runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mai Henriksen (KF), 2012-11-08:
Det er et ganske rart spørgsmål.
Man kan sige, at det ikke har så meget med folkepension og fleksjob at gøre, for som hr. Bent Bøgsted selv siger, så ligger der det i førtidspension- og fleksjobreformen, at man får en række kompetencer ind i de her ressourceforløb.
Jeg synes faktisk, det er meget afgørende, at der kommer en koordineret indsats og der kommer et individuelt perspektiv på, hvad den person, som sidder overfor, og som er i et ressourceforløb, har brug for.
Der er forskel på, om man er nedslidt murer og knap 60 år, eller man er 23 år, ung kvinde og depressiv.
De tilbud og den koordinerede indsats, der skal til, er jo meget, meget forskellige.
Når det handler om sygedagpengesager, tror jeg, vi alle sammen er klar over, at der er en udfordring med lægekonsulenterne.
Nu er det bare sådan, at den reform, vi har indgået her, ikke rigtig har noget at gøre med lægekonsulenterne.
Det er ikke nævnt et eneste sted i reformen.
Der er det klinisk funktion, der er nævnt.
Men det betyder jo ikke, at vi ikke også vil være vakse, og det kan vi jo være sammen med Dansk Folkeparti, som jeg ved har meget stærke holdninger til lægekonsulenterne, og heldigvis for det.
De er en meget aktiv forkæmper og har både indkaldt til samråd og stillet rigtig mange spørgsmål her i salen.
Så kan vi jo tage den kamp sammen på et andet tidspunkt, men det har ikke været en del af den her reform at behandle spørgsmålet om sygedagpenge.
Bent Bøgsted (DF), 2012-11-08:
Tak, hr. formand.
Jeg vil godt spørge fru Mai Henriksen om lægekonsulenter.
Før reformen arbejdede bl.a. De Konservative meget aktivt for at finde en løsning.
Fru Mai Henriksens kollega, hr. Tom Behnke, var også meget aktiv i den forbindelse.
Vi vedtog forslag til vedtagelse V 42.
Hvordan har fru Mai Henriksen det med, at der ikke kommer en ordning for lægekonsulenter i forbindelse med den her reform?
Det er kun, i forbindelse med at der bliver tilkendt førtidspension eller fleksjob.
Men i forbindelse med dem, der falder ud af sygedagpengesystemet, hvilket var det store kritikpunkt vedrørende lægekonsulenter, kan kommunerne få lov at beholde lægekonsulenterne.
Har regeringen levet op til deres løfte i den forbindelse?
Har de levet op til det, der blev aftalt, om, at man skulle finde en løsning for lægekonsulenterne, eller stiller De Konservative sig tilfredse med det, der ligger i forliget her, og at kommunerne stadig væk kan bruge lægekonsulenter og ansætte deres egne lægekonsulenter i forbindelse med vurdering af sygedagpenge?
Ulla Tørnæs (V), 2012-11-08:
Godt nok meldte jeg mig lige til sidst i talen, for jeg sad og ventede på, at den socialdemokratiske ordfører forholdt sig til LO's høringssvar.
Nu er det jo sådan, at vennerne i LO faktisk siger, at det her er et forslag, som forringer de lediges vilkår, og når nu hr. Lennart Damsbo-Andersen ikke selv bringer det på bane, vil jeg gerne benytte lejligheden til at spørge, hvilket indtryk hr. Lennart Damsbo-Andersen har af LO's høringssvar, og hvilke bemærkninger han har til det.
Mai Henriksen (KF), 2012-11-08:
Jeg synes i virkeligheden, at det, der er allermest ydmygende, er, når man ikke tager hånd om, og når man vil give ro, som hr. Christian Juhl siger, for hvad gør man, når man giver ro?
Så vælger man jo netop at sige: Vi har ikke brug for dig i vores samfund.
Du behøver ikke bidrage.
Du behøver ikke være en del af arbejdsfællesskabet og komme ud og møde kolleger hver eneste dag og gå glad på arbejde, som dog immer væk for rigtig mange er en vigtig del af identiteten.
Hvis vi eksempelvis tager den kvinde, som jeg nævnte her – 23 år, stærkt depressiv – så er det at opgive hende og sige, at hun nu bare ryger på førtidspension og så behøver vi ikke mere stifte bekendtskab med hende, i min verden udtryk for et menneskesyn, som på ingen måde er solidarisk, som på ingen måde er medmenneskeligt.
Det er opgivelse, og det medvirker Det Konservative Folkeparti aldrig til.
