runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lone Møller (S), 2009-01-27:
I dag er der usikkerhed om, i hvilket omfang arbejdsskadesikring dækker personskader, der er opstået under terrorhandlinger, som rammer virksomheder og ansatte.
Der er ikke udtrykkelige regler i arbejdsskadeslovgivningen om terrorskader.
Det betyder, at lovens almindelige principper for anerkendelse af arbejdsskader skal anvendes.
Efter lovens almindelige principper er det en betingelse for ydelse efter loven, at skaden er forårsaget af arbejdet eller arbejdsforholdene.
Det betyder, at ansatte i virksomheder, som er mål for eventuelle terrorangreb muligvis er dækket.
Problemet er, at det i praksis vil være meget vanskeligt at afgøre, om virksomheden er målet.
Det er nogenlunde klart, at folk på selve terrormålvirksomheden samt redningsfolk vil være dækket.
Det er til gengæld uklart, hvordan dækningen er i en række andre situationer, f.eks. folk, som er på arbejde i tilstødende, berørte geografiske områder.
Med forslaget er der trukket en streg i sandet, hvor alle, som kommer til skade på grund af terror, når de er på arbejde, er dækket.
Vi vil nu sikre, at ofre for en forfærdelig terrorhandling - lad os håbe, at det aldrig sker, men hvis det skulle ske - ikke også bliver gidsler i et juridisk slagsmål mellem forsikringsselskaber og myndigheder, inden de kan få udbetalt erstatning.
Nu lægger statskassen ud og ordner resten mellem staten og forsikringsselskaberne.
Desuden er det med lovforslaget også sikret, at ofrene får den bedste erstatning fra de to overlappende erstatningssystemer, som findes, erstatningsansvarsloven og arbejdsskadesloven.
Ministeren benytter samtidig lejligheden til at fremsætte en række forslag af mere teknisk karakter.
Der er tale om fornuftige og primært tekniske justeringer, og det kan Socialdemokratiet støtte.
Vi støtter forslaget som helhed.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2009-01-27:
Jeg noterer mig henstillingen.
I Socialdemokratiet mener vi, at det er godt at se, at der ved indførelsen af denne SDPI-løsning endelig tages fat på at afbureaukratisere sagsbehandlingen i forbindelse med a-kassernes, de selvstændige erhvervsdrivendes og arbejdsgivernes anmeldelse af sygefravær og anmodning om refusion og barsel.
Jeg vil ikke gå nærmere ind på det tekniske i lovforslaget, men blot med tilfredshed notere, at der både etableres en følgegruppe, hvor Dansk Arbejdsgiverforening og A-kassernes Samvirke er repræsenteret, så de derved sikres indflydelse på etableringen og den løbende tilpasning af SDPI-løsningen, samt at de regler for indberetning, som beskæftigelsesministeren aftaler med Kommunernes Landsforening, sendes i høring i Beskæftigelsesrådets ydelsesudvalg, hvor DA og A-kassernes Samvirke også er repræsenteret.
I Socialdemokratiet har vi heller ikke problemer med, at der etableres et overvågningssystem, der fanger usædvanlig adfærd, for at undgå misbrug og fejl enten hos lønmodtagere eller hos arbejdsgivere.
Der er dog en enkelt ting, der falder mig for brystet: Hvordan kan det være, at det midt i den her store jagt på muligheder for at gøre sagsgangene mere enkle ikke er lykkedes med noget så enkelt som at afbureaukratisere raskmeldingen af syge ledige?
Her bliver sat en hel masse ting i værk for at gøre det lettere for alle parter at melde sig syg, at indberette sygdom og anmode om refusion - alt sammen rigtig godt.
Men raskmeldingen?
Nej, det er ikke lige med i pakken.
Det svar, der fremgår af høringsnotatet, er næsten flabet.
Jeg citerer: Kontakten fra kommunen til arbejdsløshedskassen vedrørende raskmelding går i dag via den ledige, hvilket ligeledes vil ske i fremtiden.
