Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-01-20:
Vi skal huske, at vi arbejder med en sygehusstruktur for fremtiden, hvilket giver nogle helt særlige udfordringer.
Den nye akutsygehusstruktur er med til at ændre på sygehusstrukturen i det hele taget, ligesom ændringerne indebærer en udbygning af det præhospitale beredskab og den primære sundhedssektor.
Det er afgørende, at udbygningen af de tre områder, nemlig sygehusene, det præhospitale beredskab og den primære sundhedssektor, understøtter hinanden.
Inden jeg uddyber, hvordan de tre områder skal udbygges, og hvordan de understøtter hinanden, vil jeg sige noget om baggrunden for den nye sygehusstruktur.
Det tror jeg kan være med til at aflive nogle af de myter, som Enhedslisten har om de gode gamle dage, og i modsætning til Enhedslisten vil jeg forholde mig til virkeligheden.
Jeg skal indledningsvis erindre Enhedslisten om, at et flertal i Folketinget bestående af Venstre, De Konservative, Dansk Folkeparti, Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre i 2006 indgik en politisk aftale om principperne for specialeplanlægning.
I aftalen kan man bl.a. læse: Regionerne skal samle behandlinger på bæredygtige enheder og samarbejde om funktioner, som er for specialiserede til at kunne udføres i alle regioner.
En del af baggrunden for at samle specialerne er altså en bred politisk aftale.
I 2007 kom Sundhedsstyrelsen med deres akutrapport, hvori de præsenterede kriterierne for en fremtidig samling af sygehusene i Danmark.
Den samling af akutfunktionerne, som ekspertpanelet havde indstillet til regeringen, er én måde at konkretisere anbefalingerne i Sundhedsstyrelsens rapport fra 2007 på.
Derudover har regionerne udarbejdet sygehusplaner for en ny regional sygehusstruktur, som ekspertpanelets rapport baserer sig på.
Uden disse og flere andre arbejder samt mange erfaringer blandt panelets medlemmer havde deres rapport ikke fået det nuværende indhold.
Samling er nødvendigt, for at det akutte beredskab kan baseres på de forskellige specialer, der kan blive brug for, når man står over for en akutpatient.
De specialer skal være repræsenteret døgnet rundt for at tilbyde borgeren et fuldgyldigt, nutidigt akutberedskab.
Og personalet skal have tilstrækkeligt at lave til at opretholde en god rutine.
Uden den sammenhæng kan man ikke opnå den høje kvalitet.
Dermed burde selv Enhedslisten kunne se, at der på en og samme tid er tale om en centralisering og en decentralisering.
Samling af ekspertise på færre sygehuse er en væsentlig forudsætning for at udvikle det danske sundhedsvæsen.
Enhedslistens gyserfilm - den ekstreme centralisering - er en tragikomisk B-film: komisk, fordi den er så ensidig, og tragisk, fordi den har opgivet virkeligheden; man kommer ingen vegne med Enhedslistens ensidige kritik.
I aftalen om regionernes økonomi for 2008 og i finanslovaftalen for 2009 har investeringer i nye sygehuse og samling af sygehusspecialer en meget central placering.
Regionerne har sammen med Dansk Folkeparti og Liberal Alliance støttet op om visionerne.
Hvis Enhedslisten accepterer, at Folketingets medlemmer repræsenterer befolkningen, er der ikke noget i den sammenhæng, der foretages hen over hovedet på dem.
Der er tale om repræsentativt demokrati i en nøddeskal.
Når nu jeg er ved demokratiet, kunne det være en anledning til at komme ind på ekspertpanelet vedrørende sygehusinvesteringer.
Der er blevet talt meget om, at der er et ekspertpanel, og ikke så meget om grundlaget for dets konklusioner.
For knap 2 måneder siden kom panelet med sin rapport.
Fordi man planlægger lang tid frem, har panelet valgt at anlægge en relativ tilgang til dimensionering, kapacitet og arealudnyttelse.
Panelet anbefaler derfor, at man bygger mindre og mere fleksibelt, end man hidtil har gjort, og det finder jeg ganske fornuftigt.
