runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2011-02-03:
Der er absolut ikke nogen fornuft i at spare på uddannelse.
Efterskolerne har i den grad holdt for.
Der er kun godt at sige om efterskolernes indsats i forhold til at løfte den 95-procents-målsætning, som vi jo lige nu er uhyggeligt langt fra at nå, og det er måske, netop fordi et af regeringens eneste svar er besparelser og besparelser – nå ja, så var der også noget med supermarkeder, men ellers er det besparelser – og derfor kan SF ikke støtte det her forslag, som uanset hvordan man vender og drejer det, er udtryk for en besparelse på efterskoleområdet.
Britta Schall Holberg (V), 2011-02-03:
Jeg må indrømme, at det ikke er alt det, som ordføreren siger, som jeg kan forstå, for der er jo taget vidtgående hensyn til, at tingene forandrer sig i hjemmet, og at husstandsindkomsten kan ændre sig undervejs.
Men jeg kan heller ikke forstå argumentationen.
Man kan sige, at det er blevet dyrere at gå på efterskole.
Det er det selvfølgelig.
Så mange andre ting er blevet dyrere.
Men det har overhovedet ikke afholdt eleverne fra at søge efterskole, så det argument holder jo ikke.
Når jeg synes, at lovforslaget er blevet væsentlig forbedret i forhold til det første udkast – og det takker jeg for er blevet sagt – så er det jo, fordi det kun er forældre med en husstandsindkomst på over 610.000, som kommer til at betale mere, hvorimod alle andre er friholdt.
Det forstår jeg også at Socialdemokratiets ordfører anerkender er en gevinst.
Kim Mortensen (S), 2011-02-03:
Jeg anerkender, at elevantallet er stigende, men det ændrer jo ikke ved, at det er blevet væsentlig dyrere for forældre at sende børnene på efterskole.
Så vil jeg anerkende, som også fru Britta Schall Holberg var inde på i ordførertalen, at det forslag, der ligger her, er væsentlig bedre end det forslag, regeringen startede med, og at det er kommet til veje efter en forhandling med Efterskoleforeningen.
Det mener vi også at kunne iagttage derved, at der i øjeblikket er et faldende antal tilmeldinger til landets efterskoler.
Britta Schall Holberg (V), 2011-02-03:
Jeg undrer mig over, at Socialdemokratiets ordfører ikke anerkender, at der her er tale om, at forældre, der har over 610.000 kr. i forældreindkomst, altså i husstandsindkomst, får lov til at betale noget mere, end de tidligere har gjort.
Det anerkender jeg, men jeg forstår ikke, at Socialdemokratiet angriber netop det punkt, når der er tale om, at mennesker med middelindkomster og lavindkomster får mulighed for at sende deres børn på efterskole.
Jeg forstår det simpelt hen ikke.
Hvordan kan Socialdemokratiet stå og sige, at det er noget skidt, at forældre, der har godt råd, skal betale noget mere?
Så vil jeg gøre opmærksom på, at situationen jo har været sådan, at forældreindkomsten er steget, at egenbetalingen til efterskolerne er steget i de år, der er gået, men det er elevantallet sandelig også.
Kim Mortensen (S), 2011-02-03:
Det anerkender vi, men som jeg startede med at sige, er det her jo en del af den nedskæringspakke, der samlet set fjerner op imod 5 mia. kr. fra uddannelsesområdet.
Det er en del af den pakke, der fjerner en del midler fra efterskolerne i det hele taget.
Vi tror på, at vi kunne have fundet nogle bedre løsninger og nogle mere smarte løsninger, hvis vi havde haft et bredere samarbejde i Folketinget om det her i stedet for at tage det som en del af nedskæringspakken, som regeringen har foreslået.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2011-02-03:
Det er jo fint, at man med det her forslag øger fleksibiliteten og mobiliteten i forhold til præsterne i folkekirken, og at man øger friheden i forhold til valg af præst.
Jeg tror faktisk, at man kan afværge mange hårdknuder og andet skidt ved at give biskopperne mulighed for at rykke rundt med brikkerne, om jeg så må sige.
Jeg synes, det er dejligt, at kirkeministeren har lyttet til høringssvarene og har taget sig af de indvendinger, der har været til de forskellige elementer af forslaget.
Så SF kan støtte forslaget.
