Lone Dybkjær (RV), 2010-05-07:
Den foregående ordfører mangler vist et stykke papir.
Det ligger her – bare så hun ikke behøver at lede efter det.
Men for at følge den sidste tanke gang op vil jeg sige, at den der prioritering altså i virkeligheden slet ikke er så enkel.
Den hænger jo også sammen med, at vi nu har et dybt specialiseret sygehusvæsen, for nu at holde os til det.
Det betyder altså, at der er læger, der er gode til kirurgi, der er læger, der er gode til nogle andre ting, og ofte ser man ikke den samkøring.
Om operationer prøvede jeg at sige, at det jo er totalt gratis at blive opereret, mens et træningsprogram koster meget for den enkelte.
Det synes jeg da godt man kunne kigge på, for når man nu står der og har mulighed for at få overstået en operation, kan man jo godt fristes til at tro, at det måske er det klogeste.
Jeg synes i øvrigt også, man skulle forholde sig en lille smule til, hvad der står i forslaget.
Jeg vil først sige til ministeren, og det skal jeg vende tilbage til, at der selvfølgelig er nogle fordele ved 1 måned – selvfølgelig er der nogle fordele.
Spørgsmålet er, hvilke ulemper der er, når vi nu ikke har ubegrænsede ressourcer.
Det tror jeg selv ministeren må medgive at vi trods alt ikke har.
Jeg hører sådan set til dem, der mener, at en person, der er rask, er en person, der ikke er blevet undersøgt.
Sådan tror jeg stort set det forholder sig.
Jeg tror desværre, at man kan finde noget på alle, og derfor er det her uendeligt, og derfor bliver vi under alle omstændigheder nødt til at foretage en prioritering.
Det, jeg synes vi skal spørge os selv om, er, om vi får mest muligt sundhed for pengene med det system, som vi har i dag.
Jeg synes da også godt, man kan lytte lidt til det og måske også handle lidt, når nu samtlige læger på det store sådan officielle plan siger, at det ikke er hensigtsmæssigt med 1 måneds garanti.
Det fører ikke til, at der sker den rigtige prioritering, også fordi det ikke er muligt at foretage en ordentlig planlægning.
Kunne man ikke bare lytte til det og spørge: Hvad kan jeg gøre som minister?
Ministeren har jo altså nogle muligheder, som vi andre ikke har, for at tale med apparatet, om jeg så må sige, og prøve at sætte nogle undersøgelser i værk.
Jeg ville egentlig foreslå ministeren, at han prøvede ligesom at sige: Hvad er det nu, de her læger har sagt til mig?
Kunne jeg måske ikke godt, uden at jeg taber ansigt, prøve at lave en kortlægning af, hvad der så er sket?
Hvordan kan det være, at antallet af operationer er eksploderet?
Altså, det er vel ikke kun, fordi folk ikke blev opereret før, for det tror jeg de gjorde.
Så kunne vi prøve at få en mere videnbaseret dialog i stedet for denne meget ideologiske og helt håbløse dialog, som ikke fører til noget som helst.
Det ville jo passe med ministerens – jeg tror, det var ministeren selv, der sagde det – højskoleagtige, reflekterende attitude.
Vi Radikale, og det var næsten det, ministeren sagde, plejer jo at sige, at vi ikke er argumentresistente.
Det, jeg uendelig gerne ville have, var, at ministeren ligesom heller ikke var argumentresistent, men lidt aktivt prøvede at tænke over det: Er der noget om det, alle lægerne siger?
Det, vi siger her, drejer sig jo om nogle principper.
Når vi slår fast, at der til enhver tid skal være et frit valg mellem offentlige sygehuse, er det bare for sige, at sådan er det i dag, og sådan skal det også være fremover.
Så siger vi, at der skal være et udvidet frit valg efter enten 1 eller 2 måneder, afhængig af hvor alvorlig ydelsen er.
Og så siger vi, at det skal være på baggrund af rådgivning fra de lægefaglige specialråd etc. etc.
Ministeren kan sætte det sammen, som ministeren vil.
Det, der bare er interessant i den her dialog, er, at de lægefaglige organisationer bredt over hele spektret siger, at det ikke er en god idé med 1 måneds ventetidsgaranti, fordi det skaber nogle forvridninger i sygehus- og sundhedsvæsenet, som de synes er dårlige.
Det er bare det, jeg vil bede om at man lytter til, navnlig når det er en ny minister, som jeg håber måske stadig kan se en lille smule friskt på tingene, fordi det er et nyt område – jeg er godt klar over, at ministeren ikke er en ny, hvad angår ministererfaring.
Men altså, man bør se en smule friskt på tingene på det her område, for vi ved jo godt, at der selvfølgelig inden for det her område ligesom inden for alle mulige andre områder kan være en vis resistens mod at lave tingene om.
Den resistens tror jeg endda at ministeren selv har skrevet flere bøger om i sin tid.
Så beder jeg bare ministeren om også her at sige: Det kunne dog godt være, at der var en lille smule resistens her og der, og kunne vi nu ikke prøve at få en undersøgelse af det, så vi fik det her kortlagt?
Det er bare det, der skal være min opfordring til ministeren: at han benytter sig af serveretten og selv altså prøver – og måske også indkalder ordførerne – at spørge: Kunne vi finde frem til et eller andet, så vi kunne få kortlagt noget af det her, så vi kunne være fri for den meget stærkt ideologiske diskussion?