Juliane Henningsen (IA), 2008-06-11:
Denne debat er min første afslutningsdebat, og derfor vil jeg gerne starte med at rette en tak til alle for det sidste halve år, der er gået.
Det har været alt andet end kedeligt at være en del af samarbejdet i Folketinget.
Jeg har som et nyt ungt medlem oplevet det som en udveksling af politisk frisind og personlige fordomme, og resultaterne har været derefter.
Fordommene tog f.eks. styringen i debatten om de afviste asylansøgere.
Vi lader også fordommene få frit løb, når vi diskuterer sociale forhold i Grønland.
Sagen om misbrugte børn og omsorgssvigtede unge, alkoholproblemer og den negative sociale arv skal vi gøre op med i Grønland.
Det er ting, der har været fokus på i debatten her i salen, og det synes jeg er godt og helt nødvendigt.
Vi i Grønland er de første til at kunne løse de problemer, vi sidder med, og vi har viljen til det, og derfor vil jeg rigtig gerne udveksle ideer med jer, uanset hvilken fløj I befinder jer på, men jeg vil helst gøre det fordomsfrit og respektfuldt.
En del af mit lands sociale problemer mener jeg vi har tilfælles med andre postkoloniale samfund, mange oprindelige folk, som også er marginaliserede socialt, økonomisk og politisk, og de kæmper en kamp for at opbygge et velfungerende samfund og skabe sundhed og trivsel for deres børn og unge.
I mit arbejde her i Folketinget har jeg fulgt det gode samarbejde, som Danmark og Grønland har omkring oprindelige folk og om implementeringen af deklarationen om oprindelige folks rettigheder, og jeg synes, det er et samarbejde, som vi kan være rigtig stolte af.
Som et oprindeligt folk rammes vi ekstra hårdt af klimaforandringerne.
Vi oplever i dag skader på vores natur, der er forårsaget af den globale opvarmning.
Vi må lægge vores erhverv, vores økonomi og vores livsstil om i forsøget på at tilpasse os og forebygge klimaforandringerne.
Skal vi få bugt med den globale opvarmning, skal vi satse endnu mere på forskning i vedvarende energi og miljøvenlige løsningsmodeller på energiområdet, og jeg håber, at det kommende klimauniversitet i Nuuk kan hjælpe os i den rigtige retning sammen med forskningsindsatserne i hele Norden.
Vi grønlændere vil spille en aktiv rolle før, under og efter topmødet.
Selv om vi bor midt i et af verdens klimatiske brændpunkter, vil vi ikke blot være en kulisse for klimaforandringerne; vi vil have indflydelse på topmødet og kræve, at de mål, verdens regeringer sætter sig, bliver ambitiøse og føres ud i praksis efter topmødet.
Mange topledere har besøgt mit land på det seneste for at se på de muligheder, klimaforandringerne skaber for nye sejlruter og udvinding af olie- og mineralressourcer i det grønlandske og arktiske område, og det såkaldte kapløb om Nordpolen, hvor man undersøger, hvem der har ret til havområdet og ressourcerne ved Nordpolen, kører for fuld speed.
Og jeg mener, at Ilulissaterklæringen, som blev indgået mellem Canada, Danmark, Norge, Rusland og USA i maj i år, danner et godt udgangspunkt for en bæredygtig og sikker fremtid for Arktis.
Det bør vi også gøre ved de kommende mineraludvindingsprojekter i Grønland, og jeg forventer også, at det fremtidige aluminiumssmelteværk, Alcoa, vil tilføje økonomisk og erhvervsmæssigt liv til Grønland, for det har vi brug for.
Men det vil også uundgåeligt tilføje et højere CO2-udslip.
og hensynet til vores natur og klima, og den balance er jeg nu også sikker på at vi finder hjemme i Grønland.
Jeg har gennem de sidste par måneder repræsenteret Grønland og Danmark i vores arktiske samarbejde, og jeg har oparbejdet høje forventninger til Danmarks formandskab af Arktisk Råd, der starter næste år.
Arktisk Råd har potentiale til at spille en langt større rolle for fremtidens Arktis.
Lande som Indien, Sydkorea og Kina søger allerede om observatørstatus i rådet for at følge diskussionerne om den kommende udnyttelse af nye sejlruter og olie ved Grønland og Nordpolen.
