Benny Engelbrecht (S), 2014-12-04:
Tak, formand.
Men billedet er altså ved at være ret tydeligt efter dagens debat af de øvrige forslag: Venstre ønsker nogle tilfældige skattelettelser uden en rigtig klar retning.
Regeringen vil noget andet; vi vil styrke velfærden, vi vil skabe et stærkere fællesskab, samtidig med at vi målrettet forbedrer rammebetingelserne for dansk erhvervsliv.
Med finanslovsaftalen har regeringen jo bl.a. prioriteret et massivt løft på sundhedsområdet på 6,5 mia. kr., og området for pædagoger i børnehaver og vuggestuer har vi løftet med 1 mia. kr.
På sundhedsområdet ønsker regeringen en flerårig prioritering, hvor Venstre i sit forslag til finanslov alene har prioriteret området i 2015.
Fremgangen i velfærden skal ses i lyset af, at vilkårene for erhvervslivet allerede er forbedret med to store vækstpakker, som bl.a. indebærer markante lettelser i virksomhedernes energiafgifter og PSO-betalinger.
Indekseringen udgør et af finansieringselementerne i skatteaftalen for 2012, som Venstre og Konservative var med til at sammensætte.
Men nu, hvor regningen skal betales og der er et valg i horisonten, vil Venstre og Konservative ikke rigtig stå ved de aftaler, de har indgået.
Forslaget vil bevirke et årligt mindreprovenu på ca. 175 mio. kr.
Forslaget er fra forslagsstillernes side motiveret med, at man ønsker at undgå omstillingsomkostninger på produktionsvirksomhederne, og jeg må tilstå, at jeg ikke kan følge den bagvedliggende logik.
Vi har netop af hensyn til virksomhedernes administrative omkostninger valgt at gennemføre forslagene ved diskretionære ændringer i afgifterne i 2015 og 2018.
Virksomhederne ved altså præcis, hvad der venter, og de har vidst det i nogen tid.
Desuden tilpasser produktionsvirksomhederne alligevel løbende deres priser som følge af konkurrencesituationen og ændringer i råvarepriserne m.v.
Derfor er det ikke sandsynligt, at indeksering af forbrugsafgifterne efter den model, vi har foreslået, vil være forbundet med nævneværdige administrative konsekvenser.
Det ved Venstre og Konservative godt, og det er vel også derfor, de stemte for indekseringen i forbindelse med skattereformen.
Det antager jeg.
Men Venstre og Konservative går videre og siger, at indekseringen nu også medfører øget grænsehandel.
Indekseringsreglerne er indført for at fastholde afgiftens reale værdi.
Hvis vi ikke indekserede, ville afgifterne således i realiteten falde sammenlignet med priserne på andre varer og tjenester, og grænsehandelen ville derfor ikke stige, så længe afgiftsniveauet i de omkringliggende lande også fastholdes realt.
Derfor forventer regeringen ikke, at indekseringen vil få nævneværdig effekt på grænsehandelen, og hvis der mod forventning skulle opstå udfordringer med grænsehandel, vil vi selvfølgelig håndtere det.
Lad mig herefter sige et par ord om B 30. Venstre og Konservative har med beslutningsforslag nr. B 30 fremsat forslag om at pålægge regeringen, at der på finansloven for 2015 afsættes en pulje på 250 mio. kr., som målrettes sanering i punktafgifterne.
Forslagsstillerne anfører, at der er en betydelig byrde forbundet med mange forskellige punktafgifter, og det er særlig på fødevare- og miljøområdet, at der er en række ulogiske og forældede punktafgifter.
Forslagsstillerne finder også, at der bør ryddes op i de punktafgifter, hvor de administrative udgifter for virksomhederne er unødig høje i forhold til det provenu, som afgifterne indebærer.
Jeg må give forslagsstillerne ret i, at vi har rigtig mange punktafgifter, hvoraf nogle har meget lange traditioner; det er helt tilbage til mellemårskrigene for nogle af afgifternes vedkommende.
