Per Clausen (EL), 2011-02-22:
Selv om ingen i dag kan huske det, endte det med at være et rigtig, rigtig dårligt system, som var totalt forstenet.
Så er det jo gået, som enhver kan se.
Vi er nemlig gået fra at have et frygtelig bureaukratisk demokratisk system, til at vi har fået professionel ledelse og professionelle ledere, som på udmærket og eksemplarisk vis har evnet at flytte ressourcer fra undervisning og forskning ind i administrationen, ind på ledelsesgangen og i stor udstrækning også ned i ledernes egne lommer.
Det er jo det, der er sket, fordi fokus er kommet på ledernes og ledelsernes interesse.
Det har så fået den konsekvens, at ministeren her i dag alligevel synes, at tiden er inde til at rokke lidt ved båden og universiteternes ret til selv at bestemme ved at meddele, at hun vil skrive et brev til dem, hvori hun fortæller dem, at når de får penge til undervisning, skal de bruge dem til undervisning og ikke til administration.
Det er svært at være uenig i den pointe, men det er også svært ikke at sidde tilbage med en mistanke om, at hvis man havde haft et system, hvor disse budgetter skulle vedtages af studerende og medarbejdere, havde det været vanskeligere at flytte pengene væk fra undervisning og forskning og over i administration.
Derfor er det måske i virkeligheden sådan, at det bærer sin egen besynderlige logik
: Det system, der blev indført, for at universiteterne skulle gøre sig fortjent til større selvstændighed og have mulighed for bedre selv at styre tingene, er et system, der er baseret på professionel ledelse og ledernes egne interesser og dermed er et system, der har vist sig at stille krav om større central kontrol og større indgriben af den centrale myndighed, fordi man bliver nødt til at forholde sig til de beslutninger, der bliver truffet.
Det er måske også derfor, at vi er endt i den situation, at ingen af de tre partier, som står bag den aftale, som bærer det her lovforslag igennem, med nogen synderlig overbevisning i stemmen kan sige, at de her har fundet løsningen på den udfordring, som vi står over for.
Tværtimod er
næsten det bedste, som de kan finde på at sige, at de har sikret, at der hurtigt kommer en evaluering.
Jeg har forstået, at det i hvert fald for både Venstre og Socialdemokraterne var vigtigt at understrege, at det er en vigtig pointe for dem at få en hurtig evaluering.
Det er måske udtryk for en lille smule mangel på selvtillid og beslutsomhed, når der her faktisk gennemføres en lovgivning, som er baseret på, at der er lavet en grundig evaluering.
Det er måske derfor, at man også ender i den lidt besynderlige situation, at man efter at have talt meget om medbestemmelse til studerende og medarbejdere konkluderer, at rektor skal have mere magt.
Det skal være sådan, at al magt uddelegeres af rektor.
Så siger man, at bestyrelsen skal sørge for, at det sker på en måde, så der er medbestemmelse.
Det er et paradoks, man har puttet ind i lovforslaget, der med sikkerhed gør, at det vil vise sig, når man igen evaluerer den, at det nok ikke er gået helt så godt, som man havde forventet.
Det andet paradoks i det, der ligger her, er en beslutning om, at universiteterne skal have mere frihed og skal have lov til at bestemme mere selv, men for at det nu ikke skal tage overhånd, vil det fremover være sådan, at der i udviklingskontrakterne direkte kan fastsættes pligtige mål, altså en klar beskrivelse af, hvad universiteterne skal gøre.
Og der er jo ingen anden sikkerhed for detailniveauet i det end det, en til enhver tid siddende minister kan finde på.
Og jeg frygter, at fantasien, hvad det angår, kan blive ganske omfattende.
Der er ingen tvivl om, at Enhedslisten, når det handler om at styre universiteterne, gerne vendte tilbage til et demokratisk system.
Vi har forstået, at der næppe er noget flertal for det her og nu.
Derfor vil vi i forbindelse med andenbehandlingen stille en række konkrete ændringsforslag, der mere udfoldet vil sikre medbestemmelse til studerende og medarbejdere, som mere udfoldet vil sikre universiteterne selvstændighed, og som også vil sikre det, som fru Marianne Jelved var inde på, nemlig muligheden for, at man vælger andet end den rendyrkede enstrengede model, for det bør der vel også være frihed til.