runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2015-02-19:
Tak for ordet.
Da vores ordfører ikke lige kunne være til stede på det her tidspunkt, blev vi enige om, at det kunne jeg sagtens stå for.
Ministeren har fremsat et lovforslag om ændring af loven om miljøbeskyttelse og loven om planlægning som følge af vækstaftalen på fødevareområdet fra juni sidste år.
Lovforslaget har jo ifølge ministeren til formål at reducere sagsbehandlingstiden for miljøgodkendelser og dermed mindske det medfølgende administrative arbejde for både kommuner og virksomheder.
Og lovforslaget angår de mindre miljøkomplicerede virksomheder, som derfor er omfattet af bilag 2. Lovforslaget her er et kærkomment tiltag, og derfor skal det være helt klart, at vi fra Venstres side er enige med ministeren om, at en effektivisering af miljøgodkendelserne er nødvendig – og så trækker jeg lige vejret – for desværre må vi altså også erkende, at den foreslåede effektivisering jo ligesom ikke rigtig er særlig ambitiøs.
Det kunne have været langt bedre.
Vi er glade for, at vi sidste år indgik en fornuftig aftale med regeringen om en vækstplan for fødevarer og en aftale om en vækstpakke i juni måned, og dette lovforslag er jo udsprunget af disse.
Vækstpakkerne er efter Venstres opfattelse et skridt i den rigtige retning, og det er strengt nødvendigt, hvis vi skal skabe en bedre konkurrenceevne og flere arbejdspladser i Danmark.
Derfor bekymrer det os, at vi allerede nu kan se, at opfølgningen på vækstplanen for fødevarer er mangelfuld.
I vækstplanen for fødevarer har aftaleparterne jo ønsket – og jeg citerer: »... en omfattende forenkling af miljøgodkendelsesprocessen for fødevare- og andre industrivirksomheder, hvorved fire ud af fem godkendelser vil kunne undværes.«
Det bliver jo altså ikke opfyldt med dette forslag.
Vi kan læse sort på hvidt i høringssvaret fra Erhvervs- og Vækstministeriet, at Erhvervsstyrelsens Team Effektiv Regulering vurderer, at det blot bliver omkring 1.100 virksomheder, som ikke længere vil være godkendelsespligtige som følge af det her lovforslag.
Det vil jo sige, at der så godt nok er langt igen.
Vi kommer jo ikke i nærheden af de aftalte fire ud af fem virksomheder.
Det undrer os altså meget i Venstre, og det gør altså, at vi bliver nødt til at stille nogle spørgsmål til ministeren under udvalgsbehandlingen for at få opklaret, hvorfor lovforslaget ikke lever op til de politiske aftaler, som er lavet med regeringen.
Jeg skal hilse fra De Konservative og sige, at de har samme indstilling.
Ja, vi må lave et udvalgsarbejde som opfølgning på det her, og så må vi komme videre.
Daniel Rugholm (KF), 2015-02-19:
Tak for det.
Jeg vil godt starte med at sige, at Det Konservative Folkeparti har stor sympati for mange af punkterne i dette beslutningsforslag og ikke mindst for hensigterne bag det.
Børn, som er pårørende til alvorligt fysisk syge, sindslidende, selvmordstruede eller misbrugere, har brug for hjælp.
Vi taler om nogle af de mest sårbare børn, som er på udebane i en uvant situation, og som er påvirket af den utryghed, som det skaber.
Det er børn, som har brug for omsorg og støtte, og det får de også i dag på mange forskellige måder.
Spørgsmålet er så, om vi kan gøre mere, og det kan vi helt sikkert.
I beslutningsforslaget bliver der også nævnt flere gode initiativer, men som ministeren og flere ordførere har nævnt, mangler der fiansiering af de mange gode forslag.
Og det er jo en helt væsentlig del, hvis vi skal lave ikke bare sympatisk, men også ansvarlig politik, og det skal vi.
Derfor kan vi desværre ikke støtte beslutningsforslaget.
Jeg vil ikke gå ind i debatten om, hvorvidt man kan tillade sig at fremsætte et forslag som dette, selv om man har været med til at vedtage en finanslov.
