Per Clausen (EL), 2015-01-23:
Tak for det.
Når vi diskuterer klima og klimaforandringer, kan man i hvert fald med sikkerhed sige, at i morgen bliver alting helt anderledes.
Det er jo en af de pointer, som fremgår med al ønskelig tydelighed af FN's klimapanels rapporter, for hvis vi vælger ikke at gøre noget, bliver det ikke sådan, at vi så bliver ved med at have det, som vi har i dag, så bliver det helt anderledes på grund af de omfattende klimaforandringer, der kommer.
De klimaforandringer har vi jo allerede stiftet bekendtskab med i meget, meget voldsom grad i en række fattige lande og i meget begrænset omfang i Danmark.
Men når man tænker på de reaktioner, der kommer udeomkring, på de oversvømmelser osv., vi har set i Danmark, er det alligevel, synes jeg, dristigt at sige, at vi ikke skal gå videre ad den vej, der hedder at reducere vores CO2-udslip, fordi det er for dyrt at gøre det.
Kendsgerningen er, at det er ganske, ganske omkostningsfuldt ikke at gøre noget.
Og FN's klimarapport understreger jo også meget tydeligt, at hvis vi gør noget hurtigt og tidligt, bliver det væsentligt billigere, end hvis vi venter.
Så må man jo bare sige til hele diskussionen af klimaforandringer, at der må man stille sig selv spørgsmålet: Jamen hvad betyder det, hvis vi ikke gør noget og altså bevæger os ud i 4-gradersændringer i temperaturen i stedet for de under 2, vi indtil nu har forsøgt at arbejde på?
Ja, det ved vi ikke.
Vi ved, det går galt, men vi ved ikke, hvor galt det går.
Det var sådan lidt om, hvad vi kan gøre i forhold til fremtiden.
Så kan man jo vælge at sige: Det er sådan, at vi i Danmark har reduceret vores CO2-udslip – vi er godt nok stadig væk et af de lande i verden, der har det største CO2-udslip pr. indbygger, men vi har reduceret det – så vi skal ikke gøre mere.
Det kan godt være, det er ude af trit med tidsånden at inddrage moralske elementer i politik, holdning eller værdier, men det vil jeg nu godt tillade mig at gøre.
Så set i det lys er der jo ikke nogen som helst tvivl om, at Danmark har en klar forpligtelse til at gå i spidsen.
Det, vi primært diskuterer i dag, eller det, der primært ligger i forslaget til vedtagelse, er jo et forslag om, hvordan Danmark også kan gå i spidsen i de internationale forhandlinger.
Og vi kan godt tilslutte os det forslag til vedtagelse, der ligger her, fordi det giver en fornuftig linje for Danmarks indsats i de internationale forhandlinger frem til Paristopmødet.
Men det skal også stå helt klart, at hvis det endnu en gang skulle vise sig, at resultaterne i FN er skuffende – og det kan man jo godt risikere, viser erfaringerne os – så betyder det ikke efter vores opfattelse, at Danmarks forpligtelse til at gå i spidsen forsvinder.
Og det betyder jo ikke, at vi ikke også fremover skal arbejde sammen med andre lande, der ligesom os gerne vil gennemføre konkrete skridt, der kan reducere CO2-udslippet og medvirke til at få vedvarende energi og energibesparelser i centrum.
I det samarbejde skal Danmark selvfølgelig samarbejde med ulande, som sammen med os kan vise nogle udviklingsveje for fattige lande, som er i stand til at skabe velstand, udvikling, sociale fremskridt, uden at man ødelægger klimaet og miljøet i øvrigt i nogen af de vækstøkonomier, som har brug for at omlægge deres produktion, sådan at den måde, de producerer varer til f.eks. danskerne på, sker på en energimæssigt langt, langt mere forsvarlig måde, end den gør i dag, og også sammen med rige lande både for at reducere vores CO2-udslip, men også for at skaffe de penge, der er nødvendige for at sikre en omstilling i den fattige del af verden, hvor vi også er med til at betale for nogle af de klimakatastrofer, som skyldes den måde, vi har levet og produceret på.
Det skal vi slås for i FN-regi, og det skal vi arbejde for i det daglige internationale samarbejde, som den danske regering er med i, og det er det, som vi ønsker at tilkendegive ved også at støtte det forslag til vedtagelse, der ligger her.