runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Maja Panduro (S), 2013-05-14:
Jeg bliver lige nødt til at starte med det første, som ordføreren sagde om, at jeg må være ærlig og sige, at det ikke kommer til at have nogen betydning.
Det er jeg simpelt hen ikke enig i.
Jeg tror, det kommer til at have en betydning, for der er krav om, at Udbetaling Danmark og kommunerne skal arbejde sammen, og netop når de gør det, tror jeg, at vi kommer til at se en meget mere effektiv kontrol til gavn for os alle sammen, til gavn for fælleskassen, til gavn for retsfølelsen hos dem, der betaler skat, men sandelig også til gavn for dem, som oplever at blive uretmæssigt mistænkeliggjort, fordi der er nogle andre, der slipper af sted med at snyde og bedrage.
Om Enhedslistens ønske om at lave en undersøgelse vil jeg sige, at jeg sådan set ikke har noget imod det.
Det kan være rigtig udmærket, men det er jo bare ikke helt rigtigt, at det ikke er undersøgt før.
Der er den undersøgelse fra KMD, som ordføreren selv refererer til, og som ganske rigtigt har som mål at undersøge både omfanget af socialt bedrageri og af fejludbetalinger med én metode og viser et skøn på mellem 7 og 12 mia. kr., som man anslår at det her drejer sig om.
Det er ganske mange penge.
Den kan måske ikke stå alene, men den suppleres så af, at SFI f.eks. tilbage i 2011 har lavet en undersøgelse af nogle andre lande, netop England, som ordføreren selv henviser til, Sverige og flere, hvor man siger, at hvis vi nu forestillede os, at vi sammenligner med Danmark, hvordan kan vi så gøre det.
I tilgift hertil kommer så den undersøgelse, som Deloitte har lavet allerede sidste år, hvor man ser på, hvordan det ville se ud, hvis vi nu alle sammen, alle kommuner, blev lige så gode som de kommuner, der er bedst, til at få stoppet snyd og udbetaling.
Man ser på, hvad gevinsten kunne være ved det.
Bare som det allersidste vil jeg nævne, at Rigsrevisionen jo sådan set har besluttet, at de vil gennemføre en undersøgelse af netop den indsats, vi gør imod fejludbetalinger af sociale ydelser.
Så jeg synes egentlig, at vi er i gang med at undersøge det her ganske grundigt.
Karen Hækkerup (S), 2013-05-14:
Jeg nejer og går ned igen.
Finn Sørensen (EL), 2013-05-14:
Tak, jeg går ind for et tydeligt kropssprog, for det forbedrer kommunikationen mellem mennesker, så længe det ikke er aggressivt, hvilket det ikke var.
Jeg vil gerne takke ministeren for debatten og glæde mig til, at vi bliver indkaldt for at se resultatet af de her arbejdsgruppers arbejde, og jeg har ikke den holdning, at der ikke er noget som helst, vi kan blive enige om, bare fordi man ikke lige stemmer for vores forslag til definition af og regler for reelt enlige, så det ser jeg frem til.
Så tak for en spændende og udbytterig eftermiddag her i Folketinget.
Karen Hækkerup (S), 2013-05-14:
Jeg vil benytte lejligheden til at gå op, når nu jeg er blevet annonceret, og sige tak for en god debat, både den, vi havde tidligere i dag, og den, vi har haft nu.
Jeg vil se frem til, at vi, når de arbejdsgrupper, som vi har talt om, er færdige, igen kan få lejlighed til at vende, hvordan vi i fællesskab sørger for, at borgerne oplever en høj grad af retssikkerhed og får de rigtige afgørelser.
Og så er det vist hr. Finn Sørensen, for jeg kan se, at han trykker på knappen.
Benedikte Kiær (KF), 2013-05-14:
Denne debat, vi har nu her, om F 27 minder jo meget om en debat, vi har haft lidt tidligere i dag.
Det er jo inden for samme genre, socialt bedrageri, og hvordan kommunerne opdager socialt bedrageri, og hvordan vi også samtidig sikrer borgernes retssikkerhed.
Vi kan jo alle sammen være enige om, at socialt bedrageri er et uvæsen, som vi skal gøre op med, men det må ikke gå ud over borgernes retssikkerhed.
Det er jo også en af baggrundene for, at jeg i forbindelse med en række forslag, der kom fra kommunerne, sagde nej tak til, at kommunerne skulle få mulighed for at kunne gå ind i private hjem uden en dommerkendelse, uden at politiet var med, for at undersøge, hvorvidt der var begået socialt bedrageri eller ej.
