runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Gitte Lillelund Bech (V), 2008-12-18:
Så må jeg beklage meget, at hr. Skibby åbenbart ikke har hørt efter min ordførertale.
For hvis der var noget, jeg bestemt ikke gjorde i min ordførertale, var det at fremføre min egen personlige mening.
Jeg fremførte, at diskussionen om det her beslutningsforslag var: Vil en vedtagelse af det her være af mere symbolsk betydning med et ønske om ligestilling?
Det sagde jeg meget klart, og det er sådan set også dækkende for både det, som er regeringens holdning, og det, som er holdningen hos flertallet i Venstre.
Jeg er så efterfølgende af hr. Skibbys kolleger blevet spurgt om, hvad min personlige holdning er, og det syntes jeg jo nok at jeg skyldte hr. Skibbys kolleger at svare på, dvs. resten af Dansk Folkepartis gruppe, der sidder nede ved siden af hr. Skibby.
Det er sådan set der, at jeg så har gjort opmærksom på, hvad jeg selv personligt mener, men i min ordførertale var jeg faktisk meget klar, med hensyn til at det med symbollovgivning, hvilket bl.a. også er et af regeringens argumenter, var det, som vejede tungest, og derfor sluttede jeg af med at sige, at et stort flertal i Venstres folketingsgruppe ville afvise beslutningsforslaget, mens et lille mindretal påtænkte at støtte beslutningsforslaget.
Hans Kristian Skibby (DF), 2008-12-18:
Tak, hr. formand.
Det er lidt i samme gænge.
Det, jeg prøver at huske lidt tilbage på, er, da vi havde den her politi- og retskredsreform i Danmark, hvor man jo også fra Venstres folketingsgruppes side brillerede ved at sende en ordfører i salen, som egentlig var imod sit eget partis holdning til tingene.
Det var den daværende ordfører, fru Birthe Rønn Hornbech, som netop argumenterede for, at selv om hun var modstander af partiets politik, kunne hun godt gå i salen som ordfører og loyalt og tro over for sit parti fremføre partiets politik.
Det, vi så oplever i dag, er en ordfører, som ikke fremlægger sit eget partis politik, men som kommer op som ordfører og fremlægger sin egen politik.
Der vil jeg gerne spørge ordføreren: Er der ikke noget ravruskende galt i, at man går op og præciserer sine egne holdninger frem for partiets holdninger?
Det er jo partierne, vi er valgt for, vi er jo ikke 179 selvstændige, individuelle medlemmer, sådan som det sådan set blev sagt fra Venstres ordfører.
Selvfølgelig er vi valgt hver især, men vi er også valgt i partier, og det har vi været igennem mange, mange generationer i Danmark.
Gitte Lillelund Bech (V), 2008-12-18:
Der var i hr. Jesper Langballes første indlæg en del, som jeg ikke fik svaret på.
Det var spørgsmålet om, at vi har delt os i partier.
Ja, vi har delt os efter anskuelse, og på det her punkt har jeg jo en anden anskuelse end dels nogle af mine kollegaer i Venstre, dels hr. Jesper Langballe - det er meget tydeligt.
Men det betyder jo ikke, at vi som politikere er hverken værre eller bedre.
Jeg synes, at styrken ved det danske folkestyre og ved Folketinget lige præcis er, at man kan have en debat som den her, og at man også kan have den internt i partierne.
Det er i hvert fald noget, vi lægger meget stor vægt på i Venstre.
Vi lægger også meget, meget stor vægt på, at det er den enkelte, der gør op med sin egen overbevisning, om man vil stemme for eller imod, og gør det ved hvert eneste lovforslag.
Og i 99 pct. af tilfældene, man kan måske sige 99,9 pct. af tilfældene, er vi i Venstres folketingsgruppe enige, der har vi faktisk den fuldstændig samme overbevisning.
Det kan stadig væk være af forskellige grunde, at vi vælger at stemme sammen.
Men når der så er enkelttilfælde som det her f.eks., som er inde at røre ved nogle meget etiske spørgsmål, synes jeg nu stadig væk, det er naturligt, at man følger sin egen overbevisning.
Det var i hvert fald det, jeg skrev under på, da jeg startede herinde.
Det har jeg gjort meget ud af, og det vil jeg altid følge.
Jesper Langballe (DF), 2008-12-18:
Det er jo temmelig latterligt at påstå, at grundlovens ord om, at man skal stemme efter sin overbevisning, skulle medføre den farce, at et parti sender en ordfører på talerstolen, der taler imod partiets politik.
