runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thomas Jensen (S), 2010-02-24:
Tak til ministeren for besvarelsen.
Jeg vil sige, at det er på samme måde med de politiske ting, som det også er med de personlige ting her i tilværelsen, nemlig at det, hvis man vil nå langt, er godt at sætte sig nogle mål.
Det er derfor, det undrer mig, at man, når man ser på regeringens strategi på ghettoområdet fra 2004, ikke kan se, at der er nogle mål, der handler om, hvad vi skal ned på i antallet af socialt udsatte i de enkelte områder, eller nogle mål for, hvornår vi ikke længere vil acceptere, at der er ghettoområder i Danmark.
Det er jo det, jeg godt vil diskutere her i dag, og jeg siger tak for besvarelsen af spørgsmålet.
Det, jeg gerne vil bringe ind her, er så det fremadrettede, nemlig at der i dag er kommet et arbejdsprogram fra regeringen, og der står der jo også en lille passage om de her ghettoområder.
Der står – vil jeg sige – nogle flotte ord, det må jeg tage hatten af for, det lyder rigtigt, rigtig godt, men det er jo først godt, når vi ved, om de flotte ord også bliver fulgt op med handling, og det fremgår ikke af regeringens arbejdsprogram.
Der fremgår f.eks. ikke noget om, hvad statens rolle skal være i de her boligområder.
Så mit konkrete spørgsmål her er: Bliver det, der står i arbejdsprogrammet fra regeringen af dags dato fulgt op af nogen statslige midler til de her udsatte boligområder?
Benedikte Kiær (KF), 2010-02-24:
Og man kan jo sådan set også se, at vi ønsker at styrke den her indsats, hvilket fremgår af regeringsprogrammet.
Vi vil udarbejde en samlet strategi mod ghettoisering, som målrettet sætter ind over for de fysiske rammer og beboersammensætningen.
Som sagt er det jo et arbejdsprogram, og det er noget, som vi skal til at gå i gang med og se på hen ad vejen.
Og vi har jo også en boligaftale, som vi skal i gang med at forhandle igen her sidst på året.
Så det er noget, jeg vil se frem til at arbejde videre med.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2010-02-24:
Nu taler fru Bente Dahl meget om ligestilling.
Jeg er nødt til at sige, at ligestilling mellem kønnene, sådan som det følger af konventioner og dansk lovgivning, altså er noget ganske andet end at påstå, at et ægteskab mellem mand og kvinde skulle være det samme som et forhold mellem to homoseksuelle.
Det er det ikke, og det kan det aldrig blive.
Det er tværtimod to meget forskellige ting, som forslagsstilleren vil have at man skal behandle ens.
Den diskussion kan man altid tage.
Men det er ikke ligebehandling, og det er i hvert fald ikke noget, regeringen ønsker at putte ned over hovedet på den danske folkekirke. Så jeg mener, at diskussionen starter et helt forkert sted.
Så er det i øvrigt værd at minde om, at der ikke er noget stift i Danmark i dag, hvor man ikke kan få en kirkelig fejring af det forhold, man har fået velsignet – om jeg så må sige, i gåseøjne – på kommunekontoret.
Thomas Jensen (S), 2010-02-24:
Tak til ministeren.
Jeg vil sige, at jeg som Socialdemokrat jo mener, det er uhyre vigtigt for sammenhængskraften i det danske samfund at få løst problemerne med de her ghettoområder.
Vi har i dag de her parallelsamfund, og vi ved, at der er over 35.000 børn og unge under 17 år, der vokser op der.
For at vi skal give de her børn og unge en sikkerhed for, at de kan komme godt i vej her i tilværelsen, skal vi bl.a. sætte ind her, bredspektret, med nogle boligpolitiske instrumenter, med nogle uddannelsespolitiske instrumenter, med nogle sociale instrumenter, med beskæftigelsespolitik, altså hele paletten, en sammenhængende indsats.
Det er også det, Programbestyrelsen anbefaler.
Nu har jeg spurgt ind til, om der kommer statslige penge med, og det kan jeg ikke få et klart svar på, det er også forståeligt, ministeren er lige tiltrådt, men jeg vil så bare spørge ministeren her i dag: Er det ministerens personlige holdning, at de her opgaver kan løses uden statslige midler?
