runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-03-14:
I SF kan vi støtte det radikale forslag.
Vi mener, det er en god idé at lave en national handlingsplan, hvor man har en prioritering og en rækkefølge, og hvor man også er sikker på, at der er finansiering til opgaven.
Nu har det jo været diskuteret en del frem og tilbage, at opgaven tidligere har ligget hos amterne og nu ligger hos regionerne.
Forskellen er bare temmelig stor.
Amterne havde mulighed for at flytte rundt på deres penge, og amterne havde mulighed for at opkræve skat.
Det har regionerne ikke.
De har ikke nogen skatteopkrævningsret, og de har heller ikke mulighed for at flytte om på pengene, så når nogle står heroppe – jeg tror, det var den konservative ordfører – og siger, at der i Kærgård er tale om delt finansiering, er det altså det, jeg kalder en stats-statsdelt finansiering.
Det er staten, der finansierer.
Når vi synes, det er en god idé at have en national handlingsplan, er det, fordi det er en stor opgave, og fordi vi mener, at staten må påtage sig et ansvar.
Vi forestiller os naturligvis ikke – og det tror jeg bestemt heller ikke Det Radikale Venstre gør – at det her er noget, staten skal gøre alene.
Det skal den selvfølgelig gøre i samarbejde med regionerne, der nu har overtaget den indberetningsopgave, som amterne havde tidli
Men vi kan se af de indberetninger, der er foretaget indtil nu, at der er rigtig mange store sager – her er stor defineret som sager, der koster over 30 mio. kr. – og de er jo ujævnt fordelt hen over landet.
Det er også et argument for, at det er vigtigt at have staten med på banen til at sige, hvordan der skal prioriteres.
Den konservative ordfører, hr. Wedell-Neergaard, sagde heroppefra, at det er miljøpåvirkningen og sundhedspåvirkningen, der skal være afgørende for, hvordan man tager fat på sagerne.
Det er da rigtigt, men det er bare meget svært, hvis man ikke involverer staten, for så får man jo ikke en prioritering, som er landsdækkende.
Så får man en prioritering, som er låst fast inden for den enkelte regions rammer, og den region kan så være mere eller mindre heldig med ikke at sidde med nogen af de allertungeste sager eller sidde med nogle af de tungeste sager.
Jeg kunne i øvrigt også høre, at den konservative ordfører sagde, at der ikke er brug for en national handlingsplan på nuværende tidspunkt.
Det vil jo sige, at et eller andet sted mener den konservative ordfører, at der kan blive behov for en national handlingsplan, og hvorfor så ikke gå ind i arbejdet på nuværende tidspunkt, så man rent faktisk kan få lavet en fælles, samlet planlægning, hvor der er en prioritering, hvor det er klart, hvor alvorlig sagen er, hvor det siges, i hvilken rækkefølge der skal ryddes op, og hvor der er sikkerhed for finansiering?
Jeg synes simpelt hen ikke, det er velargumenteret bare at sige nej til det.
Eyvind Vesselbo (V), 2007-03-14:
Der er lige en enkelt ting, som jeg vil bede hr. Johs. Poulsen om at forklare mig.
Hr. Johs. Poulsen sagde, at regionerne jo ikke havde nogen mulighed for at prioritere med den økonomi, der var.
Nu er det sådan, at regionerne har 300 mio. kr. til at bruge på det her område.
Mener hr. Johs. Poulsen ikke, at man kan prioritere inden for det område?
Hvordan skal man ellers fordele pengene?
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-14:
Politisk prioritering af et område betyder jo, at man kan flytte penge fra et område til et andet område, at man så at sige tværgående kan sige, at vi nu nedprioriterer et område til fordel for et andet område.
Derfor kan der ikke laves tværgående prioritering i regionernes økonomi, og selv om man teoretisk set forestillede sig, at man i et regionsråd et eller andet sted i landet valgte at sige, at man gerne ville opprioritere den indsats, man havde fået overført penge til, til det dobbelte, så er det ikke muligt, uden at det foregår på den måde, at man får tilført flere penge fra staten.
Og når de er det, ja, så er det vel relevant, at man også tager afsæt i det.
Eyvind Vesselbo (V), 2007-03-14:
Det er lidt svært at forstå, hvad hr. Johs. Poulsen siger.
