runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Holger K. Nielsen (SF), 2015-11-12:
Jeg ved ikke, om jeg brugte udtrykket logisk.
Det er muligt, og det må vi så se på.
Men det, jeg mente, var, at det i hvert fald har været sædvane side 1972.
Og det har også været fortolkningen af grundlovens § 20 siden 1972, at suveræniteten bliver afgivet ved folkeafstemningen, og inden for den ramme kan et flertal i Folketinget så gennemføre de direktiver, der ligger dér.
Og der er en helt parallel situation her, hvor vi på retsområdet får en folkeafstemning, som afgiver suveræniteten, og så kan Folketinget efterfølgende operere inden for den ramme.
Det synes jeg ikke der er noget demokratisk galt i, og der er i hvert fald slet ikke noget grundlovsstridigt i det.
Med hensyn til Enhedslistens ændringsforslag vil jeg sige, at det var så useriøst, at det kunne man jo ikke tage alvorligt.
Det var alle mulige hypotetiske situationer, og det er ikke en måde, man kan lave seriøs parlamentarisk politik på.
Nikolaj Villumsen (EL), 2015-11-12:
Tak for det.
Altså, det er sædvane inden for EU-retten, at man lovgiver på flere og flere områder, og der er ikke tradition i Danmark for, hvis EU tiltager sig magt på nye områder, hvor man allerede har afgivet suveræniteten, at spørge befolkningen ved folkeafstemninger.
Det var lige præcis derfor, Enhedslisten stillede de her ændringsforslag.
For vi var bange for, at der ville ske noget, som er sket tidligere, eksempelvis at EU-Domstolen afsiger en dom på arbejdsmarkedsområdet og indskrænker fagbevægelsens ret til at konflikte for at kræve lige rettigheder for lige arbejde for udenlandske kollegaer.
Så der er bare en forskel på Enhedslistens og SF's tilgang, og den har vi så fået bekræftet her i dag.
Holger K. Nielsen (SF), 2015-11-12:
Ja, vist er der forskel.
Patentdomstolen var et nyt område, og derfor skulle der være folkeafstemning om den.
Og det her er også et nyt område.
Men der har det jo været fortolkningen, i hvert fald når det f.eks. handler om miljø, at det har en del at gøre med det indre markeds funktion og ligger i logisk forlængelse af det, vi stemte om i 1972.
Jeg synes, det er en rigtig fortolkning, og det er i hvert fald den, man har brugt siden hen.
Der er ikke noget mystisk i det, lige så lidt som der er noget mystisk i, at vi bruger den samme tilgang her.
Pelle Dragsted (EL), 2015-11-12:
SF's plakater rundtomkring i byen med det her »mere vi« og »mindre dem og os« og »mindre mig, mig, mig« har nogle meget sympatiske budskaber, men jeg synes måske også, det er nogle budskaber, der forenkler et meget komplekst problem og taler lidt ned til danskerne.
Det er altså dem, som vi skal sidde og blive enige om grundlæggende retsforhold med, altså om forholdet mellem stat og borger.
Og hvis et flertal i de her lande bliver enige om noget, der indskrænker borgernes friheder, må vi acceptere det.
Mit spørgsmål er: Med SF's historiske arv på det her område er der så ikke den mindste bekymring for konsekvenserne af et ja ved den her folkeafstemning?
Samarbejdsfora, diskussionsklubber – jamen altså, det er alle tiders.
Der er bare rigtig langt fra det til, at vi siger: Nu tager vi beslutninger, der vedrører noget så centralt som forholdet mellem staten og borgeren, altså statens muligheder for tvangsindgreb over for borgeren – det er jo det, der ligger på retsområdet; det er det mest centrale af alle politiske områder – og siger, at her skal vi altså overdrage den magt til et bord, hvor vi må acceptere resultatet.
