runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Benny Engelbrecht (S), 2010-01-13:
Skal jeg forstå ministeren sådan, at årsagen til, at der er disse forsinkelser og ophobninger, faktisk i allerhøjeste grad er advokaternes, brugernes fejl og altså ikke, fordi der er fejl i systemet?
Jeg må indrømme, at det ikke er helt sammenhængende med den kritik, som vi har oplevet i eksempelvis pressen.
Jeg er glad for, at der er ting, der kan lade sig gøre på splitsekunder i dette system.
Jeg må bare sige, at de splitsekunder er blevet lange for f.eks. en af de sager, der har været omtalt i Berlingske Tidende om en landmand fra Als, som i september måned solgte sin ejendom og foreløbig har tabt 80.000 kr. på grund af de forsinkelser, der har været i tinglysningen og de ekstra omkostninger, der kommer som følge af det.
Her taler vi altså ikke om splitsekunder, men om måneder.
Det er vel ikke acceptabelt.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-13:
Spørgeren skal ikke forstå det sådan, at det er advokaters skyld eller brugeres skyld.
Det har ikke været nødvendigt i mange tilfælde.
Systemet har ikke været fuldstændig ajour, kan vi jo konstatere, hvis der er så store problemer, som der har været.
Derfor har Tinglysningsretten og alle medarbejderne i Hobro puklet og slidt og slæbt, for at borgerne får en bedre service.
Med hjælp fra finans- og realkreditsektoren sætter man så yderligere tempo på og har lavet en ambitiøs handlingsplan, som betyder, at man ifølge den handlingsplan får normale tilstande til sommer.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-13:
Som hr. Benny Engelbrecht sagde, har de fleste folketingsmedlemmer nok prøvet at modtage en eller flere eller måske endda adskillige henvendelser fra borgere, der er frustrerede over det nye system.
Det er jo helt urimeligt, og jeg står her med sager eksempelvis om en familie fra Brovst, som det indtil dato har kostet 15.000 kr. ekstra, fordi de ikke kan få tinglyst deres hus.
Der er en lang række andre sager, der også venter forskellige steder, og hver eneste gang er det forbundet med meget store omkostninger.
Jeg tror og håber, at justitsministeren har en vis forståelse for, at når vi sætter systemer i gang, er det da urimeligt, at det bare er borgerne, der skal betale regningen for, at de systemer, vi skal have, ikke fungerer.
Jeg synes, at det er for let, hvis ministeren fastholder, at det udelukkende er borgernes og advokaternes fejl, at det her system ikke fungerer.
Ministeren giver jo selv svaret, ved at man nu justerer på tingene igen og gør tingene på en lidt anden måde, og så håber man osv. osv.
Men hvor skal folk, der har haft de her store udgifter og også fortsat vil have dem, placere regningen henne?
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-13:
Som jeg nævnte før, er det bestemt ikke borgernes skyld, at der er problemer.
Det er såmænd heller ikke advokaternes skyld.
Det, der er sket, er, at der har været så stort run på systemet.
Man har skullet samle nogle bunker op, og så har der været en masse andre problemer.
Det, som er hovedsagen for mig og bør være det for Folketinget, er, at der er lavet en ambitiøs handlingsplan, som betyder, at man får ryddet op i bunkerne, og at der kommer normale tilstande til sommer.
Det er det, som er sagens kerne.
Så er der kommet borgere i klemme.
Det er meget, meget beklageligt, og derfor er det også sådan, at man har sat fuld turbo på og har givet topprioritet til, at de her sager skal løses, så borgerne får den bedste behandling.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-13:
Det er jo ikke et svar på, hvor de skal sende den regning hen, som løber op måned for måned.
Der er desværre folk, der bliver skilt, og i de situationer har man brug for at få afviklet og få købt og få startet et andet liv og flytte til en anden egn, få nyt arbejde osv.
Så har vi nogle systemer, der hænger alvorligt i bremsen, og så løber der ekstra omkostninger oveni, måske endda på baggrund af en ulykkelig situation.
Hvor skal de mennesker gå hen med den regning?
Jeg vil også gerne spørge, hvad der er acceptabelt for ministeren.
Det forlyder, at der her er 75.000 sager, der ligger, og hvad er acceptabelt i forhold til en sagsbehandlingstid, som vi jo ved nu er måneder, og som burde være kort, hvilket var formålet med hele den her digitale tinglysning?