Christian Juhl (EL), 2012-11-08:
Fru Mai Henriksen må undskylde, men meget af det, der bliver sagt i den retning, er noget akademisk sludder.
Dem, der kender virkeligheden, ved godt, at langt de færreste kan udvikles til at få det bedre, når først man er der, hvor det er kommet så vidt, at man skal overveje fleksjob eller førtidspension.
Så er det virkelig alvorligt – virkelig alvorligt – med ens helbred.
Min erfaring er entydigt den modsatte, i hvert fald hvad angår den gruppe af danskere, som har manuelt arbejde.
Helbredet er så dårligt, at der kun er én ting at gøre, og det er at give folk ro og en pension og en sikkerhed.
Hvorfor i alverden skal de her mennesker pines og ødelægges og ydmyges på den her måde, ved at man laver sådan et bureaukrati som det her?
Mai Henriksen (KF), 2012-11-08:
Jeg tror faktisk, at det er et spørgsmål om fortolkning, fordi det, der jo er helt indlysende med især ressourceforløbene, netop er, at man bliver hjulpet tilbage igen.
I dag har vi jo nogle, som står til enten at blive førtidspensioneret eller få et fleksjob, og hvor sagsbehandlerne godt kan se, at om 2 år, måske 3 år, er den her person klar til et fleksjob eller til en førtidspension.
Det er i min verden at give op, og det er i min verden udtryk for et menneskesyn, som ikke tager hånd om det enkelte menneske, som ikke forstår at hjælpe det enkelte menneske, der har brug for hjælp nu, videre nu.
Så de ressourceforløb, som er en del af den her reform, skal netop være med til at bygge den trappe, som skal gøre det enkelte menneske så stærkt, at man kan vende tilbage, gerne til arbejdsmarkedet, men også i uddannelsessystemet, men allervigtigst vende tilbage til det, som den enkelte har brug for, om det så er at bygge flere kompetencer på, eller det er at komme tilbage til beskæftigelse.
Christian Juhl (EL), 2012-11-08:
Jeg vil gerne spørge til, at når man har en ordning, en fleksjobordning, som nu er blevet lavet om, forringet med 1,9 mia. kr., hvordan kan det så passe med fru Mai Henriksens snak om, at før var folk henvist til passiv forsørgelse og nu får de en chance for at komme ind på arbejdsmarkedet.
Jeg har været med til at sikre rigtig mange fleksjob i den gamle fleksjobordning, endda til stor glæde for de folk, der er kommet ud på de ordninger.
De blev ikke tilbage i passiv forsørgelse dengang.
Hvordan kan det være, at ordføreren siger det, når det ikke passer?
Joachim B. Olsen (LA), 2012-11-08:
Altså, jeg er meget enig i, at mennesker skal lønnes efter deres produktivitet.
Det er et godt princip.
Det ligger til dels i det her.
Men det er jo vigtigt at holde fast i, at det tilskud, der gives til personer i et fleksjob, er ganske, ganske stort.
Det ligger i aftalen, hvor man jo bare kan se på de lønninger, folk vil få.
Det er ganske store lønninger.
Det er altså lønninger, der gør, at en fleksjobber har en løn svarende til, hvad andre mennesker på arbejdsmarkedet har.
Jeg vil tro uden at vide det præcis – men jeg kan næsten garantere det – at hvis man tager aftalen, som den ligger nu, og sammenligner med tilsvarende eller sammenlignelige aftaler i andre vestlige lande som Sverige, Norge, Holland og Tyskland, så vil det her også efter reformen være en af de mest attraktive ordninger i hele den vestlige verden. Så hele det der scenarie om, at det her er liberalistisk osv., kan jeg bestemt ikke genkende i den her aftale.
Mette Frederiksen (S), 2012-11-08:
Jeg hørte bestemt godt ordvekslingen før, og det, man kan sige, er, at med det her lovforslag bliver der fastsat en hjemmel i lovgivningen til, at der efterfølgende kan fastsættes regler om kommunernes brug af lægekonsulenter.
Så den sag er bestemt ikke afsluttet, og forventningen er, at der vil være fastsat regler, i forbindelse med at klinisk funktion vil være fuldt ud implementeret i sommeren 2013.
Så det var svaret i forhold til lægekonsulenterne.
Man kan jo selvfølgelig ikke konkludere, at alle kan arbejde sig til at blive raske.
Men det er der altså nogle mennesker der kan, vil jeg gerne sige.