Og jeg mener ikke, at landene er tilbagestående, jeg mener bare, at vi har nogle lande, som f.eks. har en meget stærk katolsk tradition, og som ser helt anderledes på f.eks. spørgsmål om seksualitet, på spørgsmål om køn og på en lang række andre spørgsmål.
Og jeg er bekymret for, hvad det kan få af betydning på lang sigt for vores mulighed for at indrette os, sådan som danskerne ønsker det.
Holger K. Nielsen (SF), 2015-11-12:
Jo, men man kan da være bekymret for alt muligt.
Altså, hvis man samarbejder med andre, kommer i kontakt med andre, så er der da en risiko for, at man bliver påvirket.
Men jeg mener, at vores kultur er så stærk, at jeg ikke er bekymret for, at vores skilsmisselovgivning bliver ændret – også fordi man jo har sagt nej til det, der har at gøre med skilsmisser, i de retsakter, som ligger.
Jeg synes virkelig, der ligger en eller anden angst, en fremmedangst hos Enhedslisten i det her, hvor man er nervøs for ligesom at blive smudset til og påvirket af nogle katolske traditioner.
Vist er der da forskelle, vist er der da det, men i et samarbejde handler det jo om, at man går ind med de forskellige udgangspunkter og forskellige kulturer og får nogle fælles løsninger ud af det.
Det synes jeg er dybt fornuftigt.
Alex Ahrendtsen (DF), 2015-11-12:
Det er med lidt blandede følelser, at jeg tager ordet.
Jeg husker jo den unge Holger K. Nielsen helt tilbage i 1990'erne – han var en af årsagerne til, at jeg stemte nej i 1992 og 1993.
Det var dengang, der var det der vidunderlige slogan: »Holger og konen siger nej til Unionen«.
Siden er der godt nok sket en hel del, og jeg undrer mig over, hvad der er sket.
Med det her forslag afleverer vi jo magten til Folketinget i forhold til selvstændigheden.
Den unge Holger K. Nielsen ville aldrig have gjort det.
Så nu, hvor jeg endelig er i Folketingssalen og har mulighed for at stille Holger K. Nielsen det spørgsmål, vil jeg spørge: Hvad er der sket?
Hvordan kan Holger K. Nielsen aflevere magten til Folketinget, når det egentlig er noget, som folket skal tage stilling til?
Holger K. Nielsen (SF), 2015-11-12:
Åh nej, jeg ved også, at Morten Messerschmidt går rundt og siger, at jeg er årsagen til, at han i sin tid stemte nej.
Hvad har jeg dog ikke på samvittigheden med så mange fra Dansk Folkeparti, jeg har fået til at tænke politik – uha!
Hvad der er sket?
Jamen verden har da ændret sig, vil jeg sige til hr. Alex Ahrendtsen.
EU er blevet større; vi er 28 lande i dag.
Globaliseringen er væltet ind over os, og kriminaliteten er i højere grad blevet international.
Og det vigtigste: EU er noget helt, helt andet end det, vi frygtede dengang.
Jeg mener ikke, at vi skal have en europæisk føderation.
Jeg mener stadig væk, det er nationalstaterne, der er fundamentet for det europæiske samarbejde, og at vi skal respektere de kulturelle og nationale forskelligheder, der er.
Kristian Jensen (V), 2015-11-12:
Jeg har sagt i et tidligere svar, at man i Danmark selv vælger, hvorledes man tilrettelægger sin folkeafstemning på det område.
Det svar er det samme som det svar, jeg kan give til hr. Søren Søndergaard.
Vi har valgt at lave en afstemning, der vedrører både Europol og 22 retsakter, fordi de 22 retsakter er med til at gøre, at vi får en større tryghed for danskerne, at vi får en lettere hverdag for virksomhederne, og at vi får en nemmere gang på jorden i forhold til borgere, der har penge i klemme på tværs af Europa.
Derfor anbefaler vi, at man stemmer ja både til Europol og til de 22 retsakter den 3. december.
