runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Dohrmann (DF), 2012-02-29:
Jeg kan forstå på ministeren, at hun så har misforstået spørgsmålet på den måde, at det her jo ikke kun gælder, som Dansk Folkeparti ser det, om at sætte en spærre op, så rotterne ikke kan komme igennem.
Dermed løser vi ikke problemet.
Men det er jo ikke en spærre som sådan; det er en fælde.
Ved at sætte en spærre op får vi ikke løst det grundlæggende problem med, at der f.eks. er huller i rørene.
På den måde kan rotterne blive ved med at være i området, selv om der er sat en klap op, så de ikke kan komme igennem, for de kan finde smutvejene.
Så der vil jeg bare spørge: Hvornår vil ministeren så løse de andre medfølgende problemer, der er omkring det at have rotter i et system?
For Dansk Folkeparti vil gerne være med til at løse problemet, men vi kan bare ikke se, at en spærre her på den fysiske måde er det, der løser det grundlæggende problem, hvis det stadig væk er sådan, som ministeren jo er inde på, at der er føde i området og der bliver ved med at være ynglende par i området, fordi de ikke kan komme forbi et område, hvor der er en rottespærre.
Hvis de derimod var blevet udryddet med den her fælde, havde man været mere inde ved kernen i problemet.
Så jeg vil bare spørge ministeren: Hvordan har man tænkt sig ligesom at komme lidt videre i tankegangen om, at man også skal have renoveret kloaksystemet ude i kommunerne, i stedet for at man kun delvis er med til at presse på, for at systemet kommer op i et, hvad skal man sige, tykkere luftlag, hvor man også gør noget ved problemet?
Ida Auken (S), 2012-02-29:
Jeg er rigtig glad for, at Dansk Folkeparti gerne vil være med til at finde midlerne til at sikre, at kommunerne og vandforsyningerne derude får renoveret kloakkerne, for det er en af de allermest effektive måder at gøre det på.
Det er blevet forsømt i rigtig mange år, og vi ved, at der er et stort efterslæb.
Så det er vigtigt, at vi herinde fra Folketingets side i samlet flok sikrer, at der er mulighed derude for at kunne finansiere også den her renovering af kloakkerne.
Det er klart, at det er den største og vigtigste opgave.
Vi ved, at det er de ældre, det er de syge, det er børnene.
Det er de områder, hvor de er, vi allerførst skal have spærret af – der må rotterne ikke komme ind.
Jeg ved ikke, om ordføreren så nogle af de billeder, der var fra en børnehave, hvor der var spor af små rottefødder ude i køkkenet og børnene ikke længere kunne få varm mad.
Jeg må sige, at når vi ser det, er vi jo alle sammen overbeviste om, at det er enormt vigtigt at få spærret de områder af, så rotterne slet ikke kan komme derind.
Det er jo det første skridt.
Det næste skridt er, at nogle kommuner frivilligt kan vælge at sætte rottespærrer op flere steder, og at virksomheder, f.eks. fødevarevirksomheder, kan vælge at gøre det samme, for så begrænser man simpelt hen det område, hvor rotterne kan være, og det er jo også med til, at man får færre rotter.
Jørn Dohrmann (DF), 2012-02-29:
Jamen jeg synes bare ikke, at ministeren svarer på det spørgsmål, jeg egentlig stiller, nemlig om man ikke skal slå rotterne ihjel i stedet for at lukke dem inde på et bestemt område.
Vi har ikke bekæmpet dem, vi har bare lukket dem inde, fordi vi har sat en rottespærre op.
Vi har heller ikke lavet step 2 om egentlig at renovere kloaksystemet.
Det er fuldstændig rigtigt, at i forhold til de der daginstitutioner, som, kan man sige, bliver ramt af rotter, skal man gøre noget; der skal man handle; der gælder det om at eliminere problemet, altså rotten, at få den dræbt, hvis man kan sige det sådan.
Derfor vil jeg bare gerne have ministerens klare svar på, om det er korrekt, at en rottespærre løser problemet her.
Det tror jeg egentlig ministeren vil give mig ret i ikke løser problemet.
Vi skal lave flere ting, vi skal tage flere initiativer, og det er der, jeg mener at Dansk Folkeparti kan hjælpe ministeren lidt med at finde den her renoveringsplan, som jeg synes vi skal sætte i gang, og give nogle muligheder til kommunerne, så de også på en eller anden måde kan finansiere det her.
