runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Clausen (EL), 2009-12-03:
Jeg skal nøjes med at sige, at så vidt jeg kan forstå det, som hr. Eyvind Vesselbos siger, er vi fuldstændig enige, og derfor tror jeg også, at vi må kunne løse det og få de ting konkretiseret i et udvalgsarbejde i form af en beretning.
Det synes jeg jo er endnu bedre end at stemme regeringspartierne ned her i Folketingssalen, for erfaringen viser jo, at hvis man har fået Venstre og Konservative med, er der vel en sandsynlighed for, at ministrene også arbejder lidt mere ivrigt med, end hvis de er i modvind.
Og da jeg jo også ud fra det, miljøministeren har sagt, nærer tillid til, at Miljøministeriet og miljøministeren vil indgå konstruktivt i arbejdet, tror jeg, at den her sag må kunne løses på en måde, som er tilfredsstillende for os alle.
Benny Engelbrecht (S), 2009-12-03:
Men vil der ikke også samtidig foregå en dansk vurdering af de overvejelser og de nye data, som ligger?
Med andre ord, hvis vi baseret på den evidens, der ligger, skulle kunne se, at der faktisk er tale om et mere alvorligt problem end først antaget, er vi vel i en situation, hvor vi vil være i stand til at kunne benytte os af artikel 18, beskyttelsesklausulen, og simpelt hen bede om en national særregel, indtil der gælder nye regler fra EU’s side?
Troels Lund Poulsen (V), 2009-12-03:
Altså, som jeg sagde i min ordførertale, er vi blevet lovet, at de nye data fra industrien sendes til Europa-Kommissionen inden jul, og derefter går de så i gang.
Jeg kan jo ikke sige, hvor lang tid det så tager for den videnskabelige komité, men jeg forventer, at vi jo ikke taler om flere år her.
Jeg taler om, at vi i 2010 når frem til, at vi får en tilbagemelding om de to parabener, som vi så taler om.
Derfor er det jo ikke realistisk at tro, at vi inden jul har en afgørelse fra den videnskabelige komité, men det har vi jo i løbet af 2010.
Det er også derfor, jeg lægger op til, at der skal handles i 2010.
Jeg kan jo bekræfte, at for de to parabener, som der endnu ikke er en vurdering af, eller som der ikke ligger en afgørelse for, er det mit klare håb, at hvis den dokumentation, der nu bliver fremsendt alt for langsomt og alt for sent – jeg har også nævnt over for industrien adskillige gange, at det er ikke tilfredsstillende – så måtte føre til, at vi stadig væk ikke har den, om jeg så må sige, eksakte viden, så mener jeg, vi skal gå videre med den viden, vi har oparbejdet her i Danmark med henblik på så at se på, hvad der kan gøres med hensyn til nationale tiltag.
Jeg mener sådan set også, at jeg har reflekteret over det i det, som jeg sagde i min tale.
Jeg sagde bl.a. i min tale, at det imidlertid kræver viden og dokumentation at finde frem til, hvilke produkter der indeholder ftalater, som børn er i direkte kontakt med.
Derudover sagde jeg så også, at vi skal se bredere på, hvordan børn udsættes for hormonforstyrrende ftalater.
Per Clausen (EL), 2009-12-03:
Jeg vil sige til miljøministeren, at det synes jeg sådan set er en meget god tilgang til diskussionen.
Jeg skal bare være helt sikker på, at når miljøministeren siger nationale tiltag, så mener han i lighed med det, han har svaret på i et § 20-spørgsmål fra min side, at det også kan indbefatte nationale forbud.
Troels Lund Poulsen (V), 2009-12-03:
Det er jo generelt godt, at der er overensstemmelse mellem det, man siger fra talerstolen, og det man svarer.
Og det kan jeg så også bekræfte, det er rigtigt.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2009-12-03:
Jeg vil også sige, at jeg er meget positiv over for det, ministeren lægger op til, nemlig at han vil lave en fælles beretning og i virkeligheden også vil tage skridt i forhold til et forbud mod parabener.
Jeg vil spørge, om ministeren er opmærksom på hele sagen om ftalater og forbud mod ftalater i legetøj til børn, hvor Danmark valgte at gå foran og sige, at det ville vi ikke acceptere i legetøj til børn under 3 år, og i virkeligheden indførte et nationalt forbud.
