Lars Løkke Rasmussen (V), 2011-10-06:
I morgen er det – ja, det er faktisk lige om lidt – 6 uger siden, at der var valg i Danmark.
En lille uge før, altså for 7 uger siden, præsenterede jeg på VK-regeringens vegne en boligpakke.
Det skete lidt hurtigt – det indrømmer jeg gerne – i TV-avisen kl. 18.30, og ½ time efter præsenterede Socialdemokratiet og SF en stort set identisk pakke i TV 2 Nyhederne.
To sjæle, en tanke, kan man sige.
Vi har så siden fået en ny regering, som er stiftet på et ønske om et bredt samarbejde, og det har jeg stor respekt for.
Som statsministeren sagde den 17. september efter at have konsulteret partierne i sin egenskab af kongelig undersøger, og nu citerer jeg: »Det er ikke kun flertallet, men også arbejdsmetoden, der er skiftet«.
Nu har vi så Folketingets åbningsdebat, og det er anden gang siden folketingsvalget, at jeg har haft lejlighed til at veksle ord i en politisk debat med statsministeren.
Vi har været inviteret til en kort høflighedsvisit, og derudover har vi intet hørt, før de partier, der nu danner regering, trak sig ind i det berømte tårn på Amager og forhandlede regeringsgrundlag.
Nu forstår jeg så, at vi leger med boligejerne.
Jeg vil gerne sige, at for mig og for mit parti er det ikke en leg.
Jeg er lidt mere i tvivl om, hvor meget analyse der lå bag det tilsvarende socialdemokratiske forslag, som kom ½ time senere.
Men der lå en grundig analyse bag vores forslag.
Jeg synes, det er vigtigt nu at sige til statsministeren, at det er statsministeren, der er statsminister, og hvis regeringen har et ønske om at fremme boligpakken, og det må man forstå, er det altså regeringens ansvar at initiere de forhandlinger, der klargør, om der kan skabes et flertal for ja eller nej.
Da vi f.eks. – hvis statsministeren vil interessere sig bare en lille smule for mit ydmyge indlæg – ønskede at lave en tilbagetrækningsreform, kunne vi da også godt se i dagspressen, at det umiddelbart kneb med opbakningen fra Socialdemokratiet, men det afholdt os jo ikke fra at invitere både Socialdemokratiet og SF til reelle politiske drøftelser for at se, om det kunne lade sig gøre.
Vi er overhovedet ikke blevet præsenteret for noget finansieringsforslag fra regeringen i den her sag.
Vi har selv et forslag.
Det, man bare helt stilfærdigt må konstatere, når man nu ønsker det brede samarbejde, er, at det her Folketing altså er skruet sammen på en sådan måde, at der er et massivt flertal, der udgøres af Socialdemokratiet, SF, Venstre og Det Konservative Folkeparti, som har et sammenfaldende ikke bare ønske, men løfte til nye boligejere, til nye boligkøbere, om at lave en hjælpepakke – endda med tilbagevirkende kraft fra den 20. august i indeværende år – med en tinglysninglempelse, nedslag i grundskyld og nedslag i lejeværdi. Statsministeren har flere gange her i dag sagt, at man skal kunne tælle til 90, og at danskerne er oplyste nok til at vide, at det er det, der gælder.
Jeg vil tro, at der er mange ude på boligmarkedet, der har iagttaget, at Venstre, Det Konservative Folkeparti, Socialdemokratiet og SF har haft et sammenfaldende ikke bare ønske, men også løfte, og jeg vil tro, at der er mange derude, der har tænkt: Mon ikke de fire partier tilsammen rækker til 90 mandater?
Jeg vil tro, at der er mange mennesker, der har disponeret i tillid til, at når politikerne siger noget, kommer det også til at gælde.
Derfor handler den her sag altså om at leve op til de løfter, vi har givet, men den handler jo også mere principielt om at sætte holdning bag ord.
Hvis man vil det brede samarbejde, så bør man jo altså også initiere det.
Jeg tager til efterretning,
at vi ud over et høflighedsbesøg i den fase, hvor der blev dannet regering, ikke har haft lejlighed til overhovedet at diskutere politik med den nystiftede regering.
Det tager jeg til efterretning.
Men hvis man fremadrettet vil samarbejde med bl.a. mit parti, så bør man altså tage imod en fremstrakt hånd.
Hvis man ser på matematikken, kan man ikke helt udelukke, at der kunne opstå situationer de næste 4 år, indtil vi igen skal til folketingsvalg, hvor regeringen kunne have brug for f.eks. mit parti for at få etableret bæredygtige løsninger.
Jeg kan på Venstres vegne sige, at vi har den samme holdning før valget, under valget og efter valget.
Selv hvis der så var et problem med Venstre, har statsministeren jo garanteret efter valget, at den her boligpakke blev til noget.
Da man efter valget blev foreholdt, at Venstre var lunkne, så sagde man, at det ikke betyder noget.
Spørgsmålet lyder fra journalisten: »Men den bliver til noget, uanset Venstres skepsis?
Ja, det gør den, siger Helle Thorning-Schmidt.«
Så det er ikke Venstre, der skaber utryghed.
Jeg vil så mindeligt bare stilfærdigt bede om, at man nu lever op til de løfter, man har afgivet før valget, i hvert fald på det her punkt.