Fatma Øktem (V), 2012-10-23:
Med regeringens to lovforslag er det til debat, om lovregulering skal være midlet til at sikre en mere ligelig kønsfordeling i de danske virksomheder og i institutioners ledelser og bestyrelser.
Med L 2 foreslås det, at statslige virksomheder og institutioner skal fastsætte måltal for det underrepræsenterede køn i de ledende organer.
Med regeringens andet lovforslag, L 17, foreslås det, at disse forpligtelser også pålægges de 1.100 største virksomheder.
Her er blot den forskel, at redegørelsen for opfyldelsen af måltal og politik skal ske i virksomhedernes årsrapporter, samt at virksomhederne kan blive pålagt bødestraf, hvis ikke de opstillede måltal udarbejdes i en politik eller man undlader at redegøre for opfyldelsen.
Det er ingen hemmelighed, at vi i Venstre er lettede over, at regeringen har valgt at droppe valgløftet om at indføre kvoter for kvinder i bestyrelser – et valgløfte, der var så centralt, at statsministeren, da hun var leder af oppositionen, valgte at bruge selve Kvindernes internationale kampdag til at tale for forslaget.
Det har krævet mod at løbe fra det løfte og dermed hive tæppet væk under statsministeren.
Det vil jeg gerne rose de tilstedeværende ministre for.
I stedet har vi så fået de lovforslag, vi står med i dag, og som ligestillingsministeren med vanlig ydmyghed har udråbt til at være guldæg.
I Venstre deler vi ikke ligestillingsministerens begejstring, og vi har det sådan, at et forslag ikke bliver godt af, at der har været et værre alternativ på banen.
I Venstre mener vi, at vi skal arbejde med, hvordan især kvinder får lettere adgang til ledelsesgange og bestyrelseslokaler, for det vil skabe mangfoldighed og dynamik til gavn for virksomheder og institutioner, og derfor har vi også været optaget af arbejdet med mere ligelig kønsfordeling i bestyrelser og ledelser under den tidligere VK-regering.
Jeg tør godt påstå, at vi alle her i salen ser fordelene i mangfoldige ledelser.
Jeg tør også påstå, at vi er enige om, at vi generelt anser kvinder for at være lige så kvalificerede og kompetente som mænd.
Vores samfund har ændret sig radikalt siden 1960'erne, hvad angår kvinder på arbejdsmarkedet, og det er en glædelig udvikling, men vi kan dog stadig se, at antallet af kvinder i topledelse halter bagefter.
Det kan overordnet set skyldes to ting, nemlig at kvinderne ikke benytter sig af mulighederne for at gøre karriere på topplan, eller at kvinderne bliver valgt fra til fordel for mænd.
I Venstre tror vi, det er en kombination.
Kvinder, der ikke benytter sig af muligheden, måske fordi de prioriterer familielivet med børn højere, kan og skal ikke tvinges i bestyrelserne, men kvinder, der bliver valgt fra, fordi virksomheder og institutioner ikke har øje for deres talenter, kan vi gøre noget for at hjælpe.
Det er naturligt i et moderne samfund, at kvinder, der kan og vil, ikke afskæres fra de muligheder, mænd har på arbejdsmarkedet.
Vi politikere kan dog ikke ændre situationen alene.
I denne sag adskiller Venstres holdning sig fra regeringens, når det kommer til, hvilke redskaber der skal skabe rammer for mangfoldige ledelser.
Vi mener ikke, at lovgivning er den rigtige vej.
Vi mener, der skal være grænser for, hvor meget vi politikere skal blande os i private virksomheders drift.
Det er særlig vigtigt i disse tider, hvor der kæmpes for at skabe vækst og arbejdspladser.
I 2008 indførte Venstre sammen med det resterende Folketing med undtagelse af Dansk Folkeparti at forpligte de 1.100 største virksomheder til at redegøre for samfundsansvar i deres årsrapport – det såkaldte CSR.
Forpligtelsen er fleksibel, så virksomhederne selv vælger, hvilke temaer de vil lægge vægt på.
Denne forpligtelse mener vi fortsat er vigtig, og jeg vil derfor bede erhvervs- og vækstministeren bekræfte, at der ikke er noget, der hindrer private virksomheder i at tage hånd om udfordringen med ulige kønsfordeling i bestyrelse og ledelse i deres CSR-rapporteringer allerede i dag.
Nej, sagen er den, at de forslag, vi behandler i dag, alene har til formål at kompensere for det løftebrud, regeringspartierne har begået i forhold til kvoterne.
Desværre skal løftebruddet gå ud over virksomhederne i form af et nyt, massivt bureaukrati.
Det fremgår af en lang række af høringssvarene, at de danske virksomheder vurderer den arbejdsbyrde, der er i forbindelse med måltal, politikker og redegørelser, til at være betydelig større, end hvad regeringen har regnet sig frem til.
Det er en reel bekymring, som jeg synes vi bør lytte til.
Men derudover har den tidligere erhvervs- og vækstminister jo oplyst, at det står en virksomhed frit for at fastsætte et mål om at have 0 pct. kvinder i bestyrelsen, så længe den bare stadig følger formkravene for udarbejdelse af måltal, politikker og redegørelser.
Det kan ikke siges at være andet end bureaukrati for bureaukratiets skyld.
Det vil Venstre ikke medvirke til, når det kun handler om et slet skjult forsøg på at camouflere et løftebrud fra regeringens side.
Det er ikke nyt, at de ledende organer i statslige virksomheder og institutioner bør have ligelig, afbalanceret kønssammensætning.
For Venstre er det afgørende, at der først og fremmest tages hensyn til kvalifikationer og kompetencer ved ansættelse af ledere og bestyrelsesmedlemmer i statslige virksomheder og institutioner.
Det mener vi at den nuværende lov tager hensyn til på en god måde.
Derfor ser vi ingen grund til at pålægge krav om måltal, politikker og redegørelser til ressortministeren.
Vi tror stadig på, at løsningen findes ad frivillighedens vej.
Derfor kan Venstre ikke stemme for de to lovforslag, som de foreligger her i dag.