runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2012-11-08:
Altså, jeg er jo tømrersvend og har arbejdet som sådan i rigtig, rigtig mange år.
Løndannelsen for tømrere er såmænd meget enkel; der er to muligheder: Enten kan man gå på en fast timeløn, som er aftalt på en eller anden facon – der er ikke så mange, der går lige til overenskomstmæssig løn – eller også kan man, hvis enten arbejdsgiveren eller arbejdstageren har lyst til så at sige at få målt effekten af det arbejde, man laver, arbejde på akkord.
Og det vil sige, at man bliver målt nøjagtig på det arbejde, som man yder, og bliver betalt efter det.
Når jeg læser det, der står i den her model for, hvordan fleksjobbere skal lønnes, så synes jeg faktisk, det er ret meget lig med det, der foregår inden for nøjagtig det arbejdsområde, hvor jeg selv har arbejdet, altså som helt almindelig tømrersvend i Danmark.
Stine Brix (EL), 2012-11-08:
Jeg har allerede haft to.
Nadeem Farooq (RV), 2012-11-08:
Det er radikal arbejdsmarkedspolitik – og det kan godt være, det står i modsætning til det, mange andre står for – at give flere en mulighed for at komme ind at virke på det danske arbejdsmarked.
Det er også rigtigt nok, at der selvfølgelig ligger det i det, at jo flere timer man arbejder, jo mere får man ud af det.
Så jeg mener stadig, at hvis man ser på ordningen før og ordningen efter, vil man opdage, at der nu er en større social retfærdighed.
Det mener jeg også at spørgeren selv må kunne se ud fra de beregninger, der er kommet fra Beskæftigelsesministeriet.
Stine Brix (EL), 2012-11-08:
Kan ordføreren ikke i det mindste bekræfte, at jo færre timer man arbejder i fleksjob, jo lavere indtægt får man i forhold til dem, som arbejder i flere timer i fleksjob?
For det er jo sådan, reformen er skruet sammen.
Og tankegangen, der ligger i det, er jo, at man som et menneske med handicap skal have et økonomisk incitament til at arbejde flere timer.
Men det er jo bare sådan, at når man har et fleksjob, så er det, fordi man har et handicap, der gør, at man ikke kan arbejde flere timer.
Jeg tror ikke på, at man rejser sig fra sin kørestol, fordi der er nogen, der vifter en om næsen med flere penge.
Så derfor vil jeg gerne spørge igen, om det er De Radikales handicappolitik, at jo større et handicap man får – hvis man har en sygdom, der er fremadskridende, der bliver værre – jo mindre indtægt skal man have.
Er det radikal handicappolitik?
Nadeem Farooq (RV), 2012-11-08:
Det synes jeg er en forkert udlægning af den model, vi har stillet op, for den handler netop om at lave en social omfordeling, således at dem med de laveste indtægter får en relativt større gevinst ved at være i fleksjob, hvor det tidligere var omvendt.
Stine Brix (EL), 2012-11-08:
Jeg vil gerne spørge til den del af reformen, der handler om fleksjob.
Det ligger jo i reformen, at jo færre timer man kan arbejde som fleksjobber, jo lavere indtægt får man.
Og derfor vil jeg gerne spørge den radikale ordfører, om det er ny radikal handicappolitik, at jo større handicap man har, jo mindre indtægt skal man have?
Bent Bøgsted (DF), 2012-11-08:
Er det ikke sådan, at når man kigger på de tal, der er lagt til grund, at perspektivet for 2019 er, at der er noget med 6.000 flere på førtidspension og i fleksjob – eller noget i den stil?
Er der ikke noget om det?
Det er sådan lidt forvirrende med de tal – det vil jeg give ordføreren ret i – og det kan være lidt vanskeligt at gennemskue, hvor mange der egentlig kommer på førtidspension, hvor mange der kommer i fleksjob, og hvor mange der havner på kontanthjælp eller ledighedsydelse i sidste ende uden at få et job.
Men det, som ordføreren siger, er det her med, at man skal have fleksjob på færre timer.
Hvordan får man arbejdsgiverne til at oprette fleksjob på få timer, når arbejdsgiverne skal bære hele udgiften?
I dag får de tilskud til de timer, de ansætter fleksjobberne i, men fremover skal de betale fuld løn for de færre timer, de ansætter fleksjobbere i.