For jeg kan ikke forstå, at hr. Johs. Poulsen siger, at man ikke kan prioritere de penge, man får i regionerne til jordforurening.
Det er jo egentlig ligegyldigt, hvor store eller små beløbene er; man kan vel prioritere dem, sådan at man kan sige, at man gerne vil have renset op der, eller man gerne vil have renset op der.
Det er det, jeg ikke forstår.
Hvad er det, hr. Johs. Poulsen mener man ikke kan gøre i regionen og i øvrigt i regionerne i fællesskab på det her område?
Det er jo sådan, som hr. Johs. Poulsen også selv sagde, at det her vil tage lang tid.
Det er jo klart, at når hr. Johs. Poulsen vil have en national handlingsplan, så betyder det jo netop ikke, som hr. Johs. Poulsen selv sagde, at det skal løses i morgen, så er det jo over en lang periode.
Så kan man ikke inden for regionerne, det vil jeg godt have et klart svar på, prioritere de penge, man får f.eks. i en 10-årig periode, og sige
: Vi vil gerne have lavet det og det og det?
Det er jo egentlig det, hr. Johs. Poulsen beder om.
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-14:
Jeg er glad for, at hr. Eyvind Vesselbo nu i al fald har forstået, at man ikke kan lave det, man normalt kalder tværgående prioritering, altså hvor man kan opprioritere et politisk område og nedprioritere et andet.
Det er jo ellers essensen i al politisk frihed, også i det her Folketing, også i kommunalbestyrelserne, og det var det også tidligere i amterne.
Det kan man ikke i regionerne.
Men inden for de midler, der er til stede, kan man selvfølgelig godt vælge at sige, at der er noget, man ikke vil lave, og det holder man så op med at lave.
Men det, der er lagt til grund for de penge, som regionerne er udstyret med, er jo, at der er en lang række løbende opgaver, som kører nu, masser af små forureningssager og jordoprydning og masser af andet, som så i givet fald skulle opgives.
Jeg kan forstå, at det, der åbenbart er Venstres tilgangsvinkel, er, at man skal sige: Vi prioriterer en af de store jordforureningssager, og så lader vi alt det andet ligge.
Det er dog i sandhed interessant, hvis det er det, man mener.
Hr. Eyvind Vesselbo ved jo udmærket godt, at med den måde, man har indrettet regionernes økonomi på, har man ikke en jordisk skabt chance for at klare den her opgave.
Og vi må også sige, at ansvar og økonomi jo hænger sammen i den her sag.
Som hr. Per Clausen har været inde på, har staten enten et fuldstændig direkte ansvar for nogle af de store jordforureninger, eller også har man i hvert fald et indirekte ansvar for en del af dem, ved at man har accepteret, at de har fundet sted.
Derfor er der også en kolossal forskel over til den der decentraliseringsdiskussion, som nogle gerne vil rejse.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-03-14:
Det er jo ret interessant at høre hr. Johs. Poulsen sige, at man nu sådan set vil have helt nye forhold på det her område.
Det er jo det beløb, som nu er overført til regionerne, som de viderefører og administrerer.
Set i lyset af, at det her forslag om, at regionerne nu ikke skal have den opgave alligevel – eller de magter i hvert fald ikke selv at prioritere, men skal have hjælp til det – kommer så hurtigt efter, at regionerne er sat i værk, betyder det så, at De Radikale ikke har tillid til regionerne?
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-14:
Jeg tror, jeg har udtrykt et par gange, at set med vores øjne skal man løse opgaven i fællesskab, staten og regionerne, og det skal man bl.a., fordi regionerne er i besiddelse af en ekspertise i forhold til en lang række af de daglige opgaver, de har i øjeblikket.
Men skal man lave historiske udredninger, er der jo ingen tvivl om, at hvis man skal bedømme amternes indsats i forhold til de store forureninger, så har en lang række amtsråd ikke valgt at prioritere oprydningen efter dem, bl.a. fordi de var meget, meget tunge økonomisk, fordi man ikke kunne få staten involveret og af mange andre grunde.