Citat slut
Der er ingen argumenter, ingen forklaring.
Det virker da helt oldnordisk, når der kan tilgå den såkaldte indberetterinformation, det vil sige, at der faktisk er hul igennem begge veje i systemet, at det så stadig skal være nødvendigt for ledige a-kassemedlemmer både at raskmelde sig i jobcenteret og efterfølgende at udfærdige en erklæring om raskmelding - det er en DP 212, den ser sådan her ud - som de så bevæger sig ned med i deres a-kasse.
Og når så først det er sket, skal a-kassen for at kunne udbetale understøttelse have dokumentation for, at udbetalingen af sygedagpenge er stoppet.
Det burde med indførelse af SDPI-systemet være muligt også at fjerne den form for bureaukrati, og da jeg ved, at ministeren har et stort ønske om at fjerne bureaukrati, vil jeg gerne anmode ministeren om at give tilsagn her fra talerstolen om, at han vil lade muligheden for, at den ledige fremover kun skal raskmelde sig ét sted, indarbejde i loven.
Peter Juel Jensen (V), 2009-01-27:
På De Konservatives og Venstres vegne skal jeg anbefale L 88, og det er et lovforslag, som vi alle sammen håber på aldrig kommer i brug.
Men håb er en ting.
En del af virkeligheden er desværre også, at terror rammer vilkårligt, og det kan ramme os alle - derfor dette forslag, som er en del af regeringsgrundlaget fra 2007.
Forslaget skal sikre borgere og virksomheder i tilfælde at terrorangreb.
Det er en lov, som jeg håber aldrig kommer i anvendelse, men nu har vi den, og skulle uheldet ramme, så ved vi nu, at man er sikret.
Tak for det.
Bent Bøgsted (DF), 2009-01-27:
Jeg synes, vi skal være glade for, at vi har et forslag, som der er enighed om.
Nu hørte vi så hr. Bjarne Laustsen snakke om, at det nok bliver vedtaget, fordi Dansk Folkeparti stemmer for forslaget.
Selvfølgelig gør vi det, det gør Socialdemokratiet også; hele Folketinget stemmer for det ændringsforslag, som ministeren nu har fremsat.
Man kunne selvfølgelig altid diskutere, om Dansk Folkeparti skulle støtte Socialdemokratiet og SF's forslag, eller hvad vi skulle gøre.
Det er min opfattelse, at det altid har været sådan, at hvis oppositionen kommer med et forslag, som regeringen bliver overbevist om er o.k., så gør regeringen det til sit eget.
Det er også sket, dengang hr. Bjarne Laustsens parti sad i regering; hvis der kom et ændringsforslag, som de kunne se var fornuftigt - det skete jo også dengang - så gjorde regeringen det til sit eget.
Det er også det, der er sket her, ved at ministeren er blevet overbevist om, at det er sådan, det skal være.
Og så burde hr. Bjarne Laustsen jo være glad for, at det kommer igennem, i stedet for at man skal strides om, hvem der nu har eller ikke har ophavsret til det.
Og det gør det jo med det brede flertal, der er; alle partier stemmer for ændringsforslaget, alle partier stemmer for forslaget som sådan.
Det må jo egentlig være dejligt for hr. Bjarne Laustsen at kunne se, at det forarbejde, der er blevet gjort, har båret frugt.
Det skal man jo også være glad for en gang imellem.
Men så vidt jeg ved, var det vist hr. Eigil Andersens forslag - jeg er ikke helt klar over, hvordan det interne spil er, eller om det var fagforeningens forslag, der så var blevet vedtaget.
Men hovedessensen i det er, at det kommer igennem, og at vi har fået overbevist ministeren om, at det skulle være sådan, og så skal vi jo være glade og tilfredse med det.
Bjarne Laustsen (S), 2009-01-27:
Det er da også rimeligt, men er der nogle, vi skal dele æren med, så gør vi det gerne.
Normalt er det sådan, at hvis man kopierer noget fra andre, er der copyright på, og så skal man betale en afgift.
