runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Dohrmann (DF), 2007-03-14:
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at Dansk Folkeparti selvfølgelig også ser alvorligt på de nye produkter, som bliver, hvad skal man sige, indført ikke kun i Danmark, men i hele verden, deriblandt også nanoteknologiske produkter.
Det er vigtigt, at vi har styr på, hvad der sker på området, hvor befolkningen kommer i kontakt med, man kan sige, ganske små partikler, som vi ikke lige kan se med det blotte øje.
Og derfor er det også vigtigt, når vi taler forslaget om nanopartiklerne her, at man ligesom siger: Det her gælder jo ikke kun nanopartiklerne, det gælder også kemikalier, det gælder gmo og alt muligt andet.
Og der skal man have sund fornuft med sig i bagagen, når man indfører den slags ting.
Så vil jeg gå til forslaget om, om vi skal have et skærpet forsigtighedsprincip.
Jeg mener i det hele taget, at forsigtighedsprincippet er et godt princip og vi skal gøre meget for, at vi er sikre på, hvad det er for nogle produkter, vi bruger i vores dagligdag.
Derfor er det også glædeligt at konstatere, at brugen af nanomateriale er underkastet REACH, hvor man kan gå ind og sige, at hvis der er nogle produktproblemer, jamen så skal man ind og se på mængden af de stoffer, der bliver brugt.
Og der kan vi jo konstatere, at man heldigvis har igangsat undersøgelser i forskellige ministerier; deriblandt har Indenrigs- og Sundhedsministeriet nedsat en arbejdsgruppe, som belyser nogle af de her problemer –
dermed ikke være sagt, at de kommer frem til det endelige resultat og man ikke kan rokke ved nogle af de konklusioner.
Selvfølgelig skal vi altid bibeholde den sunde skepsis på området, og viser det sig, at der er nogle problemer, så skal vi politikere være parate til at gribe ind.
Men med hensyn til at starte med at sige, at her skal man bruge et skærpet forsigtighedsprincip, mener jeg og Dansk Folkeparti, at det vil være sundt nok, at vi i hvert fald lige lader de forskellige folk komme til orde – Miljøstyrelsen er ved at lægge, man kan sige sidste hånd på deres kortlægning af de her nanoprodukter.
Når man bruger forsigtighedsprincippet allerede i dag, mener vi, at det er udtryk for, at man i hvert fald har taget sagen alvorligt og også vil gøre det fremover.
Derfor mener vi, at det på nuværende tidspunkt ikke er det rigtige forslag til at løse problemerne, der eventuelt er på området her, med.
Men er der problemer, vil jeg gerne understrege, at Dansk Folkeparti er parat til at gribe ind over for de produkter, for vi mener ikke, at man skal spille hasard med folks helbred på det her område.
Derfor har vi jo også været med til at afsætte penge til netop forskning på området og den slags ting.
Det mener jeg også at vi skal fortsætte med i fremtiden.
En sund skepsis skal med i bagagen, og hvis der så opstår de her såkaldte problemer, skal vi være parate til at gribe ind.
Per Clausen (EL), 2007-03-14:
Jeg forstår på hr. Jørn Dohrmann, at den sunde skepsis i Dansk Folkeparti-udgaven betyder: Vel ved man, at man ikke har de rette metoder til at undersøge de her stoffer og de her processer med, og vel ved man ikke helt, hvordan man skal tolke de videnskabelige fakta, men indtil man har fundet ud af det, lader man produkterne og processerne fortsætte.
Sådan er hr. Jørn Dohrmanns sunde, folkelige skepsis.
Hvad er der sket siden?
Nu støtter Enhedslisten alle de initiativer, miljøministeren har nævnt, ingen tvivl om det.
Men sagen er jo, og det sagde miljøministeren også, at der er mange ting, vi ikke ved.
Vores beslutningsforslag handler jo lige præcis om, hvad vi gør i den periode, indtil vi får større viden.