Hvad er den sagsbehandlingstid, som ministeren tror vi kan komme ned på, hvis man altså får systemet til at fungere?
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-13:
Altså, jeg vil lige slå fast, at sagsbehandlingstiden ikke er flere måneder.
For de fleste menneskers vedkommende – over halvdelen – er det sådan, at de får løst deres sag med det samme, den samme dag.
Det er en kæmpe forbedring for borgerne i det her samfund, uanset om man er fra Brovst eller Horsens eller Frederikshavn eller Sønderborg.
Så er der mennesker, der er kommet i klemme, og det er dybt beklageligt.
Derfor skal det også prioriteres, at man får løst det.
Med hensyn til regningen for det vil jeg jo ikke som øverste myndighed foregribe, hvad man skal gøre.
Man må jo snakke med sin juridiske bistand om, hvad man vil gøre i den forbindelse.
Det må være fuldstændig op til borgeren selv.
Benny Engelbrecht (S), 2010-01-13:
Jamen det er jo under ingen omstændigheder acceptabelt.
Og hvad skal være acceptabelt?
Er det for landmanden fra Als, som jeg nævnte før, og som har tabt mindst 80.000 kr. på den her sag, en acceptabel omkostning, man som borger har, når man følger de procedurer og retningslinjer, som der i øvrigt ligger i forbindelse med de offentlige systemer?
Har vi ikke særlig forpligtelse til at sikre, at vi netop så hurtigt som muligt får prioriteret og løst de sager, som netop har trukket så længe ud, som har ligget allerlængst, og hvor der måske er ulykkelige omstændigheder i forbindelse med skilsmisse eller andre sammenhænge?
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-13:
Det gør man.
Man prioriterer at få sagsbunkerne høvlet ned, man prioriterer at få sagsbehandlingstiden ned, lige så vel som man også gør det i andre dele af domstolssystemet, for vi ved jo godt, at lange sagsbehandlingstider kan have meget uheldige konsekvenser både økonomisk og menneskeligt.
Så derfor er det hele tiden en prioritet i domstolssystemet, at sagsbehandlingstiden er så kort som overhovedet muligt.
John Dyrby Paulsen (S), 2010-01-13:
Hvorfor har ministeren ikke grebet ind noget før, så en del af de betydelige gener for ejendomsmarkedet i forbindelse med indførelsen af digital tinglysning kunne have været undgået?
Tak for det.
Jeg vil godt fortsætte i samme boldgade og med samme sag, som vi nu har drøftet et par gange, fordi jeg synes, at den her sag vedrører utrolig mange mennesker.
Og jeg synes det er interessant at spørge ministeren, hvorfor ministeren ikke har grebet ind noget før …
Benny Engelbrecht (S), 2010-01-13:
Tak for svaret.
Jeg er sikker på, at jeg langtfra er det eneste folketingsmedlem, der har fået henvendelser – der er måske ingen folketingsmedlemmer, som ikke har fået henvendelser – om denne sag fra alle dele af landet.
Det skyldes jo ikke, at det er nogle ganske få, der er hårdt berørt af det her, men at det er rigtig, rigtig mange.
I titusindvis af boligejere, boligsælgere og boligkøbere, er berørt af den her situation.
Det kan jo i en situation, hvor mennesker taber i titusindvis, ja i hundredtusindvis af kroner i forbindelse med de ventetider, der er i den her sagsbehandling, undre, at vi skal frem til slutningen af december måned, før man beder om noget, der skal blive til det, som ministeren kalder en ambitiøs handlingsplan.
Det kunne måske have været ønskeligt, at ordet ambitiøst på et langt tidligere tidspunkt havde stået højt på dagsordenen.
Der lægges i planen op til, at området tilføres 25 medarbejdere – det kan jeg læse ud af den – og jeg går ud fra, at de kommer oven i de 13 medarbejdere, der allerede yderligere er tilført området.
Hvor store er de ekstra omkostninger, der kommer oven i dette store projekt i grunden?
Er der på nuværende tidspunkt et overblik over det?
Selv om ministeren siger, at det er en ambitiøs plan, er der så en sikkerhed for, at den handlingsplan, der ligger på nuværende tidspunkt, rent faktisk kan overholdes?