Derfor synes jeg, at hr. Bent Bøgsted skylder en omgang, og jeg synes også, at han skulle få regeringen til at betale den omgang.
Vi kunne være enige om det, for de meldinger, man afgiver her ved førstebehandlingen, er, at man gerne vil være med til at se, om man kan finde nogle administrative lettelser og nogle besparelser for erhvervslivet, men at det ikke på samme tid må føre til, at vi forringer forholdene for ganske almindelige lønmodtagere.
Det kunne ministeren jo godt have set forinden.
Nu har han haft travlt under hele andenbehandlingen med at diskutere med Liberal Alliance, det skal jeg beklage, for det er faktisk en vigtig sag og et vigtigt signal, som Dansk Folkeparti også tog op under førstebehandlingen, altså at man gerne vil være med til at finde administrative lettelser, men at det ikke skal være et spørgsmål om, at det så skal ramme de svageste i samfundet.
Hvis hr. Bent Bøgsted og Dansk Folkeparti havde sagt, at det er et glimrende forslag, der er kommet fra oppositionen, det stemmer vi for, så garanterer jeg også for, at regeringen havde sagt: Jamen det vil vi gerne være medforslagsstiller til, ingen problemer i det.
Det burde man gøre, i stedet for at vi skal til at trække vores forslag, og regeringen så fremsætter et fuldstændig identisk forslag.
Eigil Andersen (SF), 2009-01-27:
I SF vil vi ikke forringe forholdene for arbejdsløse.
Det ville beskæftigelsesminister Claus Hjort Frederiksen have gjort, men han har, som det er blevet nævnt, ændret mening, bl.a. fordi vi i oppositionen havde lavet et ændringsforslag til denne lov.
Så som det er nævnt, er det endt med, at beskæftigelsesministeren fremsætter nøjagtig det samme ændringsforslag, som vi havde stillet.
Og det hilser vi med stor tilfredshed.
Som man siger: Der bliver større glæde i Himlen over én synder, der omvender sig - beskæftigelsesministeren - end 99 retfærdige, der ikke har brug for omvendelse.
Det ærgerlige er naturligvis, at beskæftigelsesministeren ikke har omvendt sig på mange andre punkter, f.eks. med hensyn til at skære i supplerende dagpenge til arbejdsløse, som det skete i sommer, og som vil ramme titusinder af mennesker i denne tid.
Det gælder også ministerens jagt på de syge, den meget dårlige fulde kommunalisering af jobcentrene, den manglende indsats for arbejdsmiljø osv.
Her er ministeren i virkeligheden storsynder, og der er stort behov for omvendelse.
Men det er desværre ikke sket.
Nuvel, i den konkrete sag - hvor ministeren altså har ændret kurs - er det som nævnt sådan, at hvis man som arbejdsløs to gange inden for 12 måneder kommer til at udeblive fra en samtale eller bliver selvforskyldt ledig, så indstilles udbetalingen af dagpenge, indtil man har haft mindst 300 timers arbejde i løbet af 10 uger.
Regeringen valgte i første omgang at foreslå en forhøjelse af arbejdskravet til 390 timer i løbet af 3 måneder.
Men det er langt, langt sværere f.eks. for en langtidsledig eller for en ufaglært eller for en ældre lønmodtager, der er ledig, at finde 390 timers arbejde end 300 timers arbejde, og det gælder også, selv om man ville forlænge den periode lidt, hvor man kunne finde arbejdstimerne.
Ikke mindst i en tid, som vi har nu med voldsomt stigende arbejdsløshed, hvor flere hundrede mennesker i Danmark bliver fyret hver dag, bliver det endnu sværere at finde de her 390 timers arbejde, som regeringen så klogelig har valgt at bibeholde på de 300 timer.
Det er vi tilfredse med, og det stemmer vi naturligvis for.
Bent Bøgsted (DF), 2009-01-27:
Jeg vil spørge hr. Bjarne Laustsen, om man ikke kan sige, at det er sådan, at regeringen accepterer, at det skal være sådan, og at en normal, velfungerende regeringen så vil sige: O.k., det bliver sådan, og så fremsætter vi det som vores eget forslag.
