runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kamal Qureshi (SF), 2009-11-04:
Spørgsmålet drejer sig sådan set om, om ministeren vil redegøre for regeringens holdning til, hvad man vil gøre, såfremt parterne i konflikten mellem Israel og Gaza ikke følger Goldstonerapportens anbefalinger og iværksætter egen efterforskning af de påståede krigsforbrydelser.
Har jeg så 1 minut nu til at stille spørgsmålet?
Vil ministeren redegøre for, hvad regeringen vil gøre, såfremt parterne i konflikten ikke følger Goldstonerapportens anbefalinger og iværksætter egen efterforskning af de påståede krigsforbrydelser?
Skriftlig begrundelse
Ifølge Goldstonerapporten har palæstinenserne og israelerne 6 måneder til at gennemføre en undersøgelse af de påståede krigsforbrydelser.
Men parterne vil formentligt ikke gå med til at gennemføre en undersøgelse.
Israel har givet Goldstonerapporten en enorm kritik, og de har truet med at indstille fredsprocessen.
Netanyahu har bl.a. udtalt: »Vi er nødt til at blive ved med at slå hul i den løgn, som spreder sig med hjælp fra Goldstonerapporten«.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-04:
Jeg synes, det er godt at få også indenrigsministerens holdning til det her, for vi ved godt, at når vi først spørger finansministeren, handler det meget om at spare penge, det er udgangspunktet.
Jo mere, man kan spare, jo bedre, og man kunne jo godt håbe på, at når nu man spørger indenrigsministeren, spiller sådan noget som service over for borgerne også en rolle.
Der kommer det så lidt bag på mig at høre indenrigsministeren sige, at der ikke er behov for borgernær service, for så vidt angår folkepension, boligsikring og andet.
Altså, sagen er jo den, at mange ældre går til deres kommune, henvender sig ved den kommunale serviceskranke, når de er på vej mod de 65 år og gerne vil søge deres folkepension.
De er lidt i tvivl, fordi de har en ægtefælle, der stadig væk arbejder.
De har noget privat pension, og de har sådan og sådan og sådan.
Hvordan skal de forholde sig?
Har de ret til at få helbredskort, har de ret til at få fodbehandling, brilletilskud osv.?
De er jo meget omfangsrige, de her ting.
Det kan godt være, at ministeren siger, at det er objektivt, men det er jo altså mange ting, der spiller ind.
Den enkelte borger føler en tryghed ved at kunne stå ansigt til ansigt med en medarbejder i kommunen, som vedkommende har arbejdet sammen med før, og få noget vejledning. Der vil det med de planer, regeringen går med, blive sådan, at den her kommunale medarbejder skal sige til den ældre: Nej, den her form for service er ophørt.
Du har værsgo at finde din digitale signatur frem, og så må du gå ned på folkebiblioteket og låne en pc og så se, om du kan udfylde alt det her med folkepension.
Der er jeg ikke sikker på at alle vil føle det som et løft af servicen.
Nogle vil selvfølgelig synes, at det er dejlig nemt og bekvemt at kunne bruge it og sidde derhjemme og ordne det, men der findes altså stadig væk mennesker, for hvem det at bruge internettet er noget fremmedgørende, og at det med digital signatur er svært. Vi har set det i forbindelse med Skat, hvor mange følger afmagt og frustration over de her ting.
Der synes jeg da at det er ret interessant at få at vide, at regeringen har planer om, at når man skal have folkepension og boligsikring er det værsgo at finde den digitale signatur og så sidde ved en låne-pc og prøve at finde ud af det selv.
Kamal Qureshi (SF), 2009-11-04:
Det er helt korrekt, at vores forventninger til en samarbejdspartner og en demokratisk stat er og bør være højere, end de er til Hamasstyret i Gaza, og man kan sige, at det jo sådan set siger noget om, at vi betragter Israel som en anderledes samarbejdspartner, en tæt allieret og nogen, som vi har en god relation til.
Derfor kan man godt stille højere krav til sine venner end til personer, man deler færre værdier med.
Jeg vil gerne spørge helt konkret til Danmarks holdning til det her spørgsmål i forhold til behandlingen i FN og til, hvor EU kommer til at befinde sig med hensyn til dette spørgsmål.
Jeg er nervøs for, at vi, hvis det her ender i FN's Menneskerettighedsråd igen, så endnu engang sender bolden tilbage til dem, for FN's Menneskerettighedsråd har jo godkendt rapporten og har sagt, at den rapport holder vand, og har sendt den tilbage til FN's generalforsamling.