Men inden jeg går ned af talerstolen, er jeg nødt til at sige, at jeg synes, det var en meget, meget interessant ordførertale, som fru Karen J. Klint fra Socialdemokraterne holdt, og jeg synes, det kunne være rigtig fint, hvis vi kunne skabe en bred enighed om at kigge på regeljunglen, som bestemt ikke er blevet mindre i folkekirken de senere år.
Men SF støtter forslaget.
Søren Krarup (DF), 2011-02-03:
Det skulle nødigt overskygge den kendsgerning, at folkekirken er en kristen kirke eller er en evangelisk-luthersk kirke, hvor rummeligheden ikke skal blive mere rummelig, end at folkekirken skal være fastholdt af bekendelsen til Jesus Kristus og således forkynde evangeliet.
Men jeg må tilstå, at jeg ikke har fundet ting i dette forsøg på at sikre og fastholde rummeligheden i folkekirken, som jeg har fundet anledning til at stikke kniven i.
Jeg finder det for det første rimeligt, at man søger at sikre, at også præster af en teologisk observans, som ikke nyder flertallets bevågenhed eller har magten i folkekirken i ryggen, har mulighed for at få ansættelse som præst i folkekirken.
Jeg mindes kun alt for tydeligt, hvordan tidehvervspræster i 1930'erne og siden blev holdt ude af embedet af magtfulde kirkeligt korrekte menighedsråd.
Jeg finder det rimeligt, at også de upopulære kan få embede.
Jeg finder det for det andet rimeligt, at præster, som er kommet på kant med et menighedsråd, har mulighed for at få et andet embede, så der er anden løsning på konflikten end afskedigelse.
Flere sørgelige sager i nyere tid handler om, at hæderlige præster er blevet slagtet af misundelige kollegaer eller magtfulde menighedsrådsformænd og afskedigede på en beskæmmende og urimelig måde.
Jeg tænker på både Christianshavn, Odense og Nordjylland.
Det er godt, at forfulgte præster kan finde eksistensmulighed i et andet embede.
Jeg finder for det tredje ikke noget urimeligt i muligheden for øget mobilitet blandt præster.
Jeg har ganske vist en dyb mistillid til begrebet mobilitet.
En sognepræst i folkekirken – han eller hun – skal ikke være mobil, men trofast og udholdende.
Han eller hun skal blive siddende i sit embede og således etablere en dyb og varig forbindelse til sin menighed.
Det er ganske ligesom med et ordentligt ægteskab: Man løber ikke ad pladsen.
På den anden side kan der naturligvis opstår forhold, som gør det rimeligt at skifte sogn, og i sådanne tilfælde er det godt, at muligheden findes.
Det vil vi ikke nægte.
Kort sagt, trods en ærlig vilje til kritik har vi ikke fundet ting, som vi vil sige nej til, og vi slutter derfor med at sige ja til dette forslag om ansættelse i stilling i folkekirken.
Jonas Dahl (SF), 2011-02-03:
Men det er muligt, og det siger ministeren jo også, men siger bare, at det er upraktisk.
Men jeg vil gerne høre ministerens kommentar til, at Apotekerforeningen, som jo sådan set dybest set har både ekspertisen og netop også, fordi de er leverandører – skulle man tro – selv har en interesse i at få flere håndkøbsudsalg og måske have den her konkurrence, når Apotekerforeningen selv oplyser, at de synes, at det er mere hensigtsmæssigt, at det kun er i egen kommune eller nabokommunerne eventuelt.
Hvad er baggrunden for, at ministeren ikke vil lytte til Apotekerforeningens bemærkninger til forslaget?
Bertel Haarder (V), 2011-02-03:
Jeg vil tro, at man under alle omstændigheder skal oplyse, hvad der er billigst.
Det afgørende er, at den, der har den lægefaglige kundskab, nemlig lægen, kan insistere på, at fru Jensen får det, som hun fik tidligere, og som hun gerne vil holde fast ved.
Hvis lægen er enig med hende i det, er der ikke noget problem for hende.
Liselott Blixt (DF), 2011-02-03:
Jeg er glad for, at ministeren faktisk med det samme kunne svare på spørgsmålet, som jeg stillede.
Jeg ser blot, at der var andre, også Lægeforeningen, der undrede sig over, at man, hvis en læge skriver på recepten »ej S«, også skal oplyses om det billigste produkt.
Der kan jeg forstå på ministeren at det skal man så ikke gøre, hvis lægen har skrevet »ej S« på recepten.