Søren Søndergaard (EL), 2015-11-12:
Jeg synes, det er kedeligt, at ministeren bliver ved med at udtale sig uklart.
Og der er jo ikke rigtig andre muligheder, end at vi må have det tilbage i udvalget for at få afklaret det her spørgsmål, hvis det er sådan, at ministeren ikke fuldstændig klokkeklart kan sige, at ministeren står bag ved det svar, der er givet på spørgsmål 21, et svar, som fuldstændig klokkeklart gør opmærksom på, at det er muligt at tilslutte sig Europol i overensstemmelse med grundloven og i overensstemmelse med EU-retten gennem en folkeafstemning i Danmark på et givet tidspunkt, når Europol-forordningen er forhandlet færdigt.
Der er brug for et fuldstændig klart svar, minister, ellers må vi bede om, at sagen kommer tilbage i udvalget, så vi kan få det klarlagt, for vi kan ikke have, at der bliver talt uden om de svar, som vi har fået i udvalget.
Pelle Dragsted (EL), 2015-11-12:
Nu er jeg virkelig forvirret på et højere niveau, for vi har lige fået bekræftet, at der ligger et svar fra ministeriet, der klart og tydeligt siger, at det her kan lade sig gøre ifølge grundloven og ifølge alle regler.
Det har ministeren lige bekræftet over for hr. Søren Søndergaard.
Og nu står ministeren og siger, at nej, det er der en ekspert der siger at man ikke kan.
Altså, der vil jeg nok begynde at være enig med hr. Søren Søndergaard i, at så må vi jo have den her diskussion tilbage til udvalget.
Det går jo ikke, hr. minister.
Kristian Jensen (V), 2015-11-12:
Jeg synes ikke, at det er uafklaret.
Vi har et svar på spørgsmål 21, der siger, at vi i Danmark selv kan vælge, hvordan vi vælger at tilrettelægge og fortolke vores folkeafstemning.
Det kan vi gøre.
Vi kunne vælge en fortolkning, hvor vi havde taget Europol og 10 retsakter, Europol og 12 retsakter, Europol og 22 retsakter eller kun Europol.
Sådan læser jeg svaret på spørgsmål 21.
Og det svar står jeg fuldt ud ved.
Hans Kristian Skibby (DF), 2015-11-12:
Jeg medgiver gerne, at når man har den her slags debatter i forbindelse med en folkeafstemning, er der ikke noget at sige til, at mange vælgere måske også bliver en anelse forvirret om, hvad det egentlig er, vi stemmer om, og hvad det egentlig er, de taler om derinde i Folketinget.
Og det er jo ret sigende, at udenrigsministeren hele tiden i sine svar nævner de 22 retsakter og Europol og hele tiden glemmer den anden del af afstemningen, nemlig netop det om den samlede suverænitetsafgivelse på det retlige område.
Så kan man kigge på, hvad et af de partier, som er med i den her aftale om, at vi skulle have den her folkeafstemning, har gjort, nemlig Det Radikale Venstre.
De var jo ude den dag, hvor man indgik aftalen, og sige på bl.a. Twitter, at vi fejrer her afskaffelsen af det danske retsforbehold med champagne.
Så var der billeder af hele folketingsgruppen, hvor de sidder og drikker champagne og fejrer afskaffelsen af retsforbeholdet.
Nu har vi så i den her valgkamp indtil nu hørt, at det her ikke drejer sig om afskaffelsen af retsforbeholdet.
Kan udenrigsministeren så ikke godt se, at det virker en kende mærkeligt, at selv aftalepartierne og deres egne folketingsgrupper ikke ved, hvad det er, de egentlig er ude at stemme om?
Kristian Jensen (V), 2015-11-12:
Jeg synes, at alle, der er i tvivl, bare skal læse titlen på lovforslaget, nemlig et lovforslag om at omdanne retsforbeholdet til en tilvalgsordning.
Det er det, vi stemmer om om lidt her i Folketingssalen, og det er det, danskerne stemmer om den 3. december.
