runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Benedikte Kiær (KF), 2010-12-01:
For det første vil jeg sige, at det godt nok er utroligt, at spørgeren mener, at det er den her regerings skyld, at der har været en international økonomisk krise.
Det må jeg godt nok sige er noget af en magt, spørgeren giver den her regering.
Nej, Danmark er ligesom alle andre lande ramt af en økonomisk krise, der som en tsunami har ramt både i dybden og i bredden, og det er ikke noget, den her regering er skyld i.
Med hensyn til det med, om det er det eneste, vi har at byde på, i forhold til julehjælp fra organisationerne, at vi kan hjælpe organisationerne ved at give noget direkte julehjælp, vil jeg sige: Nej, hvis spørgeren havde hørt, hvad jeg har talt om igennem det seneste år, ville hun vide, at det er, at vi skal gå ind og løse de grundlæggende problemer, årsagerne til, at man er i en situation, hvor man er på overførselsindkomst.
Jeg ser da langt hellere – og det er også det, jeg hører fra folk, som er det – at de får mulighed for, at de kan tage vare på sig selv, at de kan få et arbejde, og at de selv kan betale den jul, som de skal holde til næste år.
Og det er det, der er det vigtige arbejde, altså, at vi sørger for, at Danmark har en ordentlig økonomi, at vi sørger for, at der ikke bliver spekuleret mod landet, at vi sørger for, at der kommer gang i hjulene igen, så der kommer flere job.
Line Barfod (EL), 2010-12-01:
Hvor mange år tror ministeren, der går, før ingen børn lever i familier, der er så fattige, at de ikke har råd til at holde jul?
Benedikte Kiær (KF), 2010-12-01:
Regeringens økonomiske politik har betydet, at Danmark er kommet meget lettere igennem finanskrisen end mange andre lande.
Arbejdsløsheden er stadig væk under 5 pct. – det er ikke et tocifret tal, som det ses i andre EU-lande.
Men der er ikke nogen tvivl om, at krisen har ramt nogle familier hårdt på pengepungen.
Jo hurtigere og jo sikrere Danmark styres gennem krisen med en ansvarlig økonomisk politik, jo hurtigere vil familierne komme fri af finanskrisens virkninger.
Overordnet er det regeringens mål at bekæmpe fattigdom og social udstødelse både på kort og på lang sigt, og det skal ske ved at hjælpe udsatte familier med at løse de grundlæggende problemer, der fører til og fastholder familierne i en dårlig økonomi.
Men der er familier og børn, der har behov for støtte, ikke kun i juletid, men alle årets dage, og det er jo børnenes generelle trivsel, der er vigtig – det vil sige, hvordan de trives i deres hverdag, i skolen, i dagtilbuddet, i fritidslivet og i hjemmet.
Så det, der optager mig, er, at vi har nogle gode sociale indsatser over for udsatte familier, som derigennem kan få bedre livsvilkår.
Det er netop også det, regeringen har arbejdet for de seneste 9 år, og som har ført til mange gode initiativer som Det Fælles Ansvar I og Det Fælles Ansvar II, Lige muligheder for alle børn og unge, Barnets Reform og nu senest Civilsamfundsstrategien for at nævne nogle eksempler, hvor vi sætter endnu mere målrettet ind for at styrke de frivillige organisationers inddragelse i det sociale og forebyggende arbejde.
Line Barfod (EL), 2010-12-01:
Jeg lyttede og jeg lyttede, og jeg kunne simpelt hen ikke høre noget svar på spørgsmålet.
Altså, det, jeg spurgte om, var: Hvor mange år tror ministeren der går, før ingen børn lever i familier, der er så fattige, at de ikke har råd til at holde jul?
Hvor mange år?
Er det 5 år, er det 10 år eller 20 år eller 100 år?
Hvor lang tid tror ministeren der går?
Eller har ministeren ikke nogen plan for og ikke noget håb om, at vi får sikret, at der ikke er børn, der vokser op i fattigdom i Danmark.
Det synes jeg ville være rart at få belyst fra ministeren, for jeg har forstået, at ministeren synes, at fattigdomsåret i år er gået rigtig godt, og det kan man vel kun mene, hvis man synes, at det er en succes, at der er blevet flere fattige.