Altså, det kan vist enhver se.
Det skal vi slet ikke sætte os til dommer over.
Spørgsmålet er, om Folketinget, den lovgivende forsamling, skal gøre sig selv til sådan en skabergud, der indfører en anden naturens orden, end den naturen selv har indført.
Det er jo det, der simpelt hen har været grundlaget, når vi har stemt om disse her ting, nemlig at vi siger, at det, som Folketinget tager som udgangspunkt, altså er, at en mand og en kvinde kan få børn - det kan to mænd ikke.
Vivi Kier (KF), 2008-12-18:
Ja, det kunne jo godt være naturligt, at vi så ville fremsætte et lovforslag om det.
Som jeg startede med at sige, så er det i dag muligt for enlige at adoptere, det er muligt for enlige at få kunstig befrugtning, det stemte vi også i tidernes morgen imod, og det er vi egentlig fortsat imod.
Vi anerkender, at det er lovgivningen i dag, og når lovgivningen er sådan i dag, så har vi også anerkendt og sagt, at er der et homoseksuelt par, som får et barn ved en kunstig befrugtning, så skal det være muligt med moren, med faren at stedbarnsadoptere.
Det er en konsekvens af den lovgivning, der er.
Men når jeg ser på det beslutningsforslag, vi behandler her i dag, så konstaterer jeg bare, at det kun kan blive et symbol på et eller andet, for på trods af de mange lande, som har indført lovgivningen, så er der indtil nu ikke et eneste barn, som er blevet adopteret af et homoseksuelt par.
Hans Kristian Skibby (DF), 2008-12-18:
Det ændrer jo sådan set overhovedet ikke ved, at sagens kerne her er, at der eksempelvis sidder en lang, lang række borgere ude ved fjernsynsskærmene og prøver at følge med i, hvad det er, de forskellige partier på Christiansborg mener.
Hvilket parti kan jeg måske som vælger have den største sympati for?
Og hvad for en politik er det, der bliver ført?
Så kan ordføreren da ikke andet end at være enig med mig i, at det virker fuldstændig demotiverende for folkestyret, at man skal opleve ordførere, som taler imod deres egne partiers holdning til de konkrete lovforslag, der bliver fremsat her i salen.
Det er det, vi er vidner til her i dag.
Derfor vil jeg gerne endnu en gang spørge ordføreren: Er det ikke fuldstændig tåbeligt, at man fra et så stort partis side - et parti med så mange medlemmer i de forskellige udvalg her i Folketinget - ikke har været i stand til at finde et eneste medlem i det udvalg, som har kunnet påtage sig en seriøs opgave, nemlig at gå herned i salen og hundrede procent loyalt over for sit parti at fremføre partiets politik frem for at gøre det her til en gang miskmask?
For det er det, vi er vidner til her; folk aner jo ikke, hvor de har Venstre i den her sag.
Morten Østergaard (RV), 2008-12-18:
Hr. René Christensen siger, at folk lever på mange forskellige måder, og at det skal de have lov til.
Så er spørgsmålet til hr. René Christensen bare: Hvorfor så ikke også i adoptionssammenhænge?
Hvad er den afgørende forskel, hvis det var sådan, at man følte, at barnets tarv virkelig var truet af at vokse op med homoseksuelle forældre?
Konsekvensen deraf burde jo føre til et helt andet synspunkt i forhold til de mange forskellige måder, folk vælger at leve på.
Hvad med enlige, der også har ret til adoption?
Er spørgsmålet her i virkeligheden ikke, om barnets tarv rent faktisk ikke varetages bedst, ved at der sørges for, at alle de, der ønsker at adoptere, får adgang til at komme igennem den godkendelsesprocedure, der er, hvor man bliver vurderet for sin egnethed og sorteret fra, hvis ikke det vurderes, at det er personer, der er egnet til at være forældre.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2008-12-18:
Det, der er blevet sagt, giver altså ikke nogen mening, men jeg synes, det er en meget sådan sjov debat, vi har.
Dansk Folkepartis ordfører siger, at det er o.k. at være en homofamilie, hvis man bare har været heteroseksuel først; man kan godt være gode homoforældre, hvis man bare først prøver at være heteroseksuel.
Jeg vil oplyse ordføreren om, at man som kvinde kan få børn uden nogen sinde at have set eller haft berøring eller på andre måder haft fysisk kontakt med en donor.
