runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Henriksen (DF), 2009-04-17:
Altså, det her er sådan lidt underligt, for vi er efterhånden kommet dertil, hvor venstrefløjen bare har gjort menneskerettighederne og deres opfattelse af menneskerettighederne og nogle bestemte høringsparters opfattelse af menneskerettighederne til deres eget politiske program.
Det er jo det samme, vi hører Socialistisk Folkeparti og nu også Det Radikale Venstre sige.
Altså, menneskerettighedserklæringer, internationale konventioner er vores politik.
Men jeg vil godt spørge ind til noget af det, som hr. Morten Østergaard anførte som værende særlig problematisk i lovforslaget - det her med, at § 244 kom væk fra trappestigemodellen og ind i den her særlige udvisningsbestemmelse ved siden af trappestigemodellen.
Bare lige for at gøre det klart: Det er jo sådan noget som at nikke skaller, altså at man nikker hinanden en skalle, at man slår, at man sparker.
Er det ikke rimeligt, hvis man gør det - og man ikke er dansk statsborger, men er her som udlænding på en opholdstilladelse - at det så selvfølgelig har en konsekvens, og så kan man ryge ud?
Altså, hvad er problemet i det?
Man skal jo ikke rende rundt og slå og sparke og nikke skaller, det skal man vel ikke.
Morten Østergaard (RV), 2009-04-17:
Det, jeg sagde, var, at vi ikke ønsker at holde hånden over kriminelle udlændinge, men det er helt klart, at det jo ikke er, fordi man har set et behov for at skærpe reglerne.
Det er jo, fordi man havde brug for at betale Dansk Folkeparti for at acceptere Metockdommen.
Det er det, der er baggrunden for forslaget her.
Det, vi så siger, er, at vi gerne vil søge at sikre den konventionsretlige beskyttelse, der er af de enkelte mennesker, der måtte blive involveret i det her, sådan at der altid er proportion i sagerne.
Martin Henriksen (DF), 2009-04-17:
Jeg synes, Det Radikale Venstres argumentation bliver mere og mere besynderlig.
Jeg forstod næsten, at et af argumenterne for nærmest at stemme imod lovforslaget var, at man risikerede, at der ville være for få, der ville blive udvist.
Det var dog, synes jeg, en besynderlig argumentation at lægge for dagen fra Det Radikale Venstres side.
Og i øvrigt kan man jo i den henseende så henvise til det, som ministeriet sådan set skriver i sit høringsnotat om bl.a. nogle af de ting, som hr. Morten Østergaard nævner.
Der skriver ministeriet om Menneskerettighedsdomstolen i sit høringsnotat, og jeg citerer: Domstolen synes igennem de seneste års praksis at acceptere udvisning, selv om en udlænding er opvokset i opholdsstaten og har opholdt sig der det meste af sit liv, hvis den pågældende ikke har mistet enhver forbindelse og tilknytning til oprindelseslandet, f.eks. ved at opretholde blot et vist kendskab til kulturen og sproget. Ministeriet viser jo sådan set vejen til, hvordan man kan holde det her inden for menneskerettighederne, så Det Radikale Venstres argumentation er jo sådan set lidt noget, man har taget ud af den blå luft.
Altså, de her institutter har jo lige siden 2001 sagt, at vi ikke kunne foretage mange af de stramninger, vi har foretaget, fordi de var i strid med menneskerettighederne.
Det har jo senere vist sig, at vi rent faktisk godt kunne gøre det.
Morten Østergaard (RV), 2009-04-17:
Nu skal jeg prøve at sige det på en pæn måde, men jeg vil altså sige, at den måde, man fra Integrationsministeriets side fremlægger de internationale konventioner på her, er særlig tilrettelagt for hr. Martin Henriksen.
For det, man jo ikke nævner, er, hvad det er for nogle kriminalitetstyper, de personer, som kun har en meget, meget beskeden tilknytning til deres oprindelsesland, har været straffet for.
Jeg tror ikke, man i Integrationsministeriet kan finde - men det kan vi jo spørge om - eksempler på, at folk, der er blevet straffet med 20 dages fængsel og aldrig har sat foden i deres oprindelsesland, men måske har en onkel der, som de skriver breve til en gang imellem, kan udvises.
Det tror jeg ikke der findes eksempler på ved Menneskerettighedsdomstolen, men det kan vi jo spørge til i udvalgsbehandlingen.