Det er jeg også næsten sikker på at den ærede formand har praktiseret i sin tid som minister.
Det kan han så ikke bekræfte nu her, men jeg er næsten sikker på, at hr. Bjarne Laustsen erkender, at det hidtil har været sådan, at en minister har haft mulighed for at gøre det til sit eget forslag.
Det er der noget fornuft i, når der er sådan en bred tilslutning til det hele.
Det synes jeg at hr. Bjarne Laustsen skulle være tilfreds med og så sige og erkende: Vi har fået noget igennem her, og det er godt, så pyt med, hvem der står på og har æren af forslaget.
Jeg tror, at der er mange udeomkring, der er klar over, at hr. Bjarne Laustsen har lagt lidt arbejde i det her, og det er også helt fint for mig.
Bjarne Laustsen (S), 2009-01-27:
Hvis det bare var sådan, at regeringen havde lyttet og gjort noget klogt, kunne de jo have inddraget en kreds af folketingspartier i det her, inden man fremsatte lovforslaget.
Det valgte man så ikke at gøre.
Jeg tror da, at både Dansk Folkeparti og Socialdemokratiet ville have givet det gode råd til regeringen, at hvis man går ud og laver sådan en øvelse med at finde nogle administrative lettelser, skal man da ikke samtidig benytte sig af det andet kneb med at gå ud og forringe forholdene for ganske almindelige lønmodtagere.
Derfor kunne den jo have lyttet allerede ved førstebehandlingen, og den kunne også have set: Det bliver galt at snyde på vægten i forhold til at komme med sådan en forklaring.
Så hvis der er nogen, der skal deles en ære med, vil jeg i det her tilfælde også gerne gøre det med hr. Bent Bøgsted.
Bent Bøgsted (DF), 2009-01-27:
Tak til formanden for kommentaren.
Jeg vil sige til hr. Bjarne Laustsen: Man kan altid diskutere hvordan og hvorledes, men i den her forbindelse synes jeg, at vi skal være godt tilfredse med, at regeringen er gået med til det, så det er blevet et Folketing, der er enigt om det her lovforslag, også ændringsforslagene.
Morten Østergaard (RV), 2009-01-27:
Jeg synes ikke, vi skal trække debatten voldsomt i langdrag.
Jeg tillader mig at glæde mig over, at der tilsyneladende er et meget, meget bredt flertal - måske endda alle partier i Folketinget - som støtter ændringsforslagene.
Det, der har været afgørende for os, er sådan set ikke, hvad det jo egentlig er her, at lempe reglerne en lillebitte smule.
Det, der har været afgørende, er at skabe den administrative forenkling, som både er en lettelse for arbejdsgiverne, der ikke skal indberette de samme data flere gange, og skaber muligheder for større automatisering ved hjælp af eIndkomstregisteret.
Det giver som bekendt - det synes jeg bare er værd at huske på nu, hvor man har diskussionen om den intellektuelle ophavsret
Det er altså ganske betragteligt, at man med et så lille forslag kan opnå den type besparelser.
Jeg håber, at vi finder flere af dem, men vi støtter gerne ændringsforslagene her for at fastholde systemet så enkelt som muligt, uden at de borgere, det rammer, vil opleve, at der er sket nogen væsentlig ændring.
Per Clausen (EL), 2009-01-28:
Jeg troede, at det var helt med vilje, at ministeren sprang det med de 2 minutter over, fordi han ikke havde argumenter nok til 2 minutter og derfor ville nøjes med 1 minut, men så blev det, måske fordi han taler lidt jysk, så langt, at han alligevel skulle bruge mere end 1 minut.