For kendsgerningen er jo, at mens vi mangler de rette redskaber, de rette målemetoder, de rette begreber til at risikovurdere nanoproduktion og nanoprocesser, så foregår produktionen og processerne jo.
Det er i den fase, hvor vi siger: Skulle vi så ikke i den periode bruge et skærpet forsigtighedsprincip, også for at undgå at der sker nogle ting, der i virkeligheden kan få ulyksalige konsekvenser for nanoproduktionens troværdighed i befolkningen på længere sigt?
Jørn Dohrmann (DF), 2007-03-14:
Det, jeg sagde den 16. december, var, at vi selvfølgelig bruger tiden til at finde ud af, hvordan vi skal skrue et forslag sammen.
Jeg har hele tiden sagt, at vi støtter, at man er skeptisk over for den her slags ting.
Derfor afsætter Dansk Folkeparti jo også de her midler til bl.a. forskning og udvikling i de her teknikker og til at få mere viden på området for.
Derfor mener jeg også vedrørende det med bare at fremsætte et skærpet forsigtighedsprincip, at det ligesom drejer sig om, hvad man lægger i begrebet et skærpet forsigtighedsprincip.
Det vil vi gerne bruge, hvis man kan sige: Her har vi problemerne, og nu har vi redskaberne, der skal til for at løse de her opgaver.
Men at starte med at sige at man tror, at alt er ubrugeligt og man ikke ønsker nogen af de produkter, mener jeg
er at gå for vidt.
Jeg mener bare, at inden man lægger sig fast på, hvad det er, der skal til, må man have redskaberne i orden.
Og deriblandt skal man også lægge, man kan sige sidste hånd på de udredninger, der skal til, for at vi kan sige, at vi har de og de problemer.
Jeg må bare sige, at det står ikke så klart for mig, som det gør for hr. Per Clausen, når han giver udtryk for, at vi nu har alverdens problemer og skal have et skærpet forsigtighedsprincip.
Jeg mener, vi skal benytte os af forsigtighedsprincippet, men med hensyn til om det skal være et skærpet forsigtighedsprincip, må jeg nok sige, at hr. Per Clausen i hvert fald overtolker det, som jeg mener på området her.
Vi skal have en sund skepsis på området, vi skal have et forsigtighedsprincip og den slags ting, men ellers synes jeg, at vi nu først skal lade styrelsen lægge sidste hånd på kortlægningen af de her nanoprodukter, og så må vi se, hvad der skal til.
Vi er parate til at gribe ind, hvis det viser sig, at der er de store problemer, som hr. Per Clausen påstår at der er.
Bjørn Medom Nielsen (S), 2007-03-14:
Ordføreren for Dansk Folkeparti, hr. Jørn Dohrmann, lagde meget vægt på værktøjerne.
Når jeg nu i min ordførertale har nævnt et eksempel, hvor jeg kan dokumentere, at et nanoteknologisk produkt kan forårsage hjerneskader på fisk, og vi samtidig har miljøministerens ord for, at vores viden om de farer, der nu er, er begrænset, og at man arbejder på at finde større viden, er det her værktøj så ikke nok for hr. Jørn Dohrmann, altså at vi ved, at det kan give hjerneskader på individer i den danske natur?
Jørn Dohrmann (DF), 2007-03-14:
Det er netop i sådan nogle situationer, hvor jeg mener, at de produkter jo ikke burde sælges i handelen, når den her tvivl opstår.
Men at sige, at alle nanoprodukter er skadelige fra dag ét, mener jeg er forkert.
Og derfor mener jeg helt klart, at hvis man kan påvise, at her er der en stor sandsynlighed for, at det giver hjerneskade, så skal produktet trækkes tilbage, og så skal det ikke tillades på det danske marked – det er ganske klart.
Men vi må også sige, at det jo ikke dømmer alle nanoprodukter som ubrugelige og som sundhedsskadelige.
