runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tom Behnke (KF), 2012-11-08:
Også fra konservativ side kan vi støtte lovforslaget her, et lovforslag om at give dansk statsborgerskab til en lang række personer, som ønsker at blive danske statsborgere, og vi synes sådan set, det er glædeligt, at der er nogle, der er så glade for at være her i Danmark, at de har lyst til at blive det.
Det er jo ikke sådan, at vi kan byde dem velkommen i dag, for de har jo været her i adskillige år og opfylder således et af de krav, der skal være opfyldt for at kunne få meddelt dansk statsborgerskab, nemlig kravet om, at de har været i Danmark i mange år.
Men det, vi kan gøre, er, at vi kan ønske disse borgere tillykke med, at de rent faktisk opfylder en lang række kriterier for at kunne komme med på lovforslaget her.
Jeg er helt med på, at nogle af dem, der er med på lovforslaget her i dag, har været en tur forbi Indfødsretsudvalget og søgt om dispensation, fordi de ikke kunne leve op til alle kravene, og så har vi i udvalget haft mulighed for at give dispensation til nogle, og nogle har fået det, og nogle har ikke fået det.
Derudover er der så selvfølgelig hele diskussionen om de statsløse, og der er det jo heller ikke nogen hemmelighed, at vi fra konservativ side tidligere har fremsat et beslutningsforslag her i Folketinget om, at vi gerne så, at regeringen arbejdede på, at man fik ændret statsløsekonventionen, men det er specifikt i forhold til dem, som er mistænkt for terror, og det er der jo ikke tale om med det her lovforslag. Dem, vi taler om, er de syv, som har været omtalt adskillige gange, og det er så få og små krav, som de ikke lever op til, at vi ikke har noget problem med dem.
Men havde de været forbi udvalget med henblik på at søge om dispensation, så var det jo nede i en kategori, hvor det var, at man i forvejen ville give dispensation til andre ansøgere.
Det er jo ikke sådan, at det er helt unaturligt eller noget helt nyt, at man gør det på den her måde.
Og jeg vil sige mest som en hilsen til Dansk Folkepartis ordfører og uden at referere fra, hvad der er foregået under udvalgsbehandlingerne, at jeg da kan erindre, at det af og til er sket, at Dansk Folkeparti også var indstillet på at give dispensation.
Så det er jo ikke sådan, at alle, der står på det her forslag, lever op til alle de krav, der stilles, for der er simpelt hen nogen, der ikke kan leve op til alle kravene.
De får så mulighed for at få dispensation, og det er vi udmærket tilfredse med fra konservativ side, og derfor kan vi, som jeg startede med at sige, støtte lovforslaget, som det ligger.
Mette Bock (LA), 2012-11-08:
Jeg vil blot fastholde, at hvis man fulgte hr. Christian Langballes synspunkt, ville der være over 1.000 mennesker, som fuldt ud levede op til de gældende krav, der stilles for at kunne få statsborgerskab i Danmark, og som ikke ville kunne opnå det.
Christian Langballe (DF), 2012-11-08:
Altså, så vil onkel Christian svare: Det eneste, jeg anholder, er, at både Venstre og ordføreren for Liberal Alliance begynder at tale om, hvad der er klædeligt, og hvad der ikke er klædeligt i forhold til at stemme ja eller nej til det her lovforslag.
Det anholder jeg, og det synes jeg er noget tanteri.
Så det er sådan set det eneste.
Vi mener i Dansk Folkeparti, at det er meget afgørende, at de folk, der står på lovforslaget, også har fortjent dansk statsborgerskab.
Og så lang tid man bliver ved med at bruge den her afstemning til så at sige at få nogle mennesker, der ifølge os ikke har fortjent statsborgerskab, til at passere igennem, vil vi stemme nej.
Mette Bock (LA), 2012-11-08:
Jeg har ikke talt om, hvad der er klædeligt eller ikke klædeligt.
Jeg anerkender og respekterer naturligvis Dansk Folkepartis suveræne ret til at stemme lige præcis, hvad de vil.
Jeg prøver at give udtryk for Liberal Alliances holdning.
Og hvis det er udtryk for tanteri, vil jeg bare sige til onkel Christian, at jeg synes, at vi skulle tage nogle af de her diskussioner i et andet forum.
Det kunne faktisk være, der var nogle ting, vi kunne blive enige om, når det handler om de grundlæggende kriterier.