Jeg vil gerne lige tage fat i det her med barnets tarv.
Det bliver sagt igen og igen.
Hvis man virkelig mener, at barnets tarv er det vigtigste, burde man da netop, i stedet for tage udgangspunkt i folks seksualitet, se på alle dem, der gerne vil være forældre, og sige
René Christensen (DF), 2008-12-18:
Jeg tror, der er rigtig, rigtig mange børn, som er kede af, at deres forældre ikke bor sammen.
Jeg tror, at der er rigtig, rigtig mange børn, der nu her op til jul er kede af, at de ikke ved, hvor de skal holde juleaften.
Jeg tror, at der er rigtig mange børn, som ligger derhjemme og tænker: Bare min mor og far dog var sammen.
Der ligger jo nok også nogle børn og tænker: Nej, hvor jeg godt kunne tænke mig, at min mor og far blev skilt, for de skændes altid.
Der vil være mange forskellige måder at anskue det på, men grundlæggende vil jeg sige, at hvis man vælger at blive gift, hvis man vælger at få børn, hvis man vælger at bo sammen som en familie, skal man også kæmpe lidt for det.
Jeg havde det også med i min ordførertale.
Det er jo snart ved at ændre sig til, at man er unormal, hvis man er i et parforhold i lang tid.
Man er snart unormal, hvis man lever ganske almindeligt sammen med sin familie.
Som jeg sagde, er det blevet sådan, at vi skal kigge på os selv, og at vi kun skal kigge på, hvad det er for nogle behov, vi selv har.
Det mener jeg er forkert, og som jeg også sagde, støtter vi faktisk kernefamilien, og vi tror på, at der er rigtig mange gode ting ved den.
Mogens Jensen (S), 2008-12-18:
Jamen det har barnet jo kun mulighed for i teorien, for ingen kan vide, om et heteroseksuelt par, et år efter at de har adopteret, går fra hinanden, og så er barnet stillet i samme situation.
Og der er i øvrigt stadig væk ingenting, der har vist, at den kærlighed og omsorg, et barn får fra to af samme køn, ikke har nøjagtig samme betydning for barnet som den, barnet får af to af forskelligt køn.
Men jeg vil gerne spørge Dansk Folkepartis ordfører om begrebet familie.
Der er mange familier i Danmark, hvor man har oplevet skilsmisse, og hvor barnet lever enten hos den ene eller den anden forælder, og er det så også noget, som Dansk Folkeparti ønsker at gribe ind over for?
Er det en unormal måde at leve på som familie, når man nu netop ikke i familien har både en far og en mor?
René Christensen (DF), 2008-12-18:
Det er jeg da helt sikker på at man kan finde masser af eksempler på, altså hvor det fungerer rigtig godt, det er jeg sikker på.
Men jeg mener ikke, at man som udgangspunkt skal sige til det barn, som man ønsker at adoptere, at barnet ikke skal have mulighed for at opleve et familieliv med en mor og en far.
Det er ikke det samme som at sige, at de familier, som efterfølgende - hvordan man nu ellers har fået det her barn til verden - af den ene eller den anden grund nu har fundet ud af, at man har en anden seksualitet end den, man havde, da man fik barnet, er dårlige familier.
Jeg siger bare, at barnets tarv er udgangspunktet, og her har man virkelig muligheden for at sige, at det her barn skal have mulighed for at have en far og en mor.
Der vælger vi fra og siger, at barnet ikke skal komme til en familie, hvor det ikke har den mulighed.
Mogens Jensen (S), 2008-12-18:
Må jeg så spørge: Mener ordføreren, at en homoseksuel familie godt kan varetage barnets tarv og være en god og kærlig familie for barnet?
René Christensen (DF), 2008-12-18:
Det vil jeg godt afvise.
Det, det drejer sig om her, er, at vi ser med børnenes briller på det her, og at vi ikke ser på det med de voksnes briller.
For det, der bliver talt om her, er jo, at der er nogle mennesker, der har nogle behov, som de åbenbart ikke kan få dækket andre steder.
Det kan ikke lade sig gøre at få et barn, hvis man ikke vælger at være sammen med en af modsat køn.
Det vil altså sige, at man har et ønske, som man ikke kan få opfyldt.
Det ønsker vi ikke.
Vi ønsker at se på det med barnets briller og sige, at børn har ret til en far og en mor.