Bertel Haarder (V), 2011-02-03:
Tak for den brede tilslutning til næsten alle de mange forslag.
Jeg glæder mig til at besvare de rejste spørgsmål i udvalget.
Og for det andet skal apoteket informere borgerne om eventuelle billigere lægemidler, som kan erstatte det lægemiddel, som de har fået ordineret, eller som man måske i første omgang havde tænkt sig at udlevere.
I den forbindelse spørger fru Liselott Blixt, hvad man kan sige til denne fru Jensen, som blev nævnt, og som absolut helst vil have det middel, der for 3 uger siden var det billigste.
Endelig er der dette, som mange har hæftet sig ved, at apotekerne nu kan gå hinanden i bedene og oprette udsalg i hinandens områder.
Det lyder jo som en brølende konkurrence, og det lyder, som om man kan tage kunderne fra hinanden osv., men jeg vil altså foreslå, at vi alle tager det helt roligt i den forbindelse.
For det første vil apotekeren jo være ansvarlig for, at ejeren af det forretningssted, hvor håndkøbsudsalget eller medicinudleveringsstedet ligger, er bekendt med de til enhver tid gældende regler om forhandling af lægemidler.
Det vil sige, at det altså er upraktisk, hvis man har udsalgssteder alt for langt væk, for man er ansvarlig for det, der foregår.
Jeg tror ikke, der vil ske uholdbare ting, men jeg vil da godt understrege, at formålet jo er, at vi af hensyn til forbrugerne kan få flere steder i Danmark, hvor man kan få udleveret sin medicin.
Så dette forslag vil give borgerne lettere adgang til deres medicin, større garanti for, at de bliver oplyst om det, hvis der er mulighed for billigere medicin, og så får borgerne større tryghed i forbindelse med e-handel – alt i alt et forslag, der er til gavn for borgerne.
Derfor er jeg også sikker på, at vi kan ende med bred enighed, når nu embedsmændene og jeg får besvaret alle de mange gode spørgsmål, som er rejst her i dag.
Manu Sareen (RV), 2011-02-03:
Tak for det.
I lovforslaget foreslås en lang række forskellige ændringer og præciseringer i apotekerloven, som der har vist sig at være behov for, og der er vist bred enighed om, at vi er nået op på 18.
Det er alt fra fastsættelse af regler for godkendelse af beliggenhed til at oprette medicinudleveringssteder med henblik på at fremme konkurrencen mellem apotekerne.
Apotekerne kan således oprette håndkøbsudsalg og medicinudleveringssteder overalt.
Og så er der måske noget af det mest centrale, og det er en skærpelse af apotekernes informationspligt som følge af, at apotekerne kun i seks ud af ti tilfælde udleverer det billigste alternativ til forbrugerne, hvilket der er flere, der også har været inde på.
Forbrugerne skal selvfølgelig have den information, som de har krav på.
Og jeg har noteret, at man i Apotekerforeningens høringssvar, som den foregående ordfører også har sagt, siger, at det er meget små prisforskelle, der er tale om.
Men ikke desto mindre kunne det være fint at få det tal op, så det ikke er seks ud af ti, men at det bliver langt højere.
Det må jeg indrømme jeg har meget, meget svært ved at forestille mig.
Men jeg kunne da godt tænke mig, at vi i det videre udvalgsarbejde kunne blive beriget med nogle konkrete eksempler på lige præcis den problemstilling her, men uagtet hvad, er det centrale helt klart, at borgerne skal have den rådgivning, som er helt korrekt, specielt selvfølgelig om medicin.
Det Radikale Venstre kan kun støtte op omkring det, og så glæder vi os til det videre udvalgsarbejde.
Vivi Kier (KF), 2011-02-03:
Som jeg hører det, er der jo generelt tilfredshed med rigtig mange af punkterne, og så kan der være noget, man er en lille smule bekymret for eller gerne vil spørge ind til.
Jeg synes, det er rigtig vigtigt, at vi har fokus på, at der altid bruges det billigste medicinpræparat.
Til gengæld kan jeg også høre – og det hører jeg også fra apotekerne – at man snakker meget om, om der overhovedet skal være en bagatelgrænse.
Det er en af de ting, jeg synes vi skal spørge til under vores udvalgsarbejde.
