runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Jensen (V), 2013-02-06:
Det er meget venligt af justitsministeren at indhente en udtalelse fra sin kollega; det er bare ærgerligt, at justitsministeren tilsyneladende har misforstået mit spørgsmål.
For det er ganske rigtigt en skandale, at regeringen har valgt at bremse den opgørelse af omkostningerne ved indvandringen, som den tidligere regering satte i gang.
Det er, synes jeg, en skandale, at danskerne ikke kan få at vide, hvad den reelle omkostning er.
Men det var sådan set
ikke social- og integrationsministerens manglende opgørelse af samtlige omkostninger og udgifter, som samfundet har ved integration og indvandring, jeg bad om.
Jeg bad om, hvorvidt justitsministeren ville udarbejde en redegørelse for, hvilke omkostninger det danske samfund har i forbindelse med den stigning i antallet af familiesammenførte og asylansøgere, som regeringens mange lempelser af udlændingepolitikken har medført.
Altså, hvad har det betydet, at regeringen har valgt at ændre på en række regler, f.eks. som det, der er i lovforslaget L 130 – og så kommer vi tilbage til ministerens lovforslag, L 130 – og som regeringen selv opgør?
Her har de lempelser, man gennemfører, en årlig omkostning, der totalt set er på ca. 230 mio. kr.
At der så er en besparelse på 10,1 mio. kr., er selvfølgelig værd at tage med – lidt har også ret – men det betyder altså, at man her netto laver nogle lempelser, der koster over 200 mio. kr., alene på det her lovforslag.
Jeg bad sådan set justitsministeren om, hvorvidt justitsministeren på sit område ville lave en redegørelse for, hvad det har kostet det danske samfund med de lempelser og ændringer, som justitsministeren har gennemført.
Det er sådan set blot det, jeg beder om, det er ikke den samlede opgørelse – den har jeg forstået at regeringen ikke mener at danskerne bør vide noget om; de samlede omkostninger, som samfundet har i forbindelse med integration, synes regeringen ikke det er værd at opgøre – og derfor spurgte jeg målrettet justitsministeren: Hvad har det kostet samfundet med de lempelser, der er sket på justitsministerens område?
Morten Bødskov (S), 2013-02-06:
Brede spørgsmål kræver mange papirer – sådan er der så meget.
Tak, formand.
Som det er spørgeren bekendt, er ansvaret for vurderingen af de samfundsøkonomiske konsekvenser af indvandringen ressortmæssigt placeret under Social- og Integrationsministeriet.
Jeg har derfor indhentet en udtalelse fra social- og integrationsministeren, som har oplyst følgende:
Vi har allerede betydelig viden om indvandringens økonomiske konsekvenser, idet der er gennemført en række undersøgelser heraf.
Indvandrere fra mere udviklede lande har samlet set givet et positivt økonomisk bidrag til den offentlige økonomi, mens indvandrere fra mindre udviklede lande har givet et negativt økonomisk bidrag.
Forklaringen er, at indvandrere fra mere udviklede lande i højere grad er i arbejde end indvandrere fra mindre udviklede lande.
De betaler derfor mere i skat og modtager mindst i indkomstoverførsler.
Afgørende for de samfundsøkonomiske konsekvenser af den fremtidige indvandring er således, hvilke indvandrere der er tale om, og i hvilket omfang vi lykkes med at integrere dem, og herunder særlig integrationen på det danske arbejdsmarked.
Det behøver vi ikke nye analyser for at fortælle os.
Derfor er regeringen også mere optaget af, hvordan vi i praksis sikrer en bedre integration, og at vi fører en integrationspolitik, der har fokus på, hvad hver enkelt borger kan bidrage med til samfundet.
Regeringen er ambitiøs i forhold til den dagsorden og lægger bl.a. op til en styrket modtagelse af nyankomne flygtninge og indvandrere, at nydanske børn opnår bedre resultater i skolen, og at 10.000 flere nydanskere kommer i beskæftigelse inden 2020 – alt sammen forhold, der vil være til gavn ikke bare for den enkelte, men også for samfundsøkonomien.
Derudover har regeringen valgt at synliggøre udviklingen i integrationen ved at offentliggøre det nationale integrationsparameter.
Vi lader os måle på, om integrationen rent faktisk forbedres.
Det vil nemlig være afgørende, ikke bare for den enkelte, men også for samfundsøkonomien.