Og igen har jeg denne appel: Se nu mangfoldigheden i gruppen af fleksjobbere.
Der er nogle fleksjobbere, der får det dårligere, hvis helbred bliver ringere, hvis arbejdsevne begrænses.
I dag har vi jo fleksjobbere, der arbejder en del timer i deres nuværende job, og sådan vil det sikkert også være i fremtiden.
Men nej, man kan selvfølgelig ikke konkludere, at fordi der bliver indlagt en anden økonomisk incitamentsstruktur i fleksjobordningen, så bliver mennesker, der i dag ikke kan arbejde ret mange timer, pludselig raske.
Sådan er det selvfølgelig ikke.
Bent Bøgsted (DF), 2012-11-08:
Jeg kan forstå sådan lidt på det hele, at de, der er på fleksjob, kan arbejde sig ud af ordningen og ind på ordinært arbejde.
Så er det jo det samme som at sige til dem: I skal egentlig bare arbejde, så bliver I raske.
De har været igennem en masse undersøgelser og er blevet tilkendt fleksjob.
Men det får man jo kun, når ens arbejdsevne er væsentligt nedsat, og jeg går ikke ud fra, at der bliver ændret på tilkendelsen af fleksjob.
Men får man arbejde, bliver man rask.
Det er altså sådan en nytænkning i den forbindelse.
Det er meget godt.
Det andet, jeg lige vil spørge til, og som jeg også spurgte De Konservative om, er det her med lægekonsulenter.
Er det her løsningen på problemet med lægekonsulenterne, eller kommer der et eller andet nyt tiltag, så man lever op til vedtagelsen om kommunernes brug af lægekonsulenter vedrørende sygedagpenge?
Det var nemlig en forudsætning, at man accepterede at vente med at få lavet regler herom, indtil førtidspension og fleksjob var på plads.
Kommer der nogle nye tiltag om kommunernes brug af lægekonsulenter, eller siger ministeren bare, at det her er det, og så kommer der ikke flere ændringer, og så er der kommuner, der stadig væk bruger lægekonsulenter?
Mette Frederiksen (S), 2012-11-08:
Altså, jeg kan sige, at forventningen er, at reformen fuldt indfaset vil betyde – og det er jo altså et skøn, det er en forudsætning – at ca. 6.000 af de borgere, der i dag er på ledighedsydelse, i stedet vil være i fleksjobordningen, men at der samtidig vil være sket den bevægelse med fleksjobordningen, at en del vil være i ordinært arbejde.
Så forventningen er, at gruppen af fleksjobbere vil ligge nogenlunde konstant, men at nogle af dem, der har sværest ved at komme ind på arbejdsmarkedet i dag, får muligheden derfor.
I den anden ende er forventningen – og sådan set også forhåbningen – at nogle af de allerstærkeste omvendt så at sige vil kunne arbejde sig ud af fleksjobordningen og overgå til det ordinære arbejdsmarked.
Bent Bøgsted (DF), 2012-11-08:
Jeg skal lige høre beskæftigelsesministeren: Hvor mange færre forventer beskæftigelsesministeren der får førtidspension, når vi kommer frem til 2019?
Det er altså efter den periode, hvor den her besparelse skulle være indfaset.
Hvor mange færre forventer ministeren der så har fået førtidspension, og hvor mange flere forventer ministeren der er blevet tilkendt et fleksjob i den periode?
Mette Frederiksen (S), 2012-11-08:
Jeg tror såmænd ikke, at spørgeren og jeg bliver uenige om, at en grundlæggende tryghed er forudsætningen for, at mennesker kan leve gode liv.
Hvis man lever i konstant utryghed, kan det i sig selv være stigmatiserende, og det kan forårsage andre problemer.
Det er jeg ikke i tvivl om.
Men trygheden handler jo i mine øjne ikke kun om, om man har en ydelse eller ej.
I forhold til det, spørgeren konkret er inde på omkring arbejdsprøvninger, så tror jeg, at spørgeren har overset, at det jo afskaffes nu.
Vi bevæger os væk fra det regime, der gør sig gældende i dag, hvor borgere er igennem den ene arbejdsprøvning efter den anden efter den tredje efter den fjerde, og hvor man udsættes for arbejdssituationer, som de måske på forhånd egentlig godt kunne have vurderet man ikke kunne klare.
Først og fremmest vil jeg gerne sige til hr. Finn Sørensen, at jeg selvfølgelig ikke fastsætter lønniveauet i Danmark.
Det siger sig selv.
