Line Barfod (EL), 2010-10-12:
Man må jo sige, at Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti har deres egen besynderlige logik i denne tid.
De har givet masser af penge i skattelettelser til de rigeste, og regningen skal betales.
Det gør de så ved at skære på indsatsen i forhold til arbejdsmiljø, så flere mennesker kommer til skade og bliver syge.
Så skærer de på sygedagpengene, så det bliver sværere at få sygedagpenge, og man risikerer at komme til at stå helt uden indkomst og måske få det endnu sværere.
Og senere på året kommer vi jo til at se nedskæringer på førtidspensionen, hvor vi jo har fået meldingen om, at mennesker under 40 år slet ikke skal kunne få førtidspension.
Så det er altså virkelig at sige, at der er nogle, der her kommer til at betale regningen op til flere gange, og det er så den holdning, man har til, hvordan samfundet skal hænge sammen.
Det bliver jo tydeligere og tydeligere, hvor forskellene rent politisk ligger henne.
Jeg synes, der er mange ting i det her, der er fuldstændig vanvittige, og jeg synes, at man skal holde op med at komme med de pæne ord om, at man gerne vil have, at så mange som muligt kommer på arbejdsmarkedet.
Hold op med de pæne ord om, at vi skal prøve at sikre, at også mennesker med psykiske lidelser kan komme på arbejdsmarkedet, og at vi også skal prøve at sikre, at mennesker med handicap kan komme på arbejdsmarkedet, for det forslag, man kommer med her, undergraver i den grad muligheden.
Det er jo også derfor, at handicaporganisationerne vender sig så stærkt imod det.
Ikke nok med, at det bliver sværere for handicappede at få sygedagpenge generelt, man går også ind og rammer dem direkte i forhold til at fjerne sygedagpenge på søgnehelligdage.
Der gør bl.a. Dansk Blindesamfund opmærksom på, at det altså rammer rigtig mange af deres medlemmer, fordi de ofte har en type job, hvor de er på arbejde de dage og varetager nogle væsentlige funktioner.
Men regeringen og Dansk Folkeparti synes åbenbart, at det er bedre, hvis de her mennesker overhovedet ikke er på arbejdsmarkedet.
Det forstår jeg simpelt hen ikke, men jeg synes, at man så i det mindste skulle sige det ærligt i stedet for at stå og påstå et og så gøre noget helt andet.
Samme holdning har jeg altså til spørgsmålet om det her med, at man har opdaget, at det ikke ser så godt ud i medierne, at dødeligt syge mennesker skal tvangsaktiveres.
Det lyder ikke så godt.
Derfor er det selvfølgelig fint nok, at man så skriver nogle ord her i lovforslaget om, at kommunerne også skal holde op med det, men man ændrer jo ikke på refusionssatserne.
Her snakker vi altså ikke om det aktiveringscirkus, som beskæftigelsesministeren har lovet at der bliver set på en eller anden gang, om jeg ved ikke hvor lang tid, hvor folk bliver sat til at finde deres indre fugl og andet.
Her snakker vi om mennesker, som er dødeligt syge, og som måske ligger de sidste uger af deres liv i en hospitalsseng, eller gravide, som er blevet beordret til at ligge ned, for at der ikke sker noget med dem selv og det barn, der er på vej.
Alligevel er det sådan, at sørger kommunen ikke for, at de er aktiverede, bliver kommunen straffet økonomisk.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvordan man kan få det til at hænge sammen.
Nu ved jeg jo, at Dansk Folkeparti har erklæret, at begrebet menneskesyn ikke findes, og det kan være, at Venstre og Konservative har tilsluttet sig den opfattelse, at begrebet menneskesyn simpelt hen bare ikke findes, og så behøver man ikke diskutere det.
Men jeg vil jo altså tillade mig at fastholde, at jeg mener, at begrebet menneskesyn findes, og jeg mener, at det er afgørende, når man ser på sådan nogle forslag her, at man diskuterer, hvad det er for et menneskesyn, vi har.
Er det det menneskesyn, at det er dem, der har det allersværest og er allermest syge, der skal bære de tungeste byrder, eller synes vi tværtimod, at de skal have noget hjælp og noget støtte?
Jeg synes, at vi skal begynde at diskutere, hvad det er for en vækst, vi skal have i det her samfund.
Er det en vækst i privatforbruget for de rigeste?
For så kan vi godt se i andre dele af verden, hvad det er for nogle samfund, det fører til.
Eller vil vi have en menneskelig vækst, hvor vi i stedet for satser på at investere i et samfund, hvor der er tid til hinanden, og hvor der er plads og tid til, at alle mennesker kan få lov til at være med på arbejdsmarkedet og kan få lov til at bidrage?
Det synes jeg ville være en rigtig god værdidebat at tage, og det håber jeg at vi får mulighed for også i den kommende tid.