Det var som sagt udtalelsen fra social- og integrationsministeren, og yderligere spørgsmål vedrørende dette område bedes rettet direkte til social- og integrationsministeren.
Kristian Jensen (V), 2013-02-06:
Vil ministeren udarbejde en redegørelse for, hvilke omkostninger det danske samfund har ved den stigning i antallet af familiesammenføringer og asylansøgere, som regeringens mange lempelser af udlændingepolitikken har medført?
Morten Bødskov (S), 2013-02-06:
Der skal ikke være nogen tvivl om, at antallet, der kommer til Danmark, selvfølgelig betyder noget for det danske samfunds evne til at integrere dem.
Det var jo også derfor, at jeg omtalte den nye procedure, som Udlændingestyrelsen netop har indført, altså at man i nogle sager har givet afslag på asyl til folk, der kommer fra Somalia, og at jeg i forhold til spørgsmålet om de serbere, som kommer til Danmark, er i dialog med min serbiske kollega om at løse den her problemstilling.
Så vil jeg sige, at antallet af asylansøgere jo som sagt er påvirket af mange forskellige forhold – krig og ufred i landene omkring os spiller selvfølgelig en meget væsentlig rolle.
Når vi så ser på antallet af familiesammenføringer, som hr. Kristian Jensen nu spørger til, så kan man sige, at i 2010 var der 6.730 ansøgninger, i 2012 var der 6.191 ansøgninger.
Der blev i 2010 givet 4.768 tilladelser, og i 2012 blev der givet 3.173 tilladelser.
Så det, regeringen har sagt, når det handler om familiesammenføringer, er, at for så vidt angår ægtefællesammenføring, vil det blive ført tilbage til det niveau, vi kendte ved udgangen af 2010, hvor den tidligere statsminister, hr. Lars Løkke Rasmussen, lige inden, altså den periode, sagde: I tæt samarbejde med Dansk Folkeparti har vi fået indvandringen under kontrol.
Kristian Jensen (V), 2013-02-06:
Som nævnt kommer vi tilbage til spørgsmålet om økonomi, og jeg refererer alene til ministerens egne tal i det følgende spørgsmål.
Når jeg har rejst spørgsmålet her om, hvorvidt regeringen har tænkt sig at gøre noget ved den stigning i antallet af familiesammenføringer og den meget voldsomme stigning i antallet af asylansøgere, som vi ser, så må jeg bare konstatere, at det har ministeren ikke tænkt sig at gøre noget ved.
Ministeren deler ikke Venstres bekymring for, at vi ser for stor en stigning i antallet af familiesammenføringer og dermed vender tilbage til nogle af de problemer, der var.
Det betyder også noget i forhold til, hvem der kommer, og hvor integrerbare de er, og derfor var hele tankegangen bag pointsystemet netop ikke at holde folk væk, men at sikre, at dem, der havde bedst mulighed for at blive integreret i Danmark, havde en mulighed for at komme, og at den enkelte familiesammenføringsansøger kunne forbedre sine muligheder for at komme i betragtning til familiesammenføring ved at uddanne sig og forberede sig til et job og et familieliv i Danmark.
Morten Bødskov (S), 2013-02-06:
Regeringen har ikke ændret et komma i reglerne for at få asyl i Danmark.
Det forslag, som hr. Kristian Jensen nu har forstået, er som sagt et forslag om, at hvis man samarbejder om sin hjemsendelse, får man muligheder for at komme ud at bo og arbejde.
I nogle tilfælde skal man selv finde boligen, og man skal selv finde et arbejde.
Det er kernen i forslaget: samarbejde.
Hovedproblemet i asylsystemet har i ganske mange år været, at folk ikke samarbejder om deres hjemsendelse.
Altså, det er umuligt at finde ud af, hvem de er, når vi skal have dem hjem.
Hvis flere samarbejder, er muligheden for at få flere hjem bedre.
Så er det rigtig nok, at der, for så vidt det angår børnene og andre grupper i vores asylsystem, bliver lavet forbedringer.
Det ligger helt i forlængelse af, hvad også den tidligere regering rent faktisk gjorde.
