Per Stig Møller (KF), 2009-03-26:
EU har haft optagelsesforhandlinger med Tyrkiet siden 2005.
Reformtempoet i landet har været svingende - det er der ingen grund til at lægge skjul på - men den tyrkiske regering har som sin erklærede målsætning at tilnærme Tyrkiet EU og EU's standarder.
Det vil jo selvsagt være i både EU's og Danmarks interesse, så det er en proces, som vi støtter.
Regeringspartiet, AKP, har islamiske rødder, men det afviser selv at være islamisk orienteret.
Det er sandt, at der i det tyrkiske samfund er kredse, der frygter, at AKP-regeringen bevæger landet væk fra princippet om adskillelse af stat og religion.
AKP lægger selv vægt på, at Tyrkiets strategiske orientering er mod Europa, og partiet har, siden det kom til magten i 2002, arbejdet for landets tilnærmelse til EU.
Det registrerede vi jo navnlig i perioden fra 2002 til udgangen af 2005, hvor reformtempoet var særlig højt.
AKP fik ved det seneste valg i 2007 cirka 46 pct. af stemmerne, og partiet fortsatte på det grundlag med at have regeringsansvaret.
Desuagtet har domstolene været opmærksomme på AKP's islamiske rødder for at sikre, at Tyrkiet forbliver sekulært.
Sidste år behandledes således en sag imod AKP, og den meget omtalte lukningssag mod AKP kostede jo rent faktisk meget politisk energi og opmærksomhed og satte reformtempoet ned i forhold til det, som EU forlangte.
Men sagen blev afsluttet i 2008, ved at den tyrkiske forfatningsdomstol konkluderede, at AKP havde været centrum for antisekulære aktiviteter, men domstolene undlod at skride til lukning at partiet.
Sagen tydeliggjorde konflikten mellem stat og religion i det tyrkiske samfund, og den satte som sagt reformprocessen i stå i en lang periode.
Og så vil jeg selvfølgelig gerne tilføje, som jeg også sagde dengang, at partilukninger i et demokrati bør være noget ganske exceptionelt og være i overensstemmelse med Venedigkriterierne, som Europarådet jo arbejder med.
Siden lukningssagen i 2008 har valgkampen op til lokalvalget den 29. marts 2009 igen afledt opmærksomheden noget fra EU-processen.
Grundlaget for EU's optagelsesforhandlinger med Tyrkiet er som bekendt Københavnskriterierne og den opstrammede forhandlingsramme, som er fastlagt af Rådet for Den Europæiske Union.
Den danske holdning til optagelsesforhandlinger med Tyrkiet er klar, og den har jo også et bredt flertal i Folketinget bag sig og blev bekræftet den 2. maj 2006.
Målsætningen er et tyrkisk medlemskab af EU, men forhandlingerne er en åben proces, hvis resultat ikke er givet på forhånd, og hvor der også skal tages hensyn til EU's evne til at optage nye medlemmer på det tidspunkt, hvor beslutningen skal træffes.
Tyrkiet kan først blive medlem af EU, når alle betingelser for medlemskab er opfyldt og EU altså er klar.
Tyrkiet opfylder fortsat, siger Kommissionen, i tilstrækkelig grad det politiske Københavnskriterium.
Der er sket visse fremskridt i forhold til ytringsfriheden, bl.a. gennem en ændring af artikel 301 i straffeloven, og forholdene for de ikkemuslimske trossamfund er forbedret gennem vedtagelse af lov om stiftelser, men implementeringen af reformtiltagene halter desværre bagefter i flere tilfælde.
På det udenrigspolitiske område fremhævede Kommissionen i øvrigt Tyrkiets aktive rolle i særlig Mellemøsten og Kaukasus, hvor der jo er bevægelse i positiv retning.
Derudover skal Tyrkiet fremme menneskerettighederne, bl.a. ytringsfriheden og religionsfriheden, og den civile kontrol med militæret skal styrkes.
Tyrkiet lever desuden endnu ikke op til sine forpligtelser i henhold til den såkaldte Ankaraprotokol.
Den protokol udvider sin toldunion mellem EU og Tyrkiet til også at omfatte de nye EU-medlemslande, herunder Cypern.
Tyrkiet har endnu ikke ophævet sine restriktioner på transportog havnefaciliteter i forhold til Cypern.
EU vil tage spørgsmålet om Ankaraprotokollen op til fornyet overvejelse til efteråret 2009.
Tyrkiet modsætter sig gennemførelse af Ankaraprotokollens forpligtelser, fordi de ikke ønsker at tage et skridt, som de mener kan tolkes som en de facto tyrkisk anerkendelse af republikken Cypern.
I den seneste tid er der sket både fremskridt og tilbageskridt.
Et helt nyt og positivt fremskridt er åbningen af en ny kurdisk tv-kanal på nationalt tv, TRT 6.
Det er selvfølgelig meget alvorligt, og det må den tyrkiske regering få rettet op på.
Alt i alt står Tyrkiet således over for en række udfordringer, der skal tackles, inden landet overhovedet kan komme i betragtning som medlem af EU.
Men skulle Tyrkiet få gennemført alle disse reformer, få gennemført hele den proces, som vi forlanger af Tyrkiet, og som Tyrkiets regering selv er indstillet på at gennemføre, og skulle Tyrkiet så derigennem blive klar til EU og EU samtidig blive klar til Tyrkiet, så er det givet, at Tyrkiet jo til den tid vil være et helt andet land end det, vi kender i dag, og som Dansk Folkeparti altid forholder sig til.
Så vil de forhold, som Dansk Folkeparti med megen ret anfægter, nemlig være fortid.
Den tyrkiske regering har tilkendegivet, at den ønsker at sætte fart på EU-reformprocessen efter lokalvalget den 29. marts.
Premierminister Erdogan har udnævnt en ny EU-chefforhandler, som kan koncentrere sig om EU-udvidelsesforhandlingerne og virke som en indpisker i reformprocessen, således at disse fejl og mangler bliver rettet hurtigere.
Og det vil jo så forhåbentlig bidrage til at skabe et nyt momentum.
Ifølge AKP-regeringen selv vil et af de første tiltag efter lokalvalget være at skabe enighed om forfatningsændringer, og det kan vi jo kun tilskynde den tyrkiske regering til at gøre.
EU er i løbende dialog med Tyrkiet, bl.a. i forbindelse med EU-optagelsesprocessen.
Danmark har også tætte bilaterale kontakter til landet, og under mit besøg i Tyrkiet sidste år drøftede jeg naturligvis bl.a. optagelsesforhandlingerne med udenrigsministeren, Babacan.
Et af de punkter, jeg lagde vægt på, var vigtigheden af at få fart på reformprocessen, især reformer relateret til menneskerettighederne.
Tyrkiet skal gennemføre en omfattende reformproces.
Det centrale er, at Tyrkiet selv ønsker en tilnærmelse til EU.
Det er også i både EU's og Danmarks interesse, at Tyrkiet udvikler sig i retning af EU.
Men det vil tage mange år, før Tyrkiet når det punkt, og det vil først være til den tid, vi skal tage endelig stilling til et tyrkisk medlemskab af EU.
Her og nu har vi fokus på Tyrkiets tilnærmelse til EU og den tyrkiske reformproces, og det er en reformproces, vi alle, også Dansk Folkeparti, naturligvis må være interesseret i fortsætter og accelererer.