Så lad os prøve at løfte diskussionen op på et niveau, hvor vi faktisk kan finde nogle løsninger, i stedet for at kalde hinanden for henholdsvis tanter og onkler.
Christian Langballe (DF), 2012-11-08:
Jeg skal da ærligt indrømme, at jeg faktisk godt kan blive lidt irriteret over, at man fra Folketingets talerstol skal stå og give vores synspunkt karakter som en anden Emma Gad.
Det gjorde Venstre, og det gjorde ordføreren her, og det synes jeg faktisk man skulle lade være med og så tage stilling til det reelle problem, der faktisk er.
synes jeg er noget tanteri.
Når vi siger nej, gør vi det jo også, fordi man nu i årevis har sat tommelskruerne på og sagt, at ja, der er ganske vist undtagelser, der er bl.a. en potentiel terrorist, uha, men der er så også alle de andre.
Og så bliver man ved med at køre det der løb, hvor man så får lovforslaget igennem.
Der siger vi bare nej.
Altså, vi mener simpelt hen, at man bør tage det her alvorligt også for danskernes og Danmarks skyld.
Jeg mener ikke, man kan komme uden om det der ved så at sige det, som ordføreren har sagt, nemlig at det ikke er klædeligt.
Jamen selvfølgelig er det da klædeligt, for det drejer sig om vores land, og det drejer sig om, hvem der kan blive statsborger i Danmark, og ingen diskussion kunne være vigtigere.
Mette Bock (LA), 2012-11-08:
At opnå statsborgerskab i et land er noget ganske, ganske særligt.
Det tror jeg vi alle sammen er enige om.
Og for alle de mennesker, som søger om dansk statsborgerskab, er det af fuldstændig afgørende betydning, hvordan vi behandler deres sager.
Vi holder med andre ord menneskeskæbner i vores hænder.
Vi vil meget gerne være med til at diskutere kriterierne herfor.
Men jeg synes samtidig, at selv om der er enkelte af dem, som nu er indstillet til at opnå statsborgerskab, og som man i det enkelte parti ikke synes burde have opnået dette statsborgerskab, er det også væsentligt at se i øjnene, at vi også holder alle de andres skæbne – de flere end 1.000, som har opfyldt gældende kriterier – i vores hænder.
Derfor bryder jeg mig ikke om, at man tager en så stor gruppe af mennesker som gidsler for at markere noget i forhold til nogle ganske få.
De diskussioner synes jeg skal finde sted andre steder.
Vi kan diskutere kriterierne for at få dansk statsborgerskab; vi kan diskutere, hvem der skal have dispensation fra gældende regler, og hvem der ikke skal; men jeg synes ikke, det er klædeligt, at vi som politikere tager over 1.000 mennesker som gidsler ved at stemme nej til det samlede lovforslag.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2012-11-08:
Det er jo egentlig imponerende, at vi en gang imellem kan stå her og behandle et lovforslag, der omhandler mere end 1.000 mennesker, som gerne vil være nye ikke bare borgere, men statsborgere i lige præcis det her land.
Jeg synes faktisk, at det er fantastisk, at så mange har lyst til at være danskere og har gjort alt, hvad de kunne, har gennemgået kurser og er sluppet igennem nåleøjet, for netop at kunne opnå statsborgerskab.
Jeg er stolt af mit land, og jeg synes faktisk, at det er smukt, at der er så mange, der prøver at komme igennem det nåleøje og også blive statsborger i det her land.
Når man så deltager i statsborgerskabsdagen her i Folketinget, hvor vi jo har tradition for at invitere alle de nye statsborgere i landet ind og vise vores stolte parlament, så møder man rigtig mange af de her glade og begejstrede mennesker, som vi har stået og behandlet lovforslag om.
Der er folk fra Rusland.
Jeg synes, at vi skal ønske de her nye statsborgere velkommen til Danmark, og jeg håber, at flest mulige partier kan bakke op om det, når vi nu skal have en tredje behandling lidt senere på året her i Folketinget.
Tak for ordet.
Liv Holm Andersen (RV), 2012-11-08:
Jamen hr. Christian Langballe kan jo gå ind og prøve at kigge på fru Zenia Stampes indfødsretsdebattaler – jeg kan ikke huske, er det L 163? –
og så vil hr. Christian Langballe finde ud af, at det, som fru Zenia Stampe har sagt, er meget lig det, som jeg har sagt i dag, nemlig at det er godt, at vi tager et lille skridt hen imod at udrydde statsløshed i Danmark, men at vi ikke kan løse alle verdens problemer.
