Villum Christensen (LA), 2010-04-29:
Under indtryk af det fremskredne tidspunkt vil jeg tillade mig at gå direkte til de to forslag fra blå og rød blok.
At debatten har været væsentlig, kan alle jo fornemme, alene i kraft af den spørgelyst, der nu har været lagt for dagen i en halv snes timer.
Men selv om den er vital for det danske samfunds muligheder for at generere velstand og velfærd, er det dog bekymrende, så tynd den har været, når det handler om konkrete handlinger, der reelt vil kunne gelejde samfundet ind på et solidt og robust vækstspor.
Når alt kommer til alt, er det jo samfundets evne til at konkurrere i den globale verden, der er den afgørende parameter for, om vi får råd til de mange velfærdsønsker, som har været diskuteret i dag.
Når vi ser på VKO's forslag, er vi meget skuffede over, at det fuldstændig undlader at berøre de grundlæggende strukturproblemer, som handler om, at bl.a. den demografiske udvikling vil medføre en gigantisk ubalance mellem statens udgifter og indtægter.
Hvis der ikke gribes alvorligt ind, vil en fremskrivning af den nuværende udvikling betyde, at vi i en ikke fjern fremtid vil opleve, at der vil være én i arbejde i den private sektor, mens der vil være tre, der er på offentlig forsørgelse, eller som modtager en offentlig løncheck.
Man skal jo ikke være vismand eller i øvrigt besidde en doktorgrad for at se, at vi er nødt til at få gennemført nogle grundlæggende reformer.
Uden den nødvendige tilgang af arbejdskraft vil vi ikke kunne honorere en brøkdel af det udgiftspres, som der vil komme på velfærdsstaten.
Det er, kan man sige, ikke noget, vi tror; det er noget, vi ved.
Det skorter jo heller ikke på advarsler, når man stort set ikke kan opdrive en ædruelig økonom, der ikke siger, at nu skal der handles, og at hvis vi venter, vil det efterfølgende indgreb blive langt værre, og så er det sådan set lige meget, om det er vismandsinstitutionen, Nationalbanken, erhvervsorganisationer eller økonomiske kommentatorer, som hr. Frank Aaen lige har været inde på; budskabet er det samme: Vi har et strukturproblem.
Alle er enige i, at det er efterlønnen og dagpengene, der virkelig vil give noget på bogen, og det står der ikke noget om i de to forslag, og man er jo også gået rundt om den varme grød stort set hele dagen.
Af Arbejdsmarkedskommissionens forslag, som i alt giver 27 mia. kr. i provenu, repræsenterer indgrebene på de her to områder de 24 mia. kr.
Det tragikomiske ved denne diskussion er, at politikerne herinde tilsyneladende er kommet langt efter befolkningen, som har fattet, hvad der skal til, når udgifter og indtægter ikke hænger sammen, så må man enten spare eller arbejde noget mere, sådan er det faktisk også på samfundsplan, og vi synes især, det er vigtigt, at der gøres en ekstra indsats for at få indtægter og for at få skabt vækst i samfundet.
Man kan også sige det på den måde, at vi ikke skal tage fra de syge og give til de raske, der går på efterløn.
Og med hensyn til teksten fra den røde blok har jeg svært ved at se, at man uden reformer skulle have mulighed for ikke at skære i kernevelfærden, som det forudsættes, herunder ydelser til børn, unge, syge, ældre og handicappede.
Vi har derfor lavet vores eget forslag, som jeg gerne vil læse op med formandens tilladelse:
Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at velfærden, velstanden og væksten er under pres.
Derfor er der et akut behov for reformer, der sikrer øget vækst, lavere skat, mere frihed og en bedre offentlig sektor, så Danmark ikke fortsætter faldet ned af listen over verdens rige lande.
Folketinget opfordrer derfor regeringen til at foreslå helt konkrete reformer f.eks.: - afskaffelse af efterlønnen, så vi ikke tager penge fra de svageste og giver til de raske - halvering af dagpengeperioden, så flere kommer hurtigt i arbejde, - en skattereform, der sænker skatten til max. 40 pct. på arbejde, og en halvering af selskabsskatten, så Danmark bliver konkurrencedygtig - 40.000 færre ansatte i den offentlige sektor gennem en tillidsreform båret af færre regler