runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helle Sjelle (KF), 2007-01-16:
For Det Konservative Folkeparti står vores EUsamarbejde som en hjørnesten i forbindelse med, hvordan vi skal agere i en globaliseret verden.
Takket være EU er der blevet skabt fred og stabilitet i Europa, og vi har en udmærket dialog med landene omkring os.
Det er faktisk også fred og stabilitet, der er formålet med Euro-Middelhavs-partnerskabet, som Dansk Folkeparti i dag har efterspurgt at få en status på.
Partnerskabet er med andre ord et middel, hvormed vi i EU forsøger at udbrede nogle reformprocesser i Nordafrika og Mellemøsten.
Vi forsøger bl.a. at styrke de basale frihedsrettigheder og sikre en ordentlig regeringsførelse.
Der har, siden partnerskabet blev skabt, været et frugtbart samarbejde, et samarbejde, der bl.a. omfatter Israel og Tyrkiet, hvilket jo er ganske interessant.
I alt samarbejdes der i partnerskabet på fire nøgleområder, nemlig det politiske område, det økonomiske område, det socialt-kulturelle område og ikke mindst et område, som vi synes er meget vigtigt: kampen mod terrorisme.
Det vil sige, at partnerskabet gerne skulle bidrage til at skabe en generel forbedring af forholdet mellem Israel og de arabiske lande, men så sandelig også mellem alle de øvrige lande, som deltager i det her partnerskab.
Samtidig styrker partnerskabet de økonomiske og administrative reformprocesser samt investerings- og erhvervsklimaet mere generelt, ligesom det fungerer som en platform for at fremme de værdier, som jo bl.a. hr. Morten Messerschmidt har efterspurgt, som demokrati, retssamfund og respekt for menneskerettigheder, idet den kulturelle dialog også er indbefattet.
For at udbrede demokrati og ytringsfrihed har EU samtidig indgået såkaldte associeringsaftaler med samtlige partnerlande.
Aftalerne fastslår, at samarbejdet baseres på respekt for demokrati og grundlæggende menneskerettigheder.
Endelig er der i forbindelse med bekæmpelsen af terrorisme vedtaget et ambitiøst arbejdsprogram og en adfærdskodeks, som partnerlandene nu er i gang med at implementere og omsætte til handling.
Partnerskabet er altså efter vores opfattelse et godt redskab til at fremme dialogen og demokratiet i regionen, hvilket er til gavn for os alle, og derfor bakker vi op om den fortsatte udbygning af partnerskabet.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-01-16:
Når nu den konservative ordfører taler om kulturel dialog, kunne jeg egentlig godt tænke mig at høre, hvad det præcis er, der ligger i det.
For både i forbindelse med Tyrkiet, som ordføreren taler om, og Euro-Mediterranean Partnership har jeg ved flere lejligheder fået en noget nedslående oplevelse, når man netop har talt om interkulturel dialog.
Jeg husker, hvordan jeg under et møde i Tyrkiet med Erdogans folk, altså præsidentens folk, meget klart har fået at vide, at ytringsfrihed kan være godt, så længe det altså underlægges de dogmer, som indeholdes i islam.
Det samme er i øvrigt det, man får at vide, hvis man deltager i møder i den parlamentariske forsamling i det her partnerskab – hvor jeg bl.a. har deltaget i et møde i Tunis – hvor man har fremdraget ytringsfriheden som et dogme, der ikke kan diskuteres.
Det er ikke et synspunkt, som sådan set deles af de her landes ledere.
Så derfor kunne jeg godt tænke mig at høre, om fru Helle Sjelle kunne uddybe, hvad det er, hun forestiller sig ved den her kulturelle dialog.
Hvad er det, vi kan lære af de her lande?
Det er åbenlyst, hvad de kan lære af os, men hvad kan vi lære af dem?
Helle Sjelle (KF), 2007-01-16:
Jeg ser partnerskabet som et overordnet mål.
Der er både et mål med hensyn til, at vi selvfølgelig gerne vil være med til at fremme nogle ting som demokrati og menneskerettigheder.
Så jeg synes, at der er meget i det både for dem og os.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-01-16:
Sidst jeg tjekkede det, var alle EU-lande demokratiske og havde ytringsfrihed og de andre ting, som fru Helle Sjelle nævner.