Pernille Skipper (EL), 2012-11-08:
Jeg er imponeret, jeg er vitterlig imponeret, vil jeg sige til fru Julie Skovsby.
Hr. Simon Emil Ammitzbøll spurgte om, hvad Socialdemokraternes politiske begrundelse er for at ville indføre en regel, som undtager den politiske rådgivning af ministeren.
Hvorfor har ministrene det behov?
Det er det, der er spørgsmålet.
Jeg kan godt høre, at fru Julie Skovsby er meget glad for brede forlig.
Fru Julie Skovsby er også glad for opstramninger.
Men hvorfor er det overhovedet sådan, at den politiske rådgivning af ministre er noget, som vi andre ikke må få aktindsigt i, noget, som vi andre ikke må se?
For som den nuværende justitsminister sagde i 2010 – og jeg er enig i det – så forringer åbenhed altså ikke lovkvaliteten.
Så jeg vil gerne have, at fru Julie Skovsby svarer på hr. Simon Emil Ammitzbølls spørgsmål.
Så kunne jeg også godt tænke mig lynhurtigt at spørge: Synes fru Julie Skovsby, at det er i orden, at en minister spørger en underordnet myndighed, om den kan fabrikere nogle tal, der kan understøtte vedkommendes politiske budskaber?
Julie Skovsby (S), 2012-11-08:
Det er sådan, det er ifølge lovgivningen i dag.
Så er det jo en politisk diskussion, om man ønsker, at der skal være aktindsigt i alt.
Det er der, hvor jeg siger, at jeg synes, at det handler om at finde en balance.
Jeg synes, det er vigtigt, at der er et fortroligt rum, hvor der er mulighed for, at der kan ske politikudvikling, hvor der er mulighed for, at man kan komme med nogle ideer, som måske og måske ikke bliver virkeliggjort – de ryger måske i papirkurven og ender med at blive forkastet.
Det synes jeg er vigtigt.
Om de konkrete sager, som der også blev spurgt ind til, vil jeg sige ... ja.
Tom Behnke (KF), 2012-11-08:
Det, der mangler er en præcisering af de regler, som allerede gælder i dag, nemlig om, at hvis en minister i sit departement får nogle informationer, er der ikke aktindsigt, men hvis han får det fra en styrelse eller et direktorat, der har et andet matrikelnummer, altså bor i et andet hus, et andet sted i byen eller i landet, så bliver det med den gældende lovs formulering tolket, som om det er fra én myndighed til en anden myndighed, og så er der i princippet aktindsigt.
Det er jo ikke hensigtsmæssigt.
Det er jo ikke hensigtsmæssigt, at vi ikke kan indrette den offentlige sektor på en smart måde og lægge ting ud i styrelser, direktorater osv.
Det er faktisk en moderne, smart måde at indrette den offentlige sektor på.
Men den oprindelige lovs formuleringer var kun møntet på selve departementet.
Når man så splitter departementet op på flere matrikler, får man uoverensstemmelse mellem, hvad der er lovtekst, hvad der er meningen med det, og det har været svært igennem tiderne at håndtere, når folk har bedt om at få aktindsigt.
Nu præciserer vi bare, at den gamle regel, den gamle lov, det, der var meningen, er det, vi viderefører i en moderne form.
Pia Adelsteen (DF), 2012-11-08:
Hvor er det så, at det rum, som man søger, mangler?
Altså, man søger et fortrolighedsrum, hvor man kan lave politikudvikling.
Man har politikudviklet i de 10 år, man selv sad i regering, så hvad er det, der helt præcist mangler?
Tom Behnke (KF), 2012-11-08:
Jo, det var der.
Pia Adelsteen (DF), 2012-11-08:
[Lydudfald]
... over ordførerens ordvalg
, eller jeg ved ikke, om jeg studser, men det er det her med mulighed for politikudvikling.
I de 10 år, V og K sad i regering, var der ikke nogen politikudvikling på det tidspunkt?
Der havde man jo den eksisterende offentlighedslov, så der skete ingenting i 10 år eller hvad?
Jeg er sikker på, at jeg kan få andre partier til at sige, at det er rigtigt, men jeg vil godt høre ordføreren sige det.
Tak for det.
Jeg har svært ved at forestille mig, at offentlighed skulle kunne forringe lovkvaliteten.
Indholdet i den foreslåede § 24 savner for mig at se enhver begrundelse – det sagde justitsministeren tilbage i 2010.
