Line Barfod (EL), 2007-05-09:
Jeg vil gerne takke for debatten og takke for støtten fra Socialdemokraterne, De Radikale og SF.
Det viser jo i hvert fald, at senest når vi får et nyt flertal, vil vi så kunne komme i gang med at se på retssikkerheden på det sociale område.
Men jeg er lige så forundret over denne fuldstændige afvisning fra Dansk Folkeparti og dets støttepartier, som andre i salen har været.
Jeg vil gerne starte med at understrege, at jeg mener, at masser af sagsbehandlere gør en kæmpe indsats for at prøve at gøre deres arbejde så godt som muligt.
På flere områder er det jo sådan, at sagsbehandlerne står med en lovgivning, der påbyder dem, at de skal kontrollere folk, samtidig med at de skal rådgive dem.
Når der sidder en kvinde i dyb krise, som prøver at gå fra en voldelig mand eller bliver forfulgt af ham, skal sagsbehandleren, samtidig med at vedkommende sidder og rådgiver hende, vurdere, om hun kommer med nogle oplysninger, som kommunen måske ikke har fået på det rigtige tidspunkt tidligere, og som derfor måske kan føre til, at hun skal anmeldes for uagtsomt socialt bedrageri.
Det er ikke nogen nem situation at sidde i.
Men for dem i bunden af systemet, der ikke har nogen ressourcer og er i dyb krise osv., mener man godt det er muligt at have et begreb om uagtsomt bedrageri.
Det er noget af det, jeg har foreslået at den her kommission skal se på, nemlig hvordan de regler har været anvendt i praksis.
Hvor mange er blevet dømt for uagtsomt socialt bedrageri, og hvad har det været for nogle typer sager?
Man skal snakke med sagsbehandlerne, snakke med de forskellige organisationer, der er brugere af det her system, og høre, hvad det giver for nogle overvejelser hos dem, hvad det giver for nogle problemer, og om det er noget, vi skulle overveje at ophæve igen.
Det synes jeg er væsentligt at se på i forbindelse med en retssikkerhedsdebat.
Men det kan jeg forstå at Dansk Folkeparti og dets to støttepartier ikke mener der er nogen problemer i.
Så har der været spørgsmålet om, hvorvidt man er part eller ej.
Altså, det er jo, mener jeg, fastslået, da vi indførte forvaltningsloven for 30 år siden, at man har krav på partshøring.
Hvis man ikke var en part, hvorfor skulle man så partshøres?
Det er da, fordi man er klar over, at der kan være nogle konflikter mellem myndigheder og borgere.
Det er jo også derfor, vi har klagesystemer osv., det har vi da, fordi der kan opstå konflikter.
Og når der kan opstå konflikter, så er der da behov for at se på, hvordan vi håndterer dem.
Hvordan gør vi det bedre, så der kan opstå nogle færre konflikter, men også så det er tydeligt, hvad der skal ske, hvis der opstår konflikter?
En anden ting har jo været spørgsmålet om, hvad det egentlig er begrebet retssikkerhed går ud på.
Jeg kunne forstå, at hr. Tom Behnke mente, at begrebet retssikkerhed primært handlede om, hvad var det for en sagsbehandlingsproces, der var.
Jeg mener altså i høj grad også, at det handler om, hvad det er for nogle regler, der er, og også om, hvilken sikkerhed man har for, at hvis der sker nogle fejl, så kan man også få behandlet sin sag på en ordentlig måde.
Hvad angår hele retssystemet, taler vi jo om, at god retssikkerhed er spørgsmålet om, at man har muligheden for også at få en retfærdig rettergang.
Den borger skal også i mange situationer selv ud at betale alle omkostningerne, fordi vedkommende ikke kan få fri proces.
Det er for mig at se ikke nogen særlig god retssikkerhed, og det mener jeg man er nødt til at gå ind at kigge på om man kunne lave om.
Da vi diskuterede det her sidst – altså sidste år, da jeg havde forslaget første gang – mente ministeren, at man slet ikke kunne sammenligne det sociale område med skatteområdet, fordi skatteområdet jo handler om, at man tager penge fra folk, mens socialområdet handler om, at man giver penge til folk.
Der indførte regeringen den 1. november 2005 en lov, som var et kæmpefremskridt, om, hvornår man må foretage lønindeholdelse, og hvornår man ikke må foretage lønindeholdelse.
Den lov bliver bare ikke fulgt, for der er ingen, der kender den.
Derfor er der masser af hjemløse, stofmisbrugere og andre, der hver måned får frataget 1.000 kr. eller mere, på trods af de næsten ikke har noget at leve for.
Først skal de overhovedet være klar over, at der er kommet en ny lov; det ved deres sagsbehandler heller ikke.
