Pia Olsen Dyhr (SF), 2015-12-17:
Tak, formand.
Jeg vil egentlig starte med at takke ordføreren for Det Konservative Folkeparti, for jeg synes, det var meget rart at få det globale perspektiv ind i debatten, men måske også nogle af de betragtninger, der kommer fra nogle af de udviklede lande.
Så jeg må sige, at jeg lige følte, at loftet lettede en lille smule.
Det var dejligt.
Der er ingen tvivl om, at der var lys og jubel i Paris, da man endelig fik indgået en aftale.
Nogle af os, der har fulgt klimaforhandlingerne i de mange år, de har varet, følte, at det næsten var helt umuligt, at det skulle kunne lade sig gøre at få en juridisk bindende aftale, og det var jo det, vi kom i mål med. Klimaforpligtigelsen har vi jo ikke kun over for erhvervslivet, selv om der er store erhvervsinteresser på spil, ikke mindst i Danmark.
Det har sådan set store konsekvenser for dansk erhvervsliv, at man har lavet en juridisk bindende aftale i Paris, for det betyder, at landene skal i gang med at investere for at de nå mål i 2020, 2025 og 2030, som de selv har bundet sig op på.
Det vil betyde nye eksportmuligheder for danske energivirksomheder, ikke kun dem, der leverer til den vedvarende energi, men også i sektoren for energibesparelser.
Det er jo, når man finder ud af at lave bedre vinduer; det er, når man putter bedre pumper i systemet osv. osv.
Det er der mange danske virksomheder der vil få gavn af.
Men vigtigst af alt er jo den forpligtigelse, vi har over for vores børn og børnebørn til at efterlade en planet i samme stand, som vi har modtaget den i.
Tænk, hvis man lånte et eller andet af sin nabo: Så ville man aldrig komme tilbage med det, i hvert fald ikke uden at være en lille smule skamfuld, hvis man havde ødelagt det eller det var knækket eller på anden måde havde lidt skade.
Og det er jo lige det, vi gør i øjeblikket over for vores børn og børnebørn, hvis vi ikke tager ansvaret på os.
Så, jo, jeg var glad den lørdag, da der blev landet en aftale i Paris.
Paris forpligtiger os for det andet også til at kigge på det hvert femte år og ikke kun hvert tiende år, som der er lagt op til i EU's forpligtigelsesplaner.
Der skal leveres 5-årsevalueringer; det er den mekanisme, der ligger i aftalen fra Paris.
Så er den juridisk bindende.
Den stiller krav om 100 mia. dollars og skrues op efter 2020.
Så det er jo nogle bindinger, som også binder det danske Folketing og den danske regering.
Jovist er Danmark kommet langt, men vi skal jo bidrage til EU's mål både i 2025 og 2030.
Og der synes jeg regeringen stadig væk mangler en forklaring eller et bud på, hvad det så skal være: Hvad er det, vi kommer til at forhandle om i EU?
Der skal ikke være nogen tvivl om, at SF meget klart siger, at vi ønsker et mål for 2030 på 55 pct.
Vi er på 40 pct. i 2020, vi kan godt nå 55 pct. i 2030, og så må vi diskutere, hvad det så skal være i 2025.
Men vi bliver nødt til at sætte nogle klare mål.
Det er ikke tilfældige tal, som folk har forstået på den her talerstol tidligere, det er jo netop for at sikre en ordentlig investeringsmulighed for dansk erhvervsliv, men det er også for at træffe de rigtige valg i god tid.
Det er sådan set god samfundsøkonomi; det er ansvarlig økonomisk forståelse, at man ikke hopper fra tue til tue, men har det lange sigte for øje.
Så har Danmark også en forpligtelse på klimaområdet i forhold til klimafinansieringen.
Vi har sådan set spillet ud med, at vi vil give 500 mio. kr. om året i klimafinansiering, men nu har vi skruet ned.
Sidst, vi havde diskussionen om det her, var jo i går i forbindelse med finanslovsdebatten, og der blev det jo meget tydeligt sagt, at vi snakker om 375 mio. kr. Så vi skruer ned på de ambitioner, vi ellers tidligere har meldt ud, og derfor leverer vi ikke på vores forpligtigelse.
Det er jo ikke korrekt, at landbruget ikke skal bidrage.
Det er jo ikke korrekt at sige, at transportsektoren ikke skal bidrage.
Det er jo det nye fra Paris.
Og det bliver en interessant diskussion, hvordan vi får transportsektoren til at levere et mål.
En af de ting, man afskaffede i finansloven, var jo netop, at man kunne køre mere grønt erhvervsmæssigt.
Mange virksomheder er allerede gået i den retning, fordi de kan se, at det betyder noget på bundlinjen.
Man kunne for den sags skyld også afskaffe landbrugstjekkene, og sidst, men ikke mindst, kunne man afskaffe forsikringsordningen på geotermi.
Det var tre ting, der alle sammen bidrog til at gå den rigtige retning; nu går vi i den forkerte retning i den her finanslov. Så jeg synes, vi stadig væk mangler at diskutere nogle ambitioner for den danske opfølgning på målene.
Og vi kunne jo starte med sige til regeringen, at vi forventer, at der kommer en afgiftsanalyse, der gør, at det bliver nemmere at bruge el frem for biomasse.
Det vil være et skridt i den rigtige retning.
Men jeg vil gerne takke forespørgerne for forespørgselsdebatten.
Jeg synes, det har været afgørende, at vi har fået svunget os lidt op til loftet, men også at vi er kommet helt ned og har diskuteret konkret, hvad regeringens prioriteter så er.