Det er en udvikling, som jeg på ingen måde bryder mig om.
Den går direkte ind og krænker privatlivets fred, men samtidig er det jo også vigtigt, at vi får afdækket socialt bedrageri, og at vi får bekæmpet socialt bedrageri, for der er jo ingen tvivl om, at det er med til at undergrave vores velfærdssamfund, og det er med til at undergrave den solidaritet, vi har, i forhold til at vi betaler til vores velfærdssamfund over skattebilletten, og samtidig kan vi sikre, at dem, der har brug for hjælp i kortere eller længere tid, også får den hjælp, de har behov for.
Jeg synes, at socialministeren er kommet med en meget fin redegørelse over de initiativer, der er sat i gang, både i forhold til det mere generelle sigte, og i forhold til hvordan vi kan sikre, at der kommer en mere ensartet praksis ude i de enkelte kommuner, ved at der simpelt hen skal udarbejdes en vejledning.
Samtidig vil jeg gerne kvittere for, at ministeren lægger op til, at Folketingets partier bliver inviteret til et møde omkring status og indhold i det arbejde, som der pågår, og at det så skal ske her til august.
Med de bemærkninger vil jeg egentlig sige, at vi kan støtte op om teksten i det forslag til vedtagelse, som Venstres ordfører har læst op, og ellers vil vi se frem til det møde, som skal afholdes til august, hvor vi kan få en status på det arbejde, som pågår i øjeblikket.
Anne Baastrup (SF), 2013-05-14:
Hvis en fejludbetaling sker, fordi kommunen ikke kan regne, fordi borgeren har snydt, eller fordi der er faktiske oplysninger, man ikke har ladet indgå i sagen, således at borgeren skal have flere penge eller færre penge, så er det da en fejludbetaling, uanset om det er på baggrund af snyd, eller det er på baggrund af manglende viden om, hvordan man håndterer sagen fra kommunens side.
Jeg læser Rigsrevisionen, som jeg anser for at være en objektiv institution, sådan, at de finder ud af, hvor meget snyd der er, hvor mange fejl kommunerne laver osv., så jeg tror, at Rigsrevisionen vil komme med en rapport, der dækker det hele.
Finn Sørensen (EL), 2013-05-14:
Tak for ordet.
Socialt bedrageri er et stort samfundsproblem.
Det er alle her i salen enige om.
Ingen kender det præcise omfang, men det er et problem, at det overhovedet finder sted på linje med sort arbejde og andre lovbrud.
Det skal bekæmpes, det er vi også enige om alle sammen, men det skal ske med respekt for borgernes retssikkerhed, og det er alle også enige om.
Vi i Enhedslisten synes bare, at det kniber med at blive enige om nogle konkrete tiltag, der rent faktisk vil løse det problem, at vi på den ene side skal have en effektiv bekæmpelse af socialt bedrageri og på den anden side skal respektere borgernes retssikkerhed.
Derfor har vi rejst denne forespørgsel for at høre, hvad ministeren vil gøre for at forbedre borgernes retssikkerhed i forbindelse med kommunernes behandling af sager om socialt bedrageri.
Så jeg ser meget frem til debatten.
Anne Baastrup (SF), 2013-05-14:
Først vil jeg sige, at jeg selvfølgelig kvitterer for Enhedslistens ordførers anerkendelse af min respekt for Ombudsmanden.
Jeg har faktisk den der grundopfattelse, at når vi har en lovgivning som f.eks. forvaltningsloven og retssikkerhedsloven og andet, er Ombudsmanden berettiget og forpligtet til at fortolke afgørelserne, og myndighederne er forpligtet til at overholde det. Jeg forstår ikke rigtig, hvad forskellen er på en uvildig undersøgelse af den der karakter, og så det, at Rigsrevisionen har besluttet at gennemføre en undersøgelse af myndighedernes indsats mod fejludbetalinger af sociale ydelser.
Jeg tror, vi taler om det samme, men bare med nogle forskellige nuancer.
Jeg kan ikke forestille mig, at Rigsrevisionen går i gang med at undersøge bestemte vinkler på fejludbetalte ydelser.
Enten er de fejludbetalte, eller også er de ikke, og det må jo omfatte det hele.
Finn Sørensen (EL), 2013-05-14:
Tak til ordføreren.
Jeg vil godt kvittere for, at ordføreren gør en hel del ud af Ombudsmandens retningslinjer.