Jeg vil bare gerne spørge ministeren om en ting, som jeg synes er forholdsvis enkel: Mener ministeren, at det, at man lægger yderligere restriktioner på sygehusene og yderligere restriktioner på regionerne, i forhold til hvordan de skal planlægge udførelsen af arbejdet, gør det nemmere for dem at tilrettelægge arbejdet? Jeg kan godt forstå, at ministeren er glad for, at det, at man har sendt nogle operationer og behandlinger i udbud, har ført til, at det er blevet billigere end de priser, som regeringen havde sagt at de offentlige sygehuse skulle betale til de private sygehuse - det har altså vist sig, at man har betalt en overpris - men at det skulle blive nemmere at drive et regionalt sygehus, et offentligt sygehus, når man er forpligtet til at stille en vis mængde operationer til rådighed for private sygehuse, har jeg måske lidt svært ved at forstå.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-01-28:
Jeg har jo også forud for suspensionen virkelig appelleret til, at man gennemførte nogle strategiske udbud og samlede nogle diagnoser, som man kunne sende i udbud, netop fordi vi hele tiden har vidst, at det ville give nogle lavere priser.
Regionerne har vægret sig lidt ved at gøre det, og først under suspensionen blev de altså tvunget til det og har nu selv erkendt, at der faktisk er rigtig god forretning i at gøre det.
Så jeg tror ikke, når det udvidede frie sygehusvalg kommer tilbage den 1. juli, at det vil blive noget problem.
Jeg tror, at vi bliver enige med regionerne om, at det er rigtig fornuftigt at lave de her udbud, for de har selv erfaret nu, at det er en god måde at gøre tingene på.
I den her regering har vi den helt grundlæggende holdning, at borgerne finansieret over skattebilletten skal have frie og lige tilbud til alle mulige former for sundhedsydelser, og der har vi så den tilgang til det, at det kan være lidt lige meget, om det bliver lavet i den meget, meget store offentlige sektor, eller om hr. Per Clausens hofte, eller hvad der måtte være gået galt for hr. Per Clausen, bliver lavet i den private sektor.
Det har jeg lovet at komme med et oplæg til, og i det oplæg vil der indgå, at man bruger udbud.
Det synes jeg faktisk er fornuftigt, fordi vi i suspensionsperioden har kunnet se, at det har der været rigtig god grund til at gøre rent forretningsmæssigt; man kan nemlig spare penge, og så kan vi bruge de penge på noget andet.
Vi har ikke, som hr. Per Clausen siger, suspenderet det frie sygehusvalg; vi har suspenderet det udvidede frie sygehusvalg, og det er noget helt andet.
Det har vi gjort frem til den 1. juli 2009 som en konsekvens af den konflikt, vi desværre havde i sommer.
Og i forbindelse med suspensionen af det her udvidede frie sygehusvalg har vi jo samtidig forpligtet regionerne til at opkøbe en kapacitet svarende til den, de havde i perioden 1. oktober 2007 - 31. marts 2008, som de så skal anvende i den private sektor.
Det gjorde vi simpelt hen for at sikre, at vi bevarede mest mulig behandlingskapacitet under suspensionen.
Jeg kunne ikke se på, at vi fik mindre kapacitet på et tidspunkt, hvor der var så mange aflyste operationer.
I løbet af efteråret har regionerne netop gennemført en række større udbudsrunder, hvor forskellige typer operationer og undersøgelser er blevet udbudt i licitation på private hospitaler og på private klinikker, og det er jo sådan, at de her udbudsrunder har frembragt nogle meget konkurrencedygtige tilbud med eksempler på besparelser på helt op til 20 og 30 pct.
Derfor har udbudsrunderne vist, at når regionerne udbyder en bestemt mængde operationer, kan der opnås betydelige rabatter frem for den situation, hvor patienterne bare kommer drypvis over i den private sektor.
Så udbud er altså et meget effektivt og brugbart instrument til gavn for både patienter og den regionale pengepung.
Jeg mener derfor ...
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-01-28:
Både udenrigsministeren og jeg har flere gange slået fast, at den ret til selvforsvar, som Israel selvsagt har, skal ske inden for rammerne af internationale regler, og det indebærer bl.a., at man skal gøre sit yderste for at undgå civile ofre.
