runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sophie Løhde (V), 2015-02-19:
Man kan selvfølgelig godt forsøge at simplificere det og sige, at det her bare er et spørgsmål om et navn.
Man kan også sige, det er et spørgsmål om at give sig selv friheden som minister og som styrelse til at kunne lave alle ændringer bagefter uden at spørge Folketinget om lov.
Nu nævner ministeren selv, at den her handlingsplan er kommet helt tilbage i juni måned 2014, og at der er gennemført en række indsatser, men der er også en lang række indsatser, der ikke er gennemført.
Et af de helt store diskussionspunkter, som var oppe i forbindelse med præsentationen af handlingsplanen, er jo hele spørgsmålet om, om det her kommer til at kræve flere ressourcer til tilsynet fremadrettet, også afhængigt af hvilket tilsyn man gerne vil have.
Kan ministeren så ikke oplyse, hvorfor man fra regeringens side overhovedet ikke har taget initiativ til at indkalde til politiske drøftelser, på trods af at man har haft handlingsplanen siden juni 2014?
Hvorfor vil man også på det her område udskyde den diskussion, hvorfor ikke handle på den nu?
Hvor forestiller ministeren sig der skal findes penge til at styrke tilsynet, hvis regeringen overhovedet mener, der er behov for at styrke tilsynet?
Hvor mange penge?
Eller er det også bare på det område sådan et sted, hvor man siger: Nej, nej, det med at finde pengene må komme efter et valg, det kan vi ikke klare nu og her?
Jeg synes bare, det er underligt, at man ikke politisk har fulgt op på det her samlet ved at invitere Folketingets partier til en drøftelse af, hvad det er for et tilsyn, vi skal have fremadrettet, om der er behov for at tilføre ressourcer – ja/nej – eventuelt hvor mange, og hvor vi finder dem henne.
Og så kommer man i dag i Folketingssalen med et lovforslag og siger: I øvrigt vil vi gerne lige have carte blanche til, at vi kan lave alting om uden at skulle spørge Folketinget om lov efterfølgende ved at nedlægge embedslægeinstitutionen og kalde det hele for Sundhedsstyrelsen, og så kan vi organisatorisk gennemføre alt, hvad vi har lyst til, efterfølgende.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2015-02-19:
Det er jo et lovforslag med fire elementer, som, kan man sige, svarer på forskellige spørgsmål, for nu at sige det mildt.
Vi tager dem en for en.
I forhold til regionernes delegation af kompetencer til aftaleindgåelse under det udvidede frie sygehusvalg kan vi jo kunne støtte det i Liberal Alliance.
Vi synes sådan set, det er rigtig fornuftigt.
Man kan så håbe, at vi får en endnu større diskussion om, hvordan det kan sikres, at patienterne har et reelt frit sygehusvalg og i langt større grad end i dag kan blive behandlet på privathospitaler og også hospitaler i udlandet, men det er nok en større diskussion at tage op på nuværende tidspunkt.
Selve elementet kan vi sagtens støtte.
Præciseringen af sundhedslovens befordringsordninger synes vi også er ganske fin.
I forhold til offentliggørelse af påbud og hele diskussionen om patientsikkerhed m.v. synes vi, at det er yderst relevant, og vi er meget glade for, at det er taget med.
Hvad angår ophævelse af betegnelsen embedslæger, kan det godt være, at det er mig, der ikke kan gennemskue problematikkerne på samme niveau som en række af de ordførere, der har været oppe tidligere.
Man kan jo selvfølgelig have en række ønsker til, hvad der ellers skal gøres, men jeg satser sådan set på, at sundhedsministeren enten i sin besvarelse her om lidt eller i de skriftlige svar skaber en sikkerhed, der gør, at et bredere flertal, eller bare et flertal, kan være med til at vedtage lovforslaget.
Vi går sådan set positivt ind i det her med en forventning om at stemme ja.
