Mette Bock (LA), 2012-04-19:
Jeg synes, det har været en utrolig interessant debat at lytte til, og jeg beundrer i stigende grad regeringspartiernes evne til at summe rygsvømning.
I går var jeg involveret i en diskussion om makrelkrigen, hvor man også svømmende rygsvømning, og nu står vi så over for det her forslag, hvor man i allerhøjeste grad også svømmer rygsvømning.
Når EU-formandskabet udløber, er jeg meget spændt på at se, om lysten til at svømme rygsvømning skyldes, at man har EU-formandskabet for øjeblikket, eller om det skyldes, at man er kommet i regering.
Nå, men til sagen.
Det ser ud, som om at vi i denne sag har en rigtig, rigtig fin liberal alliance mellem Enhedslisten og Liberal Alliance.
I Liberal Alliance mener vi nemlig, at det her forslag vil skabe en ny usikkerhed omkring brugen af kollektive kampskridt i hele EU, og vi er faktisk også ret sikre på, at forslaget indebærer, at vi nu får en lovregulering af meget centrale dele i den danske model.
Det er jo som bekendt – hvis man kender sit historiske stof, nemlig septemberforliget 1899 og hovedaftalen i 1960 – simpelt hen i modstrid med den fordeling af lovgivningsmagten og parternes rolle, som ikke bare er gældende i Danmark, men som også afspejles i EU-traktaten.
Så vi synes simpelt hen, det er et rigtig, rigtig dårligt forslag.
Som liberale synes vi, at muligheden for at gå i konflikt er en grundsten i den danske model, og det skal EU ikke blande sig i.
I Liberal Alliance mener vi, at EU skal koncentrere sig om at sikre samarbejdet landene imellem.
Det er naturligvis vigtigt at fastholde arbejdskraftens fri bevægelighed, det indre marked og de økonomiske friheder generelt.
Det er for os at se en kilde til øget velstand, og det synes vi man skal holde fast i.
Det betyder ikke, at EU skal kunne pålægge de enkelte medlemslande en pligt til gennem et såkaldt tidligt varslingssystem at melde til Kommissionen om en konflikt.
Hvorfor i alverden skulle vi det?
Det forslag, der foreligger nu, vil medføre en regulering af en af grundstenene i den danske model, som jeg nævnte vil det være i modstrid med det forhold mellem lovgiverne og arbejdsmarkedets parter, som vi har en lang, fri og smuk tradition for i Danmark.
Til gengæld vil jeg godt sige, at vi ikke skal gå over i den anden grøft, som fagbevægelsen tilsyneladende ønsker.
Vi skal ikke have en juridisk bindende social protokol knyttet til EU-traktaten, sådan som SF foreslår, og som én gang for alle skal slå fast, at de faglige og sociale rettigheder altid skal have forrang for det indre markeds økonomiske friheder.
Vi mener med andre ord, at det er vigtigt, at man fortsat står på to ben.
I Liberal Alliance hylder vi nemlig EU's frie marked.
Vi er glade for den velstand og den stabilitet, som det indre marked og de økonomiske friheder har givet os.
Frihandel er den bedste vej til fred, stabilitet og vækst.
Derfor er det selvfølgelig vigtigt at holde fast i at sikre arbejdskraftens frie bevægelighed.
Vi skal ikke have et EU, som tvinger os til at varsle Kommissionen om enhver konflikt og en mulighed for på sigt at gribe ind i konfliktretten.
På en anden side ønsker vi heller ikke et EU, som altid og på alle områder ubetinget sætter faglige og sociale rettigheder før økonomiske friheder.
I Liberal Alliance er vi med andre ord enige i, at det skal undgås, at EU blander sig i den danske konfliktret.
Vi vil samtidig på det kraftigste opfordre regeringen til ikke at falde i den anden grøft, men derimod finde en god balance, gå på to ben og hverken gå på kompromis med det indre marked og de økonomiske friheder eller den danske model.