Jeg har af princip ikke nogen holdninger til, hvordan overenskomster udvikler sig.
Men nu er det jo sådan, at en integreret del af den her reform selvfølgelig handler om fastsættelse af løn for fleksjobbere, og når spørgeren spørger til, om jeg synes, det er rimeligt, at en buschauffør, der arbejder, vi kan også sige 20 timer om ugen, i fremtiden vil have en månedsløn på mere end 27.000 kr. om måneden, altså, om jeg synes, det er et rimeligt niveau for en fleksjobber, så er svaret ja.
For ellers ville jeg ikke have foreslået det niveau, som ligger til grund for reformen her.
Når vi kigger på høringssvarene, kan vi se, at det er rigtigt, at der er ganske meget uenighed om den her reform.
Det er helt korrekt, at der er mange, der er uenige.
Jeg tager det egentlig mere som udtryk for en politisk uenighed end en egentlig kritik.
Der er også mennesker, der roser reformen her, og jeg bider selvfølgelig mærke i, at noget af det, der bliver rost allermest, ikke mindst er tanken om at arbejde rehabiliterende med det enkelte menneske, og at ressourceforløbene med deres faglige indhold kan være en styrke for også meget sårbare mennesker.
Christian Juhl (EL), 2012-11-08:
Min gode veninde Helle fik førtidspension, fordi hun havde ødelagt ryg og knæ i sygehusvæsenet i 1980'erne.
Dengang fandtes der ikke fleksjob.
Hun prøvede med alt muligt i forbindelse med pensionen, altså have lidt syning derhjemme og forskellige aktiviteter, og vi prøvede at hjælpe med at finde nogle arbejdspladser.
Det lykkedes ikke.
Så kom fleksjobordningen.
Så lovede kommunen hende, at hvis hun prøvede fleksjobordningen, kunne hun være sikker på, at kommunen nok skulle holde pensionen ved lige til hende.
Det var en garanti, hun havde.
Det var en tryghed, hun havde.
Så turde hun at springe ud i det.
I dag har hun på 10. eller 12. år arbejde i et fleksjob.
Hun tjener meget, meget mere, end hun nogen sinde har gjort før – både fordi gode folk hjælper hende, og også fordi hun havde den tryghed, at hun vidste, at hvis ikke hun magtede det i morgen, skulle hun ikke være bange for at skulle igennem et helvedes system, hvor hun skulle prøves af, altså ressourceforløb og sådan nogle ting.
Hun kunne stille og roligt sige, at hun havde sin pension i ryggen.
Det er det, jeg mener med tryghed.
Og jeg troede, at det lå i ministerens udtryk om ret og pligt.
Med det her system tror jeg at vi får noget, der hedder pligt og pligt.
Mette Frederiksen (S), 2012-11-08:
Vi er jo helt enige om, at hvis en borger er i den situation, at man ikke kan forsørge sig selv på grund af sygdom eller funktionsnedsættelse, og at det har en sådan karakter, at et fleksjob ikke er det rigtige svar, så skal man have en førtidspension.
Så skal man visiteres til førtidspension.
Sådan er reglerne i dag, og sådan vil det også være fremover.
For ligegyldigt hvor dygtige vi bliver til at tilrettelægge arbejdet i ressourceforløbene, vil der jo blive ved med at være borgere i det her land, hvor det er funktionsnedsættelsen eller sygdommen, der bestemmer, hvad man kan, og hvad man ikke kan.
Sådan vil det være fortsat.
Men lad os lige blive ved billedet af øen.
Der er jo ikke meget ved at komme til den ø med den ene arm, hvis alle andre svømmer væk derfra; hvis man overlades til sig selv på den ø, hvis ikke der er noget mad på den ø, hvis der ikke er noget at lave på den ø, hvis man kun er der alene overladt til sig selv.
For hvis vi skal blive i det billede, er det min påstand, at der i dag er meget, meget sårbare og syge – unge som voksne – der måske nok bliver tilkendt en førtidspension og dermed bliver sikret et økonomisk grundlag, men som derudover overlades til sig selv i deres lejlighed i et alment boligbyggeri og intet andet.
Og det kan ikke være et ordentligt svar fra et samfund som vores.
Christian Juhl (EL), 2012-11-08:
Jeg vil gerne anholde beskæftigelsesministerens melding om, at der er tale om særlig sårbare.
Hvis man ser på, hvad vi byder syge mennesker i Danmark, så må man sige, at det er en særlig gruppe af stærke mennesker, som kommer helskindet igennem det system.