Stine Brix (EL), 2015-02-19:
En læge arbejder jo med liv og død, og hvis en læge ikke kan finde ud af at varetage sit arbejde korrekt, f.eks. deler piller ud med alt for rund hånd eller deler forkert medicin ud, så kan det, der ellers skulle være behandling, jo vise sig at være fatalt for patienterne – det kan føre til skader, og det kan også føre til, at man mister livet for tidligt.
Det er jo desværre nogle sager, vi har set i sundhedsvæsenet, og det er i de tilfælde, hvor vi skal have et tilsyn, en sundhedsstyrelse, en embedslægeinstitution, som skal gribe ind over for læger, som ikke kan finde ud af at forvalte deres embede korrekt.
Og derfor er det jo rigtig vigtige og rigtig alvorlige ting, vi diskuterer her i dag.
Jeg vil også koncentrere mig om den fjerde del af lovforslaget, for de tre andre kan vi sagtens støtte.
Ligesom flere af de andre ordførere undrer jeg mig en lille smule over rækkefølgen i den her sammenhæng.
Vi har jo, som flere har været inde på, en ret lang proces forud for det her lovforslag: En række skandaler fører til, at den tidligere sundhedsminister igangsætter en kulegravning; et internationalt ekspertudvalg kommer og gennemgår Sundhedsstyrelsen, og Sundhedsstyrelsen følger så efterfølgende op her i efteråret med en handlingsplan for, hvad der skal ske.
Det er jo rigtig, rigtig fint, og nu ligger bolden jo hos os rent politisk: Hvad er det, der skal ske?
Og det her er jo så det første skridt i den proces, når det gælder lovgivning.
Men jeg mangler at se, hvordan det her initiativ spiller sammen med, hvad der i øvrigt skal ske.
Alle de her ting spiller jo ind, i forhold til hvad det er, man skal have ude decentralt, altså hvad det er, der skal være fremtidens embedslæge, så at sige.
Og derfor mangler jeg lidt at kunne se den her lovændring i en sammenhæng.
Jeg anerkender, at der er behov for nogle ændringer, vil jeg sige.
Jeg er ikke sikker på, at vi bare kan fortsætte som hidtil.
Nogle af de kommentarer fra det internationale ekspertudvalg, som jeg har bidt mærke i, påpeger netop, at det her område, altså forholdet mellem det, at vi har nogle decentrale enheder og en central sundhedsstyrelse, fungerer så dårligt, at det er en del af årsagen til de problemer, vi står over for.
Men det er jo ikke det, vi løser her, hvor vi bare ændrer navnet.
Og derfor synes jeg altså, det er vigtigt, at vi ser tingene samlet.
Så har jeg et spørgsmål.
En af de diskussioner, som der ligger i høringssvarene, er, hvad det betyder, at man ophæver den paragraf, som i dag regulerer uddannelseskravene til embedslægerne.
Men det, der er vigtigt for os, er at få en sikkerhed for, at det er tænkt sammen med de øvrige ændringer, som vi forventer kommer til at ske i forhold til Sundhedsstyrelsens tilsyn, og som vi ønsker skal ske i forhold til Sundhedsstyrelsens tilsyn.
Det tror jeg godt vi kan klare langt hen ad vejen ved at mødes – at partierne sætter sig sammen og drøfter det.
Det kan også være, at vi i den proces så ser fornuften i, at det er den her rækkefølge, vi gør det i.
Men indtil da vil vi i hvert fald gerne tage et forbehold i forhold til den her fjerde del af lovforslaget.
Özlem Sara Cekic (SF), 2015-02-19:
Jeg vil ikke snakke om de dele, hvor der er enighed, og det er de første tre, hvor vi er enige med regeringen.
I forhold til den sidste del om ophævelse af betegnelsen embedslæge har vi en bekymring for, hvad det er, vi åbner op for – om det alene er et spørgsmål om, at det er navnet, der ændres, for hvis det er det uden alle mulige andre ting, kunne det være meget hensigtsmæssigt.
Som andre ordførere også tidligere har nævnt, har Sundhedsstyrelsen jo fået international kritik på rigtig mange områder, og de har så selv fremlagt en rapport om, hvordan de kan ændre nogle af forholdene.
