Villy Søvndal (SF), 2012-01-20:
Først og fremmest tak til ordførerne for en god debat og mange konstruktive indlæg.
Før jeg besvarer spørgsmål, vil jeg godt præsentere nogle af regeringens pejlemærker for dansk sikkerhedspolitik.
De aktuelle sikkerhedspolitiske udfordringer, som er beskrevet i redegørelsen, understreger behovet for et internationalt samarbejde, men også for multilaterale løsninger.
Der er vi helt enige med den tidligere regering.
Vi relaterer os mere til vores omverden end til sådan et forhold til den tidligere regering – det tror jeg er afgørende vigtigt, også for regeringen.
Det er klart, at det også betyder, at der er en række områder, hvor der ikke er konflikt mellem den tidligere regering og den nuværende regering, men der er også klart områder, hvor vi har fundet det nødvendigt at justere kursen.
Vi skal stadig føre en aktiv udenrigspolitik, og vi skal stadig levere markante danske bidrag til både fred og stabilisering.
Men vi skal bevæge os væk fra en sikkerhedspolitik, hvor vi i for høj grad, synes vi, har symptombehandlet.
Regeringen vil føre en aktivistisk sikkerhedspolitik, hvor vi sætter ind tidligt i forhold til forebyggelse.
Indsatsen skal i videst muligt omfang finde sted, før den voldelige konflikt opstår, før terrorister slår til, og før samfund bryder sammen i voldelige konflikter.
Det betyder ikke, at vi skal opgive de skarpe indsatser i situationer, hvor det er nødvendigt, som det var i Libyen, som bl.a. hr. Rasmus Helveg Petersen var inde på.
Der skal vi også turde de skarpe missioner uden at ryste på hånden.
Men vi tror, det er nødvendigt at finde, som hr. Holger K. Nielsen var inde på, en bedre balance, hvor direkte konfliktløsning i langt højere grad går hånd i hånd med forebyggelse.
Det betyder også, at vi bruger – med hr. Jeppe Kofods formulering – sådan hele batteriet af muligheder, vi har, i udenrigspolitikken.
Det her drejer sig om ulandshjælp, og her bryder den nuværende regering jo med udviklingen i et tiår, hvor man hele tiden sænkede ulandshjælpen – vi øger ulandshjælpen.
Det drejer sig om stabiliseringen af usikre lande for ikke at få skrøbelige nye lande.
Der er det vigtigt at gå ind i den tidlige indsats.
Det bruger vi bl.a. nogle af pengene fra den nye pulje til i Sydsudan og i Libyen.
Det er vigtigt med nedrustningsinitiativer.
Det er vigtigt at sikre, at der er færre af de rigtig farlige våben i verden.
Men det er også vigtigt, at vi, når vi skal, er villige til og parate til at bruge de skarpe midler, der er nødvendige.
Så man kan sige, at det, den nye regering præsenterer, på alle stræk er en sammentænkning; det er evnen til at kunne have en bredere tilgang, end den tidligere regering var i stand til.
Samtidig skal vi holde os for øje, hvordan tendenser som demografiske og klimatiske ændringer, som hr. Per Stig Møller var inde på i sit sidste indlæg, også kan forme de sikkerhedspolitiske udfordringer.
Det er jo en del af de sikkerhedspolitiske udfordringer i øjeblikket på Afrikas Horn, at tørken driver mennesker på flugt, i det omfang det er tilfældet.
Vi har også set det i forhold til demografien i Mellemøsten, hvor de seneste omvæltninger i høj grad også har været drevet af de store ungdomsårgange.
Klimaforandring kan være den faktor, der skubber allerede skrøbelige stater over i kategorien af fejlslagne stater og fører til nye konflikter, men heldigvis ser vi også klimaforandringer, der skaber nye muligheder, særlig hvis vi håndterer dem på den rigtige måde.
Det har vi set i Arktis, som hr. Villum Christensen bl.a. var inde på, hvor vi står over for afgørende nye store opgaver.
