Per Ørum Jørgensen (KD), 2011-05-06:
Tak for det.
Det er jo ganske interessant med det her begreb Udkantsdanmark, eller, som jeg i dag kan forstå at nogle kalder det, Vandkantsdanmark.
Jeg er jo en af de danskere, der bor i Udkantsdanmark eller Vandkantsdanmark, eller hvad man nu kalder det, og jeg er egentlig lidt ked af den betegnelse, for hvis man er i en udkant, lyder det lidt, som om man er langt væk fra et fællesskab.
Det at være langt væk fra et fællesskab er jo ikke særlig prangende.
Det er vel egentlig det, man kan kalde at være isoleret.
I vores landdistrikter eller yderområder er det jo netop fællesskaberne, der ganske tit gør det attraktivt at bosætte sig.
Det kan være fællesskabet i en landsby eller en forening i det område, hvor man bor.
Når vi har set de protester mod centralisering af sundhedsvæsenet de seneste år, har vi også set nogle meget stærke fællesskaber.
I Næstved, Svendborg og Nordvestjylland er det netop kendetegnende, at man står sammen om en sag, og det er derfor, at de protester, der har været – og som jeg synes vi skal tage mere alvorligt politisk, end tilfældet har været – jo netop er udtryk for, at man kan være fælles om en sag, og at man måske i vandkanten er bedre til at stå sammen om tingene og sætte protesten i scene.
Jeg synes, det er en interessant diskussion, hvordan man styrker de nære fællesskaber.
For 29 år siden, da vi hed Kristeligt Folkeparti og var en del af Schlüterregeringen, havde min partifælle tidligere miljøminister Christian Christensen ansvaret for det her område.
I sin tale dengang sagde han, at landsbyerne indeholder kvaliteter i form af overskuelighed og mulighed for fællesskab og friluftsliv, hvilket er værdifuldt og skal søges bevaret.
De små byer og landsbyerne må derfor sikres rimelige vilkår.
Det gælder især i de samfund, hvor der er problemer med serviceforsyningen og kollektive trafikforbindelser såvel i landdistrikterne som på de mindre øer.
Mennesket udfolder sig bedst i små enheder.
Det er derfor en central opgave at arbejde for en fortsat decentralisering.
Det er vigtigt gennem forsøg med utraditionelle kombinationer af offentlig og privat service at få et grundlag for at vurdere lokalbutikkernes overlevelsesmuligheder.
Det blev sagt for 29 år siden af min partifælle, og jeg kunne egentlig godt gøre de her ord til mine her i 2011.
For det er stadig væk Kristendemokraternes udgangspunkt at fastslå, at det er en central opgave at arbejde for decentralisering.
Decentralisering kommer ikke af sig selv.
Det kræver politisk prioritering.
Når vi ser på vores detailhandel, når vi ser på vores sundhedsvæsen, når vi ser på vores folkeskole, når vi ser på vores pasningstilbud – på en lang række væsentlige områder for borgernes hverdag – ser vi, at vi står i en tid, hvor der er en tendens til centralisering.
Og derfor bliver Christian Christensens ord fra 1982 jo faktisk endnu mere aktuelle.
Det er også derfor, at jeg vil fremhæve det udgangspunkt.
Kristendemokraterne har ikke fundet på den her dagsorden, og det illustrerer det, jeg lige har læst op, egentlig også.
Det er ikke noget, vi har fundet på i en protest mod et sygehus, der er nedlagt.
Det ligger i vores værdigrundlag, at vi hylder et såkaldt subsidiaritetsprincip.
Det ligger i vores værdigrundlag, og det er derfor, at vi også går forrest i den protest imod de sygehuslukninger, som vi ser i øjeblikket, og imod den centralisering af detailhandelen og på mange andre områder, som vi ser.
Det ligger i vores værdigrundlag; det ligger i vores dna.
Netop sundhedsområdet har vi jo bragt fokus på i de her dage med hensyn til den struktur, man har planlagt.
Vi synes stadig væk, at der er huller i den.
Vi synes stadig væk, at der er områder, hvor man ikke tager hensyn til nærheden til borgerne, men faktisk kommer med løsninger, der skaber utryghed.
Region Syddanmark har altså ikke placeret deres sygehuse efter Region Midtjylland eller Region Nordjylland for den sags skyld.
Der mangler altså, at der er nogen, der har kigget på de her indstillinger fra regionerne og set på, om der er balance på danmarkskortet, og om vi har den geografiske dækning, når det gælder sundhedsydelser.
Der vil jeg bare minde om, at de borgere, der bor i Næstved, de borgere, der bor i Svendborg, og de borgere, der bor i Lemvig, altså betaler skat ligesom resten af danskerne, men de har ikke den adgang til sundhedsydelserne, som andre borgere har.
Det synes jeg er problematisk, og derfor vil vi fra Kristendemokraternes side kontinuerligt sætte den dagsorden at forsøge på alle måder at få det ændret, så vi sikrer den nærhed, som vi mener borgerne fortjener.
Med hensyn til folkeskolerne var Socialdemokraternes ordfører, hr. Rasmus Prehn, inde på, at det er nulvæksten, der er skyld i, at de her skoler lukker.
Det er det ikke.
Det er en politisk opgave at kæmpe for decentralisering, og derfor er det lokalpolitikernes ansvar.
Lad mig komme med et eksempel, selv om det ikke lige er om skolerne, fra Randers Kommune, som er en god socialdemokratisk kommune.
De ejer Randers Stadion, og de bruger rigtig mange millioner kroner på at lave en ny siddetribune, samtidig med at de lukker et lokalt værested.
Det er jo en kommunal prioritering, så lad nu vær med at skyde skylden på andre for sådan en prioritering.
Det er jo kommunalpolitikerne, der har ansvaret for de her ting, men det er en rigtig dårlig idé at lukke skolerne og på den måde nedbryde lokalområderne.
Men jeg synes, at vi skal adressere det til de rigtige steder.
For Kristendemokraterne er det vigtigt, at vi tager hele diskussionen om affolkningen alvorligt.
Det her er altså ikke en diskussion om efterlønnen eller skatten.
Den største udfordring lige nu i landdistrikterne er, at folk flytter fra landdistrikterne.
Derfor skal vi også sørge for, at der er et ordentligt servicetilbud til borgerne.
Vi skal sørge for at animere kommunerne til at købe ind lokalt og støtte det lokale erhvervsliv.
Vi skal sætte mål her i Folketinget om, at vi stopper den affolkning, vi skal sætte det som politisk mål, at der i 2015 bor lige så mange mennesker i landdistrikterne, som der gør i dag, og vi skal gennem konkrete initiativer forbedre mulighederne den vej rundt.
Så vil jeg sige om De Radikales forslag, at borgerne i landdistrikterne ikke ønsker at komme på støtten.
Det er ikke det, det handler om.
Det handler om, at de gerne vil have en god infrastruktur og gode vækstmuligheder for virksomhederne.
De vil gerne have adgang til sundhedsydelserne og velfærden ligesom alle andre danskere.
Det er det, det handler om.
Det handler ikke om, at bloktilskuddet er prioriteringen.
Til sidst vil jeg på vegne af Kristendemokraterne gerne fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
Regeringen bør sikre, - at der maksimalt er 30 minutters kørsel til nærmeste sygehus med skadestue og fødeafdeling, - at lukkeloven bevares for at styrke detailhandlen i landdistrikterne, - at der sættes konkrete mål for at stoppe affolkningen af landdistrikterne ved at prioritere decentraliseringen og - at finde løsninger på anbringelse af atomaffald, således at ingen kommuner skal modtage det imod sin vilje.«