Så virker det for mig, som om EU sammen med USA er med til at sparke rapportens konklusioner og krav om en undersøgelse til hjørne ved at sende det tilbage til Menneskerettighedsrådet, frem for at generalforsamlingen forholder sig til det, og at man efterfølgende, når der er gået den tid, som er afsat til, at landene kan få lavet egne undersøgelser, og hvis de undersøgelser ikke er blevet lavet, så sender det til Sikkerhedsrådet.
Jeg må jo sige igen, at jeg er glad for ministerens klare tilkendegivelse her i Folketingssalen.
Det, der bare kan undre mig, er de her kuvøser – bare for at tage dem som et eksempel; jeg ved godt, at vi ikke skal tale om de her kuvøser hele tiden, for problemet er meget større end de her tre-fire kuvøser, det drejer sig om.
Men jeg synes, at de her kuvøser er et eksempel: De har været i en lagerhal i 8 måneder, hvilket ministeren har været opmærksom på.
Ministeren har vidst, at danske kuvøser var i en lagerhal.
Hvis ikke ministeren og regeringen har vidst det, synes jeg i hvert fald, det er dybt problematisk, for danske repræsentationer i Israel og Ramallah har været klar over det og har brugt meget energi på at få de her kuvøser fri.
Så det undrer mig, at det først er, når Udenrigsudvalget kommer derned, at der bliver lagt et nødvendigt pres, for at danske kuvøser kan komme ud.
Så vidt jeg ved, er der lige nu f.eks. undervisningsbøger, H. C. Andersens oversatte eventyr på arabisk, som israelerne holder tilbage som en stor sikkerhedsrisiko.
Men jeg vil også meget gerne spørge ministeren, hvis ministeren vitterlig mener, at det, der foregår i Gaza, er alvorligt, hvornår ministeren har været i Gaza selv.
Hvornår har ministeren med egne øjne set, hvad der foregår i Gaza, så han har kunnet få den samme erfaring og samme oplevelse, som Udenrigsudvalget har haft?
Per Stig Møller (KF), 2009-11-04:
Altså, mig bekendt hører vi først om de kuvøser i forbindelse med Udenrigsudvalgets ophold på stedet.
Det er klart, at vores mission garanteret og givetvis har arbejdet med sagen.
Vores missioner og vores ambassader arbejder jo med sager overalt i verden, uden at de nødvendigvis kommer over på mit bord.
Men under alle omstændigheder er der blevet arbejdet med det af vore medarbejdere; det er jo det afgørende.
Og ja, det er da pinligt, at der skal en sådan situation til som Udenrigsudvalgets, før man pludselig får dem igennem.
Men det har altså så været tilfældet, og det er måske også en lærestreg for israelerne – en lærestreg om, at det her er meget alvorligt.
Det er meget alvorligt, når de forhindrer adgangen.
Jeg har talt med udenrigsministeren, hr. Liebermann, om det og sagt, at der må åbnes fra Israel til Gaza.
Svaret er: Jamen alt kan komme ind i Gaza, det skal bare ind fra Egypten.
Og Egypten siger, at de ikke vil have ansvaret for, hvad der kommer ind i Gaza.
Derfor er man inde i sådan en catch 22, hvor Israel siger, at det da godt kan komme ind, og Egypten svarer: Jamen vi vil ikke have ansvaret.
Man er også i situationen, fordi Rafahovergangen jo blev ødelagt, ved at Hamas lavede et kup.
For det var med Fatah og den palæstinensiske autoritet, Egypten havde en aftale, det var ikke med Hamas.
Derved fik Hamas lukket grænsen.
Kamal Qureshi (SF), 2009-11-04:
Jeg vil først og fremmest sige, at jeg synes, at hele diskussionen om Egypten og Israel er kørt ud på et sidespor, for det er Israel, der har besat Gaza, og ikke Egypten, og derfor er det Israel, der ifølge alle internationale konventioner har ansvaret for området.
Det er jo ikke, fordi Israel mangler grænsesikkerhed og grænseovervågning.
De blokeringer, man laver, er ren chikane, som ministeren selv siger.
Jeg er meget glad for at høre, at ministeren tager sagen alvorligt og vil tage derned, men jeg vil også meget gerne spørge om det, for som jeg hører fra vores folk nede i Gaza og fra myndigheder i Israel, har udenrigsministeren aldrig været i Gaza som udenrigsminister.