Kan det ikke være vanskeligt at få en arbejdsgiver til at ansætte en i fleksjob, hvis man kan få en studerende, der er rask og rørig, eller en senior, der egentlig godt vil have nogle ekstra timer, altså raske og rørige personer, som der ikke er nogen problemer med?
Kan man få arbejdsgiveren til at spille med på det, eller er det kun på det offentlige arbejdsmarked, man skal have flere fleksjob?
Nadeem Farooq (RV), 2012-11-08:
Nu skal vi lige holde de rigtige perspektiver og proportioner i det her.
Vi bruger 54 mia. kr. om året på fleksjob, førtidspension og ledighedsydelse.
Det er med den måde, som vi har skruet reformen sammen på, jo netop meningen, at vi skal have færre på førtidspension, men at vi skal have sænket adgangsbarriererne til at komme ind som fleksjobber.
Det gør vi ved at lempe på timetallet, og det gør så også, at flere får mulighed for at få et fleksjob.
Det er jo hele opgaven med det her.
Så jeg kan ikke bekræfte spørgerens forudsigelser om, at det vil føre til, at færre får mulighed for at få et fleksjob.
Bent Bøgsted (DF), 2012-11-08:
Som jeg har forstået det, drejer det sig om, at der var kommet for mange i fleksjob efter den gamle ordning, og at der var for mange, der var kommet på førtidspension.
Hvis man går tilbage og ser på de tal, der blev beregnet i 1998, da man lavede det her med fleksjob – det var vist i 1998, nu er jeg kommet lidt tvivl om året – var der afsat en vis gruppe, der kunne komme på førtidspension.
Man regnede med, at efter den lov, der trådte i kraft i 2003, kom der mange færre på førtidspension.
Nu går man så ud og siger, at der skal være færre på førtidspension, og der skal være færre i fleksjob, for der er også blevet for mange fleksjobbere.
Alligevel snakker man om, at der skal oprettes flere fleksjobpladser, men på færre timer måske.
Er ordføreren ikke bange for, at man egentlig bare får placeret omkring 40.000 ekstra på kontanthjælp i stedet for at hjælpe dem videre?
Nadeem Farooq (RV), 2012-11-08:
Jeg kan jo ikke her fra talerstolen sætte tal på, hvor mange der så får det bedre, og hvor mange der så skal op i antal timer, men det er da helt klart vores ambition med reformen, at flest mulige får et perspektiv, at flest mulige bliver en del af arbejdsmarkedet.
Til syvende og sidst handler det jo om, at man tror på, at det lykkes os at gøre det – og det tror jeg på det gør, ud fra de ting, vi vedtager her i dag.
Så kan man godt anlægge et mere pessimistisk syn på tilværelsen, men det skal jeg ikke blande mig i.
Bent Bøgsted (DF), 2012-11-08:
Jamen det kunne være, at hr. Finn Sørensen fik de korte bemærkninger, jeg skulle have haft.
Jeg vil godt lige følge lidt op på det, som hr. Finn Sørensen også har spurgt om.
Ordføreren sagde, at det drejer sig om at få så mange tilbage på almindelige arbejdsvilkår i ordinært arbejde som muligt.
Det er der nok ikke nogen der er uenige i, altså at det er det, man gerne skulle.
Hvordan hænger det sammen med, at man i forhold til de unge, dem under 40 – man er ung, helt op til man er 40 – skal have afprøvet alt, inden de kan komme i et ressourceforløb?
Hvordan skal man kunne arbejde med at få dem tilbage på arbejdsmarkedet, hvis man egentlig har afprøvet alt på forhånd?
Det andet, jeg godt vil spørge om, er det her om, at man får tilkendt at kunne komme i fleksjob for 5 år ad gangen, og så skal det vurderes, om man skal have et nyt fleksjob.
Hvordan forventer ordføreren, at fleksjobbere, der har været igennem en stor afprøvning og afklaring, før de kommer i fleksjob – måske godkendt til 5 timer om ugen – lige pludselig kan komme op at arbejde måske 25 timer om ugen, for så må de jo efter de 5 år være blevet bedømt som raske?
Hvor mange forventer ordføreren er klar til at gå videre til et ordinært arbejde efter 5 år i fleksjob?
Nadeem Farooq (RV), 2012-11-08:
Jeg abonnerer ikke på synspunktet om, at der ikke bliver skabt fleksjobarbejdspladser.