Det må være en sag mellem regeringens partier og Socialistisk Folkeparti, men jeg vil godt sige tak til Socialistisk Folkeparti for at rejse debatten, og jeg synes, vi skal fortsætte den i udvalget.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2015-02-19:
Det tror jeg faktisk vi alle sammen er meget optaget af, altså at hjælpe nogle af de allersvageste i vores samfund, nemlig børn, som er i en svær situation i deres liv.
Der skrives i øvrigt, at der er afsat 20 mio. kr. til en konkret indsats for børn som pårørende til psykisk syge og misbrugere, og så foreslår man en systematisering, som skal koste det halve af, hvad selve indsatsen koster.
Det virker umiddelbart uforholdsmæssigt meget i forhold til, hvad man bruger på at hjælpe børnene, og så til det her, som har et eller andet mere bureaukratisk tilfredsstillende resultat.
Sidst i beslutningsforslaget er der finansieringsdelen.
Forslaget finansieres som en del af væksten i det offentlige forbrug.
Sagt på almindeligt dansk finansieres forslaget ved at gøre det offentlige underskud større.
Det er det, man kan kalde en græsk finansiering, og det er vi under ingen omstændigheder tilhængere af, altså at man finansierer forslag på den måde.
Jeg tror faktisk, hvis man ser på formålet i forslaget, at der er bred enighed fra væg til væg i denne sal om, at man skal gøre noget for de her børn.
Men jeg har svært ved at se, at man skal finansiere det på den måde, man gør, og jeg har svært ved at se, at man skal bruge det, der svarer til 50 pct. af, hvad man har afsat til indsatsen, til at systematisere den.
Så Liberal Alliance stemmer nej til beslutningsforslaget.
Stine Brix (EL), 2015-02-19:
Jeg synes, det er et sympatisk forslag fra SF.
Rigtig mange ordførere før mig har været inde på, hvad det gør ved et barn at være nær pårørende til en, som er syg.
Det vil jeg ikke uddybe, for det er fuldstændig rigtigt.
Jeg kan huske, at for mere end 20 år siden var min mor som psykiatrisk sygeplejerske ansvarlig for at have samtaler med børn, som var pårørende.
Det forsvandt igen, fordi man ikke havde pengene til det, og på den måde tror jeg det her område har været kastebold i mange forskellige sammenhænge mellem en indsats der, en indsats her og et nyt initiativ et tredje sted, og derfor kan jeg sådan set sagtens følge intentionerne om at gøre arbejdet med lovgivningen, som beskriver, hvilke rettigheder et barn har i den her forbindelse, fuldstændig håndfast.
Jeg synes, det er rigtig vigtigt, at sådan en indsats ikke bliver præget af for meget puljestyring, for meget projektmageri, men pågår varigt og fungerer kontinuerligt, og at der bliver nogle faste rutiner omkring det.
Jeg kan høre her i dag, at der er en bred enighed om, at det er der, vi skal hen, og derfor er det måske også et område, man på sigt burde arbejde for at løfte ud af satspuljen og over til mere varig finansiering.
I forhold til det helt konkrete forslag til finansiering synes jeg også, det er lidt for nemt at slippe om hjørnet med bare at henvise til, at det er fra væksten i det offentlige forbrug, pengene skal tages, men jeg vil til gengæld sige, at vi gerne vil være med til at drøfte, om vi i en anden sammenhæng kan finde nogle penge.
Om man kunne bruge de 300 mio. kr., som der allerede er afsat i finansloven til at kigge nærmere på det her, synes jeg i en eller anden forstand kunne være interessant.
Men som forslaget ligger her, kan vi ikke stemme for det.
Marlene Borst Hansen (RV), 2015-02-19:
Idet pengene er afsat til pårørendeinddragelse, er det selvfølgelig helt naturligt, at børn bliver en del af den diskussion.
Özlem Sara Cekic (SF), 2015-02-19:
Så jeg hører faktisk Det Radikale Venstre i forhold til de midler, der er blevet sat af, sige, at man i forbindelse med forhandlingerne, der starter til foråret, skal kunne gå ind at målrette nogle af midlerne til børn, hvor man specifikt nævner, at børn ikke skal glemmes, når mor og far bliver alvorligt fysisk eller psykisk syge.
Marlene Borst Hansen (RV), 2015-02-19:
Intentionen i det her beslutningsforslag fra SF er vi fra radikal side helt enige i.
