runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eigil Andersen (SF), 2010-01-20:
I det her svar var der jo desværre ikke noget om, hvor hurtigt det skal gå, hvornår man som SOSU-medarbejder, sygeplejerske eller læge på sygehusene kan se frem til at få et ordentligt arbejdsmiljø.
Her mener jeg, at der er en mangel, og at ministeren bør sørge for, at det sker meget hurtigt.
Det vil jeg opfordre til.
Der er dele af det her, som kun kan løses, ved at der kommer flere penge.
Det kniber for regeringen at komme med de penge, men det vender jeg tilbage til under den næste spørgsmål.
Til det her spørgsmål vil jeg sige, at noget af det, som Arbejdstilsynet har peget på, er, at ledelserne på sygehusene er for usynlige.
Hvis jeg som SOSU-medarbejder eller sygeplejerske står over for arbejdsopgaver, der er umulige at løse, skal der være en ledelse til stede, som skal prioritere og sige til mig: Du behøver kun at gøre det og det; de og de af dine arbejdsopgaver, som du ikke kan nå i dag, kan du slippe for.
Det er en ledelsesopgave.
Hvad vil ministeren gøre for at sikre det?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-01-20:
Det var sådan lidt at snakke udenom.
Jeg tror ikke, der er nogen, der er uenig i – det er jeg i hvert fald ikke – at det er godt, at de, der er på kontanthjælp, også kan komme i arbejde.
Det er jo glimrende, at der kan blive sat nogle ting i værk.
Men det, der sker, er, at der jo så er nogle, der åbenbart ikke har mulighed for at komme i arbejde, og de har måske endda endnu sværere ved at gøre det nu, hvor arbejdsmarkedet ser ud, som det gør.
Er det ikke svært at sige, at det er positivt for nogle at være uden forsørgelse?
Inger Støjberg (V), 2010-01-20:
300-timers-reglen er ikke, som mange ellers ynder at fremstille det, lavet for at gøre nogen som helst mennesker ondt.
Regeringen vil de her mennesker det rigtig godt, og det gør vi altså ikke ved at give dem kontanthjælp måned efter måned og bare lade dem sejle deres egen sø, som man jo gjorde tidligere.
Denne regering har sikret, at der nu tages hånd om de mennesker, der f.eks. har været mange år på kontanthjælp, og det gør vi altså ved at hjælpe dem i arbejde.
Det er hele meningen med 300-timers-reglen, som så senere er blevet til en 450-timers-regel.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-01-20:
Hvilke overvejelser har ministeren i forbindelse med iværksættelsen af en ny undersøgelse af effekten af 300- og 450-timers-reglen som foreslået af formanden for socialrådgiverne, Bettina Post?
Ja tak.
Inger Støjberg (V), 2010-01-20:
I dag er den så blevet til en 450-timers-regel.
Regeringen indførte i sin tid 300-timers-reglen for at sikre reel rådighed for kontanthjælpsmodtagere, der har en arbejdsevne.
Kontanthjælp er en midlertidig ydelse, og hensigten er, at modtagerne hurtigst muligt hjælpes i job eller i gang med en uddannelse.
Tidligere lod man bare kontanthjælpsmodtagere gå passivt rundt og hæve deres kontanthjælp måned efter måned.
Dengang skulle den ene ægtefælle i et ægteskab med børn, hvor begge ægtefæller var på kontanthjælp, tjene ca. 28.000 kr. pr. måned, før familien var bedre stillet, end hvis begge fortsat var på kontanthjælp.
I dag skal indtægten kun være ca. 11.000 kr. pr. måned, for at ægteparret er bedre stillet.
Det kan med andre ord i dag betale sig for en gift kontanthjælpsmodtager at tage et helt almindeligt arbejde.
Det er, hvad jeg vil kalde for sund fornuft, og alt andet ville ikke være sund fornuft og ville ikke være særlig godt.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-01-20:
Det var da meget interessant at få oplyst endnu en gang for alle, der måske ikke lige kan huske, hvad 300- og 450-timers-reglen handler om, når man ser på den med regeringens øjne.
Men det, jeg spørger om, er, hvilke overvejelser ministeren har om iværksættelse af en undersøgelse af effekten af 300- og nu 450-timers-reglen.
Det er noget helt andet, og det har ministeren ikke svaret på.
Inger Støjberg (V), 2010-01-20:
Baggrunden for det spørgsmål, hr. Lennart Damsbo-Andersen nu stiller, er jo en SFI-undersøgelse fra 2008.