Det tvang jo så Europa-Kommissionen til efterfølgende at lave EU-lovgivning.
Ser ministeren det som en mulighed, man også kan benytte sig af i forhold til parabener i kosmetik til børn?
Troels Lund Poulsen (V), 2009-12-03:
Jeg ser i hvert fald den klare sammenhæng, der hedder, at det ikke nytter noget, at man kun sætter sig ned og afventer, at Europa-Kommissionen skal komme med de vurderinger, som Europa-Kommissionen er blevet bedt om.
Det er nødvendigt at lægge et pres på kommissærerne og ikke mindst også på den videnskabelige komité og dermed jo også på industrien.
Så jeg er helt, om man så må sige, åben over for at diskutere de nødvendige tiltag, der skal tages, og det er også derfor, jeg lægger op til en fælles beretning, for jeg mener, at det er i Folketingets interesse og dermed også i min egen interesse som miljøminister.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2009-12-03:
Jeg synes, det er glimrende, at vi har en miljøminister, der faktisk tager det her problem alvorligt.
Har miljøministeren overvejet at tale lidt med fødevareministeren om hendes holdning til hormonforstyrrende stoffer?
Herunder tænker jeg især på sagen om bisfenol-A, hvor fødevareministeren mener, at det jo nærmest ikke er noget problem, hvad vi propper i vores børn.
De skal nok overleve det.
Det har vi andre jo gjort.
Har ministeren en drøftelse med fødevareministeren om det her med hormonforstyrrende stoffer?
Benny Engelbrecht (S), 2009-12-03:
Jeg noterer mig, at der i ministerens tale lægges op til en fælles beretning, og det er jo i hvert fald imødekommenhed, men det er jo også sådan, at denne samling ikke er slut endnu, den er faktisk ung endnu.
Det er jo dejligt, at den er det, og det betyder også, at det giver os lidt tid, og, som ministeren også påpeger, er der ny viden på trapperne.
Og som jeg kan forstå, er det faktisk allerede i indeværende måned, hvis det altså er den jul, vi taler om nu, som ministeren også omtaler.
Det kan jo derfor også betyde, hvis vi er lidt fleksible i forhold til tidsplanen, som ligger, at der så måske er elementer, som vi vil være i stand til at tage højde for i hvert fald omkring de to konkrete parabener, som der endnu ikke er afklaret viden om.
Så er det en mulig løsning, at vi i virkeligheden – hvis der i løbet af ret kort tid foreligger et beslutningsgrundlag – ville kunne bruge det allerede i indeværende samling?
Altså med andre ord: Hvad er tidsplanen i forhold til den nye viden?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-12-03:
Tak for det.
Det er en fornøjelse at være en del af denne debat, hvor man jo kan mærke den konsensus, der er i Folketinget med hensyn til at gøre noget i forhold til denne problemstilling.
Vi har haft en rigtig god proces i forhold til den kemikaliehandlingsplan, som regeringen snart kommer med, og hvor vi jo netop sætter fokus på en flerstrenget indsats imod det her.
Ikke bare som politiker, men også som borger og som forbruger synes jeg, det er utrolig foruroligende, utrolig uoverskueligt og utrolig svært at forstå og få et overblik over, hvad konsekvenserne af det her er.
Hvad er ret og vrang, når det gælder f.eks. hormonforstyrrende stoffer?
Vi ønsker alle sammen det bedste for vores børn og det bedste for vores omgivelser, og derfor er det en utrolig vigtig indsats og et stort ansvar, som ligger på os her i Folketinget med hensyn til at sætte ind der, hvor vi kan, for at håndtere de udfordringer.
Med hensyn til spørgsmålet om parabener, er der selvfølgelig, som ministeren også var inde på i sin tale, forskel på parabenerne, og derfor synes jeg også, det er vigtigt, at vi har fokus på det, man kalder propyl- og butylparabener.
Alene de navne gør jo, at det for forbrugerne kan være vanskeligt at gennemskue, hvad der er ret og vrang, og det er primært her, vi skal rette indsatsen mod.
Det er typisk her, man ser den største risiko, og jeg vil egentlig godt anerkende ministerens og regeringens konstruktive og positive tilgang i forhold til en fælles indsats her i Folketinget i relation til forslaget her.
Jeg synes, at det, at vi i fællesskab kan skrive en beretning i udvalgsarbejdet, er et rigtig konstruktivt og godt skridt, som kan bidrage til at lægge pres på industrien, men også kan bidrage til at lægge pres på Kommissionen.