Det tror jeg egentlig at danskerne fuldt ud er klar over, måske bortset fra hr. Hans Kristian Skibby.
Hans Kristian Skibby (DF), 2015-11-12:
Jeg tilhører i hvert fald ikke den radikale folketingsgruppe, og det er dem, der sender tweets ud, hvor de siger, at de fejrer afskaffelsen af retsforbeholdet.
Det siger de, dagen efter at de har indgået en aftale, hvori de bl.a. vil have en folkeafstemning om det retlige forbehold.
Så begynder man nu at lave rygcrawl fra hele den samlede gruppe af aftalepartier om, at det her ikke drejer sig om en afskaffelse af retsforbeholdet, nej, det er en omgørelse osv.
Men det ændrer jo ikke på det helt grundlæggende, og det er, at det ud over de 22 retsakter altså er en suverænitetsafgivelse.
Det tager man væk fra borgerne i Danmark og giver til et simpelt flertal her i Folketinget.
Kristian Jensen (V), 2015-11-12:
Nu er jeg selv rigtig, rigtig glad for Twitter.
Det er et glimrende socialt medie.
Men det er dog ikke en større retskilde end lovforslag i Folketingssalen.
Så bare lige for at gentage, hvad jeg svarede – for det andet spørgsmål var det samme som det første spørgsmål – så er det sådan, at det, vi stemmer om her i Folketingssalen om lidt, er at omdanne retsforbeholdet til en tilvalgsordning, og det er også det, som danskerne stemmer om den 3. december.
Jeg har sagt hele vejen igennem, også da jeg afsluttede mit indlæg her for nogle minutter siden, at det er et spørgsmål om suverænitetsafgivelse på området.
Ja, det er derfor, vi har en folkeafstemning.
Søren Espersen (DF), 2015-11-12:
Det er bare en enkelt ting, jeg lige skal have udredt, og som jeg gerne vil have en bekræftelse fra udenrigsministeren på: Er det ikke korrekt, at skulle det ske, at det bliver et ja den 3. december, så vil der ikke derefter være nogen mulighed for eventuelt at udtræde af Schengensamarbejdet og genindføre grænsekontrollen?
Kristian Jensen (V), 2015-11-12:
Jo, det er korrekt, at hvis vi siger ja til Europol den 3. december, eller hvis vi ved en folkeafstemning senere – efter et nej den 3. december – tiltræder Europol, så er vi også en del af Schengen.
Så når nogle af hr. Søren Søndergaards partifæller siger, at man skal stemme nej nu for at få en senere afstemning om Europol, så vil man ved den senere afstemning, Dansk Folkeparti ønsker, træde ind i Europol og dermed også ind i Schengen.
Søren Espersen (DF), 2015-11-12:
Det vil sige, vi vil aldrig nogen sinde efter et ja den 3. december kunne genindføre grænsekontrol i Danmark?
Kristian Jensen (V), 2015-11-12:
Det kommer selvfølgelig an på, hvad man forstår ved grænsekontrol.
Det er muligt inden for Schengenreglerne at stramme kontrollen i grænseområdet, det er muligt inden for Schengen i bestemte tilfælde at indføre en midlertidig grænsekontrol, det er endda også muligt helt at lukke grænserne midlertidigt, hvis der er nogle særlige forhold.
Jeg forstår ikke spørgsmålet, for Dansk Folkeparti må jo selv have gjort sig nogle overvejelser over, hvad konsekvenserne ville være, når man siger, at alternativet til at stemme ja den 3. december er at stemme ja til Europol og dermed også til Schengen ved en senere folkeafstemning.
Jeg havde egentlig troet, at dagbladet Politiken var mere læst i Enhedslistens kredse, end det er.
Men så skal jeg referere fra dagbladet Politiken den 18. oktober, hvor Per Lachman, der var topjuristen, der stod bag den tilvalgsordning, vi har fået ind, siger, at nejpartiernes plan efter den kommende folkeafstemning ikke kan lade sig gøre.