Det kan være den opgave, i en periode, hvor sejladsen vil stige, at holde øje med og overvåge store farvande – hvis der sker et eller andet i det område, kan man jo ikke vente et døgn og regne med at finde overlevende – og det kan være i forhold til redningsindsatsen.
Der er brug for rigtig meget sammentænkning.
Der er rigtig meget brug for international opmærksomhed, fordi den globale opvarmning simpelt hen åbner nogle muligheder, der ikke var der før – det gælder både i forhold til sejlruter og i forhold til råstofudvindingen.
Men de nye muligheder kunne også føre til nye udfordringer.
Derfor er det rigtig godt, at der er et meget tæt samarbejde mellem de arktiske stater, og det er i øvrigt et godt eksempel på, hvordan man løser konflikter på et tidligt tidspunkt.
Som sagt skal vi kunne bruge alle relevante virkemidler i spektret, når vi taler sikkerhedspolitik.
Det er derfor, vi har været så optaget af også at lave en ny pulje, hvormed vi ønsker at sikre, at vi kan gå ind og stabilisere lande, der ellers ville risikere at komme til at give problemer senere.
Vi skal ikke bare kunne stabilisering, vi skal også kunne nedrustning, vi skal kunne terrorbekæmpelse, og vi skal kunne støtte i forhold til omvæltninger som eksempelvis dem, vi ser i Mellemøsten og Nordafrika.
En af de allerstørste udfordringer, vi står over for, er den, der er i Afghanistan.
Det er der, hvor vi bringer både udenrigs-, forsvars-, sikkerheds- og udviklingspolitik i spil på en gang, og det er helt grundlæggende for, at det lykkes i Afghanistan.
Det betyder, at vi også i årene fremover vil fastholde det store engagement i Afghanistan, og det betyder, at når vi slutter med den hårde militære indsats, skal vi netop øge stabiliseringsindsatsen, dvs. styrke arbejdet med overdragelse af ansvaret til afghanerne frem mod 2014.
Ud over puljen til en ny sikkerhedspolitik har vi som bekendt også oprettet
en freds- og stabiliseringsfond, hvor den eksisterende globalramme for forsvarsforliget indgår.
Det årlige budget er på 150 mio. kr. og forstærkes med yderligere 45 mio. kr. i 2012.
Det gør vi, fordi vi i endnu højere grad vil lægge vægten på den forebyggende sikkerhedspolitiske indsats.
De 45 mio. kr. vil specielt blive brugt i Libyen og Sydsudan.
Og her skal jeg svare hr. Søren Pind, at vi tror, det er vigtigt i Sydsudan at konsolidere fredsprocessen ved bl.a. at støtte opbygningen af rets- og sikkerhedsinstitutioner.
Vi går ind i kampen for at fremme menneskerettigheder og den demokratiske udvikling.
Det tror vi bliver vores opgave i Sydsudan.
Vilje til at engagere sig i nogle af verdens mest ustabile områder kræver også en villighed til at acceptere risici, der følger med.
Det er klart, at når vi går ind i områder som Afghanistan, Sydsudan, Afrikas Horn, er det sværere at få hurtige succeser, end hvis vi gik ind i et land, hvor der ikke var de store problemer.
Det er vi meget opmærksomme på.
Vi tror, det er vigtigt i den situation at være meget ærlige og meget ærligt redegøre for vanskelighederne, ikke kun over for samarbejdspartnerne, men også over for den danske befolkning.
Hr. Holger K. Nielsen var inde på det, vi også beskriver i redegørelsen, nemlig aktivt at støtte indsatsen for nedrustning, for ikkespredning og for våbenkontrol.
Vi vil gerne gøre mere for den dagsorden.
Derfor har vi lavet en gennemgang af alle de områder, som vi kan sætte ind i en sammenhængende og prioriteret politik, der skal danne grundlag for en forstærket dansk indsats.