Så vil jeg sige helt generelt: Jeg tror, at hvis man lytter til, hvad den forrige borgerlige statsminister, nemlig Anders Fogh Rasmussen, sagde om lige nøjagtig det her spørgsmål om, at asylansøgere skulle have lov til at bo og arbejde uden for centrene, så kan der i hvert fald findes citater, hvor det, den nuværende regering laver, på ingen måde afviger fra, hvad han tidligere har udtalt om selv samme emne.
Så jeg tror bare, at man skal passe på med at svinge sig alt for højt op i den her diskussion.
Det her handler om, at vi får muligheder for at forbedre vilkårene for bl.a. børnefamilierne, som er hårdt presset i systemet, hvilket ligger i forlængelse af, hvad den tidligere regering har lavet, og at vi får mulighed for at sende flere hjem, hvis de samarbejder om deres hjemsendelse.
Jeg tror, jeg er nødt til at præcisere en ting: Hvis det lovforslag, som hr. Kristian Jensen taler om, er lovforslaget om, at asylansøgere 6 måneder efter endeligt afslag på asyl skal have lov til at bo og arbejde uden for centrene – hvis det er det, hr. Kristian Jensen taler om – så var det ikke det, der blev refereret her i hvert fald.
Men fair nok, sådan er der jo så meget i den her debat.
Det handler om, at hvis asylansøgere, som har fået endeligt afslag på asyl, samarbejder – om hvad? Deres hjemsendelse – så får de mulighed for at komme ud at bo og arbejde uden for centrene, altså hvis de samarbejder om deres hjemsendelse.
Hvad er det problem, der er opstået gennem de senere år i asylsystemet?
Det er, at alt for mange ikke samarbejder om deres hjemsendelse.
Hvad kunne det her så være et incitament til?
Netop at folk begynder at samarbejde om deres hjemsendelse.
Og hvis flere samarbejder om deres hjemsendelse, hvad betyder det så?
Så betyder det jo alt andet lige, at vi får flere hjem.
Ergo er det sådan set en ganske fornuftig ordning.
Det problem, som der også tidligere år har været i vores asylsystem – også under den tidligere regering – har været, at alt for mange ikke har samarbejdet om deres hjemsendelse.
Det får vi her og nu så at sige et værktøj til at sikre.
Kristian Jensen (V), 2013-02-06:
Der vil i hvert fald blive lejlighed til at svare på uddybende spørgsmål, kan jeg godt fortælle.
For ministeren går jo i sin besvarelse af spørgsmålet helt hen over den udvikling, der rent faktisk er sket i antallet af asylansøgere.
Man har kunnet se på de statistikker, der er blevet offentliggjort, at antallet af asylansøgere i Danmark er steget markant fra 2011 til 2012.
Og vi kan se, at hvor det selv i de tidligere år kunne ligge højt – i 2010 – nu ligger på et endnu højere niveau, på et endnu højere niveau.
Og der er mig bekendt ikke noget som helst tegn i sol, måne eller stjerner på, at vi ikke i 2013 fortsat vil ligge på et markant højere niveau, hvad angår asylsansøgere, og et markant højere niveau, hvad angår familiesammenførte, end vi gjorde i 2011.
Derfor er det bare, at jeg spørger, om ikke regeringen vil genoverveje de lempelser, man har lavet, og de lempelser, man er i gang med at gennemføre på asylområdet, som gør det nemmere og mere lukrativt at være asylansøger i Danmark, fordi man i højere grad får mulighed for, mens man er asylansøger i Danmark, at kunne opretholde en ekstra indkomst ved siden af.
Jeg tænker her på ministerens eget lovforslag, L 130, der vil give mulighed for, at man som asylansøger kan søge arbejde i Danmark, mens ens asylsag opretholdes.
Vil det ikke i ministerens øjne være med til at skabe et klima af, at det er mere fordelagtigt at være asylansøger i Danmark fremadrettet og dermed kan give grobund for, at vi vil se en endnu større stigning end den, vi har set hidtil, i antallet af asylansøgere?
Morten Bødskov (S), 2013-02-06:
Tak for det, formand.
Jeg vil gerne slå fast, at regeringen på asylområdet ikke har ændret et komma med hensyn til betingelserne for at opnå asyl.
Betingelserne er de samme som under den tidligere VK-regering.
Men antallet af asylansøgere i Danmark afhænger også af andre faktorer end den danske asylpolitik.
Vore nabolande, Tyskland og Sverige, har også oplevet en stigning i antallet af asylansøgere i løbet af 2012.
