runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2016-04-12:
Jeg er lidt i tvivl om, hvorfor Enhedslisten har fremsat dette forslag, og det er jeg på grund af bemærkningerne til forslaget.
På den ene side kan det være, fordi man virkelig ønsker sig et lobbyregister; på den anden side kan det jo være en form for desperation efter at finde en anden løsning, når man nu ikke kan have en ideel offentlighedslov.
Vi har været enige i, at §§ 22, 24 og 27 skulle ændres, og det står vi stadig fuldt og helt bag.
Men vi er ikke tilhængere af et forslag om et lobbyregister.
I forhold til den lovgivning, der var, indtil man vedtog mørklægningsloven, havde man jo mulighed for at få indsigt i kalendere bagudrettet.
Det er stadig det, der er vores position, for så kan man se, om der har været et møde mellem relevante parter i den sag, man nu vil undersøge, og så kan man ligesom få noget ud af det.
Vi har lidt sværere ved at greje, hvad formålet er med et lobbyregister, medmindre formålet er, at man ikke kan få det, man helst vil have, og så prøver at få noget, som alligevel trækker lidt i samme retning, måske.
For når man nu ikke fik kalenderne, kunne man måske prøve med det her.
Hvis det er det, der er baggrunden, har jeg sådan set stor forståelse for, at man har fremsat forslaget, selv om jeg ikke ønsker at støtte forslaget.
Og det er, fordi jeg synes, det giver god mening, at man kan se, hvad ministrene har gjort, men jeg har altså lidt svært ved at se, hvad det er for en form for åbenhed, det reelt giver, med sådan en uendelighedsliste i forhold til indsigt i arbejdet, som jo er det, som vi gerne vil have.
Det kan selvfølgelig være, at Enhedslisten vil gøre os klogere på det, men umiddelbart vil vi hellere have den rene model.
Man kan jo håbe på, at den trojka, som hr. Jeppe Jakobsen omtalte tidligere, enten får vredet armen rundt på deres to store forligspartier – undskyld til hr. Jeppe Jakobsen: et større og et middelstort forligsparti – eller at de er så kloge, at de ikke lader sig besnære af de to traditionelle statsministerpartier og dermed sørger for at øge sandsynligheden for, at der vil være et flertal i Folketinget efter et kommende folketingsvalg, der vil gøre mørklægningsloven til en offentlighedslov igen.
Preben Bang Henriksen (V), 2016-04-12:
Jo, Folketinget kontrollerer den udøvende magt.
Folketinget kontrollerer ministrene, og det har vi rig mulighed for.
Jeg tror, specielt Enhedslisten kender den mest brugte mulighed, nemlig at kalde ministrene i samråd om alt muligt.
Det skal der bestemt ikke lyde nogen kritik for, men det er nu engang en af de måder, som Folketinget kan kontrollere den udøvende magt på, og det er vi fuldt ud tilfredse med.
Pernille Skipper (EL), 2016-04-12:
Jeg spurgte ikke, om offentlighed var en god ting.
Jeg spurgte, om vi ikke kunne være enige om, at det at kontrollere den udøvende magt som et vigtigt ben i magtens tredeling er en opgave for Folketinget, som er rigtig, rigtig vigtig.
Skal vi som Ting kunne løfte det, forudsætter det bl.a., at der er en vis åbenhed om, hvordan magten bliver udøvet, og de to ting er meget forskellige.
Altså Folketingets arbejde er én ting, og den udøvende magt er en anden ting, og der er altså en vis åbenhed, som er forudsat, for at vi kan kontrollere den udøvende magt.
Er Venstre ikke enig i det?
Preben Bang Henriksen (V), 2016-04-12:
I relation til Det Konservative Folkeparti tror jeg, fru Pernille Skipper udmærket kender min situation.
Når der blev sagt, jeg tillige talte på Det Konservative Folkepartis vegne, så må jeg indrømme, at jeg ikke har fået bemyndigelse til nærmere at præcisere partiets stilling til offentlighedsloven og detaljer deri.
Så det kan jeg ikke svare på.
