runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 2010-05-18:
Jo, jo, men vi synes bestemt også, at man skal tage afstand fra dem, der fyrer raketter af, der rammer vilkårligt i israelske bosættelser, naturligvis, men det er altså Israel, der er den stærke magt, og det er altså Israel, der er besættelsesmagt, og det er jo derfor, vi mener, at man i højere grad bør lade handling følge ord i forhold til Israel for at få gang i fredsprocessen.
Og det er derfor, det undrer mig, at man ikke bruger den mulighed at sige: Så længe I er besættelsesmagt, så længe I behandler Gaza, som I behandler Gaza, så længe I bliver ved med at udvide bosættelser, kan I ikke blive medlem af det pæne selskab OECD.
Michael Aastrup Jensen (V), 2010-05-18:
Jeg er totalt modstander af dobbeltstandarder og har været det altid på det udenrigspolitiske område, og derfor mener jeg, at når man synes, det er helt acceptabelt, at de og de nye lande kommer med i OECD og forskellige andre internationale organisationer, skal man selvfølgelig også lade et demokrati, som Israel er, få adgang til OECD.
Så derfor synes jeg ikke, de skal holdes som gidsler i det spil.
Det, jeg derimod synes, er, at vi skal sørge for at holde en skarp dialog med Israel om nødvendigheden af, at de også kommer til forhandlingsbordet med reelle indrømmelser, ligesom vi selvfølgelig skal gøre det samme over for Fatahregeringen.
Så det her er en balancegang, men det er også en nødvendig balancegang.
Frank Aaen (EL), 2010-05-18:
Der er såmænd flere udmærkede ting i det forslag til vedtagelse, hr. Michael Aastrup Jensen er med til at fremsætte, men der er bare det problem, at de jo er sagt mange gange før.
Er det ikke snart nødvendigt, da vi jo ved, at Israel er den dominerende magt i området, at der bliver lagt lidt mere pres på Israel end ord?
Var det klogt, at Israel blev optaget i samarbejdsorganisationen OECD?
Skulle man ikke have brugt den lejlighed til at sige: I kan ikke blive medlem af denne økonomiske organisation, før der er sat gang i fredsprocessen for alvor?
Mogens Lykketoft (S), 2010-05-18:
Ja, sådan som hr. Per Dalgaard har opfattet det.
Jeg mener, at historien er langt mere nuanceret, og jeg synes, situationen i dette øjeblik nærmest er den modsatte.
Vi har den palæstinensiske ledelse med ministerpræsident Fayyad, som Nævnets repræsentanter havde lejlighed til at møde, og som helt ubestridt, som også udenrigsministeren sagde, er kommet med det bedste bud på en absolut ikkevoldelig, fredelig, holdbar løsning, som israelerne på noget tidspunkt har fået tilbud om.
Så har vi deroverfor desværre den dertil mindst egnede israelske regeringskoalition, man kan forestille sig.
Det er situationen lige nu.
Per Dalgaard (DF), 2010-05-18:
Nu skal der som bekendt to til en tango – mindst – og jeg vil sige, at hvis den ene part ikke rigtig er interesseret i at løse en konflikt, er det jo vanskeligt.
Sådan som jeg i hvert fald har opfattet det, man har hørt og set i pressen osv., så har israelerne jo gang på gang faktisk været interesserede i fred og har forsøgt at skabe fred, mens den anden part har været totalt uinteresseret i det og har lavet alle mulige obstruktioner.
Mogens Lykketoft (S), 2010-05-18:
Nu vil jeg bede hr. Per Dalgaard om bagefter at gå om bagved og se, om der står idiot på ryggen af mig.
Det gør der ikke, og det er ikke det, jeg mener med det.
Jeg siger, at det her i en vis forstand er alle konflikters moder, hvad angår mistroen mellem den arabiske verden og den vestlige verden, fordi vi ikke har formået i de forløbne 62 og i de forløbne 43 år at finde en afbalanceret, retfærdig, fair løsning på det palæstinensiske folks naturlige og i øvrigt af FN helt oprindelig stadfæstede ret til at få en selvstændig, levedygtig stat.
Per Dalgaard (DF), 2010-05-18:
Jeg hørte hr. Mogens Lykketoft nævne begrebet alle konflikters moder, altså den palæstinensisk-israelske konflikt.
Vil det sige, at hvis den bliver løst, vil alle konflikter mellem den islamiske verden og de vestlige demokratier blive løst – også Balkankonflikten og den konflikt, der findes på Cypern, og den græske konflikt med Makedonien?