Der synes jeg bare, at vi mangler nogle klare svar fra ministeren om, at det her med en rottespærre ikke er det, der løser hele problemet
Ida Auken (S), 2012-02-29:
Jeg bliver altid glad, når Dansk Folkeparti gerne vil hjælpe ministeren, og også i det her tilfælde er jeg glad for, at vi sammen kan sikre, at der er finansiering derude til at få renoveret kloakkerne.
For det er ikke step 2, det er step 1 – det er simpelt hen det vigtigste at få renoveret kloakkerne.
Step 2 er for mig at se, at man simpelt hen kan spærre nogle områder af, så man slet ikke får rotteproblemer i de områder eller begrænser det meget ved netop at lave de her spærrer, så rotterne slet ikke kommer ind.
Det er faktisk den allerbilligste måde gøre det på, og det handler jo også om at bruge pengene intelligent og få mest muligt ud af dem.
Det er jo en af de ting, vi har gjort ved at målrette det til de syge, til børnene, til ældre; vi sikrer, at dem passer vi på i første omgang.
Dermed er jo ikke sagt, at der aldrig mere kommer til at være en rotte i de danske kloaksystemer, og at vi er færdige med at løse alle problemer.
Jeg ser da rigtig meget frem til samarbejdet med Dansk Folkeparti, når vi skal videre endnu fremadrettet; men en lille anerkendelse for, at der faktisk er sket et meget stort fremskridt på det her område med den nye bekendtgørelse, efter at der i mange år ikke er sket noget, ville selvfølgelig også være på sin plads.
Det får vi jo bl.a. mulighed for at diskutere ved det næste spørgsmål, som ligger fint i forlængelse af det her, nemlig hvordan får vi renoveret vores kloakker?
Hvordan får vi sikret, at der bliver passet ordentligt på de værdier, der ligger under jorden?
Vi ved, at noget af det, der er allervigtigst for at eliminere rotter, er at få renoveret vores kloaksystem, og det er altså, at vi som Folketing og som forligskreds kan være med til at sikre, at kommunerne har finansiering nok til at løse de her problemer.
Så det glæder jeg mig rigtig meget til at diskutere.
Spørgsmålet, som jeg blev stillet i dag, var, om jeg frygtede, at det, at vi afspærrede nogle områder, ikke bare ville betyde, at alle rotterne ligesom løb over i den anden ende af systemet.
Det var jo det, jeg så svarede helt klart på, nemlig at vi synes, det er meget vigtigt at beskytte de gamle, de syge, børnene.
Det er derfor, vi har prioriteret det her først.
Og når man spærrer de områder af, så er der simpelt hen færre levesteder for rotterne, der er mindre føde, og derfor kommer der færre rotter.
Det betyder ikke, at der så bare myldrer rotter over i de andre dele af systemerne.
Man får faktisk færre rotter ud af at spærre nogle områder af og fjerne deres levesteder.
Christine Antorini (S), 2012-02-29:
Det vil jeg kvittere for.
Marie Krarup (DF), 2012-02-29:
Jeg ser meget frem til at se den bekendtgørelse.
Det lyder rigtig fornuftigt, at man vil prøve at begrænse de her konkurrenceparametre, så det vil jeg glæde mig til.
Finn Sørensen (EL), 2012-02-29:
Er ministeren tilfreds med de nuværende regler for fleksjobordningen, der giver mennesker med nedsat erhvervsevne mulighed for at være på arbejdsmarkedet på lige fod med deres kolleger?
Ellen Trane Nørby (V), 2012-02-29:
Mener ministeren, at det vil fremme antallet af danskere, som tegner forsikringer, når regeringen nu sætter stempelafgifterne på forsikringer markant op, så alle danske forsikringstagere fremover skal betale markant mere for en indbo-, ulykkes-, skades-, rejseforsikring m.m.?
Er ministeren slet ikke bekymret for konsekvenserne, når undersøgelser i dag viser, at særlig unge og personer med lave indkomster allerede i dag afholder sig fra at tegne forsikringer på grund af udgiften, når regeringen nu planlægger at forøge stempelafgifterne på forsikringer markant,
nr. S 2363
Marie Krarup (DF), 2012-02-29:
Hvad vil ministeren gøre for at undgå, at der udvikler sig A- og B-skoler blandt de danske gymnasier?