Og hvis de klager, kan det godt være, de ender med at få medhold, men de får ikke pengene tilbage.
Men det synes man altså åbenbart her er god retssikkerhed.
En borger, der ikke har fået den førtidspension, som vedkommende har krav på, eller andre ydelser, som vedkommende har krav på, og som anlægger en sag og vinder sagen efter at have været igennem hele retssystemet, jamen de får også i retten tilkendt nogle penge, og de får tilkendt nogle renter.
Men det bliver så modregnet de sociale ydelser, de får, så de ikke får noget som helst ud af det.
Det synes man altså også er god retssikkerhed.
En borger kan opleve, at hvis man gør en fejl, hvis man glemmer at fortælle en eller anden oplysning til kommunen eller er for sent på den i forhold til en klagefrist, jamen så kan man miste hele sit indkomstgrundlag.
Hr. Tom Behnke sagde, at vi skal se på, hvad vi kan gøre for at få kommunerne til at overholde lovgivningen.
Et af de forslag, der er her, er, at man skal undersøge muligheden for at indføre en godtgørelse.
Det har man i nogle lande.
Det er det, man har indført i forbindelse med ansættelsesbeviser.
Hvis man ikke har fået et ansættelsesbevis eller det er fyldt med fejl, jamen så får man en godtgørelse på 5.000 kr.
Lad os da undersøge, om det også kunne være en god idé på det sociale område.
Sådan nogle forslag er der masser af i det her forslag, som man kunne se på; man kunne rejse debatten.
De Samvirkende Invalideorganisationer holdt en stor høring forrige år, hvor de havde mange forskellige til at komme og fortælle om både konkrete sager, hvor folk var kommet i klemme, og om det generelle billede.
Hvis vi f.eks. vil have flere førtidspensionister, så er det afgørende ikke at ændre i loven om førtidspension, så er det afgørende at ændre refusionsprocenten til kommunerne, så de får større økonomisk refusion, hvis de sender flere på førtidspension.
Og omvendt: Hvis vi vil have færre førtidspensionister, så handler det ikke om at ændre lovgivningen, så handler det om at ændre den økonomiske refusionsprocent.
Det er da et problem, at det ikke er juraen, der er afgørende for, hvad folk har krav på, men hvilke refusionsprocenter eller andre økonomiske mekanismer, vi har sat ind, og det bliver vi da nødt til at diskutere.
Hvad gør vi, så det er lovgivningen, der bliver det afgørende, og så folk kan slå op og se, hvordan lovreglerne er, se, hvilket grundlag de har?
Hvad gør vi, så det ikke er de økonomiske ordninger, der er, og den økonomiske styring på de forskellige områder, man skal ind at se på for at finde ud af, hvad man muligvis kan have krav på?
Vi har set det samme i forbindelse med behandlingsgaranti for stofmisbrugere.
Vi havde ministeren i samråd om det for nylig.
Om folk kommer i døgnbehandling er også der et spørgsmål om, hvor mange penge kommunerne har, i stedet for om, hvad folk egentlig har af behov.
Vi ser på hele anbringelsesområdet for børn, at det også der er økonomien, der bliver afgørende.
Vi ser det inden for tandbehandling og andre former for behandling, som folk har brug for.
Hvis kommunen skal betale, bliver folk sendt til en lægekonsulent eller en tandlægekonsulent.
Jeg har haft klienter, som havde behov for at få en ny krone.
Tandlægen havde sagt: Der skal en ny krone til.
Men kommunen har ikke særlig mange penge, så derfor har de et skuffecirkulære om, at folk bliver sendt til en tandlægekonsulent, der siger: Jamen det kan godt være, at du har brug for en ny krone, men du får i stedet for en midlertidig aluminiumshætte, der skal skiftes hvert andet år, og den koster altså kun 250 kr., så det må du betale af din egen lomme, i stedet for at kommunen skal betale 5.000 kr.
Det har efter min opfattelse intet med retssikkerhed at gøre, når det er økonomien, der på den måde styrer, og det synes jeg at der er behov for at vi ser på, og det synes jeg at man burde have en kommission der så på.
Jeg synes faktisk, det er lidt skuffende, at mennesker, som normalt siger, at de er meget optaget af retssikkerhed, og som har lavet et stort arbejde for at få indført retssikkerhed for virksomheder, og som har lavet et stort arbejde for at få indført retssikkerhed på skatteområdet, hvor vi trods alt snakker om folk, som har ressourcer, og som har penge, overhovedet ikke synes, der er behov for, at vi ser på retssikkerheden for nogle af de borgere, der har det allersværest, og som er på et tidspunkt i deres liv, hvor de er allermest i klemme.
Der mener man ikke, der er behov for, at vi skal gøre noget for at se på deres retssikkerhed.
Det synes jeg faktisk er et problem.