Finn Sørensen (EL), 2015-05-12:
Enhedslisten støtter forslaget.
Der er utvivlsomt en forbedring her, men vi synes jo godt nok, at ambitionerne er små, og at viljen til at forbedre vilkårene for alvorligt syge mennesker kan ligge på et meget lille sted.
Den første del af forslaget tilgodeser syge med livstruende sygdom, der har mistet retten til sygedagpenge på grund af varighedsbegrænsningen.
Når de på ny melder sig syge, har de ikke ret til sygedagpenge, man har kun ret til ressourceforløbsydelse i et jobafklaringsforløb.
Disse meget alvorligt syge kan nu vælge at modtage fulde sygedagpenge i stedet for ressourceforløbsydelsen.
Det er fint.
Den anden del af forslaget skulle tilgodese syge med livstruende sygdomme, der allerede er i jobafklaringsforløb, når det bliver konstateret, at de har en livstruende sygdom.
Men som vi læser lovforslaget, er det udformet på en måde, så hovedparten af denne gruppe med livstruende sygdomme ikke opfylder betingelserne for sygedagpenge.
Det er nemlig en betingelse, at de skal opfylde beskæftigelseskravet på mindst 240 timers arbejde inden for de seneste 6 måneder, og i 5 af disse måneder skal de have mindst 40 timers arbejde hver måned.
Hvordan har man tænkt sig den syge med den livstruende sygdom skal opfylde dette beskæftigelseskrav, når han eller hun forud for jobafklaringsperioden har modtaget sygedagpenge i mindst 22 uger?
Svaret er, at det kan den syge heller ikke.
Det er kun syge, der stadig er i et ansættelsesforhold, der kan opfylde beskæftigelseskravet, når de befinder sig i et jobafklaringsforløb, for når man er ansat, tæller løn under sygdom, sygedagpenge og timer med refusion til arbejdsgiveren med til beskæftigelseskravet.
Hvis vi har forstået det her rigtigt, synes vi, det er for ringe, at ministeren har udformet et forslag, der kommer så få til gode og indeholder en så stor forskelsbehandling af meget syge mennesker med livstruende sygdom.
Hvis regeringen mener det alvorligt og virkelig ønsker at hjælpe mennesker med livstruende sygdom, så bør alle syge med livstruende sygdom uden undtagelse have ret til sygedagpenge.
Vi kan ikke se nogen grund til, at det skal være en midlertidig ordning.
Det bør selvfølgelig være en permanent ordning.
Vi kan tilslutte os de administrative lettelser, som ligger i det, og at der ikke sker modregning af indtægter, der vedrører perioder forud for eller efter et ressource- eller jobafklaringsforløb, men vi er modstandere af, at der sker fradrag for uddannelseshjælp og ressourceforløbsydelse i efterbetalte feriepenge.
Vi håber, at vi under udvalgsarbejdet kan få ændret den urimelige forskelsbehandling, vi opfatter der ligger her, af alvorligt syge med livstruende sygdom.
til ministeren
, så vi kan få opklaret, om vi forstår det rigtigt.
Til slut vil jeg sige, at det er dejligt med de forbedringer for de mennesker.
Det kan man kun glæde sig over, men set i det store perspektiv er ydelsen altså en lille smule ynkelig.
Regeringen ville ikke indfri valgløftet og regeringsgrundlaget om, at varighedsbegrænsningen for sygedagpenge skal afskaffes.
I stedet fik vi en voldsom opstramning, således at sygedagpengene som udgangspunkt stopper efter 22 uger, hvis kommunen da ikke bare har raskmeldt personen, inden de 22 uger er gået, uanset om personen er rask eller ej, for det får vi altså et stigende antal eksempler på ude fra fagforeninger og socialrådgivere.
For at få den øvelse til at glide ned, blev der indført en regel om, at mennesker med livstruende sygdomme i terminalfasen også kan få forlænget sygedagpengene.
Efter en voldsom kritik af denne regel for at være uklar kommer man så nu med endnu en forbedring for en meget lille gruppe mennesker.
Det er godt, og det støtter vi, men det retter altså ikke op på den kæmpe forskelsbehandling, som består i, at tusindvis af mennesker med andre sygdomme og lidelser, der heller ikke er i stand til at forsørge sig selv gennem arbejde, og som derfor også bør have forlænget deres sygedagpenge, i stedet skal leve i månedsvis og årevis på kontanthjælpssats, mens de gennemlever meningsløse arbejdsprøvninger og ressourceforløb, oftest stik imod speciallægernes anbefalinger.
Så Enhedslisten fortsætter ufortrødent kampen for det, vi oprindelig var enige med De Radikale, Socialdemokraterne og SF om – det var dengang før valget – at hvis man ikke kan arbejde på grund af sygdom, så skal man have sygedagpenge, indtil man er rask nok til at arbejde, eller til man bliver tilkendt en førtidspension.
Så Enhedslisten støtter lovforslaget, men jeg synes, at de her kritiske bemærkninger skal med.
Den grundlæggende økonomiske tryghed for alle mennesker med alvorlige sygdomme skal være i orden, og det er den altså ikke i dag.