Spørgsmålet lyder: Hvad vil ministeren gøre for at undgå, at der udvikler sig A- og B-skoler blandt de danske gymnasier?
Christine Antorini (S), 2012-02-29:
Tak for spørgsmålet.
Jeg har været lidt i tvivl om, hvad spørgeren mener med A- og B-skoler, for det kan være på så mange forskellige områder.
Så derfor starter jeg med at give et svar på et spørgsmål, jeg selv har været optaget af, nemlig hvordan man kan give alle unge lige muligheder for at få en god gymnasieuddannelse, og hvis det ikke rammer det, som spørgeren tænker i forhold til A- og B-gymnasier, så håber jeg, at jeg kan svare senere.
Men en af de ting, som jeg selv har været optaget af, er, at gymnasier jo af gode grunde ligger mange forskellige steder i Danmark, og der er nogle gymnasier, som ligger i lokalområder, hvor de elever, der starter der, er rigtig dygtige fra den folkeskole, de kommer fra – det er jo derfor, at de bliver optaget på gymnasiet, som de søger – men de har ikke de samme muligheder for at få støtte hjemmefra som andre elever, hvis f.eks. deres forældre ikke har nogen uddannelse.
De starter på et gymnasium, som har nogle fag på et fagligt niveau og nogle undervisningsmetoder, som gør, at de har vanskeligt ved at få hjælp hjemmefra.
Der er vi i regeringen optaget af at udvikle et nyt taxameter, et såkaldt socialt taxameter, som gør, at de gymnasier, hvor eleverne ikke har helt samme mulighed for at få støtte hjemmefra, får bedre muligheder for støtte på gymnasiet.
Det er der nogle af vestegnsgymnasierne, der gør rigtig flot, og med et ekstra socialt taxameter får de mulighed for at give noget ekstra vejledning, noget ekstra understøttelse, sådan at deres elever også gennemfører deres gymnasieuddannelse uafhængigt af deres forældres baggrund.
Så det er en af de ting, vi er optaget af.
Når vi kigger på taxametrene, vil vi også se på en anden ting, nemlig at der også er geografiske forskelle på gymnasierne; og der er nogle gymnasier, der ligger i områder i Danmark, hvor der kan være ganske langt imellem ungdomsuddannelserne og gymnasierne, og der kan det være nyttigt at kigge på, om et geografisk tilskud kan gøre dem bedre rustet til at udbyde måske lidt flere linjer, på trods af at de er små uddannelsessteder.
Så det er nogle af de overvejelser, vi gør os med hensyn til reform af taxametrene, altså et socialt og geografisk betinget taxameter.
Marie Krarup (DF), 2012-02-29:
Tak for svaret.
Jeg er meget glad for at høre, at ministeren vil forsøge at udjævne nogle forskelle i forbindelse med det her sociale taxameter.
Jeg ser meget frem til at se, hvordan det bliver skruet sammen, for jeg synes, at det lyder som en rigtig tankegang.
Det, jeg mener med A- og B-skoler, er jo, at der i 2005 blev vedtaget en styrings- og finansieringsmodel, med hvilken der blev indført fri konkurrence i gymnasiesektoren.
Altså, der tænker jeg på selveje og taxameterfinansiering.
Det er det, der er ideen med fri konkurrence, og det er også det, som jeg mener er ved at ske på gymnasierne i Danmark, altså, at der udvikles nogle vinderskoler og så nogle, der ikke er helt så gode.
De har nemlig råd til at miste dem, hvis eleverne ikke lever op til kravene.
Og så er der skoler, som ikke kan fastholde elever og må gøre alt for at beholde dem, de har.
Det kan jo desværre ske ved, at man stiller lidt lavere krav til eleverne og lader dem gå på skolen, selv om de måske burde smides ud.
Det kan især være svært for udkantsskolerne at få tilstrækkelig mange gode elever.
Eleverne tiltrækkes jo meget ofte af de store byskoler med mange studieretninger, og dermed opnår vi desværre en differentiering mellem skolerne, og vi risikerer, at den nationale studentereksamen forsvinder.
Det er vi i risikozonen for at få.
Det kan ende med, at det betyder mere, hvilken skole man kommer fra, end hvilken studieretning man har.
Det synes vi i Dansk Folkeparti ikke at Danmark kan være tjent med.
En studentereksamen skal være en studentereksamen, ligegyldigt om man kommer fra Tønder eller fra København.