Derfor vil jeg meget gerne høre ministerens svar på mit spørgsmål: Hvor mange år mener ministeren der skal gå, før der ikke er børn, der lever i fattigdom?
Eller mener ministeren, at det når vi aldrig, og at vi skal finde os i og indstille os på, at der vil blive ved med at være børn, der lever i fattigdom i Danmark?
Der var mange tal og mange overordnede ting, men så vidt jeg forstod indholdet i det, ministeren sagde, var det, at det, ministeren gør, for at børn i fattige familier kan holde jul i år, er at bevilge 3 mio. kr. til ekstra julehjælp.
Vi taler om nogle familier, som typisk har 2.500 kr. om måneden til mad og alle andre udgifter, efter at boligudgifter og faste udgifter er betalt.
Det er omkring 80 kr. om dagen.
Langt de fleste af de her familier har så lidt, fordi regeringen har sat dem på de lave fattigdomsydelser.
Så er det selvfølgelig fint at få 300 kr. til barnet til jul, så er der råd til en julekalender og et kalenderlys og lidt pebernødder og en enkelt julegave.
Jeg skal bare høre, om det er det, ministeren mener er en god jul for de her børn, at de lige i december kan få en julekalender, et kalenderlys, lidt pebernødder og en julegave, eller tror ministeren, at der måske skal lidt mere til, måske også et håb om, at man kommer ud af fattigdommen, at man faktisk får hævet fattigdomsydelserne, så man ikke skal leve for 80 kr. om dagen i en familie?
Benedikte Kiær (KF), 2010-12-01:
Det er regeringens mål at bekæmpe fattigdom og social udsathed, og det gør vi bl.a. ved at hjælpe udsatte familier med at løse de grundlæggende problemer, der ofte fører til og fastholder familierne i fattigdom.
Finanskrisen har ramt de vestlige økonomier hårdt.
Danmark har på baggrund af regeringens økonomiske politik været bedre polstret til at modstå krisens konsekvenser for familierne end mange andre lande, vi har f.eks. en lav arbejdsløshedsprocent på 4,2 pct., men der er også familier i Danmark, som er blevet ramt hårdt.
I en særlig situation er der behov for særlige initiativer.
Regeringen og Dansk Folkeparti har derfor aftalt ekstraordinært at udmønte penge fra finansloven for 2010 til at støtte frivillige, landsdækkende organisationers arbejde med direkte julehjælp i år.
Folketingets Finansudvalg vil på den baggrund blive anmodet om tilslutning til udmøntningen af 3 mio. kr. til at styrke de frivillige, landsdækkende, sociale organisationers arbejde med direkte julehjælp.
Puljen kan bruges til støtte til opfølgende, fremadrettede aktiviteter i forhold til de borgere, der søger julehjælp hos frivillige, sociale organisationer eller deltager i organisationernes julearrangementer.
De frivillige, sociale organisationer får således midler til at hjælpe borgerne med deres mere grundlæggende problemer.
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-12-01:
Jeg var kort inde på før i min besvarelse af spørgsmål S 488, hvornår Forsvarskommandoen traf beslutning om, at der skulle søges nedlagt et fogedforbud mod udgivelse af Thomas Rathsacks bog »Jæger i krig med eliten«.
Jeg mener derfor ikke, at der er noget at undersøge.
Jeg kan så også henvise til, at min forgænger, Søren Gade, både den 8. oktober og den 9. oktober har skrevet til forsvarsforligskredsen og har redegjort for lige præcis Forsvarskommandoens beslutning om at få nedlagt fogedforbud imod den her bog.
Jeg ved jo også, at hr. John Dyrby Paulsen burde have modtaget begge breve fra den 8. oktober og den 9. oktober.
Men jeg mener som sagt ikke, at der er noget at undersøge, for det er meget klart, at der blev truffet beslutning om det den 14. september, og at det var Forsvarskommandoen, der traf beslutningen.
John Dyrby Paulsen (S), 2010-12-01:
Tak for det klare svar.
Jeg synes nok, at der er en væsentlig begrundelse for at undersøge, hvilket beslutningsgrundlag man anvender.
Som jeg har forstået det, og som aviserne har refereret det, er indstillingen, at bogen er farlig, og at der burde søges nedlagt fogedforbud.
Det er lidt svært at se hvorfor.