Hvis fru Helle Sjelle ville gå ind og kigge i f.eks. FN’s arabiensrapport og i øvrigt i noget, der måske er mere interessant, nemlig The Heritage Foundations nye opgørelse over, hvor der er mest frihed i verden, ville hun se, at netop de lande, som vi taler om her, tilhører et af de områder i verden, der er kendetegnet ved mindst frihed.
Når nu vi har de to meget store kontraster, og man gerne vil have en dialog, vil jeg bare gerne høre i al stilfærdighed: Hvad er det, som fru Helle Sjelle mener at vi skal lære at lytte til fra de her muslimske landes side?
Helle Sjelle (KF), 2007-01-16:
Jeg synes netop, at det er meget naturligt, at vi, når vi, som hr. Morten Messerschmidt jo også er inde på, har en meget stabil region i form af EU, har en væsentlig interesse og for den sags skyld også en forpligtelse til at få stabiliseret regionen omkring os, altså de nabolande, som bl.a. grænser op til EU.
Det har vi alt andet lige jo også en interesse i.
Så kan hr. Morten Messerschmidt jo godt sige, at vi netop er rigtig gode til det her med frihed og demokrati.
Jamen så har vi da så sandelig også en forpligtelse til at sige, at der måske kunne være andre steder, hvor mennesker fortjener at have den frihed og det demokrati, som vi faktisk har.
Og det synes jeg faktisk er ganske naturligt at man også gør uden at starte den store kulturelle krig mod de befolkningsgrupper, som eventuelt ikke ligefrem har den samme tro, som vi har.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-01-16:
Jeg er sådan set fuldstændig enig i det, som fru Lone Dybkjær siger, nemlig at internationalt samarbejde kan være rigtig godt.
Jeg er også fuldstændig enig i, at det kan være godt for at styrke kønnenes ligestilling, godt for frihandel og den slags, men jeg tror, at det, der adskiller Det Radikale Venstre og Dansk Folkeparti, er dogmatikken. Vi forholder os dybt pragmatisk til de enkelte fora, hvor man nu samarbejder internationalt.
Og det vil jeg også gerne bare sådan for en enkelt gangs skyld håbe at De Radikales ordfører måske kunne gøre, altså forholde sig til, at der måske, på trods af at man er glad for det internationale – det er nærmest et dictum i sig selv – godt kan være nogle negative ting, som man kunne diskutere.
Der vil jeg gerne igen vende tilbage til den formulering, som ligger i erklæringen, vi diskuterer her i dag, om fri arbejdstagerbevægelighed.
Nu bemærkede jeg, at fru Lone Dybkjær overhovedet ikke nævnte det skisma om højtuddannede folks adgang til EU.
Men er fru Lone Dybkjær ikke enig i, at det er et problem, hvis man arbejder henimod et område med fri bevægelighed for arbejdstagere imellem Nordafrika og EU?
Lone Dybkjær (RV), 2007-01-16:
Til hr. Morten Messerschmidt vil jeg sige, at der var mange ting, jeg ikke nævnte, der var en lang række ting, jeg heller ikke refererede til i forbindelse med hr. Morten Messerschmidts tale.
Det skyldes simpelt hen, at 5 minutter har sine begrænsninger, og den begrænsning er altså for stor til, at man kan kommentere hr. Morten Messerschmidts forskellige indlæg her i salen.
Jeg vil godt sige, at jeg ser fuldstændig pragmatisk på det.
Fordi man har forskellige holdninger, kan begge parter jo godt være pragmatiske, vil jeg sige til hr. Morten Messerschmidt.
Jeg går ind til det her på en fuldstændig pragmatisk måde, og det er også derfor, at jeg lægger meget vægt på samarbejdet vedrørende kvinder, fordi jeg ved, at kvinder i en lang række sammenhænge er undertrykte.
Jeg ser ikke noget problem i, at man fremmer det økonomiske samarbejde, herunder handelssamarbejdet.
Jeg tror, det går for langsomt.
Det er det, jeg ser som et problem.
Jeg tror, landene kan have meget glæde af hinanden, og jeg ser heller ikke et problem i, at der kommer andre mennesker til Europa og arbejder sammen med os og for os.
Udenrigsministeren har jo understreget meget nøje, at det er landenes suverænitet og landenes behov, der afgør det, så det kan jeg slet ikke se noget problem i.