Så er vi jo nået et godt stykke ad den vej, som vi i fællesskab ønsker at gå.
Jeg vil godt allerede her i min ordførertale spille med i forhold til det arbejde.
Jeg synes, det ville være et rigtig godt træk,
hvis ministeren tog en dialog med branchen med henblik på en frivillig ordning, hvor branchen frivilligt tager specielt de to parabener, altså propyl- og butylparaben, væk fra hylderne.
Det ville give en hurtigere proces i det hele taget, hvis branchen frivilligt vil acceptere en sådan aftale, i forhold til den lidt tunge EU-proces, og det ville også kunne give forbrugerne den tryghed og sikkerhed, som jeg synes vi skylder forbrugerne.
Det drejer sig altså om børn og andre følsomme grupper, f.eks. gravide.
Jeg skal ikke ridse flere skrækscenarier op, for jeg synes, at andre ordførere meget klart har illustreret, at det er en alvorlig sag, og at vi selvfølgelig så vidt muligt skal anvende forsigtighedsprincippet, også i relation til at borgerne kan føle sig trygge ved de produkter, de køber til hverdagens forbrug.
Men min opfordring til ministeren skal være: Tag en diskussion med branchen om det her og se, om man ikke ad frivillighedens vej eventuelt kan få en aftale i stand, der kan give os den tryghed, vi fortjener som forbrugere.
Bente Dahl (RV), 2009-12-03:
Jeg har tre børnebørn.
De to af dem er piger på henholdsvis 6 og 9 år, og de er lige i sminkealderen.
Deres mor bruger sminke, deres mormor bruger sminke, pigerne ønsker sig sminke, og de ønsker sig store dukkehoveder, som kan sminkes.
De synes, det er rigtig sjovt at lege med farver, der kan smøres i hovedet både på dem selv, på deres veninder og på dukkerne.
Det giver jo anledning til den ene ordentlige omgang familiesnak efter den anden om, hvor farligt det er.
Efter de senere familiesnakke er forældrene gået med til at smide alt det sminke ud.
Det er jeg jo glad for.
Det, der sker i min familie, tror jeg ikke er så forskelligt fra, hvad der sker i andre familier på det her område.
Vi ved jo, at sminkerne indeholder parabener, for det er ikke hemmeligt for nogen.
Parabener er et stof, der skal gøre, at sminken bliver langtidsholdbar, og det er jo foruroligende.
Det er det, for når man dræber uønskede bakterier, gær og svampe, dræber man altså også dem, der er ønskede.
I et menneske er der mange ønskede bakterier og svampe.
Den fine balance, vi har i vores organisme, gør, at de naturlige forsvarsmekanismer er i balance og kan styrke kroppens immunforsvar.
Det er bare ét problem, når man svækker immunforsvaret på den måde.
Et andet problem, som vi har talt meget om i dag også, er det, at parabener er hormonforstyrrende stoffer.
Det er i høj grad uhensigtsmæssigt.
En ting er, hvad vi voksne udsætter os selv for, for vi kan jo vælge det fra, men en anden og værre ting er altså at udsætte børn for de her kemikalier.
Ud over at de ikke selv kan vælge det fra, har de et mere følsomt nervesystem, immunforsvar og forplantningssystem, end voksne har.
De tåler slet ikke at blive udsat for samme mængder af sådan noget som det her, som voksne gør.
Så vi står med et stort problem, og jeg mærker da også en forståelse for det i det, miljøministeren sagde i sin redegørelse.
Jeg noterede mig også, at ministeren sagde, at det er hele regeringens holdning.
Det Radikale Venstre vil fortsat arbejde på at få styr på hormonforstyrrende stoffer, vi vil have det væk fra vores omgivelser, og derfor er vi også medforslagsstillere på B 46.
Benny Engelbrecht (S), 2009-12-03:
Det er jo fantastisk at opleve en minister, der i forbindelse med et beslutningsforslag stillet af oppositionen rent faktisk foreslår andre stoffer, som også kunne være omfattet.
Når det er sagt, er der i hvert fald nogle områder, hvor det kan være meget vanskeligt at forklare, hvorfor vi har nogle specifikke forbud, f.eks. hvorfor vi har et specifikt forbud vedrørende legetøj, når vi eksempelvis ikke har et forbud, når det handler om tøj beregnet til børn – det kunne være sparkedragter.