Borgerkrigen i Syrien er årsag til, at mange mennesker flygter til de omkringliggende lande.
Men mange finder også vej til EU og til Danmark, og det kan selvfølgelig mærkes på antallet af asylansøgere.
Antallet af asylansøgere fra Somalia er også steget, siden Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i juni 2011 fastslog, at volden i det sydlige og centrale Somalia var så generaliseret og af så alvorlig en karakter, at tilbagesendelse generelt set ville udgøre en overtrædelse af menneskerettighederne.
Jeg kan dog oplyse, at Udlændingestyrelsen netop har givet nogle afslag på asyl.
Afslagene er baseret på styrelsens fact finding-rapport fra januar, hvorefter sikkerhedssituationen er væsentlig forbedret, specielt i Mogadishuområdet.
Vi modtager stadig væk en del asylansøgere fra bl.a. Serbien, hvor der generelt ikke er risiko for forfølgelse.
Jeg er derfor sammen med europaministeren i dialog min serbiske kollega om denne problemstilling.
Regeringen ønsker en robust og retfærdig udlændingepolitik.
Vi skal sikre og stille rimelige krav til de udlændinge, der kommer til Danmark.
Det skal være krav, der understøtter integrationen.
Regeringen har derfor også, som den klart har sagt, med et bredt flertal i Folketinget afskaffet pointsystemet og tilbageført 24-årsreglen og tilknytningskravet til den form, som gjaldt før indførelsen af pointsystemet.
Reglerne er nu tilbage på et leje, som er rimeligt og velafbalanceret.
I det store og hele ser ægtefællesammenføringsreglerne således ud nu, som de gjorde i slutningen af 2010, hvor pointsystemet endnu ikke var indført.
Altså, der er i spørgsmålet henvist til, hvilke omkostninger det danske samfund har, og som jeg startede med at sige, er det spørgeren bekendt, at ansvaret for de samfundsøkonomiske konsekvenser henhører under social- og integrationsministeren.
Vi havde jo også tilbudt spørgeren, at social- og integrationsministeren rent faktisk gerne ville tage debatten med spørgeren i dag, men det har spørgeren afvist.
Så igen: Jeg synes, at fremtidige spørgsmål på det område bør henføres til den pågældende minister, som har ressortansvaret på området.
Kristian Jensen (V), 2013-02-06:
Men nu er det ikke social- og integrationsministeren, jeg spørger.
Det er om justitsministerens lovforslag og de omkostninger, det har.
Man kan så kalde det samfundet eller staten.
Hvis det er et spørgsmål om retorik, der gør, at ministeren ikke har forstået spørgsmålet, skal jeg gerne omformulere det: Vil ministeren redegøre for, hvilke omkostninger den danske stat har haft ved de lovgivningsmæssige lempelser på flygtningeog familiesammenføringsområdet, som justitsministeren har gennemført på sit område?
Margrethe Vestager (RV), 2013-02-06:
Jo, men det er jo ikke altid sådan, at Liberal Alliance kan få det, som Liberal Alliance gerne vil have
Og jeg vil ikke være en statist i Liberal Alliances selvpromovering.
Jeg ved ikke, om man har fortrudt og synes, at man har stillet sig i en mærkelig position, når man ikke deltager i det politiske arbejde her i Folketinget, når det kommer til så væsentlige ting som det at lave en energiaftale.
Og derfor må spørgeren bare notere sig, at jeg ikke vil deltage i det, som er Liberal Alliances ærinde her.
Det, der er det vigtige, er, at den energiaftale er indgået, fordi vi samlet set vurderede, at det var en fornuftig aftale.
Nu er det jo heldigvis ikke sådan, at al politik sluttede med energiaftalen, tværtimod; der bliver foretaget en lang række forskellige ting, men vi synes – og med os jo et meget stort flertal i Folketinget – at det var fornuftigt at gå den vej, vel vidende at der også er omkostninger.
Sådan er det med alle ting.
Det er også en omkostning at uddanne mennesker, for i den periode, hvor de uddanner sig, er de ikke til rådighed for arbejdsmarkedet.
Spørgeren kunne med lige så god ret stå her og spørge til regeringens uddannelsesinvestering: Er det ikke hul i hovedet, for det trækker jo folk ud af arbejdsmarkedet?
Til det må man bare sige: Jeg synes, at både energiaftalen og vores uddannelsesinvesteringer er ret fornuftige, fordi jeg tror, det kommer godt tilbage til det samlede samfund på længere sigt.
