Birthe Rønn Hornbech (V), 2010-05-04:
Ja, og takken falder jo det rigtige sted, for det er netop ikke ministeren og regeringen, der giver indfødsret; det er netop Folketinget, sådan som foreskrevet i grundloven.
Og derfor er det også rigtigt, at det er Folketinget, der afholder det møde.
Også i år var jeg af samme grund som sidste år afskåret fra at være med, fordi jeg deltog i et møde hos et andet mindretal, nemlig de danske i Sydslesvig.
Nu har Folketingets formand lovet at lave datoen om, men det har de også gjort i Sydslesvig, så nu må vi se, om vi kan få det koordineret.
Der er rettet forskellige bemærkninger, som ikke vedrører det her lovforslag.
Dem vil jeg undlade at kommentere, men sige om tilslutningen: Tak for det; det slipper jeg jo let om ved.
Men så vil jeg gerne sige, hvis der sidder nogen ved fjernsynet og ser det her, som kender nogen, der skal op til den næste indfødsretsprøve og den næste igen: Det er altså vigtigt at forstå, at den indfødsretsprøve altså er formuleret, som den er, fordi et flertal i Folketinget har den opfattelse, at der skal kræves noget, og at det skal være på et højt niveau med kendskab til Danmark og det danske, når man får indfødsret.
Derfor er det altså også vigtigt at understrege, at det er alvor, når man går op til indfødsretsprøven.
Det har været kritiseret, at der er en stor dumpeprocent, og dertil er at svare: Jamen det gælder med indfødsretsprøven som med alle mulige andre eksamener, nemlig at man ikke skal gå op, før man har læst på pensum og man har sat sig ind i pensum og man kan pensum.
Derfor er det en god idé at vente, til man kan sine ting, ligesom vi i andre henseender normalt venter.
Undtagelsen er jo køreprøven, hvor man mener, at man skal gå op og dumpe tre gange, og det er jo så ens eget ansvar.
Så til dem, der hører på det her og kender nogen, der skal op til indfødsretsprøven, vil jeg sige: Sig det nu videre, altså at man skal læse på pensum, inden man går op.
Jeg skal starte med at sige det gode, jeg kan sige om dette forslag om en særlig indsats mod tvangsægteskaber og det, man kalder æreselateret vold.
Det er jo et meget vigtigt emne, og det, at den samlede opposition genfremsætter det, selv om man godt ved, at der er flertal imod det, tager jeg ikke som udtryk for, at det bare er et paradeforslag; jeg tager det som et udtryk for, at man mener, at det er en vigtig sag.
Og dermed er jo hele Folketinget enigt: Det er en meget vigtig sag.
Når regeringen er imod, er det jo som også anført sidste år, fordi vi mener, at vi har gennemført det meste af det, der er angivet i forslaget, og hele indsatsen mod tvangsægteskaber og æresrelateret vold er en dynamisk proces, hvor vi hele tiden forbedrer indsatsen – også sammen med de fleste partier her i Folketinget, og det skal jeg lige vende tilbage til om et øjeblik.
Lad mig først om det her med det æresrelaterede sige, at jeg har gået og funderet en del over det, og jeg bruger jo også selv udtrykket.
Hvis vi sammen kunne finde et andet udtryk, ville det være godt, for allerede når vi bruger udtrykket æresrelateret, udsender vi egentlig et signal om, at vi mener, at det her handler om ære.
Men det kan jo ikke være rigtigt, for vi er fælles om det, vi kalder satspuljetildelingerne, altså de ting, som vi snakker om, og hvor vi fremlægger for hinanden, hvad vi mener at nogle af disse penge skal bruges til næste år.
Og man ved jo godt, at regeringen har fokuseret meget på det her.
Der har jo aldrig før været gjort så meget forebyggende og beskyttende og straffene i forbindelse med det emne, vi her taler om – den æresløse vold, kunne jeg næsten have lyst til at kalde det – og tvangsægteskaber.
Der er jo ikke nogen regering, der før denne har gjort så meget for og imod på de rigtige steder i forbindelse med de her emner.
Det synes jeg lige man skulle besinde sig på.
Inden for mit eget område kan jeg jo nævne det, som oppositionen ikke kan blive enige om hvad de mener om, nemlig 24-års-reglen.
24-års-reglen er simpelt hen noget af det vigtigste, der også er indført i denne sammenhæng, for hvad betyder det, at vi har en 24-års-regel?