Den viser rent faktisk, at reglen har virket efter hensigten.
Men vinderen af årets Cavlingpris kalder rapporten for misvisende.
SFI mener da heller ikke, at en enkelt unøjagtighed er grund nok til at forkaste hele rapporten.
Rapporten viser, at mange fra målgruppen er kommet i arbejde.
Men vi taler altså om mennesker, der har været uden nævneværdig kontakt med arbejdsmarkedet i flere år, og derfor har vi altså heller ikke brug for en ny undersøgelse.
Men det tror jeg sådan set også at både fru Bettina Post og hr. Lennart Damsbo-Andersen ville have været, uanset om reglen virkede eller ikke virkede.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-01-20:
Jamen det var glimrende, for nu kommer ministeren jo lidt tættere på det, som jeg egentlig spørger om.
Under den debat, der var i Folketinget – det var så i den foregående beskæftigelsesministers tid – var ministeren jo meget stolt og sagde, at det virkede, og at effekten af 300-timers-reglen var, at folk kom i arbejde.
Det var 33 pct., efter hvad SFI i rapporten sagde.
Efterfølgende har der så været nogle udtalelser – jeg har kunnet se, at Jørgen Søndergaard, som arbejder i SFI, i søndags udtalte, at det jo ikke var nogen effektmåling.
Det var en konstatering af den tilstand, der var på daværende tidspunkt – altså hvor mange der var i arbejde.
Man skal selvfølgelig som minister have lov til at sige, hvad man vil, og at effekten har været sådan, men hvis man skal være reel og se, om det virkelig har virket, er man nødt til at tage alle hensyn med ind i en undersøgelse, og det har man ikke gjort i SFI.
Inger Støjberg (V), 2010-01-20:
For det første vil jeg gerne sige, at hensigten med 300-timers-reglen var at få langtidskontanthjælpsmodtagere i arbejde.
Undersøgelsen viser, at mange fra målgruppen kom i arbejde.
Når der så ikke er lavet en effektmåling, som hr. Lennart Damsbo-Andersen rigtigt nok siger at der ikke er, er det, fordi der ikke er bestilt en effektmåling.
Vi var jo interesseret i at vide, hvad der skete med dem, der var omfattet af 300-timers-reglen: Kom de i arbejde, blev de hjemmegående, eller hvad skete der egentlig med dem?
Det har rapporten så også svaret på.
Vi ved ikke med sikkerhed, om de, der er kommet i arbejde, er kommet det på grund af den rådighedsafprøvning, der ligger i 300-timers-reglen, men vi ved, at 300-timers-reglen omfatter personer, der i flere år har været i kontanthjælpssystemet uden nævneværdig kontakt med arbejdsmarkedet, og at en tredjedel af dem er kommet i arbejde.
Derfor kan jeg jo også bare sige, at jeg er fuldt tilfreds med den undersøgelse, der ligger, for 300-timers-reglen virker.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-01-20:
Jeg tror ikke, der er nogen, der ikke er tilfredse med undersøgelsen; det kommer bare an på, hvad man bruger den til efterfølgende.
Det, som ministeren nu gør, er jo at bruge den forkert.
Det er også det, som Jørgen Søndergaard udtaler i Berlingske Tidende i søndags, og det sidste, han siger, vil jeg godt citere.
Han siger: »[… at] når den nuværende beskæftigelsesminister henviser faglig kritik af undersøgelsen til SFI; ja, når vores uvildighed og faglighed bliver beklikket, så må vi naturligvis blande os og sige fra! I mellemtiden er 300-timers reglen blevet til en 450-timers regel.
Men det ændrer jo ikke ved, at det kunne være interessant at lave en egentlig effektundersøgelse …«, sådan som det også nu er blevet foreslået.
Det er det, jeg så spørger til: Ville ikke være bedre?
For så kan man jo se, om det virkelig er 300-timers-reglen eller 450-timers reglen, eller om det er andre forhold i samfundet, der gør, at de her mennesker nu er kommet i arbejde.
Inger Støjberg (V), 2010-01-20:
Jeg vil gerne gentage: Vi ved jo ikke med sikkerhed, om de, der er kommet i arbejde, er kommet det på grund af den rådighedsafprøvning, der ligger i 300-timers-reglen, men vi ved, at 300-timers-reglen omfatter personer, der i flere år har været i kontanthjælpssystemet uden nævneværdig kontakt med arbejdsmarkedet.