Alene det giver efter min opfattelse og efter Det Radikale Venstres opfattelse anledning til at sige, at man må have et stærkere statsligt engagement, og staten må i virkeligheden også i højere grad påtage sig ansvaret, sådan som det ligger i dag, for det har i hvert fald vist sig, at den model, der har været anvendt, ikke kunne løse problemerne.
Jeg vil så gerne understrege igen, at staten i nogle af forureningerne har et endda fuldstændig direkte ansvar for, at forureningerne og de efterfølgende problemer er opstået, og andre steder har man et indirekte ansvar.
Jeg synes, det er et godt princip, at hvis man har et meget stort ansvar, så påtager man sig det også, og så er der også en sammenhæng til, at man prioriterer økonomi med i det.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-03-14:
Vi må jo også være enige om, at man stadig væk kan prioritere inden for de 350 mio. kr., som regionerne får til den her opgave.
Det kan man stadig væk.
Men man må også indrømme, selv om man er radikal, at der jo har været andre steder, hvor staten har været inde og hjælpe.
Lad os bare tage Cheminovagrunden f.eks. Det var også en opgave, hvor staten var med inde og hjælpe.
Det er ikke et nyt fænomen, at staten vælger at gå med ind og hjælpe på de områder her.
Selv hr. Johs. Poulsen må da anerkende, at regeringen og Dansk Folkeparti har været med til at give ekstra penge til området.
De har jo fået en hjælp fra Folketinget, og det agter vi i hvert fald at fortsætte.
Hvorfor kan De Radikale ikke bakke op om det?
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-14:
Hr. Jørn Dohrmann giver jo argumentationen for mit forslag.
Hele pointen med det her forslag er jo at sætte det ind i en prioriteret sammenhæng, således at de penge bliver anvendt så klogt og så fornuftigt som overhovedet muligt.
Cheminovaforureningen kender jeg rigtig godt, fordi jeg sad i Ringkøbing Amtsråd, da man rejste diskussionen om, hvordan og hvorledes der kunne laves en ekstraordinær indsats der.
Så staten havde der et særligt medansvar.
Det kan overføres til andre lignende områder.
Hele pointen er jo, at hvis man skal bruge ekstra penge, og det synes vi man skal, så skal det sættes ind i en prioriteret sammenhæng.
Og derfor er der slet ikke sammenhæng i hr. Jørn Dohrmanns spørgsmål, for som hr. Jørn Dohrmann ved, har vi som vistnok det eneste parti ved finanslovforhandlingerne sidste år foreslået afsat et trecifret millionbeløb, således at man også kunne opfylde en handlingsplan.
Det har hr. Jørn Dohrmanns parti ikke.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-14:
Miljø- og Planlægningsudvalget har jo fået en gennemgang af de store jordforureningssager her i januar, og det er, som om en del af den viden er gået hen over hovedet, jeg synes slet ikke, det har været berørt i debatten på tilstrækkelig vis.
For jeg mener, at den undersøgelse jo netop viste, at der er informationer om de enkelte store jordforureningssager; de er kendte, og der bliver foretaget løbende målinger og opfølgning, således at man kan sikre sig, at der ikke opstår fare for grundvand, sundhed og miljø, sådan som kriterierne er for at lave oprydning.
Der er altså leveret et stykke papir på, hvordan det ser ud med de store forureninger.
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-14:
Det er rigtigt, at der er leveret et stykke papir, og hvis man læser i papiret, vil det også fremgå, at det netop giver baggrund for at kunne sige, at der er meget, meget forskellige grader af viden om de forskellige store forureninger.
Så hvis hr. Christian Wedell-Neergaard går i dybden med papiret, vil han kunne se, at det i sig selv er en argumentation for, at man må skaffe sig et samlet overblik og ud fra det lave en samlet prioritering på et sammenligneligt grundlag.
Må jeg så også minde hr. Christian WedellNeergaard om, at grunden til, at den gennemgang overhovedet fandt sted i januar, jo var, at det var en gennemgang, der var aftalt til at finde sted i december, og som vi så udsatte.
Den var en følge af, at vi fra Det Radikale Venstres side, da man forhandlede den såkaldt lille jordforureningslov, vedholdende blev ved med at sige – der var også andre, der nævnte det – at man også bliver nødt til at skulle forholde sig til de store jordforureninger; vi er nødt til også at få en oversigt over dem.
