runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Jespersen (V), 2009-03-11:
Jeg vil gerne gøre tilhørerne opmærksom på, at et godt symptom på, at spørgeren har en dårlig sag, er, at man, hver gang jeg har svaret, ikke er i stand til ligesom at gå ind og påpege, at det svar nok ikke var så godt der og der.
Med hensyn til ressourcer er det jo faktisk sådan, at Københavns Kommune bruger rigtig mange penge på det her, og som det også kan læses ud af rapporten, jamen så ved man ikke, hvad man får for de penge.
Jeg synes, det er noget af det mest hårrejsende at læse, og det siger noget om, hvad det er for et morads, vi er kommet ud i, af slaphed og manglende styring af, hvad vi bruger alle vores mange, mange penge til.
Så jeg vil gerne have, at man bruger de penge på en bedre måde, og det bistår jeg meget gerne med, frem for bare at hælde flere penge i den type projekter.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-03-11:
Endnu en gang er det skræmmende at høre, at en regering, der har haft ansvaret for Danmark i 8 år, og som i de 8 år har råbt: straf, straf, straf og udvisning som svar på alting, ikke i en situation, der er så alvorlig som den, vi står i nu, kan erkende, at den medicin, man har brugt, i bedste fald har været virkningsløs, altså at regeringen ikke kan erkende, at der skal andre midler til.
Enhedslisten har stillet forslag om at tilføre 60 mio. kr. til det her område i København, fordi vi ved, at den sociale indsats virker, og fordi vi ved, at der ikke er penge nok til de mange udsatte børn og unge, der lever i København, og vi ved, at det er den gruppe, der er risiko for kommer ud i kriminalitet.
Så endnu en gang vil jeg spørge: Ud over at ministeren råber op om, at alle andre gør det forkert, har ministeren så tænkt sig at handle?
Har ministeren tænkt sig at afsætte de ressourcer, der er nødvendige for at sikre den sociale indsats?
Eller har ministeren tænkt sig bare at gå rundt og råbe op om alle andre, for det løser i hvert fald ikke problemerne?
Karen Jespersen (V), 2009-03-11:
Ja, det er ret nemt, for det fremgår med al ønskelig tydelighed, at fru Johanne Schmidt-Nielsen overhovedet ikke har læst den rapport.
For der står nemlig i den rapport, at der bliver brugt usædvanlig mange penge, og det er jo fint, at Københavns Kommune gør det.
Der bliver brugt over 200 mio. kr. på den her forebyggende indsats, men det, der også står, er, at Københavns Kommune med Enhedslistens borgmester i spidsen ikke har en pind styr på, hvad de penge bliver brugt til.
Nu vil jeg gerne lige sige, at rapportens forfattere ikke bruger lige den sprogbrug, men der står faktisk ret klart, at det - med mine ord, som jeg også har sagt før - sejler i København.
De magter ikke opgaven, og helt tydeligt magter Mikkel Warming ikke opgaven.
Der står, at man ikke ved, hvad man får for pengene.
Der står, at man ser passivt til, mens kriminaliteten stille får lov til at udvikle sig.
Der står, at de unge overhovedet ikke får de tilbud, de har brug for.
De får nogle tilbud, men der står helt direkte, at de ikke modsvarer de unges behov.
Der står, at man har helt forskellige definitioner af, hvad der er bekymrende adfærd, så nogle steder i den ene ende af kommunen får de unge hjælp, men i den anden ende gør de det ikke.
Det er derfor, man må konkludere, at et vigtigt skridt for at komme videre i det her er at gå ind og stille krav til kommunens måde at arbejde på.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-03-11:
Det er en helt utrolig kunst, vi her oplever vores velfærdsminister bevæge sig ud i, nemlig den kunst, der handler om at lade være med at tage ansvar for noget som helst og kaste alle former for ansvar over på andre mennesker.
Det er bare dybt problematisk i en situation, der er så alvorlig som den situation, vi står i nu.
Hovedkonklusionen i den rapport, velfærdsministeren selv henviser til, er, at man faktisk er rigtig, rigtig god i Københavns Kommune til socialt arbejde og til kriminalpræventivt arbejde, men der er ikke nok af det.
Det er konklusionen: Der er ikke nok af det.