Det synes jeg er vigtigt, og det kunne man måske så også have gjort noget mere i det der forslag til vedtagelse, man har fremsat.
Jeg vil gerne lige spørge noget mere til det her med undersøgelsen.
Der er jo ikke nogen, der har påstået, at der skulle være en modvilje mod at få undersøgt, om myndighederne laver en masse fejludbetalinger, og det er også vældig fint, at Rigsrevisionen går i gang med det.
Det, jeg sagde, var, at vi havde brug for en uvildig, objektiv undersøgelse af socialt bedrageri, dvs. af borgerne, altså omfanget af det og karakteren af det, på hvilke områder det er.
Og der vil jeg da høre ordføreren, om ordføreren vil fastholde, at en sådan uvildig, objektiv undersøgelse foreligger – altså i Danmark og ikke i England og alle mulige andre steder.
Mener ordføreren, at vi har sådan en undersøgelse?
Liv Holm Andersen (RV), 2013-05-14:
I forhold til den her debat tror jeg egentlig, at vi alle sådan i store træk kan være enige om essensen: På den ene side ønsker vi alle at værne om retssikkerheden, og samtidig tager vi på den anden side alle på det kraftigste afstand fra den asociale handling, som socialt bedrageri er et udtryk for.
Der skal således sættes
hårdt ind over for snyd, samtidig med at det ikke går ud over retssikkerheden
Det er ganske givet ikke en nem balance, hvilket kan ses ved, at Ombudsmanden måtte udtale kritik af nogle kommuners metoder på området.
Her vil Radikale Venstre bare kort og godt sige, at kommunerne naturligvis skal lytte til Ombudsmandens udtalelser.
Det skal dog nævnes, at borgernes retssikkerhed allerede i dag er beskyttet, ved at kommunerne har pligt til at oplyse borgeren om rettigheder og pligter efter sociallovgivningen.
Desuden skal reglerne om partshøring naturligvis overholdes, så der kan foregå information begge veje.
Sidst, men ikke mindst, har borgeren naturligvis mulighed for at klage over afgørelsen eller sagsforløbet.
Også her er det på sin plads at nævne Udbetaling Danmark.
Det finder vi i Radikale Venstre positivt.
Ligeledes finder vi det positivt, at regeringen prioriterer området og har nedsat to arbejdsgrupper: En gruppe, der arbejder med øget indsats mod socialt bedrageri og fejludbetalinger, og en gruppe, der har til formål at oplyse borgerne bedre om enligbegrebet, så man kommer uden om, at nogle, uden at ville det, kommer til at snyde.
Der sættes altså ind på flere fronter, og det er vi i Radikale Venstre tilfredse med.
Vi støtter det forslag til vedtagelse, der blev læst op af Venstres ordfører.
Tak for ordet.
Finn Sørensen (EL), 2013-05-14:
Det bliver jo så spændende at se, hvad Rigsrevisionen forstår ved fejludbetalinger.
Den normale sproglige forståelse af det vil være kommunernes fejludbetalinger, og det er selvfølgelig vigtigt at få undersøgt det, for det tror jeg faktisk også at der er en del af, og det er der jo nogle undersøgelser der underbygger.
Nej, det, jeg foreslog, var – og det er jo det, der er i fokus – en undersøgelse af borgernes snyd og bedrag.
Det er det, der ligesom har været anledning til debatten, hvor KMD-analysen så sagde, at det er et sted mellem 7 og 12 mia. kr., hvilket jeg mener bygger på et totalt løst skøn.
Jeg vil så bare bede ordføreren forholde sig til en udtalelse af en seniorforsker ved SFI, Mikkel Bo Madsen .
Det er, fordi ordføreren for Socialdemokraterne tidligere henviste til, at der jo også lå en undersøgelse derfra.
Og det er vist ikke den opfattelse, de har i SFI, der siger denne Mikkel Bo Madsen: »I Danmark roder vi os ud i en masse spekulation,« – altså om borgernes sociale bedrageri – »for omfanget er aldrig blevet undersøgt« .
Liv Holm Andersen (RV), 2013-05-14:
Jo, men nu sagde jeg jo også indledningsvis, at det er et godt redskab og et redskab, som vi bakker meget op om i Radikale Venstre.
Men det er også bare sådan, at alle de her anbringelsessager er forskellige, og derfor er det bare ikke nødvendigvis sikkert, at det er et godt redskab i alle sager.