Der har været en række forskellige sager, bl.a. også i pressen, hvor Sundhedsstyrelsen i den grad har svigtet – har svigtet meget, meget stort.
Derfor har jeg i hvert fald, når vi begynder at åbne op for at ændre betegnelsen embedslæger, brug for at vide, hvad det betyder helt konkret, hvilke konsekvenser det vil få i forhold til Sundhedsstyrelsen, og hvordan det også hænger sammen med hele den måde, vi gerne vil kigge på Sundhedsstyrelsen på.
Vi har jo fra SF's side klart og tydeligt sagt, at vi ønsker en reform af Sundhedsstyrelsen, for vi mener, at den måde, det fungerer på, ikke er ordentlig.
Vi har også sagt, at vi er villige til, hvis ministeren indkalder til forhandlinger, at kigge på, hvordan vi kan sikre noget økonomi til det, for mange af tingene skal gøres bedre og gøres hurtigere, men det kræver jo også, at Sundhedsstyrelsen får nogle midler.
Men vi afventer som sagt den sidste del, og derfor vil jeg ikke her på nuværende tidspunkt sige, om det bliver det ene eller det andet, men de andre dele støtter vi.
Sophie Løhde (V), 2015-02-19:
Jeg må forstå sidste del af ministerens besvarelse sådan, at man synes, det er rettidig omhu, at man ikke går i gang med at forholde sig til politisk at diskutere, hvad det er for et tilsyn, vi gerne vil have fremadrettet, og herunder spørgsmålet: Er der behov for tilførsel af ressourcer?
Altså, det har jo været et af de helt store kritikpunkter, også i forhold til diskussionen om handlingsplanen, at der jo i hvert fald er nogle – og når jeg siger nogle, så er det personer, der i hvert fald har et indgående kendskab til tilsynsdelen i Sundhedsstyrelsen – som har udtalt offentligt, at forudsætningen, hvis vi vil styrke tilsynet, bl.a. også handler om spørgsmålet om tilførsel af ressourcer.
Det mener jeg jo også at vi politisk er nødt til at forholde os til.
Men det mener regeringen så ikke at vi kan gøre.
Det er blot derfor, at jeg synes, det er en lille smule underligt, at vi er i Folketingssalen i dag for at lave en ændring, hvor man nedlægger embedslægerne, og så siger man: Vi vil i øvrigt først til sommer begynde at snakke om, hvad der skal ske, og hvad der ikke skal ske med tilsynet.
Hvorfor mener ministeren, at vi ikke kan begynde at handle på det her politisk med henblik på at få styrket tilsynet?
Daniel Rugholm (KF), 2015-02-19:
Vores sundhedsvæsen er til for borgerne, for patienterne, og derfor skal det altid være vores mål at forenkle, have klare retningslinjer og skabe gennemsigtighed for patienterne.
Det gør vi på flere måder med det her lovforslag.
Der er en del sproglige ændringer i lovforslaget, og dem har flere ordførere redegjort for, så jeg vil ikke gentage dem alle sammen, men blot tilkendegive, at vi støtter den del.
Der er også en præcisering af sundhedslovens befordringsregler.
Det støtter vi også.
Der er en del, der omhandler offentliggørelse af de påbud, som Sundhedsstyrelsen kan give til et sygehus, en klinik m.v., og den del støtter vi også, for vi er helt enig i argumentet om, at det er til gavn for borgerne, at de let kan finde information om påbud, som kan være givet til et sted, hvor de f.eks. overvejer en behandling.
Den sidste del omhandler embedslægen.
Vi er tilfredse med, at der bibeholdes to decentrale enheder vest for Storebælt.
Det giver mulighed for, at vi kan bevare nogle af de kompetencer bredt i landet, som i nogle tilfælde er bundet op på særlige udfordringer i bestemte geografiske områder.
Men vi har også nogle spørgsmål til den del.
Flere har fremført relevante synspunkter i forhold til processen.
Der er også de uddannelsesmæssige krav til de personer, der er hos embedslægen, som varetager bestemte opgaver.