Benedikte Kiær (KF), 2010-02-24:
Selv om jeg jo har fået de papirer, som jeg har fået, kort tid før jeg nu står her, synes jeg da nok, jeg kan sige, at der er tilført betydelige midler til at foretage en indsats i de udsatte boligområder.
Der vil være en investeringsramme på 21 mia. kr. til renovering af det almene byggeri fra 2003 til 2012, og der er afsat en pulje på 2,2 mia. kr. i årene 2006 til 2010 til sociale og forebyggende indsatser i udsatte boligområder.
Som sagt skal vi jo i gang med en ny boligaftale her i efteråret, og derudover har vi også haft et nyt initiativ i forhold til en styringsreform, hvor kommunerne og boligselskaberne skal indgå et samarbejde om, hvad det er for en indsats, der skal ske lokalt, for det er virkelig vigtigt, at der sker en lokal forankring, en lokal indsats, for at sikre en forbedring af forholdene i de udsatte boligområder.
Thomas Jensen (S), 2010-02-24:
Det lyder jo også meget godt, når ministeren læser de her forskellige beløb op – der er nu givet lidt millioner her og milliarder der til området.
Det kan lyde af mange penge, når man sidder med sin private husholdning derhjemme og hører om milliardbeløb.
Vi har i Danmark 500.000, altså ½ million, almene boliger, og vi har fået at vide af regeringens eget rådgivende organ, Programbestyrelsen, at der er 37 af de her almene boligområder, som har nogle kæmpe problemer.
Og vi har for få år siden fået en analyse, der viser, at vi skal bruge 163 mia. kr. over en 20-årig periode, hvis vi virkelig skal sikre, både at de udsatte boligområder, hvor der er problemer i dag, bliver bedre, og også at de velfungerende områder, som kan gå hen og blive problemområder, hvis vi ikke investerer i dem i dag, altså forebygger, bliver ved med at være gode områder.
Så mit spørgsmål er bare her i dag: Er det en tilkendegivelse fra ministeren om, at ministeren af de forhandlinger, der kommer her til efteråret, forventer, at vi væsentligt kan få udvidet den her renoveringsramme til de almene boliger og til ghettoområderne, sådan at vi virkelig kan få sat gang i at forebygge, at der opstår de her problemer i de almene boligområder?
Benedikte Kiær (KF), 2010-02-24:
Det kan jeg af gode grunde overhovedet ikke give noget tilsagn om nu, hvor jeg står her.
Men jeg kan slet ikke genkende billedet af, at vi har været passive.
Jeg synes, der er blevet gennemført en lang række initiativer, også i de boligaftaler, der er indgået, som virkelig sætter fokus på problemet.
Og man skal også bare huske, at det her ikke er noget, der lige kan løses med et snuptag.
Det er noget, der tager en række år, og det er noget, der virkelig er vigtigt bliver forankret i kommunerne og boligselskaberne og i et samarbejde mellem disse.
Ellers kan man ikke løse problemerne.
Mette Frederiksen (S), 2010-02-24:
Mener ministeren, at den førte socialpolitik er tilstrækkelig, når der fortsat er mange mennesker i Danmark, der bor i udsatte boligområder og rammes af fattigdom, hjemløshed, misbrug eller andre alvorlige sociale problemer?
Først og fremmest velkommen til den nye socialminister og dernæst spørgsmålet: Mener ministeren, at den førte socialpolitik er tilstrækkelig, når der fortsat er mange mennesker i Danmark, der bor i udsatte boligområder og rammes af fattigdom, hjemløshed, misbrug eller andre alvorlige sociale problemer?
Benedikte Kiær (KF), 2010-02-24:
Indledningsvis vil jeg godt understrege, at det er min grundholdning, at vi har et rigtig godt socialt system i Danmark.
Desværre er der alligevel stadig mennesker, som daglig slås med alt for svære livsvilkår.
Det kan være økonomiske vanskeligheder såvel som negative sociale omstændigheder, f.eks. hjemløshed og misbrug.