At en tredjedel af dem så er kommet i arbejde, er jo måske teknisk set ikke en effekt, men i hvert fald er det et godt resultat, og det er også et tegn på, at reglen virker.
Derfor må jeg altså sige, at jeg ikke ser behov for at lave en ny undersøgelse.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-01-20:
Hvilke positive effekter mener ministeren at gennemførelsen af 300- og senere 450-timers-reglen har haft for dem, der er omfattet af reglen, men som ikke er kommet i arbejde?
Jeg vil gerne spørge: Hvilke positive effekter mener ministeren at gennemførelsen af 300- og senere 450-timers-reglen har haft for dem, der er omfattet af reglen, men som ikke er kommet i arbejde?
Inger Støjberg (V), 2010-01-20:
Hr. Eigil Andersen siger det jo egentlig selv i sit spørgsmål, nemlig at det er ledelsens ansvar.
Det er jo netop ledelsens ansvar, at arbejdsmiljøet er i orden, hvilket jeg også nævnte i mit første svar til hr. Eigil Andersen, som jeg forstår at han i øvrigt er meget tilfreds med.
Derfor er jeg jo også glad for at vide og være klar over, at ledelserne rundtomkring på sygehusene naturligvis tager det her meget alvorligt, men jeg vil da også gerne slå fast, at det gør Arbejdstilsynet også.
Derfor synes jeg i virkeligheden, at det eksempel, som jeg lige for lidt siden nævnte fra Region Syddanmark, nemlig at Arbejdstilsynet har diskuteret de her forhold med sygehusledelserne for netop at diskutere alvoren i situationen og sætte den på dagsordenen, er et rigtig godt eksempel.
Men det er altså arbejdsgiverne, der har ansvaret for, at arbejdsmiljøet rundtomkring på arbejdspladserne er i orden.
Eigil Andersen (SF), 2010-01-20:
Jeg er glad for, at vi er enige om, at det er arbejdsgivernes ansvar, for det er det ifølge den danske lovgivning, men jeg er ikke glad for de her udflydende svar med hensyn til, hvornår det bliver bragt i orden.
Det, at det måske var lige så slemt i 2008, som det er i 2009, gør jo det hele endnu mere katastrofalt for de stakkels SOSU-medarbejdere, sygeplejersker og læger.
Derfor må jeg spørge: Hvornår kan man som ansat på sygehusene se til frem til at have et sundt og sikkert arbejdsmiljø?
Morten Bødskov (S), 2010-01-20:
Jeg tror, der sidder rigtig mange børnefamilier, som undrer sig over, at man oplever ret kraftige besparelser rundtomkring, ikke bare når det gælder børnefamiliernes vilkår, men måske også på deres forældres pleje på plejehjemmet eller børnenes undervisning i folkeskolen.
Men nu opholder vi os jo her ved børnefamilierne og pasningstilbuddene.
Det er rigtigt, at regeringen har haft store ambitioner for børnefamilierne.
Det er også rigtigt, at man har givet enorme løfter.
Det er jo rigtigt, som ministeren siger, at da man startede på folketingsvalgkampen i 2007, lovede man, at man ville sætte den gennemsnitlige forældrebetaling ned fra 33 pct. til 25 pct.
Den har man så hævet igen nu til 30 pct.
Pointen i FOA's undersøgelse er jo, at der øjensynlig er kommuner, som har hævet forældrebetalingen mere end det, man har aftalt med regeringen.
Derfor er spørgsmålet bare – for det første – om finansministeren har tænkt sig at tage initiativer, som kan sikre, at det bliver bragt i orden, så kommunerne ikke hæver den gennemsnitlige forældrebetaling mere, end det er aftalt med regeringen.
Og for det andet: Kan finansministeren garantere, at konsekvensen af, at kommunerne har en presset økonomi og, som vi ser, øjensynligt må hæve den gennemsnitlige forældrebetaling mere, end aftalen tilsiger, ikke bliver, at antallet af lukkedage for børnefamilierne vil stige?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-20:
Når man ser på de indberetninger, kommunerne selv foretager til Indenrigs- og Socialministeriet, og når vi regulerer disse med den kommunale pris- og lønudvikling, er det helt entydigt, at taksterne for dagpasning i vuggestuer, børnehaver og integrerede daginstitutioner i 2009 ligger under niveauet for 2001.
