Karsten Lauritzen (V), 2012-01-17:
Som sagt handler beslutningsforslaget, vi diskuterer, om en ændring af straffeloven, nemlig om spørgsmålet om forældelsesfrist vedrørende sager om seksuelle overgreb mod børn og unge og om, at forældelsesfristen i incestsager bortfalder.
I Venstre støtter vi op om en mere retfærdig straf for overgreb mod børn.
Den pædofile eller pædofilidømte må tage den fulde straf og det fulde ansvar for sin forbrydelse.
Vi er åbne over for og positive over for fra sagkundskaben at få det bedst tænkelige beslutningsgrundlag for at ændre loven, og Straffelovrådet forventer jo, som justitsministeren siger, at have en rapport færdig til sommer.
Vi er positive over for at fremskynde processen, vi er lidt kede af, at justitsministeren ikke er det, og jeg må sige, at vi også, aktualiseret af nogle af de sager, der har været, er blevet mere og mere overbevist om, at vi ønsker at gøre noget ved forældelsesfristerne.
Så er spørgsmålet, hvad vi skal gøre: Skal vi helt afskaffe dem, skal vi øge dem til en vis grænse?
Der er jo flere forskellige ting, der kunne være i spil, men vi har lagt os fast på at gøre noget ved forældelsesfristerne, og det eneste, der kunne få os til at ændre det, skulle være, at Straffelovrådet kom ud og sagde, at det overhovedet ikke gav nogen mening, men det har vi svært ved at forestille os.
Så vi er sådan set positive over for at gøre noget ved det.
Vi mener, det skal være muligt at anmelde, efterforske og dømme pædofile, selv om den forurettede er fyldt 28 år.
En mulighed kunne være at forlænge forældelsesfristerne.
Forældelsesfristen har jo den effekt, at den forurettede ikke bevidst venter med at anmelde et overgreb, men samtidig skal den pædofile jo ikke være fredet af forældelsesfristen, så den forurettede skal have muligheden for at anmelde overgrebet alligevel.
På grund af den bevisbyrde, som kan være i ældre sager, giver det jo så anledning til at se på, hvordan man helt præcis skruer sådan en model sammen, og det er vi i Venstre meget positive over for.
Vi synes, det skal ske så hurtigt som muligt.
På den ene side skal en sag om pædofili ikke kunne afvises på grund af forældelse, hvis der ligger en klar bevisbyrde.
Når man har en forældelsesfrist, som vi har i dag, på 28 år, giver det anledning til, at en person, der er 27 år og har været udsat for et overgreb, overvejer: Skulle jeg anmelde det, inden forældelsesfristen indtræder?
Men det forudsætter, at den person er bevidst om den forældelsesfrist, og det kan man stille sig spørgende over for.
Samtidig er der en hel del, der fortrænger.
I gennemsnit er det faktisk sådan, at folk, som har været udsat for seksuelle overgreb i barndommen, først anmelder det, når de er mellem 29 og 35 år – eller der søger de i hvert fald behandling eller rådgivning.
Offeret søger først behandling eller rådgivning i den aldersperiode, bl.a. fordi de selv er blevet forældre, og det er jo som sagt, efter at grænsen på de 28 år er nået.
I Venstre mener vi, at når ofrene skal leve med overgrebet resten af livet, skal gerningsmændene også have den fulde straf, og vi skylder i Folketinget at sørge for, at hvis der er klare beviser, skal man ikke kunne løbe fra overgreb mod børn.
Så derfor skal der ses på forældelsesfristen.
Vi vil gerne lytte til Straffelovrådet, men vi kunne godt tænke os, at processen blev fremskyndet en smule i forhold til det, der ligger.
Det er selvfølgelig rigtigt, at det kan være svært at løfte en bevisbyrde, og derfor skal man måske ikke gå i retning af fuldstændig at afskaffe forældelsesfristerne.
Man kunne også vælge en model, hvor man sagde, at den udskydes til et vist tidspunkt, og hvis der så kommer en sag som en af dem, der er oppe i øjeblikket, hvor der er en person, der er dømt for en lang række tilfælde, men ikke dømt for nogle af de første tilfælde på grund af forældelse, kunne man lade det være op til domstolene at vurdere, om de i et sådant særligt tilfælde helt skal kunne se bort fra forældelsesfristen, hvis der ligger klare beviser, som der gør i nogle sager.
Jeg må sige, at det krænker min retsfølelse, når man har en person, som er dømt for overgreb på massevis af børn, men går fri for den ekstra straf, fordi nogle enkelte af de her tilfælde falder på en forældelsesfrist, selv om bevisbyrden ellers er ganske klar.
Det synes vi ikke er acceptabelt.
Derfor er vi glade for Dansk Folkepartis beslutningsforslag, som vi behandler her i dag.