Så vil jeg sige til hr. Martin Henriksen, som siger, at vi tror, at det kommer til at føre til, at for få bliver udvist: Nej, det, vi siger, er, at det kommer til at belaste domstolene.
Og det siger vi, fordi skærpelsen efter Advokatrådets opfattelse i høringssvaret - det er refereret på side 11 i høringsnotatet - vil have ingen eller kun meget ringe betydning i relation til gennemførelse af udvisninger, men vil kunne få unødige processkabende konsekvenser.
Karsten Lauritzen (V), 2009-04-17:
Tak til hr. Morten Østergaard for det svar.
Jeg kunne også godt tænke mig, hvis hr. Morten Østergaard ville uddybe lidt, hvor man står i forhold til lovforslaget, for jeg forstår, at hr. Morten Østergaard lægger sig op ad den argumentation, som Socialistisk Folkeparti har, nemlig at man ikke ved, hvor man står, og man har nogle spørgsmål, man gerne vil have svar på.
Det er måske sådan en generel politik for oppositionen, at man ikke er helt afklaret om, hvor man står i forhold til, om kriminelle udlændinge skal udvises eller ej.
Det må vi andre så tage til efterretning.
Men jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Morten Østergaard direkte: Hvis han får svar på de spørgsmål, som han har nævnt han vil stille i udvalgsbehandlingen, nemlig at vi overholder vores internationale forpligtelser og lovforslaget har en reel effekt, som vi jo er nogle der har tiltro til at det har, vil Det Radikale Venstre så stemme for lovforslaget, eller vil man finde en anden undskyldning for at stemme imod, fordi man jo i virkeligheden ikke ønsker at stramme op på de her regler?
Morten Østergaard (RV), 2009-04-17:
Jeg vil også gerne takke for en meget grundig besvarelse, hvor jeg syntes at der var adskillige positive elementer ud over den almindelige tilslutning til intentionen.
Det er jo rigtigt, at det ikke er så længe siden, vi behandlede nogle forslag, som havde overlappende elementer, og derfor kan vi måske også indskrænke debatten i dag til noget af det nye.
Men jeg vil bare stadig væk lige holde fast i det, som justitsministeren jo også anerkender i dag, nemlig at der altså er arresthuse, hvor man ikke har besøgsfaciliteter, der er egnede til børn.
Og det er jo stærkt problematisk, al den stund at det jo typisk også er der, hvor varetægtsfængslede, der jo ikke er dømt for noget endnu, opholder sig.
Det var en del af diskussionen sidst også, om ikke man er nødt til i det mindste at sidestille deres vilkår.
Det er altså børnene, det går ud over, og de er jo hverken mistænkte eller varetægtsfængslede eller noget som helst, og derfor synes jeg, at man burde overveje at opstille pavilloner eller noget andet de steder for at sikre, at de forhold er i orden.
Men det, jeg egentlig ville fokusere på, var det med fodlænkerne.
Jeg synes, det er væsentligt at holde fast i, at vi altså her taler om, at man netop fokuserer på de familier, hvor der er børn involveret.
I et socialt system ved man godt, hvem der er enlige forsørgere, og hvem der ikke er, så den afgrænsning kan man roligt regne med kan overføres.
Men det, der er spørgsmålet her, er, om ikke man bør gøre noget særskilt for de børn, eventuelt som et forsøg, og altså ikke generelt lempe reglerne om fodlænker.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-04-17:
Jeg synes, det ville være problematisk at lovgive særskilt liberalt, på baggrund af at nogle, som har begået kriminalitet, har børn.
Vi skal sikre os, at børnene hele tiden har relation til forældrene, og det gør kriminalforsorgen hele tiden en ihærdig indsats for, men man skal jo ikke kunne slippe billigere og mere lempeligt, fordi man har børn.
Vi skal bare sørge for, at det ikke går ud over børnene, at forældrene har været så letsindige - og tåbelige, vil jeg sige rent ud - at begå kriminalitet.
Så derfor er det vigtigt, at man på institutionerne har mulighed for at være sammen med sine børn.
Det er der forskellige initiativer til, der er ting i gang, og der foregår nogle ting, men jeg har ikke nogen planer om at ændre på længden af fodlænkeafsoning i Danmark i forhold til de gældende regler.