Vil de bare blive løst, hvis det her bliver løst?
Mogens Lykketoft (S), 2010-05-18:
Nu er det jo hverken hr. Søren Espersen eller mig, der skal skrive en fredsløsning, men parterne med stærk støtte fra det internationale samfund, og svaret på det spørgsmål må komme derfra og ikke fra, hvad vi to står og diskuterer her i dag.
Men jeg vil om Gazaløsningen godt sige, at den mener jeg sådan set ikke har været et bidrag til fred, men til fortsat konflikt.
Det har efter min opfattelse fra start af været forkert, at Sharon insisterede på at lave en ensidig, ikkeforhandlet tilbagetrækning fra Gaza i stedet for at gå ind i forhandlinger om en samlet løsning.
Søren Espersen (DF), 2010-05-18:
Jamen det tolker jeg på den måde, at der ikke skal ske noget lignende på Vestbredden, som der skete i Gaza.
Det må være konsekvensen af det, hr. Mogens Lykketoft siger.
Der var jo altså 6.000-7.000 israelere, der havde bosat sig i Gaza – nogle havde boet der i over 30 år – der tog af sted, og boligerne til dem, der så ikke ville af sted, blev ryddet.
Men det bliver der altså ikke tale om.
Det er jeg egentlig meget glad for at høre, og jeg vil gerne have bekræftet, at der ikke er nogen af de israelere, der har bosat sig i Judæa og Samaria, der skal smides ud på samme måde som i Gaza.
Mogens Lykketoft (S), 2010-05-18:
Jeg har på ingen måde og aldeles ikke sagt, at der ikke må bo jøder på Vestbredden, og jeg håber da, at der vil være nogle af de mennesker, der i dag bor i disse stærkt befæstede israelske bosættelser, koloniseringer, der vil kunne affinde sig med at bo som ganske almindelige ligestillede borger i en fremtidig palæstinensisk stat.
Men jeg vil sige, at jeg sandelig håber, at den ligestilling, der så bliver tale om, bliver langt mere konsekvent end den, der er tale om mellem jøder og arabere i Israel i dag.
Søren Espersen (DF), 2010-05-18:
Ordføreren nævner det med bosættelserne på Vestbredden.
Det er, som om det er det, der er blevet det helt afgørende i manges optik, altså at det, der virkelig vil kunne løse problemerne, er, at man holder op med de her bosættelser.
Hvad er det, der gør, at der inden for Israels grænser, altså inden for de af alle accepterede grænser i Israel, bor omkring 1 million arabiske borgere, palæstinensere, som har fulde rettigheder på alle måder, men at der på Vestbredden i en eventuel ny palæstinensisk stat ikke må bo jøder.
Jeg synes, det har en ubehagelig klang, at der er nogle områder i verden, hvor der ikke må bo jøder.
Hvordan hænger det sammen?
Holger K. Nielsen (SF), 2010-05-18:
Min korte bemærkning har baggrund i, at jeg for nylig så, at Venstres ordfører var ude med nogle nye ideer til dansk udenrigspolitik, hvor man ikke længere skulle så meget i dialog.
Nu skulle man virkelig ud og mere direkte undergrave diktatorer rundtomkring i verden med radiosendere osv.
I den anledning nævnte ordføreren også den danske mellemøstenpolitik og sagde, at vi ikke længere skulle have den arabiske dialog, og at vi ikke længere skulle have de initiativer, som den tidligere udenrigsminister har sat i værk.
Jeg vil godt høre, om det er noget, ordføreren stadig væk mener, og om han kan uddybe den kritik af den hidtidige danske politik i Mellemøsten og fortælle, hvad han så vil gøre i stedet for.
Michael Aastrup Jensen (V), 2010-05-18:
Allerførst vil jeg sige, at jeg selvfølgelig er glad for, at hr. Holger K. Nielsen har bemærket, hvilke tanker jeg har på det her område.
Det, som vi klart har sagt fra Venstres side, er, at vi støtter Det Arabiske Initiativ, hvor det virker i forhold til dialogen, men at det også er nødvendigt, at vi en gang imellem i nogle forskellige henseender afløser dialog med handling.
Derfor kan man ikke sige, at der så at sige er én løsning, der virker for alle lande.