Kamal Qureshi (SF), 2008-12-18:
Jeg kan jo konstatere, at ordføreren ikke kan nævne et eneste forslag, som Dansk Folkeparti har stemt for her i Folketingssalen, og som har forbedret tilstanden for de homoseksuelle - det gælder diskriminationslovgivningen i forhold til arbejdsmarkedet, som Dansk Folkeparti var imod, og det gælder forslaget om kunstig befrugtning.
Og når ordføreren siger, at det er en mand og kvinde, der kan få børn, og ellers kan det ikke lade sig gøre, vil jeg sige, at der er masser af mænd og kvinder, der ikke kan få børn, og det er derfor, vi f.eks. tilbyder dem kunstig befrugtning, hvor man trodser naturen.
Jeg kunne nævne en lang række andre forslag, hvor Dansk Folkeparti konsekvent, hver eneste gang, der er tale om homoseksuelle, stemmer imod.
Men Dansk Folkeparti har jo ikke i det her Folketing eksempelvis ønsket at fjerne enliges mulighed for at adoptere.
Dansk Folkeparti er jo ikke imod, at enlige kvinder og mænd godt må adoptere, men det, der er problemet, er, når to af det samme køn sætter sig sammen og vil adoptere - så må de ikke.
Det vil sige, at Dansk Folkepartis logik er, at én kvinde bedre kan varetage barnets tarv end to kvinder, eller at én mand er bedre til at varetage barnets tarv end to mænd.
Det er jo det, der med tydelighed viser, at man reelt set bare er imod homoseksuelle, og andet drejer det sig ikke om.
René Christensen (DF), 2008-12-18:
Jeg vil sige, at når vi taler om det forslag, som ligger her, og også om andre forslag, der handler om børn, er det jo bare sådan den grundlæggende tanke: Hvordan er vi skabt, og hvorfor er vi her?
For det kan jo ikke lade sig gøre i den virkelige verden, hvis man vælger at leve sammen to mennesker af samme køn.
Der må vi bare sige, at vi holder fast i, at der skal en mand og en kvinde til for at få et barn, at der skal en mand og en kvinde til at give de input, som et barn skal have fra starten af.
Så ved vi godt, at der er masser af familier, som oplever, at det ændrer sig i løbet af barnets opvækst, sådan er det.
Men børn har ret til at have en mor og en far.
Det, vi snakker om her, er, at der er nogle voksne, som har ret til at få et barn.
Det vender vi om og siger: Nej, det er ikke rigtigt; voksne har ikke ret til at få et barn.
Kamal Qureshi (SF), 2008-12-18:
Mange af de ting, som Dansk Folkeparti siger, bliver pakket ind med, at det handler om barnets tarv og alt muligt andet, men grundlæggende handler det jo om, at Dansk Folkeparti ikke ønsker at give homoseksuelle nogen former for rettigheder.
Det gjaldt jo, dengang man stemte imod lovgivningen om kunstig befrugtning, hvor diskrimineringen af de homoseksuelle blev fjernet, ved at det blev tilladt de homoseksuelle at få kunstig befrugtning, på samme måde som ægtefæller kan; det gælder det her forslag; og det gælder en lang række andre forslag, som det her Folketing har behandlet.
Så jeg vil reelt set gerne spørge Dansk Folkepartis ordfører
: Er der ét eneste forslag, som Dansk Folkeparti har forholdt sig til i det her Folketing, som har givet homoseksuelle nogen former for rettigheder, som Dansk Folkeparti kan stemme for, når nu man siger, at det ikke drejer sig om, at man er imod homoseksuelle, men at man bare varetager barnets tarv?
Er der ét forslag, han kan nævne, som man har stemt for?
René Christensen (DF), 2008-12-18:
Jeg synes ikke, jeg på noget tidspunkt har sagt, at de ikke kan varetage barnets tarv.
Det har jeg i hvert fald ikke givet udtryk for.
Det, vi mener, er, at der - som så mange andre steder - er forskel på mænd og kvinder og det, mænd og kvinder tilbyder deres børn, og den måde, man får sine oplevelser på.
Mange steder ser man også, at specielt venstrefløjen, når man snakker bestyrelsesarbejde og den slags ting, siger: I bestyrelsesarbejdet skal der være ligestilling, der skal være lige mange mænd og kvinder, for mænd og kvinder er forskellige; kvinder er meget mere sociale, end mænd er, så vi kan ikke have sådan nogle bestyrelser, hvor der kun sidder mænd.
