Per Clausen (EL), 2011-04-28:
Jeg har jo forstået på debatten i dag, at der er rimelig enighed om, at det ikke er acceptabelt, at vi finder pesticider i grundvandet – og slet ikke i drikkevandet.
Og når det ikke er acceptabelt og vi er nødt til at gribe ind og gøre noget, når det sker, er det jo, fordi vi har besluttet os til, at vi i Danmark vil bruge vores grundvand som drikkevand.
Vi vil have det sådan, at vi pumper drikkevandet op fra grundvandsmagasinerne, og at forbrugerne skal kunne drikke vandet urenset fra hanen.
Derfor har vi besluttet os til, at vi ikke vil have pesticider i grundvandet.
Vi er endda gået så vidt, at vi siger, at hvis vi vurderer, at der er risiko for, at et pesticid kan genfindes i grundvandet efterfølgende, vil vi ikke godkende det.
Alligevel må man jo sige, at når man kigger på, hvordan det ser ud, hvordan det er gået, ses det, at det så måske ikke går helt så godt med at forvalte det ansvar, som det jo er at sikre, at danskerne også i fremtiden kan drikke vandet urenset fra hanen.
Vi ved, at hver fjerde aktive drikkevandsboring indeholder pesticider, og at der i løbet af de seneste 10 år i gennemsnit er blevet lukket to boringer hver eneste uge med indhold af pesticider.
Hvis vi skal vende den udvikling, kræver det, at vi griber ind over for de pesticider, der kan udvaskes til grundvandet.
Her er et varslingssystem og grundvandsovervågning de advarselsmekanismer, der skal hjælpe os med at sikre, at der ikke opstår en situation, hvor vi finder pesticider i vores drikkevand.
Vi skal altså omgående sætte ind over for de stoffer, der kan udvaskes 1 m under rodzonen, og som vi finder i vores grundvand.
Det er i virkeligheden hovedpointen i det her beslutningsforslag.
Så det er ligesom det, vi siger: Hvis vi mener alvorligt, at vi ikke vil have pesticider i vores grundvand, hvis vi ikke vil have pesticider i vores drikkevand, så er vi nødt til at reagere, når dette findes.
Man havde jo indtryk af, ud fra det, hr. Eyvind Vesselbo fra Venstre sagde, at hvis man holdt nogle møder og holdt noget kursusvirksomhed i korrekt anvendelse af sprøjtemidler og talte rigtig længe om det, ville det være betydelig mere effektivt end at forbyde anvendelsen af det pågældende pesticid.
Og der vil jeg bare sige, at jeg tror sådan set, hvis man holder op med at bruge et bestemt pesticid, kommer der ikke mere af det i grundvandet.
Det tror jeg er nogenlunde sikkert.
Det, som jo er pointen her, er, at det er rigtigt, når miljøministeren siger, at vi slæber rundt på en lang række af fortidens synder.
Det behøver man slet ikke at være i tvivl om.
Men det drejer sig om pesticider, som man har grebet ind over for og forbudt.
Det er jo som oftest dem, man finder i grundvandsovervågningen, nemlig fortidens synder.
Nu kan man selvfølgelig spørge sig selv, om en af forklaringerne på, at man mest finder fortidens synder, er, at det sådan set er de stoffer, man måler på.
Altså, med undtagelse af glyfosat og AMPA, så måler man sådan set ikke på andet det, man allerede har besluttet sig til at gribe ind over for, og så finder man selvfølgelig heller ikke andet.
Men når man kommer til spørgsmålet om Roundup, synes jeg, at man må konstatere, at der ikke gribes ind fra de ansvarlige miljømyndigheders side i tilstrækkelig grad.
Det er derfor, at vi i dag også finder godkendte pesticider både i grundvandet og i drikkevandet, også i koncentrationer over grænseværdierne.
Det er det, det her beslutningsforslag handler om.
Det handler lige præcis om det problem og skal sikre, at der gribes ind, når alt andet så at sige er glippet.
Det er, fordi man ikke skal tage fejl af, at Enhedslisten og Det Radikale Venstre og hr. Christian H. Hansen jo ikke fremsætter det her beslutningsforslag, fordi vi synes, det er en rigtig god løsning at gribe ind, når ulykken er sket.
Vi så gerne i lighed med det, hr. Johs. Poulsen var inde på, at man omlagde landbruget sådan, at det undgik at forurene, sådan at vi var sikre på, at det ikke forurenede.
Men det betyder jo ikke, at vi ikke bliver nødt til også at gribe ind over for de ulykker, der sker nu.
Det er derfor, vi siger, at når man finder pesticider i drikkevandet væsentligt over grænseværdien, skal man omgående sætte ind med et forbud.
Der har så været en udveksling, en debat om EU-juraen.
Det, jeg forstod miljøministeren sagde, var i virkeligheden, at man slet ikke behøvede at bruge miljøgarantien, fordi man umiddelbart kunne gennemføre et forbud, hvis man var i stand til at dokumentere, at der var et reelt problem.
Og det er netop, fordi vi, når vi snakker drikkevand og grundvand og forurening af drikkevand og grundvand, har været i stand til at fastholde nogle muligheder for at gå længere i Danmark, end man kan generelt set i EU.
Det gør det jo ikke mindre fristende at undersøge det, synes jeg.