Det har i mange år været en mærkesag for Radikale Venstre – det er det for øvrigt stadig væk – at offentlige myndigheder og personale bliver langt bedre til at inddrage pårørende og de pårørendes ressourcer i erkendelse af, at meget få mennesker lever som øde øer.
De fleste af os lever i familienetværk, og derfor er det også en hel familie, som rammes, når et af medlemmerne bliver syge.
Særligt børn er naturligvis udsatte.
Det er svært for et barn at håndtere sorg, angst og usikkerhed, og derfor har alle børn, som har en mor eller far, der får en alvorlig sygdom, brug for hjælp og støtte.
Nogle gange er der ressourcer i familien eller netværket til selv at håndtere situationen, andre gange har man brug for hjælp og støtte fra enten det offentlige eller fra en af de mange patientorganisationer, hvoraf rigtig mange har gode tilbud til pårørende og også til børnene.
Ja, det kan vi, og ja, det skal vi, og det gør vi.
Vi har netop afsat 300 mio. kr. i regeringens sundhedsudspil til, at sundhedsvæsenet inddrager patienterne og deres pårørende noget mere.
Det er et udspil, som Enhedslisten og SF sammen med regeringen fandt pengene til i finanslovsforhandlingerne her i efteråret.
Så vi er enige med SF i, at der skulle findes ekstra penge, og derfor virker det også lidt underligt, at SF her, få måneder efter at finansloven er vedtaget, kommer og foreslår flere penge til et område, som vi har en aftale om, og som vi kun lige er begyndt at udmønte.
Lad os stå sammen om at få den udmøntning gjort allerallerbedst til gavn for børnene.
Det synes jeg at vi skal indgå i nogle gode forhandlinger om.
Derfor kan Radikale Venstre ikke støtte beslutningsforslaget.
Jens Joel (S), 2015-02-19:
Tak for det.
Det betyder, som det også allerede er blevet sagt af Venstres ordfører, at vi på baggrund af flere vækstaftaler – den om fødevarer og vækstpakken fra foråret sidste år – har sagt, at vi skal gøre det nemmere for virksomheder at opnå en godkendelse til aktivitet, så de simpelt hen kan komme hurtigere i gang.
Sagsbehandlingen bliver simpelt hen kortere, fordi man får de rigtige oplysninger, men det er jo også klart, at det også bliver nemmere at finde ud af, hvad det er, man skal leve op til, fordi der kommer, kan man sige, et samlet overblik over, hvad det er, der foregår derude.
Så i forhold til det, som Venstres ordfører nævnte om, at det ikke bliver sådan, at fire ud af fem slet ikke skal have en godkendelse, skal man jo bare huske, at man godt kan gøre det nemmere for alle virksomheder at få sin godkendelse, i stedet for at man fjerner godkendelsen.
Det er faktisk også ret vigtigt for virksomhederne, at de har en godkendelse, sådan at de ikke bare selv har angivet, at de lever op til et eller andet, og man så umiddelbart efter bliver mødt af krav om, at man nu skal lave om på sin produktion.
Altså, det, der ligger i en godkendelse, er jo også, at man i 8 år ligesom er garanteret, at man kan udføre den aktivitet, som man er blevet godkendt til.
Så for Socialdemokraterne er det ikke så afgørende, præcis om det hedder at anmelde, eller om det hedder at få en godkendelse.
Det, der er vigtigt, er, at alle de virksomheder her skal have en hurtigere sagsbehandling, en nemmere sagsbehandling, en mere strømlinet sagsbehandling, en enstrenget sagsbehandling i stedet for en trestrenget, og det synes vi faktisk at vi har opnået med det her forslag.
Så vi glæder os over, at der skal spares tid.
Vi glæder os over, at driftige mennesker i det her land kan komme hurtigere i gang.
Vi glæder os også over, at der selvfølgelig er knap 1.000 virksomheder i en bestemt branche, altså maskinværkstederne, som kan få en branchebekendtgørelse og derfor komme helt uden om tilladelsen, om man vil, men det vigtige er sådan set, at vi får det gjort nemmere for alle, samtidig med at vi ikke slækker på kravene, både fordi vi har tilsyn, og fordi man selvfølgelig skal leve op til ordentlige krav i forhold til beskyttelse af miljø og natur.
