runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Jespersen (V), 2008-01-23:
Jeg må desværre sige, at spørgsmålet har en sådan karakter, at jeg ikke er i stand til at svare på det.
Det er, fordi det er fuldstændig ukonkret.
Det lyder: »Hvilke initiativer vil ministeren tage for at stoppe de mange eksempler, der findes på, at borgere kommer i klemme på grund af uklarhed i strukturreformen?«
Jeg er selvfølgelig nødt til at vide, hvad det er for nogle eksempler, som hr. Rasmus Prehn tænker på.
Vi har lige haft et eksempel, som jeg har kunnet forklare, og hvor jeg har kunnet forklare, hvad jeg gør ved det.
Men jeg kan jo ikke begynde sådan fuldstændig ud i det blå at forholde mig til nogle påstande om uklarhed, som jeg ikke aner hvad dækker over.
Rasmus Prehn (S), 2008-01-23:
Hvilke initiativer vil ministeren tage for at stoppe de mange eksempler, der findes på, at borgere kommer i klemme på grund af uklarhed i strukturreformen?
Karen Jespersen (V), 2008-01-23:
Der er nogle meget klare regler for de kommuner, som er omfattet af ordningen med kattelemmen, og de går ud på, at den kommune, som er for lille til selv at klare de her opgaver, laver en beskrivelse til den kommune, som skal løse opgaverne for den - i det her tilfælde de retningslinjer, som Tårnby Kommune skal gå efter.
Det er nogle meget klare regler, men det er jo ikke altid, at klare regler bliver forstået rigtigt, og noget tyder på, at de ikke er blevet forstået rigtigt.
Derfor vil vi bede statsforvaltningen om at se på det, sådan at det, hvis det er blevet administreret forkert, bliver bragt i orden, og derved vil den her sag være bragt ud af verden.
Og jeg har ikke været præsenteret for andre enkeltsager fra de her ganske få kommuner, der er omfattet af det her system med en kattelem.
Rasmus Prehn (S), 2008-01-23:
Jeg ved ikke, hvor ministeren har hentet inspiration fra til at komme med de udgydelser, der kommer her, men sagen er jo, at vi nu har haft en lang række af konkrete tilfælde, hvor borgere er kommet i klemme, fordi der har været en uklarhed omkring strukturreformen.
Nogle ting har skyldtes den her kattelem, og andre ting har skyldtes andre uklarheder i forbindelse med strukturreformen.
Vi har set det ene eksempel efter det andet.
Jeg synes, at det her eksempel med Ursula Lundqvist på 82 år, som venter i næsten et år på at få en elscooter og i stedet for, på trods af at hun har fået amputeret sine ben, får tilbudt fodpleje, er så grænseoverskridende et eksempel, at jeg drager det frem for ligesom at illustrere det her.
Men ministeren ved udmærket godt, at der er tale om rigtig, rigtig mange eksempler.
Og jeg kan ikke forstå, at ministeren i stedet for at svare på det konkrete og sige, hvad ministeren vil gøre ved det, begynder at skyde den anden vej og sige, at spørgeren ikke ved, hvad det handler om osv. Der er altså en konkret sag her, og ministeren ved udmærket godt, at der har været masser af andre sager om genoptræning, om handicappede og om andre, som er kommet i klemme på grund af det her.
Der synes jeg at ministeren skal træde i karakter og svare på, hvad der skal gøres for at løse det problem, at flere og flere simpelt hen falder ned mellem to stole, fordi strukturreformen i stedet for at skabe klarhed skaber forvirring og ringere velfærd.
Karen Jespersen (V), 2008-01-23:
Jeg må altså sige, at jeg er lidt rystet over, at hr. Rasmus Prehn, som skulle forestille at vide noget om det her, øjensynligt ikke er klar over, at det her altså handler om en håndfuld kommuner.
I øvrigt ser det ud til i beskrivelsen her, at der - og nu skal jeg jo ikke stå og dømme en kommune - er så meget uklarhed, at ministeriet har bedt statsforvaltningen om at se på det.
For der er nogle helt klare regler for de her ganske få kommuner, som er omfattet af kattelemsordningen.
Men nu har jeg i stedet for at snakke og snakke som hr. Rasmus Prehn faktisk gjort noget ved det og undersøgt det.
Og jeg synes, der er en ubehagelig undertone af centralisme ikke bare i det, hr. Rasmus Prehn siger, men også i det, nogle af hans partifæller siger.