I relation til om jeg synes, offentlighed er en god ting i processen her i Folketinget, og hvad ministrene angår, vil jeg sige, at åbenhedsreglen jo er et ganske tydeligt eksempel på, at der er åbenhed om de her processer, og det kan jeg fuldt ud tilslutte mig.
Pernille Skipper (EL), 2016-04-12:
Jeg kunne godt tænke mig at stille to spørgsmål, hvis vi kan rumme det.
Det ene er sådan set til Det Konservative Folkeparti.
Jeg kan forstå, at ordføreren taler på vegne af Det Konservative Folkeparti.
Har ordføreren et bud på, hvorfor Det Konservative Folkeparti er imod det her, eftersom Det Konservative Folkeparti er for at få afskaffet netop offentlighedslovens § 22, som ordføreren selv omtaler, hvilket ville betyde, at der var fuld adgang til aktindsigt i ministrenes kalendere?
For de to ting kører søreme lidt rundt i mit hoved.
Det er det ene spørgsmål.
Det næste spørgsmål er til ordføreren selv: Er ordføreren enig i, at det er en grundlæggende præmis i et demokratisk samfund, at den udøvende magt, dvs. med ministrene i toppen, skal underlægges en vis offentlighed, sådan at der er adgang til at kontrollere magtudøvelsen?
Er ordføreren og Venstre enige i det helt grundlæggende princip?
Christian Juhl (EL), 2016-04-12:
Jeg deltager absolut ikke i mistænkeliggørelse af mennesker, selvfølgelig gør jeg ikke det.
Det var en fantastisk bemærkning, vi fik fra ministeren.
Men min erfaring siger mig, at der er interesseforskelle i det her samfund.
Der er økonomiske interesser, og hvis man har mange penge, forsøger man nogle gange at påvirke folk.
Vi ved, at der her i Folketinget er et parti, som de første mange år blev finansieret af én stor kapitalbank – én stor kapitalbank – og det skulle undre mig, hvis en del bankdirektører ikke har besøgt diverse ministre.
Det ved vi jo sker, uanset hvor godt et samfund fungerer.
Hvorfor skal vælgerne ikke vide, at man mødes med banker og andre som f.eks. fagforeninger for den sags skyld?
Hvad er det, man ønsker at gemme, bare fordi man er et parti, der måske en gang imellem er i regering?
Trine Bramsen (S), 2016-04-12:
Nu gik der vist fri fantasi i den, for det fremgik ikke af min tale, at det her forslag ville betyde, at der overhovedet ikke ville være møder.
Derimod pegede jeg på en række uhensigtsmæssigheder og steder, hvor der kunne opstå problemer med at definere, om man så skulle registrere det, og at der ikke mindst kunne være nogle organisationer, som ministeren har en interesse i at mødes med, men at det her møde ganske enkelt ikke bliver til noget, fordi den ene eller den anden part ikke ønsker, at det skal give uheldige overskrifter.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2016-04-12:
Tak for det.
Jeg vil gerne sige tak til De Radikale, SF og Alternativet for at have støttet vores forslag og stemme ja til et forbud mod indvinding af skifergas i Danmark.
Sidst Enhedslisten fremsatte forslaget, var vi alene om at gå ind for et stop.
Hvis man kigger på den energipolitik, vi har i Danmark, og det energiforlig, vi har fra 2012 til 2020, ser man, at det jo er helt uden skifergas.
Vi har jo sådan set målsætninger om, at vi kan lave den bæredygtige omstilling frem til 100 pct. vedvarende energi uden skifergas.
Der er ingen grund til vaklen omkring det her.
Vi står og venter på, at Total kommer med en rapport om deres mislykkede prøveboring i Nordjylland, og lige så snart den foreligger, vil vi tage sagen op igen og prøve at se, om der ikke kan findes et flertal i Folketinget, som vil vedtage et stop for skifergas.
Så vil jeg også godt benytte lejligheden til at sige tak til de borgere og de foreninger i Nordjylland, som har været meget ihærdige og forsvaret miljøet og boret ned i den her sag.
