Erling Bonnesen (V), 2013-02-21:
Tak for det.
Miljøministeren foreslår med dette lovforslag en ændring af mulighederne for erhvervsudviklingen i landdistrikterne og nye regler for planlægning i kystområder.
Det betyder helt enkelt, at regeringen vil tilbagerulle de muligheder, vi i 2010 gav de enkelte kommuner for at udvikle erhvervslivet, også i zonen mellem 300 m og op til 3 km fra kysten, altså i den såkaldte kystnærhedszone.
Ligeledes bliver det nu kun i byer med over 40.000 indbyggere, at store udvalgsvarehuse må etableres.
Det er beklageligt, at miljøministeren vil begrænse kommunernes muligheder for at få mere indflydelse på udviklingen i deres egne kystnærhedszoner.
Lovændringen vil samtidig stærkt begrænse mulighederne for at kunne påvirke udviklingen i den pågældende kommunes handelsliv.
Hvorfor skal vi her fra brostenene i København være bedrevidende med hensyn til, hvad der tjener udviklingen i den enkelte kommune bedst?
Det er dog glædeligt, at miljøministeren med lovændringen vil tillade, at nedlagte ejendomme kan benyttes i landdistrikter med vigende indbyggertal og vanskelige vilkår.
I Venstre er vi selvfølgelig enige i og bakker op om de ændringer i planlægningsloven, som giver god mening og muligheder for erhvervsudviklingen i de udsatte landområder.
Men vi synes, det er hovedløst, at miljøministeren i samme åndedrag vil gøre det sværere for nogle byer at skabe erhvervsudvikling.
Det er kommunerne, som skal have lov til at afgøre, om der skal være erhvervsudvikling, og hvordan den skal være, og hvordan den skal indrettes.
Vi sidder her på brostenene i København og laver meget stringente regler på områder, som kommunalbestyrelserne og byrødderne reelt set bedst selv ved hvordan skal ordnes.
Det er dem, som til syvende og sidst har bedst overblik over, hvilke tiltag og udviklinger der skaber bedst fremdrift i deres egne kommuner.
Vi synes ikke, det giver nogen mening i forhold til at give landområderne mulighed for en positiv udvikling, hvis man i en kommune gør noget det ene sted, og man på samme tid begrænser det væsentligt andre steder i kommunen.
Det gælder også med hensyn til, at argumentet for at tilbagerulle muligheden for udvalgsvarehuse er, at man vil skåne gågaderne med små selvstændige butikker.
Det er jo en udmærket tanke at lave nogle beskyttelser.
Men faktum er jo, at borgerne, kan vi sige, stemmer med fødderne; de kører derhen, hvor de synes at de vil købe ind, og mange tager så alligevel til storcentrene, hvor det er, de ønsker at handle ind.
Hvis man nu vil forbyde byer på under 40.000 indbyggere at bygge centre, tager man borgerne endnu længere væk fra hjemegnen; de handler andre steder.
Kort sagt: I Venstre har vi tillid til byrådenes dømmekraft; vi tror, at de er de nærmeste til at vide, hvorledes de fastholder indbyggere og skaber erhvervsudvikling til gavn for de arbejdspladser, som vi jo alle sammen ønsker os.
Afslutningsvis vil jeg da godt lige hæfte mig ved, at jeg også lidt synes, det er nogle kryptiske formuleringer, der står i lovforslaget, hvor det jo er, man signalerer, at man gerne vil give alle kommuner bedre muligheder for at skabe vækst, arbejdspladser og udvikling i landdistrikterne, men hvor der så står, at det kun er i områder, hvor de har det vanskeligt, og hvor der er tilbagegang.
Det synes jeg også virker pudsigt.
For hvad nu, hvis der er en, der får startet noget op og der så kommer en positiv udvikling?
Men så kan man ikke få lov til at videreudvikle sig, eller den næste iværksætter kan ikke få lov til at starte op.
Det synes jeg er underligt.
Så jeg synes, det var en helt anderledes vej, man skulle gå i forhold til det her, sådan at det, som vi har markeret, i langt højere grad er kommunerne, der via deres lokalplanlægning får lov til at sætte rammerne for deres eget lokalområde.
Det er jo sådan set også derfor, vi har ønsket os nogle gode, stærke kommuner, som kan tage hånd om det her.
Så derfor kan Venstre selvfølgelig ikke stemme for det her lovforslag.