John Dyrby Paulsen (S), 2010-01-13:
Det er det, jeg er i gang med, hr. formand: Hvorfor har ministeren ikke grebet ind noget før, så en del af de betydelige gener for ejendomsmarkedet i forbindelse med indførelsen af digital tinglysning kunne have været undgået?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-13:
Jeg tror, hr. Morten Østergaard skulle prøve at lade blikket flakke lidt ud i Europa for at se, hvordan det er gået i andre lande.
En god måde at se, i hvilket omfang der er problemer, er jo ved at se, hvad det er for nogle henstillinger, andre lande har fået fra EU med henblik på at nedbringe deres gæld til EU’s 3-procents-grænse i vækstog stabilitetspagten.
Nu er vi jo ikke kommet ind i proceduren endnu, fordi vi har opført os fornuftigt og har haft en god økonomi, men en lang række lande er jo kommet ind i den procedure.
Når man ser de henstillinger, der er givet, og som vil blive givet til Danmark, vil man også kunne konstatere, at vi ligger helt nede i den rigtige ende i international sammenligning.
Det er derfor, jeg siger, at det er et forkert verdensbillede, hr. Morten Østergaard prøver at tegne.
Det er et billede af, at vi har opført os uansvarligt, men når man kigger sig omkring i verden, kan man se, at de fleste andre, tror jeg, misunder os vores udgangspunkt.
Det skal ikke dække over, at vi har store udfordringer, og at vi får en regning, vi skal betale.
Men disse historiske studier, som hr. Morten Østergaard nu har dyrket et års tid, fører jo sådan set ikke andre steder hen, end at da den finansielle krise indtraf, så kom det – bortset fra for oppositionen her i salen, altså hr. Morten Østergaard, hr. Villy Søvndal og Socialdemokraterne, som jo havde forudset det her, længe før krisen kom – som en overraskelse og et chok for de fleste i verden.
Når man nu er interesseret i historiske redegørelser, kan man jo spekulere på, hvad der ville være sket, og hvordan økonomien ville have udviklet sig, hvis ikke den amerikanske regering havde ladet Lehman Brothers gå konkurs, om det så ikke bare havde været nogle ting, man kunne have justeret.
Men det vil der sikkert blive skrevet mange ph.d.-afhandlinger om, og jeg tror da, at hr. Morten Østergaard efterhånden må have en del materiale, så han vil være i stand til at gå hjem og skrive en sådan afhandling.
Morten Østergaard (RV), 2010-01-13:
Finder miministeren det realistisk, at regeringen kan fastholde og nå målene i sin økonomiske 2015-plan, eller vil regeringen fremlægge en ny plan med konkrete bud på, hvordan dansk økonomi skal genopbygges?
Finder ministeren det realistisk, at regeringen kan fastholde og nå målene i sin økonomiske 2015-plan, eller vil regeringen fremlægge en ny plan med konkrete bud på, hvordan dansk økonomi skal genopbygges?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-13:
I den oprindelige 2015-plan indgik der et krav om, at der skulle gennemføres strukturreformer, der forbedrer de offentlige finanser med 0,8 pct. af BNP eller 14 mia. kr.
Med forårspakke 2.0 og med jobplanen fra 2008 har vi faktisk opfyldt omkring halvdelen af det krav.
Vi var også i efteråret klar til at gå videre med reformer af arbejdsmarkedet, men det ville oppositionen desværre ikke tage et medansvar for.
Men vi må også se i øjnene, at den internationale krise har øget udfordringerne mærkbart.
Opbygningen af gæld som følge af store underskud i disse år medfører højere rentebetalinger, og der bliver derfor som sagt en regning at betale.
Samtidig er det offentlige forbrug vokset mere, end vi havde planlagt, og derfor har jeg også meddelt kommunerne, at der i de kommende år ikke bliver råd til at øge rammen for service i kommunerne.
Første skridt på vejen til at sikre målene i 2015-planen er at få overblik over, præcis hvor stor udfordringen er, og Finansministeriet fremlægger en opdatering af 2015-planen i forbindelse med »Danmarks Konvergensprogram 2009«, som forventes at udkomme lidt senere i år.
Morten Østergaard (RV), 2010-01-13:
Jeg synes på mange måder, det er et interessant svar, for det, vi må konstatere, er, at regeringen altså holder fast i målsætningerne, men vil opdatere planen.