Men langt de fleste har faktisk et sundheds- eller miljøfremmende formål, som selvfølgelig skal overvejes inden afskaffelsen.
Jeg vil i den forbindelse godt advare imod, at man kan tro, at man sådan bare kan botanisere i punktafgifterne.
Afgiften på en række produkter er forbundet indbyrdes, sådan at det skaber problemer, hvis man fjerner afgiften på det ene produkt, men ikke på det andet.
Disse hensyn betyder, at det hurtigt kan koste en hel del at sanere i afgifterne.
Desuden vil jeg gerne påpege, at indberetning og betaling til skat er tilrettelagt på den samme måde både for moms og for de forskellige punktafgifter.
Det foregår elektronisk via TastSelv Erhverv, hvilket er med til at nedbringe de administrative byrder.
Men det er korrekt, at der er visse punktafgifter, som ikke indbringer så meget i provenu, og hvor der måske med fordel kunne ses på en afskaffelse.
I regeringen er vi meget fokuserede på generelt at lette virksomhedernes byrder, og virksomhedernes vilkår er forbedret med to store vækstpakker.
Senest har regeringen med lovforslag nr. L 64, som blev fremsat den 12. november, foreslået flere forenklinger af en række afgiftslove, og f.eks. er afskaffelse af banderoler på spiritus i forbindelse med varemodtagers adgang til godtgørelse af afgift ved eksport en forenkling.
Tidligere har regeringen også afskaffet flere punktafgifter såsom sodavandsafgiften, den vægtbaserede emballageafgift og CO2-afgiften på el.
Men også den udskældte fedtafgift er afskaffet.
Der er tale om den, der blev indført under den tidligere regering.
Sukkerafgiften blev ikke udvidet, og der blev ikke indført en forsyningssikkerhedsafgift, som det ellers tidligere er blevet aftalt.
Regeringen er således lydhør over for virksomhedernes bekymringer, men samtidig har regeringen fokus på at føre en ansvarlig økonomisk politik.
Jeg mener, at der kan være god grund til løbende at følge udviklingen i punktafgifterne, både med hensyn til de administrative byrder for virksomhederne og med hensyn til statens indtægter.
Det gør regeringen allerede.
Men jeg er ikke enig i oprettelsen af en øremærket pulje.
Endelig mangler Venstre og Konservative at finansiere sine forslag.
175 mio. kr. til det ene, 250 mio. kr. til det andet – den slags penge hænger jo ikke på træerne.
Så er det selvfølgelig meget godt at ville finansiere udgifterne som led i finansloven, men Venstre lægger urealistiske forventninger til grund for sit finanslovsforslag.
F.eks. vil Venstre spare 1,5 mia. kr. i 2015 ved konkurrenceudsættelse i kommuner og regioner.
Det er af flere grunde ikke særlig realistisk.
Bl.a. vil det kræve, at man genåbner økonomiaftalerne med kommuner og regioner for 2015, netop aftaler, som Venstre har stemt for i Folketinget.
Jeg har i den forbindelse noteret mig, at en række Venstreborgmestre klart afviser, at der kan spares 1½ mia. kr. på konkurrenceudsættelse i 2015.
Det gælder også formanden for KL, Martin Damm, og næstformanden for Danske Regioner, Carl Holst.
Venstre lægger endvidere op til en finanslov helt uden reserver til uforudsete udgifter.
Venstres nulvækstpolitik gør det ikke muligt at sikre en systematisk udbygning af velfærden.
Den slags kræver solide flerårige prioriteringer.
Regeringen kan ikke bakke op om den tilgang til tingene.
Vi vil hellere sikre målrettede forbedringer i den borgernære service inden for rammerne af en ansvarlig, økonomisk holdbar politik.
Vi er imod Venstres skattelettelser, der er uden klar retning, og som ikke er finansieret på en troværdig måde.
Regeringen kan derfor ikke støtte forslaget.