runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Corydon (S), 2014-11-26:
Som jeg allerede har redegjort for i de to foregående spørgsmål, holder regeringens finanspolitik sig inden for de ansvarlige rammer, der følger af budgetloven, og det er jo også sådan, at finanspolitikken på langt sigt er holdbar – bare så vi lige har afklaret den del af spørgsmålet.
Så har jeg mig bekendt ikke givet udtryk for, at olieprisen eventuelt stiger til næste år.
Det afholder jeg mig helt fra at gætte på, og jeg tror, at hvis jeg havde sikker viden om det, ville jeg formentlig være langt rigere, end jeg er i realiteten.
Det er ikke sådan, at den nuværende regering eller den tidligere regering for den sags skyld har strammet finanspolitikken, bare fordi olieprisen er faldet.
Jeg tror, at vi er godt tjent med at holde en stabilitet i forhold til den type udsving.
Jacob Jensen (V), 2014-11-26:
Spørgsmålet lyder: Hvad baserer ministeren forudsætningerne for finanslovsaftalen for 2015 på, der bl.a. hviler på en oliepris, der ligger betydeligt over det nuværende niveau, og et vækstskøn for dansk økonomi, som også ligger betydeligt over, hvad de fleste anerkendte økonomer vurderer som realistisk?
Bjarne Corydon (S), 2014-11-26:
Jamen jeg har ikke meget at tilføje til den kommentar.
Jeg føler mig utrolig godt tilpas i den her debat og tager den gerne igen også ved andre lejligheder.
Jeg har fornøjelsen af at sidde i en regering, som har gjort det til en fuldstændig klar præmis for det at drive økonomisk politik, at der skal være styr på tingene – og det er der.
Vi holder os inden for de grænser, der er udstukket af både de internationale forpligtelser, vi har, og af den budgetlov, vi selv har vedtaget.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-11-26:
Jamen nogle vil måske mene, at ministeren bevæger sig som en fisk i vandet, men lad os dog prøve at trykkoge nogle af holdningerne.
Det gør man i Greve, det gør man i Lyngby-Taarbæk, og det betyder altså, at de kan vælge at finde sig en uddannelse eller at være med på patruljen enten i Dyrehaven eller ude på Strandvejen, hvor man renoverer, for at få snabelen ned i de offentlige kasser.
Kunne man forestille sig, at ministeren kunne gå ind for at hæve beskæftigelsesfradraget, så der for alvor bliver mere end en tusindkroneseddels forskel på at ligge hjemme på sofaen og modtage penge fra det offentlige og på at gå ud og være en del af det aktive arbejdsmarked og det fællesskab, som vi alle sammen gerne vil være en del af?
Morten Østergaard (RV), 2014-11-26:
Jeg har jo nu gentagne gange nævnt en række reformer, som vi har gennemført, og som har øget tilskyndelsen til at arbejde, ikke mindst skattereformen, som jo altså kraftigt reducerede den gruppe borgere i Danmark, som har en beskeden eller svag tilskyndelse til at arbejde.
Kontanthjælpsreformen handlede jo netop om, at vi ville have, at unge ikke skulle have fordel af at være på kontanthjælp i forhold til at være under uddannelse, hvis de var uddannelsesparate.
Der var det jo så, vi med bl.a. finansloven tog en række initiativer, som afspejlede, at vi jo har øget tilskyndelsen, bl.a. det, at man ikke bliver modregnet, hvis man lejer et værelse ud og har en lille lejeindtægt.
Jeg ved ikke, hvad Venstre mener om det, men jeg synes, det er fuldt rimeligt, og derfor er der ikke nogen problemer for mig i at sige på en og samme tid: Vi skal lave former, så flere er i arbejde og færre er på forsørgelse.
Men vi skal også have det sociale sindelag med og sørge for, at sikkerhedsnettet fungerer.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-11-26:
Tak for det.
Undskyld, formand!
Nu sad ministeren ved siden af sin ærede kollega, finansministeren, og de to herrer repræsenterer i hvert fald i min optik nogle af de mest fornuftige elementer i den nuværende regering.
Det er jo også derfor, jeg drister mig til at stille de her spørgsmål.
Jeg var naturligvis lidt ked af før at blive sammenlignet med en politisk guldfisk, korttidshukommelsen på sådan en er vel godt og vel 8 sekunder, og jeg betragter trods alt mig selv som værende en anelse skrappere og i øvrigt også hurtigere i opfattelsen.