Ole Birk Olesen (LA), 2013-02-06:
Den samlede effekt af energiaftalen, som blev indgået af alle partier i Folketinget bortset fra Liberal Alliance, kan ses på side 2 og 3 i et notat fra Finansministeriet kaldet Beskæftigelsesvirkninger af en energiaftale.
Det viser følgende: »På langt sigt følger beskæftigelsen udviklingen i arbejdsudbuddet.
Efter 2020 vil beskæftigelseseffekten således gradvist bevæge sig ned mod den langsigtede effekt på arbejdsudbuddet, som vurderes til en reduktion på 1.300 fuldtidspersoner.«
Den langsigtede effekt af regeringens energiaftale med de øvrige partier minus Liberal Alliance er en reduceret beskæftigelse på 1.300 personer årligt, og det er sådan set bare det, jeg gerne vil have ministeren til at bekræfte nu, hvor ministeren nåede et lille stykke af vejen i tv forleden.
Så jeg vil gerne have ministeren til i dag at sige højt og tydeligt til den danske befolkning: Ja, der er en samlet effekt på beskæftigelsen i Danmark af regeringens energipolitik, og den er en lavere beskæftigelse.
Margrethe Vestager (RV), 2013-02-06:
Jeg skal ikke på samme måde med sådan et moralsk tonefald pålægge spørgeren, hvad spørgeren bør eller ikke bør gøre.
Der er en lang række vilkår, som betyder noget for det at drive virksomhed i Danmark.
Og jeg er meget i tvivl om, hvad det er for et ærinde, spørgeren er ude i.
Hvis det er en diskussion om energiaftalen fra sidste år, hvor spørgerens parti vist er det eneste af Folketingets partier, der ikke bakker op om den, så lad os tage en diskussion om energiaftalen.
Den samlede effekt kan jeg og jo så det meget store flertal i Folketinget stå inde for.
Men det er jo klart, at hvis man skal have en teoretisk diskussion, som jo ellers ikke plejer at være diskussioner, vi har her i Folketingssalen, fordi det plejer at være diskussioner, hvor vi diskuterer lovgivning, der ændrer menneskers og virksomheders vilkår, kan vi jo gennemgå alle elementer, der indgår i det at drive virksomhed i Danmark.
Og så må man jo sige, at hvis der ikke er nogen skatter, ikke er nogen afgifter, ikke er nogen restriktioner med hensyn til medarbejdernes kvalifikationer, en ubegrænset adgang til kapital og så fremdeles, så er det sikkert nemmere at drive virksomhed i Danmark, end hvis det modsatte er tilfældet.
Men det er teori.
Det, vi lever i, er sådan set den virkelige verden.
Ole Birk Olesen (LA), 2013-02-06:
Vi ønsker bestemt en nuanceret debat om det samlede billede, men det betyder jo ikke, at vi ikke ønsker at udbore de konkrete elementer i regeringens politik, som ministeren åbenbart her i dag ønsker at tale udenom.
Vi taler om alt andet lige-situationer.
Hvis man har det danske samfund, som det er, og så beslutter, at det skal påføres for 3,5 mia. kr. ekstra energiafgifter via en energiaftale, som økonomi- og indenrigsministerens partifælle, klima- og energiministeren, har stået i spidsen for, betyder det så isoleret set, at der mistes arbejdspladser i Danmark, fordi det gøres dyrere for danske virksomheder at producere i Danmark?
Det er da et spørgsmål, der må kunne svares på, medmindre man ønsker at føre den danske befolkning bag lyset og ikke ønsker, at den danske befolkning skal vide, at når regeringen fører den politik, kan regeringen hævde, at det gør noget godt for klima og miljø, hvis man tror på det, men det gør da også noget for konkurrenceevnen, og det gør også noget for jobskabelsen i Danmark.
Det bør ministeren indrømme.
Margrethe Vestager (RV), 2013-02-06:
Taletiden er så kort her i salen, at jeg har svært ved at genkende karakteristikken af det svar, jeg gav på spørgsmålet, der er stillet, som en lang smøre.
Hvis spørgeren ikke ønsker en nuancering af, hvad det er for vilkår, der gælder for de virksomheder, som driver deres virksomhed i Danmark, og som skaber arbejdspladser i Danmark, bliver det ikke en debat, så bliver det en gold polemik.