Bjørn Medom Nielsen (S), 2007-03-14:
Hr. Jørn Dohrmann har fuldstændig ret i, at langtfra alle nanoprodukter er skadelige.
Rent faktisk er der masser af produkter, som vi bruger uden nogen problemer.
Men når det nu er blevet godtgjort, at der er en fare her, er det så ikke nødvendigt at være opmærksom på den?
Det drejer sig jo ikke om et bestemt produkt, men det er det, at det er nanoteknologisk udviklet, der er, hvad skal man sige, hovedessensen i det her eksempel med fiskene.
Det er det, jeg spørger hr. Jørn Dohrmann om.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-03-14:
Jeg mener ikke, at man kan proppe alle nanoprodukter i én kategori og sige, at de er farlige.
Jeg hørte jo også, at hr. Bjørn Medom Nielsen selv erkendte, at det ikke var alle, der var farlige.
Jeg mener, at når det er påvist, at her har vi eventuelt et problem, så er det, vi skal sige: O.k., nu skal vi i hvert fald have det her produkt undersøgt, altså trække det ud af handelen, indtil det er undersøgt til bunds.
Og det giver jeg fuldstændig ret i er den måde, vi skal agere på.
Vi skal, som jeg sagde, have et værktøj til at stoppe de her, man kan kalde det åbenlyse problemer, der kan være, men så sandelig også til at kunne gøre det, hvis man har en mistanke.
Vi vil ikke spille hasard med folkets sundhed, men vi kan ikke starte med at sige, at nu dømmer vi alle nanoprodukter som skadelige.
Det mener jeg er forkert, og derfor skal vi have de rigtige værktøjer.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-14:
Det Konservative Folkeparti afviser beslutningsforslaget, og det gør vi, fordi det ikke er tid at lave egentlig lovgivning med et skærpet forsigtighedsprincip i Danmark, fordi der allerede er regler, som beskytter mod dette, og fordi vi øn sker, at den nye lovgivning skal laves i EU-regi, således at man benytter sig af muligheden for at få en international regulering på det her område.
Og det er jo også den rigtige vej at gå at lave det på den måde
Nanoteknologiske produkter er jo et af de områder, som der knytter sig meget store forventninger til.
Derfor ville det, som hr. Per Clausen sagde, være ulykkeligt, hvis det gik nanoteknologi, ligesom det er gået genmodificering, nemlig at man får en situation, hvor der bliver så stor skepsis, at det næsten er umuligt at få produkter i handelen.
Og derfor er jeg da enig i, at der er god grund til at fastholde en bekymring, og jeg er glad for, at vi får den her debat, men vi kan ikke støtte forslaget.
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-14:
Vi vil gerne rose Enhedslisten for at have taget initiativ til, at vi får en debat om nanoteknologien og anvendelsen af nanoteknologien med fremsættelse af det beslutningsforslag, som ligger her.
Vi vil derfor også gerne udtrykke, at vi sådan set er positive over for den tankegang, som vi opfatter ligger bag forslaget.
Om det er udformet på en sådan måde, at det lige nøjagtig vil kunne bruges, såfremt man ønsker at anvende den fremgangsmåde, som ligger for det skærpede forsigtighedsprincip, og som ligger i forlængelse af de anbefalinger, som kom fra arbejdsgruppen under Teknologirådet, kan jeg ikke på stående fod afgøre, men vi er positive over for, at man, når man kommer til udvalgsbehandlingen, forsøger at operationalisere forslaget på en sådan måde, at man i al fald kan få regeringen til at lægge bud frem på, hvordan man kunne anvende princippet på en sådan måde, at det fremmer de ting, som vi forstår ligger bag forslaget.
Vi synes nemlig, at det ville være klogt alene via diskussionen om at anvende et skærpet forsigtighedsprincip at presse industrien til i endnu højere grad at udnytte de muligheder, de har for at skabe mere viden om nanoteknologiernes placering i forskellige sammenhænge.