Det kæmper man med i stort set alle kommuner i Danmark, og samtidig står vi i en situation, hvor gruppen af børn og unge med særlige behov vokser og vokser, altså hvor udsatte unges behov vokser.
Så er det, at jeg spørger, om ministeren ikke kunne hjælpe til med ressourcer, for det er jo det, man råber på i samtlige kommuner.
Man ved faktisk godt, hvad det er for nogle redskaber, der skal til.
Man har faktisk det gode arbejde liggende parat, men man har brug for de ressourcer, der er nødvendige, og jeg ved jo, at ministeren er villig til at afsætte ressourcer til det politimæssige arbejde - og heldigvis for det - men kunne vi ikke også få ressourcer til det arbejde, vi ved hindrer lignende kriminalitet om 2, 3 eller 4 år?
Karen Jespersen (V), 2009-03-11:
Det er sådan set lige præcis det, jeg siger.
Det er jo det, det kommunale selvstyre går ud på, og det er jo det, man hele tiden får at vide, også fra politikerne i Københavns Kommune: Nu skal I blande jer uden om, vi har fået en opgave, og den skal vi nok løse.
Det er jo lige præcis det, der lå i det, jeg sagde.
Jeg sagde det faktisk meget klart: at vi er nødt til at skrive noget ind i den nationale lovgivning for at sikre, at det sker ude i kommunerne.
Men jeg vil sige, at det sandt for dyden også er noget af en opgave, vi står over for - ikke mindst der, hvor Enhedslisten har indflydelse, for i den rapport, der er kommet om Københavns Kommune fra firmaet LG Insight, bestilt af Københavns Kommune, står der om det område, som Enhedslisten har ansvaret for, at de, der er sat til at hjælpe de unge med at komme ud af kriminalitet, herren hjælpe mig bistår dem i den kriminalitet.
Så der er sandt for dyden noget at rydde op i der, hvor Enhedslisten har indflydelse, og det er jeg helt parat til.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-03-11:
Jeg vil fortsætte, hvor fru Mette Frederiksen slap.
Tænk, at fru Mette Frederiksen kan spørge tre gange til, hvad velfærdsministeren har tænkt sig at gøre for at leve op til den jobbeskrivelse, velfærdsministeren rent faktisk har, uden at få et klart svar.
Nu siger velfærdsministeren så her til sidst, at der skal stilles klare krav til kommunerne.
En af årsagerne til, at man fra Christiansborgs side har afsat 140 ekstra betjente til bl.a. Nørrebro, er, at man siger: Den kriminalitet, der er her og nu, er et nationalt problem.
Det er et problem, der er så alvorligt, at vi bliver nødt til at sætte ind fra Christiansborgs side.
Vi kan ikke bare overlade situationen til København, for det er et problem for hele Danmark.
Jeg kunne så godt tænke mig at spørge, om ministeren også vil sætte ind med det, vi ved virker, nemlig den sociale indsats.
Det er fuldstændig rigtigt, at der her og nu er brug for en politiindsats - det er slet ikke til diskussion - men hvis vi skal undgå, at der også bliver skudt om 2, 3 eller 4 år, hvis vi skal undgå, at unge hvide mænd bliver tiltrukket af dybt kriminelle rockermiljøer, hvis vi skal undgå, at unge danske mænd med anden etnisk baggrund bliver tiltrukket af kriminelle bandemiljøer, så skal der sættes ind med en social indsats.
Enhedslisten har foreslået en 1:1-plan .
Det vil sige, at for hver gang der kommer en ny betjent, skal der også komme en socialarbejder.
Det er jo simpelt hen, fordi vi ved, at den sociale indsats er den, der virker.
Har ministeren tænkt sig at medvirke til - altså ikke bare kaste ansvaret over på kommunen og sige, at vi nu må stille endnu skrappere krav - at vi får styrket den sociale indsats, den kriminalpræventive indsats i København, netop ud fra en betragtning om, at det her er et nationalt problem, og med præcis samme argumentation som argumentationen for, at man sætter ekstra politi ind?
Thomas Jensen (S), 2009-03-11:
Det er jo en ren tilståelsessag fra ministerens side, at hun her afslører, at når den ene rapport kuldsejler, går man i gang med at skrive den næste rapport, og den måde har man så udsat opførelsen af nye almene boliger i over et år.
