Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-04-15:
Vi har også i SF været enormt optaget af at gøre noget ved problemerne med de grimme overfald, vi har læst om gentagne gange i pressen – specielt i sommeren 2009.
Vi har været meget optaget af at sikre borgerne en reel tryghed, når det gælder farlige hunde.
Vi har faktisk selv fremsat forslag her i Folketinget, og en god del af de forslag, som dette lovforslag indeholder, er oprindelig også en del af SF’s forslag.
Det er vi selvfølgelig glade for.
Vi er altid glade, når regeringen kan bruge nogle af SF’s forslag.
Det drejer sig bl.a. om snorepligten og den tydeligere hjemmel til aflivning, det drejer sig om pålæg og højere bødestraffe og en mærkningsordning.
Det er smukt og fint.
Men ét forslag er altså ikke groet i SF’s have, og det er forbuddet.
Jeg har hele tiden sagt, at kom Hundeudvalget frem til, at et forbud var langt den bedste måde at skabe reel tryghed på, ville SF stemme for det – selvfølgelig ville vi det, vi er optaget af reel tryghed for borgerne – men vi har det selvsagt meget, meget svært med et politisk forbud, og at regeringen har ønsket et forbud uden at tage hensyn til, hvad det er for nogle omstændigheder, det her lovforslag skal virke i.
Man kan jo sige, at Hundeudvalget har været lidt oprørsk, for de er også gået imod.
De kan faktisk ikke anbefale et forbud af de samme årsager, som SF ikke kan, nemlig at det ikke giver reel tryghed.
Vi, der arbejdede med det her i forvejen, vidste nok godt, da statsministeren var ude på sommergruppemødet og sige, at der skulle være et forbud, at det ville give en masse problemer.
Der er problemer med at håndhæve det her, alene af den årsag, at man selvfølgelig ikke kan finde ud af, om en blandingshund består af en af de racer, der nu kommer på forbudslisten.
Man kan simpelt hen ikke dna-teste sig ud af det her problem, og man vil ikke med sikkerhed kunne afgøre, om det er en hund, der skal være forbudt.
Der er også nogle af høringssvarene – og de er stort set alle sammen kritiske – som peger på, at det her bare vil sætte gang i avl af andre typer.
Vi har jo set i andre lande, som har langt flere forbud, at det ikke har virket.
Erfaringerne er simpelt hen ikke gode nok, og Holland er i den situation, at de faktisk er gået den anden vej: Nu ophæver de forbuddet, fordi det ikke har virket.
Jeg synes ærlig talt også, det er lidt stærkt, at man her indfører omvendt bevisbyrde, så det er hundeejeren, som skal bevise, at hans blandingshund ikke tilhører en af de her racer.
Det synes jeg faktisk er lidt frækt.
Fra oppositionens side har vi i lang tid kæmpet for, at der bliver omvendt bevisbyrde i sager, som omhandler offentligt ansattes ytringsfrihed, så arbejdsgiveren skal bevise, at den offentligt ansatte ikke er blevet fyret, fordi vedkommende har brugt sin lovformelige ytringsfrihed.
Vi synes ærlig talt godt nok, man kunne have anvendt det bedre her.
Der er en del, som tyder på, at et forbud altså ikke vil virke, og jeg tror heller ikke, regeringen er så stolt af sit forbud.
I hvert fald sætter man ikke nogen ressourcer af til at håndhæve det her, og man skriver i en sidebemærkning, at politiet selvfølgelig skal være væsentlig opmærksomt på det her, men udelukkende hvis de i forbindelse med en politiforretning bliver opmærksom på en sådan hund.
Jeg synes, det er trist, at vi skal stå her i dag og tale om et lovforslag, som ikke skaber reel tryghed for borgerne.
Jeg tror stadig væk på, at SF’s løsning med et hundekørekort ville have været en fornuftig ting.
Det ville også kunne håndhæves, vi kunne have kontrolleret det, og vi kunne have fået nogle bedre hundeejere og nogle bedre opdrættede hunde.
Det tror jeg i virkeligheden der er behov for, og der er også en del høringssvar, hvor der peges på, at hunde ikke kun er et produkt af avl, men i høj grad også er et produkt af miljøet og den opdragelse, som de får. Medmindre vi lander på nogle andre modeller, er jeg overbevist om, at SF ikke kan støtte det her forslag.