Der er jo ingen tvivl om, at vi her står med et område, hvor der er kolossale økonomiske interesser – med god grund – og hvor der formodentlig også indholdsmæssigt er nogle spændende perspektiver, som også på positivsiden vil kunne udnyttes klogt i fremtiden, men samtidig må vi erkende, at der også er felter, hvor man i al fald i dag må sige, at vi ikke har tilstrækkelig viden.
Vi kan selvfølgelig have misforstået forslaget, men vi opfatter det sådan, at det skal ses som led i et pres på hurtigst muligt at skaffe sig den betydelig større viden, der kunne gøre, at man så også kunne sondre på en sådan måde, at man i virkeligheden fremmede udviklingen af nanoteknologier de steder, hvor det ikke er til nogen risiko for miljø og sundhed.
Vi synes dog, at det ville være hensigtsmæssigt, hvis man også fra Enhedslistens side ville sige, at en sådan indsats her ikke alene skal ses i dansk sammenhæng.
Det tror jeg sådan set heller ikke er det, man ønsker, men det får ordføreren jo lejlighed til at svare på.
Vi så gerne, at man også fra Enhedslistens side sagde, at det her er noget, der både skal ses med afsæt i de steder, kan man sige, hvor vi selvfølgelig kan have indflydelse her fra Folketingets side, og at det samtidig skal ses på en sådan måde, at man anmoder regeringen om tilsvarende at fremføre den her argumentation internationalt og selvfølgelig først og fremmest i EU-sammenhæng.
Så med det som baggrund vil vi som sagt positivt og konstruktivt gå ind i arbejdet med en yderligere bedømmelse af beslutningsforslaget.
Line Barfod (EL), 2007-03-14:
Jeg synes, det var ret afslørende at høre Venstres ordfører fortælle om, hvorfor man gerne vil have den her berømte fleksibilitet, som der ikke er meget efterspørgsel på.
Nogle gange, når kommunerne har prøvet at lave sådan nogle døgninstitutioner til forældrene, så har der jo stort set ikke været nogen, der havde lyst til at have deres børn der, fordi de fleste forældre jo helst vil have, at de har tid sammen med deres børn.
Det ville ellers være det optimale for arbejdsmarkedet med den opfattelse, fru Inger Støjberg åbenbart har af, at småbørnsforældre skal arbejde på alle mulige mærkelige, skæve arbejdstider.
Kunne man ikke bare prøve at tænke den tanke i Venstre, at det kunne være, man skulle ændre noget på arbejdsmarkedet, sådan at arbejdsmarkedet kom til at passe til, at småbørnsforældre også kunne arbejde, at man faktisk lavede en mulighed for, at folk, når de havde små børn, så arbejdede på nogle rimelige arbejdstider og havde mulighed for at tilrettelægge sine vagter osv., så det passede til børnene, i stedet for at sige, at det er børnene, der skal indrettes på, at de skal være i flere forskellige pasningstilbud, eller at de skal passes døgnet rundt?
Per Clausen (EL), 2007-03-14:
Pointen i det, hr. Dohrmann siger, er jo bare, at så længe vi ikke har de rette redskaber, så længe vi ikke har de rette metoder, så længe vi ikke har viden nok, gør vi ingenting.
Det er hr. Dohrmanns synspunkt.
Så vil jeg bare sige, at hr. Dohrmann forholdt sig præcis til det forslag, Enhedslisten har fremsat, da han udtalte sig i Politiken den 16. december, for det forslag, vi har fremsat, er fuldstændig i overensstemmelse med det, Teknologirådet har foreslået.
Så sagen er bare, at det dengang var gratis for hr. Dohrmann at fremstå i Politiken som en mand, der ville gøre en indsats for miljøet og folkesundheden, mens hr. Dohrmann står af, når der skal leveres stemmer til et forslag, der kan gøre en egentlig forskel.
