Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-02-22:
SF's retsordfører kunne ikke være her i dag, så I må nøjes med mig, men det skal selvfølgelig ikke betyde, at der ikke kan stilles spørgsmål.
Endelig kom den modernisering, nemlig moderniseringen af straffelovens kapitler om seksualforbrydelser, som vi har ventet længe på, og i mellemtiden har alle partier haft forskellige ønsker til, hvordan både den ene og den anden paragraf skulle se ud.
Det gælder også SF.
Der er ingen tvivl om, at paragrafferne vedrørende seksualforbrydelser trængte til en modernisering, og der kan nu også ryddes op i nogle uheldige ting, såsom en udnyttelse af en persons forsvarsløse tilstand, hvor offeret ikke er i stand til klart at svare ja eller nej, hvilket der før faktisk var risiko for gav en lavere straf end straffen for den voldtægt, hvor offeret gjorde aktiv modstand.
Det er naturligvis ikke rimeligt.
Lovforslaget bygger i vidt omfang på Straffelovrådets anbefalinger, om end regeringen har valgt at justere et par steder.
Vi er ikke i tvivl om, at Straffelovrådet består af dygtige mennesker, der har lavet et grundigt stykke arbejde, men vi vil godt sige, at det ikke er ideelt, at de mennesker, der bl.a. skal tage stilling til voldtægt og incest, udelukkende er mænd.
Set ud fra et ligestillingsperspektiv, er det bare ikke godt nok, og heldigvis har vi fået lovning på, at det vil der blive rettet op på.
Et af de steder, hvor regeringen har valgt at lave ændringer, handler om forældelsesfristen for strafansvaret for seksuelle overgreb mod børn.
Her udvider vi fristen med yderligere 3 år, det er vigtigt – mange får først senere i livet mod til at gøre op med den forfærdelige fortid – og det harmonerer godt med, at samleje med børn under 12 år fremover skal betragtes som voldtægt.
For vi ønsker en streng kurs over for overgreb mod børn, som jo ofte bliver mærket for resten af livet.
Til gengæld har Straffelovrådet ikke imødekommet SF's ønske om en paragraf som den, de har i Norge, om uagtsom voldtægt.
Vi har ellers uagtsomhedsparagraffer mange andre steder i lovgivningen, og den var såmænd også med i forarbejderne til straffeloven i 1930, men røg ud, da det efter sigende var bekymrende i forhold til ægteskabet og specielt mændenes ægteskabelige rettigheder i ægteskabet.
Men vi må jo tage til efterretning, at Straffelovrådet ikke synes, at det var en god idé i denne omgang, og vi håber, at tiden modnes i forhold til det, og at det kan tages op igen på et senere tidspunkt.
Den ville nok ikke afstedkomme en masse domfældelser, det har den ikke gjort i Norge, men den ville holde hånden under de værste frifindelser, som der findes et par grove eksempler på; det er bl.a. eksemplet med den mand, der slap af sted med at voldtage en grønlænder, fordi han ikke forstod grønlandsk, og eksemplet med de fire rockertyper, der voldtog en tilfældig kvinde på en strand, men blev frifundet, fordi hun ikke turde sige fra.
Endelig vil jeg nævne et forslag, som slet ikke blev til noget trods fælles ønske om det, nemlig om kriminalisering af køb af sex.
Også her fulgte vi Straffelovrådets indstilling om at lade være.
Det er dog stadig SF's politik, og måske når vi også med tiden derhen.
Det er bare ikke lige nu.
Til gengæld lægger vi så vægt på indsatsen mod mellemmandsvirksomhed og menneskehandel, som groft udnytter andres prostitution.
Vi skal i hvert fald ikke lægge debatten om prostitution død.
Vi kan naturligvis bakke forslaget op.
Det er fornuftigt at gennemse strafferammerne og modernisere, men vi skal naturligvis ikke stoppe her.
Af de 500 årligt anmeldte voldtægter fører
kun ca. 100 til en dom, og hvem ved, hvor mange flere voldtægter der egentlig sker
Mange tør ikke anmelde det, fordi de kender gerningsmanden og ikke vil have det frem, andre af frygt for mistænkeliggørelse.
Her har vi noget at arbejde med, som ikke kun løses med straf, og det skal vi fortsat gøre.