Det er, hvad jeg hører fra alle de kilder, jeg har spurgt dernede, nemlig hvornår ministeren selv har været dernede for at se tingene med egne øjne.
Det er jo klart, at ministeren ikke kan være alle steder i hele verden.
Det er jeg fuldt ud klar over.
Det skal ministeren heller ikke, men nu er Gaza jo ikke et hvilket som helst sted.
Gaza er et politisk væsentligt sted, som i mange, mange år har været oppe at vende hele tiden.
Så hvis det er korrekt, at ministeren ikke har været der, synes jeg, at det er ærgerligt, og jeg synes, at det i hvert fald gør det lidt svært at tro på ministerens engagement i Gazaproblemstillingen, hvis ministeren ikke de sidste 8 år, hvor ministeren har været udenrigsminister, har kunnet finde tid i sin kalender til at se Gazas virkelighed med egne øjne.
Helle Dam (S), 2009-11-04:
Jeg vil bide mig lidt fast i det med deltidsbrandmændene, og det vil jeg, fordi jeg til daglig arbejder inden for brandområdet og har erfaring inden for a-kasse-området.
Så det ligger i hvert fald mig meget på sinde.
Jeg bakker fuldt ud op om de spørgsmål, som hr. Bjarne Laustsen har stillet.
Der er dog fortsat nogle uklare punkter i hvert fald for mig, som jeg ønsker at ministeren belyser nærmere.
Jeg håber, at vi enige om, at deltidsbrandmænd løser en stor samfundsmæssig opgave.
Ofte gør de forskellen på liv og død, og de beskytter vigtige værdier.
Er vi ikke enige om det?
Det kræver uddannelse, det kræver erfaring at løse den her vigtige opgave, og det er bestemt ikke lønnen i sig selv, der gør, at de her brandfolk er motiveret til at tage den opgave.
Det er, fordi det er en vigtig opgave.
Jeg vil bare høre, hvilke argumenter beskæftigelsesministeren har for, at der ikke kan ændres i den lovgivning eller i den tolkning, der var tidligere, som betød, at deltidsbrandmændene var fritaget for dagpengebegrænsningen.
Jeg synes, den ligger lige til højrebenet.
Det har kunnet lade sig gøre før, det må kunne lade sig gøre igen.
Inger Støjberg (V), 2009-11-04:
Så deraf kan hr. Bjarne Laustsen jo næsten udlede, at ja, det er en sag, vi snakker om på tværs af ministerierne.
Selvfølgelig er det det, fordi det ikke er en sag, der kun skal løses i Beskæftigelsesministeriet eller med Beskæftigelsesministeriets mellemværende.
Det her er en lidt større ting, og det ved hr. Bjarne Laustsen godt.
Jeg ved endda, at hr. Bjarne Laustsen har indgående kendskab til, at der er rekrutteringsproblemer på det her felt, og at det ikke kun løses via dagpengesystemet.
Bjarne Laustsen (S), 2009-11-04:
Jeg kunne godt tænke mig at få at vide, hvem det er, der blokerer for, at der findes en løsning på det her.
Det er ikke mig, der i maj måned har lovet, at der ville blive fundet en hurtig løsning på det her.
Det er ministeren selv.
Det er ministeren, der har et problem.
Det er ikke mig.
Jeg bliver bare ved med at spørge, så længe problemet ikke er løst.
Ministeren har adskillige gange stillet mig og brandmændene i udsigt, at den her sag ligger regeringen meget på sinde.
Hvor meget ligger den egentlig på sinde, når det kommer til stykket?
Det er i hvert fald ikke noget hastværk.
Det kan vi hurtigt blive enige om.
Om det er lastværk, er noget andet.
Jeg kan bare konstatere, at der ikke er nogen løsning endnu.
Har beskæftigelsesministeren talt med forsvarsministeren, som også har en aktie i den her sag, om det?
Har man talt med andre om det?
Jeg er ret interesseret i at få at vide, hvem det er, der blokerer for at fjerne en tåbelig regel.
Det var vel også sådan i 1997, da de borgerlige foreslog en løsning på det her problem.
Var det også tåbeligt dengang?
Der ligger jo et beslutningsforslag fra dengang.
Var det tåbeligt?