20 øre kan lyde af meget, meget lidt, men mange gange 20 øre kan godt ende med pludselig at blive til mange millioner.
Så lad os spørge ind til det og se på det.
Jeg er så ikke så bekymret for den øgede konkurrence apotekerne imellem.
Det synes jeg også er et spændende tiltag.
Apotekerne selv er faktisk meget opsat på at kunne fremstå langt mere kundevenlige.
Her i foråret vil vi se, at de får længere åbningstider, at de får søndagsåbent. Noget af det, man har været utilfreds med på apotekerne, har været ventetiden, det har været åbningstiden, og det har været muligheden for at handle uden for de almindelige åbningstider.
Alt i alt kan vi godt tilslutte os forslaget.
Vi er med til at stille nogle spørgsmål i udvalgsarbejdet.
Og sluttelig vil jeg sige tak for rosen fra fru Sophie Hæstorp Andersen.
Det er ikke så tit, jeg får ros fra den side.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2011-02-03:
Uanset hvordan man vender og drejer det her, er det jo en spareøvelse, vi er ude i, en spareøvelse over for efterskolerne.
Vi forstår egentlig ikke, hvorfor man ønsker at spare på noget, som fungerer rigtig, rigtig godt, nemlig vores efterskoler.
Det er jo nogle skoler, som i den grad er med til at løfte opgaven med at få 95 pct. af en ungdomsårgang igennem.
Hvis ikke man havde givet alle de skattelettelser, som der ikke var råd til, havde man jo ikke behøvet at lave de her massive nedskæringer, som vi nu oplever over hele linjen.
Enhedslisten støtter ikke forslaget.
Bertel Haarder (V), 2011-02-03:
Jeg tror, at Apotekerforeningen har en frygt for, at et apotek kunne satse på at blive en kæde, som er landsdækkende, og som leverer medicin over hele landet.
Til det siger jeg, at det tvivler jeg meget på, for som sagt skal farmaceuten jo altså holde øje med hver eneste enhed, og der skal betales et gebyr, og hvis vi har en rimelig dækning med apoteker – hvad vi jo har og skal have – så er der vel ikke en voldsom stor mulighed for, at man kan tjene masser af penge på at lave udsalgssteder vidt forskellige steder i landet.
Jeg tror, at det realistiske er, at der vil blive nogle udsalgs- og udleveringssteder i forbindelse med store handelsvarehuse, hvor folk alligevel kommer, og så vil man sige, at så er det praktisk, at folk også kan få deres medicin der.
Men hvorfor skulle man være interesseret i at etablere det i den anden ende af landet?
Karen J. Klint (S), 2011-02-03:
Jeg ved ikke, hvorvidt vi er enige, for jeg synes jo godt, at kaldsretten kunne være stærkere.
Når jeg trækker på smilebåndet, er det, fordi jeg faktisk synes, at når vi nu har en folkekirke, en medlemskirke, så er det egentlig ikke tidssvarende anno 2011, at det er Folketinget, der skal lave nogle – næsten – detaljer i ansættelsesvilkårene, som i alle andre sammenhænge ville ligge uden for en lovgivning; men det så de vilkår, vi har.
Det er også derfor, at jeg havde den indledning, for jeg synes, at vi har nogle vilkår for folkekirken, der godt kunne være lettere og mere moderne, og at vi godt kunne kalde nogle andre organisationer på banen.
Når jeg så roste Landsforeningen i min tale, vil jeg også gerne her rose Præsteforeningen, for jeg synes faktisk, at det er et meget, meget stærkt signal, at Præsteforeningen og Landsforeningen af Menighedsråd kan komme med et fælles høringssvar.
Det viser i hvert fald nye toner, og at det netop er vigtigt med det gode og konstruktive samarbejde, der er om folkekirken.
For nu at gentage det: Folkekirken er en af de vigtigste faktorer, vi har her i landet, til at bevare den sammenhængskraft, som netop er en god dansk værdi.
Charlotte Dyremose (KF), 2011-02-03:
Jamen det er jeg sandelig glad for.
Derfor synes jeg, at det centrale her må være, at fru Karen Klint også er opmærksom på, at det jo ikke er sådan, at det er forbudt for præster at søge nye stillinger, uanset om de er ansat et sted.
Altså, det er jo muligt at flytte rundt i folkekirken, også selv om man har en stilling et sted.
