Ole Birk Olesen (LA), 2014-10-10:
Der er intet i den her sag, der har med ordentlighed og hæderlighed at gøre, når det handler om De Konservatives ageren – intet.
Politikerlede kommer ikke af dem, der påpeger, at der er nogen, der forsøger at bilde vælgerne noget ind.
De Konservative har i den her proces forsøgt at bilde vælgerne ind, at De Konservative intet havde at gøre med, at der nu skulle komme en afgift på pejsebrænde; hr. Mike Legarth har stået i spidsen for at forsøge at bilde vælgerne det ind.
Det er ikke sandt.
Det er tværtimod en idé, som er fostret af VK-regeringen, mens Konservative sad i regering, det er en idé, som De Konservative har aftalt med den nuværende regering, nemlig at der skulle lægges afgift på pejsebrænde.
Det kan hr. Mike Legarth ikke tale sig uden om.
Her er, hvad der er uanstændigt: Det er uanstændigt at fremlægge en idé om en forsyningssikkerhedsafgift; det er uanstændigt at aftale en forsyningssikkerhedsafgift og så bagefter gå og sige, at man er imod centrale elementer af forsyningssikkerhedsafgiften.
Det er uanstændigt.
Det er at bilde borgerne og vælgerne noget ind, noget, som ikke er sandt.
Hr. Mike Legarth påstod, at De Konservative var imod hele ideen om, at der skulle lægges afgift på pejsebrænde, længe inden vi fik det bureaukratiske monster oprullet.
Hr. Mike Legarth står nu og ryster på hovedet, men det kan jo dokumenteres.
Det sagde hr. Mike Legarth.
Men hr. Mike Legarth havde selv aftalt, at der skulle lægges afgift på træ, hr. Mike Legarth selv, hr. Mike Legarths parti havde været med i en regering, der havde fremlagt ideen om, at der skulle lægges afgift på træ.
Så det er det, der er uanstændigt.
Det er, at man forsøger at føre vælgerne bag lyset.
I dag behandler vi et lovforslag, der skal finansiere energiaftalen fra 2012, som regeringspartierne, SF, Venstre, Konservative, Dansk Folkeparti og Enhedslisten var enige om at gennemføre, og som de nu skal kradse pengene ind til.
Forhistorien er den, at VK-regeringen i februar 2011 fremlagde »Energistrategi 2050«, som for første gang omtalte og foreslog en forsyningssikkerhedsafgift.
Forsyningssikkerhedsafgiften var en afgift på såvel fossile brændsler som biobrændsler, og det var således også en afgift på halm, træpiller, flis og den så forkætrede pejsebrænde, som senere kom til offentlighedens kendskab.
En afgift på pejsebrænde var noget, som blev foreslået af VK-regeringen i februar 2011 i »Energistrategi 2050«.
Så kom der et regeringsskifte, og den nye regering fortsatte med VK-regeringens plan om at indføre en forsyningssikkerhedsafgift på bl.a. pejsebrænde, og den nye regering aftalte at indføre denne forsyningssikkerhedsafgift på bl.a. pejsebrænde med Venstre, Konservative, Dansk Folkeparti, Enhedslisten og de øvrige regeringspartier.
Så skete der det på et tidspunkt, at så opdagede journalisterne, at der nu skulle lægges afgift på pejsebrænde, og så gik der et frygteligt skuespil i gang.
Det var et frygteligt skuespil.
Venstre og i særklasse Konservative hævdede, at det havde de aldrig nogen sinde sagt ja til.
Det var jo en dokumenterbar løgn.
Det var deres egen idé.
De havde selv aftalt det med regeringen.
Det var en dokumenterbar løgn.
Det var deres idé, de ønskede det, og de havde aftalt det.
Der var en frygtelig, frygtelig debat i medierne osv., hvor især Konservative lod, som om de ikke stod bag det her, og at det ikke var deres idé.