Bare man har en enkelt sag, så skal man til at lovgive om det.
Det er noget, jeg vil advare meget stærkt imod.
Rasmus Prehn (S), 2008-01-23:
Det var en helt usædvanlig lang og teknisk forklaring, vi her fik fra ministeren.
Det var ikke ret meget om, hvad ministeren gjorde sig af overvejelser på baggrund af det her.
Hvor er forargelsen over, at en borger kan havne i den her situation?
For at det ikke skal være løgn, melder historien, at man på grund af det rod, der er opstået som følge af strukturreformen, også er havnet i en situation, hvor man lige pludselig sender brev til sønnen om, at nu skal han sørge for at indlevere de hjælpemidler - altså de hjælpemidler, hun godt nok ikke har fået endnu til kommunen, fordi hun er afgået ved døden, selv om hun ikke er død endnu.
Altså, det er et konkret eksempel, som virkelig sætter strukturreformens følger i relief.
Ministeren ved udmærket godt, at det her kun er et eksempel blandt rigtig mange.
Vi har haft hjerneskadede i genoptræning, den ene sag efter den anden, så jeg synes, ministeren skulle engagere sig i det her frem for at komme med en eller anden lang teknisk forklaring om, at det kun er nogle ganske få kommuner.
Én kommune, der laver den her fejl, er én kommune for meget.
Karen Jespersen (V), 2008-01-23:
Det var svært at se ud af spørgsmålet, om spørgeren mente, at der var en generel uklarhed i strukturreformen, eller om det var det, der relaterede til, at der her er to kommuner inde i billedet, og som jo handler om den her såkaldte kattelem.
Når der er to kommuner inde i billedet, er det jo et særtilfælde, i den forstand at der kun er to kommuner, Dragør Kommune og Vallensbæk Kommune - og så er der nogle øer, Fanø og et par andre øer - som egentlig er for små til at opfylde lovens krav, men som alligevel har ønsket at fortsætte som selvstændige kommuner.
Og for at de kan fortsætte som selvstændige kommuner, skal der være en større kommune, der kan varetage nogle af de opgaver, de ikke selv kan varetage, og det er den situation, som Dragør er i, ligesom Vallensbæk.
Det er det, der er baggrunden for historien.
Rasmus Prehn (S), 2008-01-23:
Spørgsmålet er jo stillet som en opfølgning på en artikel, der var i dagbladet Politiken i sidste uge, hvor man kunne læse om Ursula Lundqvist på 82 år, der bor i Dragør Kommune.
Og der er så en borger, som ikke alene har måttet vente i alt for lang tid på at få det hjælpemiddel, hun har brug for, nemlig en elscooter, men så sandelig også bliver udsat for noget, der, ja, virker nærmest tragikomisk: at hun får tilbudt fodpleje.
Der er altså tale om en ældre dame på 82 år, der som følge af sukkersyge har fået amputeret sine ben, og i stedet for at hun får den elscooter, hun har brug for, sender kommunen så et kort om, at hun kan få fodmassage.
Det er jo usædvanlig tragikomisk, og det er jo altså virkeligheden, efter at regeringen har fået gennemtrumfet den her strukturreform.
Det er ministerens kommentarer til det, jeg gerne vil have.
Karen Jespersen (V), 2008-01-23:
Spørgsmålet handler om en konkret enkeltsag fra Dragør Kommune, hvor en borger, der har fået amputeret begge ben, foreløbig har måttet vente i 2/3 år på en elscooter.
Spørgsmålet går så på, hvilket indtryk det gør på mig, at hun har måttet vente i 2/3 år på en elscooter.
Den situation, hun er i, gør bestemt stort indtryk.
Men jeg bliver nødt til lige at bede om en uddybning, fordi der står, at den ventetid er en følge af en uklarhed i strukturreformen.
Rasmus Prehn (S), 2008-01-23:
Hvilket indtryk gør det på ministeren, når Ursula Lundqvist fra Dragør, der har fået amputeret begge ben, som følge af en uklarhed efter strukturreformen må vente 2/3 år på en el-scooter, mens hun i stedet tilbydes fodpleje?
Bertel Haarder (V), 2008-01-23:
Hvis fru Ida Auken kun kan hakke ét punkt af, som vi har fulgt, så har hun ikke hørt efter mit temmelig lange og i øvrigt lidt for lange svar, for der opremsede jeg en lang række punkter, hvor vi tager både rådgivningsgruppens og Anne Bamfords anbefalinger meget alvorligt.