Jeg skulle hilse fra Det Radikale Venstre, som er forhindret i at være her, og sige, at jeg også har talt på vegne af dem.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2015-02-19:
Jeg synes jo, det klæder os, at vi her i Folketinget er gode til at lave brede aftaler og tage et ansvar sammen, og vi formulerer det på papir, så vi ved, hvad vi er blevet enige om, og så vi kan genkende teksten næste morgen, også selvom det har fundet sted i de sene nattetimer.
Men det var ikke genkendeligt, da det her lovforslag så kom, for er det rigtigt forstået, at det var sådan ca. 5.100 virksomheder, man vurderede ville kunne blive omfattet af godkendelsespligten?
Villum Christensen (LA), 2015-02-19:
Tak for det.
Lovforslaget, vi her har til behandling, skal følge op på en række vækstpakker, og Liberal Alliance er forligsbundet i forhold til vækstpakken på fødevareområdet.
Når vi så ser på resultatet, som det ligger her i lovforslaget, er det jo først og fremmest digitaliseringen og godkendelsesprocessen samt den nævnte anmeldeordning, der trækker i den positive retning.
Jeg noterer mig dog, at det ikke fremstår lysende klart for de høringsberettigede, hvad der reelt forstås ved en anmeldelse i juridisk forstand, eller måske snarere i forvaltningsretlig forstand.
Kan man klage, eller kan man ikke klage osv.?
Jeg synes også, jeg vil fremhæve, at ét er at gøre det mere smidigt og enkelt at få en tilladelse inden for de eksisterende regler, noget andet er, hvis man kunne slippe af med nogle af de mange særregler på området, som gør, at det er rigtig svært at drive virksomhed i Danmark.
Og vi har altså for mange regler i det her land.
F.eks. står det lidt uklart, om det bliver nemmere for små maskinvirksomheder eller -værksteder, som har en sprøjtekabine eller et lille galvaniseringsanlæg – skal de bare ind i anmeldeordningen, eller skal de fortsat godkendes?
Jeg ved det altså ikke.
Og jeg synes heller ikke, det helt lever op til intentionen i aftalen, at man tilsyneladende fastholder overimplementeringen af danske særregler, der igen og igen og endnu en gang forringer konkurrenceevnen.
Jeg ved godt, at det er den gamle sang om igen, men en vækstpakke skulle jo gerne give vækst, om man så må sige.
Vi er dog grundlæggende enige i den retning, som lovforslaget har, men må nok sige, at der er tale om museskridt i forhold til det, vi forventede.
Men afbureaukratisering er der jo tale om – det ligger ret fast.
Der er nogle procedurer, vi får gjort mere enkle, og tak for det.
Det er også positivt med den forkortede sagsbehandlingstid, men det havde jo alt andet lige været lettere at leve op til det her, hvis man havde reduceret de mange oplysningskrav.
Der er jo rigtig mange oplysninger, man stort set ikke bruger til noget, og myndighederne kan jo tilsyneladende stille nye krav i en uendelighed, hvilket udhuler mulighederne for en hurtig afgørelse.
Det er noget af det, vi gerne vil have en forklaring på i det videre lovarbejde; vi forstår ikke den logik, og hvorfor det egentlig er nødvendigt.
Hvorfor begynder sagsbehandlingstiden f.eks. ikke, når virksomheden har indsendt ansøgningen?
Med små centrale ændringer mener vi faktisk vi kunne få et meget bedre resultat, og det vil vi gerne have lov til at vende tilbage til.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2015-02-19:
Fra SF's side er vi i udgangspunktet positive over for lovforslaget.
Det er en rigtig god idé at fjerne sagsbehandling, som er unødvendig, og bruge ressourcerne på noget andet, både i virksomhederne og i kommunerne.
For SF er det afgørende, at der ikke sker forringelser af hverken miljøbeskyttelsen eller borgerens mulighed for at klage.
Branchebekendtgørelser kommer i høring, og der kan på den måde gøres generelle indsigelser eller kommes med forslag til forbedringer, men for visse branchevirksomheder vil der ikke længere være klageadgang i konkrete sager.
Det kan også være i orden, men kan være et problem, hvis en kommune ikke retter en anmeldelse ind, hvis kravene til miljøkvaliteten, f.eks. som følge af at området ligger i et Natura 2000-område, eller fordi miljøkvalitetskravene er overskredet hos recipienten, ikke er opfyldt.
Hvem retter så kommunen?