Det er vurderingen.
Det anerkender jeg.
Han er ikke EU-Domstolen eller har retten til endegyldigt at afgøre det, men han er trods alt den mand, der har siddet helt inde og lavet forhandlingerne om den tilvalgsordning, der er.
Han siger, at nejpartiernes plan ikke kan lade sig gøre.
Det er jeg enig med ham i.
Pelle Dragsted (EL), 2015-11-12:
Tak for det.
Jeg synes, det var en meget vigtig udveksling, som ministeren havde med hr. Søren Søndergaard her tidligere, for da blev det jo slået fast – sådan hørte jeg det i hvert fald – at ja, vi kan godt bare stemme om Europol.
Det er noget, vi selv vælger, som ministeren formulerede det.
Kan ministeren så ikke bekræfte, at hvis man nu er en helt almindelig dansker og gerne vil have, at Danmark bliver i Europol, men man ikke har lyst til, at vi skal afgive suverænitet på en række andre områder, herunder en række områder, som man ikke rigtig ved hvad er endnu, så er det bedste, man kan gøre, at gå ned og stemme nej?
For partierne, der opfordrer til et nej, har lovet, at så vil vi indstille til – og det håber jeg så i den situation at japartierne, selv om de måske vil ærgre sig over nejet, vil være med til – at udskrive en folkeafstemning kun om Europol.
Kan ministeren ikke bare bekræfte, at det er rigtigt, at hvis det er det, man ønsker, altså hvis man kun ønsker Europol, behøver vi ikke at snakke parallelaftaler og alt muligt andet, som ministeren forsøgte, da det samme spørgsmål blev stillet herovrefra før, for så kan man sådan set følge den model?
Kristian Jensen (V), 2015-11-12:
Jeg synes, hr. Søren Søndergaard skal lade være med at gøre sig dummere, end han er.
Christian Juhl (EL), 2015-11-12:
Nu er vi jo i den særlige situation, at den første gang kan blive den sidste.
Det er ikke ret ofte, det sker i virkeligheden, men det sker dog.
Jeg vil sige, at før et ja har man i forhold til retsspørgsmålene ret til en folkeafstemning, og man kan gøre det, hvis man kan mønstre fem sjettedeles flertal i Folketinget, hvis man afgiver væsentlig suverænitet til EU.
Efter et ja er det alene et flertal i Europaudvalget eller Folketinget, som kan beslutte, at man afgiver suverænitet, og dermed kan det jo blive sidste gang, at man på retsområdet får en folkeafstemning om retsspørgsmålene.
Er det ikke rigtigt forstået?
Kristian Jensen (V), 2015-11-12:
Jeg tænkte på, hvornår spørgsmålet kom, og det kom så her til sidst, så der var noget at svare på.
Det er sådan, at vi med lovforslaget her vælger at omdanne retsforbeholdet til en tilvalgsordning.
Så kan vi vælge til.
Det betyder, at hvis det på det tidspunkt, hvor vi stemmer ja eller nej, bliver et ja, har vi besluttet at overgå fra det retsforbehold, vi har, til en tilvalgsordning.
Og det betyder, at der er en afgivelse af suverænitet.
Det er baggrunden for, hvorfor vi skal have en folkeafstemning.
Der bliver danskerne spurgt.
Så er der en lang række områder, hvorpå vi har afgivet suverænitet i forvejen.
Nu kommer spørgsmålet om tilvalgsordningen så til som et ekstra område, hvor der også afgives suverænitet, ja.
Christian Juhl (EL), 2015-11-12:
Så var det rigtigt forstået, at det var sidste gang, hvis vi stemmer ja den her gang, at vi stemmer til en folkeafstemning om retsspørgsmålene.
Jeg forstår ikke, hvorfor ministeren så ikke ville være med til at sikre og berolige befolkningen på de ret afgørende områder, som de syv ændringsforslag, som Enhedslisten stillede i formiddags, berører.
