Carsten Hansen (S), 2015-03-19:
Tak for det.
Jeg vil godt starte med at sige tak for den gode debat om lovforslaget, også den pæne modtagelse, det har fået.
Jeg synes, vi kom lidt langt rundt undervejs i debatten – også om noget, som lovforslaget overhovedet ikke indeholder – hvor man fik lejlighed til at give sine principielle holdninger til kende til en lang række andre ting.
Men forslaget udmønter jo, som flere har sagt, et af de elementer, der indgik i den aftale, som regeringen indgik med KL den 8. januar, om integrationsområdet.
Lovforslaget ændrer almenboliglovens regler om kollektive bofællesskaber, der bliver indrettet i almene familieboliger.
Det udgør, kan man sige, en håndsrækning til kommunerne, som jo har ansvaret for at sørge for permanente boliger til nyankomne flygtninge.
Som det fremgår af lovforslaget, forventer vi, at kommunerne skal modtage ca. 12.000 flygtninge i år.
Det er naturligvis en meget, meget stor opgave, og derfor er jeg glad for, at det her lovforslag er et blandt flere, som er med til at gøre opgaven lidt lettere for vores kommuner.
Kommunerne vil kunne bruge den anvisningsret, som de har efter almenboligloven, til at anvise almene familieboliger til flygtninge, og her anvises én person, ét par eller én familie til én bolig.
Kommunerne har imidlertid ønsket at kunne anvise flere personer uden indbyrdes relation til én bolig, især enlige unge mænd, og det er her, bofællesskabsreglerne kommer i spil i forhold til lovgivningen.
Bofællesskabsreglerne udgør en fin juridisk ramme for at kunne anvise flere boligsøgende til én bolig, idet beboerne så deles om køkken og andre ting, ligesom de naturligvis også bliver flere om at betale huslejen.
Som flere har nævnt i deres ordførertale, er det her jo ikke et forslag til en flygtningelov.
Det er et lovforslag, der gælder for alle i Danmark, som skal bosætte sig i Danmark, og man bliver altså flere om at betale huslejen.
Og ved at det nu tillades, at der kan indrettes bofællesskaber i mindre boliger end femrumsboliger, bliver det altså muligt at indrette bofællesskaber i en del flere boliger, så vi kan skaffe nogle flere boliger til de flygtninge, der kommer til landet.
Som det fremgår, er den direkte anledning til de foreslåede ændringer jo den store tilstrømning af flygtninge, men det er vigtigt at være opmærksom på, at der er tale om generelle ændringer her.
Vi indfører ikke særregler for bofællesskaber til flygtninge.
Bofællesskabsløsningen kan også bringes i spil for andre grupper, som jeg har nævnt, med beskedne indkomster.
Det kan være studerende, kontanthjælpsmodtagere og andre.
Så på den måde ser jeg frem til udvalgsbehandlingen af det generelle lovforslag.
Så har der været en diskussion af, om det her ikke vil medføre, at boligsøgende, som står på venteliste til en almen bolig, kommer til at vente i længere tid.
Jeg hørte også tale
om, at det skulle være 100 pct. anvisningsret, kommunerne skulle have, og alt muligt andet vrøvl.
Men det er imidlertid også klart, at flygtninge, der kommer her til landet, skal have en permanent bolig, hvad enten det nu bliver en selvstændig bolig eller et værelse i et bofællesskab.
Og det gælder også på anvisningstidspunktet.
Når kommunen anviser en ledig bolig til en flygtning, er der således foretaget en konkret vurdering af flygtningens behov i forhold til de andre boligsøgendes behov, og det finder jeg både hensigtsmæssigt og rimeligt.
Lad mig så sige: Kommunerne har 25 pct. af lejlighederne til rådighed for deres anvisningsret og ikke 100 pct. Men man kan lave aftaler, der går længere end de 25 pct.
Det kan man typisk gøre til nogle af de her bofællesskaber, hvis man ønsker det, men de har altså kun de 25 pct.
Det betyder, at ventelisten for almindelige mennesker, der står skrevet op, gælder for de 75 pct. af boligerne, som den altid har gjort, og så bruger kommunen sin anvisningsret til de resterende 25 pct., herunder kollektive boliger i den almene sektor.
Der må jeg sige til hr. Lars Dohn, at der jo ligger i lovforslaget, som hr. Lars Dohn også har set, et spørgsmål om, at nu opretter vi en boligbørs i forhold til aftalen med KL, så kommunerne og de danskere, der gerne vil huse flygtninge, kan finde hinanden.
Jeg kan sige, at initiativet er under udmøntning i Ministeriet for Børn, Ligestilling, Integration og Sociale Forhold.
Selve opgaven bliver snarest muligt sendt i udbud til en ekstern aktør, så den ligesom er klaret.
Men der ligger altså en mulighed for, at man kan bruge det her.
Så stillede fru Karina Adsbøl spørgsmålet: Jamen det her er kun 400-500 boliger, hvad så med resten?
Der kan man sige, at i den aftale, der er indgået med KL den 8. januar, er man jo enige om at iværksætte en lang række forskellige konkrete tiltag, som kan imødekomme kommunernes udfordringer med at finde og etablere boliger, og det her er jo bare en del af tiltaget.
Det her er de kollektive bofællesskaber, men der indgår også i forståelsen med KL, at regeringen vil søge Folketingets tilslutning til en midlertidig ændring af planloven, hvorefter kommunerne får mulighed for at give dispensation fra formåls- og anvendelsesbestemmelserne i en lokalplan i forbindelse med en midlertidig indkvartering af flygtninge.
Og så henvises der til et lovforslag fra miljøministeren, som fru Karina Adsbøl rigtigt sagde.
Derudover fremgår det af forståelsen, at der er afsat en pulje på finansloven til modtagelse og integration af flygtninge i kommunerne.
Regeringen vil yde et ekstraordinært integrationstilskud på 200 mio. kr. i 2015 til at håndtere det ekstraordinært høje antal flygtninge med.
Og regeringen vil på den måde understøtte etableringen af en boligbørs, som jeg har nævnt, hvor der kan skabes kontakt mellem danskere, der ønsker at udleje til flygtninge-/indvandrere, og kommuner, der har udfordringer med at finde egnede boliger.
Man er enige om, at iværksættelsen af de her initiativer på den korte bane dækker kommunernes behov i forhold til nytilkomne flygtninge-/indvandrerfamilier.
Det betyder ikke, at vi ikke kommer til at diskutere det fremadrettet, men det her er en del af løsningen.