Jeg mener, det er Nykredit fra den finansielle sektor, som allerede har lagt sig i selen og siger, at de vil gå forrest med at oprette fleksjobarbejdspladser.
Jeg er ret overbevist om, at flere andre vil initiere den slags arbejdspladser.
Derudover kan man sige, at tingene selvfølgelig skal hænge sammen, og der skal skabes de der fleksjobarbejdspladser, men det er også det, vi lægger til grund for reformen.
Vi vil evaluere det løbende, og jeg er ret sikker på, at når det hele er fuldt indfaset, får vi flere, der får mulighed for at få et fleksjob, fordi vi sænker adgangsbarriererne for at komme ind.
Mette Frederiksen (S), 2012-11-08:
Jo, men det enkle svar på det er, at kommunerne da skal leve op til loven.
Kommunerne skal leve op til loven, og når der er et krav om rettidighed, skal kommunerne leve op til det.
Det bliver der ikke ændret på med lovforslaget her.
Bent Bøgsted (DF), 2012-11-08:
Det, der får mig til at tage ordet, er det, ministeren siger om, at der ikke er lagt op til ændringer af den indsats.
Nej, det tror jeg heller ikke der er nogen der har sagt, men det, der lægges op til her, er jo, at kommunerne ikke har en grænse for, hvornår de får refusionen.
Hvis de overskrider tiden for, hvornår der skal gives et aktivt tilbud, så vil de efter de gældende regler komme til at betale 100 pct. af udgifterne.
Med den her suspension vil kommunerne få refusion fra staten, uanset hvor lang tid der går, inden man giver det aktive tilbud.
På den måde skubber man det, for kommunen får jo sin refusion alligevel; det er det, der egentlig bliver det gældende princip.
Det er derfor, kommunerne skal have den her frist, men det er så den, ministeren afskaffer.
Mette Frederiksen (S), 2012-11-08:
Tak for det, og tak for debatten.
Jeg synes, at der i hvert fald er to væsentlige ting, som indtil nu er blevet overset i debatten og vel nærmest forbigået.
Den ene er, at det her lovforslag jo altså udmønter en aftale, der er indgået mellem regeringen og KL.
Dermed har det ikke relation til igangværende finanslovforhandlinger – det er udmøntning af en kommuneaftale.
Det er også en aftale, der er afstedkommet af et ønske i landets kommuner om, at der afbureaukratiseres på beskæftigelsesområdet.
Det var det ene, jeg gerne ville sige.
Det andet, jeg gerne vil sige, er, at der er intet i det her lovforslag, der ændrer på indsatsen.
Når man lytter, især til fru Ulla Tørnæs og sådan set også til hr. Bent Bøgsted, så sidder man jo tilbage med den fornemmelse, at samtalerne i beskæftigelsesindsatsen bliver afskaffet, at kommunerne ikke længere skal leve op til loven.
Kommunerne skal altid leve op til loven, og der bliver ikke ændret et komma i, hvor mange samtaler der skal gennemføres med den enkelte ledige.
Jeg er ikke i tvivl om, at det for en gruppe af ledige er nødvendigt at føre en aktiv beskæftigelsespolitik.
Der er en del, der kommer i arbejde af egen drift og af de årsager, man nu kommer i arbejde, og så er der en gruppe af ledige, der har behov for en aktiv beskæftigelsespolitik.
Og der spiller samtaler og en aktiv indsats, hvad enten det så er virksomhedspraktik eller løntilskud, opkvalificering, vejledning, uddannelse eller for den sags skyld aktivering, selvfølgelig en rolle.
Men der er intet i forslaget her, der lægger op til, at der skal være en mindre aktiv indsats end det, der er tilfældet.
Lovforslaget indeholder alene en 2-årig suspension fra de gældende regler, der er om kommunal 100 pct.s finansiering af arbejdsløshedsdagpenge og kontanthjælp, når tilbud ikke er givet til tiden.
Så det er alene et proceskrav, der lettes på – der er intet indholdsmæssigt heri.
Den suspension, vi lægger op til, gælder i 2 år.
Det er sådan, at der i langt de fleste sager leves op til reglerne, og der leves endda op til reglerne inden for det tidsrum, som er udstukket lovgivningsmæssigt.
Dengang reglerne her blev indført, blev de jo indført med det for øje, at man ønskede, at alle modtagere af tilbuddene skulle have deres tilbud på det helt rigtige tidspunkt.