Vi skal styrke rådets rolle under det danske formandskab og føre konkret grønlandsk-dansk politik til gavn for os selv og hele den arktiske region.
Derfor vil jeg også allerede nu opfordre regeringen til at øremærke midler på næste års finanslov til formandskabet af Arktisk Råd.
Mange ting kan forekomme uforståelige ved os grønlændere, afhængigt af de øjne, der ser.
Hvalfangst har altid kunnet få de helt store fordomme frem i danskerne, og kritikken af fangsten har været konstant.
Vi har ikke bedt nogen om at forstå, hvorfor vi spiser hvalkød, men vi har bedt folk respektere dette, så længe fangsten foregår på bæredygtig vis, og det gør den.
Desværre er det ikke lykkedes Danmark at opretholde kravet i EU om et forbehold mod et moratorium for hvalfangsten.
Fremover har EU 1 stemme i Den Internationale Hvalfangstkommission, IWC, og Færøerne og Grønland og Grønlands interesser bliver dermed meget svære at forsvare i årene fremover.
Jeg sætter stor pris på, at regeringen hidtil har sat frisindet og fornuften over fordommene og har støttet Grønlands og Færøernes tradition for at fange hvaler, og det håber jeg regeringen fortsat vil gøre, trods modstanden fra visse partier herinde.
Modstanderne af sælfangst vil måske også kunne glæde sig over et EU-initiativ i form af et importforbud mod sælskindsprodukter.
For os i Grønland kan konsekvenserne derimod blive fatale, og selv om jeg også tager afstand fra de regelbrud, der måtte være begået under sælfangst, så mener jeg, at en EU-boykot af sælskind vil skade fangererhvervet i Grønland unødvendigt.
Det vil underminere en af de få muligheder, vores fangere har for at skaffe mad og skabe indtægter, og det er synd, for i Grønland er vi enige om én ting: Dyrene, vi fanger, skal ikke lide unødvendigt.
Men noget af det mest frisindede og positive ved det dansk-grønlandske samarbejde er den betænkning, vi er nået frem til i samarbejde i Selvstyrekommissionen.
Den nye selvstyreordning for Grønland er fuld af løsninger, der skal bane den videre vej mod et selvstændigt Grønland.
Dansk Folkeparti gav som bekendt frit løb for deres vrede over ordningen.
De synes ikke, den er spor retfærdig over for Danmark.
Faktisk synes de heller ikke, at Nordøstgrønland skal tilhøre os grønlændere længere.
Jeg undrer mig selvfølgelig over den slags postkoloniale fordomme.
Grønland er jo grønlandsk - nord, syd, øst som vest, og hele landet tilhører det grønlandske folk.
Jeg nævner Dansk Folkeparti nogle gange her, fordi jeg gerne vil understrege, at jeg faktisk sætter pris på, at de så ofte har sat Grønland på dagsordenen gennem det sidste halve år.
Jeg byder alle debatter om Grønland velkommen.
Jeg bryder mig bare ikke om den fordomsfulde måde, Dansk Folkeparti italesætter vores fællesskab på.
Der har de andre partier heldigvis budt ind med respektfuld dialog.
For den nye selvstyreordning er jo resultatet af en lang række modige kompromiser, vores partier har indgået, og den nye lov om selvstyre skal vedtages af det grønlandske folk.
Det er jeg også sikker på at den bliver, og det er noget, jeg glæder mig rigtig meget til.
At vi får øget selvstyre, betyder ikke, at vi kommer til at blive helt og aldeles uafhængige.
Internationalt og regionalt samarbejde er en forudsætning for mit lands udvikling, og derfor glæder jeg mig til et fortsat samarbejde med Danmark, også den dag selvstyret og selvstændigheden er indført.
Vi skal udvise mere respekt for hinanden og mere frisind og frihed i vores samarbejde i dag og i fremtiden som to ligestillede nationer.
Til gengæld synes jeg, at vi skal prøve at lade fordommene fylde meget mindre i fællesskabet.
Fordommene sætter os kun tilbage, når det, vi vil, er at se fremad.
Med de ord vil jeg slutte og ønske jer alle sammen en rigtig god sommer.