Inger Støjberg (V), 2010-03-17:
Som jeg også har nævnt tidligere, er det jo korrekt, at hvis man kigger på tallene, er der flere, der relativt set er blevet fattigere.
Men det dækker jo altså over, at vi har oplevet et meget, meget stort opsving i Danmark, som bl.a. betød, at aktiekurserne steg gevaldigt og huspriserne røg i vejret, og det betyder, at der er relativt flere, der bliver fattige.
Det belyser jo i virkeligheden også lige nøjagtig, hvorfor man ikke kan bruge en fattigdomsgrænse til noget.
Det er jo fuldstændig absurd, for i en tid, hvor vi ser et enormt opsving, vil der jo blive flere, der vil ryge under den relative grænse, men man kan jo ikke bruge det til noget som helst.
Det vigtige i det her er jo netop, at også lavindkomstgrupperne har oplevet en fremgang i deres købekraft.
Det er jo hele essensen, og det er jo i virkeligheden at ramme hovedet på sømmet, i forbindelse med hvorfor en fattigdomsgrænse ikke er noget som helst værd.
Først vil jeg godt lige anfægte den måde, som spørgeren har hele sin tilgang til det her på.
Jeg synes, at det er en meget, meget besynderlig tilgangsvinkel at sige, at det har presset folk ud på arbejdsmarkedet.
Jeg går sådan set ud fra, at Det Radikale Venstre også går ind for, at så mange danskere som overhovedet muligt skal deltage på arbejdsmarkedet.
Der er det så bare, at jeg kan konstatere, at den gamle 300-timers-regel, som siden hen er blevet til en 450-timers-regel, og kontanthjælpsloftet har betydet, at flere er kommet ud på arbejdsmarkedet.
Det har de analyser og evalueringer, der er lavet af 300-timers-reglen, jo også klart vist, så det er rent faktisk et helt konkret eksempel på, hvad der er gjort.
Og så må jeg lige undskylde og komme tilbage til svaret i næste runde, for nu kan jeg se, at lampen lyser.
Det er et arbejde, som jeg ser meget frem til, og det er selvsagt et arbejde, som i høj grad også kommer til at ligge på socialministerens område.
Men for mit eget områdes vedkommende er det, som jeg også tidligere har nævnt, helt afgørende, at vi arbejder med at få flere ind på arbejdsmarkedet, og at vi hele tiden ser på de mekanismer og de barrierer, der er for det, og i den forbindelse kan jeg jo bl.a. igen fremhæve to helt konkrete tiltag, som er blevet taget, nemlig den gamle 300-timers-regel, som så blev til en 450-timers-regel, og siden hen jo også kontanthjælpsloftet.
Jeg vil starte med at minde om, at i EU's analyser bliver de mennesker, der befinder sig under EU's fattigdomsgrænse, faktisk ikke betegnet som fattige; de bliver betegnet som mennesker, der er i risiko for fattigdom.
Man er nemlig godt klar over, at fordi en person på et givent tidspunkt har en relativt lav indkomst i forhold til den samlede befolkning, behøver vedkommende ikke at være fattig.
Grænsen fortæller ikke, om personen har råd til f.eks. at købe mad, tøj, bolig eller at gå til fritidsaktiviteter.
En relativ grænse kan heller ikke bruges til at måle, om flere danskere får færre penge imellem hænderne.
Selv om flere personer har en relativt lav indkomst, så viser Finansministeriets analyser, at købekraften er steget i hele samfundet de seneste mange år, også for lavindkomstgruppen.
EU's fattigdomsgrænse kan derfor godt bruges til at sige noget om udviklingen i samfundets indkomster, men grænsen er et dårligt redskab til at udpege de grupper i samfundet, der har brug for hjælp.
Langt de fleste udsatte har andre problemer end økonomi.
Derfor bliver vi nødt til at se på situationen som en helhed, vi bliver nødt til også at se på den enkeltes boligsituation, uddannelse, muligheder for beskæftigelse og på sundheden f.eks.