De er indgået i en af de undersøgelser, som er blevet foretaget af Forbrugerrådet for nylig, og den undersøgelse viser, at temmelig mange sparkedragter faktisk indeholder ftalater, og da sparkedragter jo også er noget, som børn i den orale fase kunne finde på at putte i munden ligesom deres legetøj, kan man sige, at det i hvert fald er meget vanskeligt at se, præcis hvad det er, der skulle gøre tøjet mindre farligt end legetøjet.
Det samme kan for den sags skyld også gøre sig gældende for fodtøj.
Så der er i hvert fald nogle områder, hvor man må sige, at det på basis af de forbud, vi har i forvejen, kan være meget svært at forklare den brede befolkning, hvorfor man ikke skulle gøre det samme.
Troels Lund Poulsen (V), 2009-12-03:
Der var jo ikke et decideret spørgsmål, som jeg opfattede det, men nogle tilkendegivelser, som jeg er enig i at man bliver nødt til at belyse bredt.
Det er også derfor, som jeg kommer og fortæller Folketinget i dag, at det ikke nytter noget kun at se på de tre ftalater – man skal også se på det fjerde ftalat – og at vi selvfølgelig også skal fortsætte det arbejde, som vi har sat i gang i bred enighed her i Folketinget, med at få skabt meget mere viden om de stoffer, som børn udsættes for.
Den 2-årige kampagne, som Miljøstyrelsen har kørt, om, hvordan et 2-årigt barn kan udsættes for en lang række kemikalier, har i hvert fald gjort et stort indtryk på mig og viser nødvendigheden af at skaffe mere viden og også undersøge flere ting.
Eyvind Vesselbo (V), 2009-12-03:
Ja, det er jo sådan set det, jeg lægger op til, og hr. Per Clausen har ret i, at vi langt hen ad vejen er enige.
Det er vi sådan set ikke så sjældent, men hr. Per Clausen har bare svært ved at erkende det.
Benny Engelbrecht (S), 2009-12-03:
Jeg beklager, hvis jeg ikke klart udtrykte et decideret spørgsmål.
Lad mig så gøre det: Ville det ikke være en logisk følgeslutning at sige, når der er produkter, f.eks. børnetøjet, som vi ved meget nemt kan puttes i munden, at man så overvejer at sidestille det med legetøjet og de forbud, der allerede findes på det område?
Det er i hvert fald ikke ligefrem sådan, at det er nemt at se, hvor forskellen ligger.
Og særlig når det er sådan, at der faktisk på tøjområdet – og det er jo i høj grad i tryk på tøjet, at vi taler om, at der kan være ftalater – findes alternativer på markedet, som kan erstatte det, så er det meget vanskeligt at se, hvad det skal gøre godt for, at man putter det i børnetøjet i første omgang.
Troels Lund Poulsen (V), 2009-12-03:
Tak for muligheden for også at kunne diskutere ftalater her i dag i Folketingssalen.
Det er endnu et vigtigt tema i hele kemikaliespørgsmålet.
Som jeg jo har redegjort for, er vi fra regeringens side meget opmærksomme på at tage de initiativer, der skal tages.
Og der skal heller ikke herske nogen tvivl om, at jeg også er parat til at regulere brugen af ftalater, når dokumentationen er tilvejebragt.
I det forslag, der ligger her, ser man på tre ftalater, men jeg mener også, det er vigtigt at se på en fjerde ftalat med samme egenskaber, og den hedder DIBP.
Det er ikke kun afgørende at regulere de tre ftalater, men også den fjerde ftalat, som jeg lige har nævnt.
Hvis vi ikke gør det, løber vi jo den risiko, at det fremover er DIBP, som vi finder i produkterne, og så er vi sådan set lige vidt.
Derfor skal vi også sigte mod at beskytte i forhold til alle de produkter, der bidrager væsentligt til børns udsættelse for ftalater.
Det er ikke nok, at der kun er forbud mod ftalater i de produkter, der er defineret som legetøj eller småbørnsartikler.
Skal vi beskytte børnene effektivt, er vi nødt til at se bredere på, hvordan børnene udsættes for de hormonforstyrrende ftalater.
Det kræver imidlertid viden og dokumentation at finde frem til, hvilke produkter der indeholder ftalater, og som børn er i direkte kontakt med.
