Eigil Andersen (SF), 2010-04-06:
Liberal Alliance mener, at en forkortelse af dagpengeperioden fra 4 til 2 år vil betyde, at ledighedsperioderne bliver kortere, og at ledige vil blive mere aktive med hensyn til at søge job.
Det er med andre ord troen på, at jo mere man pisker de arbejdsløse, desto flere kommer der som ved et trylleslag i arbejde.
Det er naturligvis fuldstændig forkert, alene af den grund, at der ingen ubesatte job er.
Det er desuden et meget stort angreb på selve den danske flexicuritymodel, at man vil halvere dagpengeperioden.
Securitydelen, altså sikkerhedsdelen, bliver dermed svækket kolossalt, og det vil selvfølgelig føre til mindre fleksibilitet, bl.a. fordi det naturligt nok vil medføre, at fagforbundene vil stille krav om længere opsigelsesvarsler.
Og det er jo lige præcis de opsigelsesvarsler, som arbejdsgiverne i Danmark forbander langt væk, fordi de nedsætter fleksibiliteten.
Sagen er, at ledige ikke søger for få job.
Faktisk er der et totalt misforhold mellem antal opslåede stillinger og arbejdsløse.
Altså 7.500 stillinger; men vi har altså 118.000 arbejdsløse plus 39.000 i aktivering, der ikke tæller med i arbejdsløshedstallet.
Arbejdsgiverne og samfundet skaffer simpelt hen ikke job nok.
Det er sådan, at hver arbejdsløs typisk bliver pålagt at søge mindst to job pr. uge, med visse variationer fra arbejdsområde til arbejdsområde, og det betyder, at med den borgerlige regerings stramme krav og med de få job, der er, tvinger systemet simpelt hen arbejdsløse til også at søge en del job, som det er urealistisk at de kan få ud fra de forudsætninger, som de har.
Så alt i alt er ledige allerede i dag særdeles aktive med at søge arbejde, og derfor er Liberal Alliances forslag en fornærmelse mod de arbejdsløse, fordi man påstår, at de ikke gør nok for at søge job.
I det hele taget er det sådan, at hjælpen til de arbejdsløse, med hensyn til at de kan få en fremtid på arbejdsmarkedet, er alt for ringe, og det skader både dem og samfundet.
På de kurser lærer de i øvrigt at finde deres indre fugl, kaste med æg ned ad en trappe og lægge syvkabale på en computer, hvilket alt sammen ikke bringer dem tættere på et job.
Det er med andre ord galimatias.
Der er brug for en langt mere individuelt tilpasset aktivering og ikke et samtalehysteri, som beskæftigelsesministeren har foreslået, hvor langtidsledige skal møde til samtale hver måned i stedet for hver tredje måned.
Regeringens eget forsøg med hyppige samtaler har for nylig vist, at det ikke bringer flere langtidsledige i arbejde.
Naturligvis ikke, for det ville forudsætte, at der også skete en tredobling af kvaliteten af det, der bliver tilbudt som aktivering, arbejde eller uddannelse, og den tredobling af kvaliteten af tilbuddene til de ledige sker desværre ikke.
Det, der er brug for til at løse de arbejdsløshedsproblemer, vi har, er bl.a. langt mere efteruddannelse og uddannelse, fordi samfundet står i en stor omstillingsproces, hvor mange ufaglærte job forsvinder og på sigt bliver erstattet af faglærte job.
Jeg tror, at det budskab er både regeringen og formentlig også Liberal Alliance enig i som en overskrift; men det, som er den afgørende fejl, er, at det desværre ikke bliver fulgt op med handling og initiativer.
Alt det her er væsentlige forhold, som man bør sætte fokus på og gøre noget ved i stedet for at halvere dagpengeperioden med det eneste resultat, at titusinder vil blive fattige, fordi de vil havne på kontanthjælp eller – hvis de ikke har ret til kontanthjælp, fordi de har en ejerbolig eller en ægtefælle, der arbejder – vil få en indtægt på 0,0 kr. hver måned.
Jeg kan kun sige, at vi i SF mener, at det er en særdeles umenneskelig politik fra Liberal Alliances side.