Men vi bliver jo nødt til at være lydhøre over for kommunerne, når de melder ind, at reglerne kan være svære at administrere, og jeg synes også, at vi bliver nødt til at være lydhøre over for de sagsbehandlere, der siger: Jamen vi kører i øvrigt et forløb med den enkelte borger, nøjagtig som vi skal, men der kan være et individuelt hensyn, der tilsiger, at samtalen ikke skal finde sted om torsdagen, men først om torsdagen ugen efter eller ugen derefter.
Så lad mig blot her afslutningsvis indskærpe, at der ikke er tale om grundlæggende ændringer i vores beskæftigelsesindsats.
Der er alene tale om at suspendere et lovgivningsmæssigt krav i dag om en 100 pct.s kommunal finansiering ved manglende rettidighed.
Helle Sjelle (KF), 2012-11-08:
Da den konservative ordfører, fru Mai Henriksen, desværre ikke har mulighed for at være til stede, skal jeg læse følgende op: Dette lovforslag er en 2-årig suspension af strafrefusion.
Det er reglerne om 100 pct. kommunal finansiering af udgifter til dagpenge og kontanthjælp, hvis tilbuddet om aktivering og samtaler ikke gennemføres rettidigt, som regeringen nu ønsker at suspendere.
Begrundelsen er, at det har vist sig tungt at administrere for kommunerne.
Men hvis man ser på, hvad hovedformålet med loven var, ser man, at der jo tydeligt står, at reglerne om rettidighed og strafrefusion blev indført for at sikre, at alle dagpenge- og kontanthjælpsmodtagere modtager en aktiv indsats med sigte på at hjælpe dem i job.
Generelt er vi i Konservative af den opfattelse, at der ikke skal spares på den aktive beskæftigelsesindsats, som dette lovforslag lægger op til.
Ifølge ministeriets beregninger vil man kunne frigøre 20 mio. kr. i 2013.
Vi ønsker ikke at spare de 20 mio. kr., og vi mener, at en aktiv beskæftigelsesindsats er vigtig, ikke for kommunerne og ikke for jobcentrene, men for de ledige.
Det er de ledige, som har krav på at få de samtaler, de har ret til.
Tidligere faldt hammeren i form af en strafrefusion, hvis de lediges krav til samtaler ikke blev fulgt.
Den vil regeringen nu afskaffe.
Hvad skal man så udlede bliver konsekvensen af det?
Det bliver formentlig ikke sådan, at de ledige får flere samtaler, og det er ærgerligt, for især samtalerne kan gøre en stor forskel for mange ledige.
Derudover er vi forundrede over, hvorfor dette lovforslag kommer lige nu.
Regeringen skal bruge nogle penge til at finansiere dette års finanslov, godt, men det må vel også være den eneste grund.
For regeringen har jo varslet en kontanthjælpsreform til foråret, og vi havde gerne set, at alle aspekter, der vedrører kontanthjælp, kom som en samlet pakke til forhandling frem for i disse dryp, som ikke har været til forhandling, og som vi ikke er blevet præsenteret for tidligere.
Derfor stemmer Konservative imod dette lovforslag – for de lediges skyld.
Thyra Frank (LA), 2012-11-08:
I regeringens aftale med KL om kommunernes økonomi fremgår det, at KL og regeringen er enige om, at det er kommunernes ansvar, at ledige kommer i beskæftigelse.
Dette grundvilkår deler vi ikke i Liberal Alliance, hvor vi mener, at det primært beror på den enkelte ledige at finde et arbejde, og at statens opgave er at skabe fornuftige vilkår for virksomhederne, så der kan skabes arbejdspladser.
Den store vægt, der lægges på aktiveringsindsatsen, når man mener, at det er kommunernes ansvar at finde job til ledige, bliver gjort til skamme, når vismændene ad flere omgange har dokumenteret, at aktiveringsindsatsen ikke gør den store forskel.
Ønsker man et grundlæggende opgør med reglerne for at undgå unødig og uproduktiv aktivering, vil Liberal Alliance gerne deltage konstruktivt i en dialog om dette.
Men at suspendere kravet om, at nuværende regler overholdes, er ikke måden at forbedre beskæftigelsesindsatsen på.
Problemet med det nuværende system er ikke, at der stilles kontante krav om overholdelse af tidsfrister til kommunerne, og at suspendere disse krav får ingen i job.
Derfor kan Liberal Alliance ikke stemme for forslaget.