Men vi kan jo altid udforske, hvordan ministeren passer ind i dyreriget, når vi når dertil.
Men min begrænsede spørgetid vil jeg dog bruge til så at undersøge det her, når nu ministeren er så reformivrig, og det vil jeg gerne anerkende, og man også har lavet mange reformer sammen med vores parti, Venstre; vi har været en konstruktiv opposition til regeringen, og det synes jeg sådan set klæder det levende folkestyre godt.
Men hvis man nu skulle dykke ned i det her helt centrale spørgsmål om, hvordan vi motiverer flere til at arbejde – jeg tror også, det handler om danskernes fornemmelse for, hvad der er rimeligt, og hvad der er fair i en kontekst, hvor vi har været igennem en række hårde år – mener ministeren så, vi gør nok, og mener ministeren, at den finanslov, man har vedtaget nu, gør nok for at øge incitamentet til at arbejde?
Det, jeg mener, er, om der, når man sådan overordnet spørger regeringen om det, findes et tal for, hvor mange gange kommunerne via a-kasserne meddeler, at person A eller B har takket nej til et job, vedkommende har fået tilbudt.
Det kan man ikke rigtig få oplyst, og det er ikke, fordi jeg forventer, ministeren har det tal, men det sker hver eneste dag ude i kommunerne, og jeg sidder selv i en.
Så med det in mente vil jeg sige: Vi er gået lidt tilbage på kontanthjælpsreformen, og min kollega hr. Hans Andersen nævnte gensidig forsørgerpligt; det er et politisk valg, det respekterer jeg, om end jeg er uenig.
Men kunne ministeren ikke forestille sig, at man kunne have gjort mere i den finanslov, man netop har forhandlet?
Er der ikke reformer, som ministeren som radikal fornuftig politiker gerne havde set gennemført, og som havde øget incitamentet til at arbejde?
Morten Østergaard (RV), 2014-11-26:
Også tak for det spørgsmål.
Jeg tror, spørgeren ved, at reformer optager mig utrolig meget.
Min ambition er jo den, at flest mulige på overførselsindkomst kommer i beskæftigelse, og det er jo altså derfor, vi bl.a. har gennemført en skattereform, en førtidspensionsreform, en kontanthjælpsreform og en beskæftigelsesreform.
Mine udtalelser er derfor bare udtryk for, at vi ikke er færdige med at reformere det danske samfund, og at der bl.a. skal gøres mere for, at flere kommer i job og færre er på forsørgelse.
Det er jo derfor, vi netop nu sidder og forsøger at lægge sidste hånd på den refusionsomlægning, der skal give kommunerne et større incitament til at finde frem til den indsats, som virker for den enkelte, så man kan komme fra ledighed til job, apropos hvad vi lige talte om, uanset om der er tale om en kontanthjælpsmodtager, en dagpengemodtager eller en sygedagpengemodtager.
Vi afventer også fra regeringens side en rapport fra Karsten Kock-udvalget – det udvalg, som gav os grundlaget for beskæftigelsesreformen – som nu kigger på de ikkearbejdsmarkedsparate ledige og på, hvordan vi kan styrke arbejdet med at bringe dem tilbage i beskæftigelse.
Reglerne er jo glasklare.
Forudsætningen for at få dagpenge eller kontanthjælp, hvis man er arbejdsmarkedsparat, er, at man tager det arbejde, der er at få.
Der er ikke et valg, der hedder, om man vil arbejde eller man vil være på overførselsindkomst.
Og det, jeg siger, er, at hvis systemet ikke i tilstrækkelig grad er i stand til at håndhæve det, må man jo kigge på det, når vi, når dagpengekommissionen kommer med sin rapport, skal lave om i dagpengesystemet.
Hans Andersen (V), 2014-11-26:
Skal jeg forstå det sådan, at ministeren faktisk her i Folketingssalen erkender, at reglerne ikke er tilstrækkelige, når det handler om at stå til rådighed?
Kontrakten lå der, man skulle som ledig bare skrive under.
Skal jeg forstå det sådan, at ministeren faktisk mener, at reglerne ikke er tilstrækkelige, når det handler om at stå til rådighed?
For rådighed, kunne jeg forstå, var ligesom det, ministeren stillede sig oven på, da han sagde: Det her er fundamentet, man skal stå til rådighed.
Men er reglerne ikke gode nok?