Ud over disse produkter skal vi også kigge på de produkter, der afgiver væsentlige koncentrationer af de fire ftalater til indeklimaet.
Det er vigtigt, fordi den nye 2-årige undersøgelse jo viser, at børn i væsentlig grad udsættes for støv og luft fra indeklimaet.
På nuværende tidspunkt mangler vi mere eksakt viden og dokumentation for, præcist hvilke produkter børn har en direkte kontakt med, og hvilke produkter der bidrager væsentligt til den koncentration af ftalater, vi finder i indeklimaet.
Den viden har vi simpelt hen ikke i dag.
Miljøstyrelsen arbejder på fuldt tryk på at generere den nødvendige dokumentation til et forslag til en EU-regulering af de fire ftalater i produkter til indendørs brug, der har vist sig at bidrage til høje koncentrationer af ftalater i indeklimaet, og af produkter, som børn har direkte kontakt med.
Regeringen er også parat til at foreslå EU-regulering, når den nødvendige dokumentation foreligger.
Jeg forventer, at det vil være tilfældet i 2010.
Med baggrund i det vil jeg sige, ligesom for B 46, at regeringen ikke kan tilslutte sig beslutningsforslaget, men her klart tilkendegive, at vi i en fælles beretning er parat til at arbejde for, at der i løbet af 2010 tilvejebringes tilstrækkelig dokumentation for at kunne løfte bevisbyrden i EU, og at jeg, når denne dokumentation er tilvejebragt, tager stilling til såvel EU-initiativer som nationale initiativer, herunder et forbud, ikke bare mod de tre ftalater, der er nævnt, men mod DEHP, DBP, BBP og DIBP, som har samme hormonforstyrrende effekt.
Forbuddet skal ikke kun dække produkter beregnet til børn, men også produkter, der bidrager til høje koncentrationer af ftalater i indeklimaet.
Som for parabenerne vil jeg også gerne klart her til slut opfordre til et bredt samarbejde i Folketinget om denne sag.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2009-12-03:
I REACH, som er den europæiske kemikalielovgivning, har man lavet en omvendt bevisbyrde, altså at det er virksomhederne, der skal bevise, at noget er ufarligt, før det får lov til at komme på markedet.
Bør det ikke være det samme, der gør sig gældende, når vi taler om parabener?
Hvordan kan det være, at vi som myndighed og lovgivere altid skal være dem, der beviser, at noget er farligt, før det skal trækkes tilbage?
Burde det ikke vendes om?
Er det ikke befolkningens sikkerhed og især vores børns sikkerhed, der skal stå først?
Jeg tror bare også, vi må erkende, at forskere ikke er sådan helt upåvirkelige i forhold til, hvad politikere gør.
Og jeg tror, at noget af det, der kan presse forskere, f.eks. til at komme frem med nogle resultater i forhold til parabener, også er, at vi fra politisk side siger, at vi altså tror, at det her er farligt, og at det er noget, der skal rykkes på.
Jeg har i hvert fald noteret mig af nogle af de opringninger, jeg i forbindelse med de her debatter har fået fra forskere, der sidder på europæisk plan, at de jo netop spørger: Kommer der nu noget hjem i Danmark, som vi faktisk kan bruge til også at presse Kommissionen?
Så vi har jo også et ansvar at sørge for det her.
Jeg er rigtig glad for at høre, at Venstre på det her område lægger op til, at man gerne vil være med til at forbyde de hormonforstyrrende stoffer, og jeg er sikker på, at vi nok skal finde en fælles vej.
Eyvind Vesselbo (V), 2009-12-03:
Jo, det har fru Pia Olsen Dyhr fuldstændig ret i.
Det synes jeg er noget vi skal arbejde i retning af, for vi arbejder jo i retning af at implementere REACH, altså EU's kemikaliedirektiv, og der er retningslinjerne jo på den måde.
Det er jo også det, som jeg synes skal fremgå af den beretning, vi laver – og det siger jeg også i forbindelse med hr. Per Clausens spørgsmål – altså hvordan vi skal få fremkaldt den dokumentation, hvem det er, der skal lave den, og hvordan den skal fungere.
Jeg er også sikker på, at vi finder en fælles vej, for det er det, vi faktisk lægger op til med at lave en beretning og sige, hvilke input vi kan få ind i den, så vi får gjort noget ved det; det var det, jeg startede med at sige.