Og det, som ordføreren jo ikke kan vide, er, om de sager, hvor man ikke har brugt det, er sager, der ville være forløbet bedre, hvis man havde brugt det her redskab.
Det tror jeg der er andre mennesker end mig selv og ordføreren som ved bedre.
Så synes jeg, det er lidt interessant med det, der nævnes om Sverige.
Der bliver gjort opmærksom på, at man der har gode resultater med det.
Det har man jo også i Danmark, og derfor er det noget, jeg gerne vil være med til at udbrede.
Jeg synes også, vi skal undersøge, hvordan man udbreder gode redskaber på anden vis end ved at pålægge kommunerne bestemte redskaber.
Men jeg synes, at det, der er interessant ved Sverige, er, som ordføreren netop nævner, at det er obligatorisk i nogle af kommunerne.
Det kunne jo tyde på, at det var noget, kommunerne havde bestemt.
Karina Adsbøl (DF), 2013-05-14:
Inde på vidensportalen for udsatte børn og unge står der netop vedrørende effekter af familierådslagning – altså i forbindelse med at anvende denne metode – at det har en positiv effekt.
Bl.a. er sandsynligheden for, at børn og unge, som er anbragt i familiepleje, genforenes med deres familier, 28 pct. større i sager, hvor der er afholdt familierådslagning.
Så jeg tænker, at det vel også handler lidt om at bruge de metoder, der virker.
De bruger den her metode, og i mange af deres kommuner er det også obligatorisk at bruge den her metode.
Så jeg ser det som endnu et redskab til at indfri nogle af de intentioner, der er i lovgivningen, men som måske er lidt for vide eller brede, når der står, at man skal overveje, hvordan man inddrager familierne.
Her sikres det i hvert fald, at der sker en inddragelse af familier og netværk.
Liv Holm Andersen (RV), 2013-05-14:
Det her forslag handler om at pålægge kommunerne at lave familierådslagning i alle anbringelsessager.
Det er vi i Radikale Venstre ikke enige i.
Vi synes, at familierådslagning er et godt redskab i rigtig mange sager, men det er ét blandt mange redskaber, og de, som har fingeren på pulsen derude, skal fra sag til sag vurdere, hvilke redskaber der skal bruges i konkrete sager.
Derudover er der jo allerede i dag krav om familie- og netværksinddragelse.
Anbringelsessager er helt indlysende alvorlige sager, der ofte har vidtrækkende menneskelige konsekvenser.
Alle disse sager skal selvfølgelig enkeltvis håndteres på bedst mulig vis.
Men i stedet for at man herinde fra Christiansborg er nede i at vælge enkelte redskaber til og fra, mener vi, at det bør være de mennesker, der arbejder hands on med området derude, der fra sag til sag skal vurdere, hvilke redskaber der skal bruges.
Derfor vil Radikale Venstre ikke være med til at pålægge nogen, at de skal bruge lige præcis dette redskab mere, end det i forvejen er beskrevet i serviceloven, qua at familie- og netværksinddragelse skal foregå.
Således kan Radikale Venstre ikke støtte lovforslaget.
Julie Skovsby (S), 2013-05-14:
Ja, og som jeg sagde i min ordførertale, er jeg helt enig i intentionerne, der ligger bag det her forslag, og jeg er også helt enig i, at det her er en utrolig vigtig opgave, hvis ikke en af de allervigtigste opgaver, vi har i vores samfund.
Når det så handler om, hvordan kommunerne løser den her opgave, synes jeg, det er vigtigt at få sagt, at det jo er det, Socialstyrelsen netop igennem en årrække har arbejdet med, nemlig hvordan man kan udbrede brugen af de rigtig gode metoder, der er der, hvor man ikke bare har vanetænkning, men dér, hvor man gør tingene på den rigtige måde og på en rigtig god måde.
Hvordan kan man få det udbredt til andre kommuner?
Det er det, jeg synes er så vigtigt, også i den metodefrihed, som Venstre talte om.
Karina Adsbøl (DF), 2013-05-14:
Nu har jeg læst en kritisk analyse her.
Der er to socialrådgivere, der har skrevet et bachelorprojekt.
I deres opgave skriver de: Vi gør, som vi plejer.
De har bl.a. interviewet nogle socialrådgivere i en kommune, som er helt uvildige i forhold til det her, og som siger: Vi gør, som vi plejer.
Hvis vi ikke lige bliver gjort opmærksom på, at der er noget familie eller noget andet, er det ikke sikkert, vi lige får afdækket det.