Jeg er med på, at den formelle begrundelse er, at denne bog indeholder klassificeret materiale eller materiale, der kan være til fare for nationens sikkerhed.
Men som det har været refereret i aviserne, havde Hærens Operative Kommando ikke den samme vurdering, Jægerkorpset havde ikke den samme vurdering, og forsvarets mediecenter advarede i virkeligheden imod det, forstået på den måde, at de sagde: Det kan godt være, at der er nogle småting i den, men I gør jo selv det, at I blæser dem op, ved at gøre dem til noget farligt.
Derfor er det stadig interessant for mig at finde ud af, hvad den egentlige årsag var til, at Forsvarskommandoen traf den beslutning.
Jeg ved da i hvert fald, at en forsvarsordfører på det forsvarsforligsmøde, der var den 10., sagde, at det da godt kunne være, at man skulle gå efter det, hvis der er noget farligt i bogen, for det er der jo en eller anden forpligtelse til, men der er også en forpligtelse til at overveje, om det i virkeligheden kan gøre tingene værre.
Derfor synes jeg stadig væk, at det er væsentligt at få undersøgt, hvad i alverden begrundelsen var.
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-12-01:
Der må vi bare konstatere, at hr. John Dyrby Paulsen og jeg er uenige, for jeg mener, at det egenhændigt er Forsvarskommandoen og forsvarets ledelse, der skal træffe den beslutning om, hvorvidt man ønsker at få nedlagt et fogedforbud eller ej.
Den beslutning traf forsvarets ledelse.
Hvad der så er af interne diskussioner i forsvaret og med de underliggende myndigheder,
ser jeg som værende en naturlig proces.
Det er naturligt, at forsvarets chef og forsvarets ledelse rådfører sig med de øvrige myndigheder, der er i forsvaret.
Men det er i sidste ende forsvarets ledelse, der skal træffe beslutningen om, hvorvidt man ønsker at nedlægge et fogedforbud, og det traf man beslutning om.
Derfor synes jeg sådan set ikke, at der er noget at undersøge.
Det, der er meget klart for mig, er, at det her er en beslutning, der skal træffes af forsvarets ledelse.
Den skal ikke træffes i ministeriet eller træffes af ministeren eller af andre.
Den skal træffes af forsvarets ledelse, og det er den blevet.
John Dyrby Paulsen (S), 2010-12-01:
Vi husker den arabiske oversættelse af samme bog.
Vi husker en forsvarschef, der tog sit gode tøj og gik eller blev gået, afhængigt af hvordan man opfatter sagen, og det endte jo med, at Søren Gade i sidste ende også valgte at træde af som minister.
Så en af de største skandaler i dansk forsvar nogen sinde får lov til at ligge hen i en sort boks, og vi ved i virkeligheden ikke, hvorfor den her beslutning blev truffet, på trods af at vi ved, at vigtige myndigheder under Forsvarskommandoen rådgav Forsvarskommandoen om det direkte modsatte af det, som Forsvarskommandoen endte med at beslutte sig til.
Det må da være interessant, specielt for en ny forsvarsminister – nu er forsvarsministeren måske ikke så ny mere – at finde ud af, hvad i alverden der er sket, om ikke andet så til egen brug.
Spørgsmålet lyder: Er det ministerens opfattelse, at det er undersøgt eller bør undersøges, hvornår der blev truffet beslutning i Forsvarskommandoen om, at den såkaldte jægerbog var farlig og burde søges stoppet, og hvem der traf den beslutning?
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-12-01:
Jeg må sige til hr. John Dyrby Paulsen, at jeg jo nok synes, at der i de her spørgsmål glemmes, at fogedretten rent faktisk den 21. september i sin kendelse fastslog, at Forsvarskommandoen havde sandsynliggjort, at bogen indeholder oplysninger, som er fortrolige, omfattet af tavshedspligt, og som skal hemmeligholdes af militære eller sikkerhedsmæssige årsager og af hensyn til Danmarks forhold til fremmede magter.
Det har fogedretten vurderet.
Det vil sige, at fogedretten har givet forsvarets ledelse medhold i, at ja, der er klassificerede oplysninger i den her bog, at ja, der skal nedlægges fogedforbud mod bogen.
Det synes jeg nok er det, der står til troende.
Det er ikke ministeriet eller nogen, der har taget beslutning om det.