I lyset af den her udmelding om nulvækst i kommunernes udgifter – det er jo en heroisk udmelding, kan man sige, fra en finansminister, al den stund man, hvis man kigger på regeringens egne hidtidige målsætninger for udvikling i den offentlige vækst, kan se, det ikke på noget tidspunkt er lykkedes den at nærme sig noget, der minder om nulvækst – må man jo spørge sig selv: Er den her melding fra finansministeren i virkeligheden et udtryk for, at man har forladt reformkursen, og at det, man nu agter at gøre, er at vælge en anden vej, nemlig den, hvor man skal spare sig ud af problemerne?
Hvor er det, man vil spare alle de 14 mia. kr.?
Er det kommunerne, der skal holde for?
Har regeringen opgivet reformsporet?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-13:
Regeringen griber tingene an i den rigtige rækkefølge.
Med det konvergensprogram, jeg omtalte før, og som kommer lidt senere i år, skaber vi et overblik over, hvor stor udfordringen med de offentlige finanser er.
Derefter vil vi så bruge den tid, der er nødvendig, til at se på mulige løsninger, og som jeg sagde, skal jeg ikke skjule, at der bliver en regning at betale.
Det har vi jo senest gjort opmærksom på i statsministerens nytårstale.
Men samtidig vil jeg godt understrege over for hr. Morten Østergaard, at det er vigtigt, at vi ikke skaber unødvendig usikkerhed om danskernes økonomi, som kan slå det spirende opsving i stykker.
Derfor må hr. Morten Østergaard slå koldt vand i blodet lidt tid endnu, indtil vi har skabt et overblik over, hvor stor udfordringen er, og hvad der skal til for at håndtere den.
Morten Østergaard (RV), 2010-01-13:
I sig selv kan det jo virke mærkeligt, at man kan sige, at man står fast ved sine målsætninger, men uden at vide, hvor stor udfordringen er.
Det må være en lidt speciel måde at arbejde på.
Det bliver et ekstremt interessant eksperiment, ikke mindst fordi vi ved, at hele udfordringen her jo er, at der bliver flere og flere ældre og færre og færre på arbejdsmarkedet.
De vil formentlig have endnu større krav til, hvad der skal ydes af service på hospitalerne og i ældreomsorgen.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-13:
I det kommende konvergensprogram for 2009 vil vi gøre status for 2015-planen.
Og alt vil ikke stå mejslet i granit, for som de fleste har lagt mærke til, har det seneste år vist, at udviklingen i den internationale økonomi og på de finansielle markeder kan have stor betydning for dansk økonomi.
Men det står klart, at der vil være nogle betydelige udfordringer med at sikre langsigtet balance i den offentlige økonomi, og der ligger et arbejde foran os, som jeg gerne vil opfordre alle partier til at deltage konstruktivt i, og derfor vil regeringen naturligvis også, når vi har analyseret situationen, fremlægge en plan for, hvordan vi mener at det skal løses.
Det er selvfølgelig også glædeligt, at Det Radikale Venstre, som jeg kan se, kræver tiltag, der styrker de offentlige finanser.
Men så må jeg, også i anledning af den radikale plan, sige, at tiden ikke er inde til nye udgiftskrævende tiltag, som indgår i De Radikales plan.
Det vil sådan set blot øge de udfordringer, vi står over for, med at få indtægter og udgifter til at mødes.
Og her taler jeg om det korte perspektiv.
Altså, én ting er, hvordan det vil være i 2015, noget andet er den helt korte bane, for så vidt angår 2011, 2012 og 2013, hvor vi vil møde nogle krav om at bringe vores udgifter ned til 3 pct. Og på den korte bane vil strukturreformtiltag ikke være svaret; der vil det være nogle andre virkemidler, vi skal bringe i anvendelse.
Morten Østergaard (RV), 2010-01-13:
Det, der som det første klart træder frem her, er, at en væsentlig del af regeringens økonomiske politik er uklar eller hemmelig, eller hvad den er.
Det eneste, vi ved, er, at det ikke er tiden nu.
Det var heller ikke tiden, dengang vi havde en af danmarkshistoriens største højkonjunkturer.
Tiden er ikke nu.
Det kan vi så forstå.
Det andet er, at regeringen er usandsynlig kortsigtet med sin økonomiske politik.