Det vil jeg gerne bruge lidt tid på under udvalgsarbejdet.
Jeg har også tidligere præsenteret miljøministeren for nogle konkrete sager, og det vil jeg gerne gentage.
Vi vil spørge miljøministeren, om der ikke samtidig med forenklingerne kan tænkes nogle forbedringer for virksomhederne ind i den proces, der beskrives.
F.eks. kunne kommunernes tilsyn i højere grad virke som en katalysator for grøn omstilling, ved at forholdsdialogen ændres, sådan at den også omfatter et tilbud til virksomhederne om en dialog om de grønne omstillingsmuligheder, altså et tilbud, der ligger ud over vejledning om formelle regler og begrænsninger osv.
Det kunne være et fint bidrag til at gennemføre regeringens ressourcestrategi, og selvfølgelig vil det også have positive effekter på andre områder.
Vi håber, ministeren vil være positiv over for en sådan tilføjelse i godkendelsesbekendtgørelsen.
Jens Joel (S), 2015-02-19:
Nu siger Venstres ordfører, at det kun er 1.100, der får en nemmere adgang.
Det er jo ikke rigtigt.
Det er jo hele den pulje her, for hvem det bliver langt nemmere.
Så kan det jo diskuteres, om det kræver, at man kun siger til myndighederne, at man har en virksomhed, og så går man i gang.
Altså, forskellen her er, at der for nogle af virksomhedernes vedkommende skal sendes en godkendelse retur, men hvis den godkendelse ikke lader vente på sig, fordi vi har strømlinet sagsbehandlingen, hvis den godkendelse ikke skal indhentes tre steder, men kommer samlet, og hvis den godkendelse på den måde er blevet standardiseret og meget nemmere at få, er det selvfølgelig en gevinst for de virksomheder – plus at de så ved, at det ikke kun er dem selv, der har anmeldt det, for så kan myndighederne på et senere tidspunkt ikke komme og sige, at der er noget, der ikke stemmer, fordi myndighederne faktisk også godkender den aktivitet, man har, og godkender, at man lever op til de krav, så man ved, at man kan fortsætte med sin produktion i en årrække.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2015-02-19:
Jeg beklager, for det var lidt et trickspørgsmål, for ja, det er jo 5.100, der vil kunne være omfattet af godkendelsespligten, men med det her lovforslag siger Erhvervsstyrelsen jo så, at det kun bliver de 1.100, der kan få den her nemme tilgang, og som kan få det løst på den nemme måde.
Så er det bare, jeg siger: Kunne det ikke have været rart, hvis vi havde taget hele pakken, for så havde vi levet op til den tekst, som vi sammen skrev sidste år?
Vi skal nok lave et godt udvalgsarbejde, bevares, men det er bare bekymrende, at vi ikke lige tager de skridt, der skal til, for at leve op til vores aftaler.
Jens Joel (S), 2015-02-19:
Den, om jeg så må sige, klump, vi behandler i dag, er jo i størrelsesordenen godt 5.000, og vi siger, at for dem skal vi sørge for, at sagsbehandlingen bliver nemmere.
Det kan også siges på en anden måde.
Det, vi gør med den her ordning, er jo, at vi forsøger at vende det en lille smule om og siger: I stedet for at du skal sende noget ind om, hvad du laver, og der så kommer nogle miljøkrav tilbage, skal du gå ind her og anmelde, at du lever op til nogle miljøkrav, om man vil, altså nogle forskellige miljøkrav, som er specificeret.
Og det siger sig selv, at det vil gøre det meget nemmere, for så vil virksomhederne sådan set bare skulle anmelde, at de lever op til det, og så kunne man sige, at det godt kunne stoppe der, hvis det ikke var, fordi virksomheder også har brug for at have sikkerhed for, at myndighederne står på mål for det, de har angivet.
Pia Adelsteen (DF), 2015-02-19:
Tak for det.
Nu har de to foregående ordførere så fint forklaret, hvad forslaget går ud på.
Jeg synes i bund og grund – for at forenkle det for folk, der lytter – at det her er et spørgsmål om at få afbureaukratiseret vores ordninger.
Det synes jeg er rigtig godt, for det gør altså, at det bliver enklere for de virksomheder, der sidder derude, og som skal have en miljøgodkendelse.