Hvad er årsagen til, at man ikke har lyst til at spørge befolkningen på så væsentlige områder som de ting, der blev nævnt: ligestilling mellem forældre, ved skilsmisse, begrænsning af borgernes retssikkerhedsgarantier, overførsel af kompetence fra danske domstole, begrænsning af strejkeretten, forringelse af børns rettigheder i henhold til dansk lov, oprettelse af en europæisk anklagemyndighed?
På de områder ønsker Venstre ikke at spørge befolkningen – og der mener man ikke befolkningen, når man siger »vi«, der mener man Folketinget.
Kan man så ikke sige det?
Kristian Jensen (V), 2015-11-12:
Vi har sagt helt klart, at der også bliver en folkeafstemning, hvis det er sådan, at man på et givet tidspunkt skulle overgå til, at asyl- og indvandringspolitikken skulle blive en del af det fælles samarbejde.
Det har vi ikke bare sagt, vi har også skrevet det i bemærkningerne.
Når hr. Christian Juhl så igen trækker spørgsmålet om strejkeretten frem, vil jeg sige, at det slet ikke er en del af det, vi stemmer om, det er nemlig ikke en del af de retlige og indre anliggender.
Derfor er det jo sådan, at hr. Christian Juhl prøver at skabe et billede af noget, der ikke passer, et billede af, at det, vi stemmer om her, drejer sig om meget, meget mere end det, der faktisk er tilfældet.
Og det er det, jeg sådan set anholder i min anklage mod Enhedslisten, altså at man i stedet for at diskutere indholdet stiller nogle stråmænd op, som man bagefter forsøger at skyde ned ved at sige, at det da ikke kan være rigtigt, at det er den slags ting, vi skal samarbejde om.
Vi stemmer om, hvorvidt vi skal være med på en lang række områder, hvor vi får bedre mulighed for at beskytte danskerne mod forbrydelser, hvor vi får bedre muligheder for virksomhederne for at inddrive tilgodehavender på tværs af grænserne, så man dermed kan handle mere frit sammen.
Regeringen arbejder på præcis det samme, som vi sagde under valgkampen, nemlig på at få indført en genoptjeningsret i Danmark.
Og det er ikke bare i børnepengespørgsmålet, men også i forhold til en lang række andre velfærdsydelser.
Vi mener rent faktisk, at spørgsmålet om velfærdsydelser er noget, som landene selv i højere grad skal tage sig af, end det er noget, EU skal tage sig af.
Selvfølgelig skal det sikres, at man ikke diskriminerer efter nationalitet, men spørgsmålet om, hvordan man tildeler, er noget, vi selv skal afgøre nationalt i forhold til de borgere, der er hos os.
Og derfor er det regeringens ønske, at der bliver indført en ret til en optjeningsperiode, hvad angår børneydelsen.
Det sagde vi før valget, og det siger vi stadig væk.
Jeppe Jakobsen (DF), 2015-11-12:
Jeg kan så informere udenrigsministeren om, at det bestemt ikke var, hvad skatteministeren sagde til os, da vi havde ham i samråd i Skatteudvalget.
Da var der var en klar formaning om, at det bestemt ikke kunne lade sig gøre, for det havde man fået at vide i EU.
Og direkte adspurgt, om man fra regeringens side ville prøve det ved EU-domstolen, blev der sagt, at det agtede man bestemt ikke.
Så min frygt er jo bare, hvis der sidder en eller anden embedsmand i EU-systemet og siger: Nej, nu går den ikke længere, at Danmark ikke er en del af flygtninge- og asylpolitikken.
Det synes vi de skal være.
Der kan jeg godt frygte, at man så har lige så lidt kampvilje i regeringen, som man havde i sagen om genoptjeningsprincipper.