I 2010 er der så nogle særlige forhold, der gør sig gældende, idet der med indførelsen af frokost er givet mulighed for at hæve forældrebetalingsandelen fra 25 pct. til 30 pct.
Vi afventer imidlertid det endelige resultat af kommunernes indberetning vedrørende taksterne i 2010.
De endelige takster kendes først inden for en måneds tid.
Derudover vil jeg så godt gentage, hvad jeg sagde før: at det er en lokalpolitisk prioritering at fastsætte serviceniveau og takster, og fra regeringens side har vi overordnet sikret kommunerne fornuftige økonomiske rammer.
Morten Bødskov (S), 2010-01-20:
Det tror jeg så man skal være finansminister for at kunne gå ud og spørge i sit forkontor og finde nogle der er enige i.
Jeg tror, det er svært at finde særlig mange kommuner, som rent faktisk er enige i, at man har sikret kommunerne fornuftige rammer.
For det er jo det, der ligger under det her.
Regeringen laver økonomiaftaler, som ikke gør det muligt for kommunerne at indfri de løfter, regeringen har givet for bedre service, ej heller på børneområdet.
Det er jo derfor, vi ser, som det er dokumenteret i FOA's rapport, at der er mistanke om, at nogle kommuner hæver forældrebetalingen mere, end, populært sagt, godt er – mere, end det var aftalt med regeringen.
Jeg spurgte til, om finansministeren vil garantere, at konsekvensen af den udvikling, vi ser i kommunerne nu, vil være, at kommunerne får muligheder for at leve op til det løfte, som regeringen gav i 2007-valgkampen, nemlig at man ikke vil se, at antallet af lukkedage stiger.
Det synes jeg er helt afgørende for almindelige børnefamilier med en travl hverdag at få at vide fra landets finansminister, når vi kan se, at der er en udvikling i gang.
Vil finansministeren med det for øje sikre sig, at antallet af lukkedage ikke vil stige næste år?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-20:
Jeg er bare nødt til at gentage, at når man ser på de indberetninger, som kommunerne selv har foretaget til Indenrigs- og Socialministeriet, og når man så regulerer det med den kommunale pris- og lønudvikling, er det entydigt, at taksterne for dagpasning i vuggestuer, børnehaver og integrerede daginstitutioner i 2009 ligger under niveauet for 2001.
Det bør hr. Morten Bødskov jo ligesom notere sig er tilfældet.
Nu afventer vi så, hvordan billedet ser ud, og det vil vi jo kunne afgøre om en måneds tid, når vi får de endelige resultater af kommunernes indberetning vedrørende taksterne for 2010.
Men at der vil være en stigning, har jeg prøvet at antyde, fordi der jo i mellemtiden er indført den her ordning med frokost.
Det er så det, vi skal tage højde for.
Morten Bødskov (S), 2010-01-20:
Jeg taler ikke om 2001.
Jeg taler om det, regeringen har aftalt med kommunerne.
Her har man gjort det muligt, at de kunne hæve forældrebetalingen som følge af, at man ville indføre den her mere eller mindre heldige madpakkeordning, som man nu har indført.
Det bliver dokumenteret her, at der øjensynlig er nogle, som har hævet den ud over det, og der er det bare, jeg spørger: Kan det få lov til at fortsætte, at den skrue vil blive strammet; vil regeringen stiltiende se på det, når man har givet børnefamilierne kæmpeløfter i folketingsvalget i 2007, eksempelvis om, at antallet af lukkedage ikke skulle stige?
Det er spørgsmål nr. 1, og det har jeg ikke fået svar på endnu. Så skal man jo ikke komme og eksempelvis bilde børnefamilier, som har børn i vuggestue, ind, at det er blevet billigere at få passet deres børn i vuggestuer som følge af, at regeringen har sat taksterne ned, for det, man glemmer at fortælle, er jo, at ganske mange af de forældre, som har børn i vuggestuer, tidligere har fået den madordning gratis, som regeringen nu har gjort det muligt for kommunerne at opkræve forældrebetaling for.
Så det er jo også blevet dyrere for forældre med børn i vuggestuer.
Men kan man garantere, at konsekvensen af den økonomiske udvikling i kommunerne, som vi ser indicier for her er meget skidt, ikke betyder, at antallet af lukkedage vil stige næste år?
Det har jeg nu spurgt om tre gange, og jeg har ikke fået noget svar.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-20:
Regeringen og KL blev med økonomiaftalen for 2009 enige om at afskaffe de løsrevne lukkedage i daginstitutionerne.
