Søren Søndergaard (EL), 2015-10-20:
Der er noget galt med det lovforslag, som vi behandler i dag.
Det starter sådan set allerede med titlen: forslag til lov om omdannelse af retsforbeholdet til en tilvalgsordning.
Omdanne retsforbeholdet – det er ren og skær volapyk.
Hvis regeringen får sin vilje ved folkeafstemningen, er retsforbeholdet ikke omdannet.
I 1992 stemte befolkningen nej til det EU-begejstrede flertal i Folketinget.
Den ønskede ikke etablering af en EU-stat med en fælles mønt, et fælles militær, en fælles retspolitik og et fælles statsborgerskab, og hvis de andre lande alligevel gik videre, ønskede den danske befolkning ikke at være med.
Derfor fik vi de fire undtagelser.
Det var ikke politikernes undtagelser.
Det var befolkningens undtagelser.
De sikrede befolkningen mod, at politikerne på disse områder overgav magten til EU, uden at det blev godkendt ved en folkeafstemning.
Det er det, som vil blive afskaffet på retsområdet, hvis retsforbeholdet ophæves den 3. december, for så vil det ikke længere være op til befolkningen at godkende overdragelse af magt til EU, men alene et flertal på Christiansborg.
Betyder det noget særligt?
Handler det ikke bare om Europol og så nogle tekniske detaljer, som umiddelbart kan lyde meget tilforladeligt?
For det første er det ikke en teknisk detalje, at udenlandske domstole f.eks. kan beslutte overvågning af danske borgere eller ransagning i danske hjem.
F.eks. er det ikke en detalje, at udenlandske myndigheder kan pålægge borgere i Danmark en udgift, som de ikke ville have haft efter danske regler.
Det er derimod til skade for retssikkerheden og for gennemskueligheden.
Den handler også om, at man vil give et fremtidigt mere eller mindre tilfældigt flertal i Folketinget bemyndigelse til i al evighed, og det er som bekendt relativt længe, at underlægge Danmark et uendeligt antal EU-bestemmelser vedrørende retspolitikken – og vel at mærke, uden at disse politikere nogen sinde igen behøver at spørge befolkningen ved en folkeafstemning.
Hvilke konsekvenser vil det få?
Det er selvfølgelig svært at forudsige præcis.
EU's overnationale retspolitik kan omfatte alt lige fra, hvad der er lovligt, hvem vi straffer, hvor meget vi straffer, hvordan vi straffer, familieret, børnesager, arveret, strejkeret og til alt muligt andet, som griber dybt ind i den enkelte borgers hverdag.
Men én ting er hævet over enhver tvivl: At afskaffe retsforbeholdet vil uundgåeligt give mindre demokratisk indflydelse til den danske befolkning.
Bare ét eksempel: Et lille flertal her i Folketinget vil sænke den kriminelle lavalder og sætte børn under 15 år bag tremmer.
Det kan man mene om, hvad man vil, men hvis det bliver gennemført, og det viser sig at gå helt galt, så kan vælgerne jo bare sammensætte et nyt Folketing, og så kan vi lave beslutningen om igen.
Sådan forholder det sig ikke, hvis der på et tidspunkt bliver en EU-lov om en lavere kriminel lavalder, som et flertal i det danske Folketing tilslutter sig med stemmetallet 90 mod 89.
Så fanger bordet.
Så kan den danske befolkning stemme præcis, som den har lyst til, og samtlige folketingsmedlemmer kan ønske den kriminelle lavalder sat op igen.
Det ændrer bare intet.
For når det først er vedtaget, står EU-lov over dansk lov.
Derfor skal den her sag hastes gennem Folketinget.
Og lykkes det for dem, så kan det aldrig nogen sinde gøres om igen.
Derfor er det en historisk afgørelse, som den danske befolkning står over for den 3. december.