Altså, vi snakker her om næste år og året efter, men så må det andet vente, så må det længere sigt vente.
Det synes jeg meget dårligt hænger sammen med, at det skulle være en ansvarlig økonomisk politik.
Når nu finansministeren taler om en ny plan, så vil jeg spørge: Hvornår kommer den?
Kommer den i sammenhæng med konvergensprogrammet?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-13:
Jeg tror også, at hr. Morten Østergaard har godt af at vente, til der kommer et konvergensprogram, så vi slipper for de her forplumrede diskussioner om, hvad der er på kort sigt, og hvad der er på lang sigt.
Selvfølgelig hjælper det, vi foretager os på kort sigt, også på lang sigt, så den adskillelse, som hr. Morten Østergaard gør i den her diskussion, hænger ikke rigtig sammen.
Den pointe, jeg havde,
var, at strukturreformer har meget svært ved at virke på den korte bane, og derfor er vi nødt til både at se på det korte forløb og det langsigtede forløb.
Men alle disse ting tror jeg står klart for hr. Morten Østergaard, når vi kommer og fremlægger vores konvergensprogram.
Benny Engelbrecht (S), 2010-01-13:
Hvad vil ministeren gøre ved den anstrengte situation omkring digital tinglysning, der har betydet store ulemper og gener for en lang række boligkøbere, boligsælgere og ejendomsmæglere?
John Dyrby Paulsen (S), 2010-01-13:
Jo tak, men sandheden er jo, at der fra starten var forudset meget store problemer.
Det er rigtigt, som ministeren sagde, at der var afsat tid til en indkøringsperiode, og at den skulle være slut julen 2009.
Det er jo en ret lang indkøringsperiode.
Den har vist sig ikke at kunne holde under nogen omstændigheder.
Der er stadig 65.000 sager, der venter på at blive behandlet.
Vi ved jo ikke, hvor stort indkommet af sager vil være.
Hvis der nu var sket det, som mange af os håber vil ske, nemlig at der kommer gang i ejendomsmarkedet, var det her, om jeg så må sige, gået helt ad h til, så havde der virkelig været problemer.
Problemet er i virkeligheden, også når man snakker med aktørerne i markedet, at der ikke helt fra starten har været afsat de nødvendige ressourcer.
Der er heller ikke i den periode, hvor man har oplevet, at det her har givet større problemer end forudset, blevet afsat de fornødne ekstra ressourcer.
Ministeren har nu adskillige gange takket sine medarbejdere og med meget stor ret i Tinglysningsretten for, at de dag ud og dag ind og mange gange også i weekenderne har knoklet for at løse det her.
Så man satte i virkeligheden nogle folk til at løse en opgave, som man godt vidste var meget ambitiøs, og som krævede en indkøringsperiode, som de ikke havde den fornødne erfaring med.
Hvorfor gjorde man ikke det, at man allerede i oktober-november sagde: Det her skal have en chance for at blive løst inden jul, og derfor afsætter vi de nødvendige ressourcer, og vi gør det i tilstrækkelig grad, så de 65.000 mennesker, der nu har en sag, som ikke er behandlet, og som venter på, at den bliver behandlet, kunne have set, at deres sag var blevet behandlet inden julen 2009?
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-13:
Det her handler overhovedet ikke om ressourcer.
Da man implementerede systemet og satte det i gang, var der en forventning om, at det ville fungere efter en indkøringsperiode.
Så konstaterer man i løbet af efteråret en ophobning af sager og en række problemer.
Man sætter forskellige systemer gang og sørger for, at der bliver ansat yderligere medarbejdere.
Det tager lang tid at uddanne dem, så de er parate til at gå ind i arbejdet.
Så det handler ikke på nogen måder om ressourcer.
Det handler om de desværre beklagelige traditionelle it-indkøringsudfordringer.
John Dyrby Paulsen (S), 2010-01-13:
Det kan undre mig.
Jeg hørte allerede i august, altså for 6 måneder siden, fra advokater i markedet, at der var afsat for få ressourcer.
I december blev det for meget for finansmarkedets aktører, og de sagde, at de kvit og frit ville sætte 25 personer af til at afhjælpe den situation, som vi nu har.
Alle andre end ministeren har altså erkendt, at det her kan løses ved bl.a. at tilføre flere ressourcer.