Det vil være forskelligt fra land til land, og derfor har vi konkret lanceret forslaget om, at vi med et »Radio Free Somalia« – som jo så ikke har meget med Mellemøsten at gøre – virkelig kunne lave en løsning, hvormed vi kunne gå ind ufiltreret og komme med nyheder i demokratiets tjeneste, og som a la Radio Free Europe kunne have en stor, stor opgave i at få udbredt, skal vi kalde det gode oplysninger i stedet for de fundamentalistiske radiostationer, der desværre florerer i Somalia.
Så jeg har aldrig nogen sinde, bare lige for at slå det fast, været ude at sige, at Det Arabiske Initiativ skulle stoppe.
Det vil man heller ikke kunne se i artiklen i Jyllands-Posten, for det har jeg ikke på noget som helst tidspunkt været ude med.
Tværtimod har jeg sagt, at man skulle sørge for at udbygge de erfaringer, vi har, til så at sige at være en version 2.0.
Søren Espersen (DF), 2010-05-18:
Jeg tror, der er få israelske politikere, der eksempelvis går ind for en deling af Jerusalem.
Jeg vil bare sige, at jeg historisk set også vil anerkende Socialdemokratiets støtte til Israel, men når vi så kommer ind til selve essensen af det, er der altid en hel masse forbehold.
Det er i hvert fald det, jeg hører, og det er det, jeg oplever.
Det synes jeg ikke altid er fair.
I min optik kunne jeg godt tænke mig, at man, når nu hr. Jeppe Kofod spørger om, hvordan man kan komme i gang med at løse den her konflikt – det er da et særdeles relevant spørgsmål – gør det ved at sætte sig ved et bord.
Hvad er det, der gør, at palæstinenserne ikke vil sætte sig ved samme bord som israelerne – og gerne sætte sig ned med andre lande i samme lokale, for det er der ikke nogen, der har noget mod?
Men gang på gang siger palæstinenserne nej, fordi der så er noget, der skal loves først; så er der noget, der skal standses først; så skal der gives et løfte om det.
Sådan forhandler man ikke imellem fjender.
Man sætter sig sammen, og det vil palæstinenserne ikke.
Det er altså ensidigt fra palæstinensisk side.
Så hvis man vil videre, må man sætte sig sammen.
Jeppe Kofod (S), 2010-05-18:
Det er jo simpelt hen ikke korrekt.
Selvfølgelig er det sådan, at begge folk – det tror jeg bliver sagt i næsten enhver tale – har en ret til at leve i fredelig sameksistens med hinanden.
Så det mener jeg er faktuelt forkert.
Jeg synes bare, det er ærgerligt, vil jeg sige til hr. Søren Espersen, at man ikke vil svare på spørgsmålet.
Jeg synes, det er vigtigt, også når jeg hører det forslag til vedtagelse, der er lagt frem fra Dansk Folkepartis side, at man forholder sig lidt til virkeligheden, altså sådan som den ser ud nu.
Jeg synes, det er vigtigt at spørge hr. Søren Espersen om noget.
På den palæstinensiske side har man Fayyad som en premierminister, der ønsker fred.
Man har Abbas, som også kæmper for fred.
Er det ikke også vigtigt at være lidt kritisk over for den regering, der sidder i Israel, nemlig at spørge sig, om de virkelig ønsker fred.
Hvis vi går ind og studerer Likuds partiprogram, ser vi, at der jo står, at man under ingen omstændigheder vil opgive Jerusalem, og under ingen omstændigheder vil man opgive retten til at lave bosættelser på Vestbredden osv.
Det er vel også noget, man vil være nødt til at forholde sig til, hvis vi skal have en ordentlig debat om det her.
Jeg forstår ikke, at hr. Søren Espersen bare er ukritisk over for det, og at han ikke tør tage debatten, fordi det er der behov for at nogen gør for at rykke i den her debat.
Søren Espersen (DF), 2010-05-18:
Jeg mener ikke, at det nødvendigvis har noget at gøre med den regering, der sidder p.t.
Det sagde hr. Mogens Lykketoft også i sit indlæg.
Jeg mener i virkeligheden ikke, at det har nogen særlig betydning.
Da der blev skabt fred – det skal man ikke glemme – var det faktisk med en af de allerstørste, i gåseøjne, høge i Israel historie, Menachem Begin.
Han skabte altså fred med egypterne.
Og Sharon viste i mine øjne vejen i forhold til Gaza.
Det blev også igen af Socialdemokratiet og hr. Mogens Lykketoft lavet om til noget, der næsten var et problem, altså at israelerne frivilligt trak sig ud af Gaza og i mange situationer tvang 6.000-7.000 israelere væk fra deres boliger.