Fogedretten har simpelt hen konkluderet i sin kendelse den 21. september, at man har sandsynliggjort, at der er klassificerede oplysninger i den her bog.
Det synes jeg jo nok er det, der for mig sætter to streger under facit.
Det er lige præcis, at fogedretten har konkluderet, at der er klassificerede oplysninger i den her bog.
John Dyrby Paulsen (S), 2010-12-01:
Jo, men det, der er interessant, er jo sådan set ikke, hvad fogedretten har sagt.
Det, der er interessant, er, hvad der rent faktisk er sket.
Jeg tror, at en andetårsstuderende på journalisthøjskolen, at en ny journalist eller en hvilken som helst pressemedarbejder også her på stedet ville have sagt til Forsvarskommandoen: Det kan godt være, at I får ret i fogedsagen, men det kan ligeså godt være, og med meget stor sandsynlighed, at I i virkeligheden er med til at blæse den her sag meget, meget stort op og give den en enorm omtale, som I i virkeligheden hellere havde været foruden, hvis I vurderer, at der er nogle ting i den her bog, der er farlige.
Alligevel vælger Forsvarskommandoen imod råd fra sine egne folk på området at braldre ud med det her forsøg på at få nedlagt fogedforbud, vel vidende, for det er Forsvarskommandoens egne eksperter, der har sagt det, at det her nu bliver blæst stort op på forsiden.
Derfor må det også være interessant for forsvarsministeren at finde ud af, hvorfor i alverden det skete, om ikke andet så af historiske årsager, og måske også for at forhindre, at det her sker i fremtiden.
For det er da en fejlbeslutning af rang, vi her har været vidne til.
Den overgår noget andet, jeg nogen sinde har set i den her sammenhæng.
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-12-01:
Jeg giver faktisk ikke hr. John Dyrby Paulsen ret.
Hvis det er sådan, at der bliver lækket oplysninger, som er fortrolige, som er omfattet af tavshedspligt, som skal hemmeligholdes af militære og sikkerhedsmæssige årsager, og som skal hemmeligholdes af hensyn til Danmarks forhold til fremmede magter, så synes jeg, at det er helt naturligt, at forsvarets ledelse siger, at det skal vi gribe ind over for.
Det her kan i sidste ende være et spørgsmål om beskyttelse af vores soldater.
At der så er en redaktør på en større dansk avis, der vælger at trykke hele bogen, mens den her proces kører, kan man måske sige er den spoiler, der kommer ind i det hele.
Det, jeg synes er vigtig her, er, at forsvarets ledelse vurderer, at der er tale om klassificerede oplysninger.
Fogedretten giver dem fuldstændig ret, og det synes jeg nok er det, man glemmer i alt det her avishysteri og hr. Dyrby Paulsens henvisninger til førsteårsjournaliststuderende osv.
Det er vurderet i fogedretten, at der var tale om klassificerede oplysninger, som skulle hemmeligholdes af hensyn til som sagt militære og sikkerhedsmæssige årsager eller Danmarks forhold til fremmede magter.
Det synes jeg er det, der skal sættes to streger under, ikke alt det andet journalistsnak.
Line Barfod (EL), 2010-12-01:
Hvad vil ministeren gøre, for at også børn i fattige familier kan få en god jul i år?
Spørgsmålet lyder: Hvad vil ministeren gøre, for at også børn i fattige familier kan få en god jul i år?
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-12-01:
Udgangspunktet, når jeg taler om vores indsats i Afghanistan, er selvfølgelig det operationsområde, som vores danske soldater har i Helmandprovinsen.
Hr. Frank Aaen har fuldstændig ret i, at det ikke er hele Helmandprovinsen, for der er også britiske styrker til stede i dele af Helmand, og der er også amerikanske styrker til stede i Helmand.
Når jeg taler om partnering mellem de danske soldater og de afghanske soldater, er det jo altså ikke sådan, at vi har – lade os sige – 300 danske soldater og 1 afghansk soldat, og så er det i øvrigt den ene afghanske soldat, der eventuelt måtte tilbageholde, hvis det er sådan, at man skal tilbageholde fanger.
Det er altså sådan, at vi har tre afghanske bataljoner nede i vores område, og de arbejder meget tæt, de er partnere sammen med vores soldater.
