Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-03-24:
Jeg synes faktisk, det er en god debat, vi har, for adskillige ordførere har været heroppe og sige, at vi skal lave en handlingsplan, og jeg synes også, at ministrene skal lytte efter den debat; fru Pia Adelsteen fra Dansk Folkeparti siger jo, at vi også skal kigge på erstatningerne til dem, der bliver udsat for seksuel chikane.
Når jeg så i forlængelse af det ser på, hvad flertallet faktisk vil gøre eller ikke vil gøre for at undgå, at der sker seksuel chikane på arbejdspladserne, og på det forslag til vedtagelse, som flertallet har fremsat, som siger, at ingen må udsættes for seksuel chikane, lyder det jo som en god målsætning.
Men hvad gør de ved det?
Både når jeg ser på den nuværende regering og ikke mindst den tidligere regering, synes jeg, at der bliver gjort alt for lidt ved dette problem, som er kæmpestort for dem, der bliver udsat for chikanen.
De undersøgelser, som ikke mindst fagforeningerne HK, 3F og FOA, som organiserer mange kvinder, har lavet, viser, at problemet med seksuel chikane faktisk er steget de senere år.
Den nye rapport fra EU, der omfatter 42.000 kvinder fra 28 EU-lande, viser, at 37 pct. af danske kvinder har oplevet en form for sexchikane det seneste år, og rapporten viser, at 40 pct. af danske kvinder har, siden de var 15 år, oplevet fysisk eller seksuel vold begået mod dem af en, der ikke var deres partner.
Det giver faktisk en kedelig førsteplads i statistikkerne; samtidig har 4 ud af 5 danske kvinder, siden de var 15 år, oplevet sexchikane.
Kun Sverige ligger højere med en andel på 81 pct. af kvinderne.
Desværre giver disse tal et vink med en vognstang om, at problemet er større end det, der står i flertallets forslag til vedtagelse.
De siger jo, at seksuel chikane er en del af det psykiske arbejdsmiljø, som de påstår indgår i målsætningerne frem mod 2020.
Men som vi alle ved, viser en midtvejsevaluering, at det er gået den forkerte vej med at bekæmpe de psykiske arbejdsmiljøproblemer, så selv om de har nogle målsætninger, har de ikke midlerne til at løse problemet med.
Vi skal huske på, at målsætningen er, at der bør være 20 pct. færre psykisk overbelastede, men at tallet samtidig er steget, når det handler om psykisk overbelastede de senere år.
Ifølge flertallets forslag til vedtagelse mener man, at det er godt nok, når både beskæftigelsesministeren og ligestillingsministeren vil følge udviklingen.
Jeg synes faktisk, det er noget tyndt.
Vi ved jo, at mange kvinder bliver skubbet ud af arbejdsmarkedet på grund af seksuel chikane, og at det ikke mindst sker for alt for mange kvinder, som starter på et arbejde inden for de såkaldte mandefag.
Det her handler om et stort problem for ligestillingen mellem mænd og kvinder.
Jeg mener, at vi skal have en handlingsplan for at få bekæmpet seksuel chikane både på og uden for arbejdspladserne.
Et første lillebitte skridt sker, når vi har lavet en aftale med regeringen og SF om en indsats for at skaffe bedre viden om, hvordan man forebygger og håndterer problemet med seksuel chikane.
Til sidst vil jeg citere kønsforsker Anette Borchorst, professor på Aalborg Universitet, der udtaler følgende: »»Vi mangler konkret viden om, hvor den seksuelle chikane foregår.
Men efter hvad jeg hører, er der særligt problemer på arbejdspladserne.
Så jeg er ikke overrasket over, hvad fagforbundene oplever«, siger professoren fra Aalborg Universitet.
« Så selvfølgelig siger jeg, at der skal ske noget for at bekæmpe seksuel chikane.
Det går ud over den enkelte, og for mange glider ud af arbejdsmarkedet med sår på sjælen.