De har hele tiden stillede de gode spørgsmål og ført en kampagne på en meget sober vis, på en meget nordjysk vis, og det er rart at se, at der kan være en sådan kraft selv i de områder af Danmark, som er tyndtbefolkede.
Jeg synes, at her om lidt har Folketingets medlemmer jo en god mulighed for at stemme efter samme overbevisning, som man havde i valgkampen, og det bliver jo spændende at se, om nogle af de nordjyske medlemmer, som under valgkampen havde markante holdninger imod skifergas, også vil støtte Enhedslistens forslag om at sige stop til skifergasindvinding i Danmark.
Pernille Skipper (EL), 2016-04-12:
Jeg bed først og fremmest mærke i, at ministeren har en hel masse problemer med definitioner, og at det i øvrigt ikke er det hele, der vil være åbenhed om.
Der er mange, mange problemer med det her, som gør, at det simpelt hen ikke kan lade sig gøre.
I Enhedslisten er vi helt åbne over for, at man går tilbage til den oprindelige åbenhed, hvor man kan få aktindsigt i ministres kalendere, undtaget selvfølgelig det, der er af privat karakter.
Siden der er så mange problemer forbundet med at åbne bare en lille smule op, kunne man jo åbne helt op.
Det var det ene spørgsmål.
Det næste spørgsmål er: Hørte jeg rigtigt, at ministeren mente, at der ikke altid var en klar linje imellem privatliv, partiliv og embedet som minister?
Det lød bare, som om det var Socialdemokraternes frygt, at alle interesseorganisationer og lobbyister ville blive væk, hvis der kom åbenhed om deres møder med ministrene, altså at de så slet ikke længere ville tale med ministeren, at de ikke længere ville fortælle ministeren, hvordan det ser ud ude i den virkelige verden, eller hvordan de interessenter og firmaer, de repræsenterer som lobbyister, ser på tingene, og at de så slet ikke ville have den indflydelse.
Det synes jeg bare er en interessant tanke, for det var da ikke noget, vi oplevede, dengang der faktisk var det med åbenhed om ministres kalendere, eller når vi i øvrigt ser på alle mulige andre lande.
Så hvad monstro man baserer det på?
Trine Bramsen (S), 2016-04-12:
Det står mig bekendt ikke i forslaget, men jeg peger i min ordførertale på de uhensigtsmæssigheder, der er forbundet med Enhedslistens forslag.
Pernille Skipper (EL), 2016-04-12:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge om noget.
For jeg er sådan set meget enig i utrolig meget af det, fru Trine Bramsen siger.
Jeg synes, det er rigtig, rigtig godt, hvis ministre holder møder med interesseorganisationer og alt muligt, og det er bare super, og det kan være, at jeg er kommet til at skrive et forkert forslag, og der er muligvis tale om en fejl.
Men hvor i det her forslag står der, at det skal være forbudt at holde møder med interessenter eller for den sags skyld professionelle lobbyister?
Trine Bramsen (S), 2016-04-12:
Med forslaget her vil forslagsstillerne pålægge regeringen at fremsætte de nødvendige lovforslag, så der indføres et offentligt tilgængeligt lobbyregister over ministres møder med eksterne aktører, herunder lobbyister, foreninger og virksomheder.
Må jeg ikke starte med at sige, at jeg finder det helt centralt, at vi som politikere har en god dialog med interesseorganisationer og aktører uden for Christiansborg.
Det gør vores demokrati stærkt, at vi ikke lukker os om os selv og tror, at vi herinde ved bedst om alt.
Derfor er det også positivt, når organisationer banker på vores dør og beder om møder.
Deres indspark kan ganske ofte kvalificere de politiske beslutninger og virkelighedsteste kommende lovforslag.
De kan være grundlag for nye forslag, eller de kan være indspark, der ikke kan bruges på grund af ideologiske uoverensstemmelser.
Men kontakten med virkeligheden og med interesseorganisationer, virksomheder og andre er i mine øjne utrolig vigtig, og det samme gælder for ministre.
Danmark er kendetegnet ved en høj grad af åbenhed omkring ministrenes møder og gøremål.
Det er forholdsvis let at sætte et møde op med en minister, og det skal vi være stolte af.