Morten Østergaard (RV), 2014-11-26:
Det er desværre det, som jeg kalder guldfiskelogik, altså det, at man i Folketinget tror, at de ting, man har lavet på et tidligere tidspunkt, ikke mere tæller, fordi man nu har lavet en ny politisk aftale.
Vi lavede inden sommerferien en vækstaftale, som vi er i gang med at implementere, og som jo også indgår i det samlede hele, som er finansloven og lovforslag på vej igennem Folketinget, der skal bidrage til, at der bliver skabt endnu flere job i Danmark.
Der er i dag flere, der har fået en stærkere tilskyndelse til at arbejde, end dengang vi tog over.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-11-26:
Jeg bærer jo ikke samme grad af politisk nag, som ministeren gør, over tidligere regeringsperioder, da jeg ikke har været i Folketinget så lang tid.
Men det giver også anledning til, at man kan se tingene på en lidt ny måde.
Og når man nu lytter til mennesker og ikke kun vælgere, ville det måske være relevant også at overveje, om den finanslov, man har stået fadder til, har gjort noget fornuftigt for incitamentet til at arbejde.
Der ville jeg da være imponeret, hvis ministeren kan svare andet end: Nej, der er faktisk ikke sket noget som helst på den front i den sidste finanslov, man sådan er gået til valg på.
Morten Østergaard (RV), 2014-11-26:
Tak for opmærksomheden på vores nye slogan, som nu er »Det handler om mennesker«.
Men det skal ikke skille os.
Jeg synes, at det, man må tage bestik af, også når man er i hr. Jakob Engel-Schmidts situation, er, at vi i dag står med flere, for hvem det kan betale sig at arbejde.
Vi har reduceret gruppen af dem, der har en svag tilskyndelse til at arbejde, igennem vores skattereform.
Og det er jo sket under den her regering i modsætning til den regering, som hr. Jakob Engel-Schmidts parti ledte, før vi tog over.
Derfor synes jeg ikke, det er en fair anklage at sige, at det ikke er noget, vi er optaget af.
Vi er optaget af, at det skal kunne betale sig arbejde.
Men i forhold til den debat, som den pågældende udsendelse har rejst, ændrer det ikke på, at uanset om man har en svag eller en stærk tilskyndelse til det, er forudsætningen for at få offentlig forsørgelse i Danmark, hvis man er arbejdsmarkedsparat, at man tager det arbejde, der er at få.
Og hvis ikke reglerne i tilstrækkelig grad understøtter det, må man kigge på dem, når man skal kigge på dagpengesystemet.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-11-26:
En stor del af den danske befolkning havde for et par dage siden mulighed for at se et gruopvækkende program på DR 1, »Den dag de fremmede forsvandt«.
Der var ubehagelige eksempler på, hvordan arbejdsparate mennesker, danskere, fravælger et ledigt job for at leve på en overførselsindkomst, da man mener, at det er mere behageligt.
Arbejderbevægelsens Erhvervsråd turnerer jo rundt med en undersøgelse, som ministeren også nævnte, hvor man siger, at 73 pct. af de mennesker, der er på arbejdsmarkedet, har lidt ud at arbejde og gør det alligevel.
Det er jo rart.
Skulle vi ikke belønne dem lidt ekstra?
Jeg kan se, at Det Radikale Venstre med hr. Morten Østergaard i spidsen står fadder til en kampagne, hvor man lytter til mennesker, ikke vælgere.
Men der er jo altså mennesker, der på DR 1 om aftenen vælger at sige nej til at arbejde og leve af det offentlige i stedet for.
Og der er masser af mennesker, der kun får lidt ud af det.
Skulle ministeren ikke justere politikken?
Morten Østergaard (RV), 2014-11-26:
Det spørgsmål er jeg rigtig glad for, fordi det giver mig anledning til at slå fast, at det jo ikke må være sådan for nogen i det danske samfund, at de overvejer at vælge imellem at arbejde eller være på overførselsindkomst.
Forudsætningen for dem, der er arbejdsmarkedsparate, for at de kan få dagpenge eller kontanthjælp, er jo, at de står til rådighed for arbejdsmarkedet og tager det arbejde, der er at få.
Vores ambition om at have et stærkt socialt sikkerhedsnet og en høj kompensationsgrad, der gør, at det at blive bragt i ledighed ikke nødvendigvis er en økonomisk katastrofe lige nu og her, forudsætter jo altså, at man står til rådighed.
Derfor er det min klare opfattelse, at det kun fungerer, hvis man har også viljen til at arbejde, også dér, hvor forskellen ikke er alt for stor.