Men derudover må jeg sige, at jeg er lidt betænkelig ved, at vi som politikere skal kunne påvirke, hvad forskere gør, med de ting, vi siger, og de ting, vi lægger frem her i Folketingssalen.
Jeg har den holdning, at forskere skal være neutrale, og at de kun skal komme frem med de resultater, som de selv finder frem til, og ikke lade sig påvirke af, hvad politikere mener, for det mener jeg er et kæmpeproblem.
Så jeg vil gerne have, at forskerne er neutrale og er ganske uafhængige af, hvad jeg siger her fra talerstolen, for jeg vil altså hellere have et seriøst modspil, som er baseret på det faktiske, de faktuelle forhold, et videnskabeligt grundlag, end jeg vil have nogle forskere, der er medløbere, og som bare gør det, som bl.a. regeringen siger, eller det, som oppositionen siger.
Allerhelst ville jeg jo have, at de fandt de rigtige ting, de dokumenterede ting, sådan at vi fik truffet de rigtige beslutninger.
Benny Engelbrecht (S), 2009-12-03:
Tilhørerne, der sidder her på rækkerne, kan selvfølgelig ved selvsyn konstatere det, men seerne hjemme foran fjernsynsskærmene har måske lidt vanskeligere ved at konstatere, at der faktisk ikke har bredt sig en duft af klejner i sådan en julefredsstemning herinde i Folketingssalen, selv om vi altså er utrolig fordragelige i vores dialog om det her, og det er selvfølgelig rart i sig selv.
Jeg vil dog godt lige tage fat i det seneste synspunkt fra ordførerens side, nemlig det om den politiske del og forskningen.
Jeg går ud fra, at hr. Eyvind Vesselbo er enig i, at vi netop i spørgsmålet om cocktaileffekt, altså hvorvidt man skal benytte den viden, der findes om cocktaileffekt, har været med til, at der fra den danske ministers side er lagt et pres på, for at det også bliver inddraget i de videnskabelige undersøgelser, som bliver lavet.
Det er vel ret så væsentligt, at de principper, man anvender for forskningen og for at drage konklusionerne, er vi faktisk med til at påvirke som politikere – det er vel ikke uvæsentligt.
Eyvind Vesselbo (V), 2009-12-03:
Jeg tror, at ordføreren må forstå det, jeg sagde, på den måde, at politikere selvfølgelig kan sige, at de godt vil have lavet nogle undersøgelser af den og den slags.
Jeg har snakket med forskere, som sagde, at det er vigtigt, at vi finder ud af, hvad der sker med cocktaileffekten, og der har jeg sagt: Det er rigtigt, prøv at finde ud af det, lav nogle undersøgelser.
Men det, jeg siger, er, at når jeg så snakker med forskerne, vil jeg da ikke sige til dem, at jeg i øvrigt gerne vil have det der resultat, for jeg vil gerne have, at det ser så slemt ud som overhovedet muligt, eller sige, at jeg gerne vil have, at de finder ud af, at det ikke er noget problem.
Det kan godt være, at Socialdemokratiet har den holdning, at det er sådan, man skal gøre, og sådan, man skal arbejde.
Men sådan arbejder Venstre ikke, vi vil gerne have, at forskerne er neutrale.
Vi vil gerne have, at hvis vi siger, at vi gerne vil have, at forskerne skal finde ud af, hvad der er af problemer med cocktaileffekten, så får vi et neutralt svar.
Vi vil gerne have et videnskabeligt svar, ikke baseret på, hvad jeg ønsker.
Nu er jeg jo ikke lige så dygtig som ordføreren fra Socialdemokratiet til at forudse, hvad forskerne vil finde frem til.
Det er jo netop derfor, at vi siger, at vi gerne vil lave en beretning på baggrund af de ting, som forskerne finder ud af, og det, som partierne gerne vil spille ind med.
Jeg kunne forstå, at vi heller ikke er helt enige om forskernes rolle i de her ting.
Hvis Socialdemokratiet gør det, er det Socialdemokratiets sag, men vi vil gerne have, at forskerne er neutrale og kommer med de resultater, som de kan finde ud af ved at forske og ikke ved at få at vide af en politiker, hvad de skal mene.
Det er måske der, hvor forskellen på Socialdemokratiet og Venstre er.
Det vil jeg så erkende, og det er jeg glad for.