Lise von Seelen (S), 2007-01-16:
Hr. Martin Lidegaard siger, at De Radikale gerne vil være med til at fremme selveje inden for de boligformer til ældre, som vi kender.
Men er hr. Martin Lidegaard ikke enig i, at man sagtens kan fremme selveje i boligformen til de ældre, uden at man behøver at lave det her til en markedsmodel, hvor det er forretningen, der er afgørende for, om man kan få mulighed for at drive en bolig som selveje?
Martin Lidegaard (RV), 2007-01-16:
Det er jeg faktisk meget enig i.
Jeg synes, det er svært at frigøre sig helt fra tanken om, at det har ligget regeringen lidt mere på sinde at åbne op for den private sektor i det her lovforslag end for det, man kunne kalde det frivillige Danmark, de selvejende institutioner, som har været vores politiske ønske hele vejen igennem.
Vi har jo kæmpet for friplejehjem i mange, mange år.
Hvis man kunne gøre begge dele, uden at det skadede de selvejende, så kunne man diskutere det, for skal man nødvendigvis sige helt nej til private plejehjem?
Men jeg synes, at sådan som lovforslaget ligger nu, har det jo vist sig – og det kan så være ond vilje, eller bare fordi det er sådan – at det ikke kan lade sig gøre at gøre begge dele.
Derfor er det altså vores opfattelse, at det her forslag har udviklet sig helt unødig bureaukratisk og i værste fald også asocialt, og det kan vi ikke støtte.
Vi går ind for mere klare linjer, mindre bureaukrati og større mangfoldighed, ikke for, at staten med vold og magt skal skrue plejehjemmene ned i de samme grå kasser.
Anne Baastrup (SF), 2007-01-16:
Ved højtidelige lejligheder fortæller regeringen altid, at den har brugt adskillige hundrede millioner kroner til ældreområdet.
Men når vi så går tingene efter, kan vi jo se, at der stort set ikke er kommet en krone ud til de ældre, fordi regeringen i skønt fællesskab med Dansk Folkeparti, hver gang der er givet en krone til de ældre, har gjort det af ideologiske årsager, nemlig mere privatisering.
Det her forslag er jo et skønt billede på, hvordan regeringen og Dansk Folkeparti udelukkende tænker i privatisering og profit på det sociale område, når det drejer sig om ældre.
Selvfølgelig vil vi gerne have mangfoldighed inden for plejesektoren.
Hvem vil ikke gerne det?
Men behøver man at ødelægge og smadre den administrative del af kommunerne, når det her skal gennemføres?
Det her er administrativt bøvl for kommunerne.
Det er bureaukrati, og det kommer til at koste den danske skatteyder rigtig, rigtig mange penge.
Samtidig vil det indebære, at man får en forskelsbehandling af ældre.
De, der har, skal mere gives, og de, der ikke har, kan få nogle skodtilbud.
Det er reelt regeringens politik, når det drejer sig om de ældre svageste medborgere, vi har.
Det her lovforslag er ren ideologi.
Det er overhovedet ikke en god idé for de medlemmer, der kunne finde på at stemme for det.
Line Barfod (EL), 2007-01-16:
Dette lovforslag om fri os for de andre-boliger, kunne man kalde det,
er et af de forslag, hvor man tydeligt kan se, at der er en klar ideologisk forskel på de to blokke, der i dag står over for hinanden i dansk politik.
Der er regeringen og Dansk Folkeparti på den ene side, der klart ønsker en markedsstyring af hele den offentlige sektor.
Selv den allermest tunge del af den, selv det, der handler allermest om omsorg for vores børn, vores ældre og vores syge, ønsker man skal være styret af markedslogik og profitinteresser.
Netop fordi det er så klar en ideologisk debat, synes jeg også, det er brandærgerligt, at der ikke er en eneste ordfører, hverken fra Venstre, Konservative eller Dansk Folkeparti, der har meldt sig på banen for at forsvare, hvorfor man mener det er så vigtigt at indføre markedsstyring af omsorgen og plejen for de ældre, der ikke kan klare sig i deres eget hjem.
Jeg synes, det kunne være rart, at man ærligt sagde: Det er, fordi vi ønsker, at man skal kunne tjene penge på alting i vores samfund.
Socialministeren har dog tidligere ærligt meldt ud, at det er den holdning, som socialministeren har, nemlig at man skal kunne tjene penge på alting.