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-14:
Med afsæt i det, som vi dels har fået at vide i den gennemgang, dels det, man har kunnet indhente af viden inden, bl.a. også om Cheminovaforureningen, synes jeg da, at der er grund til at sætte et kvalificeret spørgsmålstegn ved, om der også er baggrund for, at det er de rigtige steder, man har startet.
Alt det kunne man jo få en ordentlig og fornuftig tilgang til, hvis man også fra regeringspartiernes side gik ind i det her forslag på en konstruktiv og positiv måde.
For når jeg hørte ordførerne, hørte jeg i virkeligheden, at man var enig i, at der skulle laves en sådan prioriteret indsats, og det vil jeg gerne gentage.
Det må jo være, fordi man mener, at man også ud over de to steder, hvor man nu laver nogle midlertidige foranstaltninger, har brug for at prioritere indsatsen.
Må jeg så gentage, som jeg også har været inde på tidligere, at jeg jo ikke er den eneste, der mener det.
Altså, jeg vil gerne citere professor Poul L. Bjerg fra Danmarks Tekniske Universitet, som siger, at der er brug for den fælles prioritering; at der er brug for statslige penge; at det næppe er realistisk at rydde op alle steder; og at det derfor er meget vigtigt, at der satses på de rigtige.
Så der er altså folk uden for den her sal, som godt kan se, at det er den måde, det skal gøres på.
Afstemning
Bjørn Medom Nielsen (S), 2007-03-14:
Jeg vil da gerne lykønske Det Konservative Folkeparti med, at man har fået en plante fra baghaven til at gro i forhaven og være et godt eksempel.
Det, jeg hæfter mig ved, er den finansieringsform, der er valgt her, netop således at man i Kærgård Plantage arbejder med en delt finansieringsform på 50 pct. til staten og 50 pct. til regionen.
Den her forholdsvis lille store forurening, der er tale om – det er 50 mio. kr. i alt – er vel et eksempel på, at det er nødvendigt, at statslige og regionale midler sammen løser de her opgaver.
Er ordføreren ikke enig med mig i, at det er det, som også ligger i det her forslag, og at det er formålstjenligt at have den deling?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-14:
Nej, jeg er ikke enig i, at der er flere forureninger, der skal behandles på samme måde.
Men jeg er naturligvis enig i, at der med Kærgård Klitplantage er tale om en særlig forurening, hvor der har været behov for en særlig indsats, og i den forbindelse har man valgt at kombinere regionsfinansiering med statsfinansiering.
Der har rent faktisk været en forhandling mellem Region Syd og staten om finansieringen.
Man er blevet enig om fifty-fifty, og kravet om, at der her og nu sker noget i Kærgård Klitplantage, er blevet opfyldt.
Dermed har man skabt et fælles projekt, ligesom man tidligere gjorde på Høfde 42.
Så derved har staten jo altså haft to meget store forureninger, som har en konsekvens for det omkringliggende miljø og dermed opfylder betingelserne for, at miljø og sundhed er truet, og at der skal ske en øjeblikkelig indsats.
Bjørn Medom Nielsen (S), 2007-03-14:
Ordføreren nævner, at det her er en hensigtsmæssig finansieringsform, og at der også er blevet foretaget en prioritering i den indsats, som tilsyneladende også Det Konservative Folkeparti har haft indflydelse på.
Er det ikke netop udtryk for, at det her forslag kan bruges i en sammenhæng med de flere større forureninger, som vi har rundtomkring?
Er det, man giver udtryk for her, ikke udtryk for, at den prioritering overordnet set er nødvendig, og at forslaget i virkeligheden indeholder det, som er sket med Kærgård Klitplantage?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-14:
Det er jo netop udtryk for, at Kærgård Klitplantage er blevet prioriteret som en af de forureninger, der skulle have en helt særlig indsats.
Her rydder vi jo op i forureninger, som har været kendt i lang tid.