Det er ikke helt tydeligt, hvordan nogle af de uddannelsesmæssige krav defineres i fremtiden.
Det vil vi også gerne snakke lidt mere om.
Men vi er positive over for lovforslaget og de nævnte ændringer, men som flere andre ordførere også har lagt op til i dag, deltager vi også meget gerne i yderligere drøftelser om den del, der omhandler embedslægen.
Liselott Blixt (DF), 2015-02-19:
Jeg bliver lige nødt til at tage til genmæle.
Jeg glemte ikke noget, for hvis man dengang skulle have en vaccine ind, var det sådan på det tidspunkt, at der skulle vaccineres ret mange.
Det vil sige, at der var brug for nogle ressourcer, og på det tidspunkt blev man faktisk enige om, at den gruppe, som havde taget stilling til det, også finde ud af, hvad pengene skulle bruges til, når nu havde fået købt de her vacciner.
Det glemte den her røde regering med deltagelse af De Radikale, som kom til bagefter, for man har jo så taget pengene til nogle andre ting.
Man glemte, at man jo bagefter kunne have sagt, at loftet nu kan gøres mindre igen.
Det var jo en vej, som jeg synes Enhedslisten som støtteparti til den nye regering kunne have slået meget mere ind på, også i forhold til det her med, at nogle mennesker kommer op og møder en grænse og ikke har råd til at betale.
Kronikere har hele tiden fået tilskud, men hvad gør man for dem, der kommer op og ikke har råd til at betale for medicinen?
Hvorfor har man ikke fået det med i den her aftale?
Stine Brix (EL), 2015-02-19:
Vi påtager os sådan set gerne at rydde op efter de fejl, som Dansk Folkeparti begår.
Som jeg hører ordføreren, var det i så fald en klokkeklar fejl, for man hævede jo grænsen for, hvornår der gives tilskud til medicin, ganske betragteligt, og man lagde ovenikøbet også en reguleringsordning ind, som betyder, at det loft for, hvornår der ydes hjælp til medicin, bliver ved med at stige i fremtiden.
Det vil vi rigtig gerne være med til at lave om, og det ville have været noget nemmere, hvis man aldrig havde begået den fejl.
Så ville vi ikke i dag have haft så mange mennesker, som står i den ulykkelige situation, at de ikke kan betale deres udgifter til medicin.
Men vi samarbejder gerne om det, og vi vil gerne være med til at se, om der kan rettes op på nogle af de fejl, som Dansk Folkeparti og andre partier har begået tidligere.
Marlene Borst Hansen (RV), 2015-02-19:
Med det her lovforslag præciserer vi i sundhedsloven, at regionsrådene kan bemyndige Danske Regioner til at indgå aftaler med private sygehuse, klinikker m.v. og sygehuse i udlandet om behandling af patienter under det udvidede frie sygehusvalg, ligesom det også præciseres i sundhedsloven, at kommunerne har mulighed for at yde befordring til patienter til egen læge eller til praktiserende speciallæge som alternativ til befordringsgodtgørelse.
Endvidere indfører vi nu et lovmæssigt krav om, at offentlige og private sygehuse, der får påbud af Sundhedsstyrelsen om opfyldelse af sundhedsmæssige krav, skal offentliggøre disse samtidig med Sundhedsstyrelsens offentliggørelse.
Endelig ophæver vi med det her lovforslag betegnelsen embedslæger.
Formålet er endvidere at sikre, at anvendelsen af betegnelsen embedslæger eller lignende i lovgivningen ikke har betydning for Sundhedsstyrelsens muligheder for at tilrettelægge udførelsen af sine myndighedsopgaver mest hensigtsmæssigt.
Radikale Venstre kan støtte lovforslaget.
Stine Brix (EL), 2015-02-19:
Tak for det.
Vi kender jo til, at uligheden i forhold til sundhed er stor, og en af de barrierer, som er stor, for at opnå en mere lige adgang til behandling er brugerbetaling.
Det kan være rigtig dyrt at være syg, når man har store udgifter til behandling, f.eks. til sin medicin.