Det synes jeg bare man skal komme op og sige ærligt, så vælgerne ved, at det er det, der er grundlaget for det her forslag, og ikke et ønske om at skabe en bedre ældreomsorg.
Det blev jo også meget tydeligt, at det er fri os fra de andre-boliger, da vi havde førstebehandlingen, hvor socialministeren kom til at sige, at et af formålene med at indføre det her bl.a. var, at så kunne man sortere folk fra, der f.eks. havde en anden religion.
Det har socialministeren så måttet trække tilbage igen.
Det er godt at være god til at trække ting tilbage, som socialministeren er, men hun opdagede, at det trods alt var at gå for langt i forhold til diskriminationsbestemmelserne i Danmark.
Derfor er det nu kun de rige på de her plejehjem, der kan blive fri for andre, der ikke er rige, hvorimod de ikke kan sortere folk fra på grund af religion, politisk overbevisning eller andet.
Men det væsentlige, der står tilbage, er, at formålet med dette forslag fra regeringen og Dansk Folkeparti er at indføre mulighed for, at man skal kunne tjene penge.
Det er ikke, at man ønsker at skabe nogle bedre plejehjem.
Nej, kommunerne skal nu bruge penge på at støtte private i at kunne tjene penge på plejehjem, nøjagtig som man har indført muligheden for privathospitaler og for profitbørnehaver.
Hermed markerer man meget klart, hvad det er, valget kommer til at stå om ved næste folketingsvalg, og jeg synes, det ville være prisværdigt, hvis man også gik op og forsvarede det fra talerstolen.
Hvis nogen skulle være i tvivl, så kan Enhedslisten stadig ikke støtte forslag.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-01-16:
Tilhængerne af EU vil gerne skabe det indtryk, at EU’s udbygning er den eneste løsning på Europas problemer.
Det er et synspunkt, som deles af stadig færre europæere.
Mens handelspolitisk samarbejde sådan generelt kan være et gode, er EU’s grundlæggende problem, at eliten i Bruxelles vil styre alt og derfor vil gøre alle ens.
Når magthaverne begynder at skabe et storrige, ved de godt, at forskellighederne i rigets enkeltdele er en trussel.
Derfor skal der samles et forenet Storeuropa, og det kan kun bygges på en opløsning af nationalstaterne og de nationale kulturer.
Det er i denne sammenhæng, at The EuroMediterranean Partnership skal ses, et forsøg på at skabe et islam-europæisk samarbejde, hvor kristendom, islam, hvor national identitet, hvor landenes særpræg blandes sammen, og hvor europæerne røves ud af deres nationale tilhørsforhold.
Det ønsker vi i Dansk Folkeparti ganske enkelt ikke skal ske.
Det er på den baggrund, at vi har stillet den her forespørgselsdebat for at høre, hvad regeringen kan sige om det pågående arbejde, og om ikke regeringen nu måtte dele de synspunkter, som Dansk Folkeparti har tilkendegivet.
Besvarelse
Eva Kjer Hansen (V), 2007-01-16:
Det er jo et velkendt synspunkt, at Enhedslisten mener, at det offentlige skal være sådan et tag selvbord.
Hvis man føler det, skal man have retten til at komme på plejehjem med de økonomiske ressourcer, der så også følger med.
Det er vi i regeringen ikke enige i.
Det, fru Line Barfod måske fuldstændig overser, er, at der er muligheder i dag for f.eks. at være en selvejende institution, men der vil man typisk have en driftsoverenskomst med kommunen, bortset fra de 13-14 plejehjem, der er.
I dag er det sådan, at hvis man gerne vil flytte hen på et af de friplejehjem, er man afhængig af, om kommunen synes, det er en god idé, om kommunen vil lade pengene følge med, og der er det, vi med det her lovforslag ændrer det, så det bliver en ret for den ældre, at man også kan benytte de plejehjem, der ikke har en driftsoverenskomst med kommunerne.
Og man behøver jo netop ikke at have penge med, fordi man er sikret, at økonomien følger med.
Line Barfod (EL), 2007-01-16:
Ministeren bliver nødt til at bestemme sig: Enten er ministerens argument for dette lovforslag om fri os fra de andre-boliger, at man ønsker at give større frihed til de ældre, eller også er det det, som reelt ligger i lovforslaget, nemlig at man ønsker at gøre omsorg for ældre til en vare.