Derfor hilser jeg meget velkommen, at ministeren taler om at se på noget med udkantstaxameter og noget med socialt taxameter.
Men er der ikke andre mekanismer i det eksisterende system, som man har tænkt sig at se på?
Christine Antorini (S), 2012-02-29:
En af de fine ting, som vi har i vores uddannelsessystem, det gælder lige fra folkeskolen til ungdomsuddannelserne og de videregående uddannelser, er, at når der gennemføres eksamener, er der ekstern censur.
Det er jo for at sikre, at man ikke bare kan lade nogle slippe igennem nåleøjet, fordi det kan være bekvemt med tanke på taxameterordningen eller andet, som jo ikke har noget at gøre med, om man leverer en god præstation eller ej.
Derfor er jeg optaget af, at man har den der balance, at der på forskellige leder og kanter kommer nogle forskellige steder fra, for det har nemlig flere formål.
Det ene er selvfølgelig at sikre sig, at man lever op til den generelle standard, der skal være, så en karakter, uanset om den er givet i Tønder eller København, som spørgeren sagde, er det samme værd.
Det er jo det, som den eksterne censur er med til at sikre, også fordi censorerne via deres censorformænd giver nogle tilbagerapporteringer til Børne- og Undervisningsministeriet, hvis man har en mistanke om, at der ikke leves op til de nationale standarder.
Så der har vi faktisk et system, som kan opfange, om det er det samme faglige niveau, der er.
En anden ting, som jeg er optaget af, når vi kigger på taxameterordningen, er det, vi kalder et færdiggørelsestaxameter.
Det kan desværre godt motivere til, at man siger, at der er nogle, som skal slippe igennem, fordi så får man godtgørelse efter færdiggørelsestaxameteret.
Det er ikke noget, vi har besluttet, men det er noget, jeg selv er optaget af at vi kan kigge på.
Marie Krarup (DF), 2012-02-29:
Tak for den opfølgning.
Må jeg godt gå i gang?
Jeg er helt enig i, at ekstern censur selvfølgelig er enorm vigtig, for at man kan fastholde fagligheden, og jeg synes også, det er en utrolig god idé at fjerne færdiggørelsestaxameteret, som jo netop kunne friste til at lade elever slippe igennem, som måske ikke burde slippes igennem.
Men jeg mener, at de frie markedeskræfter, som er blevet sluppet løs i gymnasieskolerne, burde især en socialdemokratisk undervisningsminister nok være mere interesseret i at prøve at stoppe, for jeg har ikke indtryk af, at Socialdemokratiet normalt er helt vild med de frie markedsmekanismer.
Jeg mener, at der er nogle mekanismer, man kunne styrke.
Man kunne styrke fordelingsudvalgene; man kunne bede dem om at tage regionale hensyn; man kunne begrænse de enkelte skolers mulighed for at erklære sig som særlige profilskoler og dermed tiltrække særlige vinderelever, så de andre elever kommer til nogle andre skoler, der udvikler sig til B-skoler; og nationalt kunne man begrænse antallet af studieretninger, så man ikke har den konkurrenceparameter.
For jeg mener, at det er utrolig vigtigt, at vi har et alment gymnasium, der altså har en fælles standard over hele landet, og også at vi har gymnasier i udkanterne, så man kan få en studentereksamen, ligegyldigt hvor i landet man bor, og altså blive til gavn og glæde for sig selv og Danmark.
Christine Antorini (S), 2012-02-29:
Jeg synes, at det er nogle meget relevante betragtninger, som spørgeren har med hensyn til bagsiden af medaljen ved selveje, for vi er bekymrede for, hvis der kommer en rå konkurrence mellem gymnasierne, hvor vi ret beset skal have nogle gode, regionale ungdomsuddannelsestilbud til de unge.
I forlængelse af det vil jeg sige, at der ganske, ganske snart bliver sendt en bekendtgørelse i høring.
Det er optagelsesbekendtgørelsen.
Den udløber bl.a. af, at regeringen sammen med Enhedslisten har vedtaget et loft på 28 elever i klasserne, og vi synes også, det var naturligt lige at kigge på optagelsesbekendtgørelsen.
Det, som ligger i den, er, at der vil være nogle anderledes kriterier for optagelse af elever.
Det skal være objektive kriterier.