Dér er der altså meget forskel på mænd og kvinder, men når vi snakker om børn og børneopdragelse, så er der ingen forskel.
Morten Østergaard (RV), 2008-12-18:
Jamen jeg synes, hr. René Christensen rammer helt ved siden af.
Det, som sker i adoptionsproceduren, er jo netop, at man vurderer, om det er et par, der er egnet til at være forældre, eller i øvrigt en enlig, der er egnet til at være forælder; det vurderer man igennem en lang procedure.
Men det, der er afgørende her, er vel, at det barn, som skal adopteres, jo altså har mistet sine biologiske forældre af den ene eller den anden årsag, og at de derfor ikke længere umiddelbart kan spille en rolle i dets liv.
Og det afgørende er så: Hvilken tilværelse skal det så have?
Der er det bare, at hr. René Christensen ikke kan komme uden om, at det, Dansk Folkeparti siger, er, at homoseksuelle er uegnede til at være forældre og de derfor ikke kan få adoption, for ellers er der ingen sammenhæng i argumentationen.
Det synes jeg bare er stærkt problematisk og stærkt diskriminerende.
René Christensen (DF), 2008-12-18:
Som jeg også sagde i min ordførertale, mener vi som udgangspunkt, at et barn selvfølgelig har ret til en far og en mor.
Det siger sig selv.
Der skal faktisk en mand og en kvinde til at få et barn.
Og derfor mener vi, at et barn som udgangspunkt har ret til en far og en mor.
Det er fuldstændig korrekt, at der findes masser af familier, som lever på andre måder, der er skilsmisser og deslige, og der er masser af børn, der kommer godt ud af det.
Men som grundlag, som fundament, skal man have en far og en mor og de forskellige input, som en mand og en kvinde kan give til deres barn.
Det barn, som kommer udefra og bliver adopteret af et homoseksuelt par, har jo netop ikke det fundament.
Det har man taget fra det barn; man har sagt til det barn: Du må ikke have det samme fundament, som de andre børn har haft mulighed for at få.
Det tager vi fra barnet, hvis vi vælger, at det skal bo hos et homoseksuelt par.
Det vil vi ikke sige ja til.
Anders Samuelsen (LA), 2008-12-18:
Jeg takker for, at hr. Jesper Langballe i den grad udviste fantastiske evner i disciplinen rygsvømning og søgen tilbage på land.
Jeg tager simpelt hen svaret som udtryk for, at hr. Jesper Langballe indså, at der gik man simpelt hen bare over stregen.
Så jeg takker for svaret.
Jesper Langballe (DF), 2008-12-18:
Undskyld, nu synes jeg, at de negative karakteristikker kommer til at spænde ben for hinanden, for en ytring som den, jeg her er kommet med, kan jo ikke på en gang være perfid og grænseoverskridende og samtidig være tom.
Der bliver hr. Anders Samuelsen simpelt hen nødt til at vælge, om den er det ene eller andet.
Så vil jeg sige, at jeg ikke kan forstå, at det skulle være fuldstændig nyt for hr. Anders Samuelsen, at når en ideologisk modebølge sættes i gang, betyder det, at en masse mennesker løber med.
Tænk dog engang på 68-oprøret, tænk på 1970'erne, hvor tonen i kulturdebatten og i den politiske debat var totalt domineret af venstrefløjen.
Det betød jo også, at de borgerlige partier stemte med venstrefløjen.
Et ganske normalt fænomen.
Gitte Lillelund Bech (V), 2008-12-18:
Altså, jeg tror nu nok, at hvis det var sådan, at det var Folketingets formand, hr. Thor Pedersen, der sad i formandsstolen, så ville han måske endda sige til hr. Langballe, at det er vigtigt, at hvert folketingsmedlem stemmer efter sin overbevisning.
Det er sådan set også det, der er tilfældet.
Det er i hvert fald det, jeg gør, hver gang jeg stemmer herinde.
Jeg synes nu sådan set ikke, at jeg er at betragte som værende hverken driftsikker eller en lalleglad idiot, for det var sådan set lidt det jeg synes der blev insinueret fra hr. Jesper Langballes side.
Jeg giver hr. Jesper Langballe ret i, at Dansk Folkeparti på rigtig mange punkter er meget, meget driftssikkert.