Der er forfærdelige historier – det er garanteret heller ikke forbigået ministeren – om den måde, det system fungerer på.
Tænk, hvis vi var ude på et oprørt hav og kun havde én arm at svømme med.
Så ville vi kigge efter den ø, hvor man kunne sige: Kan jeg lige holde en pause, før jeg tør svømme videre, hvis jeg overhovedet tør?
Jeg har mødt masser af pensionister, som siger: Hvor er det dejligt at have den tryghed og derfra kunne gøre det, jeg magter i det daglige.
Så har jeg dog trods alt en ret som syg, nemlig retten til en indtægt, retten til min pension.
Kan ministeren ikke forstå, at det kan være en mere fremkommelig måde at se på det på?
Mette Frederiksen (S), 2012-11-08:
Man skal huske på, at hvis man kommer til at opleve en indkomstnedgang, stopper den jo på et tidspunkt, fordi alle er, uanset hvor mange timer man arbejder, sikret et grundniveau, altså en offentlig ydelse i den her ordning.
Det er jo også sådan, at hvis en borger starter i fleksjob og en sygdom så ad åre udvikler sig så kedeligt og i den forkerte retning, at så vil vedkommende på et tidspunkt kunne overgå til en førtidspension.
Så der er taget højde for, at der stadig væk er et ordentligt niveau og et ordentligt socialt sikkerhedsnet, for det skal der selvfølgelig være over for den gruppe af borgere, hvor det er sygdommen eller funktionsnedsættelsen, der i sidste ende er bestemmende for, hvad man kan, og hvad man ikke kan.
Stine Brix (EL), 2012-11-08:
Så langt, så godt.
Så er vi jo fuldkommen enige om, hvad man kan bruge økonomiske incitamenter til i forhold til den her gruppe.
Så har jeg bare meget svært ved at forstå, hvorfor man så udsætter den her gruppe for økonomiske incitamenter, for det vil jo blive sådan, at for f.eks. borgeren, der har muskelsvind eller sklerose eller en af de andre sygdomme, som vi desværre ikke kan helbrede, som det er i dag, vil miste løn, i takt med at vedkommendes arbejdsevne forsvinder.
Hvorfor skal de så udsættes for den samme type ordning som borgere, der måske har en mulighed for rent faktisk at komme sig eller bedre sig i løbet af deres liv?
Mette Frederiksen (S), 2012-11-08:
Jeg vil gerne først og fremmest sige, at jeg ikke har skiftet holdning til det her spørgsmål, for jeg tror ikke på, at man, hvis man er eksempelvis muskelsvindpatient, en sygdom, der ofte udvikler sig negativt, altså, får færre og færre muligheder og mindre og mindre funktionsevne, i så fald vil kunne reagere positivt på et økonomisk incitament.
Det tror jeg ingenlunde på.
Det var egentlig også derfor, at jeg i min tale her lagde vægt på, at gruppen af fleksjobbere er meget sammensat.
Der er givet fleksjobbere, der vil reagere positivt på et økonomisk incitament, fordi der omvendt er noget ulogisk i, at hvis arbejdsevnen udvikler sig positivt, vil man ikke kunne drage nytte af det i den ordning, der er i dag.
Jeg mener også, at det fuldstændig klart, at der er en gruppe af fleksjobbere, der ikke vil kunne reagere på et økonomisk incitament overhovedet, fordi det er kroppen, der bestemmer, hvor meget man kan arbejde.
Stine Brix (EL), 2012-11-08:
Tak for det.
Jeg vil gerne vende tilbage til et af de temaer, som har været oppe i den debat, der har været her i dag, der handler om den del af reformen, som vedrører fleksjob.
Der ligger jo i reformen et princip om, at jo flere timer man kan arbejde som fleksjobber, jo højere løn får man også.
Før ministeren blev minister, sagde ministeren på en konference om fleksjob og førtidspension, at man ikke kan lægge alle mulige økonomiske incitamenter ind, når kroppen eller for den sags skyld psyken ikke kan klare mere, end den allerede gør.
Det synes jeg sådan set er en meget inspirerende udtalelse, og derfor har jeg svært ved at forstå, hvad det er, der gør, at ministeren nu har ændret holdning.
Hvorfor er det, at man nu laver en fleksjobordning, som jo bygger på tanken om økonomiske incitamenter, og jo mere man kan arbejde som fleksjobber, jo mindre handicap man har, jo højere løn kan man tjene?