Det må siges at være en tilståelsessag.
Men der er jo også noget andet, der vedrører de almene boliger, nemlig at der i nogle almene boligområder desværre er opstået det, man kan kalde ghettodannelser.
Det er jo sådan, at statsministeren for 5 år siden i sin nytårstale sagde, at det skulle vi have afskaffet hurtigst muligt, og siden har der været et udvalgsarbejde i gang.
Der er blevet skrevet en rapport, og det har taget 4-5 år.
Nu har vi fået rapporten, og vi har alligevel ikke set noget initiativ fra regeringen.
Hvornår kommer der et initiativ?
Og hvis der kommer et initiativ fra regeringen om, hvordan man vil gå ind og afskaffe de her ghettoer, har regeringen så en klokkeklar politik for, om man vil afvikle ghettoerne i Danmark, og hvor lang en tidshorisont der skal være for, at de her ghettoer er afviklet?
Det er jo sådan, at der er utrolig mange børn og unge, der vokser op i ghettoer, og som vokser op blandt voksne, som ikke har nogen tilknytning til arbejdsmarkedet.
Karen Jespersen (V), 2009-03-11:
Det var rart at få det her ud af spørgsmålet, at den restriktion, som jeg ellers er blevet pålagt i forbindelse med »Barnets reform«, ikke længere gælder.
Det er blevet sagt fuldstændig tydeligt; fru Mette Frederiksen behøver ikke at ryste på hovedet og kigge sig om efter hjælp i Folketingssalen, det blev sagt fuldstændig utvetydigt i forbindelse med »Barnets reform«.
Noget af det, jeg kan forestille mig, er at skærpe initiativer, der sikrer, at unge lærer, at deres handlinger har konsekvenser, altså det, man kunne kalde samfundstjeneste, at man bliver pålagt nogle ting, når man har begået nogle af alle de ting, vi støder på.
Det handler jo ikke kun om bandekriminalitet; det her er et værdiskred, et meget bredt værdiskred med en asocial opførsel blandt børn og unge.
Det andet, jeg kunne forestille mig, er, at vi laver nogle »kan«-bestemmelser i loven om til »skal«-bestemmelser, for vi kan se, at der er masser af gode muligheder i loven, som kommunerne ikke bruger.
Det tredje, jeg kan forestille mig, er at stille nogle tydeligere krav til den måde, kommunerne arbejder på, for at sikre, at de rent faktisk udfører deres arbejde, noget i stil med det, vi gjorde med førtidspensionsreformen; den måde at stille krav til kommunerne på skal udbredes også til det her område.
Det kan være, der er noget, der er undgået min opmærksomhed, men jeg er altså ikke bekendt med, at Socialdemokratiet har stillet forslag om gratis færgedrift.
Det kan jo ikke bare være Læsø, der skal have en gratis færge, men også Samsø og Ærø, for det er jo de tre øer, der ligesom er under samme hat.
Som bekendt har vi rigtig mange øer i Danmark, som vi skal være stolte af, og hvor der jo er rigtig mange færgeruter; jeg er faktisk ikke klar over, hvor mange der er.
Men så skulle de jo alle sammen være gratis, og jeg er ikke bekendt med, at Socialdemokratiet har stillet et sådant forslag.
Det ville også være meget omfattende.
Man kan jo også se, at det faktisk er sådan, at der er omkring 450 erhvervsvirksomheder på Læsø, og jeg er bekendt med - det kan man se ud af nogle referater - at kommunalbestyrelsen er opmærksom på, om nogle afgange kan have særlig billige takster, netop af hensyn til erhvervslivet, så jeg synes, de gør det rigtig godt på Læsø.
Jo, men der bliver altså gjort mange overvejelser om, hvordan man sikrer ligeløn.
Men som vi snakkede om den 8. marts, i søndags, på mødet om kvinders ligestilling, er der de der to grundlæggende tilgange til det, nemlig om det er nogle holdningsændringer, der skal vokse blandt kvinderne selv, der gør, at man søger nogle job, at man stiller nogle lønkrav, eller om man ligesom tror, at det hele kan dirigeres herindefra.