Men det er selvfølgelig lettere for SF end for mig blot at ryste op med de flere hundrede millioner kroner, som vi lige hørte at den ønskeseddel vil koste.
Og jeg glæder mig da til at se, om SF's bidrag til finanslovdebatten kommer til at rumme alle de mange, mange penge, der her bliver brugt.
Så skal vi også lige undersøge, om vi har faguddannede lærere nok.
Det er jo derfor, jeg startede med at spørge, om ikke det var en idé, at vi nu fik mobiliseret de 15-25 pct. af de musik- og kunstuddannede, som er arbejdsløse på fuldtid eller deltid, at få dem mobiliseret, at få dem ind.
Og så kan vi begynde at snakke om flere timer, når vi har flere faguddannede lærere.
Vi skal jo starte med at spørge, hvordan vi bruger de ressourcer, vi har.
Så kan vi derefter med større styrke lave ønskesedler om at få flere timer.
Frank Aaen (EL), 2008-01-23:
At hjælpe nødhjælpskonvojer med at komme til Somalia, støtter vi naturligvis.
Vi støtter også kampen mod pirateri og terrorisme.
Grunden til, at vi er betænkelige ved det andet forslag om »Absalon«, er, at det indgår i en amerikansk operation, der hedder operation »Enduring Freedom«, i deres sømilitære gren.
Vi vil ikke anbefale, at Danmark går med i den operation, som har ført til skrækkelige vilkår og krige flere steder i verden.
Den hedder også Kampen mod terrorisme, og det er jo præcis i USA’s fortolkning af kampen mod terrorisme, at de tager fanger og fører dem til hemmelige fængsler og nægter dem rettergang og adgang til juridisk hjælp.
Det er derfor, det er så betænkeligt, at Danmark bare deltager i sådan en operation, når vi ved, at nogle af de mennesker, som USA i den forbindelse og i samme operation tager til fange, kan ende på Guantánamo eller i Afghanistan.
Regeringen bør da have en eller anden tanke om, hvordan den forhindrer det.
Per Stig Møller (KF), 2008-01-23:
Nu må vi se, hvad Folketinget beslutter omkring disse skibe, som jeg håber kommer ned til Afrikas Horn.
De skal f.eks. forhindre det pirateri, som danske sømænd bliver udsat for.
Jeg synes ærlig talt, vi skal være glade for, at det danske militær, søværnet, er parat til og rede til at tage ned og være med til at beskytte det meget farlige område, hvor man ved der kommer illegale våben ind, så pirater altså ikke også kan tage handelsskibe, som tilfældet er nu.
Det forstår jeg ikke rigtig hr. Aaen vil mistænkeliggøre.
Og skulle disse pirater overdrages til myndighederne, når de bliver taget, så skal de overdrages til myndighederne.
Det, der er afgørende, er, at vi så sikrer os – via den landeaftale, vi vil indgå med de lande, vi kan risikere at skulle aflevere fanger til som pirater eller andre, som vi måtte tage - at disse, ligesom de afghanske myndigheder, respekterer folkeretten, og at vi har mulighed for at følge med i, at den vitterlig også bliver respekteret.
Jeg synes, at hr. Frank Aaen for de danske sømænds sikkerheds skyld skulle være glad for det forslag, men jeg forstår nu, at hr. Frank Aaen går imod forslaget.
Frank Aaen (EL), 2008-01-23:
Det, der er sket, er, at Danmark simpelt hen er holdt op med at tage fanger.
Så kan man sige, at der ikke bliver taget fanger, når Danmark er med i operationer, men det gør der altså i Afghanistan, hvor vi jo som bekendt er med og er meget aktive i kamphandlingerne.
Men det ser ud, som om det bare er andre lande, der overtager fangerne, og så er vi jo behagelig fri for at bekymre os mere om dem.
Og lige nu har regeringen fremsat et forslag, som formentlig bliver vedtaget om nogle dage, om, at vi skal sende Danmarks største krigsskib »Absalon« ned til Afrikas Horn, hvor det skal operere sammen med amerikanerne, hvor det skal operere i amerikanernes operation »Enduring Freedom«, som vi kender fra skrækkelige handlinger andre steder i verden.