Det var derfor, at jeg sådan ville sikre mig, at fru Karen Klint var indstillet på, at vi fastholder den her kaldsret, og jeg ville sådan set bare kvittere for, at det nu bliver understreget, at vi fortsat er enige om det.
Karen J. Klint (S), 2011-02-03:
Jeg bliver egentlig ked af den måde, som fru Charlotte Dyremose gør grin med tingene på.
Jeg brugte et mildt begreb, nemlig at trække på smilebåndet.
Jeg har overhovedet ikke latterliggjort noget som helst her, og jeg har ikke sagt, at der er noget, der er til grin her.
Der er meget forskel på at trække på smilebåndet og så at sige, at noget er til grin.
Det er der i hvert fald i den optik, hvorigennem jeg ser verden.
Jeg gør hverken grin med kaldsretten eller noget som helst andet.
Det, jeg prøver at sige, er, hvorfor man skal have været 10 år i et job, før man har den rettighed.
Man kan jo heller ikke med de nye smidige regler gøre ting, som menighedsrådene ikke anbefaler.
Det skal ske i respekt for menighedsrådet og kaldsretten.
Jeg kunne måske endda også ønske mig, at kaldsretten var lidt stærkere, sådan at menighedsrådene var lidt mere sikre på, at de fik den præst, de gerne ville have.
Det er derfor, jeg snakker mere om udvikling – og jeg latterliggør bestemt ikke noget her.
Charlotte Dyremose (KF), 2011-02-03:
Jeg overvejede lidt, om jeg skulle spørge til fru Karen Klints indledende grin, men det sidste her om, hvorfor man dog ikke bare kan få lov at bytte og lave jobrotation, fik mig nu alligevel til at synes, at det var lidt mere alvorligt, end at man bare kunne grine af, at der er ret mange bemærkninger til det ret lille forslag.
Det er jo altså faktisk, fordi den her mulighed for bare lige at bytte, som fru Karen Klint siger, også går på tværs af noget ganske, ganske centralt i Grundtvigs fædreland, nemlig kaldsretten for menighedsrådene.
Derfor er det jo ikke bare lige at bytte, for der er faktisk nogle menighedsråd og menighedsrådsmedlemmer, som jo så bare lige ville få en anden præst end den, de havde kaldet.
Det er måske derfor, at det her også er beskrevet forholdsvis grundigt i bemærkningerne.
Dette bare lige til det indledende grin fra fru Karen Klint.
Mener fru Karen Klint så ikke, at man er nødt til at sætte et vist spørgsmålstegn ved, om det bare sådan skal være muligt at bytte rundt?
Per Bisgaard (V), 2011-02-03:
Lovforslaget kan ved første øjekast se ganske ubetydeligt ud, men det giver nogle nye, positive muligheder for ansættelse af præster, som den nuværende lovgivning hidtil ikke har givet mulighed for.
Det vil med vedtagelse af forslaget fremover blive muligt at tage yderligere hensyn til teologiske mindretal og deres ønsker om at ansætte en bestemt præst.
I dag kan der kun ansættes præster i tjenestemandsstillinger, men med den foreslåede ændring vil også overenskomstansatte præster få mulighed for at blive ansat med det krav, at der er tale om stillinger, der rækker ud over 1 år, og at beskæftigelsesgraden mindst svarer til halvtidsbeskæftigelse.
Lovforslaget giver også mulighed for at øge mobiliteten blandt præsterne, og det er et længe næret ønske fra flere parters side, der nu måske kan realiseres.
I 1999 havde en arbejdsgruppe udarbejdet forskellige forslag til mobilitetsfremmende foranstaltninger, men på daværende tidspunkt var der ikke opbakning fra Landsforeningen af Menighedsrådsmedlemmer, og derfor kom der ikke noget positivt resultat på det tidspunkt.
Holdningerne har heldigvis ændret sig siden århundredskiftet, for nu fremgår det tydeligt af næsten alle høringssvar, at man synes, det er en god idé, at der nu gives flere og bedre muligheder for, at præster kan skifte fra et pastorat til et andet, betinget af at det ansøgte pastorat har tre eller flere præstestillinger.
Der er mange hensyn at tage i forbindelse med ansættelsen af præster, og vigtigst er vel menighedsrådets deltagelse.
Menighedsrådets kaldsret har altid været af afgørende betydning, og det er fortsat gældende, at kirkeministeren ikke kan ansætte en ansøger, som ikke er omfattet af menighedsrådets indstilling.