Jeg tror selvfølgelig, vi kan bringe ting på vej og give nogle rammer via lovgivning, men hvis der ikke er en kampånd blandt kvinderne selv, får vi ikke ligeløn.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-03-11:
Nu er det jo sådan, at selv den uforklarede uligeløn er meget høj i Danmark, når vi sammenligner med andre lande.
Det er også sådan, at man må forvente, at en minister for ligestilling er interesseret i et område, som man i hvert fald kan påvirke.
Det er jo sådan, at ligestillingsloven er vedtaget her i Folketinget, og derfor har man også en mulighed.
Jeg anerkender sådan set, at arbejdsmarkedets parter absolut også har en indflydelse på, hvad der kan ske.
Men man kan jo f.eks. lade den lønkommission, som regeringen selv har nedsat, omfatte uligelønnen mellem mænd og kvinder; man kunne jo f.eks. gøre ligesom i Norge, hvor de har sat penge af til at løfte de kvindefag, som er med til at gøre, at vi har en meget stor uligeløn.
Man kan gøre noget for at forbedre de kønsopdelte lønstatistikker, som jo faktisk kun dækker 15 pct. af arbejdsmarkedet, hvilket er forsvindende lidt.
Man kunne lave et uvildigt ligestillingsorgan, sådan som EU har bedt os om at gøre det, osv. osv.
Der er da masser af muligheder.
Kunne ligestillingsministeren slet ikke forestille sig at tage nogle af de her muligheder i brug?
Karen Jespersen (V), 2009-03-11:
Nu er det jo ikke sådan, at man, fordi man er minister for ligestilling, så også uhæmmet kan blande sig i alle mulige andre ministres ressortområde.
Men det er rigtigt, at der er en forskel på mænds og kvinders lønindkomst.
Men forskere siger vel at mærke, at det jo kun er en meget lille del, nogle få procent, som man har svært ved at forklare.
Meget kan jo forklares ud fra det kønsopdelte arbejdsmarked, andet kan jo forklares ud fra en række andre forhold, altså om man er i den offentlige eller i den private sektor.
Så noget af det handler jo også om en holdningspåvirkning i forhold til kvinder.
Vi kan jo ikke begynde at gå ind og gribe ind i løndannelsen på arbejdsmarkedet.
Så noget af det, jeg oplever jeg kan bidrage til og det, jeg forsøger, er jo at bryde op i de holdninger, som skaber det kønsopdelte arbejdsmarked.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-03-11:
Jeg håber altså ikke, at ligestillingsministeren vil inddrage kommunerne alt for meget i det her spørgsmål; det drejer sig nemlig om ligeløn.
Det står rigtig skidt til med ligelønnen.
Uanset hvordan vi vender og drejer det, er mænds og kvinders livsindtægt voldsomt forskellige, og i november sidste år dokumenterede SFI, at danske mænd i gennemsnit tjener mellem 17 og 21 pct. mere end kvinder, og det selv om vi har haft en ligelønslov i 33 år, en lov, som ikke virker.
Nu er det jo sådan, at regeringen sådan set har ansvaret for at revidere den lov, når der sådan ligger en lov, der ikke virker.
Jeg vil gerne spørge, hvad det er, der er ligestillingsministerens syn på den her uligeløn.
Skal vi bare trække på skuldrene af, at vi nu har en 15. plads ud af de 27 medlemslande i EU?
Skal vi trække på skuldrene af, at kvinder får en fattigere alderdom på grund af deres lavere livsindkomst og den lavere pension osv., eller vil regeringen og ligestillingsministeren gøre noget ved det her problem?
Karen Jespersen (V), 2009-03-11:
Jeg vil lige gøre opmærksom på, at det var fru Yildiz Akdogan selv, der sagde, at borgerne havde fremhævet, at det, der var brug for, var flere midler og flere ressourcer, og det betyder altså for mig oversat til godt dansk flere penge.
Rapporten siger faktisk, at der bliver brugt rigtig mange penge, men at de bliver brugt forkert - jeg bruger her mine egne ord, men folk kan læse rapporten - og at man ikke i tilstrækkelig grad ved, hvad man får for pengene.