Derfor er det ikke et spørgsmål om, at der er få afghanere og mange danskere, nej, der er faktisk rigtig, rigtig mange afghanske soldater.
Nu var jeg nede at besøge dem så sent som i går.
Den oplevelse, jeg har, og den melding, jeg får, er, at de er fuldt ud trænet.
Det er helt naturligt, at de gerne vil – og det gør de også – tage en stor del af sikkerhedsansvaret i eget område, men støttes op, backes op, kan man sige, af de danske soldater.
Det er der jo ikke altid.
Det synes jeg også lige at man skal huske på, for det lyder på hr. Frank Aaen, som om de tager en fange, hver eneste gang, vi sender en patrulje ud.
Det er jo altså ikke det, der er tilfældet.
Frank Aaen (EL), 2010-12-01:
Nu tror jeg, at ministeren kom til at fortale sig lidt ved at sige, at det er de afghanske styrker, der gør det primære arbejde i Helmand.
Altså, det er jo NATO, der står for den helt afgørende krigsindsats i Helmandprovinsen.
Det er jo også derfor, at det er sådan, at den afgørende indsats for at tage en fange i Helmandprovinsen – der, hvor danskerne er og de danske soldater er – ligger altså hos NATO, der har den egentlige krigsindsats.
Derfor er det kun proforma, i hvert fald i langt de fleste tilfælde, at der så kommer en afghaner ind og foretager den egentlige anholdelse.
Det er derfor, jeg spørger endnu en gang – jeg spørger ikke engang efter folkeretten, jeg spørger ikke efter aftaler, jeg spørger bare ministeren: Når danskerne i praksis er dem, der har ansvaret for at tage en person til fange, har vi så ikke lige så stort et ansvar for, hvad der sker med den person efterfølgende, som hvis det var os selv, der tog fangen?
Hvorfor er der forskel på, at vi har stået 1 m væk med kanonen rettet mod den pågældende, og at vi så lader nogle andre tage fangen, sammenlignet med at det var os selv, der tog fangen?
Hvad er forskellen?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-01:
Lad mig starte med at understrege, at jeg i lighed med SAS's ledelse finder overtrædelser af konkurrencelovgivningen for uacceptable.
Der er endvidere ingen indikationer af, at ledelsen i SAS havde kendskab til de aktiviteter, der ligger til grund for Kommissionens afgørelse.
I den aktuelle sag har Kommissionen således givet SAS en bøde på ca. 525 mio. kr., fordi datterselskabet SAS Cargo i perioden 1999-2006 efter Kommissionens opfattelse har deltaget i ulovlig kartelvirksomhed inden for luftfragt.
Efter at sagen kom frem, gennemførte SAS en intern undersøgelse af sagen, og ifølge SAS viser den, at nogle medarbejdere i SAS Cargo i nogle få isolerede tilfælde har overtrådt selskabets interne retningslinjer.
SAS har oplyst, at selskabet bl.a. på baggrund af den interne undersøgelse har samarbejdet med Kommissionen med henblik på at få sagen belyst.
SAS mener imidlertid fortsat ikke, at SAS Cargo har været en del af et globalt kartel.
Af samme grund finder SAS ikke, at bødens størrelse er proportional med SAS Cargos handlinger, og derfor har SAS offentliggjort, at de agter at anke afgørelsen.
Kim Christiansen (DF), 2010-12-01:
Tak for besvarelsen.
Det er fuldstændig korrekt, at SAS har intentioner om at anke afgørelsen, men det ændrer jo ikke på det faktum, at pengene skal betales og dermed også vil have en regnskabsmæssig indvirkning her og nu.
Når jeg overhovedet stiller spørgsmålet, er det, fordi det for halvanden måned siden var 180 mio. kr. for spionage mod Norwegian, og tilbage i 2001 var det 300 mio. kr., hvor man havde lavet nogle ulovlige prisaftaler med det daværende Mærsk Air, samlet set 1 mia. kr. over en 10-årig periode.
Når vi så gang på gang ser, at SAS er nødlidende, og hvor staten må ind og skyde penge i, er det jo helt naturligt at interessere sig lidt for, hvordan man fremadrettet vil håndtere det her – også fra finansministerens side.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-01:
SAS har skærpet indsatsen for at undgå fremadrettede gentagelser, og det er selvfølgelig tilfredsstillende.