Det synes jeg jo er problematisk.
Det kan godt være, at der står, at man skal overveje, hvordan man kan inddrage netværket til barnet for at finde nogle gode løsninger og også for at forebygge eventuelle anbringelser, altså at få iværksat de her foranstaltninger, men hvis nu man ude i en kommune gør, som man plejer, og ikke anvender de gode metoder, er det jo et problem i forhold til at sikre barnet og familien de bedste vilkår.
Jo, men jeg kan egentlig ikke se, hvad der skulle være galt i at bruge metoden og gøre den obligatorisk, for så sikrer vi jo netop det her.
Og det er jeg bange for at vi ikke sikrer i alle sager.
Jeg er nervøs for, at der er nogle familier, nogle bedsteforældre, nogle tanter og nogle onkler og mostre, som ikke har mulighed for at blive inddraget i det her.
Det kan jo være, at vi med det her kan sikre, at der ikke sker en anbringelse.
Det kan også være, at en bedstemor og bedstefar kan aflaste hver anden weekend, frem for at barnet har en plejefamilie og så samtidig har en aflastningsfamilie.
Så derfor er der jo rigtig gode ting i familierådslagning.
Det, Dansk Folkeparti vil, er jo simpelt hen at sikre det bedst mulige for barnet, også at barnet kan bibeholde kontakten til sit netværk og til familien.
Med hensyn til familierådslagning og de andre metoder kan det jo skrives ind i lovgivningen, at man skal bruge en af de metoder, så man ligesom får afdækket de her anbringelser.
Det, der står i serviceloven, er jo, at kommunerne skal overveje, hvordan der kan ske en systematisk inddragelse af netværket, men det er jo meget bredt.
Jeg tænker på, hvordan ordføreren kan være sikker på, at netværket også bliver inddraget i de her sager.
Hvordan sikrer vi, at kommunerne inddrager netværket?
Vi har haft folk i foretræde i Socialudvalget, og vi har fået henvendelser om, at de altså ikke altid bliver inddraget i det her.
Uanset om det er bedsteforældre, der ikke kan se deres børnebørn, selv om de har fået lov til det af forældremyndighedsindehaveren, eller om de kun kan se dem en gang hver tredje måned i 2 timer eller andet,
er det jo et kæmpe problem også på det her område.
Jeg kunne godt tænke mig at høre ordføreren om, hvordan vi så sikrer, at kommunerne inddrager netværket, for der er jo ikke nogen statistikker om det.
Med hensyn til det spørgsmål, som jeg stillede ministeren, ved ministeren heller ikke, hvor mange kommuner der anvender metoden familierådslagning.
Julie Skovsby (S), 2013-05-14:
Tak for det.
»Anbringelser af børn og unge, som af den ene eller anden årsag ikke kan bo hos deres forældre, er et alvorligt indgreb i et barns liv.
Sådan skriver forslagsstillerne i beslutningsforslaget.
Og ja, jeg er helt enig i den holdning, der ligger bag ordene.
I disse situationer har vi som samfund et stort ansvar, og her må vi ikke svigte.
Også budskabet om, at inddragelsen af familie og netværk er vigtig, kan jeg som socialdemokrat kun erklære mig helt enig i.
Der er med andre ord rigtig mange gode intentioner i forslaget, men fra socialdemokratisk side kan vi ikke støtte en obligatorisk brug af familierådslagning i anbringelsessager.
Ser man på serviceloven, kan man se, at vi i dag allerede stiller krav om inddragelse af familie og netværk.
Det er med andre ord et lovkrav, at kommunen skal afdække barnets familiemæssige relationer, og kommunalbestyrelsen skal overveje, hvordan familie og netværk kan inddrages systematisk.
Med forslaget udvælges én bestemt metode til at inddrage netværket, og som ministeren lige har redegjort for, findes der flere metoder, der kan være rigtig gode til at sikre, at familie og netværk inddrages systematisk.
Derfor mener vi, at det kan være uheldigt at lovgive så regulerende i serviceloven, som forslagsstillerne ønsker.
Dertil kommer, at man har igangsat en række initiativer, som vil understøtte kommunernes brug af metoder til at inddrage familie og netværk.
Ankestyrelsen er i gang med deres undersøgelse, som vil være færdig om ikke så længe, nemlig i september 2013, og her vil man afdække og give eksempler på, hvordan kommuner arbejder systematisk med at inddrage og afdække ressourcer hos familier og netværk til udsatte familier.