Vi har en stærk presse, der gerne beretter om kontakter mellem ministre og interessentgrupper.
Et lobbyregister vil give en risiko for, at møderne mellem ministre og interessenter ikke afholdes, måske fordi interessenterne ikke vil lade sig registrere, eller måske fordi det i overskrifter kan se uhensigtsmæssigt ud for ministeren, hvorfor mødet så slet ikke afholdes, og gode indspark til ny lovgivning eller lignende bliver dermed ikke givet.
Det kan også betyde, at møder flytter ud af ministerierne og blot afholdes andre steder.
Forslaget rejser også nogle problemstillinger, for hvad gør man, når en minister mødes til julefrokost med gamle kolleger?
Skal det så noteres i et register?
Eller hvad hvis ministeren er i familie med personer, der arbejder for en organisation eller virksomhed?
Dette scenarie er ikke just urealistisk.
Skal børnefødselsdagen så også registreres, fordi der principielt var et møde mellem en minister og en lobbyist?
Vi Socialdemokrater kan ikke støtte forslaget.
Vi er sådan set enige i, at der skal holdes øje med ministre, og at de skal overholde deres beføjelser, men vi er uenige i, at der skal skabes større afstand mellem ministre og virkeligheden uden for ministerierne.
Søren Pind (V), 2016-04-12:
Jeg deltager ikke i Enhedslistens mistænkeliggørelse af verdens mindst korrupte land.
Jeg mener, vi har fundet en fordragelig og god, også sine steder pragmatisk måde, hvor befolkningen grundlæggende har tillid til, at i hvert fald den del af det politiske spektrum er der sådan set ikke noget galt med.
Der er andre steder, hvor man tager betydelig hårdere fat.
Jeg deltager ikke i den mistænkeliggørelse.
Jeg er simpelt hen ikke enig i, at mere firkantede, mere udstillende, mere skarpe regler ville tjene noget som helst formål andet end i virkeligheden at ødelægge de muligheder, vi har for et fornuftigt samarbejde, herunder altså hensynet til samarbejdet med andre politiske parter og også hensynet til den enkelte myndighedsudøvers privatliv.
Christian Juhl (EL), 2016-04-12:
Jeg hørte ikke ét konkret eksempel på, hvor det skulle være et problem.
Altså, vi bevæger os i et spændingsfelt, hvor ministeren mener, at det er et fordel for demokratiet at have nogle lukkede møder, som ingen andre kender, og hvor vi er nogle, der synes, at det er en fordel for demokratiet, at der ikke er nogen lukkede møder – og når jeg siger lukkede møder, mener jeg ikke kendte møder.
Og når vi ude i Europa ser, hvordan magtmisbrug og penge flyder sammen, er det måske en god idé også at have rene linjer i forhold til de danske ministre og sige, at det har vi da ingen problemer med –
lad os da bare have de åbne lobbylister.
Søren Pind (V), 2016-04-12:
Jamen jeg har forstået, at hr. Christian Juhl ikke forstår det.
Det har jeg lige redegjort for hvorfor jeg synes.
Jeg mener sådan set, det tjener demokratiet i sidste ende, i forhold til at det bliver arbejdsdygtigt og at vi kan levere resultater, som jo er det, vi egentlig skal.
Der kan sagtens være anspændte situationer, hvor det tjener et udmærket formål.
Så der er sådan set ikke noget ikke at forstå.
Christian Juhl (EL), 2016-04-12:
Jeg kan ikke helt forstå, hvorfor ministeren skammer sig over de folk, han mødes med.
Hvad skulle der ske ved, at det blev tilgængeligt på en kalender?
Og mig bekendt er der ikke sket noget med de gamle åbenhedsregler.
Søren Pind (V), 2016-04-12:
Jeg synes egentlig, jeg sagde det meget godt.
Vi mener, det vil give et falsk, uretvisende billede i forhold til det, fru Pernille Skipper hævder at ønske.
Det er sådan set det, jeg redegør for, nemlig den forvirring, som det vil medføre – f.eks. alene det faktum, at folketingsmedlemmer ikke vil være i den situation, men at ministre er det.