Kim Christiansen (DF), 2010-12-01:
Det her er selvfølgelig bekymrende, men jeg er meget tryg ved, at man tager hånd om det, også fra ledelsens side.
Men der ligger jo reelt en mulighed for, at det her enten bliver kørt over på passagererne, hvis SAS' regnskab stadig væk skal balancere, eller i sidste ende er det jo skatteyderpenge, der endnu en gang skal puttes i SAS.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-01:
Det er min opfattelse, at ledelsen i SAS i hvert fald siden SAS/Mærsk-sagen omkring år 2000 har været meget opmærksom på at undgå overtrædelser af konkurrencelovgivningen.
Derfor har selskabet etableret en lang række procedurer og retningslinjer for at undgå overtrædelser af den lovgivning.
SAS har således oplyst, at selskabet bl.a. på ny har indskærpet retningslinjerne over for alle dele af koncernen samt forstærket uddannelses- og kontrolindsatsen.
På den baggrund ser jeg ikke noget grundlag for, at staten skal foretage sig videre i sagen.
Kim Christiansen (DF), 2010-12-01:
Jeg er meget tryg ved, at SAS' ledelse tager hånd om det her.
Men det, jeg egentlig spurgte om, var, om ministeren kunne garantere, at det her ikke bliver en regning, der bliver videresendt enten til passagerer eller til skatteydere.
Rasmus Prehn (S), 2010-12-01:
Mener ministeren ikke, at det var bedre at sikre den fælles offentlige ældrepleje mod nedskæringer og besparelser på grund af regeringens økonomiske politik end at lave private luksustilbud til de bedst stillede danskere?
Kim Christiansen (DF), 2010-12-01:
Tak for det.
Spørgsmålet lyder: Hvilke konsekvenser mener ministeren, det bør have for SAS, at selskabet inden for de seneste 10 år er blevet dømt til at betale over 1 mia. kr. i bøder for karteldannelse?
Hvilke konsekvenser mener ministeren, det bør have for SAS, at selskabet inden for de seneste 10 år er blevet dømt til at betale over 1 mia. kr. i bøder for karteldannelse?
Bjarne Laustsen (S), 2010-12-01:
Hvorfor bliver der forringede efteruddannelsesmuligheder i en tid, hvor arbejdsløsheden stiger?
Vil ministeren lave en dispensationsmulighed i loven om en 30-års-forældelsesfrist for anerkendelse af arbejdsskader
, da det har vist sig, at folk, der har været udsat for asbest, sagtens kan gå mere end 30 år, inden det udvikler sig til lungehindekræft, som er dødbringende?
Vil ministeren lave en dispensationsmulighed i loven om en 30-års-forældelsesfrist for anerkendelse af arbejdsskader
, da det har vist sig, at folk, der har været udsat for asbest, sagtens kan gå mere end 30 år, inden det udvikler sig til lungehindekræft, som er dødbringende?
Inger Støjberg (V), 2010-12-01:
Den 30-årige absolutte forældelsesfrist er fastsat i den generelle forældelseslov, der hører under justitsministeren.
Fristen blev foreslået af flertallet i et udvalg under Justitsministeriet, der samtidig foreslog, at der ikke blev mulighed for at suspendere fra fristen.
Den lange frist på 30 år erstatter den hidtidige frist på 20 år, og det giver mulighed for, at flere kan få behandlet deres sag, uden at der skal tages stilling til suspension af forældelsesfristen.
Alle partier i Folketinget, dog bortset fra Enhedslisten,
stemte for forslaget i 2007.
Justitsministeriet tilkendegav i 2007, at man ville afgive en redegørelse om de nye forældelsesreglers betydning i arbejdsskadesager, når reglerne havde været i kraft så længe, at virkningerne af reglerne kunne vurderes.
De nye forældelsesregler, herunder den absolutte 30-årige forældelsesfrist, træder først endeligt i kraft den 1. januar 2011, hvor de hidtidige forældelsesregler bortfalder.
Redegørelsen vil danne grundlag for en overvejelse af, om reglerne skal ændres, og hvorledes dette skal ske.
Jeg mener, at det vil være mest rimeligt at give de nye regler tid til at virke og afvente justitsministerens redegørelse.
Jeg vil imidlertid følge udviklingen tæt med hensyn til den nye absolutte 30-årige forældelsesfrist.