Morten Bødskov (S), 2013-06-04:
Tak for det, formand, og tak for en rigtig god debat.
Nu er vi jo efterhånden ved at være ved vejs ende.
Det har været en lang debat om et meget vigtigt lovforslag, et lovforslag, som jo tog sit udgangspunkt i nedsættelsen af en kommission tilbage i 2002, hvor Folketingets tidligere ombudsmand, Hans Gammeltoft-Hansen, blev sat i spidsen for at se på, hvordan man kunne udforme en ny offentlighedslov, som skulle udbygge det grundlæggende princip, som den nuværende offentlighedslov bygger på, altså åbenhed og demokratisk kontrol med forvaltningen, med andre ord: tilpasse loven til nutidens formål, herunder også til den udvikling, som har fundet sted i centraladministrationen og i øvrigt i samfundet, når det handler om statslige selskaber, udlicitering, digitalisering og selvfølgelig også, som jeg sagde, nye og ændrede samarbejdsstrukturer i forvaltningen.
Jeg kan som justitsminister ikke være andet end tilfreds med, at totredjedele af Folketinget bakker op om loven og lovforslaget, og jeg synes, at det har været en ganske udmærket debat.
Der er ingen tvivl om, at den lange debat i hvert fald har tjent det formål, at man har kunnet se, at der er nuancer i det her forslag.
Der er ikke tale om, at forslaget medfører, at nu bliver alle gardiner rullet ned på Slotsholmen.
Der er ikke tale om, at der her er et forslag, som handler om, at man skal dække over magtmisbrug.
Der er ikke tale om et forslag, som er udformet bevidst, så det kan stække dem, som skal kontrollere magthaverne.
Der er ej heller tale om et forslag, der, som vi har hørt det tidligere fremsat i debatten, ville have forhindret, at eksempelvis tamilsagen var kommet frem.
Der er tale om et forslag, som udbygger åbenheden i den offentlige forvaltning, som udbygger det, der er den nuværende offentlighedslovs formål, og som er med til at styrke den demokratiske kontrol.
Der er ingen, der har lagt skjul på, at det her forslag er udtryk for en balance.
Det er i al beskedenhed derfor, der har siddet en kommission fra 2002 til 2009 og overvejet, hvordan man kunne udforme en ny offentlighedslov.
Derfor er det et forslag, som efter min bedste overbevisning selvfølgelig er udtryk for en balance mellem på den ene side at finde de svar på den udvikling, der har været i vores samfund, som skal dækkes af en ny offentlighedslov, og på den anden side også at sikre, at man i sin regeringsførelse selvfølgelig kan arbejde og kan finde svar på de udfordringer, man står over for.
De hensyn er allerede inkluderet i den nuværende offentlighedslov, men tingene har forandret sig, og derfor har det som sagt været nødvendigt at finde rammerne, finde balancen i en ny offentlighedslov.
Jeg vil sige, at når jeg har lyttet lidt til debatten, synes jeg faktisk, at den har været god, fordi den dog alligevel har været med til at vise, at når der bliver sagt, at det her lovforslag er en katastrofe for demokratiet, at det er en skidt dag for folkestyret, og at nogle af de største politiske skandaler, som vi har set i danmarkshistorien, eksempelvis tamilsagen, aldrig nogen sinde ville være kommet frem, så er det ingenlunde tilfældet.
Der er tale om et godt og afbalanceret lovforslag her, som er med til at styrke åbenheden i den offentlige forvaltning.
Og der er tale om masser af åbenhed i det forslag til ny offentlighedslov, som vi behandler her i dag.
Kommunernes Landsforening og Danske Regioner vil fremover være omfattet af loven.
I modsætning til i dag vil det altså være muligt for fremtiden at få aktindsigt i bødeforelæg, som selskaber har vedtaget.
Det kan være f.eks. Arbejdsmiljøtilsynet, fødevaremyndighederne eller miljømyndighederne.