Så lovede miljøministeren til sidst i de forhandlinger, at hun ville komme med en sådan gennemgang i december, og det var så den, vi fik i januar.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-14:
Jeg har været i dybden med rapporten.
Jeg har også sat mig ind i den, og derfor forstår jeg simpelt hen ikke, at hr. Johs. Poulsen så skråsikkert kan slå fast, at der er andre forureninger ud over Høfde 42 og Kærgård Klitplantage, som egner sig til en større indsats.
Det er jo landets absolut største forureninger og dermed der, hvor det har været nødvendigt at gøre en særlig indsats.
Nu siger hr. Johs. Poulsen, at han har et særligt kendskab til Cheminova.
Hr. Johs. Poulsen ved også, at Kærgård Klitplantage er et meget stort problem, og at der er problemer med sundhedstilstanden ved ophold på stranden osv., og der er det jo rart at få taget fat.
Men det drejer sig om de absolut største forureninger, og dermed har man valgt en delt finansiering.
Inger Beinov Støjberg (V), 2007-03-14:
Vi har ikke bestemt, hvad forældrene skal bruge den takstnedsættelse til.
Vi har netop givet forældrene en mulighed for at få lidt mere plads i råderummet, lidt mere plads i hverdagen og dermed også, som den tidligere ordfører, hr. Per Ørum Jørgensen også var inde på, netop mulighed for måske at arbejde lidt mindre, fordi man nu ikke skal betale så mange penge for at få sit barn passet.
Det ville være en stor fordel, hvis hr. Martin Lidegaard også hørte efter, men det kan selvfølgelig være, at spørgeren er argumentresistent, og så er det naturligvis ligegyldigt, hvad jeg siger.
Vi har altså finansieret den her takstnedsættelse fuldt ud, og det er netop for at give børnefamilierne større råderum i hverdagen.
Jeg kunne jo godt håbe, at der var nogle børnefamilier, der prioriterede, at de så ville arbejde lidt færre timer hver dag.
Det er jo netop et frihedselskende parti, der gør sådan noget som det.
Jeg har i hvert fald ikke nogen beregninger, der viser, at madordninger skulle koste i størrelsesordenen 400 mio. kr. for dem, der har fripladser, faktisk er det slet ikke tal i den størrelsesorden, mine beregninger viser.
Vi giver nu mulighed for kommunerne til netop at give fripladsmadordninger til de børn, der i forvejen har en friplads.
Det er da en stor frihed til kommunerne, og det er for at hylde det kommunale selvstyre, som hr. Martin Lidegaard hylder så højt.
Inger Beinov Støjberg (V), 2007-03-14:
Med hensyn til fripladser er det jo sådan, at vi rent faktisk nu giver kommunerne mulighed for at give gratis mad til de børn, der nu har en friplads.
Det betaler vi jo også kommunerne 15 mio. kr., tror jeg det er, for.
Så den mulighed er der jo nu.
Nu forstår jeg også, at hr. Martin Lidegaard jo går meget op i det kommunale selvstyre og synes, at vi ligesom skal lægge flere ting ud til kommunerne, derfor må det jo være et princip, som hr. Martin Lidegaard fuldstændig hylder.
For vi giver netop kommunerne den mulighed nu, og det var en mulighed, de ikke havde før.
Så ja, muligheden er der.
Så omkring taksterne og kvalitet: Det er sådan lidt mærkværdigt, at hr. Martin Lidegaard mener, at de to ting skulle stå i modsætning til hinanden.
Regeringen har fuldt ud finansieret den takstnedsættelse, der er sket.
Vi har sendt en stor check til kommunerne, og de har nu fordelt den imellem sig.
Ja, det har været lidt ulige.
Nogle har fået for mange penge, og nogle har fået for få penge.
Vi har bare ikke hørt fra dem, der har fået for mange penge, vi har hørt fra dem, der har fået for få, men sådan er kommunalt selvstyre, og det er jo noget, hr. Martin Lidegaard støtter.
Med hensyn til kvaliteten: Ja, vi har afsat 2 mia. kr. ekstra til børneområdet.
Ja, det er for at hæve kvaliteten.