Christian Juhl (EL), 2012-11-08:
Ejner Holst fra LO og fru Ulla Tørnæs har den holdning, at aktivering til tiden er vigtigere end aktivering med indhold og kvalitet.
Det er der ikke meget klogskab i.
Kommunen gør det, når det kniber med tiden til at få lavet de planer, der skal laves, inden for fristen, at man kaster de arbejdsløse ud i det standardprodukt, man nu engang har liggende i enhver kommune, og så kan de jo bare gå derhen, så man kan få sine penge fra staten.
Det gavner hverken de arbejdsløse eller for den sags skyld dem, der er fastansatte.
Det er noget sniksnak at snakke om ret og pligt i den her sammenhæng, for for de arbejdsløse drejer det sig for 90 procents vedkommende om pligt, og så kan de ellers hoppe og springe alt det, de vil, og råbe om rettigheder, for dem er der næsten ingen af i a-kasse-systemet.
Hvis der var det, og hvis det var fru Tørnæs' og LO's hensigt, ville jeg gerne bifalde deres indvendinger.
Jeg er også helt med på at styre kommunernes handlinger, f.eks. i form af bøder osv., men en klog kommune kunne jo sagtens – lad os nu sige, at der fandtes en kommune, der var styret af kloge Venstrefolk, det kunne jo ikke afvises – lave både hurtig og klog aktivering, aktivering, der gavnede de arbejdsløse, og aktivering, der blev lavet til tiden.
Det behøver de vel ikke have et bødesystem fra staten for at gøre, det kunne man jo bruge sin sunde fornuft til at gøre.
Så vil jeg sige, at når fru Tørnæs og LO siger, at det vil svække beskæftigelsen, så har jeg godt nok svært ved at se, hvordan pokker det kan svække beskæftigelsen.
Jeg skal ikke udtale mig om det andet, som også er blevet sagt, nemlig at det svækker arbejdsudbuddet, men det er jeg såmænd ikke så ked af.
Det der borgerlige begreb arbejdsudbuddet har ingen fornuftig mening, når man snakker om beskæftigelse.
Det handler om at have flest mulige arbejdsløse stående parat til at tage noget arbejde, der ikke er der.
Det er totalt meningsløst.
Til sidst vil jeg gerne prøve at læse lidt højt, ikke af et eventyr, men af et brev, som netop er skrevet under af Ejner K. Holst, og som er bilag i den her sag.
Det er således afgørende for kvaliteten og effekten af indsatsen, at en ny økonomimodel støtter op om en ny og bedre model for anvendelsen af aktiveringstilbuddene.«
Altså siger LO's specialist på området: Ja, det ser ikke så godt ud, men på den anden side kan jeg godt se, at det da er fornuftigt at lave en forsøgsperiode.
Det kan være, fru Ulla Tørnæs er enig med ham hele vejen, for så er det lidt mere afdæmpet og lidt mere forståeligt, hvad det er, der bliver sagt.
Men Enhedslisten støtter det her forslag, da det giver en fornuftig periode til også at prøve at nå det mål, som LO antyder i sit brev i den her sag.
Eigil Andersen (SF), 2012-11-08:
Jeg synes, det er meget spændende, at Venstre er enig med LO, og jeg afventer med stor spænding, om det betyder, at Venstre er enig med LO fremover i diverse spørgsmål.
Der bliver rystet på hovedet, jeg tænkte det nok.
Det, jeg vil sige om selve indholdet af det her, er, at man skal være meget opmærksom på, at selv om noget foregår til tiden, kan det have et meget dårligt indhold.
Det, jeg mener med det, er, at på grund af de her meget firkantede regler, som den radikale ordfører, hr. Nadeem Farooq, også nævnte, er der jo sket det, at kommunerne ligesom har været underlagt nogle regler, som i virkeligheden har et nærmest sovjetkommunistisk præg – et præg, som Venstre nu forsvarer, kan jeg forstå.
Hvad har det betydet for de arbejdsløse?
Det er selvfølgelig det centrale.
Det betyder bl.a., som jeg også har nævnt det tidligere fra den her talerstol, at der er mange arbejdsløse, som får en fuldstændig indholdsløs samtale, fordi kommunen mister penge, hvis ikke de bliver afholdt til tiden.
Det betyder, at tusindvis af arbejdsløse i Danmark møder op til en samtale, hvor der ikke sker andet, end at kommunen sætter et kryds i et skema, og så er den samtale slut.