Vildledning af vælgerne er det bedste ord, man kan bruge for det.
Der er ikke set større politisk fupnummer i dansk politik, siden Socialdemokraterne og SF gik til valg på »En Fair Løsning«, som rummede valgløfter, der oversteg, hvad de faktisk havde finansiering til, med mere end 20 mia. kr.
Det var et meget stort fupnummer, som skulle hjælpe dem til at komme til magten, og det, som især Konservative, men også Venstre, gennemførte, da det kom frem, at de havde aftalt en brændeafgift, var et næsten lige så stort fupnummer, og hensigten var helt klart at bilde vælgerne noget ind, som ikke var rigtigt, nemlig at Venstre og Konservative var dybe modstandere af en idé, som de selv havde opfundet, og som de selv havde aftalt.
Det var en tid, hvor man virkelig ikke var glad for at være i politik.
Jeg sagde grimme ord til Konservatives ordfører, hr. Mike Legarth, som var den fremmeste til at forsøge at bilde vælgerne ind, at han ikke havde været med til at aftale det her, skønt han havde det.
Men det bed ikke rigtigt, og man fortsatte strategien med at bilde vælgerne ind, at det ikke var noget, som var vokset i egen have, og at det ikke var noget, man støttede, selv om det var det.
Nu står vi så her, og vi skal finansiere bortfaldet af den forsyningssikkerhedsafgift, som VK-regeringen fandt på, og til det formål ønsker regeringen og de partier, som støtter op om det, dvs. alle partier her i Folketinget på nær Liberal Alliance, at øge elafgiften med 520 mio. kr., øge afgiften på cigarillos med 40 mio. kr., øge bundskatten og et bortfald af den grønne check for 2,3 mia. kr.
Så i alt stemmer vi nu om en skatteforhøjelse på i omegnen af 2,8 mia. kr. primært for at finansiere energiaftalen fra 2012.
Hvis partierne ikke havde vedtaget energiaftalen fra 2012, havde vi ikke behov for det her, så de ansvarlige for, at vi nu må hæve skatterne med 2,8 mia. kr., er altså de partier, som har indgået energiaftalen fra 2012, dvs. regeringspartierne, dvs. Venstre, dvs. Konservative, dvs. Dansk Folkeparti, dvs. Enhedslisten.
Vi er imod det.
Vi var imod energiaftalen fra 2012, fordi vi ikke ville pålægge danskerne øgede skatter, og vi er således også imod nu her, at man finansierer energiaftalen fra 2012 med højere bundskat, højere elafgift og øget afgift på cigarillos i stedet for med en forsyningssikkerhedsafgift.
Jeg synes bestemt, at det er godt, at man i stedet for at gennemføre noget, som det åbenbart kommer bag på en hvor bureaukratisk og bøvlet er, gør noget, der er mindre slemt, men stadig slemt i forhold til, hvis man slet ikke havde gjort noget. Men det ændrer ikke på, at da pressen først fik nys meget sent, for vi har ikke altid en årvågen presse her i Danmark, om, at Venstre havde aftalt en brændeafgift med regeringen, påstod Venstres ordfører på området – ikke hr. Torsten Schack Pedersen, jeg tror måske, det var hr. Kim Andersen; nej, det var hr. Lars Christian Lilleholt – hr. Lars Christian Lilleholt, at det kom helt bag på Venstre, at der overhovedet var en pejsebrændeafgift i energiaftalen fra 2012, at der overhovedet var afgift på pejsebrænde på linje med andre biobrændsler.
Venstres ordfører påstod, at det ikke var Venstres idé, og at Venstre var meget imod det, selv om det var Venstres idé, selv om Venstre havde aftalt det med den nuværende regering.
Det var forkert, det var ikke sandt, hvad Venstres ordfører sagde der, og i det hele taget har Venstres indsats givet indtryk af, at Venstre var imod noget, som i virkeligheden var Venstres idé.