Liv Holm Andersen (RV), 2013-04-12:
I Radikale Venstre finder vi kampen mod ekstremisme meget vigtig.
Det vil jeg sikkert om lidt få at vide er pæne ord.
Det synes jeg egentlig også det er, og jeg er glad for, at de er blevet sagt her på talerstolen af samtlige partier, der har været heroppe.
Uanset hvilken form for ekstremisme, der er tale om, det være sig religiøs eller politisk ekstremisme, skal vi slå effektivt ned på den.
Det regner jeg egentlig med at alle Folketingets partier er enige i, og det er også det, jeg hører de er.
Det glæder mig, og det glæder mine partifæller i Radikale Venstre, ligesom det glæder os, at regeringen sætter kampen mod ekstremisme højt.
For enhver form for ekstremisme er indlysende nedbrydende for vores demokratiske fundament og værdigrundlag.
For Radikale Venstre er kampen for demokratiet og kampen for det rummelige, det mangfoldige og det progressive samfund den vigtigste kamp.
Jeg vil sige, at ekstremistiske grupper – igen uagtet, om disse er venstre/højreekstreme eller islamistiske, som forespørgselsstillerne nævner konkret – jo indlysende kæmper for det modsatte og altså imod grundlæggende radikale værdier.
Således tager Radikale Venstre naturligvis afstand fra demokrati- og samfundssynet i grupper som Hizb ut-Tahrir og Kaldet til Islam, som der spørges ind til.
Disse foreninger er som sagt islamiske.
Men det er jo sådan, at ekstremisme ikke kun udspringer fra islamisme.
Det så vi f.eks. med Anders Breivik, ligesom der både på dansk plan og europæisk plan kan nævnes alvorlige eksempler på højreekstreme og venstreekstreme episoder med vold, med trusler, med chikane.
Derfor handler det altså for Radikale Venstre om at bekæmpe ekstremisme generelt.
På den måde lægger vi os sådan set også på linje med konklusionen i PET's rapport om politisk ekstremisme, hvor de netop understreger, at truslen er mangeartet.
Radikale Venstre mener, at vi mindst skal gå på to ben, hvis vi skal komme ekstremismen til livs.
Dels skal vi gå aktivt ind i det forebyggende arbejde, dels skal vi have en effektiv retshåndhævelse.
Indsatsen i Danmark fungerer, også ifølge PET, generelt set.
Angående det forebyggende arbejde har jeg bl.a. selv med stor interesse holdt møde med politiet i Aarhus, som arbejder med ekstremisme, bl.a. via mentoruddannelse og via et stort netværk, som kaldes RAN.
Aarhus Kommune har nu mere end ti mentorer til rådighed, som har til opgave at gå ud og samarbejde tæt med radikaliseringstruede unge og forsøge at få kendskab til de problematikker, der kendetegner de unges hverdag og dermed de unges valg.
Kommunen kan på den måde målrette sit arbejde for at få de unge ud af radikale miljøer, det være sig på venstrefløjen, på højrefløjen eller i religiøse kredse.
Det er et godt og effektivt initiativ, som har inspireret mange andre steder i Danmark og mange andre steder i udlandet.
Regeringen lægger op til at opprioritere de indsatser, der allerede findes, og som virker på opkvalificeringen af indsatsen mod parallelle retsopfattelser, bl.a. også på ting som SSP-samarbejdet, samarbejdet mellem sociale myndigheder og politi, som jo er endegyldigt vigtigt for, at vi kan få den forebyggende del med, det vil sige stoppe rekrutteringen blandt de unge og hive dem, der er på vej ind, ud, såvel som sætte ind med kvalificeret efterforskning og sætte ind over for kriminelle aktiviteter, det vil sige vold, trusler, chikane osv., forbundet med ekstremisme.
Ligeledes er jeg sådan set også enig med fru Inger Støjberg i, at beskæftigelsesindsats, uddannelsesindsats og social integration i foreningsliv m.v. er enormt vigtige indsatser.
Vi er så nok bare ikke helt enige om, hvordan de indsatser skal prioriteres, og hvad der er bedst.
Herudover har Social- og Integrationsministeriet igangsat en kortlægning af ekstremismen i Danmark.
Jeg mener sådan set ikke, at justitsministeren kan tages til indtægt for det, når den her indsats rent faktisk ligger i Socialministeriet, da viden på området jo er endegyldigt vigtig for, at man kan sætte ind på den rigtige måde og optrævle miljøerne og deres rekrutteringsgrundlag.
I Radikale Venstre sætter vi som sagt kampen mod ekstremisme højt, og vi finder det nødvendigt at skride ind med netop en bredspektret indsats, som der er redegjort for af den socialdemokratiske kollega og af justitsministeren.
Det er heldigvis også det, der ligger på tegnebrættet, selv om vi naturligvis, som alle andre partier, løbende skal overveje, om nye og andre tiltag er nødvendige.
Til sidst vil jeg gerne sige, at det er uoverstigeligt vigtigt for os i Radikale Venstre, at man i hele det her arbejde lytter til politiet og andre fagfolk frem for at ty til snuptagsløsninger og tro og ensidigt bilde bekymrede borgere ind, at man kan løse det her over night.
For man kan jo også sige, at i VKO's strammerkursperiode blev der jo heller ikke taget et opgør med ekstremismen som sådan.
Det er nemlig en kompleks kamp, men det er en kamp, som vi skal tage af indlysende grunde, som jeg har beskrevet tidligere i min tale.
Til slut vil jeg blot sige, at Radikale Venstre naturligvis støtter det forslag til vedtagelse, der blev læst op af min socialdemokratiske kollega, samt sige tak for ordet.