Danmarks CO2-udslip med 34 pct. i 2020.
Det er et stort skridt i den rigtige retning.
Derfor ser vi også positivt på EU's klimaaftale, der med målet om en CO2-reduktion på 40 pct. i 2030 løfter barren betydeligt forud for det globale klimatopmøde i Paris.
Det er endnu et skridt i den rigtige retning.
I forhold til Danmarks forhandlingslinje ved COP 21 i Paris er det Venstres klare holdning, at vi i Danmark hverken kan eller skal gå solo.
Nu er det sådan, at Europaudvalget fastlægger Danmarks forhandlingsmandat til de interne forhandlinger i EU, og at EU så forhandler på Danmarks vegne i de internationale klimaforhandlinger på FN-niveau.
Derfor er det vigtigt, at EU står så stærkt som muligt ved det forestående COP 21, så vi kan få en så ambitiøs klimaaftale som overhovedet muligt.
Set i et globalt lys hjælper det ikke stort med et lavere CO2-udslip i Europa og slet ikke i Danmark, hvis vi ikke har verdens to suverænt største udledere, USA og Kina, med på at skærpe ambitionerne.
Venstres linje er derfor klar.
Vi skal arbejde for at styrke EU's stemme i de kommende klimaforhandlinger, hvilket også afspejles i det forslag til vedtagelse, som Venstre støtter.
Vi ligger allerede helt i front, når det kommer til at gøre mest for klimaet.
For regeringen, SF og Enhedslisten er det dog ikke nok at være klimaduks.
Når regeringen, SF og Enhedslisten fravælger lige konkurrence for danske virksomheder, skader det alt andet lige vores evne til at konkurrere.
Det vil gøre det meget dyrere at drive dansk virksomhed, og det koster i sidste ende på velfærden.
Og hvad med klimaet?
Danmark er jo ikke en isoleret ø, og nye byrder og krav risikerer at flytte klimavenlig produktion og arbejdspladser fra Danmark til lande med en forurenende produktion, og så vil den globale udledning jo altså stige.
Vi er forrest i feltet i forhold til resten af EU, men vi skal ikke være så langt foran, at de helt mister os af syne.
Der skal være en balance mellem målsætningen og omkostningerne af hensyn til konkurrenceevnen, og vi skal undgå at pålægge danske virksomheder flere og tungere byrder i et hurtigere tempo end de lande, vi konkurrerer med.
Det bliver altså ikke bedre af, at regeringens vision for klimaområdet er noget uklar.
Energiministerens vision er én havvindmølle opsat hver uge året rundt i 30 år, og ministeren vil også forbyde kul om allerede 10 år, mens Socialdemokraterne ikke vil lægge sig fast på det endnu.
Derfor er der stor forvirring om, hvorvidt man i regeringen har den samme vision for energiområdet.
Til slut vil jeg gerne rose regeringen for, at man har taget ansvar i forbindelse med vækstpakken sidste år, hvor regeringen endelig blevet enig med Venstre om at få nogle af verdens højeste energiafgifter sat ned og dermed få en mere grøn realisme ind i energipolitikken ved at genåbne energiforliget.
Tak for ordet.