Kan ministeren på nogen måde garantere, at Danmark ved at deltage i den operation ikke er med til at tage fanger, som efterfølgende ender på Guantánamo eller i Bagram?
Per Stig Møller (KF), 2008-01-23:
Hvis hr. Frank Aaen vil diskutere militærets situation i forbindelse med at tage fanger, så skal man spørge forsvarsministeren.
Jeg er ikke bekendt med, at der er taget andre fanger end dem, vi kender til her i Folketinget.
Den er altså fra den 8.6.2005, og så er der kommet et tillæg den 1.5.2007.
Den 8.6.2005 skriver man altså under på, at de afghanske autoriteter vil være ansvarlige for at give en ordentlig orientering, hvad angår alle personer, som er overdraget med danske militære styrker, og at de vil opretholde rapporter om dem, og at de vil sørge for at respektere folkeretten og international lov og sikre human behandling af dem.
Jeg synes da, det er ganske udmærket, at der bliver lavet en sådan aftale tilbage i 2005, som altså i øvrigt ajourføres i 2007, hvor vi også siger, at de afghanske autoriteter skal sørge for, at Danmark kan følge med i, hvad der måtte ske med fangers overførsel til andre autoriteter, og at vi skal give vores tilladelse til det.
Det må da glæde hr. Frank Aaen.
Det viser jo altså også, at vi tager de folkeretlige forpligtelser overordentlig alvorligt.
Frank Aaen (EL), 2008-01-23:
Jeg indrømmer, at regeringen har forbedret sig lidt, fra at man gjorde, som vi så det i »Den hemmelige krig«, filmen om de 32 fanger i Afghanistan, som ved et rent lykketræf ikke havnede i Guantánamo, men kun - i gåseøjne - blev mishandlet og løsladt dagen efter.
Så er det selvfølgelig bedre, at man nu har nogle aftaler om, under hvilke betingelser man kan aflevere fanger til et andet land.
Det havde man ikke dengang, og man overholdt dem ikke, selv om der også er internationale aftaler, Genèvekonventionen.
Men er det nok?
Jeg vil gerne have ministerens svar.
Er det ikke korrekt, at Danmark er holdt op med at tage fanger?
Er det så, fordi vi er med i nogle uduelige operationer, hvor der ikke er nogen resultater, eller er Danmark helt tilfældigt holdt op med at tage fanger, fordi man sørger for, at det er andre lande, der tager fangerne?
Er det ikke korrekt, at vi medvirker i aktioner, hvor der tages fanger, uden at vi har nogen som helst indflydelse og sikkerhed for, at de fanger ikke ender i f.eks. Bagram?
Per Stig Møller (KF), 2008-01-23:
Jeg vil indlede denne besvarelse med at konstatere, at vi selvfølgelig altid selv handler i fuld overensstemmelse med folkeretten i forbindelse med vores engagement i terrorbekæmpelse og internationale militære operationer.
Danmark overlader således alene tilbageholdte til andre lande, herunder USA - det var det, vi var inde på før - når dette kan ske i fuld overensstemmelse med dansk ret og Danmarks folkeretlige forpligtelser.
Vi overlader ikke tilbageholdte personer til andre lande, hvis der f.eks. er vigtige grunde til at antage, at personerne dermed vil være i fare for at blive underkastet tidsubestemt fængsling, tortur eller andre alvorlige menneskerettighedskrænkelser.
Med henblik på konkret at sikre, at vi opfylder disse krav, søger vi at indgå aftaler om overdragelse af tilbageholdte med relevante lande, sådan som jeg sagde før.
Danmark har f.eks. i Afghanistan indgået en bilateral aftale med den afghanske regering med henblik på at sikre, at personer, der måtte være blevet tilbageholdt og efterfølgende overdrages af de danske styrker, bliver behandlet korrekt, og at overdragelsen dermed sker med fuld respekt for Danmarks internationale forpligtelser.
Det indebærer bl.a., at de afghanske myndigheder ikke uden videre kan overdrage disse personer til andre stater uden dansk samtykke.
Mere overordnet har det længe stået klart for regeringen, at der er behov for en klar international ramme for håndteringen af tilbageholdte.
Det gælder særlig i internationale militære operationer, hvor flere stater deltager.
Regeringen har derfor taget initiativ til en international proces, der skal ende med en fælles international forståelse af, hvordan tilbageholdte skal behandles, uanset hvem der tilbageholder dem, og i hvilken sammenhæng det sker.