Den eneste, som tilsyneladende ikke har erkendt det, er ministeren, som siger, at det ikke er et ressourcespørgsmål.
Alle andre siger, at det her er et spørgsmål om ressourcer.
Hvornår erkender ministeren, at det her også er et spørgsmål om ressourcer?
Og hvorfor er det sådan, at der i den ambitiøse plan, som nu er lagt frem, netop tales om flere ressourcer?
Det må ministeren da have vidst på et langt, langt tidligere tidspunkt, eller også har ministeren bare ikke hørt på de rådgivere, som ministeren har.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-13:
Den rådgivning, som man har i det politiske system, får man fra den styrelse, der er på området.
Den styrelse har vurderet, at systemet kunne sættes i gang, at der ville være en indkøringsperiode, og så ville systemet fungerer.
Der er mange forskellige årsager til udfordringerne, og det er ikke økonomiske årsager, men specielt it-mæssige årsager.
Så er der altså sket det, at der er kommet en ophobning af sager.
Der har været en utilfredsstillende stor bunke sager, der ikke er blevet behandlet og tinglyst.
Det har så betydet, at man har lavet forskellige planer, og senest har man lavet en handlingsplan, som man har præsenteret i dag, som efter Domstolsstyrelsen vurdering vil løse den udfordring, der er.
Benny Engelbrecht (S), 2010-01-13:
Jeg vil gerne fortsætte i det spor, som hr. John Dyrby Paulsen netop spørger ind til: Hvad er forventningerne?
Hvornår er det, man har været opmærksom på, at der opstår forsinkelser?
Lad mig citere præsidenten for Tinglysningsretten, Søren Sørup Hansen, som umiddelbart inden dette projekt blev sat i søen, inden man trykkede på den store startknap, anslog, at der i første omgang ville være de 12 lukkede ekspeditionsdage, som skal lægges til ventetiden i forbindelse med tinglysning.
Vi må nok sige, at med de mange sager, som opstår og er opstået – der er altså eksempler på sager, der har ligget siden september måned – så er vi jo langt, langt ude over de her formodninger om 12 ekstra ekspeditionsdage, så man må på et meget tidligt tidspunkt i forløbet have vidst, at der var noget alvorligt galt.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-13:
Man har vidst, at der var store it-mæssige udfordringer.
Det her projekt er man jo gået ind til, og det var der stor opbakning til, fordi det letter sagsgangen betragteligt for helt almindelige mennesker, som får tinglyst med det samme, og som selv kan gå ind på en computer og gøre det.
Det er sådan set relativt enkelt at gøre det, og jeg vil anbefale spørgeren at prøve at gå ind at se det.
Det er meget banalt at gøre det.
Det er jo en kæmpe forbedring for borgerne.
Så har været en masse andre problemer, og dem har man løst hen ad vejen.
Ophobningen har været for stor, og derfor er man så nu er kommet med en handlingsplan, som forhåbentlig vil få løftet de udfordringer, der er, frem til sommeren.
Benny Engelbrecht (S), 2010-01-13:
Undskyld, siger ministeren, at de it-mæssige udfordringer, man har oplevet, er nogle, man har forventet?
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-13:
Ja, det sagde man, allerede da man lancerede det.
Da sagde man, at der ville være en indkøringsperiode på grund af it-udfordringer, og på grund af at det var et nyt system.
Så det blev sagt, da man etablerede hele den digitale tinglysning, at der ville være en indkøringsperiode på grund af de udfordringer, der var, ja.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-01-13:
Jeg har et spørgsmål lidt senere, som går på tiden før starten, så det venter jeg lige en smule med.
Ministeren har sagt, at tilstandene vil være normaliseret til sommer.
Her vil jeg gerne spørge ministeren, om det er noget, ministeren ved, eller om det er noget, ministeren tror.
Grunden til, at jeg er blevet en lillebitte smule tvivlende med hensyn til det, er, at ministeren faktisk lige her for ganske få minutter siden sagde, at handlingsplanen forhåbentlig vil resultere i, at problemet er løst.
Ministeren har også tidligere her under spørgsmålene sagt, at det, der er fremlagt, er en ikke urealistisk handlingsplan, og at han tror, at der foreligger et brugbart styringsinstrument.
Tror ministeren, eller ved ministeren, at vi inden sommerferien er problemerne kvit?