Det bliver i hr. Mogens Lykketofts og Socialdemokratiets retorik lavet om til, at det var et vældigt problem, og at sådan skulle israelerne ikke have gjort det.
Jeg mangler nuancen, når det drejer sig om Socialdemokratiet.
Jeg hører aldrig indlæg fra Socialdemokratiet, hvori man roser Israel for tiltag, aldrig.
Det er bare det, jeg konstaterer.
Jeppe Kofod (S), 2010-05-18:
Det var sådan set bare en kort bemærkning til hr. Søren Espersen om det her med Israelbashing.
Jeg synes, det er en uendelig simpel måde at fremstille en meget kompleks virkelighed på.
Man kan vel godt være kritisk over for en regering, der p.t. sidder i Israel, og samtidig være proisraelsk.
Man kan godt være proamerikansk og være imod præsident George Bushs politik.
Jeg synes, det er lidt ærgerligt, at man prøver at få debatten ned på et niveau, hvor vi ikke hører hjemme.
Det, der vel er sandheden, vil jeg sige til hr. Søren Espersen
, er, at vi jo ønsker en retfærdig løsning for begge folk.
Vi har en israelsk regering, som ikke indtil nu for alvor har vist vilje til at lave en retfærdig fredsløsning.
Nu ved jeg, at både hr. Søren Espersen og jeg deler interessen for israelsk politik.
Jeg vil spørge: Hvad tror hr. Søren Espersen der skal til, for at Israel kan lave en retfærdig fredsløsning med palæstinenserne?
Hvilken regeringssammensætning kunne man forestille sig kunne levere det her?
Jeg så, at den israelske forsvarsminister, Barak, offentligt var ude at sige, at han egentlig regnede med, at en fredsløsning kun kunne laves, hvis Lekud gik sammen med Kadima og lavede fred med palæstinenserne.
Det er jeg meget enig i, men er det også den analyse, hr. Søren Espersen har?
Michael Aastrup Jensen (V), 2010-05-18:
Som jeg har været inde på over for hr. Mogens Lykketoft, er det sådan, at det primære for mig i forhold til OECD er, om man er et demokratisk land eller ej.
Israel er et vestligtorienteret land på en lang række områder.
Derfor synes jeg også, de skal være mere end velkommen i OECD, og derfor er jeg ikke med til det der spil, hvor man prøver at tage OECD-medlemskabet som gidsel.
Så den præmis går jeg slet ikke med på, og jeg går heller ikke med på det, som visse ordførere er på vej til nu, nemlig at sige, at Israel er hovedskurken.
Jeg synes, vi skal huske balancen i forslaget til vedtagelsen.
Der skal to parter til at skabe fred, og der altså også en anden part end Israel i det her spil.
Mogens Lykketoft (S), 2010-05-18:
Det eneste, der interesserede mig, var udtrykket dobbeltstandard.
Kan hr. Michael Aastrup Jensen nævne et eneste andet eksempel på et medlemsland i OECD-kredsen, der holder et andet folk besat?
Jeppe Kofod (S), 2010-05-18:
Den her forespørgsel er stillet i lyset af den situation, der er i Mellemøsten, men også i lyset af de muligheder, der er.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at der er sket et skifte, efter at præsident Obama er kommet til i USA, og at USA meget energisk forsøger at spille rollen som upartisk mægler i mellemøstkonflikten.
Folk, der har besøgt området, vil vide, at det palæstinensiske lederskab under premierminister Fayad og præsident Abbas er villige til at forhandle fred med israelerne.
De er også kompetente ledere, og de arbejder ihærdigt for en levedygtig, demokratisk palæstinensisk stat, så det er meget positivt.
Så er der en israelsk regering, som jeg også synes det er vigtigt at forholde sig til.
Her kan man sige, og nu bruger jeg forsvarsminister Baraks ord, at det måske er svært at se, at den regering, der lige nu er i Israel, er parat til at indgå en fair fredsaftale med palæstinenserne, fordi man har to partier i den israelske regering, som i udgangspunktet er imod en fredsløsning, en tostatsløsning, nemlig Likudpartiet og Liebermans parti.
Jeg synes, det er vigtigt for os i Folketinget, at vi får lejlighed til at drøfte situationen i Mellemøsten og se på, hvilke initiativer Danmark kan bidrage med, og give vores beskedne bidrag til at skubbe på for fred i en af de værste konflikter, vi har i verden.
Michael Aastrup Jensen (V), 2010-05-18:
Jeg anerkender ikke den præmis, at vi så at sige skulle have OECD-medlemskabet som en eller anden form for gulerod, vi skal bruge over for Israel.