Jo, det betyder, at man specielt sikrer de unge kvinder, at de kan få fred til at få en uddannelse.
Der ved vi, at specielt kvinderne jo er meget glade for at tage en uddannelse, utrolig mange indvandrerkvinder tager en uddannelse, og på flere områder har de for længst overhalet de danske mænd.
Så det synes jeg er en meget vigtig sag, som man jo altså ikke har nævnt i forslaget fra oppositionens side.
Man kunne også nævne fætter og kusine-forholdet, hvor jeg jo i de sager, jeg får forelagt, kan se, at der er flere familier, der bliver gift ind i hinanden, eller at slægten har haft arrangerede ægteskaber – måske tvangsægteskaber – mellem fætre og kusiner tilbage i tiden.
Der er i hvert fald ikke noget tegn på, at de unge selv bliver spurgt til råds i den sag.
Og det er jo da også omsider sivet ud, at også sundhedsmyndighederne må sige, at der her er en fare for, at dårlige arvelige egenskaber kommer til udtryk, hvis fætre og kusiner gifter sig med hinanden.
Så det er af mange grunde en god regel.
Det er bare for at nævne et par emner inden for Integrationsministeriets område.
Man kan også nævne Udenrigsministeriet, hvor vores ambassadører bistår i udlandet.
Hvis folk bliver sendt ned på genopdragelse eller for at indgå et tvangsægteskab, udøves der meget store bestræbelser på at hjælpe de pågældende og få dem hjem til Danmark igen.
Ser vi på Justitsministeriets område, er der jo et bredt felt af straffebestemmelser om vold og tvang, tilhold, bortvisning.
Politiet arbejder på dette område præventivt og beskyttende, der er mange muligheder.
Når det drejer sig om Undervisningsministeriet, er der forskellige cirkulærer og bekendtgørelser.
Det er selvfølgelig utrolig vigtigt, at lærerne i folkeskolen er opmærksomme på det her, at de sørger for at opfylde deres anmeldelses- og indberetningspligt til kommunen, og det er også vigtigt, at kommunen tager hånd om disse sager.
Vi mener ikke i regeringen, at der mangler noget, når det drejer sig om reglerne, kommunernes muligheder og kommunernes pligter.
Det, som det nogle gange kniber med, er, at man – måske også i misforstået respekt, eller det, man tror er respekt for en kultur, som i virkeligheden er barbarisk – viger tilbage fra i tide at tvangsfjerne de unge mennesker og måske også viger tilbage fra at blande sig for meget i familiens forhold.
Det er i høj grad kulturelt bestemt, også fra de danske ansattes side, og det skal lyde her fra talerstolen – og jeg hører meget gerne andre partier bakke mig op i det – at det altså ikke nytter noget, at man i misforstået respekt for noget, der for os er en barbarisk kultur, afholder sig fra at gøre det, man skal som kommune.
Det håber jeg at vi samlet her i dag kan give en klar melding om.
Vi har i flere omgange prøvet at undersøge, hvilke muligheder kommunerne har.
Det viser sig den ene gang efter den anden inden for mit område, at kommunerne har gode muligheder, men at de ikke altid er lige glade for at anvende de også mere tvangsagtige midler, som de har, og det mener jeg ikke at de skal vige tilbage fra.
Tværtimod må vi sige, at det her er en kultur, som vi ikke kan acceptere.
Vi har jo så et samarbejde her i Folketinget mellem langt de fleste partier, og netop på grund af disse forhandlinger sidste år tog vi det jo op, da vi skulle fordele de nye satspuljemidler.
Som mine kollegaer i Folketinget er helt klar over, har vi jo givet penge både til bostedet RED, til krisecentrene – ikke bare til centrene, men også til mere rådgivning og mægling – og vi har givet penge til et nyt bosted.
Noget, som jeg har været meget optaget af i al min ministertid, er jo den særlige indsats over for drengene, for efterhånden er det jo drengene, der ikke har ligestilling.
De hænger på gaderne i stedet for at tage uddannelse; derfor er jeg meget optaget af, at vi tager særlig hånd om drengene.
Men også når det drejer sig om vold og tvangsægteskab, skal vi jo huske, at specielt det med tvangsægteskaber også rammer de unge mænd, og derfor forsøger vi os nu med et rollemodelkorps for at gøre drengene opmærksomme på, at det her altså også er deres problem.