Bjarne Corydon (S), 2014-11-26:
Der vil jo altid være en lang række parametre, der bevæger sig op og ned i forhold til det faktiske underskud på de offentlige budgetter.
Det var der også, da vi havde en anden regering, og det førte ikke til, at den gjorde andet end præcis det, den her regering gør, nemlig at man med jævne intervaller skønner og handler på det, der viser sig i tendenserne.
Så tager man den seriøse debat om det her, tror jeg, at man sagligt set bliver nødt til – selv om man med udsigt til, at vi skal have et valg inden for 10-11 måneder, gerne fra Venstres side vil skabe usikkerhed om tingene – at indrømme, at den her del af den økonomiske politik er der også styr på.
Det er jo i modsætning til – og jeg har ikke lyst til at sammenligne den tidligere regering med OW Bunker eller noget som helst – det her med ikke at overholde grænserne, det her med ikke at skønne korrekt og betale en pris for det, i og med at man ikke har styr på tingene og ikke får handlet rettidigt, som var den situation, den tidligere regering sad i.
Det gælder jo ikke den nuværende regering; vi har ikke fået nogen henstillinger fra EU.
Vi har levet op til de krav, vi er underlagt.
Vi har faktisk fået Danmark ud af den henstilling, den tidligere regering pådrog os.
Derfor er det sådan, at der er kontrol over det her.
Jeg synes da, det er interessant at høre: Hvad er egentlig Venstres politik på det her område?
Altså, er den pensionspakke, der er lagt frem, noget, Venstre støtter?
Er det noget, Venstre mener man kan klare sig uden?
Hvad er Venstres alternativ?
Jeg har ikke hørt et pip om det i den offentlige debat.
Det synes jeg ville være interessant at få på banen, når nu vi diskuterer det.
Morten Østergaard (RV), 2014-11-26:
Jamen jeg kan mærke, at det kribler i fingrene på hr. Jakob Engel-Schmidt for at få fyldt nogle nye regler ind der, hvor vi lige har ryddet op, for det er jo det, vi har gjort med beskæftigelsesreformen.
Det er en massiv afbureaukratisering.
KL har kaldt det, vi har lavet, en historisk afbureaukratisering.
Og hvad gør vi i stedet for?
Vi er netop nu ved at færdiggøre forhandlingerne om en refusionsomlægning, der gør, at kommunerne skal vælge præcis den indsats, de mener har den største effekt for den enkelte ledige.
Og så kan hr. Jakob Engel-Schmidt og jeg jo stå herinde i Folketingssalen og diskutere, om der var en løsning, der passede til alle de ledige i Danmark.
Men vores linje har været en anden, nemlig at placere ansvaret der, hvor det hører hjemme, hos de kommuner og de sagsbehandlere, der har det, og så må de til gengæld også tage den økonomiske konsekvens, hvis de ikke gør det så godt, som de kunne.
Hans Andersen (V), 2014-11-26:
Tak for det.
Historisk afbureaukratisering sagde ministeren.
For det er jo rigtigt, at de to ord blev nævnt i sommer, da vi indgik aftalen, men der er altså gået noget tid siden, og nu er der delte meninger om, hvorvidt det nu er en historisk afbureaukratisering.
Jeg synes, det skal være det, men jeg er ikke sikker på, at vi ender dér, desværre.
Jeg vil gerne stille ministeren et spørgsmål.
Ministeren nævner kontanthjælpsreformen, men er det ikke korrekt, at de elementer, der indgik i den kontanthjælpsreform, ruller regeringen sammen med SF og Enhedslisten tilbage, når det handler om gensidig forsørgerpligt, og når det handler om ungesatsen, hvor man nu hæver beløbet, således at det ikke længere i samme grad kan betale sig at gå på arbejde eller tage en uddannelse for unge mennesker under 30 år?
Jacob Jensen (V), 2014-11-26:
Jamen vi tager det skam yderst seriøst, men også dybt alvorligt.
Jeg ved, at finansministeren kender til et selskab, der hedder OW Bunker, og de kom jo slemt af sted med det, da de kom med en overvurdering af de priser, som de jo gik og regnede med skulle være gældende, i forhold til det, som rent faktisk kom til at være tilfældet.
Vi er med på, at man nu tager nogle milliarder kroner fra pensionsmidlerne og fremrykker den betaling for at have den her buffer.
