Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-04-08:
I forhold til den første del vil vi gerne have en bedre repræsentation i fondene, da fondene skal varetage opgaver i offentlighedens interesse.
Det er meget klart defineret, at fondene skal varetage opgaver i offentlighedens interesse, altså vores alles interesse – ikke kun landbrugets.
Det er korrekt, at det er landbruget, der har indbetalt midlerne, men det står meget klart i fondenes fundatser, at det er offentlige midler.
Vi skal også være opmærksomme på, at hvis landmændene ikke betaler, kan de idømmes bøder af samfundet, så det er ikke sådan en frivillig hyggehyggeordning.
I SF synes vi, at det allervigtigste må være, at pengene i landbrugets fonde kommer den enkelte landmand ude i marken til gode.
Derfor er det vigtigt at skelne mellem sektorerne og brancherne, især nu, hvor mange af landbrugets brancheorganisationer er samlet i Landbrug & Fødevarer, mens andre står helt udenfor.
I dag er systemet sådan, at brancherne udgør et flertal i bestyrelsen, og den nuværende sammensætning kan være problematisk, fordi vi ser problemer med fordeling af midlerne på en måde, der kan minde om aftalt spil, samt i tilknytning hertil om manglende hensyntagen til inhabilitet ved sagernes behandling.
Et eksempel på det er, at i Svineafgiftsfonden har bestyrelsen på Forbrugerrådets opfordring forsøgt sig med at udvælge nogle ansøgninger til ekstern vurdering i udlandet.
Det vil sige, at det her gavner den nuværende måde at gøre tingene på.
Det gavner ikke den enkelte landmand, og det er det, vi ønsker i SF.
Der har været og er en politisk forståelse for, at pengene tilbageføres til erhvervet.
Men enhver, der opfylder lovens krav, er principielt berettiget til at søge støtte til projekterne igennem fondene.
Det mener vi jo stadig væk skal fastholdes.
Forbrugerrådet har gennem nogle år gjort opmærksom på, at de har fundet en række forhold i visse fonde dybt kritisable, og kritikken går på, at der ikke har fundet en egentlig sagsbehandling sted på bestyrelsesmøderne, idet det på forhånd er afklaret af erhvervet, hvilke projekter der kan imødekommes.
Den kritik medførte i 2006, at Forbrugerrådet fik udarbejdet en rapport med evaluering af arbejdet i landbrugets afgiftsfonde med anbefalinger til ændringer og forbedringer, som viser, at der altså er nogle problemer med den nuværende sammensætning, som kan løses med ændringer.
Det er derfor, vi foreslår en ændret fordeling i fondene, hvor offentlighedens repræsentanter bliver styrket, således at bestyrelsesmedlemmerne selvfølgelig også kommer fra erhvervet, fra Landbrug & Fødevarer, de repræsentative producent- og brancheorganisationer på den ene side og på den anden side fra Forbrugerrådet, Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, Det Frie Forskningsråd, og Det Strategiske Forskningsråd
, således at de to grupper udgør hver især halvdelen af bestyrelsens medlemmer.
Tilsvarende gør sig gældende for bestyrelsen for Fonden for økologisk landbrug.
I sammensætning af bestyrelserne for promilleafgiftsfonden for landbrug og promilleafgiftsfonden for frugtavl og gartneribrug foreslår vi at give repræsentanterne for offentlighedens interesser mere indflydelse og derfor ændre sammensætningen, således at fem repræsentanter varetager erhvervssidens interesser og seks skal varetage de offentlige interesser.
Den anden del af forslaget – eller pind tre, som Dansk Folkepartis ordfører valgte at kalde det – handler om administrationen af fondene.
Efter de gældende regler er det landbruget selv, der forestår sekretariatsbetjening af fondenes administration.
For at sikre en uafhængig administration af fondsmidlerne foreslår vi, at sekretariatsbistanden til administration af fondene kan finansieres af fondene selv.
Opgaven med administration af fondene kan dermed henlægges til en uafhængig organisation eller myndighed.
Det betyder, at vi får indført et armslængdeprincip.
Vi er normalt ikke i Folketinget fortalere for, at dem, der skal bruge og søge pengene, også er dem, der administrerer pengene.
Det plejer at betyde, at interesserne bliver sammenblandet, og her har vi et behov for at kigge på, om vi kan gøre det på en anden måde.
I dag ligger administrationen af fondene i brancherne, og det er ligeledes brancheforeningerne, der modtager en stor del af pengene.
Som jeg tidligere nævnte i et spørgsmål til Venstres ordfører, administrerer Kødbranchens Fællesråd Kvægafgiftsfonden.
Kødbranchens Fællesråd søgte sidste år ca. 12 mio. kr. af de i alt 32 mio. kr. i Kvægafgiftsfonden.
Det er en forholdsvis stor andel; det er over en tredjedel af midlerne, der er gået til dem selv.
Hidtil har det i flere fonde været gængs, at midlerne administreres som en samlet bevilling frem for projektbevillinger.
Således er der talrige eksempler på, at projektbevillingerne overskrider med op til flere hundrede procent, mens andre beskæres tilsvarende, så længe det samlede bevillingsbeløb overholdes.
Det kaldes normalt for dårlig budgetstyring.
Det tyder på, at der kunne være behov for nogle mere uvildige øjne til at kigge på denne problemstilling.
Vi mener, at der er behov for at have styr på økonomien, og vi lægger derfor op til, at administrationen skal finde sted andetsteds.
Finansieringen af administrationen skal selvfølgelig findes inden for fondsmidlerne, som det også allerede er lagt ind i dag, og det betyder, at kødbranchen i dag modtager et beløb for at være sekretariatshjælp.
Nu vil vi så opfordre til, at det beløb bliver lagt et andet sted hen, så der bliver foretaget administration et andet sted.