Ida Auken (S), 2013-10-31:
Jeg vil gerne takke ordførerne for indlæggene.
Det her lovforslag har det formål, at det skal være nemmere og billigere for kommunerne at administrere på natur- og miljøområdet, så kommunerne kan frigøre ressourcer til de store miljømæssige udfordringer, som vi står over for i fremtiden.
Lovforslaget bidrager derfor til forenkling og afbureaukratisering af reglerne på området, og man skulle jo mene, at alle Folketingets partier kunne blive enige om, at det er godt at afbureaukratisere og forenkle.
Som en del af en aftale, som regeringen lavede med KL om kommunernes økonomi for 2013, skal den kommunale administration lettes for 60 mio. kr. i perioden frem til 2015.
Det skal bl.a. ske på vand- og naturområdet.
Det her lovforslag er så en del af den aftale og har forenklinger for ca. 11 mio. kr.
Helt konkret har kommunerne ønsket en ændring af reglerne om op- og nedklassifikation af offentlige vandløb til private vandløb, og det er jo det, vi har diskuteret en del i dag.
Lad mig sige det helt klart: Kommunerne får mulighed for at nedklassificere de vandløb, hvis vedligeholdelse i realiteten ikke har offentlig interesse.
Men det er en meget snæver definition, og det står tydeligt i bemærkningerne til lovforslaget.
Der står også – og det blev der spurgt lidt til fra fru Anni Matthiesen fra Venstre – at et vandløb selvfølgelig skal være vedligeholdt i overensstemmelse med regulativet inden en nedklassifikation.
Jeg forstår godt bekymringen, for jeg synes også, det er afgørende, at man, når man som kommune giver et vandløb tilbage til lodsejeren og siger, at det er lodsejeren, der har interesse i det, så ikke har misligholdt det i den periode, men selvfølgelig levet op til de krav, der er i regulativet.
Det står tydeligt i lovforslaget.
Der blev så spurgt til, hvad man skal gøre, hvis man ikke er enig som lodsejer, og der kan man selvfølgelig klage til Natur- og Miljøklagenævnet.
Omvendt er der også mulighed for, at kommunerne kan opklassificere private vandløb til offentlige vandløb, hvis vandløbet har en vis almen interesse.
Der må vi så omvendt håbe, at kommuner, der har nogle private vandløb, som der faktisk er en offentlig interesse i, påtager sig ansvaret med at vedligeholde dem.
Lovforslaget give kommunerne mulighed for netop at ensarte klassifikationen af alle vandløb inden for kommunens grænser.
Til dem, der følger den her debat og måske har lidt svært ved at forstå, hvad vi snakker om, vil jeg sige, at man jo kan tænke på offentlige og private veje.
Der er problemstillingen en lille smule parallel, med hensyn til om det er offentligt eller privat, i forhold til hvem der skal vedligeholde vejene.
Det er lidt det samme, der gælder på vandløbenes område, men der er det til gengæld nemmere at sige, at et vandløb kun har private interesser et givent sted.
Der er nogle af dem, der har talt i dag, som er meget optaget af, at der sker det samme på hver side af et vandløb, f.eks. hvis det ligger ved den dansk-tyske grænse, og så kan man jo også mene, at lodsejere selvfølgelig skal behandles ens, når det er inden for samme kommunegrænse.
Sådan som situationen er før lovforslaget i dag, kan bredejere i én del af kommunen selv skulle stå for at vedligeholde et vandløb, mens bredejere med et fuldstændig tilsvarende vandløb i en anden del af kommunen er fri for det.
Der synes vi, at ensartethed ude i kommunen er vigtig.
I lovforslaget er der også andre steder, hvor vi afbureaukratiserer.
Når en grundejer i dag vil opføre et nyt helårshus eller en tilbygning til en virksomhed f.eks., skal kommunen i mange tilfælde træffe afgørelse både efter naturbeskyttelsesloven og efter planlovens landzoneregler.
Der skal altså både gives en landzonetilladelse og en dispensation for skovbyggelinjen.
Landzoneadministrationen sikrer allerede i dag, at der varetages hensyn til natur og landskab, og for at undgå unødig dobbeltadministration i kommunerne vil de fremover kunne nøjes med at træffe én afgørelse, nemlig en landzoneafgørelse, der tager højde for de andre ting.
Vi forenkler samtidig reglerne, så byggeri som f.eks. visse tilbygninger til helårshuse og udhuse under 50 m2 kan opføres uden landzonetilladelse og også vil kunne opføres uden dispensation for skovbyggelinjen.
Det samme vil gælde for etablering af mindre ombygninger som altaner og karnapper.
Samtidig betyder lovforslaget, at grundejerne i byerne inden for visse rammer kan opføre carporte, udhuse og andre småbygninger uden dispensation.
Med de her forenklinger opnår vi en væsentlig forenkling af kommunernes administration af reglerne uden at sætte hensynet til natur og landskab over styr.
For at forenkle kommunernes sagsbehandling i forbindelse med VVM gør lovforslaget det bl.a. obligatorisk for bygherrer at udfylde et anmeldeskema ved projekter omfattet af VVM-reglerne.
Det kan f.eks. være ved etablering af butikscentre, slagterier eller anlæg af mindre veje.
På den måde sikrer vi, at kommunen fra begyndelsen har alle de oplysninger, der skal bruges.
Samtidig løsner vi også op, så kommunen ikke længere nødvendigvis skal udarbejde et kommuneplantillæg som et led i VVM-proceduren.
Med lovforslaget sikrer vi, at hvis der er en eksisterende helikopterplads på et hospital, kan det stadig væk udvides eller ændres.
Alt i alt bidrager forenklingerne til at sikre, at kommunerne også fremadrettet kan løfte de store opgaver med klimatilpasning og en styrket natur- og miljøindsats.
Med de her ord vil jeg ønske, at vi får en god viderebehandling af lovforslaget i udvalget.