Jamen børn med enlige forsørgere kan jo også godt opleve, at deres forældre har elektronisk fodlænke på.
Der gælder bare de samme regler for alle mennesker i det her samfund, uanset om de har børn eller ej.
Vi kan ikke have et system, hvor man straffer lempeligere og har nogle andre regler for enlige forsørgere i forhold til den hårde kriminalitet, de så har begået, hvis de ikke engang er omfattet af den her ordning, hvor vi jo efterhånden har taget ret mange med.
Hvis man får over 3 måneders fængsel i det her samfund, har man begået sådan rimelig hård kriminalitet, og der synes jeg ikke at man sådan kan få særregler.
Vi kigger hele tiden på, hvad man kan gøre, og jeg synes, at kriminalforsorgen gør utrolig meget for at tage hensyn til børnene, ikke forældrene.
Dem er jeg for at sige det rent ud ligeglad med, når de har tilladt sig at begå kriminalitet, samtidig med at de har børn.
Men vi skal tage hensyn til børnene og de unge, og der gør kriminalforsorgen rigtig, rigtig meget.
Meta Fuglsang (SF), 2009-04-17:
Tak til ministeren for besvarelsen i det indledende indlæg.
Den besvarelse, som ministeren har givet her, tager jo meget udgangspunkt i den, der er straffet, altså den kriminelle, men hvis man vender det om og tager udgangspunkt i barnet og barnets behov, er ministeren så tilfreds med de muligheder, der er for at varetage barnets behov med de ordninger, vi har nu?
Og ser ministeren et behov for at udvide rammen for det, man kan tilbyde disse børn, når udgangspunktet er barnets tarv?
Brian Mikkelsen (KF), 2009-04-17:
Jeg vil sige det på den måde, at jeg synes, der er en masse gode tiltag, som gør, at man er på rette vej.
For man skal også tage hensyn til børnene, det er jeg enig i; børnene kommer jo ofte i klemme.
Vi skal bare lige huske på, at man skal passe på, at de straffede ikke tager deres børn som gidsler i de her sager.
Og derfor skal det jo være sådan en afvejning af, at har man begået noget kriminelt, skal man selvfølgelig straffes for det - det kan man jo ikke slippe for, fordi man er enlig forsørger - men der skal samtidig tages hensyn til børnene.
Og der er Kriminalforsorgen jo i gang med at foretage rigtig, rigtig mange ting - i det konkrete tilfælde med arresthusene har vi jo bedt arresthusinspektørerne om at komme med en tilkendegivelse af, hvordan forholdene er ude hos dem.
Kriminalforsorgen har fået ekstra midler til vedligeholdelse og forbedring af besøgsfaciliteterne, og der sker en løbende renovering af besøgsfaciliteterne i fængsler og arresthuse.
Der er sket meget rundtomkring, men der kan stadig væk godt ske noget mere, og jeg ved, at kriminalforsorgen hele tiden arbejder med den her problematik af hensyn til børnene.
Morten Østergaard (RV), 2009-04-17:
Men jeg synes bare alligevel, at man er nødt til at holde lidt fast i, at der jo er kæmpe forskel på, om det er en enlig forsørger - altså set fra barnets side - og den enlige forsørger kommer i fængsel eller det er den ene af to forældre, som barnet har eller kan få ophold hos.
Og det, som justitsministeren jo i hvert fald er nødt til at forholde sig til, er, at det her jo er nogle børn, som er i stor risiko for selv at blive kriminelle.
For vi ved, at der er en overrisiko for børn af kriminelle.
Derfor må man jo sige, at her handler det sådan set ikke om at give folk rabat, fordi de har børn.
Det handler om at tage udgangspunkt i barnets tarv, at tage udgangspunkt i, at barnet jo ikke har bedt sine forældre om at begå kriminalitet, og om, at man derfor kunne sikre en fodlænkestraf, som vi åbenbart alle sammen synes er rimelig nok og er egnet som straf, og bruge den i udvidet grad, når det drejer sig om børn af enlige forsørgere.
Meta Fuglsang (SF), 2009-04-17:
Så vil jeg gå tilbage til den del af forslaget, som handler om fodlænkeordningen, altså at man skal udvide den.