Men det må vi jo så også gå ud fra er, fordi man godt ved fra regeringens side, at de forudsætninger, man har lagt ind i sin finanslovsaftale, ikke kommer til at holde.
Kan man lægge det til grund for, at man har lavet den her pensionspakke, som ministeren kalder det?
Og kan ministeren i øvrigt ikke komme det svar, som hr. Torsten Schack Pedersen efterspurgte, lidt nærmere, nemlig hvad det er for en størrelse, vi taler om, hvis olieprisen ikke bliver de 110 dollar, men lander på det niveau, som vi kender i dag, på omkring de 78 dollar?
Bjarne Corydon (S), 2014-11-26:
Det er simpelt hen ikke korrekt.
Altså, vi kan være uenige politisk, men jeg synes, spørgeren bør gøre sit hjemmearbejde, før han stiller sig op her i Folketingssalen og prøver at tage en debat om de her spørgsmål.
Vismændene har jo efterfølgende indikeret, at de med pensionspakken anser det her spørgsmål for at være håndteret.
Der, hvor det selvfølgelig er allervæsentligst at lytte, er der, hvor man overvåger, om de her grænser overholdes.
Det gør Europa-Kommissionen – det er deres arbejde, og det gør de skrapt.
Spørgerens eget parti har på den hårde måde fået at føle, hvad der sker, når man ikke har styr på tingene; så falder der en EU-henstilling, og det er det, vi har kæmpet med i årevis efterfølgende.
Det gør der ikke nu, fordi der er styr på tingene, og det er der jævnfør de nye skøn, som er kommet, og som tager de faktorer, spørgeren henviser til, i betragtning.
Derfor tror jeg, at en lille smule seriøs behandling af det her spørgsmål ville gavne os alle sammen.
Torsten Schack Pedersen (V), 2014-11-26:
Jo, men når man nu forholder sig til dem, der herhjemme skal holde øje med, om finansloven lever op til målsætningerne, så var meldingen fra de økonomiske vismænd, at regeringens finanslovsudspil efter vismændenes vurdering opererede med et underskud på 3,6 pct. Jeg ved ikke, om det var det, der var baggrunden, men finansministeren lavede så den her øvelse med at fremrykke nogle penge, som ellers skulle være kommet i statskassen senere – de vil jo så mangle ad åre – og han siger så, at det giver en budgetforbedring på ¾ pct.
Bjarne Corydon (S), 2014-11-26:
Konsekvensen er, at der er styr på tingene også i det scenarie, som svaret jo klart indikerede, og det kunne spørgeren jo så holde sig til.
Der er handlet fra regeringens side i forhold til de risici, der måtte være, når det gælder den faktiske offentlige saldo.
Og det allerbedste sted at lytte, hvis man er interesseret i at spørge til, om der er styr på den del af sagen, er jo hos dem, der bedømmer det i forhold til de regler, vi overholder, nemlig Europa-Kommissionen, som er kommet med en ny vurdering af de danske offentlige finanser på baggrund af de oplysninger, som Venstre prøver at bruge til at skabe usikkerhed med.
Og de vurderer, at Danmark så klart er på den sikre side.
Det er jo helt i modsætning til dengang, Venstre havde ansvaret for Finansministeriet, hvor man ikke holdt sig på den sikre side af de her grænser og dermed fik udløst en EU-henstilling til Danmark.
Så der er jo en vis erfaring med den type forløb hos den tidligere regering på spørgerens side, men ikke på den her regerings vagt.
Torsten Schack Pedersen (V), 2014-11-26:
Der er jo noget i den gennemgang, som vidner om, at regeringen jo lidt har ændret retorik på det her område, for da finansministeren sidste år fremlagde sit forslag til finanslov, var det med et underskud, der lå lavere end i år, men da mente finansministeren altså sidste år, at det var uansvarligt at gå længere.
Det er så åbenbart blevet ansvarligt at gå længere i år i forhold til sidste år.
Jeg ved ikke, hvad der har ændret sig i regeringens forsigtighedsprincip eller andet, og som gør, at finansministeren nu mener, at det er rimeligt og sikkert at bevæge sig tættere på grænsen, faktisk helt ud til grænsen, i forhold til hvad EU-reglerne giver mulighed for.
Når ministeren jo så rigtigt siger, at det selvfølgelig øger risikoen for større underskud, hvis olieprisen er lavere end forudsat, og hvis væksten bliver lavere end forudsat, så er det bare, vi er nogle, der er temmelig optagede af, hvad det så reelt betyder.