Hvor vi før har haft flere procedurer for det, og hvor det har været en smule besværligt, bliver det kort og godt gjort enklere.
Det synes jeg er ganske glimrende, og det synes i Dansk Folkeparti gør det nemmere for virksomhederne, og det gør det mere overskueligt, at de, når de anmelder, fortæller, at de rent faktisk gør de ting, de skal, og at de så også får en godkendelse.
Det synes jeg virker rigtig godt.
Der er en hel del steder i forslaget, hvor miljøministeren får nogle bemyndigelser.
Jeg tror, at jeg flere gange fra Folketingets talerstol har nævnt, at det ikke lige er min kop te.
Så det er noget, jeg lige vil studere lidt nærmere.
Men jeg synes, det er et positivt forslag, fordi det afbureaukratiserer, og fordi det gør det lettere for virksomhederne og reelt set også lettere for myndighederne at give de her tilladelser.
Så vi er i hvert fald positive fra Dansk Folkepartis side.
Liselott Blixt (DF), 2015-02-19:
Vi har jo tit talt om at tage en studietur, så det kunne jo være, vi kunne tage af sted til Norge, for der er også andre ting i Norge, som vi faktisk har talt om at kigge på.
Der kunne vi også se på, hvordan man har gjort det her, og hvordan vi kan få nogle gode ideer, i stedet for at vi skal opfinde den dybe tallerken selv, sådan at vi sikrer, at de her børn og unge får den hjælp, de har brug for.
Özlem Sara Cekic (SF), 2015-02-19:
Ja, der var lige en sidste bemærkning.
I forhold til hvorvidt man kan gøre det for 10 mio. kr., så vil det godt kunne lade sig gøre med et kompetencenetværk, hvor man simpelt hen koordinerer indsatsen og gør det systematisk og sørger for, at de forskellige indsatser, der bliver gjort i forvejen, bliver samlet Med den måde, de har gjort det på i Norge, har de faktisk heller ikke brugt særlig mange penge for at kunne få den her koordinerende indsats.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at høre ordføreren: Vil ordføreren være interesseret i, at vi i fællesskab i Sundhedsudvalget kigger mod Norge og måske også prøver at få noget inspiration derfra?
Jeg har faktisk hørt talen.
Spørgsmålet er, om ministeren hørte mit spørgsmål.
Det kan jeg godt lige gentage.
I dag er det jo sådan, at der er en masse indsatser i forhold til pårørende, mens børn som en specifik pårørendegruppe meget sjældent bliver nævnt.
I de projekter, vi har lavet i fællesskab, har vi jo sat nogle penge af til det til nogle afgrænsede patientgrupper.
Men det er stadig væk puljer; det er ikke sådan, at det bliver nævnt i lovgivningen præcist, at man skal huske børn, især børn som pårørende.
Derfor vil jeg gentage mit spørgsmål: Mener ministeren, at børn, hvis mor eller far er fysisk eller psykisk alvorligt syg, bliver informeret nok i dag?
Nick Hækkerup (S), 2015-02-19:
Jeg ville sådan ønske, at spørgeren havde hørt efter den tale, som jeg netop har holdt, for
noget af det, som jeg har sagt, er, at vi jo har stået som bannerfører for at afsætte 300 mio. kr. til bedre inddragelse af pårørende og patienter i behandlingsforløbet.
Özlem Sara Cekic (SF), 2015-02-19:
Nu er det jo sådan, at ting på sundhedsområdet blev forhandlet centralt ved finanslovsforhandlingerne.
Det var bl.a. en af grundene til, at ministeren ikke var med ved bordet.
Vi havde faktisk forslaget med til finanslovsforhandlingerne.
Det kan godt være, at ministeren ikke er orienteret om – det er så en anden sag – at vi rigtig gerne vil lave det her kompetencenetværk, som sikrer, at børn, som har en mor eller far, der er alvorligt fysisk eller psykisk syg eller er selvmordstruet eller har et misbrug, kan få den hjælp.
Og det er da fuldstændig rigtigt, som ministeren siger, at der er rigtig mange penge, som allerede er i arbejde, men der er ikke en koordinerende indsats.
Noget af det er faktisk også er baseret på projekter.
Derfor vil jeg bare lige høre ministeren: Mener ministeren, at der i dag bliver gjort nok for at informere børnene som en specifik pårørendegruppe?