Så jeg må bare sige: Desværre, det kan godt være at takstnedsættelser og øget kvalitet ikke er to ting, der harmonerer i hr. Martin Lidegaards og De Radikales verden, men det gør det faktisk i regeringens, i Venstres verden, for vi har afsat penge til begge dele.
Søren Krarup (DF), 2007-03-14:
Jeg vil gerne fortsætte lidt i det spor, der handler om tørklædet, for jeg vil godt have ministerens definition af selve tørklædets væsen, og det kan man gøre ved at sammenligne kors og tørklæde.
Korset symboliserer Guds søn, der henrettes som forbryder.
Hvad symboliserer tørklædet?
Er der dér tale om en forkyndelse, der stiller en hver lige, gør alle fattige, fordi vi alle var med til at slå Guds søn ihjel?
Eller er der dér tale om noget, der netop kommer og bærer en fordring, for så vidt et angreb, i sit skød, fordi det siger om alle: I er vantro, I har i virkeligheden ikke ret til at være på linje med mig, det er det, mit tørklæde symboliserer.
Jeg vil godt spørge ministeren: Hvordan vil han definere forholdet mellem tørklæde og kors?
Bertel Haarder (V), 2007-03-14:
Jeg er sådan set enig i den beskrivelse af forskellen på korset, og hvad det symboliserer, og tørklædet, og hvad det symboliserer.
Det, vi drøfter, er, om man skal have lov at være her i landet med en anden opfattelse.
Der er jo mange forskellige opfattelser af både islam og Koranen; af, hvad der er tilladt, og hvad der ikke er tilladt; af, hvad der kommer af gammel kultur i de muslimske miljøer, og hvad der kommer af religiøs overbevisning i de muslimske miljøer.
Det er der mange forskellige opfattelser af, og jeg synes, vi skal have et samfund, hvor man har lov at have forskellige opfattelser, altså også opfattelser, der adskiller sig fra hr. Søren Krarups og min.
Søren Krarup (DF), 2007-03-14:
Spørgsmålet til ministeren er jo: Er tørklædet ensbetydende med at respektere en anden opfattelse?
Er tørklædet i hele sin lovreligiøse symbolik ikke udtryk for, at folk med andre opfattelser i virkeligheden ikke har lov til at være her, fordi de er vantro?
Jeg ville da opfordre ministeren til at prøve at studere islams væsen der, hvor islam har flertallet.
Jeg ved ikke, om han husker, at da der var noget, der hed en Golfkrig, var der et dansk krigsskib dernede, som ikke måtte flage med Dannebrog, fordi det var vantroens mærke.
Er det ikke et vidnesbyrd om, at den tolerance, som ministeren med god grund støtter, bygger på en kristendom, der netop siger, at vi alle er lige i den forstand, at vi alle er syndere, mens islam med sit tørklæde siger det stik modsatte?
Er tørklædet altså ikke dermed et symbol på en intolerance, som man ikke uden videre kan acceptere i et frit samfund?
Bertel Haarder (V), 2007-03-14:
Også jeg opfatter tørklædet som et lovreligiøst symbol.
Jeg er enig i den forskel, der bliver beskrevet.
Jeg er også enig i, at der har været en fuldstændig misforstået tendens hos nogle til at ville fjerne Dannebrog eller fjerne Jellingestenmotivet fra vores pas osv., som om vi ikke må stå ved, at vi har gammel kristen baggrund.
Jeg fornemmer, at på det punkt er alle nu blevet klar over – hvis ikke de var det før Muhammedkrisen, så er de blevet det efter Muhammedkrisen – at vi skal stå fast på vore værdier.
Det er det, vi drøfter.
Når jeg taler for, at vi skal møde intolerante holdninger med tolerance, har jeg ikke dermed sagt, at vi skal lægge os fladt ned og lade være at modsige intolerante holdninger, lade være med at modsige lovreligiøse symboler osv.
Vel skal de modsiges, og det er noget andet end at forbyde dem.
Magnus Heunicke (S), 2007-03-14:
Vi har nu konstateret, at ministeren har kastet sig i armene på hr. Søren Krarups afsky over for mennesker, som bærer tørklæde, og definitionen på netop tørklæde synes jeg var temmelig interessant.
Jeg vil gerne lige høre ministeren om, hvordan han så definerer jødekalotten, altså om det også kan defineres som noget, vi skal have afsky over for.