Jeg må sige, at jeg er fuld af forundring over, at en repræsentant for et parti, der synes ægte optaget af, at det skal være attraktivt at drive virksomhed i Danmark, ikke ønsker at diskutere det samlede konkurrenceevnevilkår, men tilsyneladende alene føler sig kaldet til at gå i Folketingssalen som opfølgning på en debatudsendelse i tv, hvor der jo, som netop citeret, blev svaret klart.
Da spørgsmålet er stillet om danske virksomheder, må man sige, at der er brug for at kvalificere spørgsmålet, for danske virksomheder er et meget, meget vidt begreb.
Beklager, at tilsyneladende – heldigvis – hverken spørgeren eller jeg selv var helt opdateret.
Spørgsmålet går på de grønne afgifter og deres betydning for virksomhedernes konkurrenceevne, og det er åbenlyst en balance, der skal holdes.
For virksomheder er der et samlet vilkår for det at drive virksomhed, og det består i sagens natur netop af skatter og afgifter, adgang til infrastruktur både fysisk og digitalt, muligheden for at kunne ansætte kvalificerede medarbejdere til de forskellige ting, som skal løses i virksomheden, samt givetvis en række andre forhold – herunder selvfølgelig også det forhold, om man kan skaffe kapital til sin virksomhed.
Så det samlede forhold for at drive virksomhed er en sammensat størrelse.
Alt efter, hvor stort et energiforbrug en virksomhed har, betyder det selvfølgelig noget, hvad det er for en afgift, der er lagt på energiforbruget.
Derfor kommer det an på, hvad det er for en type af virksomhed, og de overvejelser, som man må gøre sig, når man pålægger energiafgifter, er selvfølgelig, hvad det er for en balance, der skal holdes.
For ligesom afgifter kan være med til at give en tilskyndelse til at bruge energi mere effektivt, og man derfor bliver mere konkurrencedygtig, så er det klart, at den balance også kan skride, så det bliver en belastning for virksomheden.
Ole Birk Olesen (LA), 2013-02-06:
Er det ministerens holdning, at grønne afgifter og energiafgifter, som i dag betales af danske virksomheder, bidrager til, at danske arbejdspladser flyttes til udlandet?
Morten Bødskov (S), 2013-02-06:
Spørgerne er velkommen til at stille alle de spørgsmål, han vil, men når jeg som minister bliver bragt i salen for at besvare et spørgsmål, som ligger inden for en anden ministers ressortområde, så ved spørgeren ganske udmærket, også med afsæt i hans egen erfaringer med at stå på en ministerplads, at så henleder man opmærksomheden på, at svaret skal komme fra den, der har resortansvaret for området.
Kristian Jensen (V), 2013-02-06:
Prøv lige at høre: Både justitsministeren og jeg har siddet i Folketinget i flere år.
Justitsministeren er en erfaren politiker og har efterhånden halvandet års rutine som minister.
Det må da give en eller anden form for rygrad til at kunne svare på et klart spørgsmål.
Jeg beder om en tilkendegivelse.
Vil ministeren – og det er en politisk tilkendegivelse, om ministeren vil det eller ej – lave en opgørelse over, hvad de lempelser, som justitsministeren har gennemført på integrationsområdet for asylansøgere og familiesammenføringer, har kostet den danske stat?
Vi står her med L 130, og der er det klart opgjort, hvad det forslag alene kommer til at koste, nemlig netto over 200 mio. kr.
Så nu spørger jeg: Vil justitsministeren på sit område lave en redegørelse over, hvad det samlet set har kostet med de lempelser, der er gennemført siden regeringsskiftet?
Jeg spørger ikke om et tal, men blot om en tilkendegivelse – ja eller nej?
Morten Bødskov (S), 2013-02-06:
Som det ikke er spørgeren ubekendt, så kommer man som minister i salen for at svare på de spørgsmål, der bliver stillet.
Her er der stillet et spørgsmål om, hvilke omkostninger det danske samfund har haft.
Hvis man ønsker en besvarelse, der relaterer sig til mit ressortområde, må man stille det spørgsmål, og så skal jeg selvfølgelig nok svare på det.
Men det her spørgsmål hører retmæssigt under social- og integrationsministerens ressort, og det bør man som sagt stille socialog integrationsministeren et spørgsmål om.