Nu ved jeg godt, at ministeren bruger udtrykket, at folk jo ikke skal straffes blidere med den her fodlænke, men hvis man nu i stedet for siger, at fodlænkeordningen ikke handler om at straffe mindre, den handler om at straffe smartere, at straffe bedre og mere virkningsfuldt, kunne man så ikke sige - igen set ud fra barnets perspektiv - at man kunne straffe smartere ved at udvide den her fodlænkeordning?
For nogle af de bivirkninger, der er, specielt for de enlige forsørgere eller for børn af enlige forsørgere, kunne så måske fjernes.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-04-17:
Jeg er da glad for, at jeg kan få hr. Morten Østergaard op af stolen og blive kaldt frisk.
Jeg kan godt lige at være frisk, så det synes jeg da er rigtig rart.
Når vi siger det her med en blankocheck til mord, vil jeg igen påpege, som jeg også har gjort nede fra min egen plads, når jeg har stillet spørgsmål til forskellige ordførere heroppe, at det rent faktisk fremgår - selve regeringen har i 2003 spurgt Rigsadvokaten - at der på det tidspunkt bliver brugt knive, der er lovlige.
De bliver brugt til netop alvorlig personfarlig kriminalitet.
Så det ville være mærkeligt, hvis det lige pludselig havde ændret sig her i 2009, sådan at de lige pludselig ikke bliver brugt.
Men vi ser da frem til den redegørelse, som ministeren nu har sat i gang.
Vi håber da på, at den kan vise den rette vej, netop at vi har brug for et totalforbud mod knive i nattelivet.
Morten Østergaard (RV), 2009-04-17:
Det er Dansk Folkeparti og fru Marlene Harpsøe jo i deres gode ret til.
Men jeg synes måske også, at hvis vi skal have en debat, skal der være en eller anden form for anstændighed i den, og når man siger, at det, vi andre gør, er at udstede blankocheck til mord, må man i hvert fald kunne dokumentere, hvilke mord der er begået med de knive, man nu ønsker at forbyde, og det kan fru Marlene Harpsøe jo ikke.
Så skulle vi nu ikke lige holde debatten i et leje, hvor vi alle sammen kan være med, og hvor vi respekterer, at ingen af os ønsker overfald med knive hverken i nattelivet eller andre steder.
Diskussionen går jo selvfølgelig på, hvordan man opnår det.
Der er vi så ikke enige om metodevalget.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-04-17:
Jeg har da sympati for mennesker, som efter en lang, lang uge har lyst til at gå ned fredag aften og lige tage en fyraftensøl på det lokale værtshus; selvfølgelig skal de have lov til det.
Men helt ærligt: Er det så ikke meget nemt at lægge den kniv fra sig, når man går fra sit arbejde, og så eventuelt hente den igen, hvis det er det, der er problemet?
Pointen er bare, at vi ikke skal have knive i nattelivet.
Der skal ikke være noget, der hedder, at man gerne må tage en lovlig kniv med i nattelivet.
Knive hører ikke til her, og jeg forstår simpelt hen ikke, hvorfor man kan bruge den argumentation fra De Radikales side.
Morten Østergaard (RV), 2009-04-17:
Nu har jeg lige hørt Dansk Folkepartis ordfører harcelere over begrebet lovlige knive, men nu forstår jeg, at det godt kan gå, bare det er på arbejdspladsen.
Hvis man er så indædt imod alle former for knive, er det da noget mærkeligt noget at sige, at de godt må være på arbejdspladserne.
Men i sidste ende koger det sig jo ned til, om Dansk Folkeparti ikke her er i gang med at skabe problemer i stedet for at løse problemer.
For forslaget løser ingen problemer, men som det kom frem i den ordveksling, vi lige har haft, skaber det problemer for nogen, som går rundt med en schweizerkniv på bunden af dametasken eller for den sags skyld i pibetasken, eller hvad det nu er, og jeg synes, vi skal koncentrere os om at løse de faktiske problemer frem for at skabe nye.
René Christensen (DF), 2009-04-17:
Jeg har et spørgsmål til ordføreren, nemlig om ordføreren ikke vil være enig i, at der ude i nattelivet som regel også er indblandet alkohol.
Og alkohol påvirker jo mennesker i forhold til, hvis man er på sin arbejdsplads.