Der er regeringer, der har vidst, at her var et behov, at her var en risiko for sundhed og miljø, og man har ikke gjort noget.
Den nuværende regering har sat penge af og dermed gjort noget ved et presserende problem, og det har været helt afgørende i forbindelse med Kærgård Klitplantage.
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-14:
Jeg går ud fra, at den konservative ordfører, som jo har en glorværdig fortid i et amtsråd, også er bekendt med, at da opgaven lå i amtsrådene, var der en meget forskellig prioritering i amtsrådene af, hvorvidt man skulle bruge penge på undersøgelser og videngrundlag og for den sags skyld efterfølgende af, om man skulle sætte ind over for forskellige typer af forurening.
Jeg tror ikke, man skal grave dybt for nu at bruge det billede for at vide, at den opgave har været taget meget forskelligt i alvorlighedsgrad i forskellige amter.
Det betyder også, at man nogle steder har en meget sporadisk viden om nogle af de store forureninger, fordi man egentlig helst ikke har villet vide ret meget det pågældende sted, mens man andre steder har en meget omfattende viden, og det er det, der lægges til grund i øjeblikket for det, der foregår.
Er det set med konservative øjne – jeg anser normalt De Konservative for at være ret seriøse på det her felt – en tilfredsstillende måde at prioritere på?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-14:
Jeg kan bekræfte, at der i de gamle amter, hvor jeg var medlem af Roskilde Amtsråd, i forbindelse med budgetlægningen var en evig drøftelse om prioriteringen på det her område og om, hvor store midler man ville afsætte.
Det er faldet meget forskelligt ud.
Det var Det Radikale Venstre, der i Roskilde Amt argumenterede for, at man skulle forøge budgetterne på det her område, så det falder jo meget godt i tråd med dette beslutningsforslag.
Det er rigtigt, at der er håndteret meget forskelligt fra amt til amt.
Men problemerne er også meget forskellige fra amt til amt og dermed fra region til region, og det er jo klart, at der dermed er lagt op til, at regionerne skal prioritere forskelligt, alt efter hvilke forureninger der findes i netop deres område.
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-14:
Pakket lidt ind forstår jeg det som en tilslutning til, at det er et meget substans/væsensforskelligt videngrundlag, der ligger til grund for den måde, man agerer på i øjeblikket på hele området, og det er vel ikke tilfredsstillende.
Men må jeg spørge om noget andet: Er den konservative ordfører bekendt med, at Bent Hansen, formanden for Danske Regioner, der jo nu har overtaget opgaven, som flere har været så venlige at påpege – det skal jeg nok vende tilbage til senere – siger, at en national handlingsplan og prioritering af den store opgave i samarbejde med regionerne er en god idé?
Flere af de værste forureningssager trænger til at blive sat højere på dagsordenen, og regionerne har ikke ressourcer til at gøre det, så staten må med ind.
Er ordføreren bekendt med det?
Og er ordføreren fuldstændig ligeglad med det?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-14:
Jeg er bekendt med det, men jeg er ikke ligeglad med det, og jeg er også uenig med Bent Hansen, fordi det er således, at det nu er regionernes opgave, og det er regionerne, der skal prioritere.
Men jeg er til gengæld enig med hr. Johs. Poulsen i, at det drejer sig om at få et tilstrækkeligt videngrundlag, og derfor er jeg glad for, at der er nedsat denne arbejdsgruppe.
Jeg er også glad for, at vi øjeblikkelig, da situationen opstod her i januar måned, kunne få en orientering om de allerstørste forureninger og kunne berolige os med, at der er den nødvendige viden, når det drejer sig om de meget store.
Der er ingen risiko for miljø og sundhed, sådan som de ligger, og de er under stadig overvågning, så jeg er tryg ved, at der nu er mulighed for at arbejde med at få en fornuftig prioritering og lade regionerne fastholde opgaven.