Christine Antorini (S), 2012-04-17:
Jeg vil allerførst godt slå fast, at det jo, som alle har nævnt, var en meget stor reform – den er i øvrigt vedtaget af en stor forligskreds – og derfor blev det besluttet at evaluere den løbende.
Summen af de evalueringer, der er lavet, viser, at gymnasiereformen på en lang række punkter lever op til det, der også var målet, da reformen blev vedtaget.
Som debatten her også har vist, kan man jo gå ind og diskutere et spørgsmål, som jeg faktisk synes er rigtig relevant, og som bl.a. Enhedslisten har rejst, nemlig hvad man forstår ved faglighed, for det er måske dér, man skal se på, hvad det er, eleverne skal kunne på en lidt anderledes måde.
Jeg vil godt illustrere det med et helt konkret eksempel, for jeg kan huske, at da gymnasiereformen blev vedtaget – det første hold af de nye, der startede på gymnasiet efter gymnasiereformen, var dårligt kommet i gang – var der en række undervisere i naturfag, der var meget bekymrede for, at den ville svække naturfagene, selv om målet var præcis det modsatte, nemlig at naturfagene faktisk skulle styrkes.
Det har så vist sig nu, hvor det er evalueret, at det heldigvis ikke er gået sådan.
Naturfagene er faktisk blevet styrket, men de er blevet styrket på en lidt anderledes måde.
Derfor vil jeg godt referere fra bare en af de evalueringer, der er blevet lavet om naturfagene, og det er bare for at illustrere, hvad vi egentlig taler om, når vi taler om en styrket faglighed.
Det er ikke sket.
Men der er altså heller ikke sket et fald.
Til gengæld er der langt flere elever end før, der nu kommer ud med kombinationen matematik A, fysik B og kemi B, som giver direkte adgang til de fleste naturvidenskabelige studier.
Så har det jo styrket naturvidenskaberne.
Det er bare for at sige, at vi ikke kan gøre det op på en meget simpel formel, for det handler om en anderledes måde at se på faglighed.
Der er flere, der kommer ud med naturvidenskabelige kompetencer til at kunne starte på en videregående uddannelse, men med nogle lidt anderledes kombinationer, end der var før.
Men man kan ikke sige, at de naturvidenskabelige kompetencer er faldet.
Der har jo været en bekymring i forhold til naturvidenskaberne, og derfor har der været sat nogle forsøg i gang, som jeg også gerne vil fremhæve.
Der er f.eks. sat forsøg i gang med bioteknologi, som har betydet, at der nu er langt flere piger med naturfag, for det har været rigtig populært, og der er rigtig mange piger, der vælger bioteknologi.
Det er jo godt.
Endnu et nyt fag, der er forsøg med, nemlig geovidenskab på A-niveau, tiltrækker på samme måde nye grupper af studerende til de naturvidenskabelige fag, fordi man tænker dem lidt anderledes.
Det er jo også rigtig godt.
Det er bare for at sige, at når vi snakker om faglighed, skal vi have et bredere syn på det, for det, der var hele ideen med gymnasiereformen, var, at man skulle kombinere kernefagligheden med en øget studiekompetence.
Og det, evalueringerne jo viser, er, at de unges studiekompetencer er blevet bedre.
Forespørgeren har spurgt flere af ordførerne om en EVA-rapport, som siger, at nogle af studielederne har peget på, at de i nogle af fagene oplever, at kernefagligheden er faldet lidt.
Det er også korrekt.
Men det er igen ud fra, hvordan fagene tidligere blev defineret.
Derfor vil jeg godt nævne bare en enkelt ting fra den EVA-rapport, der blev lavet på det tidspunkt, nemlig at det, som reformen introducerer, er et nyt faglighedsbegreb, som indebærer en række gevinster, men som nødvendigvis ikke kan dække alle aspekter i det faglighedsbegreb, der var fremherskende før reformen, fordi det, der kombinerer, er nogle andre typer studieretninger, herunder at det bliver sat sammen på en måde, så man bliver langt bedre til at studere fremadrettet.
Dermed også en kommentar til Enhedslisten, der med rette har været optaget af, at når man bliver student, er det lige præcis, fordi man skal kunne starte på en videregående uddannelse, men på hele viften af videregående uddannelser.
Det er både på akademiuddannelser, professionsuddannelser og universitetsuddannelser.
Det er jo lige præcis derfor, at en af de vigtige justeringer, som blev lavet af gymnasiereformforligskredsen for et par år siden, netop var at justere i forhold til almen studieforberedelse, som har været et stort diskussionsemne også her.
Det blev nemlig lavet om til, at det blev et B-niveau-fag.