Det nye i det her forslag er, at i pastorater med tre eller flere præstestillinger kan biskoppen aftale med menighedsrådet, at der kan foretages ansættelse af en præst uden menighedsrådets medvirken, såfremt præsten tilhører en af de i lovforslaget fem beskrevne grupper.
I Venstres synes vi, at denne udvidelse af ansættelsesmulighederne er positiv.
Og i forbindelse med det om at fremme mobiliteten er jeg personligt glad for det afsnit, der handler om, at man kan være med til at løse op for eventuelle konflikter, som er opstået mellem præst og menighedsråd.
Der findes ikke i den gældende lovgivning nogen gode muligheder for at løse sådanne konflikter, men med de forestående ændringer gives der nu redskaber til og muligheder for at kunne løse sådanne problemer.
Venstre kan anbefale forslaget.
Bertel Haarder (V), 2011-02-03:
Jeg vil foreslå, at vi i den sammenhæng kun tænker på et, nemlig serviceringen af borgerne.
Det er det, der er det afgørende.
Så kan det godt være, at man inden for branchen har en bekymring for, om der er nogle, der bliver for stærke osv.
Det er da naturligt, at man har sådan nogle tanker i en branche.
Skal vi virkelig på grund af en branchebekymring tage valgmuligheden fra borgerne?
Det synes jeg altså ikke, men det er måske også, fordi jeg er liberal, og det er hr. Jonas Dahl ikke, og det er da en af de spændende forskelle, som jeg synes vi skal værne om den kommende tid.
Jonas Dahl (SF), 2011-02-03:
Jeg deler sådan set Apotekerforeningens frygt for, at en kæde eventuelt ville kunne overtage det.
Så synes jeg, at det er bemærkelsesværdigt, at ministerens svar på den kritik eller den bekymring er, at det tvivler man bare på.
For hvis vi skal lovgive ud fra, at ministeren tvivler på, at det kommer til at ske, så er vi vel ude i en noget luftig lovgivning.
Vi tvivler vel også på, at folk slår hinanden ihjel, men vi lovgiver alligevel om det.
Det er ikke for at drage nogen paralleller i øvrigt, men vi bliver vel nødt til at lave en lovgivning, som er holdbar, også selv om der skulle ske noget, som ministeren i den nuværende situation tvivler på. Hvis det her skal være lovgivning, som er sådan lidt mere perspektivrig, skal det vel gerne være en, som giver nogle rammer, og de rammer kunne passende være dem, som Apotekerforeningen selv foreslår.
Vil ministeren i det mindste ikke medtage det i sine overvejelser inden andenbehandlingen?
Vivi Kier (KF), 2011-02-03:
Jeg kan simpelt hen kun stå med hovedrysten tilbage, når jeg hører, at det her skal gælde nogle børn, jeg ikke kan lide.
Jeg prøver rent faktisk at tage hånd om nogle børn, som får en rigtig, rigtig svær skolestart, fordi de overhovedet ikke har mødt det danske sprog.
Jeg synes, det er en direkte uartig bemærkning at komme med.
Dernæst vil jeg gerne sige, at jeg synes, det med al tydelighed har vist sig, at sanktionerne virker.
Og så vil jeg sige, at det jo gælder for alle børn i det her land, der ikke benytter sig af dagtilbud, at de bliver opsøgt af kommunen og sprogtestet og får at vide, hvis der er behov for sprogstimulering.
Så jo, man har fokus på alle grupper, når det gælder sprog forud for skolestart.
Line Barfod (EL), 2011-02-03:
Jeg har forstået, at det her forslag retter sig specifikt mod nogle mennesker, man ikke kan lide, som har en indvandrerbaggrund, og som er arbejdsløse.
De skal så straffes med, at deres børn skal tvinges.
Det er ikke noget med, at man skal prøve at snakke med dem og tro på, at de gerne vil det bedste for deres børn.
Men vi har jo en anden gruppe børn, som i dag har svært ved det danske sprog, og som måske er bedre til lettisk eller filippinsk, fordi deres forældre arbejder meget og de derfor har au pair, der tager sig af dem det meste af tiden.
Det er et konkret problem, man bl.a. har oppe i Nordsjælland i nogle dagtilbud.
Mener Konservative så også, at de børn skal tvinges, selv om begge deres forældre har arbejde?