Ved at se nærmere på de seneste 20 år har vi kunnet se, at der har været en udvikling, endda en stærk udvikling fra indlæggelse til ambulant behandling, og derudover peger mange udviklinger inden for teknologiens område i retning af, at operationer bliver mindre og mindre indgribende, hvorfor man må forvente, at patienterne kommer hurtigere hjem, og heldigvis for det.
Det vil patienterne jo gerne.
Enhedslisten betragter det sikkert som paradoksalt, når jeg konstaterer, at regeringen modsat Enhedslisten ønsker at stille alle borgere lige i tilfælde af behandling.
Det er netop, hvad den nye nationale akutsygehusstruktur vil sikre.
På grund af de øgede faglige krav samt efterspørgsel på mere specialiseret behandling er det nødvendigt at samle behandlingen.
Et lokalt sygehus er ikke garanti for, at man kan få den rigtige, specialiserede behandling, og lægger vi dertil mangelen på speciallæger og plejepersonale, er det ganske umuligt for de mindste sygehuse at opretholde et højt kvalitetsniveau på de områder, der skal til for at sikre behandling af akutte patienter.
Når vi med omhu samler specialerne og akutfunktionerne, får borgerne i udkantsområderne samme mulighed for behandling som indbyggerne i de større byer; det er en saglig og faglig konstatering.
De sundhedsfaglige organisationer og de faglige selskaber mener alle, at en samling af akutsygehusene er den rigtige vej at gå, for kun på den måde kan de akutte behandlinger baseres på daglige rutiner, og det er kun på den måde, akutbehandlingen kan opnå høj kvalitet for alle borgere, uanset om man bor i København NV eller det nordvestlige Jylland.
Det er klart, at man i Nordvestjylland får længere afstand til det akutte sygehus.
Det er prisen for, at man kan få en behandling af samme høje kvalitet, og jeg underkender ikke, at afstanden i sig selv kan give øget utryghed.
Men det kan vi gøre noget ved, og det gør vi noget ved.
Samtidig med samlingen af akutsygehuse skal det præhospitale beredskab udbygges.
Det er et vigtigt område, der skal være med til at sikre trygheden i udkantsområderne, og der er allerede truffet beslutninger om udbygning og udvikling af det præhospitale beredskab.
Således kan man i regeringsgrundlaget fra 2007 læse, at hjælpen under normale omstændigheder kan være fremme inden for 15 minutter, fra alarmcentralen modtager et opkald.
I finanslovaftalen for 2009 er der specifikt enighed om, at der som forudsætning for et endeligt statsligt tilsagn om investeringsmidler til samling af sygehusbehandling skal foreligge klare, detaljerede og realistiske regionale planer for, hvordan det præhospitale beredskab udvikles i takt med - i takt med - samlingen af sygehusenes opgaver.
For at sikre, at forbedringerne i det præhospitale beredskab finder sted på et fornuftigt grundlag, påbegyndes der snarligt et udvalgsarbejde i ministeriets regi.
Udvalgsarbejdet vil foregå i dialog med Danske Regioner, og det skal eksempelvis analysere, hvordan beslutningen om 15 minutter under normale omstændigheder gennemføres.
Det handler ikke kun om ambulancer og lægebiler i det præhospitale beredskab.
I forbindelse med finanslovaftalen for 2009 er det aftalt at bruge 100 mio. kr. på at indføre lægehelikoptere fra 2011 med henblik på at øge befolkningens tryghed.
Og der er afsat 250 mio. kr. i forbindelse med finanslovaftalen for 2009 til facilitering af løsninger i udkantsområderne med store afstande til f.eks. lægehuse og til skadeklinikker.
Det udgør det tredje ben i den nye struktur.
Det handler om at organisere nære tilbud i form af f.eks. skadeklinikker og/eller store lægehuse, som kan friholde sygehusene for overflødige småting og spare befolkningen for overflødige rejser, og det forudsætter en velfungerende praksissektor.
Samling af specialer på sygehusene og udbygning af det præhospitale beredskab og den primære sundhedssektor understøtter hinanden.
Og derfor går centralisering hånd i hånd med decentralisering.
Den nye struktur skal opbygges, så den udgør et samlet hele og sikrer tryghed for alle borgere i hele landet.