Der vil også være tale om fremover, at man som eksempelvis journalist, når man skal søge aktindsigt, får et nyt og meget vigtigt redskab, nemlig retten til temaaktindsigt.
Man skal altså ikke så at sige kende skuffen med den enkeltsag, som man går efter, men man kan søge på temaer
Det er nyt, og det vil også være et vigtigt værktøj for folk, der er på jagt efter at ville kontrollere magthaverne i fremtiden.
Der bliver også som noget nyt mulighed for at få dataudtræk hos en forvaltningsmyndighed.
Det indebærer, at en myndighed i visse tilfælde jo vil være forpligtet til at udlevere udtræk fra en database, der sammenstiller forskellige oplysninger fra den pågældende database.
Den mulighed er der ikke i dag.
Og der vil som noget helt nyt være mulighed for at få aktindsigt i de øverste ledelseskontrakter i den offentlige forvaltning.
Den mulighed er der heller ikke i dag.
Som noget nyt, der ellers godt kan synes at være forsvundet, og som jeg i hvert fald synes at dem, der har været med i kommissionen, særlig fra mediernes side, skal være meget opmærksomme på, vil man nu i visse tilfælde kunne få aktindsigt i myndighedernes endelige, interne faglige vurderinger, ligesom det er tydeliggjort, at der fortsat er adgang til eksterne faglige vurderinger.
Det første er nyt, og hvis man ikke mener, det er en landvinding for dem, som har kæmpet sammen med os andre for mere åbenhed, ja, så mener jeg sådan set, at man i hvert fald har overset et meget centralt element i lovforslaget.
Så er der jo ikke nogen, der har lagt skjul på, at der også er begrænsninger.
Hvor lovforslaget har mange nye muligheder for at søge aktindsigt for at kontrollere magthaverne, ja, så er der også få begrænsninger, og det er der ingen der har lagt skjul på.
En af de begrænsninger, der er, handler om offentligt ansattes kalendere og adgangen til at få aktindsigt heri.
Tilbage i 2009 lavede vi en åbenhedsordning her i Folketinget, som Dansk Folkeparti var med i dengang.
På baggrund af en bred politisk aftale indførte vi så den her åbenhedsordning, som vedrørte ministrenes udgifter og andre aktiviteter, og her blev det besluttet, at man ville undtage adgangen til ministrenes kalendere.
Det er, fordi kalendere er et praktisk, personligt arbejdsredskab.
Det er derfor, man nu så at sige viderefører det princip til andre offentligt ansatte.
Jeg må sige, at den bekymring, der har været om det her, selvfølgelig er tilladelig, men jeg synes, det er på sin plads at understrege noget af det, der står i bemærkningerne til lovforslaget, nemlig at det her også vil være en beskyttelse af offentligt ansatte, vores frontpersonale, som er i daglig og for nogle også mindre behagelig kontakt med borgere, hvor den mulighed, altså at søge aktindsigt i kalendere, kan bruges i et chikanøst øjemed.
Så er det også blevet sagt, at den såkaldte Farumsag, hvor en vis borgmester fra Venstre havde aktiviteter her nord for København, aldrig nogen sinde ville være kommet frem.
Men som hr. Jan E. Jørgensen meget godt redegjorde for, er virkeligheden jo den, at godt nok vil muligheden for at få aktindsigt i kalendere ikke være der, men der vil stadig være mulighed for at søge aktindsigt i bilag for konkrete udgifter, som afholdes som led i varetagelsen af det offentlige hverv.
Der vil være rig lejlighed til at følge med i, hvad ministre, borgmestre og offentligt ansatte afholder af udgifter som led i varetagelsen af deres hverv.
Og der er en pligt til for de bilag, vi alle sammen husker blev afbildet på forsiderne af landets aviser, at skrive, hvem der var med, og hvor mødet blev afholdt.
Så har diskussionen også koncentreret sig om den såkaldte ministerbetjeningsregel.
Jeg vil bare i al stilfærdighed sige, at i dag er der et fortroligt rum, og grundlæggende handler det her spørgsmål, kan man jo høre i debatten, om, om der skal være et fortroligt rum, eller der ikke skal være et fortroligt rum.