Vi er nemlig skeptiske, som jeg kan høre spørgeren også er, når man lægger nogle ekstra profiler ind, som kan være med til at give en socialt adskillelse eller opdeling mellem A- og B-skoler, som det fremgår af spørgsmålet.
Vi siger, at det skal være efter objektive kriterier, så når ansøgeren søger, så søger man efter studieretning, man tager hensyn til transport, man skal søge tre forskellige steder, så man altså søger bredere efter stederne.
Jørn Dohrmann (DF), 2012-02-29:
Hvornår kommer regeringen med de milliarder til renovering af kloaknettet, som både SF og Socialdemokraterne lovede i valgkampen?
Karen Hækkerup (S), 2012-02-29:
Det er sådan, at når man bliver visiteret til noget hjælp, bliver man ikke visiteret til et bestemt antal minutter eller et bestemt tidsrum, man bliver visiteret til nogle opgaver, man ikke selv kan klare, og som man derfor får hjælp til.
Og hvis man er visiteret til støvsugning og har købt sig en robotstøvsuger, kan det jo godt være, at kommunen vil sige, at der ikke længere findes et behov for, at kommunen kommer og støvsuger, når man selv har en robotstøvsuger stående.
Men der kan stadig væk være mulighed for, at man skal have hjælp til andre ting, som robotstøvsugeren ikke kan klare, og derfor er det altid en konkret og individuel vurdering.
Når det så er sagt, vil jeg gerne sige: Lige nu kigger Ankestyrelsen på to konkrete sager, fordi der har været tvivl om, hvordan retsgrundlaget har været i kommunerne, når man har anvendt robotstøvsugere og sagt til de ældre, at de skal købe sig en robotstøvsuger.
Thyra Frank (LA), 2012-02-29:
Kan vi være enige om, at man jo netop skal opprioritere samvær, nærvær, omsorg og de varme hænder i ældreplejen og undgå den ensomhed, som vi ved der dræber ikke kun livslysten, men simpelt hen også glæden ved livet?
Karen Hækkerup (S), 2012-02-29:
Jo, altså, det kan vi godt være enige om, og jeg vil sige, at heldigvis hjælper teknologien også til på det område.
Jeg vil sige det med de ord, som formanden for Ældre Sagen, Bjarne Hastrup, brugte, da Ældrekommissionen fremlagde sin rapport: Lad robotterne klare sliddet, mens vi andre hygger os og drikker kaffe.
Og det er jo det, der kan gøres, når man har velfærdsteknologiske løsninger til eksempelvis at tage noget af det fysiske arbejde, der ellers gav folk, der før påtog sig det slid, ondt i ryggen og tog tid.
Som vi hørte under en lang forespørgselsdebat for ganske nylig, viser den demografiske udvikling i Danmark, at vi kommer til at stå over for en ekstrem vækst i antallet af ældre, ældre, som har behov for hjælp, og i den forbindelse synes jeg vi skal bruge velfærdsteknologien og betragte den som et gode.
Der vil ikke være nok med hænder til omsorg og nærvær, men vi kommer til at skulle bruge det antal, vi har, og så kan vi lade robotterne tage sliddet.
Thyra Frank (LA), 2012-02-29:
Kunne man forestille sig, at vi kom dertil, hvor vi vidste, hvor vigtigt det er, at netop ensomheden ikke skal være noget, som gør, at mange mister deres livslyst, og kunne man måske forestille sig, at kommunen visiterede tid, så man kunne gøre det individuelt og lade den enkelte få lov til selv at bestemme, hvad der præcis var vigtigt for vedkommende?
Nogle vil gerne have vandet og ordnet blomsterne, og for nogle er det ligegyldigt med rengøring; de vil nogle helt andre ting.
Så man kunne jo forestille sig, at det ville være meget individuelt, hvis de fik lov til at sige: I dag vil jeg bare gerne have lov til at drikke en kop kaffe med dig.
Karen Hækkerup (S), 2012-02-29:
Jeg kan godt forstå, at den ældre, som sidder derhjemme, og som måske synes, at det er sparsomt med kontakt til den omgivende verden, har lyst til at få besøg og gerne vil drikke kaffe.
Men jeg vil gerne sige, at når vi står over for en vækst i antallet af ældre på 225.000 – for demografien tilsiger altså, at der kommer så mange flere ældre, samtidig med at der er meget færre, der går ind på arbejdsmarkedet – så tror jeg, det vil være at stikke folk blår i øjnene, hvis vi siger, at vi nu begynder at have råd til og hænder til at give tid alene, ikke visiteret til et bestemt behov, men bare tid, man selv kan råde over.