Vi præsenterer snart et samlet udspil på hele nedrustningsområdet, men jeg vil godt allerede nu pege på et par af de områder, der er vigtige for os.
Det ene er, at vi hundrede procent bakker op om Obamas vision om en verden fri for atomvåben.
Der er selvsagt tale om en langsigtet målsætning.
På kortere sigt er det en central dansk prioritet at støtte de fortsatte bestræbelser på at sikre, at traktaten om stop for atomprøvesprængninger kan træde i kraft.
Finland er i gang med at forberede en konference om Mellemøsten som en zone fri for masseødelæggelsesvåben.
Jeg har allerede sagt til min finske kollega, at vi fra dansk side vil gøre alt, hvad vi kan, for at støtte Finland i denne vigtige opgave.
Derudover har vi jo selv som en del af regeringsprogrammet at gøre Arktis til atomvåbenfrit område.
På området for konventionelle våben vil Danmark fortsat arbejde for universel tilslutning til Ottawakonventionen om landminer.
Vi vil også arbejde for at finde løsninger på den fastlåste situation omkring konventionel våbenkontrol i Europa, CFE-traktaten.
Endelig har vi ændret Danmarks politik med hensyn til klyngevåben.
Vi arbejder nu for, at der findes langsigtede løsninger inden for rammerne af Oslokonventionens totalforbud mod disse umenneskelige våben.
Sidst, men ikke mindst, støtter vi aktivt minerydningsindsatsen og bistand til mineofre.
Vi ønsker en ny, relanceret, men effektiv tilgang til terrorbekæmpelse.
Vi skal undgå at gå på kompromis med vores grundlæggende værdier, også i kampen mod terror.
Vi vil arbejde endnu hårdere på at finde konkrete løsninger på, hvordan respekten for menneskerettigheder sikres, samtidig med at effektiviteten i terrorbekæmpelsen styrkes.
Danmark vil bl.a. arbejde for dette gennem deltagelse i Global Counterterrorism Forum, der er et nyt tyrkisk-amerikansk initiativ, som involverer adskillige ikkevestlige lande i terrorbekæmpelsen.
Også under vores nuværende EU-formandskab vil Danmark udnytte muligheden for at fremme fokus på menneskerettigheder og retsstatsprincipper bl.a. ved at afholde en konference om menneskerettigheder og terrorbekæmpelse.
Sidst, men ikke mindst, er det vigtigt at understrege, at vi også har en klar sikkerhedspolitisk interesse i at hjælpe dem, som kæmper for reformer og social retfærdighed i Nordafrika og Mellemøsten.
Det føler jeg et stærkt ansvar for.
Der er akut brug for, at de mennesker, der gik på gaden med deres liv som indsats, oplever, at fremtiden bringer fremgang og fred.
Heldigvis har vi i Danmark forudsætningerne for at gøre en forskel.
Vi har opbygget et kontaktnet i regionen og er allerede i tæt kontakt med mange af de aktører, der spiller en stor rolle i de omvæltninger, der er i gang i regionen.
Derfor har den danske regering netop styrket, som vi var inde på tidligere, Det Arabiske Initiativ, der har til formål at fremme demokrati, menneskerettigheder, frie medier, men også støtte til økonomisk udvikling, jobskabelse, kvinders rettigheder og de unges rettigheder.
Det er derfor også et svar på nogle af spørgsmålene.
Hr. Søren Pind spurgte bl.a. om indsatsen i forhold til syrerne.
Syrien er rigtig vanskelig, fordi der desværre ikke eksisterer nogen meget enkle svar.
Det, vi presser på for, er i forlængelse af Den Arabiske Ligas initiativ, at blive ved med at stramme nettet med sanktioner omkring det syriske regime.
Vi kommer til at forholde os til det på mandag ved et udenrigsministermøde i Bruxelles.
Vi udvider antallet af personer, der er omfattet af sanktioner – også på mødet der.