Ministre har jo i forvejen en åbenhedsliste, hvor mange ting bliver offentliggjort.
Den her regering er tilfreds med den nugældende tilstand på det her område.
Pernille Skipper (EL), 2016-04-12:
Jeg beklager, men det virker på mig, som om det er en dårlig undskyldning, for det er jo nogle grænsedragninger, vi drager hele tiden, mellem privatliv, ministerembede og partiet.
Vi er i øvrigt ikke det eneste land, der trækker de streger, og vi er i øvrigt ikke det eneste sted, hvor man diskuterer at have åbenhed omkring sådan nogle ting, og andre steder i verden får man det jo til at fungere.
Så er besværlighedsargumentet, ligegyldig hvilken udformning det så finder, ikke lidt en undskyldning for ikke at ønske den her form for åbenhed og tage diskussionen af, om det er ønskeligt eller ej, at offentligheden får indsigt i det, når en minister mødes med lobbyister?
Uanset om det er godt eller dårligt, er det vel ønskeligt, at det for vælgerne er tydeligt, hvem en minister mødes med, og hvem en minister påvirkes af – for så vidt det er muligt.
Søren Pind (V), 2016-04-12:
Som formand for landsforeningen imod »åbne op« vil jeg bare lige påpege, at hvis jeg gør noget, så åbner jeg.
Jeg bakker heller ikke baglæns.
Men lad det ligge et øjeblik.
I forhold til at gå tilbage til den tidligere tidligere retstilstand kan jeg bare sige, at det nærer regeringen ikke noget ønske om.
Det gør den ikke.
Men det er sådan set heller ikke det, der er foreslået med beslutningsforslaget.
For så vidt angår den anden del, vil jeg sige, at det, der menes med det, er, at man sådan set principielt er minister 24 timer i døgnet uanset hvad, og selvfølgelig vil der være nogle overgange, hvor man kan spørge sig selv om, hvornår hvad er hvad.
Det er der ikke nogen clear cut juridiske afgrænsninger af.
Man kan f.eks. mærke sig, hvis man vil bevæge sig ud i sådan nogle betragtninger, at ministerbiler fragter f.eks. ministre til partiers landsmøder etc., så selvfølgelig er de der grænser ikke altid firkantede.
Martin Lidegaard (RV), 2016-04-12:
Altså, jeg forstår simpelt hen ikke, hvor Enhedslisten vil hen med det her.
Det er da meget muligt, man bliver påvirket.
Jeg bliver da påvirket af alle de folk, jeg taler med, for ellers har man jo ikke en rigtig samtale.
Det er ikke dem alle sammen, der får mig overbevist om, at jeg skal gå i deres retning, og ofte – sådan tror jeg vi alle sammen som politikere har det – prøver jeg at høre alle parter i en sag, og nogle trækker i den ene retning og andre i den anden.
Og det er en så vital del af min arbejdsdag, en så vital del af det, jeg forstår ved det danske demokrati.
Så jeg forstår ikke, hvorfor der skal lægges sådan et stort bureaukratisk forslag, sådan et tæppe ned over det, hvor man pludselig skal registrere det, hver eneste gang man taler med en eller anden person et sted, og føle, at det ligesom er noget, man skal stå til regnskab for.
Det skal man da bare være enormt glad for.
Det, der er interessant for borgerne, er da, hvad det er for en holdning, man ender med at komme ud med, og hvorfor man har den holdning – om man så har fået skabt den overbevisning ud fra en ideologi; ved et selskab en aften, hvor man har mødt nogle spændende mennesker; eller via en, man har mødtes med på et kontor.
Altså, man kan jo ikke være sådan et holdnings- eller meningspoliti på den måde.
Hvad jeg synes der virkelig er grund til at holde øje med, er, om der følger nogle økonomiske midler med, altså om man bliver påvirket af, at man får penge.
Det synes jeg at befolkningen har krav på at vide.
Men det der med at der skal være sådan et meningspoliti, der skal holde øje med, hvem man mødes med og hvor på alle tider af døgnet, er bare slet ikke i tråd med den måde, vi opfatter et frit og levende demokrati på.