Inger Støjberg (V), 2009-11-04:
Jamen hr. Bjarne Laustsen ved jo så udmærket godt, at sagen om deltidsbrandmændene ligger mig uendelig meget på sinde, og at der bliver fundet en løsning på det spørgsmål.
Men hr. Bjarne Laustsen må altså også erkende, at det tager tid at finde en løsning på den her sag.
For jeg mener ikke, at det er dagpengereglerne, der skal ændres, og det har jeg sagt flere gange, når hr. Bjarne Laustsen har spurgt, for jeg har jo ved flere lejligheder haft mulighed for netop at svare på spørgsmålet.
Men det ændrer altså ikke på, at der bliver arbejdet på det, og at jeg ønsker at finde en løsning – og en varig løsning – på den her sag.
Så derfor skal der altså en grundigere analyse til.
Jeg har det sådan, at når vi skal finde en løsning på en sag som den her, så skal det også være en holdbar løsning; så skal det ikke lige være sådan en snuptagsløsning, som måske så skal ændres igen om nogen tid.
Bjarne Laustsen (S), 2009-11-04:
For 14 dage siden sagde ministeren, at det var en sag, der lå hende rigtig meget på sinde, at den skulle ordnes hurtigst muligt, og at vi bare lige skulle væbne os med en smule tålmodighed, så skulle det nok gå.
Men nu er jeg jo nordjyde og heller ikke ked af at indrømme det, og oppe hos os er vi vedholdende.
Vi bliver ved, indtil helt fuldstændig tåbelige og urimelige regler bliver ændret, og det her er en af dem.
Det giver simpelt hen ingen mening, at vores brandmænd ikke kan få lov til at være brandmænd, selv om de har mistet deres fuldtidsarbejde, uanset hvor lang perioden er.
Det findes der løsninger på, men det vil ministeren bare ikke anerkende.
Hun vil gerne have, at de brandmænd stopper aldeles omgående med deres arbejde; så kan man give sig til at uddanne nogle nye, og så kører møllen.
Men nu drejer det sig også om folk, der er blevet taget ind, og som aldrig har været omfattet af reglerne om supplerende dagpenge.
Det er jo f.eks. tagdækkerne, det er fiskepigerne osv., der er ramt af vejrlig, sæsonledighed – eller deltidsbrandmænd, som vi taler om her.
Det er nogle bestemte grupper, og i den aftale, som ministerens forgænger har lavet, står der, at man vil justere aftalen, hvis det giver problemer i forhold til nogle af de udsatte grupper.
Hvornår kommer man i gang med det?
Altså, i maj måned diskuterede vi deltidsbrandmænd, og vi har gjort det adskillige gange siden.
Der er fortsat ikke kommet en løsning.
Det er da helt urimeligt.
Hver uge oplever vi, at der er deltidsbrandmænd, der må holde op, og til sidst ender vi med, at man altså ikke kan bemande brandsprøjten, fordi ministerens tåbelige regler forhindrer, at de kan udføre deres gerning.
Alternativet er jo, at brandvæsenerne rundtomkring i landet skal ansætte folk på fuld tid.
Det bliver rasende dyrt, og det får vi altså heller ikke et bedre brandvæsen af.
Så vi har en meget, meget god og fornuftig løsning i Danmark, og derfor kan vi da ikke have, at der er nogle tåbelige og stive a-kasse-regler, der forhindrer brandmændene i at fortsætte deres gerning.
Inger Støjberg (V), 2009-11-04:
Som jeg lige har sagt i besvarelsen af spørgsmål nr. S 246, befinder Danmark sig i en periode med lavkonjunktur og med stigende ledighed til følge.
Derfor er det heller ikke de ændrede regler om supplerende dagpenge, der har betydning i den her sammenhæng, men det, at vi befinder os i en global krise.
Derfor har regeringen også sikret, at krisen bliver håndteret med en ansvarlig og veldoseret finanspolitik.
Regeringen følger udviklingen meget tæt og overvejer løbende, hvordan vi bedst muligt imødegår udfordringerne på arbejdsmarkedet.
Når det er sagt, vil jeg også gerne slå fast, at jeg fortsat mener, at de supplerende dagpenge ikke har til opgave at være en længerevarende støtteordning for deltidsarbejde.
Som jeg har sagt flere gange før, er det min holdning, at supplerende dagpenge er og også fremover skal være en midlertidig ydelse, som ledige kan modtage i forbindelse med en delvis ledighed eller som indgang til arbejdsmarkedet på fuld tid.
