Jens Peter Vernersen (S), 2008-04-15:
Det lovforslag, vi behandler her, omfatter jo faktisk 14 lovforslag.
Det er 14 lovændringer, så måske burde vi have haft forlænget taletid; jeg kunne også høre, at den tidligere ordfører kun koncentrerede sig om et enkelt punkt.
Der er ændringer i det her lovforslag, som er aftalt af en bred kreds af partier her i Folketinget, af alle bortset fra Enhedslisten, og der er andre elementer i lovforslaget, som er aftalt af en mere snæver kreds.
Det er selvfølgelig helt uacceptabelt at samle en række forslag i ét lovforslag, sådan som det er sket med det lovforslag, vi behandler i dag, når der er så forskellige aftaler bag.
Efter Socialdemokraternes opfattelse bliver sundhedsministeren nødt til at dele lovforslaget op, så vi har mulighed for at stemme for de afsnit, som vi har indgået aftale om.
Det er for Socialdemokraterne helt afgørende.
Der er væsentlige elementer i det her lovforslag, som vi ikke kan stemme for, og derfor bliver det jo en helt håbløs situation, og det bliver også helt umuligt fremover at lave aftaler, hvis man laver en sådan sammenlægning, en sådan pulje, som man har gjort i forslaget her.
Lad mig om lovforslaget sige ganske kort - det kan det jo kun blive - at vi er tilfredse med, at psykiatriske patienter under 19 år får ret til undersøgelse inden for 2 måneder, når det her er gennemført, og vi synes, det er tilfredsstillende med hensyn til ret til behandling.
Når man har fulgt udviklingen på psykiatriområdet og oplevet de ventetider, der er, og som er helt, helt uacceptable, vil jeg godt sige, at det er afgørende for Socialdemokraterne at sætte patienterne før systemet.
Det er for Socialdemokraterne afgørende, at der bliver mulighed for, at regionerne kan indgå aftaler med andre behandlingssteder, sådan at de mennesker, der har en sygdom, som er voldsomt problematisk, kan blive behandlet, og at de ikke skal vente i årevis, sådan som vi af de spørgsmål, der er blevet besvaret af sundhedsministeren, kan se har været tilfældet.
Når vi taler om spiseforstyrrelser, kan jeg nævne, at der har været ventetider på over 12 måneder på Rigshospitalet, og det er helt uanstændigt.
Vi har behandlet psykiatriområdet som et stedbarn i det danske sundhedsvæsen, og det må simpelt hen høre op.
Vi må videre, og efter Socialdemokraternes opfattelse må vi også videre i forhold til finansieringen, idet vi jo i dag finansierer et enkelt område på sundhedsområdet via vores satspulje, hvorimod alt andet bliver finansieret over finansloven.
Med lovforslaget bliver der givet mulighed for, at patienter, der får aflyst en operation, kan vælge en anden mulighed, nemlig privathospital.
Der er ikke nogen som helst tvivl om, at patienter, der er syge, skal behandles hurtigt.
Det mener vi Socialdemokrater også.
Men vi ved jo også, at der er en sådan mangel på personale i det offentlige hospitalsvæsen, at vi kan se, at patienter med livstruende sygdomme ikke bliver behandlet hurtigt.
Vi har fået en redegørelse for, hvordan det ser ud på kræftområdet - hvordan forsikringen har betalt erstatning - og har jo dér fået en fuldstændig afklaring af, at der altså er kræftpatienter, der er døde på venteliste.
Det må vi i øvrigt vende tilbage til.
Vi Socialdemokrater skrev i vores betænkningsbidrag i forhold til det udvidede frie sygehusudvalg, at indtil man havde kapaciteten på plads i sundhedsvæsenet, måtte man have en ventetid på 2 måneder; det måtte man fortsætte med, og så måtte man bruge disse penge, man dermed havde til rådighed, til at behandle patienter med livstruende sygdomme.
Det er helt afgørende, og det er også en del af vores finanslovforslag.
Vi skrev det meget præcist i vores betænkningsbidrag, da vi forhandlede lovforslaget om det udvidede frie sygehusudvalg i 2006.
Jeg må sige, at de efterfølgende oprullede kræftskandaler har vist, at det er vigtigt, at man prioriterer de livstruende sygdomme frem for sygdomme, som er mindre voldsomme og mindre alvorlige.
Af det lovforslag, vi behandler i dag, fremgår det, at regionsrådene i forening fortsat kan indgå aftale med privathospitaler og sygehuse i udlandet.
Det fremgår også, at såfremt parterne ikke kan blive enige, kan ministeren for sundhed og forebyggelse fastsætte vilkårene.
Her er det selvfølgelig afgørende, at privathospitalerne ikke får en højere betaling for behandling end de offentlige hospitaler.
På regionernes årsmøde i torsdags, den 10. april her i år, altså forleden, nævnte sundhedsministeren, at det for ham ikke var et problem, at regionerne sender behandling i udbud, som privathospitalerne kan byde ind på og konkurrere om.
Det fremgår ikke af lovforslaget; der fremgår det tværtimod, at ministeren kan bestemme.
Jeg går ud fra, at det tilsagn, der blev givet på regionernes møde i torsdags, bliver fulgt op af et ændringsforslag fra ministeren.
Måtte det ikke være tilfældet, vil Socialdemokraterne selvfølgelig stille det ændringsforslag, der er nødvendigt.
Som sagt er der 14 elementer i lovforslaget.
Jeg har bare været inde på 2 af dem nu, og da jeg ikke kan komme længere - det kan jeg se, fordi formanden har rejst sig op - må vi arbejde videre med forslaget i udvalget.
Med hensyn til psykiatrien vil jeg sige, at jeg tror, det kunne være nyttigt, at aftalepartierne tog et møde med ministeren for at få afklaret, om det, der står i lovforslaget, helt svarer til vores aftale.