Pernille Skipper (EL), 2016-04-12:
Det er sjovt, for det er jo den argumentation, vi f.eks. hører fra Venstres side, når vi diskuterer åbenhed omkring partistøtte: at det er der ikke nogen der skal blande sig i; at der jo ikke er noget fordækt; at det skal man bare have lov til; at der ikke er noget galt med, at man får noget støtte; og at man jo ikke nødvendigvis danner sin holdning ud fra de penge, man får, bare fordi man får penge.
Altså, jeg kan ikke rigtig forstå, at det er en holdning, som Radikale tager på sig.
Jeg troede, det var et parti, som ønskede åbenhed.
Der er jo ikke i sig selv noget mistænkeliggørende i åbenhed.
Det eneste, der er i åbenhed, er kontrol med magthaverne.
Kan vi ikke blive enige om det?
Jonas Dahl (SF), 2016-04-12:
Fra SF's side hilser vi debatten om karensperioder velkommen.
Jeg lægger også mærke til, at det, man lægger op til fra Enhedslistens side, jo ikke er at fastlægge en eksakt periode på nuværende tidspunkt, men det er, at der skal nedsættes en arbejdsgruppe, som skal se på forskellige modeller, inspireret af – sådan forstår jeg det – landene omkring os.
Jeg kan måske næsten være helt bekymret for, at det kun er ministres ansættelse, vi ser på.
For kunne man også forestille sig, at det var de særlige rådgiveres?
Vi har jo set eksempler på under tidligere regeringer, også den regering, jeg selv var en del af, at man relativt hurtigt fik job i en virksomhed, hvor der i hvert fald var tale om måske endda relativt tætte relationer.
Det er klart, at den viden, man oparbejder som minister eller som særlig rådgiver, er noget, man tager med, og spørgsmålet er selvfølgelig, hvor meget af den viden, som i hvert fald i nogle tilfælde også er særdeles følsom, man så viderebringer.
Jeg er helt med på, at der er en række klausuler, man skriver under på at man skal overholde med hensyn til både det ene og det andet, men der er jo ikke vandtætte skotter.
Det tror jeg også vi alle sammen må erkende, og derfor tror jeg sådan set, det er fornuftigt at se på, at der kan blive en vis tidsmæssig forsinkelse, i hvert fald i forhold til en ansættelse umiddelbart efter ens ministertid eller f.eks. også for de særlige rådgivere.
I Norge har de en ganske omfangsrig ordning.
Men det er klart – og det må man jo så også sige er en del af den her diskussion, som jeg også mener er positiv – at når man nu lægger op til, at der skal være en arbejdsgruppe, der skal arbejde med det, så er man selvfølgelig også nødt til at se på, hvad det så er for nogle muligheder, man giver tidligere ministre, og om der er nogle krav, man kan stille. I så fald kan man nok kun stille dem i den periode, de f.eks. får eftervederlag efter deres ministertid, og det kan jo være udmærket at koble de to ting sammen.
Men det kan jeg sådan set også godt læse mig til ud af forslaget er noget af det, man lægger op til en åben og helt fordomsfri diskussion af, og det hilser jeg velkommen.
Jeg synes, det er positivt, at Enhedslisten har taget det her initiativ, hvor man netop lægger op til at få en diskussion af de forskellige muligheder, der bør være, og jeg mener, vi bliver nødt til at se på, om der skal laves nogle restriktioner i det, og eksemplerne har været mange.
Der er nævnt nogle andre end dem, der har været oppe i debatten i dag, i selve bemærkningerne til forslaget, og jeg anerkender fuldt ud, at der er nogle problemstillinger, vi selvfølgelig er nødt til at forholde os til.
Men jeg tror også, det hænger og kommer til at hænge nøje sammen med hele vederlagsdiskussionen.
For jeg tror, det er der, man kan kontrollere det.
Jeg tror, det er meget vanskeligt at stille nogle krav, uden at man så omvendt også har nogle modkrav.
Men fra SF's side bakker vi op om, at man sætter en arbejdsgruppe i gang.
Jeg synes, det er en positiv udvikling, og vi kan godt bakke op om forslaget.