Man skar lidt ned på antallet af timer til almen studieforberedelse, men man gjorde mere end det.
Man gik også ind og sagde, at man skulle kigge på selve beskrivelsen af almen studieforberedelse, fordi det selvfølgelig handler om, at eleverne skal introduceres stille og roligt til metode i forhold til en bred vifte – nej, lad mig sige det anderledes
: Det, der var kritikken, var, at metoden måske var lidt på sådan et minibacheloruniversitetsniveau, og det var jo ikke meningen.
Metode skal selvfølgelig være i forhold til det niveau, eleverne er på, når de starter i gymnasiet, og man er også i gang med at kigge på, hvordan man får det gjort mere virkelighedsnært.
Så der er taget en række initiativer til at få taget højde for den bekymring, der var tidligere, men det ændrer ikke ved, at vi stadig væk synes, at man skal kigge på, om vi er gode nok til at gøre gymnasiet så virkelighedsnært, at alle unge, som har lyst til at få den studieforberedende kompetence, uanset om de kommer fra et hjem, hvor forældrene er akademikere eller ej, får mulighed for det.
Det, vi vil kigge på i det udviklingsprogram, er som sagt både undervisnings-, evaluerings- og organiseringsformer, der øger alle elevers udbytte, ikke mindst de gymnasiefremmede elevers.
Vi vil også kigge på sådan noget som klasserumskultur, for det er fuldstændig rigtigt, som det også er blevet sagt af flere, at der er nogle elever, der har brug for nogle mere strukturerede undervisningsforløb.
Og vi ved, at klasserumsledelse i folkeskolen betyder rigtig meget for gode undervisningsforløb for alle, så mon ikke også det betyder noget for gymnasieskolen?
Det er også noget af det, vi gerne vil kigge på i udviklingsprogrammet.
Det sidste, jeg vil nævne, er, at flere har peget på, at mange elever er nødt til at tage et gymnasialt suppleringskursus, når de er færdige.
Det vil vi også inddrage i det, vi vil prøve at tage fat i, og det har jeg allerede sammen med uddannelsesministeren meldt ud, for der er nemlig flere ting, vi kan gøre.
Vi kan for det første tage en diskussion – det er så ikke mig, det er min kollega uddannelsesministeren – med universiteterne, som har lavet nogle ret specifikke adgangskrav, som måske gør det nødvendigt for for mange studenter at tage et andet fag end det, de havde troet.
Vi vil selv gå i gang med at se på, om vi kan lave en eller anden slags mærkningsordning, sådan at de studerende bliver lidt bedre vejledt, når de vælger studieretninger, med hensyn til hvad der skal til i forbindelse med deres ønske om videre uddannelse, og endelig vil vi se på mulighederne for, at man skal kunne tage det supplerende forløb, mens man går i gymnasiet, så det ikke nødvendigvis behøver at være, efter at man har afsluttet sin gymnasieuddannelse.
Så vi er enige i, at det er noget, der skal kigges på, og det er også noget, som vi allerede nu har taget fat på, sådan at knap så mange behøver at supplere deres gymnasieuddannelse.
Når det så er sagt, vil jeg egentlig gerne afslutte med at sige, at det, jeg hører, er en ret bred opbakning til det, at vi har fået en gymnasiereform, som løfter ret mange elever.
Der er også enighed om, hvor vi skal fokusere, og det er nogle af de ting, som vi gør med udviklingsprogrammet, hvor vi ser på, om vi kan gøre det endnu bedre i forhold til elever, der har evnerne, men som har brug for en lidt mere håndholdt indsats, hvis de ikke kan få hjælp hjemmefra.
Vi skal også kigge på det, som er blevet kaldt for 24-timers-opgaven.
Det er rigtigt, at her får man ikke vejledning i dag.
Vi skal kigge på, hvordan man i højere grad kan få noget vejledning.
Så jeg synes, der har været masser af ideer, som ligger meget i tråd med det, som regeringen gerne vil gøre med serviceeftersynet af gymnasiereformen, men med det udgangspunkt, at vi faktisk har fået en rigtig god reform, som har løftet det op mod det, som var målet, nemlig at få nogle rigtige kompetente unge mennesker, hvad angår den bredde af ting, man skal kunne, når man vil søge ind på en videregående uddannelse, og når man skal være en rigtig god medarbejder ud på arbejdsmarkedet, hvor det ikke kun er kernefagligheden, der gælder, men hvor det gælder både kernefagligheden og evnen til at kunne sætte det i spil i forhold til andre fag og evnen til at kunne arbejde sammen på nye måder, så man kan levere den viden og de produkter, der er brug for i fremtiden.