For når vi i dag kan konstatere, at olieprisen som sagt ligger på omkring 78 dollar pr. tønde og regeringen opererer med en pris på 110 dollar pr. tønde, så tror jeg, de fleste kan se, at det giver en forskel.
Derfor må finansministeren jo være i stand til at svare på det, der er spørgsmålet, nemlig hvad der bliver af hul i finansloven, hvis de forudsætninger, som er lagt ind – nemlig 110 dollar pr. tønde – ikke holder.
Der er jo andre økonomer, som har været ude og komme med estimater på det, og jeg tror, at finansministeren også har en regnemaskine eller to ovre i Finansministeriet, som kunne komme med et bud på det.
Jeg synes da, det er relevant at få det at vide nu i dag i stedet for bare skubbe det, til der kommer en økonomisk redegørelse engang i december, for så er det måske for sent at nå at rette op.
Bjarne Corydon (S), 2014-11-26:
Ja, mange tak.
Med finanslovsforslaget for 2015 var finanspolitikken tilrettelagt, så den fuldt ud udnyttede de manøvremuligheder, der var til rådighed, og gik helt til grænserne i budgetloven og stabilitets- og vækstpagten.
På den måde var det strukturelle underskud vurderet til ½ pct. af BNP i 2015, og det faktiske underskud var vurderet til 3 pct. af BNP i 2015.
Det var et bevidst valg, som regeringen traf, for at finanspolitikken i videst muligt omfang kunne understøtte væksten og beskæftigelsen inden for rammerne af en ansvarlig finanspolitik.
Den linje i finanspolitikken har vi fastholdt med den finanslovsaftale, som regeringen indgik med Enhedslisten og SF.
Det er en ambitiøs aftale, og det er også en ansvarlig aftale.
Den opfylder kravene i budgetloven, den overholder udgifter lofterne, og der er ikke nogen huller i dens finansiering.
Vi opfylder også målene om sunde offentlige finanser i vores 2020-plan, og vi planlægger den økonomiske politik, så der er holdbarhed på sigt.
Og så er der ikke mindst strukturel balance på de offentlige finanser i 2020.
Hvad angår 3-procentsgrænsen for den faktiske saldo i EU's stabilitetsog vækstpagt, er det jo rigtigt, at lavere vækst i økonomien og lavere oliepris i forhold til augustvurderingen isoleret set øger risikoen for, at underskuddet på den faktiske saldo overskrider 3 pct.
Men regeringen har allerede forholdt sig til den risiko for, at det faktiske underskud kunne blive større, end der var lagt til grund i august, og det gjorde regeringen allerede i begyndelsen af oktober.
Det var baggrunden for, at regeringen med SF og Enhedslisten aftalte at gennemføre en pensionspakke.
Med pensionspakken indføres en tilskyndelse til lidt tidligere udbetaling af midler i LD, og muligheden for omlægning af kapitalpension til en alderspension med skattebegunstigelse udstrækkes til og med 2015.
Den her pensionspakke skønnes at forbedre den offentlige saldo med 3/4 pct. af BNP i 2015 svarende til 15 mia. kr.
Dermed er der etableret en sikkerhedsmargin til underskudsgrænsen for det faktiske underskud, og dermed er risikoen for, at Danmark modtager en ny EU-henstilling på baggrund af størrelsen af det faktiske underskud i 2015, minimeret.
Endelig skal det bemærkes, at jeg gerne vil gøre spørgeren opmærksom på, at i Europa-Kommissionens efterårsprognose, der blev udgivet tidligere på måneden, har Europa-Kommissionen jo taget højde for de lidt svækkede internationale konjunkturer og andre nye og relevante informationer, herunder også regeringens pensionspakke, og der vurderer Europa-Kommissionen det danske faktiske offentlige underskud til 2,3 pct. af BNP i 2015.
Dermed er det Europa-Kommissionens vurdering, at det offentlige underskud holder sig på den rigtige side af 3-procentsgrænsen i 2015.
Torsten Schack Pedersen (V), 2014-11-26:
Tak for det.
Spørgsmålet lyder: Hvad vil der efter ministerens vurdering mangle i finansieringsgrundlag for finanslovsaftalen for 2015, hvis olieprisen forbliver på det nuværende niveau, som er ca. 78 dollar pr. tønde, og væksten i økonomien samtidig bliver på et niveau som vurderet af vismændene i deres seneste rapport?