Torsten Schack Pedersen (V), 2011-12-19:
I Venstre støtter vi ikke forslag, der koster arbejdspladser, og det er åbenbart for enhver, at det, som regeringen og Enhedslisten her har kastet sig ud i, er noget, der vil koste danske arbejdspladser.
Familieejede virksomheder har i dag en mulighed for at lave generationsskifte med skattemæssig succession på nogle bestemte vilkår.
Dem ønsker regeringen og Enhedslisten at svække, og det vil betyde, at en lang række danske virksomheder vil få det meget, meget svært ved at foretage et generationsskifte.
Enten drænes virksomheden fuldstændig for kapital, eller også vælger man at sælge til en kapitalfond, til en udenlandsk investor med den risiko, at en kommende ejer jo noget lettere vil kunne se på muligheden for at flytte en virksomhed fra Danmark til udlandet.
Det er et dårligt forslag.
Det vil koste danske arbejdspladser, og det er vi imod i Venstre.
Regeringen lægger op til at sænke den såkaldte pengetanksgrænse fra 75 pct. til 25 pct.
Det ændringsforslag, som Dansk Folkeparti har stillet, mindsker skaden ved at sætte grænsen ved 50 pct.
Det bør vel være sådan her i Folketinget, at det, der er det afgørende, ikke er, hvem man samarbejder med, men hvad man samarbejder om.
Det er jeg jo noget spændt på, i forhold til hvordan tingene forlyder lige i øjeblikket, for enten må der nu være et bredt flertal bag ændringsforslaget med de 50 pct., eller også er det ikke et spørgsmål om, hvad man samarbejder om, men hvem man samarbejder med.
Det er afgørende, at vi sørger for, at der er nogle vilkår for at drive virksomhed i Danmark, som er attraktive.
Jeg ved godt, at regeringen mener en masse pænt om konkurrenceevne.
Det kan man læse i regeringsgrundlaget.
Problemet er bare, at hver eneste gang denne regering bliver konkret, går det den gale vej, og så koster det arbejdspladser.
Hvad enten det er på grænsehandel, på NOx-afgifter eller på vilkår for virksomheder som her med skærpet beskatning, så koster det arbejdspladser, det koster konkurrenceevne.
Det er altså stærkt problematisk, at det eneste, vi kan få fra regeringen, er flotte ord og hensigtserklæringer, men når de skal omsættes til virkelighed, ja, så går det den stik modsatte vej.
Vi kan i Venstre ikke se nogen som helst idé i at gøre det vanskeligere for et sted mellem 40.000 og 60.000 familieejede virksomheder at gennemføre et succesfuldt generationsskifte, der gør, at vi kan fastholde de måske mere end en halv million arbejdspladser i Danmark, som er i risiko for at blive berørt af det her forslag.
Det ser man åbenbart let og ubekymret på i regeringen – eller gør man?
Vi kan jo forstå, at regeringen og Enhedslisten selv er klar over, at man har kastet sig ud i problemer, og at man nok alligevel er gået for langt, men så ville den optimale løsning jo være at gribe den hjælpende hånd, som Dansk Folkeparti er kommet med, støttet af Venstre, og støtte det ændringsforslag, der ligger på, at grænsen i stedet for kun – og kun skal bestemt i anførselstegn – bliver 50 pct.
I Venstre er vi af den klare opfattelse, at grænsen på de 75 pct. er den rigtige.
Der er en grund til, at den tidligere regering af to omgange hævede grænsen, i øvrigt tidligere med støtte fra Det Radikale Venstre.
Man kan så godt undre sig over Det Radikale Venstres færden med hensyn til dette forslag.
Vi havde hævet grænsen for at sikre, at reelle erhvervsvirksomheder – også med lidt på kistebunden – kunne gennemføre et succesfuldt generationsskifte uden at blive drænet for likviditet, uden at hæmme virksomhedernes muligheder for udvikling, og der har bl.a. fra Det Radikale Venstres side tidligere været en forståelse for, at vi skulle forbedre det.
Vi må så bare konstatere, at det ikke længere er tilfældet.
Vi er blevet forundret over de argumenter, vi har hørt fra regeringens side i debatten og igennem udvalgsspørgsmål, deputationer og samråd om, at virksomhederne kunne investere pengene mere aktivt.
Ja, men i Venstre er vi altså af den klare opfattelse, at det nok er virksomhederne, der bedst ved, hvordan de skal investere deres penge.
Det er ikke skatteministeren, regeringen og Enhedslisten, der skal gøre sig til dommer over, om en virksomhed bør investere pengene mere aktivt og klogere, end virksomheden selv måtte mene.
Men det er meldingen fra regeringen og Enhedslisten, og det kan vi ikke sige meget pænt om.
Vi kan faktisk ikke sige noget pænt om det fra Venstres side.
Vi håber, at det ændringsforslag, som Dansk Folkeparti har stillet, og som vi bakker varmt op om i Venstre, kan nyde fremme, for det vil mindske skadernes omfang af lovforslaget, men i sidste ende vil Venstre stemme imod dette lovforslag.