Som ny socialminister ser jeg frem til som en af mine allervæsentligste opgaver at fortsætte og styrke indsatsen over for netop de personer og familier, som oplever sådanne svære livsvilkår.
Den nuværende situation, hvor vi står midt i en global økonomisk krise, har også sociale konsekvenser.
Derfor må vi konstatere, at selv om regeringen siden 2001 har gjort meget godt, er der stadig væk behov for at gøre mere.
Denne ambition fremgår også af det netop offentliggjorte regeringsarbejdsprogram. Når det så er sagt, har regeringen ikke noget at skamme sig over.
Siden 2001 har vi iværksat en række væsentlige forbedringer på det sociale område.
Lad mig blot nævne hjemløsestrategien og indførelse af behandlingsgarantien for stof- og alkoholmisbrugere.
Med de årlige forlig om fordeling af midler fra satspuljen på det sociale område har regeringen over en årrække kunnet udvikle den sociale indsats i en positiv retning med nye initiativer målrettet særlig udsatte grupper.
Et andet initiativ er Barnets Reform, hvor regeringen har taget et afgørende skridt i retning af at støtte de børn, der ikke har trygge rammer, og som ikke får den nødvendige støtte hjemmefra.
På boligområdet er der med tre boligaftaler fra 2005, 2006 og 2009 indført nye redskaber til at bekæmpe ghettoisering, og der er afsat historisk mange midler til opgaven.
Så alt i alt kan jeg konstatere, at regeringen har opnået en lang række positive resultater på det sociale område, som udgør et godt, solidt grundlag for det videre arbejde.
Men vi stiller os naturligvis ikke tilfredse med blot at kigge tilbage på de tidligere resultater.
Mette Frederiksen (S), 2010-02-24:
Nu vil jeg jo aldrig kræve af en regering, at den skal skamme sig.
Men jeg vil da personligt selv have det dårligt med at være socialminister i en regering, der stiltiende har set til, at fattigdommen er steget endda ganske voldsomt i vores land.
Vi er jo i den situation, at fattigdommen siden 2001 er steget støt, bl.a. med den konsekvens, at stadig flere børn og unge i Danmark vokser op i fattigdom.
Jeg noterede mig også i den lange opremsning fra den nye socialminister, at der var en lang række områder, som overhovedet ikke blev nævnt.
Her vil jeg gerne gøre ministeren opmærksom på, at vi har et stadig stigende problem i Danmark med hensyn til udsættelse af lejere.
Det er helt almindelige børnefamilier og helt almindelige mennesker, der bor til leje, som ikke længere har råd til at betale deres husleje, fordi økonomien er så knap og begrænset, at de ikke har råd til girokortene, der bliver sat ud.
Jeg kunne med stor interesse have lyst til at høre, hvorledes den nye socialminister forholder sig til det problem, at vi i Danmark har et stigende antal mennesker, som sættes ud af deres lejemål og bliver hentet af fogeden.
De har ikke mulighed for at betale deres husleje, og de risikerer at havne i hjemløshed.
Hvilke nye initiativer forestiller socialministeren sig, der kan tages over for det alvorlige samfundsproblem?
Benedikte Kiær (KF), 2010-02-24:
Med hensyn til det at sætte børnefamilier ud af deres lejebolig er det sådan, at man ikke bare kan sætte en børnefamilie på gaden uden nogen som helst andre muligheder for at få tag over hovedet.
Der skal man som kommune faktisk give dem et andet tilbud.
Orla Hav (S), 2010-02-24:
Desværre har vi jo set, at nogle af de her sager har trukket ud ganske længe, og det her er ikke den eneste sag.
Der er jo henvendelser fra en række andre, der står i samme situation.
Vil ministeren være med til at sikre, at der er de fornødne ressourcer til rådighed til at følge det her til dørs?
Jeg frygter jo, at det ender med en årelang udgranskning, hvis der ikke er fremdrift i de initiativer, der bliver taget, hvis det viser sig, at det skal være en politisag.
Det er det, jeg spørger om ministeren er indstillet på.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-02-24:
Processen er sådan, at efter at Finanstilsynets redegørelse og advokaternes undersøgelse – specielt Finanstilsynets undersøgelse – er færdige, vil politiet afgøre, om der er grundlag for at politianmelde medlemmer af pengeinstituttets ledelse eller revision.