Ifølge en undersøgelse foretaget af TrygFonden har fire ud af ti kontanthjælpsmodtagere undladt at købe medicin, som var ordineret af lægen, fordi de ikke havde råd til det, og det øger risikoen for udstødelse, hvis man har den kombination, at man både er syg og arbejdsløs og man så ikke har råd til at købe sig til den rette behandling. For et øjeblik siden stod Dansk Folkepartis ordfører heroppe på talerstolen med nogle af de samme pointer.
Jeg synes, at Dansk Folkepartis ordfører glemte en detalje, for det var jo sådan tilbage i 2008, at Dansk Folkeparti sammen med Venstre, Konservative, daværende Ny Alliance og Radikale Venstre var med til at forringe medicintilskuddet ganske betragteligt.
Man tog omkring 280 mio. kr. fra medicintilskuddet og væltede dermed regningen over på de borgere, vi taler om her i dag, for at kunne finansiere vaccinen af HPV.
Man besluttede altså at hæve grænsen for, hvornår der kan gives støtte til medicin, fra 465 kr. til 750 kr., plus en regulering, som gjorde, at det ville stige fremover.
Det er altså baggrunden for, at man nu skal op på 925 kr. i medicinforbrug, før man får et tilskud – bare lige, så det er med i historien.
I forbindelse med efterårets finanslovsforslag tog vi det her tema op om, at man på forskellige måder kunne kigge på det.
Jeg er fuldstændig enig i, at der er mange flere ting, man kan gøre, bl.a. at sænke den her generelle grænse.
Men det her, som vi fandt frem til i finanslovsforhandlingerne i fællesskab med regeringen og SF, er et rigtig vigtigt skridt.
Der er i dag 32.000 borgere, som er berettiget til kronikertilskud, men som ikke får det alligevel, og for dem kan det altså gøre en ret stor forskel, som betyder, at de kan få den behandling, som lægen har ordineret er den rigtige for dem.
Så derfor er vi rigtig glade for, at det her forslag nu foreligger som et lovforslag.
Den anden del af lovforslaget om at tilpasse til direktivet om lægemiddelovervågning kan vi også godt støtte.
Vi synes, det er ganske fornuftigt at have et europæisk samarbejde om sikkerhed om lægemidler.
Özlem Sara Cekic (SF), 2015-02-19:
Formålet med forslaget til ændring af sundhedsloven er at indføre et automatisk kronikertilskud til borgere med et stort medicinforbrug.
Forslaget udmønter regeringen, SF og Enhedslistens delaftale på sundhedsområdet i forbindelse med finansloven for 2015.
Nick Hækkerup (S), 2015-02-19:
Folketinget kender, og udvalget kender i særdeleshed, den handlingsplan, der er blevet lagt frem.
Vi kender udmærket godt de mange elementer, der ligger i den, og ved, at væsentlige dele er under implementering, at beslutninger er truffet.
Det har været omtalt adskillige steder.
Vi ved, at der pågår analyser, som skal give et beslutningsgrundlag, så vi også til sommer kan forholde os til, hvordan tilsynet skal indrettes fremadrettet.
Derfor er vi i dag i en situation, hvor vi skal have det beslutningsgrundlag, som skal til, for at træffe de beslutninger om, hvordan tilsynet skal se ud fremadrettet.
Der bliver kontinuerligt handlet på det i den fælles interesse, vi har, om at sikre et så godt tilsyn som muligt til glæde for patientsikkerheden.
Flemming Møller Mortensen (S), 2015-02-19:
Tak for det.
Vi vil rigtig gerne have, at kvaliteten er så høj som muligt alle de steder, hvor staten har at gøre med noget, og på sundhedsområdet at patientsikkerheden er i højsædet og meget højt prioriteret.
Derfor er det her lovforslag faktisk et rigtig godt lovforslag, som på tre områder netop sikrer positive forandringer.
Vi har desværre rigtig mange borgere i vores samfund, som i deres hverdag skal have rigtig meget medicin på grund af sygdom.