Jeg tror faktisk i forbindelse med mange af de knivoverfald, man ser, hvor det er unge mennesker, der gør det, ikke, at de har taget deres kniv med og så har tænkt: Nu vil jeg gå ud og stikke en ned her og nu i løbet af i aften.
Nej, de har fået taget en kniv med, som de måske har taget med for at vise frem, eller fordi det måske er hvad skal man sige?
- en del af deres identitet, at de har kniv med, og pludselig får de, fordi de er påvirkede, brugt den kniv.
Det er jo derfor, vi netop også vil gøre det, forbyde det, i nattelivet.
For det første har man overhovedet ikke noget at bruge den til dér, og for det andet er mennesker jo påvirket på en anden måde, når de har drukket alkohol, og det er derfor, at de her fejl sker, og det kan jo altså også sagtens ske med en mindre kniv.
Og det tror vi faktisk på at de gør - for det gjorde de jo tilbage i 2003.
Men er man ikke enig i, at når man snakker nattelivet, hvor folk - eller i hvert fald nogle af dem - er påvirket af alkohol, så er det en anden situation end på en arbejdsplads?
Men hvorfor kunne man ikke nu, hvor vi faktisk er enige om det, at alkohol nu gør det her, og at der også er problemer, gå ind for det her og så sige, at her har vi en speciel situation, hvor vi ved, at mennesker er påvirkede eller opfører sig anderledes, end de ellers ville gøre?
Hvorfor så ikke tage den risiko væk og sige, at det er, når man er i nattelivet?
Det er jo ikke på arbejdspladsen, hvor man skræller sig et æble, og det er ikke, når man er ude i skoven sammen med vennerne, på skovtur, hvor man vil skrælle sig et æble, nej, her er man taget ud, fordi man vil spise noget mad, eller fordi man vil ud at danse, og man vil måske også have noget alkohol.
Hvorfor skal man så have den risiko, at man faktisk har et våben med?
For det er jo også et våben, selv om kniven er 6,8 cm; den kan jo sagtens slå ihjel, selv om det er en lille foldekniv, som der bliver sagt.
Hvorfor kan man så ikke gå ind og sige: I den her situation, hvor vi ved, at mennesker har den her ekstra risiko, kunne vi jo netop gå ind og afhjælpe nogle af problemerne her?
Morten Østergaard (RV), 2009-04-17:
Jeg er jo glad for, at hr. René Christensen fulgte op, for jeg fik ikke svar på den anden halvdel af spørgsmålet, nemlig det her med: Hvad er det, gerningsmænd med ulovlige knive tænker på, når de tager deres kniv i lommen?
Og det har hr. René Christensen så en anden forståelse af, end jeg har, nemlig at det jo ikke er sikkert, at de ønsker noget ondt med det, når de går i byen med lange butterflyknive, eller hvad det er; det kan være, at de sådan set bare kommer i uføre undervejs.
Der er det så bare, at vi ser lidt anderledes på det, for jeg ser jo sådan på det, at problemerne opstår på det tidspunkt, hvor man stikker en ulovlig kniv i lommen.
For det er jo de ulovlige knive, som er involveret i de her episoder, og problemet opstår i det sekund, man tager beslutningen om at bevæbne sig.
Der var det så, jeg henviste til et andet forslag, som Dansk Folkeparti har, om, at alle mand skal bevæbne sig, ikke med knive, men med peberspray.
Og der er det bare, jeg siger, at hvis man skaber et samfund, hvor folk bevæbner sig, ikke fordi de nødvendigvis har tænkt sig at gøre noget ved nogle andre, men så alligevel havner i en situation, hvor de gør det, så er det, at man skaber problemer for sig selv.
Og det skulle Dansk Folkeparti tage at tænke lidt mere over.
Morten Østergaard (RV), 2009-04-17:
Jo, det er selvsagt en anden situation, men det var fru Marlene Harpsøe, som ikke kunne holde begrebet lovlige knive ud og pludselig kom i tanker om, at man kunne lade de lovlige knive ligge på arbejdspladsen, og så er det bare, jeg siger, at så hopper kæden jo lidt af.
Men det, som er det afgørende i forhold til det, hr. René Christensen siger, er jo, at vi må konstatere: Ja, alkohol er involveret i meget, meget store dele af den voldskriminalitet, som foregår i Danmark.
Vi ved, at risikoen for at blive en del af et voldeligt opgør enten som gerningsmand eller som offer er kæmpestor i det, som her kaldes nattelivet, altså på og omkring restaurationer i det tidsrum, der er.