Det er tilfældigt, hvor rådgivningen kommer fra.
Det er tilfældigt, hvad mulighederne for aktindsigt i den rådgivning er.
Jeg kan gå fire kontorer længere ned ad gangen i Justitsministeriet og stille et spørgsmål til Politikontoret og der få svar på spørgsmålet.
Det svar, jeg får der, er der ikke mulighed for at få aktindsigt i.
Jeg kan stille det samme spørgsmål til Rigspolitiet, som sidder en lille kilometer herfra, altså uden for min bygning, uden for Justitsministeriet – det samme spørgsmål, det samme svar – og der er der mulighed for at få aktindsigt.
Og det er jo den form for tilfældighed, som det er nødvendigt at der bliver ryddet op i, og det er den form for tilfældighed, som Offentlighedskommissionen også har peget på at der skal ryddes op i. I forbindelse med den bekymring, der har været, om, at det her ikke skulle være en ladeport til at give afslag på aktindsigt, at det ikke så at sige skulle være et carte blanche til at give afslag på aktindsigt, står det meget klart i aftalen, at lige nøjagtig den her bestemmelse skal fortolkes og anvendes restriktivt.
Og så er det værd at være opmærksom på, at bestemmelsen ikke gælder, når en minister håndterer konkrete afgørelsessager.
Så er der som sagt ikke mulighed for at anvende bestemmelsen.
Og det gælder som sagt tilsvarende i forhold til indgåelse af kontrakter og et ministeriums udførelse af kontrol- og tilsynsopgaver.
Så er der en meget central ting, som skal understreges hver eneste gang: vigtigheden af § 28 og 29 i lovforslaget, altså mulighederne for at ekstrahere oplysninger, selv om de i udgangspunktet er omfattet af § 24 og der altså er tale om et § 24-dokument, et ministerbetjeningsdokument.
Enhver kan se, at det er en anden formulering, der nu er i lovforslaget, i forhold til hvad det var i Offentlighedskommissionens betænkning og også i den tidligere regerings lovforslag, og det har lige nøjagtig det formål bl.a. at understrege, at selv om der er tale om et § 24-dokument, skal vi altså omkring § 28 og 29 for at se, om der er noget, der kan ekstraheres.
Folketingspolitikerreglen, § 27, nr. 2, har også været til debat.
Jeg synes ikke, det er urimeligt, og jeg synes, det hører med til almindelige arbejdsbetingelser for os som politikere.
Det gælder både fra ministre til folketingsmedlemmer og fra folketingsmedlemmer til ministre.
Men også her er det vigtigt at huske på, at der er tale om et snævert anvendelsesområde.
, der ligger, at der her er tale om et område, som skal anvendes snævert og i bestemte afgrænsede tilfælde.
Så har vi lyttet til debatten.
Vi har lyttet til debatten og som sagt etableret en evalueringsordning, hvor den samlede evaluering efter 3 år vil kunne sættes til debat her i Folketinget, og så har vi aftalt i forligskredsen, at hvis det giver anledning til ændringer, ser vi på det i forligskredsen.
Der er tale om et godt forslag til ny offentlighedslov, som udbygger åbenheden i den offentlige forvaltning, som rydder op, hvor der skal ryddes op, og som betyder, at adgangen til og mulighederne for aktindsigt bliver styrket, men også, at vi får en offentlighedslov, som er indstillet på den udvikling, der har været i den offentlige forvaltning siden 1985, som den nuværende lov er fra.
Tak for en god debat.
De bestemmelser, der har været til debat, skal fortolkes snævert og restriktivt, og flertallet lægger op til en ordning med en evaluering efter 3 år, som vil kunne komme til debat her i Folketinget.
Og hvis det medfører ændringer, ser vi på det dér.
Men samlet set et godt lovforslag, som udbygger den nuværende lovs grundlæggende princip om åbenhed og demokratisk kontrol med forvaltningen.