Et andet initiativ er it-sagsbehandlingssystemer, som understøtter en systematisk afdækning af ressourcer og inddragelse af familie og netværk.
Endelig har Socialstyrelsen gennem en årrække arbejdet på at udbrede brugen af metoder til inddragelse af netværk, dvs. kurser i forældresamarbejde og om muligheden for konsulentstøtte.
For at opsummere vores indstilling, vil jeg sige, at vi er enige i intentionerne i beslutningsforslaget, men vi kan ikke støtte det konkrete krav om en obligatorisk brug af familierådslagning i anbringelsessager.
Louise Schack Elholm (V), 2013-05-14:
Jeg mener ingenlunde, at det fungerer perfekt med anbringelser.
Jeg er ikke sikker på, at det altid er de helt rette børn, der bliver anbragt de rigtige steder.
Jeg er heller ikke sikker på, at alle kommuner nødvendigvis får inddraget netværket lige så godt, som jeg gerne ville have dem til at gøre.
Jeg tror bare ikke på, at det, at vi fjerner metodefriheden, får dem til at løse det bedre.
De er allerede i dag forpligtet til at inddrage netværket.
Det skal de gøre, det er de forpligtet til.
At vi skrider ind ved at fjerne metodefriheden tror jeg ikke gør, at kommunerne i højere grad vil inddrage netværket.
Karina Adsbøl (DF), 2013-05-14:
Jeg tænker, at ordføreren også har snakket med rigtig mange om den her problemstilling, og jeg kunne godt tænke mig at høre ordføreren om det: Er det sådan, at ordføreren mener, at alle netværk og alle familier bliver inddraget i de her sager?
Tror ordføreren ikke, at der er mange steder, hvor kommunerne ikke anvender de her gode metoder, der er, og simpelt hen gør, som de plejer at gøre – altså ikke bruger de her metoder, som netop afdækker netværkets ressourcer?
Jeg tænker på, om ordføreren ikke mener, at der er mange kommuner, hvor man simpelt hen ikke får afdækket netværket og set, om der er nogle ressourcer dér, man kan bruge.
Louise Schack Elholm (V), 2013-05-14:
Ja, det ville være dejligt, hvis kommunerne bare sagde: Det gør vi i forvejen, det koster os ikke noget.
Men det er generelt ikke den måde, kommunerne reagerer på, når vi fjerner noget metodefrihed fra dem, for så plejer det at koste penge.
Derfor plejer de altid at ville DUT'es, hvis vi fjerner metodefrihed.
Man kan også sige, at de alle sammen i dag forhåbentlig har tilrettelagt det på sådan en måde, at de inddrager netværket, og det er jo ikke sådan, at man nødvendigvis skal binde dem alle sammen op på at gøre det på den samme måde.
Julie Skovsby (S), 2013-05-14:
Jeg synes, det er rigtig vigtigt, når vi taler om serviceloven, at kommunalbestyrelsen ikke blot skal overveje, hvordan familier og netværk kan inddrages systematisk, men før man laver den øvelse, skal kommunen afdække barnets familiemæssige relationer, det vil sige, at de overvejelser, som man er forpligtet til at gøre sig senere, gør man jo ikke ud i det blå, for forinden har man afdækket, hvordan familierelationerne ser ud.
Det synes jeg er en vigtig pointe at få med, i forhold til hvordan loven ser ud i dag.
Så i forhold til hvordan vi får noget statistik for, hvordan det ser ud ude i kommunerne, er Ankestyrelsens undersøgelse jo utrolig vigtig, for det er jo netop en undersøgelse, som kan afdække og give eksempler på, hvordan kommunerne arbejder systematisk med det her område, og derunder er der også familierådslagning.
Karina Adsbøl (DF), 2013-05-14:
Nu har vi rigtig gode effekter af familierådslagning, og det handler jo sådan set om, at man inddrager netværket.
Men jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre om finansieringen, for det er jo sådan, siger ordføreren, at det skal man allerede gøre i forvejen.
Så kommunerne skal altså have penge for det, de gør i forvejen, hvis de skal gøre det – jeg forstår ikke rigtigt, hvad ordføreren mener i forhold til det med finansieringen.
Tværtimod er det en rigtig god metode, fordi man netop finder de her ressourcer i netværket og ofte undgår anbringelse af et barn; man finder ud af, hvilke problemstillinger der er, og man får foretaget de foranstaltninger, der skal til.