Vi har i vores beslutningsforslag fremhævet to stoffer, som vi mener i høj grad illustrerer, hvor relevant det her beslutningsforslag er.
Og jeg vil nøjes med at komme ind på Roundup.
Og hvis nogen skulle spørge, hvorfor jeg lige vælger det, skal jeg da indrømme, at det er – og det har andre ordførere også været inde på, bl.a. SF's ordfører – fordi det nok er der, hvor problemstillingen er mest oplagt. Der er tale om det mest anvendte sprøjtemiddel i Danmark.
Der er tale om et sprøjtemiddel, der er blevet solgt til offentligheden, til kunderne, til politikerne med en påstand om, at det aldrig nogen sinde ville kunne ende i grundvandet.
Det var et hundrede og ti procent sikkert.
Det var sådan, at det stod på Roundup’s eller rettere Monsantos hjemmeside i 1999.
Efter man havde fundet det i grundvandet, stod det der stadig væk: Det ville aldrig kunne ske.
Det var i 1999, at GEUS opdagede glyfosat i det danske grundvand, og det var dér, man så for første gang kunne konstatere, at påstanden om, at det ikke kunne ske, ikke holdt.
I 2003 konstaterede man via varslingssystemet, at glyfosat passerede rodzonen i uacceptabelt høje mængder, nemlig i koncentrationer, der overskred grænseværdien 5-10 gange.
Og det var der, eksperterne fra GEUS anbefalede, at man indførte et forbud mod anvendelse om efteråret.
Så var der en lang proces, hvor nogle sagde, at selv om det passerede rodzonen i en koncentration, som var over grænseværdien, ville det nok, inden det nåede længere ned, enten forsvinde eller blive tyndet ud.
Det var der en heftig, en meget heftig, faglig debat om.
Ikke alle, der blandede sig i den faglige debat, havde først og fremmest faglige motiver, nogle havde også kommercielle motiver, og det spillede også ind.
I hvert fald endte det med, at der ikke blev gennemført nogen handling.
Man indførte ikke det forbud mod anvendelse om efteråret, som alle partier i Folketinget ellers tilbage i 2003 havde sagt at de gik ind for, der var ingen grænser.
Venstre og Socialdemokraterne førte an, og så var der kun én ting at gøre for os andre, og det var at følge efter.
Men som det jo ofte går, kneb det lidt, da der skulle ske noget.
I en rapport, der blev offentliggjort i begyndelsen af 2004, konstaterede man, at i 21 ud af 615 undersøgelser af vandforsyninger blev der fundet glyfosat eller AMPA i mængder over grænseværdierne, og så startede man en oplysningskampagne.
I dag kan man vel bare i al stilfærdighed konstatere, at oplysningskampagnen ikke har givet tilstrækkelige resultater.
Det er vel det, man må sige.
I grundvandsovervågningen for 2008 konstaterede man, at et stigende antal boringer fra både grundvandsovervågning og fra vandværkernes boringskontrol indeholdt glyfosat og nedbrydningsproduktet AMPA.
Så skal man også være opmærksom på, at der jo kun måles på glyfosat i et meget begrænset antal målinger.
Altså, i 2008 målte man på 500 af omkring 8.000-9.000 boringer.
Så har ministeren sagt, at man ikke bare kan tillade sig at runde op fra det tal, man finder i de 500 boringer, til et større tal.
Nej, man kan vel, hvis man skal være sådan lidt præcis, sige, at vi ved, at der findes glyfosat i både grundvand og drikkevand.
Vi ved ikke, i hvor stort et omfang, for det har vi ikke undersøgt endnu, andet end i glimt.
Det mest kuriøse er, at man har brugt det, at man kun gennemførte undersøgelsen i forbindelse med 66 boringer i 2009 og så ikke fandt det i drikkevandet nogen steder, som argument for, at det så måske ikke rigtig alligevel findes.
Der vil jeg bare sige, at det, vi ved nu, er, at det findes i grundvandet, og vi ved, at det findes i drikkevandet.
Vi ved, at der findes eksempler på, at det har været til stede både i grundvand og i drikkevand i mængder over grænseværdierne, så det er altså efter vores opfattelse en alvorlig sag.
Nu er glyfosat jo kommet på vandværkernes obligatoriske liste, og det betyder, at en gang om et par år vil vi få nogle lidt mere præcise tal.
Dem tror jeg sådan set ikke der er nogen grund til at afvente.
Og jeg forstår da også, at nu er Miljøministeriet i gang med en undersøgelse, der vil komme frem til et eller andet resultat til sommer, hvor man mener at have fundet ud af, hvad der er forklaringen på, at Roundup genfindes i grundvandet, og det bliver spændende at se, hvad der kommer ud af det.
Enhedslistens opfattelse er jo, at vi skal arbejde videre med udgangspunkt i den debat, der har været i dag.
Vi skal prøve at se, om der kan blive enighed om eller flertal for i Miljøudvalget for at gennemføre nogle effektive tiltag på det her område.
Jeg synes på den ene side ikke, at det er vældig optimistisk efter dagens debat, men på den anden side har det jo før vist sig, at hvis man bare bliver ved nogle gange og bliver ved med at diskutere nogle ting, sker der alligevel noget, så jeg ser frem til, at vi også på det her område opnår fremskridt i fremtiden.