Mange af de ting, der bliver nævnt, kan man jo allerede gøre, men det, vi kan se, bl.a. i Københavns Kommune, er jo, at de ikke bruger de redskaber, der er - f.eks. muligheden for at stille krav til forældrene, give dem et pålæg om, at de kattenknurreme skal sørge for at opdrage deres unger og holde dem væk fra gaden, og hvis de ikke gør det, får det økonomiske konsekvenser.
Det udmærkede redskab vil man jo ikke bruge, bl.a. vel formentlig ud fra misforstået godhed - i gåseøjne - og politisk korrekthed.
Så det er jo også nogle holdninger, vi er nødt til at gøre op med.
Men der er gjort rigtig meget, og der er mere på vej.
Yildiz Akdogan (S), 2009-03-11:
Nu var det ministeren selv, der nævnte flere penge.
Jeg nævnte ikke flere penge.
Jeg spurgte til sociale indsatsområder, og hvad ministeren havde tænkt sig at gøre her.
Det svarede ministeren ikke på.
Så refererede ministeren til sit besøg i 1990'erne.
Hvornår var ministeren sidst på Nørrebro for at snakke med folk, der arbejder på gaden, der arbejder med at lave de her sociale aktiviteter?
Jeg vil gerne vide, hvilken dato der var den allersidste dato, ministeren var på Nørrebro?
En sidste kommentar: Ministeren snakker om, at unge skal lære, at deres handlinger har konsekvenser, og at det her er et spørgsmål om et værdiskred.
Der ligger lidt en strafdimension i det, ministeren siger om, at man skal lære, at tingene har konsekvenser, men hvad med den konkrete sociale indsats, som jo ligger under velfærdsministeren?
Hvad vil ministeren gøre for f.eks. at forhindre lillebroreffekten?
Igen skal ministeren ikke hele tiden nævne noget med penge og prøve at lade være med at skubbe problemet ud til kommunerne.
Hvad vil ministeren selv gøre ved det, og hvornår har ministeren selv været på Nørrebro og snakke med de mennesker?
Karen Jespersen (V), 2009-03-11:
Jeg tror ikke, der er mange, der har besøgt så mange af de tilbud, der er på Nørrebro, som jeg har gjort gennem årene.
Jeg kan huske, at jeg i sidste halvdel af 1990'erne deltog i nøjagtig samme type møde på biblioteket på Blågårds Plads sammen med den daværende justitsminister Frank Jensen, og det var nøjagtig den samme sang om flere penge til nogle af de her projekter, men der var ingen ordentlig hånd i hanke med, hvad det så var for nogle projekter, vi fik for de penge.
Det var nøjagtig det samme.
Det var måske lidt mildere dengang, det var borgere, der fik deres dørtelefoner hevet ud, dækkene på deres biler skåret op osv. osv.
Og det er jo bare blevet værre og værre.
Hvorfor er det det?
Det er, fordi der ikke er nogen klare krav til kommunernes indsats, sådan at man undgår nogle af de forfærdelige forhold, der bliver beskrevet i den her rapport.
Så jeg har en meget klar holdning til, hvad der skal til.
Man skal bestemt være i kontakt med borgerne, men man skal ikke være naiv og tro, at bare man lytter og gør det, der bliver sagt, så får man den rigtige indsats.
Flere penge til noget af det, vi ser på Nørrebro, er bestemt ikke den rigtige vej at gå.
Yildiz Akdogan (S), 2009-03-11:
Jeg ville egentlig gerne have haft, at ministeren selv havde været til stede, i stedet for at hendes embedsmænd var der.
Så ville hun måske har fået et mere realistisk indtryk end ved bare at læse et referat fra sine embedsfolk.
Så ville hun have hørt, hvad der lå de her borgere på sinde.
De efterspurgte ekstra klubtilbud, de efterspurgte idrætsfaciliteter, kulturelle tilbud og flere midler og ressourcer til frivilligt arbejde.
Jeg ved ikke, hvorfor ministeren hele tiden henviser til en rapport, der siger, at de mennesker, der arbejder inden for det her sociale område, er nogle, der sympatiserer med de her unge.
Jeg ved ikke, om ministeren måske har snakket med nogle af de her mennesker.
Har hun været ude at besøge Nørrebro?
Hvornår var ministeren sidst ude at besøge folk på Nørrebro, folk, der arbejder med sociale indsatsområder på Nørrebro?
Det kunne jeg egentlig godt tænke mig at vide.