Hvis man mener, det er frihed for de ældre, så kan ministeren ikke samtidig stille sig op og sige, at vi jo ikke kan lave et tagselvbord, hvor de ældre selv får frihed til at bestemme.
Så hænger argumentationen jo ikke sammen.
Vi mener, det vigtigste spørgsmål for de ældre er muligheden for netop at have frihed til selv at bestemme, hvornår man mener at man har behov for at komme på plejehjem, så man kan gøre det i god ro og orden, og ikke først når man ikke længere kan klare sig selv overhovedet, nøjagtig ligesom vi efterhånden også har fået indført, at vi har børnehaver af hensyn til børnene og ikke, at der først skal ske en kommunal visitation for, om barnet har behov.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-01-16:
Jeg tror simpelt hen, fru Line Barfod er den eneste, jeg vil næsten sige i hele verden, der kan være i tvivl om, at det her er at give de ældre en større frihed.
Vi mener, der er behov for en afklaring af, hvad det er for en hjælp og støtte, som borgeren har brug for, og det går man så ind og visiterer efter.
Men så er det vigtigt, at der er flest mulige valgmuligheder i forhold til, hvordan man så allerbedst får den hjælp og støtte, man har brug for.
Lise von Seelen (S), 2007-01-16:
Ministeren siger, at lovforslaget her ikke vil give anledning til mere ulighed.
Der må vi jo sige at ministeren er meget, meget uenig med sin partifælle Erik Fabrin, formand for KL, som jo netop siger, at lovforslaget, som det ser ud her, absolut vil give mere ulighed blandt ældre mennesker i Danmark.
Fra Socialministeriet har vi lige fået en folder, der hedder »Hvad er kvalitet?«.
Det er noget af det, de ældre selv værdsætter.
Opfatter ministeren det ikke som et retssikkerhedsmæssigt problem, at en ældre kan blive afvist af en boligejer uden at få nogen begrundelse for, hvorfor man ikke kan blive en del af det bofællesskab, som man ønsker sig?
Eva Kjer Hansen (V), 2007-01-16:
Fru Lise von Seelen har fuldstændig ret i, at vi netop bruger høringen, som vi har haft om, hvad der er kvalitet på ældreområdet, til inspi ration i arbejdet, og det her går lige præcis ud på at give lige rettigheder for alle til at gøre brug af den her valgmulighed.
Det er jo derfor, det her lovforslag er sammensat på den måde, at ingen skal have penge med.
Alle har muligheden for og retten til at sige: Jeg vil hellere bo på det her friplejehjem.
Vi har netop ønsket at ligestille alle og sikre, at man ikke skal have penge op af lommen for at få den her valgmulighed.
Og det er netop, fordi jeg synes, at det er vigtigt med lige muligheder og lige rettigheder for alle.
Så vil det nu engang være sådan, at når det er en privat leverandør, så skal vedkommende også have mulighed for at tage stilling til den ældres deltagelse det pågældende sted.
Men som vi har gjort meget ud af i besvarelsen af en række spørgsmål, er der jo fin mulighed for at lægge vægt på, hvad det er for nogle forhold, der gør sig gældende, og hvad det er, man særlig gerne vil fremme på det pågældende sted.
Line Barfod (EL), 2007-01-16:
Ministeren bliver ved med at gentage, at baggrunden for dette forslag om fri os for de andreboliger er de ældres mulighed for selv at bestemme, hvor de vil bo.
Det, som vi hører, og som er helt afgørende for ældre, er, at de gerne vil have ret til selv at bestemme, hvornår de skal flytte på plejehjem.
Det vil regeringen ikke gå ind og ændre på, så vidt jeg har forstået.
Det vil stadig være sådan, at det er kommunen, der afgør, om man kan flytte på plejehjem eller ej.
Det er det, som virkelig mange har henvendt sig om.
Så har der været spørgsmålet om de selvejende plejehjemsmuligheder, men det er heller ikke det, ministeren går ind og gør noget ved med det her forslag.
Det, ministeren gør, er netop at lave fri os for de andre-boliger, hvor de, der har råd, kan bo sammen, fordi man giver leverandørerne mulighed for at sortere.