Jeg vil godt spørge: Hvad er der sket siden 2010 og frem til, at den her aftale blev indgået, ud over at hr. Morten Bødskov er blevet justitsminister?
Tom Behnke (KF), 2012-11-08:
I forhold til ordlyden af L 90 vil den være mere restriktiv.
Under behandlingen af L 90 og udvalgsbehandlingen osv. var der jo lange, lange drøftelser, og det, man dér nåede frem til at der skulle være af ændringer, mener jeg var mindre restriktivt i forhold til det, der nu kommer til at ske.
Men hæng mig ikke op på rækkefølgen af, hvornår det skete.
Det, der kommer til at gøre sig gældende, er, at indholdet og meningen med § 24 er den samme.
Men for at alle nu kan være helt sikre og trygge ved, at det, man mener med § 24, ministerbetjeningsreglen, er, at som udgangspunkt er der aktindsigt, og at der så er nogle undtagelser, og at undtagelserne skal fortolkes meget snævert, kan jeg sige, at det gør sig gældende både i forhold til det, som betænkningen lægger op til; det, som lovforslag L 90 lagde op til; det, som kompromiset, som man ikke nåede i hus med, før der blev udskrevet folketingsvalg, lagde op til; og det, som det nye lovforslag vil lægge op til, hvad angår § 24.
Det er det samme mål, man jagter, men der har været et behov for tekstmæssigt at præcisere § 24, så ingen kan være i tvivl om, at det er det, man mener.
Pernille Skipper (EL), 2012-11-08:
Jeg er sikker på, at det svar næsten ordret var det, der blev givet tilbage i 2010.
Der fik man også at vide, at det ikke måtte være et gummistempel.
Det var meget restriktivt, at det skulle forstås, osv.
Indebærer den politiske aftale, som Det Konservative Folkeparti sammen med Venstre har indgået med regeringen, at den kommende § 24 vil være mere eller mindre restriktiv end den § 24, der blev fremsat her i salen i 2010?
Tom Behnke (KF), 2012-11-08:
Det vil jeg ikke udelukke.
Jeg har ikke set det pågældende lovforslag i sin konkrete tekstform, så det kan jeg jo ikke sådan stå her og redegøre for.
Jeg kan bare sige, at for Det Konservative Folkepartis vedkommende havde vi den samme politik før valget, under valget og efter valget.
Det udvalg, der sad og lavede betænkningen, har jo sådan set skrevet det meget præcist, og det har vi lagt os meget tæt op ad.
At der så kan blive ændret nogle kommaer undervejs, ja, det vil altid kunne ske.
Det, jeg kan forstå, er, at der bliver en præcisering af § 24, og at man indskærper, at den, som det bliver sagt, skal fortolkes snævert.
Altså, § 24 må ikke være et gummistempel, så ministeriet bare i alle sager kan sidde og stemple på alting og sige: Så kan der ikke være aktindsigt.
Der skal virkelig være en god grund til, at der ikke er aktindsigt.
Det vil sige, at udgangspunktet er, at der er aktindsigt, og så er der nogle undtagelser, og de undtagelser skal være veldokumenterede og velunderbyggede.
Ellers kan man ikke lave en undtagelse og sige nej til aktindsigt.
Pernille Skipper (EL), 2012-11-08:
Det er jo ikke overraskende, at Det Konservative Folkeparti synes, det fortsat er en god idé at begrænse adgangen til aktindsigt i forhold til rådgivning af ministre, så det vil jeg egentlig ikke spørge så meget til.
Der var jo en frygtelig debat tilbage i 2010, hvor Det Konservative Folkepartis daværende minister blev kritiseret for det lovforslag, der blev fremsat.
Nu er der så en politisk aftale, hvor man siger at der skal bruges nogle andre ord, så jeg kunne bare godt tænke mig at høre: Er det hr. Tom Behnkes opfattelse, at det, vi får, når vi får det nye lovforslag at se, er ændret i forhold til det, der blev fremsat i 2010?
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2012-11-08:
Ja, nu skulle jeg vist have taget mine briller med, for jeg kan faktisk ikke se, hvad det er, fru Pernille Skipper står og vifter med, men pyt med det.
Jeg kan forstå, at det er et spørgsmål om aktindsigt efter ny og gammel lov.