Bjarne Laustsen (S), 2009-11-04:
Er det ikke et stort problem, at fuldtidsarbejdsløsheden stiger som følge af, at deltidsbrandmænd, tagdækkere m.fl. er nødt til at sige deres deltidsjob op for at kunne få dagpenge?
Inger Støjberg (V), 2009-11-04:
Det vigtige må vel være, at vi har et system, der virker både under en højkonjunktur og under en lavkonjunktur, og det mener jeg rent faktisk at vi har.
Jeg mener, at vi har gode uddannelsesbetingelser i de tilfælde, hvor netop uddannelse er svaret.
Det er det ikke i alle tilfælde, men det er det i nogle tilfælde, og i de tilfælde mener jeg faktisk, at mulighederne er der, og at de også er rigtig gode.
Så jeg er ikke enig med hr. Bjarne Laustsen i antagelsen om, at hvis man bliver ledig, så skal man have uddannelse, og det skal alle ledige.
Der er mange ledige, der skal hjælpes videre til et job.
Nogle kan have gavn af en kort uddannelse, en opkvalificering, andre kan have gavn af en lidt længere uddannelse.
Det er jo altså også sådan, at er man enten ufaglært, eller har man en forældet uddannelse, kan man jo gå i gang allerede på dag et.
Og det ved hr. Bjarne Laustsen også godt, men det glemmer han bare lige at fortælle, når han nævner de ansatte oppe på MAN Diesel og andre.
Bjarne Laustsen (S), 2009-11-04:
Ministeren siger, at vi skal have et godt system.
Kan ministeren gøre andet end at udbetale dagpenge?
For uanset om der er 150.000 eller 200.000 arbejdsløse, skal de jo have dagpenge, det er en lovbestemt ydelse.
Det er ministerens ansvar at gøre det.
Det, der er interessant, er, om ministeren vil medvirke til, at de får nogle andre muligheder, mens de er ledige.
De faglærte på MAN Diesel i Frederikshavn skal f.eks. vente i 5 år, før de kan konvertere deres uddannelse til en anden, ellers skal de uddanne sig på SU.
Hvorfor kan de ikke uddanne sig på dagpenge?
Hvorfor kan de ikke det?
Det, der hjælper her, er at lave flere uddannelsespladser i forbindelse med de forhandlinger, der er i gang, og sørge for at give de unge mennesker en uddannelsesgaranti.
Det hjælper overhovedet ikke at straffe dem.
Hvorfor er det sådan, at ministeren ikke vil ændre en eneste regel, der modvirker alle de tunge barrierer, vi har?
Ministeren har sat sig i spidsen for regelforenkling og afbureaukratisering.
Her er virkelig et sted, hun kan begynde.
Jeg vil sige til ministeren: Sørg for at ændre nogle af de regler, der virker under en højkonjunktur, så de også virker, når ledigheden stiger så markant, som den gør nu.
Inger Støjberg (V), 2009-11-04:
Jamen så tror jeg nu nok, at hr. Leif Lahn Jensen har evner, der rækker noget ud over landets samlede antal økonomers evner.
Det skal jeg ikke stå her i dag og afvise at han har, det kan godt være, at han har det.
I så fald vil jeg sige, at så tror jeg, at jeg vil ansætte hr. Leif Lahn Jensen i Beskæftigelsesministeriet, for det er selvfølgelig temmeligt svært at sætte et nøjagtigt tal på, men det bedste bud ligger på omkring 150.000 arbejdsløse.
Men det, det handler om nu, er vel ikke at stå og sige, om det bliver 140.000, 150.000, 160.000 eller 170.000.
Det, det drejer sig om, vil jeg sige til hr. Leif Lahn Jensen, er vel at have et godt system, der står parat til at hjælpe de ledige i job, og som kerer sig om de unge.
Det er det, vi sidder og forhandler om lige nu.
Derfor synes jeg faktisk, at det sådan er en lidt underlig oplevelse, at det skal være sådan noget fejlfindingsnoget, vi skal bruge tiden på i dag.
Det er det, vi arbejder på lige for tiden, vil jeg sige til hr. Leif Lahn Jensen, det gør vi i øvrigt sammen, og det gør vi ret godt.
Leif Lahn Jensen (S), 2009-11-04:
Der er jo mange, der er friske i den her sal, der var også en, der engang kaldte LO’s tal for løgn og opspind, det husker ministeren sikkert godt hvem var.