Ministeren har så måttet erkende, at man ikke kan sortere for religion, politisk overbevisning osv., men man kan jo stadig væk fra plejehjemmets side sortere efter andre ting, og hele problemet med den detaljerede lovgivning opstår jo, fordi ministeren går ind og gør pleje og omsorg til en vare i stedet for at sige, det er omsorgen, der burde være det afgørende.
Lise von Seelen (S), 2007-01-16:
Ministeren siger, at oppositionen her vil bevare systemer.
Det er vi såmænd ikke så optaget af.
Vi vil gerne have mangfoldighed inden for området.
Men vi er optaget af, at de penge, vi overhovedet kan få brugt til den egentlige ældreomsorg, til den egentlige ældrepleje, går derhen, hvor der er brug for dem, sammen med de ældre.
Ministeren sagde selv, at det her er et meget bureaukratisk forslag, og derfor kunne mit spørgsmål være: Kunne ministeren ikke have forestillet sig, at den valgfrihed, også med hensyn til selvejende boligformer, kunne have været lavet på en måde, som var knap så administrativt tung?
Det er jo rigtigt, hvad der tidligere er blevet sagt herfra, at det her kommer til at koste kommunerne rigtig, rigtig mange penge i administration – ud over at der bliver en dårligere service til de ældre mennesker, som får mindre omsorg og mindre pleje.
Er ministeren klar til at dække den økonomiske manko, der bliver ved at indføre det her kæmpestore bureaukrati?
Eva Kjer Hansen (V), 2007-01-16:
Selvfølgelig er vi parate til at dække de eventuelle omkostninger, der følger med, og det fremgår jo meget klart af lovforslagets bemærkninger vedrørende de økonomiske konsekvenser af det her forslag.
Der var ordførere, der mente, at det her var meget bureaukratisk og meget omstændeligt, og jeg har besvaret det med: Ja, det er rigtigt, det er et meget omfattende lovforslag.
Det fylder meget, og der er mange teknikaliteter i det.
Jeg har klart lagt frem, at det må der nødvendigvis være, for der har været rigtig mange detaljer at tage stilling til.
Og det har der ikke mindst været, fordi jeg ønskede at sikre de ældres rettigheder som lejere det pågældende sted.
Der rejser sig mange spørgsmål, og der er mange paragraffer, der skal udarbejdes, men det er jo netop for at sikre lige rettigheder og muligheden for, at alle ældre kan nyde gavn af den ret og den valgmulighed, der er med det her lovforslag.
Martin Lidegaard (RV), 2007-01-16:
Jeg vil gerne starte med at kvittere for de tilsagn, ministeren gav, både i forhold til at følge op, hvis kammeradvokaten skulle give grønt lys for, at vi afskaffer den her genudbudsøvelse, og til at undersøge, om vi kan finde nogle frilommer for eksisterende friplejehjem.
Så kunne jeg godt tænke mig at supplere med at stille to helt konkrete spørgsmål til ministeren: Ministeren medgiver, at det er et meget bureaukratisk forslag; ministeren medgiver, at det er meget omfattende.
Har det ikke på noget tidspunkt bekymret ministeren, at alle de eksisterende friplejehjem entydigt tilkendegiver, at de i virkeligheden føler, at det næsten bliver sværere at være til, selv om de går ind for den grundlæggende tanke, nemlig at skabe flere valgmuligheder for den ældre – som vi alle sammen gør?
Har det ikke bekymret ministeren på noget tidspunkt?
Og kunne man forestille sig, hvis man lavede et forslag, hvor det offentlige ikke skulle betale for at etablere plejehjemspladser, og hvis man ikke skulle sætte et loft på, hvor mange der så skulle være, men bare kunne lave et helt enkelt forslag, der gav friplejehjemmene lov til at være til, at man så måske kunne have nået en større mangfoldighed, som vi alle sammen gerne vil have?
Det andet, jeg gerne ville spørge om, er tilkøbsydelser.
Jeg forstår godt, ministeren siger, at det i virkeligheden er noget, man skal diskutere i forhold til kommunalfuldmagter, og hvad ved jeg.
Men det er jo en problematik, hvis man la ver en lovgivning, der udvider et frirum meget, og så giver lov til tilkøbsydelser her, men ikke andre steder.
Altså, hvordan undgår man, at vi får et dobbelt system, at vi får dobbeltstandarder i den her sektor?