Karina Adsbøl (DF), 2016-05-24:
Tak for det.
Det her beslutningsforslag handler om at pålægge regeringen at fremsætte lovforslag om ændring af lov om social service og andre love med henblik på at sikre, at hjælp til forældre, der har et barn med handicap, bevilges efter en samlet vurdering.
Sådan et lovforslag skal sikre, at hjælpen er sammenhængende, fleksibel, overskuelig og koordineret og dækker familien og barnets samlede behov, og at det er uden betydning for forældrene, at hjælpen har hjemmel i flere love og bestemmelser.
Forældre, der får et barn med handicap, skal ikke alene forholde sig til chokket over, at det barn ikke helt blev, som de måske havde forestillet sig.
Det forstærker deres generelle usikkerhed om fremtiden som forældre til et barn med et handicap, og det øger også deres stress.
Forældrene har et håb om, at systemet behandler dem med omsorg og respekt, men de opdager ofte snart, at virkeligheden ser helt anderledes ud.
Forældre til børn med handicap har brug for meget hjælp fra det sociale system for at få deres hverdag til at hænge sammen.
Det er helt almindelige mennesker, der ikke har nogen erfaring med det offentlige system på forhånd, og ofte oplever de, at det er utrolig svært at få information om, hvad de kan få hjælp til.
Den hjælp, som forældrene bl.a. har behov for, er basale ting som tilskud til at gå hjemme for at passe barnet, aflastning, indretning af hjemmet, så det passer til en kørestol, skinner til benene, træning og eventuelt også weekendophold til barnet. Jeg tror ofte, at forældrene oplever at blive mistænkeliggjort i mødet med det offentlige, og mange oplever, at de skal kæmpe meget hårdt og skaffe meget dokumentation for at få de ting, som de helt oplagt har behov for at få bevilget.
Det kan medføre, at forældrene i flere tilfælde også søger hjælp fra uafhængige socialrådgivere, da de somme tider kan opleve, at sagsbehandleren bliver en modspiller og ikke en medspiller.
Det at have et barn med en funktionsnedsættelse giver ofte en familie store udfordringer, da det kan være meget indviklet bare at få hverdagen til at fungere.
I dag bliver rigtig mange regler ofte forvaltet af flere sagsbehandlere ud fra sektoransvarlighedsprincippet, afhængigt af om det er sundhedsloven eller serviceloven, eller om hjælpen skal bevilges af skolen, og familierne er ofte i kontakt med flere sagsbehandlere, alt afhængigt af hvilken sektor det netop er, der yder hjælpen.
I Dansk Folkeparti er det vores ønske, at det ikke på nogen som helst måde skal ligge familierne til last, og det har vi desværre set eksempler på at det gør.
At familierne ofte selv skal agere tovholdere mellem forskellige sagsbehandlere, afhængigt af hvem der skal yde hjælpen, er noget, der kræver rigtig mange ressourcer, som ofte kan være svære at finde, når man har et sygt barn eller et barn med et handicap.
I Dansk Folkeparti tænker vi også, at en koordinerende rådgiver kan være en god idé, altså at der er en til at koordinere og være tovholder for familien, så de ikke selv skal stå med det.
Desværre har vi jo set, at nogle kommuner kan være kreative, herunder også sætte et loft over hjælpen, eller måske har de ikke den hjælp eller vare på hylden.
Det her beslutningsforslag kan også medvirke til, at man som kommune også får bedre kendskab til retssikkerhedsloven.
Nogle af de paragraffer, beslutningsforslaget vedrører, er bl.a. merudgifter, tabt arbejdsfortjeneste, ledsagelse, støtte og hjælp til genoptræning og hjælp til at udvikle psykiske og sociale færdigheder.