Det, jeg bare vil sige, er, at mange har sagt, at tallet vil komme op på over 200.000 arbejdsløse til næste år.
Nordea mener, at tallet kommer op på 175.000, vismændene mener, at det kommer op på 171.000.
Alle de her gæve folk, som ministeren og regeringen normalt forholder sig til, siger det.
Det er ikke altid, man vil lytte til fagbevægelsen, men dengang fagbevægelsen sagde 160.000, kunne det godt være, at ministeren ikke grinte, men ministeren rystede nok mere eller mindre på hovedet af det – ministeren så ikke glad ud. Men der er altså alle mulige andre, der kommer med nogle tal, som ministeren åbenbart ikke kan forholde sig til.
Hvorfor er det så mange andre end regeringen, der altid tager fejl?
Jeg kunne godt tænke mig at spørge: Hvordan kan man regne så meget forbi hinanden?
Det må da være meget enkelt at finde ud af, hvor mange arbejdsløse der vil være til næste år.
Inger Støjberg (V), 2009-11-04:
Jeg vil først og fremmest lige slå en ting fast over for hr. Leif Lahn Jensen.
Der er aldrig nogen sinde nogen, der har grinet ad nogen som helst, i forbindelse med at vi har diskuteret ledighed.
Det er jo helt hen i vejret at sige sådan nogle ting.
Hvis der er nogen, der kerer sig om, at vi får flere arbejdsløse i øjeblikket, så er det regeringen.
Det er jo derfor, vi har taget den her perlerække af initiativer fra bankpakker til erhvervspakker og til, at man kan få udbetalt sine SP-penge.
Vi får snart skattelettelser, det sker her hen over nytår, og investeringerne øges i kommunerne.
Der er tale om en perlerække af initiativer – senest på ungeområdet, som der er konstruktive forhandlinger med Socialdemokraterne om.
Så jeg synes egentlig, at det er lige friskt nok at stå her i dag og sige, at regeringen ikke tager det alvorligt.
Hvis der er nogen, der tager den her situation alvorlig, er det regeringen, og hvis der er nogen, der gør noget for at dæmme op for den, er det regeringen, vil jeg gerne sige til hr. Leif Lahn Jensen.
Leif Lahn Jensen (S), 2009-11-04:
En del af spørgsmålet lød på, om man kunne regne med regeringen.
Jeg kan lige sige, at sidste år i august mente regeringen som de eneste, at der egentlig ikke var nogen krise.
Man snakkede stadig væk om at skaffe flere hænder, men bestemt ikke om at skaffe flere jobs eller bedre uddannelsesmuligheder.
Alle andre kunne se, at det var på vej til at ændre sig, men ikke regeringen.
Da vi så før sommerferien behandlede sagen om kommunalisering af jobcentrene, startede regeringen med at spille ud med, at der var få arbejdsløse, og grinte faktisk af LO, da LO kom og sagde, at det godt kunne være, at der ville være 160.000 ledige i 2010.
Senere meldte man så ud, at der ville være 140.000, og nu er man så fra regeringens side oppe på 150.000 arbejdsløse.
Mærkeligt nok er regeringens tal jo altid de mest positive, der er ikke andre, der er så positive.
Er det ikke et problem, at vi faktisk har en regering, som bestemt ikke forholder sig til virkeligheden, men som hele tiden prøver på at pynte på situationen?
Inger Støjberg (V), 2009-11-04:
Jamen dog, jeg kommer jo lige fra nogle forhandlinger, hvor bl.a. Socialdemokratiet er repræsenteret på ungeområdet.
Der er en lang perlerække af initiativer, netop når det gælder de unge.
Det er jo ikke bare et spørgsmål om, at vi vil omlægge børnechecken, så den bliver til en ungeydelse, for netop at motivere forældrene til at tage et stort ansvar.
Jeg vil sige til hr. Bjarne Laustsen, at vi har omkring 10.000 unge mellem 15 og 17 år, der laver ingen verdens ting, og det kan vi da ikke være bekendt i et samfund som vores.
Der er 16 pct. af de danske folkeskoleelever, der forlader folkeskolen uden at kunne læse på et niveau, hvor de kan gå videre i uddannelsessystemet.
Derfor skal vi da hjælpe de her unge mennesker.
Det er jo det, der ligger i ungepakkerne, det er jo netop det, vi diskuterer med Socialdemokratiet for øjeblikket, i disse timer.