Rasmus Prehn (S), 2011-02-04:
Mistillid, ufrihed og straf er hovedoverskrifterne i dette lovforslag.
At vi netop i dag, hvor vi kan se, at der er en rekord i antallet af afskedigede skolelærere, står og skal behandle det her forslag, viser jo med al tydelighed, hvad det er for en dagsorden, regeringen har.
Regeringen og Dansk Folkeparti taler om at bekæmpe arbejdsløsheden, men deres politik betyder, at der skal afskediges adskillige folkeskolelærere og andre i den offentlige sektor.
Regeringen og Dansk Folkeparti taler om en folkeskole i verdensklasse, og alligevel oplever eleverne færre timer og færre lærere til at undervise dem.
Regeringen taler om, at der skal være råd til både velfærd og skattelettelser, og alligevel må landets kommuner reducere i velfærden både for børn, ældre og socialt udsatte.
Regeringen og Dansk Folkeparti siger et, men gør noget andet.
Regeringen er hverken optaget af beskæftigelse eller velfærd.
Regeringen er optaget af besparelser, velfærdsforringelser og nu også yderligere sanktionsmekanismer, der kan tvinge og disciplinere kommunerne til at udhule velfærden og spare på folkeskolen og reducere hjemmeplejen.
Målet er helt givet at give flere skattelettelser, som vi har set De Konservative har været ude at love, og også at indføre brugerbetaling.
Velfærden skal presses i bund.
Det er ikke længere siden end i maj 2010, at vi sidst indførte en mulighed for at trække kommunerne i bloktilskuddet, hvis de ikke holder sig inden for de aftalte nedskæringsrammer.
I januar i år kom regeringens forslag om at gennemtvinge halvårsregnskaber, og nu skal der så strammes op igen med nye sanktionsmekanismer.
Socialdemokratiet er naturligvis enig i, at kommunerne skal overholde deres budgetter.
Selvfølgelig skal de det.
Det er også derfor, vi har noteret os, at kommunerne faktisk sidste år holdt deres budgetter, og at de i forhold til de budgetter, de har lagt her, faktisk har lagt sig under det, der var aftalt.
Det ser ud, som om man i kommunerne er fuldt ud bevidste om, at man skal sætte tæring efter næring.
Men hos regeringen handler det altså mere om, at man vil sanktionere og udvise mistillid.
Det, vi siger fra Socialdemokratiets side, er, at man måske i stedet for skulle lave en realistisk økonomiaftale med kommunerne.
Det var måske den måde, hvorpå man skulle sikre, at kommunerne kunne overholde de her budgetter, frem for at presse og sanktionere dem.
Det er jo velfærd, vi gerne vil have.
Vi bryder os ikke om sanktionspolitikken og slet ikke, når kommunerne har en så stram og urealistisk økonomisk ramme at arbejde med.
I 2011 har kommunerne grundet ringe indtægter faktisk valgt at budgettere mindre end det aftalte.
Der var simpelt hen ikke råd til andet.
At foreslå yderligere sanktioner nu hænger derfor slet, slet ikke sammen.
Fra socialdemokratisk side kan vi ikke støtte det her forslag.
Men som også Kommunernes Landsforening er inde på, er det meget uklart, under hvilke forudsætninger der kan korrigeres, og hvor der ikke kan korrigeres.
Er der f.eks. taget højde for det, som regeringen selv foreslog, hvor man ville afskaffe Momsfondet, der finansierer forskning osv.?
Det skal kommunerne selv finansiere fremover.
Det kommer midt i et budgetår.
Er det den slags ting, man har tænkt sig at korrigere for, eller har man ikke?
Når man ændrer på finansieringen af beskæftigelsesindsatsen i kommunerne midt i et budgetår, er det så også noget, man vil tage højde for, eller er det ikke noget, man vil tage højde for?
Der er en række ting, som ikke er særlig præcist beskrevet i forslaget her: Hvor meget vil man korrigere, og hvor meget vil man ikke korrigere?
I det hele taget er det den forkerte kurs i en tid, hvor velfærden er under hårdt pres.