Det, jeg så sagde under det tidligere spørgsmål, var, at der jo i øjeblikket er forskellige undersøgelser i gang om, hvad der rent faktisk er foregået under kamphandlingerne i Gaza, og så længe de undersøgelser ikke er afsluttet, er det regeringens linje, at man selvfølgelig ikke kan fælde nogen form for dom eller konklusion.
Men det ændrer jo ikke ved, at Israel selvsagt skal gøre sit yderste for at undgå civile tab.
Men jeg synes bare, det er påfaldende, når nu hr. Kamal Qureshi flere gange fastslår, nærmest sådan i en bisætning, at Israel selvfølgelig har ret til at forsvare sig, at hr. Kamal Qureshi så ikke tager afstand fra Hamas' uberettigede angreb på Israel, tager afstand fra de civile ofre, det har kostet i Israel, med samme styrke, som hr. Kamal Qureshi tager afstand fra civile ofre for israelske angreb i Gaza.
Altså, det er jo den mangel på balance, der er så slående, når hr. Kamal Qureshi udtaler sig, og når andre fra venstrefløjen udtaler sig.
Man står og siger, at det er balanceret, men i realiteten går al kritik på Israel, og man kan overhovedet ikke få sig selv til at kritisere Hamas.
Det er da tankevækkende.
Per Clausen (EL), 2009-01-28:
Mener ministeren, at det forbedrer regionernes mulighed for at tilrettelægge arbejdet effektivt på sygehusene, at de forpligtes til at sende et bestemt antal operationer i udbud, som ministeren nu foreslår?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-01-28:
Jeg tror ikke, jeg kan føje mere til, hvad jeg allerede har sagt, som jo er, at der i øjeblikket foregår undersøgelser af, hvad der rent faktisk er foregået under kamphandlingerne i Gaza, og jeg synes, vi skal afvente de undersøgelser, før vi fælder nogen endelige konklusioner om, hvem der måtte have overtrådt hvilke regler.
Det kunne jo også være ganske interessant at undersøge, om Hamas har levet op til de internationale regler om humanitær ret.
Jeg synes ikke, det kan siges meget klarere.
Men det, der står tilbage oven på sådan en debat her, er, at hr. Kamal Qureshi er meget mere optaget af at kritisere Israel end af at kritisere Hamas.
Jeg kvitterer selvfølgelig for, at hr. Kamal Qureshi her fik overmandet sig selv til også at rette en berettiget kritik mod Hamas, men der skulle altså flere omgange til, før hr. Kamal Qureshi kunne få sig selv til det, og det er den mangel på balance, jeg synes er slående.
Der fører regeringen en balanceret linje, hvor vi lige fuldt tager afstand fra begge parters brug af overdreven magtanvendelse og mangel på respekt for international humanitær ret, hvor det måtte blive konstateret.
Kamal Qureshi (SF), 2009-01-28:
Jamen så vil jeg da i dagens anledning gøre det, som statsministeren beder om.
Det tager jeg på det klareste afstand fra.
Kan vi så vende tilbage til diskussionen om regionens stærkeste militære magt, som anvender sin militære magt, og som statsministerens regeringskollega siger er gået for vidt?
Udenrigsministeren siger, at Israel ikke har gjort sit yderste for at undgå civile tab.
Men det, jeg hører statsministeren sige og gentage igen og igen, er, at Israel er forpligtet til at gøre sit yderste - hvad vi ikke er uenige om - og at Israel er forpligtet til at overholde de internationale konventioner.
Men har Israel ifølge statsministeren gjort sit yderste for at undgå civile tab, når 400 palæstinensiske børn er blevet dræbt, 1.300 palæstinensere er blevet slået ihjel, adskillige sygehuse er blevet sprængt i luften, diverse danske sundhedsklinikker er blevet sprængt i luften og dansk finansierede projekter er blevet sprængt i luften?
Mener statsministeren, at Israel har brugt overdreven magt, som udenrigsministeren mener, eller mener statsministeren det ikke?