Processen blev indledt med en konference i København i oktober sidste år med deltagelse fra en række centrale lande fra alle verdensdele og internationale organisationer som FN og Røde Kors.
Vi har kun fået positive reaktioner på vores initiativ, og der er nu en bred international anerkendelse af, at der er behov for at agere.
Vi vil bygge videre på denne erkendelse og håber på, at vi i løbet af 2008 når et mere konkret resultat.
Med dette initiativ, som i internationale kredse går under betegnelsen The Copenhagen Process, hvilket hr. Frank Aaen vil være glad for, har regeringen også internationalt slået fast, at et helt centralt element i dansk udenrigspolitik er, at vi agerer i overensstemmelse med folkeretten, og at vi, når det er nødvendigt, ikke viger tilbage fra at tage initiativer, der kan styrke den internationale retsorden.
Frank Aaen (EL), 2008-01-23:
Hvad vil regeringen gøre for at sikre, at Danmark hverken direkte eller indirekte medvirker til at sende mennesker til tidsubestemte fængslinger i Guantánamo eller andre USA-drevne fangelejre?
Per Stig Møller (KF), 2008-01-23:
Altså, hr. Frank Aaen ved jo udmærket godt, at der, når det drejer sig om fanger, vi måtte tage, jo laves aftaler med de lande, som vi afleverer fangerne til, sådan at man ikke kan udsætte dem for tortur og nedværdigende behandling, og at vi har mulighed for at følge fangernes vilkår.
Det er altså ikke nogen løsning for alle de mennesker, som bliver ofre for Taleban og for terrorisme, som f.eks. den norske journalist i Kabul forleden dag.
Det er altså ikke nogen løsning, at man siger: O.k., så kan de få lov til at dræbe journalister, som de vil, fordi vi er utilfredse med forlydenderne om Amerika.
Amerika ved, at vi er imod de vilkår, der er på Guantánamo; vi er også imod det, hvis det foregår andre steder; vi er imod hemmelige fængsler, og vi er imod tortur og nedværdigende behandling.
Og jeg ser med glæde, at f.eks. McCain og hans politik har fået nogle ganske gode startpositioner i den amerikanske valgkamp, og han ligger jo også på linje med, hvad vi står for.
Frank Aaen (EL), 2008-01-23:
Ministeren startede jo besvarelsen her med at lukke øjnene, for det første, vi hørte ministeren sige, var, at ministeren ikke har noget kendskab til, at USA udvider med fangelejre i Afghanistan.
Så er man da allerede der på retræte i stedet for at gå i offensiven.
Det kan man da spørge om for på den måde at sætte fokus på det.
Men i stedet for vælger ministeren bare at lukke øjnene, og så fortsætter vi i øvrigt de militære operationer sammen med USA en lang række steder i verden.
Man kunne jo f.eks. sige: Vi kan ikke deltage i fælles operationer i f.eks. Afghanistan eller Irak, så længe der er en fare for, at fanger, der så måske bliver taget i den forbindelse, havner i et hemmeligt fængsel i Afghanistan.
Per Stig Møller (KF), 2008-01-23:
Nu ved jeg ikke, hvad det er for konsekvenser, hr. Frank Aaen vil drage.
Det kunne være interessant at få at vide i det næste indlæg, hvad det er for konsekvenser - om det er at afbryde de diplomatiske forbindelser eller at sende en kanonbåd over og arrestere præsident Bush.
Hvad er det egentlig for konsekvenser, hr. Frank Aaen forestiller sig?
Mellem allierede er den rigtige konsekvens jo den, at man tager en åben snak om det og fortæller, hvad man mener om det, og det er det, vi har gjort.
Men det er da klart - og det har hr. Aaen da ret i - at hvis der skulle blive tale om, at man lukkede Guantánamo for blot at flytte fangerne til andre lignende fængsler med tidsubegrænsede tilbageholdelser og ydmygende behandling, så er man ikke kommet videre, og så er vi stadig væk imod.
Og pointen er, at man i Amerika ved, at det er den danske indstilling, og så hjælper det altså ikke, at man så flytter dem et andet sted hen, for vi vil også være imod, at en sådan behandling foregår på det andet sted.
Uanset om det er amerikanerne eller afghanerne, der står for det, så er vi imod tidsubegrænset tilbageholdelse, nedværdigende behandling og tortur.
Men jeg gad godt vide, hvad det er for konsekvenser, hr. Frank Aaen taler om.