Men så er der sat et kryds i et skema på det rigtige tidspunkt, og kommunen kan få sin refusion.
Men hjælper det den arbejdsløse?
Overhovedet ikke.
Det er organiseret spild af tid, både for den arbejdsløse og for kommunen.
Det er det, man havner i, hvis man har meget firkantede regler, som Venstre så forsvarer til min store, store undren.
Så på den måde synes vi i SF, at det, når man har så firkantede systemer, er klogt at reagere på det og spørge sig selv, om det her kunne fungere på en bedre måde.
Så er det selvfølgelig indlysende og klart, at man, hvis resultatet bliver, at de arbejdsløses tilbud ikke er gode nok, eller at de trækker for længe ud, så må man se på systemet igen og så sige: Jamen så kan det være, vi skal indrette det på en anden måde.
Men jeg synes, det markerer en god form for åbenhed og fleksibilitet, at man er i stand til at reagere på uhensigtsmæssige regler, som fører til spild af en masse tid og penge, og det her rummer faktisk håbet om, at den arbejdsløse vil få en bedre hjælp, fordi tiden ikke skal bruges på bureaukrati.
Nadeem Farooq (RV), 2012-11-08:
Vi har tillid – også til kommunerne.
Radikale Venstre mener, at det er en god idé at løsne grebet om kommunernes beskæftigelsesindsats.
Jeg er overbevist om, at vi bliver glade for den beslutning, vi træffer nu, når vi går den efter i sømmene på et senere tidspunkt.
Helt overordnet er det vigtigt, at de ledige får samtaler til tiden, at de får samtaler rettidigt.
Arbejdsmarkedspolitikken skal virke.
Det er helt uanfægtet, det er vi slet ikke uenige i.
Det er faktisk en af de helt centrale opgaver for arbejdsmarkedspolitikken og den danske model.
Men det er samtidig også væsentligt at afprøve, at teste, hvordan det går, når kommunerne ikke rigidt skal leve op til den nogle gange lidt for firkantede måde at se beskæftigelsesområdet på.
Det, vi skal huske på, er, at beskæftigelsesområdet er et af de mest lovregulerede områder i dansk politik.
Derfor mener Radikale Venstre, at der er rum for – og der er rigeligt rum for – at deregulere den centralt styrede arbejdsmarkedspolitik.
Med dette lovforslag er det ikke første gang, vi adresserer udfordringen, at vores arbejdsmarkedspolitik – hen over en længere periode, forstås – er blevet bureaukratisk og lidt for tung.
Vi har tidligere, for nu at rekapitulere, taget mindre, men væsentlige skridt for at forenkle beskæftigelsespolitikken.
Må jeg minde om, at vi tidligere på året behandlede L 85, hvor vi valgte at vise kommunerne tillid ved at åbne for digitale løsninger.
Afbureaukratisering handler om mange ting.
Først og fremmest er det vigtigt, at vores kommuner kan frigøre flere midler til en mere virksom og effektiv jobindsats.
Det er helt klart.
Det vil jeg så lade de enkelte kommuner selv effektuere og forvalte, for det er de bedst til.
Men mindre bureaukrati og mere deregulering handler også om principper for de vilkår, vi byder vores kommunale selvstyre.
Her er der noget at komme efter, og det her forslag understøtter dette.
Men der er også en anden og meget væsentlig problematik, som vi bør gøre mere ud af, uanset hvilken side af Folketinget vi sidder i.
Og hvordan hænger det så sammen? vil nogle tænke.
Det er vigtigt, at vores ambition om at forbedre den danske produktivitet ikke kun begrænser sig til den private sektor.
Hvis vi ikke evner at løfte den opgave, får vi ikke alene en skævvridning af forholdet mellem den private og den offentlige sektor, nej, vi bliver simpelt hen fattige alle sammen.
Vel vidende, at bundlinjen i den offentlige sektors økonomi og den offentlige sektor generelt er langt mere kompleks end i den private sektor under et, så mener jeg, at afbureaukratisering af arbejdsmarkedspolitikken også skal føre til produktivitetsforbedringer – gennem afbureaukratisering.
Så man kan sige, at L 44 virker som et lille forslag.
Det kan man godt sige isoleret set, men jeg mener, at det skal ses i det store billede, og i det store billede er L 44 faktisk et meget vitalt forslag.
Med disse velvalgte ord kan Radikale Venstre støtte lovforslaget.