Bertel Haarder (V), 2007-03-14:
Det er synd for hr. Magnus Heunicke, at han ikke kan føre en debat på samme niveau som hr. Søren Krarup og jeg.
Han misforstår fuldstændig den debat, vi lige har haft.
Jeg blev så optaget af det, at jeg desværre ikke hørte spørgsmålet; jeg håber, hr. Heunicke får lejlighed til at stille det en gang til, hvis der var et spørgsmål.
Magnus Heunicke (S), 2007-03-14:
Jeg takker ydmygt for, at jeg må få lov til her i Folketinget som folkevalgt at deltage i debatten.
Jeg kan forstå, at ministeren sådan er overdommer og censor på mit spørgsmål og siger, at jeg ikke har forstået det, at jeg ikke har kunnet levere det niveau, som ministeren og hr. Søren Krarup leverer.
Så siger ministeren i øvrigt, at han ikke hørte mit spørgsmål.
Det er da ejendommeligt, at man angriber en spørger her i Folketingssalen for ikke at bevæge sig på højt nok niveau
, når man samtidig siger, at man ikke hørte spørgsmålet, fordi man havde travlt med andre gøremål på ministertaburetterne.
Men jeg giver ministeren chancen igen.
Jeg gentager nu mit spørgsmål i håb om, at ministeren vil høre det og svare på det og ikke kun sige, at han ikke vil vurdere det som værende vigtigt.
Vi hørte ministeren kaste sig i armene på hr. Søren Krarups og dennes opfattelse af, hvordan man skulle definere folk, der går med tørklæder her i landet.
Mit spørgsmål er så: Hvordan definerer ministeren så folk, der går med jødekalot?
Bertel Haarder (V), 2007-03-14:
Hvis man forbyder tørklæder, skal man da også forbyde jødekalotter.
Det er jo ikke et spørgsmål, som hr. Heunicke behøver at stille til mig.
Det, jeg opponerede imod i mit første svar, var, at hr. Heunicke ikke kan høre forskellen på det, hr. Søren Krarup siger, og det, jeg siger.
Jeg står faktisk og taler for frisind og tolerance; for, at vi skal møde intolerante holdninger med tolerance.
Det var det, der var min pointe, for jeg synes, det var for dårligt, at hr. Heunicke overhørte det, for det blev egentlig sagt temmelig mange gange.
Martin Henriksen (DF), 2007-03-14:
Jeg bemærkede selvfølgelig, at hr. Magnus Heunicke spurgte, om ministeren også ser ned på jødernes kalot, og om der skulle være et forbud mod jødernes hovedbeklædning.
Jeg kan så oplyse Socialdemokraterne om, at det forbud allerede eksisterer de steder i Danmark, hvor der er forholdsvis mange islamister, hvis man skal kalde dem for det, eksempelvis på Nørrebro.
Så det forbud er der sådan set allerede i dag.
Så kunne man sige, at vi passende kunne skabe lidt ligestilling fra Folketingets side og så også ved lov forbyde tørklæde i bl.a. folkeskolen.
Ministeren sagde, at vi skal møde intolerance med tolerance.
Det synes jeg lyder godt, men jeg synes også, man må konkludere, at det desværre ikke virker.
Den behandling, som man ser at bl.a. kristne og jøder får i Mellemøsten, får de eksempelvis også på Nørrebro, og det er jo det, der et eller andet sted er dilemmaet, altså, at sådan nogle holdninger, der f.eks. er til jøder og til kristne og til anderledes tænkende, bevæger sig ind i folkeskolen og i vores uddannelsessystem.
Det er det, der er kritisk, det er det, der er dybt alvorligt.
Vi kan jo ikke integrere de mennesker, hvis ikke vi sender nogle klare signaler – og ikke bare med tale, men også med handling.
Derfor vil det jo være helt oplagt – og det sender også et klart signal – hvis vi går ind og siger, at tørklæder symboliserer en undertrykkelse af kvinder, og at det repræsenterer et vist menneskesyn, som vi ikke kan stå inde for.
Derfor bør man følge statsministerens ord op med handling og sige, at vi forbyder tørklædet i uddannelsessystemet, fordi det ikke hører sig til der.
Så kan de tage det på, når de er på vej hjem.