Kristian Jensen (V), 2015-11-12:
Jeg er sådan set ked af, at hr. Jeppe Jakobsen ikke var til stede tidligere på dagen under hr. Søren Søndergaards varme forsvarstale for, hvor stærkt et bolværk den politiske aftale er mod, at asyl- og indvandringspolitikken bliver en del af det, vi stemmer om. For hr. Søren Søndergaard var en så glødende fortaler for, at asyl- og indvandringspolitikken nu er pakket væk i et hjørne, hvor det nærmest er umuligt at komme til at røre den, at jeg i andre sammenhænge har tænkt mig at bruge hr. Søren Søndergaards tale som en reference for at vise, hvor stærkt et bolværk der er sat op mod, at det, vi stemmer om den 3. december, ikke er asyl- og indvandringspolitikken.
Og hvis der på et tidspunkt skal findes en fælles løsning på det, hvis nogen måtte ønske det, så kræver det, at danskerne spørges igen i en ny folkeafstemning.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2015-11-12:
Jeg sad lige og overvejede, om jeg skulle tage ordet her, men jeg følte, at jeg alligevel blev nødt til lige at komme med en kort bemærkning oven på ministerens tale.
Jeg vil selvfølgelig takke for den invitation, vi fik tidligere på efteråret omkring at deltage i det her forlig og dermed også have vetoret i den her aftale, men jeg må blot lige bemærke til ministeren, at en aftale jo ikke bliver bedre af, at vi er med i den, selv om vi er gode.
Og når vi har kritiseret den her aftale, kunne vi selvfølgelig heller ikke se os selv som en del af den aftale, der er lavet.
Kristian Jensen (V), 2015-11-12:
Det har jeg fuld respekt for, og jeg respekterer fuldt ud Alternativets tilgang til både debatten og til lovforslaget, nemlig at man gerne vil have et ja den 3. december, men at man ikke kan lide den aftale, der ligger bag, omkring tilvalgene og måske nærmere omkring fravalgene.
Og derfor var det sådan, at det var naturligt for os at invitere Alternativet indenfor, hvis man ønskede at være med og dermed også have vetoret.
Men vi respekterer fuldt ud Alternativets vej i det her og glæder os over, at vi anbefaler det samme til danskerne den 3. december, nemlig at man stemmer ja til folkeafstemningen.
Jeppe Jakobsen (DF), 2015-11-12:
Jeg kan forstå på udenrigsministeren, at vi ikke behøver at bekymre os om flygtninge- og asylspørgsmålet, for det har man jo lavet en politisk aftale om.
Må jeg minde ministeren om en anden politisk aftale, som Venstre indgik.
Det var i foråret, hvor man lovede danskerne, at hvis der kom et flertal bestående af Venstre, Konservative, Liberal Alliance og Dansk Folkeparti, så ville man genindføre genoptjeningsprincipperne for sociale ydelser i Danmark.
Men i forhold til det løfte har regeringen jo stukket halen mellem benene og er løbet i den stik modsatte retning.
Kan ministeren forstå, at vi her i Folketinget og ude i befolkningen måske ser regeringens troværdighed i EU-spørgsmålet som en anelse flosset?
Hans Kristian Skibby (DF), 2015-11-12:
Jamen det er jeg udmærket klar over, altså at der er forskel på en vejledende afstemning og en afstemning, hvor man skal følge resultatet fuldstændig.
Så er det rigtigt, at den anden afstemning selvfølgelig ikke var bindende på samme måde, men den illustrerer jo, at vi nogle gange ikke har ret her i Folketinget; nogle gange er det faktisk borgerne udenfor, der har ret.
Holger K. Nielsen (SF), 2015-11-12:
Jeg tror, at hr. Hans Kristian Skibby blander tingene sammen, for det i 1986 var ikke en § 20-afstemning; det var en vejledende afstemning, som Schlüter holdt, netop fordi Folketingets flertal var uenig med ham.
Og der er jo ikke noget i vejen for, at Folketinget kan holde den form for afstemninger – det kan man da gøre lige så meget, man vil.