Karen Jespersen (V), 2009-03-11:
Jeg vil gerne sige, at Velfærdsministeriet var repræsenteret ude på det møde i Korsgade, bl.a. for at man kunne give mig et referat, men jeg sad selv i politiske forhandlinger til relativt sent.
Og i dag har jeg bl.a. siddet med satspuljepartierne og drøftet fordelingen af frie midler til en social indsats.
Men vi står jo over for den alvorlige udfordring, som det altså ikke kan nytte noget at lukke øjnene for, nemlig at nogle af de tilbud, der er, og som vi måske også har bidraget til, er noget af det, der burde undersøges.
Det står sort på hvidt i den rapport, der er lavet om Københavns Kommune, at dem, der skal hjælpe de unge, har udbredt sympati og forståelse for de unges aktioner og kriminelle adfærd.
Så kan det jo ikke noget nytte noget, at vi naivt bare poster flere penge i den slags tilbud, for det gør ondt værre.
Det er jo med til at forstærke de problemer, der er.
Det er derfor, at en meget vigtig forebyggende indsats er at stille nogle klare krav til kommunernes indsats, så vi ved, hvad vi får for pengene, og så vi hele tiden kan måle effekten af det, der rent faktisk bliver gjort.
Den effekt skulle meget nødig være, at der bliver ansat flere, der har forståelse for de unges kriminelle adfærd, for så kommer vi i hvert fald aldrig den rigtige vej.
Og det sker jo altså vel at mærke i en socialdemokratisk ledet kommune.
Nu kan jeg se, at de forslag på boligområdet, som Socialdemokratiet er kommet med, jo er meget i tråd med dem, jeg selv har været ude at nævne, og som jeg bestemt regner med kommer til at indgå i lovforslaget.
Så det glæder mig meget.
Jeg sad og tjekkede dem igennem og syntes, at der var en meget høj grad af overensstemmelse.
Derudover kan der være en række andre initiativer, som f.eks. har med folkeskolen at gøre.
Jeg ved, at i hvert fald fru Mette Frederiksen har snakket om det her med at kræve - eller tvinge, eller hvad vi nu skal kalde det - at børn skal gå i skole uden for områderne.
Men man kan sige, at det i hvert fald er sådan, at antallet af boligområder, der bliver rubriceret som ghettoer - altså, nu bruger vi ordet for nemheds skyld, vi skal ellers prøve at undgå det - er faldet.
Bl.a. fru Ritt Bjerregaard har jo gang på gang været ude at fremhæve, at der er blevet færre ghettoer i København.
Mette Frederiksen (S), 2009-03-11:
Jeg vil gerne gøre det helt og aldeles klart: Der er intet i samarbejdet med Folketinget, der forhindrer velfærdsministeren i at udføre sit arbejde - intet!
Hvis velfærdsministeren føler anledning til at leve op til sit politiske ansvar og som minister bidrage til at løse de verserende problemer, tror jeg ikke, der vil være en eneste folketingspolitiker, der vil sætte sig imod det.
Så den type, man kan vel godt tillade sig at kalde det dårlige undskyldninger behøver vi i hvert fald ikke at bruge Folketingets taletid til.
Derfor - til slut, for nu lyser den røde knap nemlig: Hvad er det for konkrete tiltag, vi kan forvente fra ministerens hånd?
Frank Aaen (EL), 2009-03-11:
Det er jo fantastisk, at skatteministeren bliver ved med at køre på den myte, at det er venstrefløjen, der skaber gæld.
Alle de forslag, Enhedslisten f.eks. er kommet med, er overfinansierede; alle de finanslovforslag, vi har fremlagt, er overfinansierede.
Og så bliver skatteministeren alligevel ved med at påstå, at det er venstrefløjen, der bare vil bruge løs og øge gælden.
Det er jo helt absurd, at skatteministeren kører den sang, når vi kan se - og det var det, jeg spurgte til, og jeg kan godt forstå, at jeg ikke fik svar - at det, der sker, jo er, at skatteministeren uddeler først 40 mia. kr. i skattelettelser, næste år 14 mia. kr. ekstra, dvs. 54 mia. kr., eller hvad ved jeg, et eller andet mega beløb, og det er det, der betyder, at staten har underskud og ikke overskud.