Israel er et demokratisk land, og jeg synes simpelt hen ikke, at vi skal begynde at sige: I kan først blive OECD-medlemmer, hvis I håndhæver det, det og det.
Husk nu forslaget til vedtagelse.
Det forslag til vedtagelse, vi har lagt frem, er meget balanceret.
Jeg vil ikke stå her i dag og være med til at sige – som nogle åbenbart synes lidt indirekte – at Israel er hovedskurken.
Mogens Lykketoft (S), 2010-05-18:
Jeg vil bare bore en lille smule i det med dobbeltstandard.
Jeg vil spørge hr. Michael Aastrup Jensen, om der findes noget andet medlemsland i OECD, som i øjeblikket holder et andet folk besat, og som gør sig skyldig i tilsvarende krænkelser af elementære menneskerettigheder som dem, der foregår på Vestbredden med husødelæggelser, ekspropriationer og andre overgreb?
Michael Aastrup Jensen (V), 2010-05-18:
Allerførst vil jeg sige til den der sådan lidt sjove bemærkning, der kom fra hr. Jeppe Kofod, om, at noget skulle være hemmeligt i vores oplæg, at det ikke er mere hemmeligt, end at man kan læse det på min hjemmeside michaelaastrup.dk.
Så hvis hr. Jeppe Kofod har internetadgang, kan han læse oplægget, som er rimelig klart og enkelt.
Mere hemmeligt er det altså ikke, vil jeg sige til hr. Jeppe Kofod.
Med hensyn til det andet om dobbeltstandarder vil jeg sige, at jeg har sagt klart, at jeg mener, at når vi optager demokratiske lande i OECD, kan vi ikke sige til Israel: I er ikke demokratiske nok til at blive optaget i OECD.
Det betyder ikke, at jeg bare siger, at vi ikke skal stille krav til Israel.
Jeg synes, at det forslag til vedtagelse, som der er meget bred tilslutning til, jo også siger, at der er nogle forskellige krav til Israel.
Så lad os nu lade være med at prøve at kaste mudder i maskineriet og gøre forskellen større, end den er, for vi er jo faktisk enige om det forslag til vedtagelse, som er balanceret, men også skarpt, i forhold til Israel og Palæstina.
Jeppe Kofod (S), 2010-05-18:
Jeg synes – også i forhold til den tidligere debat om Venstres nye hemmelige udenrigsoplæg, hvor vi skal ud og forsvare frihed og menneskerettigheder – at det slet ikke hænger sammen, hvad der bliver sagt fra talerstolen lige nu.
Det er nogle af de værdier og betingelser, der er for at blive medlem af OECD.
Og der fik jeg ikke noget svar.
I ordførertalen sagde ordføreren nogle rigtige ting om de problematikker, der er i de besatte områder,
og jeg kunne også forstå på ordføreren, at det er vigtigt, at vi får afsluttet konflikten, meget vigtigt endda.
Derfor forstår jeg simpelt hen ikke det svar, der blev givet.
Jeg synes, det er helt galt, hvis Venstre virkelig mener, at vi ikke skal bruge den her diskussion om OECD til også at stille nogle krav til den israelske regering.
Sådan må jeg forstå svaret, og så er vi jo dybt uenige, og det er selvfølgelig meget skuffende.
Michael Aastrup Jensen (V), 2010-05-18:
Så skal jeg prøve at gøre det mere pædagogisk for hr. Jeppe Kofod den her gang.
Med dobbeltstandarder mener jeg, at når vi har et demokratisk land, som ønsker at blive optaget i OECD, synes jeg ikke, at vi skal begynde at være smagsdommere om, hvor demokratisk det er i forhold til at blive optaget.
Det var det, jeg sagde dengang, og det er det, som jeg stadig væk står ved – de her få minutter efter at jeg har givet svaret.
Det er jo også derfor, at jeg vender mig imod de folk, som synes, at vi i forbindelse med EU's associeringsaftaler og lignende simpelt hen skal begynde at lege skakmat i forhold til Israel på det her område.
Selvfølgelig skal vi stille krav, men det kan jo ikke være sådan, at vi så at sige kun bruger stokkemetode.
Vi skal også bruge gulerodsmetode i en lang række henseender.
Det er altså nødvendigt, ikke mindst over for et demokratisk land som Israel.