Jeg må sige til alt det her, at beslutningsforslaget undrer mig, og det, der specielt undrer mig, er jo, at bl.a. Det Radikale Venstre, som jeg ellers troede satte retssikkerhed og frihed ret højt, jo har nogle forfærdelige forslag indarbejdet i dette beslutningsforslag, hvor man altså føler, at det er Big Brother og tvang over for den enkelte.
Det vil altså sige, at i stedet for at familien skal tvinge, så er det staten, der skal tvinge ved at inddrage pas og sørge for, at der ikke kan indrejses, uden at man for alvor ved, at der er tale om en forbrydelse.
Man nævner, at hvis nogen er involveret i et tvangsægteskab, skal der en dommerkendelse til – ikke noget som helst om en dom eller beviser.
Det undrer mig, at man er så inkonsekvent i sin retspolitik, men det er selvfølgelig ikke første gang, at jeg har oplevet, at når det så kommer til stykket, går man jo ind for tvang og straf i et omfang, som vi andre overhovedet ikke kunne tænke på.
Så vil jeg godt sige: Uanset regler og aktiviteter fra regeringens side, og det drejer sig altså om en meget bred vifte af ministerier, så er det den seje integrationsindsats, der er den vigtigste forebyggelse, også på det her område.
Det er i det daglige integrationsarbejde, i skolerne, i hjemmene, med alle de projektmidler, vi bruger, hvor vi altså – som sagt mange gange – er fælles om, at vi skal have nogle klare mål med det, vi vil: At vi får de unge indvandrere med i foreningslivet; at de er sammen; at vi i langt højere grad har fokus på medborgerskabet, også nu med tidsubestemte opholdstilladelser; at vi hele tiden fokuserer på, at det først og fremmest drejer sig om holdninger og værdier.
Det gør lige præcis det, vi taler om her i dag: Den æreløse kriminalitet, som jeg altså vil kalde tvangsægteskaberne.
Det skal ikke være sindelagskontrol, men det skal være en undervisning i, hvordan det er i Danmark, hvordan normerne er i Danmark, og det skal være en bibringelse af forståelse hos indvandrerne af, at sådan er det altså her, og at det bliver man altså nødt til at acceptere.
Hvis man i sit hjerte ikke kan gå ind for kvindernes ligestilling, må man beholde det inde i sit hjerte, for man er altså nødt til at acceptere det i ægteskabet, på arbejdspladsen og i samfundet i øvrigt.
Hvis forældre ikke kan forstå, at man her i Danmark altså gifter sig, fordi man ikke kan lade være, fordi man som regel, heldigvis da, er skæv af forelskelse, så må man bare sige, at de må lære det udenad, for vi vil altså ikke have det her i Danmark.
De, der også er indvandrere her i Folketinget, er jo strålende rollemodeller for andre om, at vi altså ikke vil acceptere det.
Vi har en personlig frihed, som er helt afgørende i vort land.
Så må vi også indrømme, at fundamentalisme findes alle steder.
Det er ikke mere end to timer siden, jeg talte med en fra Jehovas Vidner, der var forstødt.
For nogle dage siden kunne man læse om en muslimsk far, der sagde, at hans datter skulle giftes med en muslim, og at hvis ikke hun gjorde det, så blev hun forstødt af familien.
Det er virkelig nogle holdninger, om hvilke vi kan tillade os sige, at dem lægger vi stor, stor afstand til, og at de mennesker altså skal forstå, at vi simpelt hen ikke vil finde os i det her i Danmark.
Man ikke tvinge forældre til at elske deres børn, men man kan tvinge forældre til under strafansvar – og det er det, vi gør – at give deres børn den frihed, som vi ønsker der skal være her i Danmark.
Derfor skal det her forslag jo også ses i en langt større sammenhæng end blot det med det æresrelaterede.
Det er virkelig en kultur- og værdikamp her, og der håber jeg at vi kan blive enige.
Jeg ville være meget glad, hvis forslagsstillerne ville pille nogle af de der forfærdelige tidsler ud, som bare erstatter forældrenes tvang med statens og kommunernes tvang.
Men, altså, som sagt: Regeringen afviser forslaget, men mange af tingene er vi fuldstændig enige i.
Vi er enige i, at det er et meget vigtigt spørgsmål.
Det er en kulturkamp, og det er også derfor, at vi i regeringen hele tiden gør tingene bedre og har iværksat masser af initiativer på det her område.