En eventuel beslutning om politianmeldelse vil blive forelagt for Det Finansielle Virksomhedsråd, og hvis det her vurderes, at der er grundlag for en politianmeldelse, så vil sagen blive oversendt til Statsadvokaten for Særlig Økonomisk Kriminalitet, SØK, som jeg kender rimelig godt fra mit gamle job.
Finansiel Stabilitet vil så bruge advokatundersøgelsen som grundlag for sine overvejelser af, om der skal rejses erstatningssag i anledning af pengeinstituttets sammenbrud.
Det er sådan set de to spor, der er: det økonomiske og det politimæssige.
Men i sidste ende må politiet jo vurdere det.
Benny Engelbrecht (S), 2010-02-24:
Jeg er efterhånden kommet til en forståelse af, at statsministeren åbenbart ikke under nogen omstændigheder vil blande sig i sin spindoktors ytringer på egen Facebookprofil, heller ikke selv om spindoktoren er ven med halvdelen af pressekorpset på Christiansborg.
Men gør det sig også gældende, når spindoktoren skriver på statsministerens facebookprofil?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-02-24:
Men er det, jeg er blevet spurgt om, ikke?
– det tror jeg da: Er det udtryk for et ideologisk nybrud hos regeringen i retning af en demokratisk centralisme, når ministerens spindoktor offentligt gør sig til dommer over, hvad landets journalister og borgere mener og gør?
Det spørgsmål har jeg nu svaret på i et antal varianter.
Vi kommer det nok ikke nærmere.
Benny Engelbrecht (S), 2010-02-24:
Derfor er det alligevel meget rart at få lavet definitionerne af det.
Statsministeren er jo talrige gange kommet ind på, at statsministeren gerne vil stå til ansvar for det, der kommer til at stå på statsministerens egen facebookprofil.
Derfor skal jeg blot spørge ind til, om det også gælder, når eksempelvis statsministerens spindoktor eller andre medarbejdere skriver på statsministerens Facebookprofil.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-02-24:
Jeg tror, at det, jeg har sagt hele vejen igennem – og nu gentager jeg det så igen – er, at jeg står til ansvar for mine egne ytringer.
Der deler jeg så skæbne med resten af danskerne, der har det privilegium i hvert fald indtil videre, må man forstå, at leve i et demokrati, hvor vi værner om ytringsfriheden – sådan er det.
Derfor står jeg, hvad angår min egen Facebookprofil, min egen mødevirksomhed og mine egne læserbreve til ansvar for det, jeg selv kommunikerer i mit eget navn, på mit eget ansvar.
Rasmus Prehn (S), 2010-02-24:
Lad mig starte med at glæde mig over, at vi faktisk har slået fast nu op til flere gange, at vi skal værne om ytringsfriheden.
Det, der bare bekymrer mig, og det, jeg synes kommer til udtryk igen og igen i de udsagn, statsministeren har her, er, at ytringsfriheden først og fremmest gælder for statsministerens egne politiske agenter.
Hun skal kunne sige, hvad hun vil.
Jeg citerer lige igen her, og det er altså statsministerens spindoktor, der skriver det her:
»Undskyld udfaldet: Men hold kæft hvor er det sølle, at danske journalister ikke kan se, at der er ved at ske et gennembrud i forhandlingerne nu – og at min chef ikke er ”usikker”, men derimod i gang med en lille genistreg i samarbejde med gode kræfter fra andre lande.
Hvis man har rejst en lille smule kritik af statsministeren, skal man have at vide, at det er for sølle, det er for ringe.
Man skal have karakterer af landets statsministers spindoktor.
På den måde bliver det udtryk for demokratisk centralisme, at man vil sidde centralt og bestemme, hvad der skal ytres, og hvad der ikke skal ytres.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-02-24:
Jamen jeg kan sige til spørgeren, at hvis man vil gøre sig bekendt med mine holdninger, må man lytte til, hvad jeg siger.
Altså, jeg kommunikerer selv mine egne holdninger, jeg står til ansvar for det, jeg siger, og det, jeg skriver.