Jeg agter ikke at afbryde de diplomatiske forbindelser med USA.
Jeg synes, det er udmærket, at vi sammen med USA er med til at bekæmpe terrorisme og bekæmpe Taleban.
Det synes jeg er en udmærket ting.
Frank Aaen (EL), 2008-01-23:
Jamen det ændrer altså ikke ved, at USA fører flere fanger til de to eksisterende fængsler i Afghanistan, og at man har en forhandling kørende med regeringen i Kabul om at oprette et nyt fængsel ved Kabul med en kapacitet på helt op til 1.500 fanger, altså flere end på Guantánamo.
Så kan man da godt sige, at vi engang for flere år siden har sendt et brev, og der var også engang, hvor statsministeren drak te sammen med George Bush, statsministerens gode ven, men det har jo ikke ændret på, at det fortsætter.
Og derfor er man da nødt til at gøre mere.
Så er man da nødt til at lade det få konsekvenser.
Men vi bliver ved med at sige, at USA er vores bedste ven.
Vi deltager i operationer i hele verden sammen med USA.
Kan vi ikke snart få lidt mere handling?
Hvis man bare bliver ved med at sige: Det må I ikke!
og de så bliver ved med at gøre det, så er det sådan i alle andre af livets forhold, at det altså på et tidspunkt har en konsekvens.
Så siger man det ikke bare en gang mere.
Per Stig Møller (KF), 2008-01-23:
Først vil jeg sige, at jeg altså ikke har nogen viden om, at USA skulle have planer om at åbne yderligere fængsler i Afghanistan, som det ligger i spørgsmålet.
Og jeg ligger altså heller ikke inde med specifikke oplysninger om de to fængsler.
Det, USA ved, er, at vi er imod tidsubegrænset tilbageholdelse, vi er imod nedværdigende behandling, og vi støtter John McCains arbejde i USA for at få Kongressen til at forhindre tortur og nedværdigende behandling.
Der kom jo også the McCain Amendment.
Der er bevægelse ikke bare i den amerikanske regering, men altså også i Kongressen, som jeg nævner her, og hos domstolene.
Kongressen er i stigende omfang opmærksom på behovet for en ændret politik i relation til fangelejre, militærtribunaler og mishandling, og domstolene i Amerika har altså på en række afgørende punkter allerede styrket retssikkerheden for tilbageholdte - også i Guantánamo.
I øjeblikket venter man med stor spænding på den amerikanske højesterets afgørelse i Boumedienesagen, som vedrører en Guantánamotilbageholdts rettigheder under den amerikanske forfatning.
Det kan blive endnu et afgørende skridt hen imod afvikling af det hidtidige system.
Men det er klart, at den amerikanske regering ved, at vi er imod de forhold, hvis det forholder sig sådan, som hr. Frank Aaen siger.
Det har vi jo klart givet til kende.
Og jeg konstaterer altså bare, at amerikanerne også er opmærksomme på det og der er bevægelse i det amerikanske politiske system.
Frank Aaen (EL), 2008-01-23:
Men det er jo ikke for at lukke den praksis, USA har med hemmelige fanger, med fanger, der holdes indespærret i årevis, uden nogen mulighed for advokathjælp, uden nogen mulighed for at få deres sag prøvet ved en domstol, og i mange tilfælde uden at verden overhovedet kender deres navn, de er bare forsvundet - forsvundet i hemmelige fangelejre i det tidligere Østeuropa - nogle formentlig andre steder - og i Afghanistan i Bagram og i Pul-e-Charki.
Så på trods af det, regeringen siger at den har sagt til den amerikanske regering, har den amerikanske regering jo bare fortsat.
Der er stadig væk 200 fanger på Guantánamo.
Der er formentlig flere hundrede fanger i Bagram og i Pul-e-Charki.
Og det, man har kunnet læse i pressen, og det, man har kunnet læse fra menneskerettighedsorganisationer, er, at der nu overflyttes endnu flere fanger fra andre fængsler til Bagram og Pul-e-Charki, som er kendt for at have endnu værre forhold end dem, der er på Guantánamo.
Derfor vil jeg sige til ministeren: Så må den danske regering da sige fra, og det kan jeg forstå ikke er sket.
Vil den danske regering sige klart og tydeligt, så alle kan høre det, at vi er imod opbygningen af nye fængsler a la Guantánamo i Afghanistan?