Benny Engelbrecht (S), 2010-02-04:
Jeg skal ikke blot sige tusind tak for den utrolig venlige modtagelse, der har været fra såvel minister som ordførere i denne sag, men især takke for den store omsorg, som Venstres ordfører, hr. Karsten Nonbo, udviser for min person i denne sammenhæng.
Jeg kan sagtens tåle også at modtage positive tilkendegivelser i denne sag og særligt, når de er så positive som dem, der kom i dag fra hr. Karsten Nonbo.
Så tak for det.
Vi har allerede i debatten vendt spørgsmål om EU-retten.
Jeg mener, at det sagtens er muligt at gennemføre et sådant forslag inden for den nuværende EU-ret, hvis man laver en positivmærkning, men nok om det.
Vi har jo haft den debat, og sandt at sige er det oplagt, at det, der er vores interesse i sagen, er at finde frem til praktiske løsninger.
Det er det, der er tilkendegivet fra alle ordførere i salen i dag, og det kan jeg selvfølgelig kun være yderst tilfreds med.
Er der elementer, som under udvalgsarbejdet skal præciseres nøjere, gør vi selvfølgelig gerne det, og jeg vil i hvert fald også meget gerne præcisere, at netop det element i beslutningsforslaget, som omhandler klageadgangen – det er jo ikke på transportministerens område, men derimod på økonomi- og erhvervsministerens område – jo præcis er imødekommet i forbindelse med en delaftale under globaliseringsforhandlingerne, hvor Socialdemokraterne i øvrigt også er med.
Derfor er vi selvfølgelig meget tilfredse med, at det er blevet præciseret, og derfor vil vi selvfølgelig også under udvalgsbehandlingen få nøjere præciseret, at det ikke vil være noget, vi går videre med i forslaget, da der er taget hånd om det.
Jeg vil da også i den sammenhæng takke de partier, som har været med til at lave den aftale.
Selv om det ikke er de ordførere, der er til stede i dag, synes jeg alligevel, at det er værd at kvittere for, at vi netop har sikret en øget adgang til klagemuligheder, bl.a. på lige præcis dette område.
Forleden havde jeg den lidt tvivlsomme fornøjelse, i forbindelse med at jeg forberedte mig til denne tale, at overvære en crashtest, som det hedder, af autostole på nettet.
Det var i forbindelse med en video, som var offentliggjort af Forbrugerrådets blad »Tænk«, og jeg blev ærlig talt ramt af stærkt ubehag, da jeg så sådan en barnedukke flyve med pandebrasken forrest mod karrosseriet i testbilen.
En sådan testvideo gør et indtryk – også på mig, selv om jeg ikke er så heldig at have børn – for der skal jo ærlig talt ikke meget fantasi til at forestille sig, hvordan det ville have set ud, hvis det havde været et rigtigt barn af kød og blod, der havde siddet i stolen og var fløjet igennem bilen.
Det var det jo så heldigvis ikke, men det kan det blive, hvis vi ikke netop får stillet disse skærpede krav til producenterne af autostole, til forhandlerne af dem og ikke mindst til de sikkerhedstest, der skal til for at godkende dem.
Det er jo ikke, fordi der ikke findes produkter på markedet, der lever op til de sikkerhedskrav, der er værd at stille, og som kan sikre børn effektivt mod sidekollisioner.
Problemet for forbrugerne er altså at finde frem til de mest hensigtsmæssige produkter.
Den crashtest, som Foreningen af Danske Motorejere, FDM, forestod tilbage i 2009, slog utvetydigt fast, at de internationale EU-godkendte test af autostole er utilstrækkelige og efterlader danske forældre med en falsk tryghed.
Det, som også er værd at bemærke i den sammenhæng, er, at det ikke nødvendigvis er sådan, at man, fordi man køber de dyreste autostole, får de bedste produkter eller vise versa.
Jeg må derfor i lighed med FDM og Forbrugerrådet så alvorlig tvivl om sikkerheden af mange af de autostole, der huserer på det danske marked, når de ikke er testet for noget så elementært som deres modstandsstyrke ved netop en sidekollision, specielt når man tænker på, at sidekollisioner ifølge forbrugermagasinet »Tænk« er den næsthyppigste ulykkesform, kun overgået af frontalsammenstød.
Faktisk har sidekollisioner, ifølge tal for perioden 2000-2007, der stammer fra Rådet for Sikker Trafik, angiveligt kostet 20 børn livet, mens 98 børn er blevet hårdt kvæstet.
Hvor mange af disse tragiske tab af børneliv, der kunne have været forhindret ved strengere testkrav og en dansk mærkningsordning, må blive ved spekulationerne.
Jeg mener heller ikke, at vi på den måde skal skue tilbage, men netop skue frem.
Vi har muligheden for nu at sikre vores børn i fremtiden, og det bør vi naturligvis gøre.
Den nuværende tilstand er et typisk bevis på, hvor galt det kan gå, når man slet ikke stiller tilstrækkelige krav til markedets frie kræfter.
Det vil jeg så i øvrigt undlade at gå yderligere ind i for ikke at skabe en negativ stemning her i salen.
Jeg vil ikke i den sammenhæng pege fingre, men netop skue frem.
Der er ingen tvivl om, at den fælleseuropæiske standard vanskeliggør implementeringen af den optimale løsning.
Det kunne være et enkelt forbud mod salg af autostole, som ikke yder den nødvendige sikkerhed for barnet, men når op mod hver fjerde autostol til børn ifølge FDM er sikkerhedsmæssigt utilfredsstillende eller direkte livsfarlig, ja, så må vi jo altså handle på det spilleplan, vi har.
En mærkningsordning skal baseres på valide og grundige test, og en mærkningsordning skal jo også være en, som danske forældre kan være fuldt trygge ved.
Det er klart, at det også kræver oplysning og en oplysningsindsats, som det er fremhævet fra flere sider, bl.a. af den konservative ordfører.
I de tilfælde, hvor danske forældre ikke føler sig trygge, skal de, modsat i dag, have mulighed for at klage direkte til Forbrugerklagenævnet over problematiske autostole, og det har vi jo så sikret ved en indgåelse af den aftale på netop dette område, som er sikret i anden sammenhæng, sådan som transportministeren også har været inde på.
Det er naturligvis groft skitseret
ikke tilstrækkeligt, at vi sikrer vores børn på en måde, som kan sammenlignes med, at vi sætter dem på en stak telefonbøger, i de tilfælde bilen bliver ramt sidevers fra.
Derfor er dette emne også for vigtigt til, at vi lader ideologiske forskelle og politiske uenigheder komme på tværs.
Derfor er jeg meget glad for de tilkendegivelser, der har været her i salen, og jeg er ikke mindst glad for, at det også tyder på, at vi ret hurtigt kan få nedsat en arbejdsgruppe, og at den ret hurtigt kan komme med sine endelige resultater.
Jeg ser frem til, at vi hurtigt og ekspedit kan få dette igennem udvalgsarbejdet og forhåbentlig også dér lave en fælles beretning, som slår fast, hvad vi – som jeg kan forstå det i dag – alle bredt her i salen er enige om.
Tak for behandlingen.