Men med Dansk Folkepartis logik kunne vi jo overveje at forbyde alkohol, det ville formentlig også hjælpe, men det tror jeg så trods alt ikke engang Dansk Folkeparti ville foreslå.
Det er andre ordførere jo også blevet foreholdt, men man må jo sige, at det ikke er det eneste, man har gjort i Norge.
Men det, som er kernen, er jo, at der er et knivforbud.
Så er der en undtagelse, og den omfatter altså de knive, som ikke bliver brugt til ulovlige formål.
Situationen er jo den, at hvis man nu har den vane at skrælle et æble med en lille lommekniv en gang imellem, og man sidder på sin arbejdsplads og får lyst til at gå ned på et nærliggende værtshus og drikke en fyraftensøl i gode kollegers lag, sidder de, som har en kniv i tasken, og kigger på uret.
Nu nærmer klokken sig 10, og så skal de gå hjem, mens de andre kolleger kan fortsætte.
Det er jo situationen, og det er derfor, man er i gang med ikke at forebygge noget som helst, men er i gang med at kriminalisere en helt ufarlig situation, som vi jo kan se af statistikkerne heller ikke fører til ulykker.
Louise Schack Elholm (V), 2009-04-17:
Da Venstres ordfører ikke kan være til stede, vil jeg fremføre ordførertalen på Venstres vegne.
Indledningsvis vil jeg gerne understrege Venstres stærke fokus på barnets tarv.
Og dette fokus gør sig naturligvis også gældende, når det kommer til forholdene for børn af indsatte.
Børn har i almindelighed ret til kontakt med deres forældre, og dette gælder også, for så vidt angår børn af indsatte i landets fængsler.
Men det er på den anden side også klart, at der er nogle helt særlige omstændigheder, der gør sig gældende i relation til denne gruppe af børn på grund af forældrenes specielle situation.
Justitsministeren har netop redegjort for reglerne på området, og en gentagelse tjener intet formål.
Men ikke desto mindre vil jeg gerne hæfte mig ved, at Kriminalforsorgen i dag har stort fokus på området, og at der i besøgsbekendtgørelsen, der regulerer besøg til de indsatte, er bestemt, at de indsatte i videst muligt omfang skal have mulighed for at bevare kontakten til deres børn.
Dette sikres bl.a. ved en samtale inden for den første uge i fængsel mellem den indsatte og f.eks. en socialrådgiver, der kan afdække behovene.
Og ved ønske om besøg, undergives dette en særlig behandling - også med henblik på at træffe afgørelse om eventuel tildeling af udvidet besøg, f.eks. over en weekend.
Selv om Venstre er helt enige i intentionerne i beslutningsforslaget, er der dog grund til at mane til en smule besindighed.
Det kan synes besnærende at give kriminelle med børn en række særrettigheder med påkaldelse af et »så tænk dog på børnene«-argument, men risikoen er, at man i sin iver giver indsatte med børn en række fordele, som skævvrider den ellers lige behandling, som indsatte gerne skulle modtage.
Det er altid en ulykkelig situation, når børn må undvære forældrene, men vi skal ikke være blinde for, hvad savnet af forældrene skyldes, som i dette tilfælde er kriminalitet.
Det er forældrenes ansvar at leve et ansvarligt liv, så de både kan sørge for og opdrage børnene.
Derfor skal man også være varsom med at gøre konsekvensen af kriminaliteten mindre alvorlig, end den er i dag, med hensyn til de eventuelle børn.
Som jeg nævnte for et øjeblik siden, kan det skabe en ubalance i behandlingen af indsatte, som ellers har begået helt sammenlignelige forbrydelser.
Beslutningsforslagets mere konkrete dele som f.eks. særlige besøgsfaciliteter og udvidet adgang til afsoning med fodlænke m.v. er allerede behandlet af justitsministeren, og Venstre kan helt tilslutte sig ministerens indlæg.
Når man dertil husker på, at Kriminalforsorgen i forvejen har stort fokus på området - at indsatte i videst muligt omfang har ret til besøg af deres børn - og at det sociale system allerede i dag er udstyret til at træde til, hvis der er behov for det, kan Venstre samlet set ikke støtte det foreliggende beslutningsforslag.