Efter den aftale skal kommunerne kun afholde lukkedage på dage, hvor der er mange forældre, der holder fri, og hvor der derfor kun er få børn, der har et pasningsbehov.
Kommunerne kan således holde lukket på dage, hvor det vil være uforholdsmæssigt omkostningstungt at holde åbent, og dermed understøtter denne aftale en mere effektiv ressourceudnyttelse.
Jeg er opmærksom på, at der fortsat er kommuner, der ikke lever op til aftalen, og det er selvfølgelig ikke tilfredsstillende.
Jeg ved også, at både Kommunernes Landsforening og Indenrigs- og Socialministeriet følger op på dette, og at udviklingen følges nøje, og vi har i kommuneøkonomiforhandlingerne meget fokus på, at kommuneøkonomiaftalen om lukkedage bliver overholdt og ordentligt implementeret af kommunerne.
Morten Bødskov (S), 2010-01-20:
Hvilke konsekvenser finder ministeren det vil have for den kommunale velfærd, hvis »[den] i bedste fald står på kommunal nulvækst i de kommende år«?
Spørgsmålet lyder i al sin enkelhed: Hvilke konsekvenser finder ministeren det vil have for den kommunale velfærd, hvis – og så kommer der et citat fra finansministeren – den i bedste fald står på kommunal nulvækst i de kommende år?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-20:
Den internationale økonomiske krise og den lempelige finanspolitik, vi fører for at afbøde krisen, har skabt en helt ny situation for de offentlige finanser.
Før krisen havde vi et overskud på 60 mia. kr., og i år har vi udsigt til et underskud på 95 mia. kr.
Det er både fornuftigt og ansvarligt, at vi i øjeblikket låner penge for at holde gang i samfundsøkonomien, men det giver os en regning, der skal betales, og vi må derfor i de kommende år føre en stram finanspolitik, så vi kan få det store underskud ned.
Det er en virkelighed, som ingen økonomisk ansvarlige partier kan komme udenom.
Det er en udfordring, som vi i hvert fald i regeringen tager alvorligt og er rede til at håndtere.
Vi kan så i dag ikke sætte nøjagtige tal på, hvor stor denne udfordring er.
Det vil vi kunne se, når vi i begyndelsen af februar fremsætter det nye konvergensprogram, som vi skal fremsende til EU.
Vi ved imidlertid, at selv om udfordringen er mindre end i mange andre EU-lande, kræver det en meget stram finanspolitik.
Derfor har jeg sagt til kommunerne, at de i bedste fald skal regne med nulvækst i rammen for deres serviceudgifter i 2011.
Det er nemlig helt indlysende, at en strammere offentlig økonomi også kommer til at omfatte kommunerne.
De har ansvaret for over halvdelen af det samlede offentlige forbrug.
Den står på økonomisk smalhals i de kommende år, og det må vi indrette vores forventninger efter, også i forhold til den kommunale service.
Men uændrede rammer for kommunernes samlede serviceudgifter betyder ikke, at alt går i stå.
Kommunerne bør udnytte de muligheder, de har, for at få mere ud af deres ressourcer, f.eks. ved en reduktion af sygefraværet, mere effektiv administration, afbureaukratisering, digitalisering og nye måder at løse opgaverne på.
Den udvikling kommer altså ikke bag på kommunerne, og kommunerne har rettet fokus på at øge råderummet ved egen indsats.
Det har KL tilkendegivet.
Morten Bødskov (S), 2010-01-20:
Jeg tror igen, at der er rigtig mange, ikke mindst børnefamilier, som har uhyre svært ved at forstå det her.
Nogle af dem har måske endda været så langt ude, at de har måttet stemme på regeringen ved folketingsvalget, fordi de lyttede til regeringen, da den lige forud for folketingsvalget i 2007 præsenterede sin kvalitetsreform, som man kaldte den.
Hvis man i øjeblikket spørger de offentligt ansatte, hvad de mener om kvalitetsreformen, tror jeg ikke, de ved, om de skal græde eller grine – men det var en tangent.
I hvert fald var der rigtig mange, som temmelig sikkert, da den kvalitetsreform altså blev præsenteret lige inden folketingsvalget i 2007, lyttede til, at der var råd til både meget store ufinansierede skattelettelser og mere velfærd.
Det blev de lovet, og det ville man sikre med kvalitetsreformen.