Sådan er det.
Sådan er det altså.
Så kan jeg forstå, at den personalepolitiske overvejelse i Socialdemokratiet er et eller andet med, at folk, man har ansat, så heller ikke må have nogen selvstændig mening ved siden af.
Det bliver mere og mere interessant: For det første er der ikke noget rum til at ytre sig, og for det andet er der altså heller ikke noget rum til at mene noget andet end det, principalen mener.
Jeg bliver jo mere og mere overbevist om, at det er i alle offentligt ansattes interesse, at den her regering bliver siddende rigtig, rigtig længe.
Vi har hørt det nogle gange nu.
Jeg tror ikke, at det er udtrykt i lovform.
Det er en privatperson, der har skrevet noget, og det har jo ikke lovkraft.
Så jeg kan ikke rigtig høre, at det på en eller anden måde skulle forbyde andre også at have ytringsfrihed.
Der er jo ikke noget krav om, hvem der skal være venner med hinanden på Facebook.
Om journalister vil være venner med hinanden i deres privatrum eller ej – jeg kunne ikke blande mig i det!
Hvad de ytrer sig om i forhold til hinanden – jeg kunne ikke drømme om at blande mig i det!
Derfor må man sige, at der jo ikke rigtig er noget at komme efter her, ud over at vi så foreløbig har brugt 52 minutter.
Det har været god underholdning, og jeg takker meget for muligheden for at komme her og få lidt adspredelse i en i øvrigt hård arbejdsdag, der handler om at bekæmpe arbejdsløshed og bringe Danmark ud af krisen, og så er der jo ikke rigtig noget at komme efter her.
Liselott Blixt (DF), 2010-02-24:
Først og fremmest vil jeg sige tillykke med det nye område; vi skal nok få lidt samarbejde.
Spørgsmålet lyder: Hvad er ministerens holdning til, at der udføres flere tvangshandlinger over for børn over 15 år med anoreksi, som ikke registreres?
Bertel Haarder (V), 2010-02-24:
Jeg er ikke bekendt med, at der udføres flere tvangshandlinger over for børn og unge over 15 år, som ikke registreres, og jeg vil godt understrege, at hvis det sker, er det klart, at det er ulovligt, for lov er lov og lov skal holdes, det gælder også i psykiatriloven, og efter psykiatriloven skal indlæggelse, tilbageholdelse og behandling uden samtykke fra patienten registreres i afdelingens såkaldte tvangsprotokol.
Hvis patienten er over 15 år, kan han eller hun selv give et såkaldt informeret samtykke, hvis ikke, er der tale om tvang, som skal registreres.
Men der er en undtagelse.
Hvis en læge efter individuel vurdering skønner, at patienten, som er fyldt 15 år, ikke er i stand til at forstå konsekvenserne af sin stillingtagen, så kan forældrene give et såkaldt informeret samtykke, og det gælder for 15-17-årige.
Behandling, som iværksættes på disse betingelser, er ikke tvang, for der er jo givet samtykke, nemlig fra forældrene.
Som sagt er jeg ikke bekendt med, at man tvangsbehandler uden at registrere det, men nu har jeg forklaret, hvad det er, der ikke skal registreres som tvangsbehandling.
En af konklusionerne fra den undersøgelse, som min forgænger igangsatte, om anvendelse af tvang i andre lande viste, at vi i Danmark til forskel fra mange andre lande er gode til at registrere den anvendte tvang, og af vores registreringer kan vi se, som det også fremgår af min forgængers besvarelse af spørgsmål 237, at antallet af tvangsforanstaltninger over for patienter med diagnosen anoreksi heldigvis er mere end halveret fra 2007 til 2009.
Liselott Blixt (DF), 2010-02-24:
Jeg er bekendt med, at PS Landsforening – Pårørende til Spiseforstyrrede lige har vundet en sag, hvor patienten har fået medhold i, at der er anvendt ulovlig tvang over en periode på 37 dage, i alt godt 100 tvangsovergreb.
Hvordan vil ministeren følge op på sådan en sag?
Bertel Haarder (V), 2010-02-24:
Men jeg synes da, at det er glædeligt at konstatere, at antallet af registrerede tvangsforanstaltninger er halveret på 2 år.
