Stine Brix (EL), 2012-04-26:
Lovforslaget gør det obligatorisk for borgerne at henvende sig til myndighederne gennem digitale selvbetjeningsløsninger på fire specifikke områder, som flere andre ordførere har været inde på før mig; når borgeren skal anmelde flytning; når borgeren skal ansøge om plads i dagtilbud; indskrive barn i skole eller skolefritidsordning; og når borgeren skal ansøge om sundhedskort og EU-sygesikringskort.
Formålet med loven er at komme nærmere målsætningen om digital kommunikation mellem borger og det offentlige som led i de digitaliseringsstrategier, som er lagt frem frem mod 2015.
Det er tænkt sammen med L 160, som vi skal behandle bagefter, som første bølge af den her obligatoriske digitaliseringsproces.
Det lyder jo meget tilforladeligt og sådan set også dejligt, hvis jeg skal tage udgangspunkt i mig selv, at man altså som borger kan melde flytning og søge om sygesikringskort ved at sætte sig foran sin computer.
Jeg bifalder sådan set også, at vi fra Folketingets side melder klart ud, at de her muligheder skal være der og være gode at bruge for den enkelte borger.
For det første er der diskussionen om frivillighed i forhold til tvang eller i forhold til at gøre de her ordninger obligatoriske.
Det nye med den her lovændring er jo ikke muligheden for, at borgerne ikke kan benytte sig af digitale løsninger, det kan de i mange kommuner allerede i forvejen i dag, det nye er, at man som udgangspunkt skal.
Med lovforslaget bliver det obligatorisk, som flere har været inde på.
I den forbindelse synes jeg, at det er værd at bemærke, at da vi i slutningen af marts indkaldte til høring blandt en række af landets fremmeste eksperter om digitalisering, lød det faktisk stort set fra dem alle sammen, at de troede, at vi ville komme længere på det her område ved at bruge frivillighedens vej frem for tvangens vej.
Jeg synes, det er helt oplagt, at vi med en strategi, der hviler på frivillighed, også giver myndighederne et incitament til at udvikle løsninger, som er langt bedre og har en høj grad af brugervenlighed, som betyder, at borgerne automatisk strømmer ind på dem af sig selv, frem for det, som vi desværre har set nogle eksempler på – et af dem er jeg selv stødt på – nemlig uddannelseskort.dk.
Løsningen er meget, meget problematisk, og der er mange, der ikke kan bruge det.
Men der eksisterer ikke et incitament til det offentlige til at udvikle en bedre løsning.
For det andet betyder den her strategi om at gøre det obligatorisk jo også, at det så bliver obligatorisk at tilslutte sig NemID og de sikkerhedsbetingelser, der ligger i det.
Og der er altså fortsat en række sikkerhedsmæssige problemer omkring NemID, og jeg synes, det er værd at bemærke, at Datatilsynet også skriver til os i deres høringssvar, at der fortsat er en problematik omkring, at man ikke selv kan opbevare sin egen private nøgle, når det gælder NemID.
Men med det her forslag bliver det altså obligatorisk for folk at tilslutte sig, på trods af at den problemstilling endnu ikke er løst.
Det sidste, jeg vil kommentere, drejer sig om økonomien i forslaget.
Det er jo sådan, at vi alle sammen herinde i Folketinget kerer os meget om bundlinjen, og det gør vi også i Enhedslisten.
Derfor synes jeg, det er en lille smule bekymrende, når både Danske Regioner og Kommunernes Landsforening ikke mener, at det er en realistisk vurdering, der er lagt frem endnu, og at man ikke er færdig med at vurdere det her.
Jeg vil i hvert fald advare imod, at man tror, at man kan gå og høste meget, meget store gevinster, før man har analyseret det tilstrækkeligt til bunds.
Med de ord vil jeg sige, at vi er skeptiske over for forslaget, og vi vil stille en række spørgsmål til det, og vi vil arbejde videre med det i udvalget i de kommende par uger og måneder.
Tak for ordet.