Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-04-01:
Indenrigs- og sundhedsministeren konkluderede – eller sagde i hvert fald – at man ikke havde indført regionerne af effektivitetshensyn, og den ærlighed, der ligger i en sådan udtalelse, sætter jeg pris på.
I Liberal Alliance mener vi, det er spild af penge, af ressourcer, at have tre administrative lag i et samfund som det danske med kun 5,5 millioner indbyggere.
I hundredvis af politikere, 5 x administration i forskellige regioner og folk, der også skal markedsføre disse regioner, lægger alt sammen et ekstra lag på.
Det var i virkeligheden ærgerligt, at man i sin tid ikke tog skridtet fuldt ud og nedlagde amterne uden at oprette noget nyt i stedet.
Man kan også se på den folkelige interesse, at den ikke er overvældende.
Den mest populære region ved sidste regionsrådsvalg var Region Midtjylland med en stemmeprocent på 67,8.
Region Hovedstaden var helt nede på 62,2 pct., og det var den region, der havde det laveste stemmetal.
Jeg synes, man kunne lave et interessant eksperiment ved at lade regionsrådsvalgene være forskudt 2 år i forhold til kommunalvalgene for at se, om det ville få regionsrådenes stemmeprocent til at gå op eller ned.
Mit gæt ville være, at den ville gå ned, for de fleste stemmer til regionsrådsvalget, når de nu alligevel er ovre ved kommunalvalget, for der er jo ikke rigtig nogen, der interesserer sig for det; den folkelige forankring er utrolig lav.
Man ser det også til regionsrådsvalgene: Det er svært at få medierne til at skrive om, hvad der foregår til de fem regionsrådsvalg, og det er svært at få vælgerne til at interessere sig for, hvad der sker.
Der er jo flere tidligere regionsrådspolitikere i salen – det forklarer måske også synspunkterne – men de og andre vil måske kunne fortælle om de frustrationer, det må give at være medlem af et sådant regionsråd for den manglende folkelige interesse for området.
Og når det virkelig bliver vigtigt omkring sundhed, har ministeren på den mest fortrinlige vis argumenteret for, at journalister og borgere jo så alligevel spørger os, der er her, fordi man ikke rigtig regner de der regionsrådspolitikere for noget, man ved ikke rigtig, at de er der.
Det er et overflødigt lag, og man burde bare fjerne det.
Jeg er meget glad for den tilslutning, vi har fået til det synspunkt, som vedrører B 66, fra Dansk Folkeparti, som vil stemme for, og fra De Konservative, som i hvert fald har givet en holdningsmæssig tilkendegivelse om synspunktet, og vi respekterer også, at De Konservative qua regeringssamarbejdet er i en helt særlig situation i forhold til afstemningen.
Det giver dog et håb efter et valg – skulle der igen komme en borgerlig regering – at der er tre ud af fire partier, som er imod regionernes eksistens, og får Liberal Alliance de afgørende mandater, vil vi gøre en stor indsats for at få afskaffet regionerne.
Det er en del af vores mærkesag om en mere effektiv offentlig sektor.
Jeg forstod så, at de øvrige partier er tilhængere af regionerne – og fred være med det – og at de derfor stemmer imod.
Man kan jo altid argumentere frem og tilbage; jeg tror jeg her i eftermiddag hverken overbeviser fru Sophie Løhde, fru Julie Skovsby, fru Meta Fuglsang eller fru Line Barfod om, at vi skal nedlægge regionerne.
Så jeg vil bare notere mig synspunktet og sige, at får man en rød regering efter valget, får man regioner, som muligvis kan indkræve skat, og får man en blå regering, er der vel en vis sandsynlighed for, at vi får bugt med dem.
Vi har også fremsat beslutningsforslag nr. B 81 om en undersøgelse af de økonomiske konsekvenser ved at nedlægge regionerne.
Det er vi blevet skoset for af et par af ordførerne, men det skyldes simpelt hen, at vi gennem Kommunaludvalget, spørgsmål 72, har prøvet at spørge indenrigsog sundhedsministeren om, lige præcis hvilke fordele der kunne være forbundet med en nedlæggelse af regionerne.
Ministeriet og ministeren oplyser, at man ikke råder over de oplysninger, som vil sætte dem i stand til at besvare spørgsmålet, hvorfor man ikke ønsker at besvare spørgsmålet.
Men det har man valgt ikke at gøre, fordi man ikke mener, at det fremmer ens egne formål, og jeg må indrømme, at jeg synes, det er lidt overraskende og lidt sølle, at man sådan har valgt at skjule sig i den her sag.
Sandheden er jo, at det, hvis vi får de økonomiske konsekvenser af at nedlægge regionerne frem, så kan være, at de partier, der mener, det er en fordel med regioner, finder ud af: Ja, det er en god forretning.
Det kan også være, at det er det modsatte, nemlig at vi, der er imod regionerne, får at vide: Ja, man vil kunne tjene på at nedlægge dem.
Det tror jeg er mere sandsynligt, hvilket man jo så også kan høre at både Dansk Folkeparti, De Konservative og Liberal Alliance har argumenteret for.
Så vi kan sige, at dem, der er imod, tror, at man kan spare penge ved at nedlægge dem, mens dem, der er for, ikke rigtig taler om det.
Selv om det så skulle forholde sig modsat – det kunne jo godt være, at jeg ikke havde ret, at Liberal Alliance ikke havde ret, at De Konservative ikke havde ret, at Dansk Folkeparti ikke havde ret i, at man kan spare penge ved at nedlægge regionerne – så kunne man jo i hvert fald, hvis man fik prisen på det, diskutere, om det er pengene værd.
Det kan jo godt være, at SF og Enhedslisten mener, det er de penge værd, det vil koste at have regioner – 0,5 mia. kr., 1 mia. kr., eller hvad ved jeg?
– at man synes, det er prisen værd, og det er fair nok.
Men så kan vi dog diskutere det åbent i den offentlige debat.
Jeg forstår ikke, hvorfor man er så bange for at få fakta på bordet, og at man er så bange for at kunne diskutere på et mere oplyst grundlag.
Og jeg forstår ikke, hvordan man som oppositionsparti kan støtte, at regeringen ikke skal svare et parti, der er uden for regeringen, om de økonomiske konsekvenser af et så væsentligt spørgsmål.
Jeg håber, det ikke er noget, der sådan skal være præcedens for, men jeg må jo notere mig, at partierne ikke ønsker at støtte åbenheden i det her spørgsmål.
Men jeg vil takke for debatten.
Jeg vil sige, at vi vil fortsætte kampen for at få nedlagt regionerne, fordi vi mener, det vil indføre en mere effektiv ledelse af den offentlige sektor, at der er penge at spare, og at det dermed vil være til gavn for den danske befolkning.