Jeg har et fortrinligt samarbejde med Dansk Folkepartis ordførere på de områder, som jeg ellers arbejder med, men derfor synes jeg jo nok, at jeg vil holde fast i, at vi hver især skal stemme efter vores egen overbevisning.
Det er jo den overvejelse, vi hver især må gøre os.
Det er også det, vi har gjort i Venstres gruppe.
Jesper Langballe (DF), 2008-12-18:
Jeg tror, at hr. Anders Samuelsen og flere andre sådan hvad skal man sige?
- halvborgerlige mennesker støtter det her, fordi de ikke har tænkt sig om.
Det er sådan, at når en eller anden bølge bliver mode, fordi nogle progressive kræfter ud fra en ganske bestemt ideologisk målsætning har gjort det til mode, vil der altid være en række medløbere, som siger: Det er da vist rigtigt, det må vi have, vi skal have ligestilling, vi må ikke diskriminere osv. - alle de der rigtige ord.
Så kobler man hovedet fra.
Jeg tror, at det er det, der er årsag til, at f.eks. hr. Anders Samuelsen nu stemmer for det her forslag.
Anders Samuelsen (LA), 2008-12-18:
Det er til hr. Jesper Langballes sidste bemærkning om, at det er en ideologisk krig imod ægteskabet, som pågår.
Det vil altså sige, at alle os, der støtter det her forslag, er ude på at bekæmpe ægteskabet som institution.
Jeg synes, det er en totalt grænseoverskridende bemærkning.
Jeg vil gerne bede hr. Jesper Langballe give udtryk for, om han tror, at justitsministeren er enig i det synspunkt, at alle vi andre, som ikke deler hr. Jesper Langballes synspunkt, er ude på at bekæmpe ægteskabet som institution og ægteskabet i det hele taget.
Betyder det så også, at hr. Jesper Langballe mener, at for alle andre herinde i Folketingssalen, som altså ikke støtter hr. Jesper Langballes synspunkt, er bekæmpelse præcis det, som vi foretager os hjemme i vores eget privatliv?
At trække folketingsmedlemmernes privatliv ind i salen på den her måde mener jeg simpelt hen er så underlødigt, at det er grænseoverskridende.
Jesper Langballe (DF), 2008-12-18:
Jeg er faktisk glad for det spørgsmål, for det giver mig mulighed for at uddybe, hvad det var, jeg mente med min tale om ægteskabet.
Sagen er jo den, at hvis ægteskabet skal bevare sin gyldighed som bærende familieretlig institution, kræver det, at ægteskabet i den form, vi kender det, har monopol.
Det er ligesom, hvis man nu siger, at der er et embede, der hedder at være stationsforstander - det er sådan en, der står og vinker med et flag nede på banegården - og hvis man nu fandt ud af, at det egentlig var diskriminerende for alle dem, der ikke var stationsforstandere, at de ikke havde lov til at være det, og man sagde, at alle mennesker i landet måtte kalde sig stationsforstandere, hvad ville det betyde?
Det ville betyde, at man ophævede stationsforstanderembedet.
På præcis samme måde er det med det her, nemlig at i det øjeblik, man siger, at enhver form for samliv mellem to eller for den sags skyld flere mennesker er at regne for et ægteskab, så betyder det jo i virkeligheden, at man har ophævet ægteskabet, for man har gjort rammerne omkring ægteskabet fuldstændig grænseløse.
Jesper Langballe (DF), 2008-12-18:
Jovist.
Altså, had kan forekomme i alle sammenhænge og mellem alle mennesker.
Nu er det, vi taler om her, ikke én persons had til en anden.
Det, jeg omtalte, er sådan et fælles ideologisk had mod ægteskabet, hvor det at være progressiv er blevet ensbetydende med at være god, og hvis man er reaktionær, er man ond; og det at holde fast ved nogle kulturelle normer er selvfølgelig reaktionært og derfor ondt.
Det er derfor, der er det her fælles ideologiske had til ægteskabet, som er gammeldags.
Så vil jeg i øvrigt sige med hensyn til familieopgøret mellem Venstre og mig, at jeg ikke vil blande hr. Mogens Jensen ind i det.
Men jeg vil sige, at jeg imødeser, at hr. Mogens Jensen tager opgøret med mig efter debatten her i Folketingssalen.
Og så er der måske håb om, at hr. Mogens Jensen er faldet lidt til ro i mellemtiden, sådan at ordene ikke vælter fuldstændig ustruktureret hen over hinanden.