Mette Gjerskov (S), 2010-02-24:
Og sådan skal det jo også gerne være: at man ved, hvor man har en statsminister, også når man hører det fra spindoktoren.
Det er jo derfor, det er så absolut væsentligt for os at vide, om statsministeren er enig med sin spindoktor, eller om det her er en situation, hvor spindoktoren har været ude på helt egen hånd.
Jeg taler ikke om privatliv eller ikke privatliv, jeg taler om, om det er et udtryk for statsministerens holdning, eller om det alene er et udtryk for spindoktorens holdning.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-02-24:
Jamen man må jo stå til ansvar for sine ytringer, uanset hvor man fremkommer med dem.
Det afhænger da af ytringens karakter, og i hvilken egenskab man afsender den.
Jeg blander mig jo ikke i, hvad ansatte i den offentlige sektor ytrer sig om på deres egne private vegne på deres eget ansvar.
Det er klart, at hvis der er offentligt ansatte, der overskrider ytringsfrihedens grænse og begår en ulovlighed, vil det selvfølgelig have et tilbageslag på ansættelsesforholdet, altså hvis man bryder tavshedspligten, eller hvis man ytrer sig mod straffelovens bestemmelse om ytringsfrihedens grænser.
Det er jo en anden sag.
Men at offentligt ansatte kan deltage på deres eget ansvar i deres egen kapacitet i deres egen egenskab i debatten, kunne jeg jo ikke drømme om at lægge restriktioner på, og jeg kunne slet ikke drømme om at bringe mig i en situation, hvor jeg så skulle forholde mig til alle deres ytringer.
Rasmus Prehn (S), 2010-02-24:
Det virker sådan lidt desperat af statsministeren, at han bliver ved med at fastholde, at den her Facebookprofil, som statsministerens spindoktor har, er sådan et helt privat foretagende.
Det, at hun lægger feriebilleder ind fra Tenerife og deler med sin farmor og farfar og sin onkel og sin tante og sin kusine, er det jo ikke.
Der er jo op til flere navngivne journalister på den her Facebookprofil, som følger med her, og hvor man kan sige, at i stedet for at tage telefonen og ringe til den her journalist og påvirke vedkommende til at gøre et eller andet bruger man altså Facebook til helt bevidst og målrettet at påvirke danske journalister i en bestemt retning.
Der er det da lidt påfaldende, at statsministeren så ikke synes, at han skal forholde sig til, hvad det er, der bliver ytret, også når det er ret spøjse ting, der kommer til udtryk, som at man netop ovre i Statsministeriet åbenbart er ved at gå helt op i limningen i frustration over, at de danske vælgere slet ikke er til at tilfredsstille.
Der kunne det da være meget sjovt at høre her i Folketinget, om statsministeren også har den form for afmagtsfølelse.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-02-24:
Der er sikkert mange ting, der kunne være sjovt.
Det, der er spørgsmålet, er, hvad der er relevant her.
Jeg ved ikke, hvad det er for en jagt, der tales om.
Facebook foregår vel på den måde, at man vælger at gå ind på en side eller man vælger at lade være.
Det er i hvert fald det kendskab, jeg selv har til det.
Man vælger at blive venner med nogle, man vælger at lade være, så mere jagt er der vel ikke over det.
Der spørges igen og igen, og det flytter jo ikke rigtig noget på svarene.
Jeg har givet meget præcise svar på, at jeg ikke agter at forholde mig til konkrete ytringer fremsat af konkrete personer på konkrete medier, som ikke er relevant i forhold til mig, fordi jeg står til ansvar for mine egne ytringer.
Rasmus Prehn (S), 2010-02-24:
Er det udtryk for et ideologisk nybrud hos regeringen i retning af demokratisk centralisme, når ministerens spindoktor offenligt gør sig til dommer over, hvad landets journalister og borgere mener og gør?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-02-24:
Nu ved hr. Rasmus Prehn, at jeg har forberedt mig meget, meget grundigt, og derfor vil jeg også kunne give et uddybende svar, men i første runde vil jeg henholde mig til, hvad jeg har svaret på de just stillede spørgsmål.