Tina Nedergaard (V), 2011-01-12:
Jo, men det er jo der, hvor det bliver interessant.
For hvis jeg skal forholde mig til det, skal jeg jo trække sagen ned i Folketingssalen og få lovgivet om, hvad der er ulovligt i den danske folkeskole.
Det er jo vilkårene.
Jeg har udtrykt min klare politiske holdning til, hvad det er for en folkeskole, jeg ser for mig, og jeg må jo erkende, at jeg så ikke helt konkret har været ude på de skoler, der er i spil her, og jeg kender derfor ikke eksemplerne fra andet end fra spørgsmål og fra det udmærkede stykke arbejde, ministeriet har lavet for at forberede mig til spørgsmålene.
Men når jeg fremlægger et ambitiøst folkeskoleudspil på regeringens vegne, er det jo ikke, fordi målet for regeringen er, at vi skal sikre, at eleverne ikke får noget undervisning.
Det er jo helt absurd.
Tværtimod er vores mål netop, at vi frigør ressourcer til undervisning.
Med hensyn til den inkluderende folkeskole vil jeg sige, at jeg vil være enormt glad, hvis vi alle sammen bredt i Folketinget tilslutter os ambitionen om, at vi får bremset væksten i udgifterne til specialklasser og specialskoler – ikke kun på grund af pengene, men fordi jeg mener, det er så vigtigt for børn at føle sig inkluderet og være en del af et fællesskab der, hvor de bor.
Alene af den grund bør vi samles om det.
Ja, det mener jeg.
Men jeg er jo ikke skoleleder, jeg er sådan set ikke engang klasselærer eller dansklærer eller musiklærer ude i den danske folkeskole, men jeg er minister.
Og det, jeg godt kan lide, er, hvis man giver muligheder for, at eleverne også oplever nogle ting, der udfordrer dem i deres dagligdag.
Det kan være, at et barn, der går i skole i Sæby, har brug for at komme ind og se et kunstmuseum i Aalborg, mens et barn, der går på skole i en storby, måske har brug for indimellem at tage ud til stranden og få samlet nogle muslingeskaller sammen, så man kan se, hvad alt det der natur egentlig er for noget.
Det er ikke for at ironisere over emnet, jeg synes nemlig, at det er centralt, at vi også bruger børns forskellige evner til at lære forskelligt i folkeskolen.
Derfor er der et forslag i regeringens folkeskoleudspil, jeg er særlig glad for, og det er bl.a. den 6 klokketimers indskolingsdag fra og med 0. klasse til og med 3. klasse, da det tager lidt tid at få logistikken til at fungere med små børn, der skal ind i bussen, ud af bussen, ind i museet, ud af museet.
Man får altså noget mere tid og rum og plads til at kunne lave også sådanne ting i skolen.
Så jo, jeg synes, det er en naturlig del, men det er jo ikke noget, vi har lovgivet om, og derfor er det sådan set bare mit synspunkt om en mangfoldig skole, ligesom jeg også kan se 8.-9.-klasserne for mig have flere forskellige tilbud om måske en udskoling, der ser noget anderledes ud, afhængig af om man er Mette eller Hans eller Søren eller Christian, fordi deres måde at lære på er forskellig, og den måde, hvorpå vi kan fastholde deres lyst til at lære mere, også er forskellig.
Så jeg synes, det forekommer naturligt, men jeg har ikke en lovgivning med mig, der kan pålægge kommunerne at gøre det.
Jeg tror også, det er meget forskelligt, hvad behovet er.
Nogle steder er man jo meget oplevelsesrige i familierne.
I nogle kommuner hører det næsten til sjældenhederne, hvis man ikke er på et spændende ferieophold eller på et spændende museumsbesøg eller i teateret om aftenen; det er måske også for fordringsfuldt, men der er nogle familier, der har bedre vilkår for det end andre.
Så har vi desværre skoler, som er placeret i områder, f.eks. særlig socialt udsatte områder, det, vi har defineret som ghettoer, og der tror jeg, at behovet er markant større for at opleve det danske samfund, sådan som det nu tager sig ud i al sin skønhed og også mangfoldighed.