Det tror jeg ikke økonomien er til, og jeg tror heller ikke, det hænger sammen med Liberal Alliances tanker om, at der skal skæres med ualmindelig mange milliarder ned i velfærden.
Jeg tror ikke, enderne kan mødes.
Jeg er meget indstillet på at gå ad den vej, hvor vi skal sørge for, at der er mere livskvalitet i livet, også i de sidste år, og jeg tror, vi kan gøre ekstremt meget mere, hvis vi kigger på frivilligeområdet.
Der er så mange mennesker, der gerne vil være frivillige, og som har et stort og brændende ønske om at være noget for andre mennesker.
Jeg tror, at vi både i plejeboliger og i øvrigt kan gøre en stor forskel og give livskvalitet til mennesker, hvis vi åbner op og lader flere være frivillige.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2012-02-29:
Tak til statsministeren for redegørelsen, og tak for ordene om, at der ikke skal være krisemøde igen i EU.
Mit spørgsmål falder lidt i forlængelse af det, for i sidste uge var statsministeren i Washington, og i den forbindelse gav statsministeren et interview, som står i Washington Post den 24. februar.
Der siger statsministeren: I de sidste 2 måneder har vi taget flere langtrækkende beslutninger end måske i de sidste 50 år.
Så jeg er nysgerrig efter at høre lidt om, hvordan statsministeren prioriterer og opfatter historiske begivenheder.
Jeg er nysgerrig efter at høre, hvad det er for nogle beslutninger, som statsministeren efter egen opfattelse har været med til at træffe de sidste 2 måneder, beslutninger, som er så store og langtrækkende, måske mere end i de sidste 50 år.
Tænker statsministeren på dannelsen af EU, tænker statsministeren på Danmarks indtræden i EU i 1973, etableringen af det indre marked, Murens fald i 1989 og den deraf følgende udvidelse i 2010?
Jeg synes på en eller anden måde, det er i almenhedens interesse at høre statsministerens opfattelse af egne bedrifter i de sidste 2 måneder set i sammenhæng med de mange historiske beslutninger, der er truffet de seneste 50 år.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-02-29:
Tak for spørgsmålet.
Når jeg mener, at vi i EU – og jeg henviser sådan set ikke til Danmark – har taget store beslutninger, drejer det sig om, at vi for første gang har stået over for en krise, hvor spørgsmålet var, om vi var tilstrækkelig solidariske med hinanden.
Var vi bare med i EU for at hytte vores eget skind, eller var vi der også for at hjælpe andre, når der var noget, der stod på spil?
Det, jeg mener, er, at de beslutninger, som navnlig eurolandene har taget i de sidste måneder, om at opbygge en effektiv lånemekanisme til et land, som har været på randen af et kollaps, viser, at særlig eurolandene er i stand til og villige til at træffe meget vidtgående beslutninger.
Jeg har stor respekt for det lederskab, som blandt andre kansler Merkel har taget i den her sammenhæng.
Og jeg synes jo, at det, der er så bemærkelsesværdigt, er, at når der virkelig var en krise, der skulle løses, lykkedes det rent faktisk landene at træde sammen og forsøge at gøre deres til at løse den udfordring.
Det har krævet enorme omkostninger i mange lande, særlig i eurolandene, at komme igennem den her diskussion, men det viste sig jo, at landene var solidariske med hinanden.
Det er det, jeg mener, når jeg siger, at der er truffet store beslutninger.
Det andet, jeg mener, er, at de beslutninger, vi nu har taget om finanspagten – nu er Danmark jo ikke et euroland, hvilket spørgeren også siger – nemlig at binde os i en finanspagt og forpligte os over for hinanden, som man gør i finanspagten, er ret store beslutninger, som kan måle sig med de største i EU's levetid.
Thyra Frank (LA), 2012-02-29:
Det vil sige, at jeg kan konkludere, at ministeren er enig i, at den personaletid, der eventuelt kan spares, ved at man kan få nogle teknologiske hjælpemidler ind i et hjem, ikke skal bruges til besparelser i kommunen, men kan bruges til, at borgeren kan få lavet nogle andre ting end lige netop det at få støvsuget.