Hvor ligger retfærdigheden i det, eller hvad er baggrunden for, at ministeren har skiftet holdning til det her spørgsmål?
Eigil Andersen (SF), 2012-11-08:
Med hensyn til hvor lang tid man skal være i et ressourceforløb, er det min opfattelse, efter de forligsdrøftelserne der har været, at et typisk forløb vil være måske 1, 3 eller 5 år.
Så kan der måske nok være enkelte, som ville skulle have et ressourceforløb mere, men det normale vil, så vidt jeg har hørt beskrivelserne, være et væsentligt mindre antal år end 22 – det ville være meget atypisk, hvis det skulle havne der.
Så det store flertal vil have et ressourceforløb, som varer et mindre antal år.
Med hensyn til ydelsen vil jeg henvise til det, som jeg har sagt tidligere, nemlig at når der er tre regeringspartier og tre oppositionspartier, som skal være enige om et forlig, så bliver der indgået en række forskellige kompromiser om, hvad det skal indeholde.
Stine Brix (EL), 2012-11-08:
Ja, det sidste har ordføreren i hvert fald fuldstændig ret i, nemlig at vi har meget forskellige vurderinger af, hvorvidt det er rimeligt at tage penge fra den her meget sårbare gruppe af unge mennesker for at kunne betale for en indsats, der så kunne være en lille smule bedre.
Det, jeg så godt kunne tænke mig at spørge ordføreren om som det næste, er, at som udgangspunkt skal de her ressourceforløb jo være på 5 år, men er der nogen øvre grænse for, hvor mange af sådan nogle ressourceforløb man kan komme til at skulle gå i eller være en del af.
Altså, kan man i princippet gå fra man er 18 til man er 40 på den her særlige nedsatte ydelse, hvis det nu viser sig, at de her ressourceforløb ikke er tilstrækkeligt?
Kan ordføreren ikke se et problem i, at man går på en særlig nedsat ydelse – beregnet på folk, der meget midlertidig får en ydelse – i måske op til 20 år?
Eigil Andersen (SF), 2012-11-08:
Jeg ser det som en fordel for den enkelte syge eller den pågældende med et eventuelt handicap, at ressourceforløbene bliver etableret, for det er jo der, vi så kan yde en bedre hjælp, end vi har gjort hidtil.
Noget af det, der sker med den her reform, er jo så, at man har skullet skaffe nogle penge til at lave de ressourceforløb for, og man kan selvfølgelig have forskellige vurderinger af, om det så er rimeligt eller urimeligt med de satser, som er fastsat.
Stine Brix (EL), 2012-11-08:
Tak for det.
Jeg bemærkede, at ordføreren var inde på ressourceforløb i sin ordførertale, og jeg kunne godt tænke mig at spørge lidt ind til det, for det er jo sådan, at de unge mennesker, som har et svært handicap eller lider af en psykisk sygdom eller en kronisk sygdom, som gør, at de ikke kan få et arbejde, nu i fremtiden skal på et ressourceforløb.
Den ydelse, som man modtager, mens man er på ressourceforløb, er jo markant lavere end førtidspensionen, som ellers var alternativet for de her unge mennesker.
Så jeg kunne godt tænke mig at spørge SF's ordfører: Hvorfor bringer det de her unge mennesker, som jo har nogle alvorlige problemer at slås med, tættere på arbejdsmarkedet, at man gør dem fattigere, at man reducerer deres indtægt helt ned til kontanthjælpsniveau?
Hvordan bringer det dem tættere på arbejdsmarkedet?
Eigil Andersen (SF), 2012-11-08:
Nu kan det være, at jeg heller ikke er helt inde i Christiansborgs jargon og ordvalg, men efter min opfattelse er der tale om et forlig, der er indgået, men det kan der sikkert føres lange diskussioner om blandt meget kyndige mennesker.
Men med hensyn til det, som hr. Bent Bøgsted spørger om rent indholdsmæssigt, så vil jeg sige det på følgende måde
: Det, der er lagt frem her, er regeringens politik.
SF er en del af regeringen, og derfor støtter vi det.
Nu er der for mange mennesker stor mystik om, hvad en social klausul egentlig er.
De fleste sociale klausuler i overenskomsterne består bare i, at det er en paragraf, som giver ret til at ophæve de andre paragraffer i overenskomsten, altså lave undtagelser, men efter aftale med tillidsmanden.
Men altså, det, jeg kan sige om det her med, hvor mange der skal være omfattet af det ene og det andet, er, at der er lavet en samlet løsning i det forlig, som er indgået.