Derfor er det rigtig godt, at vi nu laver den lettelse, at man får det tilskud, man er berettiget til, hvis man bruger meget medicin, og at man får det, uden at man skal gå op til sin egen læge og derigennem søge tilskuddet.
Der er rigtig mange kroniske patienter, og ja, vi kalder det kronikertilskud, men der er jo altså også sygdomme, som måske ikke nødvendigvis er kroniske, men som gør, at man i nogle perioder skal bruge meget medicin.
Hensigten er, at den her del af loven skal træde i kraft fra den 1. januar 2016, og at der er en overgangsperiode på 1 år.
Om tilskud til medicin vil jeg sige, at der stadig væk er en mulighed for, at de mennesker, for hvem 3.830 kr. om året til medicin er mange penge, kan søge støtte hos deres kommune til dækning af den udgift.
Den anden ændring i den her lov er, at der ligger et EU-direktiv om lægemiddellovgivning og lægemiddelovervågning, og der er det ene og alene et spørgsmål om også at få vægtet sikkerhed for patienter, der bruger medicin, så godt som overhovedet muligt.
Den tredje og sidste ændring er en ændring af vævsloven, som gør den lov mere letforståelig og dermed også mere gennemsigtig.
Det her er et godt lovforslag, og fra Socialdemokraternes side støtter vi det.
Marlene Borst Hansen (RV), 2015-02-19:
Med det her lovforslag lægges der op til ændringer i sundhedsloven, lægemiddelloven og vævsloven.
Forslaget udmønter regeringen, SF og Enhedslistens delaftale på sundhedsområdet i forbindelse med finansloven for 2015, og med aftalen afsættes der 22 mio. kr. årligt til finansiering af en ny ordning med automatisk kronikertilskud fra den 1. januar 2016.
Præcis den del af lovforslaget er vi i Radikale Venstre utrolig glade for.
At leve med en kronisk sygdom, som kræver meget medicin, er for rigtig mange mennesker meget belastende, først og fremmest selvfølgelig fysisk og psykisk, men jo også økonomisk.
Derfor har vi i Danmark et kronikertilskud, men som det er i dag, er det administrativt ret bøvlet at få det tilskud bevilget, hvilket betyder, at en del kronikere ikke får det tilskud, som de faktisk er berettiget til.
Ved at automatisere tilskuddet sikres det, at alle borgere med et stort medicinforbrug altid har et loft på deres medicinudgifter.
Det her forslag er et lille skridt ned ad den vej, og derfor er vi fra Radikale Venstres side meget glade for lovforslaget, som vi naturligvis støtter.
Ida Auken (RV), 2015-02-19:
Dansk Folkepartis ordfører synes, det er svært at være nr. 3 i ordførerrækken på sådan et lovforslag.
Så skulle han prøve at være nr. 4.
Det håber jeg selvfølgelig at han prøver en dag, det er klart.
I dag diskuterer vi forbrugerklageloven, hvor vi er ved at udvide klageretten til 45 forskellige områder yderligere, så det er jo en balancegang: Hvordan sikrer vi, at man kan klage på alle de her områder og samtidig giver borgerne hurtige, billige og effektive klagemuligheder?
Det er en aftale, vi har lavet med Venstre og Konservative, og ja, som sagt er det blevet forklaret mange gange, at vi kommer med en ny fase, hvor man først kan få mediation, hvor man, hvis man har en tvist mellem sælger og køber, kan starte i Forbrugerstyrelsen med at blive vejledt og måske faktisk finde hinanden dér.
Ellers kan man gå videre og klage til Forbrugerklagenævnet.
Det er også rigtigt, at der kommer en række nye gebyrer, men vi skal altså huske, at en sag koster i gennemsnit omkring 10.000 kr., og at det jo altså er hele samfundet, der betaler den regning, så der skal også være en vis rimelighed i, hvad man klager over.
Vinder man sin klagesag, får man altså også pengene tilbage.
Så vi synes sådan set, at snittet er lagt rigtigt på det her, og jeg kan også høre, at der generelt er god opbakning til den balance, vi har fundet.