Det ville jo kræve, at jeg var dybt inde i alle dokumenter, og det er jo aldrig til at vide, hvad det er, der giver et gennembrud i en sag – om det er, fordi man bliver hvisket noget i øret på gangen, eller det er, fordi man bliver rådet til at søge aktindsigt et bestemt sted.
Jeg vil jo bare sige, at der er mange veje til at nå det mål.
En af de ting, som vi kommer til at fokusere på som regering, og som står i regeringsgrundlaget, er spørgsmålet om offentligt ansattes ytringsfrihed.
Vi vil nemlig gerne have, at flere offentligt ansatte ytrer sig.
Det vil vi sikre.
Og det betyder jo, at hvis der er slinger i valsen nogle steder, vil vi også have offentligt ansatte, som rent faktisk kan informere os om det.
Så der er mange dele i det her med at holde staten og styrelser og direktorater osv. i ørerne.
Ulla Tørnæs (V), 2012-11-08:
Jeg tror faktisk ikke, at jeg røber nogen hemmelighed ved her i Folketinget at indrømme, at det hører til sjældenhederne, at jeg er fuldstændig enig med regeringens venner i LO, men det er jeg faktisk i den her sag, for ser man på LO's høringssvar, kan det faktisk ikke siges mere præcist, hvorfor dette lovforslag er et dårligt lovforslag.
Jeg vil tillade mig at læse en ganske kort sentens op fra LO's ganske udmærkede høringssvar:
»Forslagene om at suspendere og eventuelt afskaffe reglerne om rettidighed og de tilknyttede refusionsregler er imidlertid uhensigtsmæssige, da de svækker den aktive arbejdsmarkedspolitik og princippet om ret og pligt til aktivering.
Både den lediges ret til et aktiveringstilbud og den arbejdsløses pligt til at tage imod et aktiveringstilbud nødvendiggør, at der foreligger et aktivt tilbud til tiden.
Reglerne er en garant for, at alle arbejdsløse modtager en relativt hurtig aktiv indsats, som kan hjælpe dem hurtigere i job.
At den aktive indsats overordnet set virker,
understøttes af de nyeste undersøgelser af effekterne af både samtaler og aktivering.
En svækkelse af reglerne om rettidighed og de tilknyttede refusionsregler vil således betyde, at nogle arbejdsløse vil få hjælp senere i ledighedsforløbet, hvilket igen vil svække beskæftigelsen og arbejdsudbud.«
Bedre kan det faktisk ikke siges.
Det synes jeg ikke.
Jeg er fuldstændig enig.
Samtidig forringer det også de lediges rettigheder, som LO så glimrende påpeger.
I lyset af de økonomiske vismænds rapport, som jo udkom her forleden, forstår jeg faktisk ikke, hvorfor regeringen med lovforslaget her lægger op til at forringe det, vi kender som den aktive beskæftigelsespolitik, og det, vi ved virker.
For vismændene skriver jo, jævnfør Beskæftigelsesministeriets hjemmeside, at hyppig kontakt og samtaler hjælper ledige i beskæftigelse, at samtaler bidrager til at nedbringe det generelle ledighedsniveau under en lavkonjunktur.
Vismændene mener derfor, at det bør overvejes at udvide brugen af samtaler i den nuværende konjunktursituation.
Vi støtter ikke lovforslaget.
Vi er enige i, at det vil betyde væsentlige forringelser af de lediges vilkår.
Når alt det så er sagt, er vi naturligvis altid parate til at afbureaukratisere beskæftigelsespolitikken, men afbureaukratisering må efter vores opfattelse ikke ske på bekostning af de lediges rettigheder og dermed de lediges muligheder for at vende tilbage til arbejdsmarkedet.
Morten Bødskov (S), 2012-11-08:
Det, debatten jo også handlede om, var rækkevidden af § 24, altså ministerbetjeningsreglen.
Det, der var diskussionen, var, hvordan man kan sikre, at det ikke bliver elastik i metermål og ikke bliver en blåstempling af, at den til enhver tid siddende regering vil kunne undtage snart sagt alt fra muligheden for aktindsigt.
Derfor har der jo fra flere sider været ønske om, at der skulle ske en præcisering.
Der har også fra flere sider været ønske om, at det skulle slås fast, at det ikke bliver blåstempling eller elastik i metermål.
Og det er lige nøjagtig det, der sker nu.
Begrebet ministerbetjening vil ikke være at finde i det lovforslag, der bliver fremsat.
Det bliver understreget, at her er der tale om noget, der skal fortolkes restriktivt, og som ikke er en blankocheck.