Jeppe Kofod (S), 2010-05-18:
Der var mange synspunkter i talen, som jeg deler, men når Venstres ordfører påstår, at der i OECD-kredsen findes lande, som er diktaturer – og sådan forstod jeg svaret på et tidligere spørgsmål – kunne jeg godt tænke mig, at Venstres ordfører konkretiserede, hvad han mener med det, for så vidt jeg ved, er det ikke tilfældet, hvad angår OECD-landene.
Hvis man ser på, hvad kriterierne er for medlemskab af OECD, er det vigtigt, at medlemsstaterne forpligter sig til et åbent marked, til demokratisk pluralisme og respekt for menneskerettighederne.
Det er sådan grundlaget for at blive medlem af OECD, foruden en vis velstand.
For man må da gå ud fra, at det at være en besættelsesmagt jo ikke i længden hænger sammen med de her principper, og derfor må man bruge den her diskussion om OECD til at stille nogle krav til Israel.
Jeg vil høre, om Venstres ordfører er enig i, at vi ikke bare skal sige: Nej, nej, vi skal ikke stille nogen krav, men have dobbeltstandarder.
Jeg forstod simpelt hen ikke det svar, der blev givet tidligere.
Michael Aastrup Jensen (V), 2010-05-18:
Så har hr. Holger K. Nielsen desværre ikke hundrede procent læst, hvad det var for nogle tanker, vi var fremme med.
For det, som jeg lagde frem, var, at det skulle være et redskab i forhold til diktatorer, og meget kan man sige om Israels regering, men et diktatur vil jeg nok ikke helt kalde den.
Tværtimod er Israel et af de få demokratier i Mellemøsten.
Derfor kan jeg ikke se noget behov for, at noget land, hverken Danmark eller noget andet land, skulle gå ind og undergrave den israelske regering.
Det er ikke det, der er vores opgave her.
Vores opgave er derimod at sørge for at holde de to parter på forhandlingssporet.
At der så er nogle andre, vi synes kunne komme længere med demokrati, er en helt anden diskussion og handler ikke om Israel i den henseende.
Man har heller ikke set, at jeg har været ude at være aktiv med, at Israel skulle væltes, eller nogle andre mærkelige tanker.
Det har vi heller ikke været ude at sige.
Tværtimod, Israel er et demokrati, og det er kun godt, at det er det.
Holger K. Nielsen (SF), 2010-05-18:
Jo, jo, jeg læser da altid de bemærkninger, Venstres ordfører kommer med, det gør man jo.
Jeg bemærkede også, at regeringen tog afstand fra de tanker, og det var naturligvis interessant.
Men det her handler jo ikke kun om »Radio Free Somalia«.
Kunne ordføreren ikke måske være lidt mere konkret med, hvad han har tænkt sig med hensyn til palæstinakonflikten?
Altså, hvad er der af muligheder der, skal der være en »Radio Free Palestine«?
Er det det, Venstre vil have?
Det ville ellers være dybt relevant, hvis man tog den idé op og måske også finansierede den og lod den udtrykke sine holdninger i forhold til den israelske befolkning og i forhold til den israelske regering.
Det kunne være interessant, synes jeg.
Kim Christiansen (DF), 2010-05-18:
Når jeg tager ordet under tredjebehandlingen, er det selvfølgelig for at sige et par ting om den her i hvert fald historisk dyre jernbane.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at det oprindelig ikke var et ønske fra Dansk Folkeparti, at man skulle lave en ny jernbane.
Vi havde en anden løsning og også en billigere løsning, men når vi så alligevel valgte at gå med i et stort transportforlig, som nyanlæg af København-Ringsted over Køge jo er en del af, har det selvfølgelig været ud fra den forudsætning, at vi havde en tro på og et håb om, at vi kunne være med til at forbedre den løsning, der forelå.
Der vil jeg da gerne rose, at man trods alt kunne blive enige om at overdække en del af strækningen i Valby, så man kunne bevare en del af det sociale miljø, der er derude omkring sportsplads osv., men selvfølgelig også af hensyn til støjforbedringer.
Senest har vi så også kunnet blive enige om et forslag om øget støjafskærmning på en lang strækning i Hvidovre.
Det er et væsentligt plus for den her jernbane, i og med at det samtidig vil være med til at dæmpe støjen fra motorvejen.
Så det er nogle af tingene.
Dansk Folkeparti havde gerne set en langt større del af det her projekt overdækket.
Det har der ikke kunnet opnås enighed om.
Derfor vil vi naturligvis også stemme for det her lovforslag, da det jo er en stor del af det store transportforlig.