Vi har et håb om, at Den Arabiske Ligas initiativ kan betyde, at Syrien ender på Sikkerhedsrådets bord, og at der kan blive vedtaget en resolution, der betyder, at hele verden står sammen om at stramme sanktionerne til.
Også Iran vil blive diskuteret på EU-ministermødet på mandag.
Jeg antager bestemt, at EU's udenrigsministre på mandag vedtager at gå videre i forhold til stramninger, der kan tvinge Iran tilbage til forhandlingsbordet, og sikre, at vi får lov til at lave inspektion, med hensyn til hvad de foretager sig med atomvåben.
Hr. Søren Pind spurgte, om jeg udelukkede en militær option.
Jeg er helt på linje med hr. Rasmus Helveg Petersen.
Jeg ser ikke nogen som helst militær option i den nuværende situation i forhold til Iran.
Jeg vil så runde af med at svare hr. Søren Espersen.
Vi havde turen om det arabiske forår.
Vi har tidligere haft den om forskelligt syn på Israel og Palæstina.
Det tror jeg er kendte og velargumenterede positioner.
Så var der et spørgsmål om pirateri og om muligheden for at gå videre med dansk militær tilstedeværelse på skibene.
Det må vi se på.
Altså, i øjeblikket har vi jo en ikkemilitær tilstedeværelse på skibene.
Vi kan se, at summen af det, vi laver med tilstedeværelse på skibene med vores flådeindsats, betyder, at der i dag er væsentlig færre tilfangetagne gidsler, end der var for et år siden.
Det betyder, at det, vi laver, nytter.
Jeg siger også det her, for når vi får diskussionen om pirater, vi ikke kan udlevere nogle steder hen, så skal man huske, at baggrunden for, at vi fangede de der pirater, faktisk var, at vi hjalp iranske og pakistanske søfolk, der ellers ville have været gidsler.
Så det er ikke et tegn på, at det, vi laver, ikke nytter, men det er et tegn på, at vi ikke er færdige med at overveje – også det, en af spørgerne, jeg tror, det var hr. Per Stig Møller, spurgte om – hvordan vi kan sikre, at vi fortsætter udbygningen frem mod et sted, hvor Somalia også selv kan tage sig af retsforfølgelse og tilbageholdelse af nogle af piraterne.
Derfor skal jeg bare runde af med at sige: Vi bygger på det multilaterale, på stærke alliancer, vi har mange af dem.
Vi har et rigtig godt forhold til vores nordiske nabolande, vi har et godt forhold til FN, til NATO, til EU, og vi har et rigtig godt forhold til USA.
Det siger jeg også, fordi hr. Per Stig Møller var lidt optaget af det.
Hr. Per Stig Møller havde nogle overvejelser om, om man både kunne have et godt forhold til USA og til den danske opposition.
Jeg vil sige, at jeg bestemt mener, at de to ting er forenelige.
De to ting ser jeg ikke nogen modsætning imellem.
På samme måde, som når jeg tidligere har kritiseret USA eller en bestemt amerikansk politik, var det jo netop det, der bragte Irakkrigen frem.
Jeg var på besøg hos udenrigsministeren i USA for nylig, lige før jul, og vi sætter meget pris på et godt forhold til USA.
Derfor vil jeg også sige, at kritikken af overdrevne militære midler med Irak som eksempel synes jeg er et meget velvalgt eksempel.
Det tror jeg i øvrigt også, når hr. Per Stig Møller skal til at skrive sine memoirer og erindringer og skal huske tilbage til den periode, at hr. Per Stig Møller vil beskrive som ikke alene en af de mest svære beslutninger, der var, men set i bagklogskabens lys måske også en forkert beslutning.
Men det venter vi på, og så ser vi, når memoirerne kommer på et tidspunkt.
Ellers bare til slut: Tak for en god debat.
Tak for en debat, som jeg synes var præget af en høj grad af enighed, når vi kigger fremad.
Det synes jeg lover rigtig godt.
Det er godt for Danmark, at der er en bred skare af partier, der står bag dansk udenrigspolitik.