Det er jo rigtigt, som hr. Simon Emil Ammitzbøll sagde – jeg tror, det var i den kommentar, han kom med – at der også i dag er et fortroligt rum omkring ministrene, når det handler om interne dokumenter.
Men pointen er jo netop, at der i særlig grad de sidste 25 år er sket det, at centraladministrationen har udviklet sig, således at der altså er behov for at udvide den undtagelse fra hovedreglen om aktindsigt, der er i dag.
Det er jo det, der er hele pointen.
Det er jo det, der er det bærende princip i Offentlighedskommissionens betænkning, hvor Folketingets tidligere ombudsmand altså i 7 år har siddet i spidsen for arbejde – mere end 1.200 sider er der kommet ud af det – med et lovforslag, som den aftale, regeringen har lavet med Venstre og Konservative, vil bygge på.
Pernille Skipper (EL), 2012-11-08:
Jamen nu er det jo det, vi snakker om.
Vi snakker jo om, hvilke sager der vil kunne komme frem og se dagens lys og blive undersøgt for embedsmisbrug.
Altså, man må vel godt have en holdning til, om det er godt, at oplysningerne i det mindste kommer frem, så det kan blive undersøgt.
Det mener jeg da også at justitsministeren må have, og eftersom vi i fællesskab har nedsat en kommission, må jeg også antage, at det trods alt er noget, der er værd at undersøge, og derfor er det fint, at oplysningerne er kommet frem.
Derfor har jeg så svært ved at forstå, hvorfor man nu vil fremsætte et lovforslag, som vil betyde, at sådan en sag ikke kan komme til at se dagens lys, for vi ved alle sammen godt, at den sag startede, fordi der var nogle journalister, der fik aktindsigt i nogle kalendere.
Summa summarum: Hvad er det, der har ændret sig siden 2010, ud over at justitsministeren er blevet justitsminister?
Morten Bødskov (S), 2012-11-08:
Jeg tror ikke, det er på sin plads, at jeg som justitsminister begynder at svare på spørgsmål, der relaterer sig til en kommission, der sidder og arbejder i de her dage og måneder.
Jeg har godt lagt mærke til, at de partier, som ikke er med i aftalen, har cyklet lidt rundt i det her citat.
Jeg vil gerne sige, at jeg intet har at fortryde ved det citat overhovedet.
Der er intet at komme efter.
Det her var en debat, som handlede om lige nøjagtig det, som den her aftale tager hånd om, nemlig at der var behov for at præcisere den såkaldte ministerbetjeningsregel.
Det var det, hele debatten handlede om.
Det ved fru Pia Adelsteen ganske udmærket godt, fordi hun ligesom jeg var en del af den debat – det var det, debatten handlede om, og det er det, der nu er taget højde for med den aftale, som foreligger, altså at der sker en præcisering, og at vi sikrer, at det her ikke kan hverken forstås, benyttes eller opfattes som en blåstempling af, at man kan undlade at give aktindsigt i snart sagt alting.
Det er jo det, der er hele pointen med den præcisering, som nu kommer til at ske, og som har været bredt ønsket i den debat, som der har været om det her.
Pernille Skipper (EL), 2012-11-08:
Jeg er nu lige så forundret som den forrige spørger over, hvordan det, at noget savner enhver begrundelse, lidt efter kan blive til, at man bare savnede en præcisering.
Det kan godt være, jeg har lidt forvirring omkring det danske sprog, men jeg håber, justitsministeren kan opklare, hvordan de to ting hænger sammen.
Det spørgsmål, jeg gerne vil stille, handler om, at vi jo selv har nedsat en skattekommission.
Synes justitsministeren ikke, at det er vigtigt, at en sag som skattesagen, som kører i denne tid, ser dagens lys?
Synes justitsministeren ikke, at det er vigtigt?
Morten Bødskov (S), 2012-11-08:
Jeg tror ikke, at der var noget spørgsmål.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2012-11-08:
Det er meget godt forsøgt, men det er jo ikke rigtigt.
Altså, der er jo et fortroligt rum, og det ved justitsministeren godt.
Det har vi også i fællesskab nydt godt af.
Der er et fortroligt rum allerede i dag.
Det er sådan, at jeg stillede et spørgsmål, og jeg kan forstå, at selv om justitsministeren ikke ønsker at bruge ord som ja og nej, så var svaret nej.
Svaret er nej.
Ergo er De Radikale og SF blevet snydt – tak for opklaringen.