Der får man så at vide, hvad det betyder for lille Selmas ophold i daginstitutioner, at kvalitetsreformen bliver indfriet: bedre ledelse, ledelsen får bedre muligheder for at sætte fokus på den faglige udvikling, kvalitetsudviklingsmetoder.
Der bliver rigtig skubbet på for det, som vi alle sammen har en interesse i, nemlig at vores børn har en god hverdag i vores daginstitutioner.
Så er det bare, jeg spørger: Hvordan kan det være, at man nu så vil have real nulvækst i kommunerne?
Hvilke konsekvenser vil det få for lille Selma i daginstitutionerne, at landets finansminister nu fra at love, at der både var råd til store skattelettelser og mere velfærd, og at lille Selma kunne få, jeg ved snart ikke hvad, nu står og siger, at kommunerne skal spare, og at de skal køre med nulvækst næste år?
Hvad får regeringens udtalelser om i bedste fald nulvækst næste år af konsekvenser for den kommunale økonomi og lille Selmas muligheder for rent faktisk at få gavn af de løfter, som regeringen gav hende og hendes forældre forud for folketingsvalget i 2007?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-20:
Jeg vil gerne indlede med at slå fast, at Danmark har nogle rigtig gode dagtilbud i international topklasse med dygtige og veluddannede medarbejdere.
Det understøttes af, at både børneforældre og pædagoger generelt udtrykker en stor tilfredshed med dagtilbuddene, når der foretages brugertilfredshedsundersøgelser.
I forhold til taksterne vil jeg gerne fremhæve, at dagtilbudstaksterne er nedbragt markant, siden regeringen tiltrådte i 2001.
Regeringen nedsatte således forældrebetalingsandelen fra maksimalt 33 pct. til maksimalt 25 pct. i 2006 og 2007 for børn i dagtilbud.
Taksterne i 2009 ligger således under niveauet i 2001, når der tages højde for den kommunale pris- og lønudvikling.
Jeg kan derfor ikke genkende den opgørelse af takstudviklingen frem til 2009, som FOA for nylig har offentliggjort.
Fra og med 2010 har regeringen som følge af indførelsen af et sundt frokostmåltid i daginstitutioner givet mulighed for, at kommunerne kan hæve taksterne op til 30 pct. af bruttodriftsudgifterne.
Udviklingen i dagtilbudstaksterne skal herudover generelt ses i lyset af, at forældrebetalingen altid fastlægges som en andel af de kommunale udgifter.
Hvis den enkelte kommune bruger flere penge pr. barn på dagtilbudsområdet, vil forældrebetalingen således automatisk stige i takt hermed.
Hvordan tingene hænger sammen ude i den enkelte kommune afhænger naturligvis af, hvordan man lokalt vælger at prioritere.
Det er således en lokalpolitisk prioritering at fastlægge serviceniveauet på dagtilbudsområdet, herunder niveauet for forældrebetalingen.
Herudover vil jeg gerne slå fast, at regeringen gennem de seneste år har haft markant fokus på at skabe bedre forhold for børnefamilierne og på at skabe bedre forhold og rammer for de kommunale dagtilbud.
Jeg vil gerne understrege, at der aldrig er blevet givet så mange penge til kommunal service, som det er tilfældet med aftalen om kommunernes økonomi for 2010.
Morten Bødskov (S), 2010-01-20:
Spørgsmålet lyder i al sin enkelhed: Er de stigende priser, forældre oplever på børnepasning i kommunerne nu, i overensstemmelse med de løfter, regeringen gav børnefamilierne om mere og bedre velfærd ved folketingsvalget i 2007?
Afsættet for spørgsmålet er den debat, som bl.a. er foranlediget af regeringens mange valgløfter og en rapport, som FOA, Forbundet af Offentligt Ansatte, har lavet om priserne på børnepasning.
Inger Støjberg (V), 2010-01-20:
Nu ved jeg, at hr. Eigil Andersen er en brav forkæmper for arbejdsmiljø, og derfor ved jeg også, at hr. Eigil Andersen er særdeles godt inde i arbejdsmiljølovgivningen og også er godt inde i Arbejdstilsynets arbejde.
Derfor er jeg ikke det mindste i tvivl om, at hr. Eigil Andersen også er klar over, at når først Arbejdstilsynet har påtalt nogle ting, er det noget, der skal bringes i orden, og det skal det jo efter de gældende regler.