runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Julie Rademacher (S), 2010-10-13:
Vi bliver lidt på den scene, som jeg forstår at både ministeren for ligestilling og jeg deler, og det er den europæiske scene, EU.
Jeg har deltaget i mange møder med ligestillingsministeren som oplægsholder, hvor EU har været det bærende tema – også integrationen i det europæiske samarbejde.
Derfor kunne jeg rigtig godt tænke mig i dag at belyse problemstillingen i forhold til det direktiv, der er blevet fremsat til bekæmpelse af menneskehandel i netop EU.
Det direktiv vil sikre og lægger op til, at der slås hårdere ned på bagmænd i forhold til menneskehandel, at ofrene får bedre hjælp, og ikke mindst at EU-landene arbejder bedre og mere systematisk sammen i bekæmpelsen af menneskehandel.
Det vil selvfølgelig hjælpe på, at tusindvis af kvinder, børn og også mænd i hele verden bliver henvist til et liv i decideret slaveri.
Derfor vil jeg spørge ministeren for ligestilling, som også er kendt som en stor tilhænger af det europæiske samarbejde, om ikke det er ærgerligt, at fordi vi netop står uden for retsproblematikken på det her område og har retsforbeholdet, så er vi ikke helt naturligt med i sådan et samarbejde og er nødt til at stå udenfor.
Hvad vil ministeren gøre?
kunne man spørge åbent, men mere konkret: Vil ligestillingsministeren ikke slå et slag for, at regeringen indstiller, at vi får afskaffet retsforbeholdet i EU, bl.a. med begrundelse i det nævnte direktiv her?
Lykke Friis (V), 2010-10-13:
Jamen det svarer jeg da meget gerne på.
Selvfølgelig er det jo sådan, at vi stadig nærstuderer Klimakommissionens rapport.
Det håber jeg så sandelig også at man gør i spørgerens parti – det er jeg nu egentlig ret sikker på – for der er mange gode ting i den, mange analyser, vi ikke har haft mulighed for at nærstudere endnu.
Men jeg vil da godt sige her, hvad jeg synes vi kommer til at fokusere meget på: mere havvind, mere biomasse, og så skal vi blive endnu bedre til at spare på energien.
Og der ser jeg jo især hele diskussionen om et smart grid som værende central, og det er derfor, jeg allerede har taget nogle initiativer inden for det felt.
Så derfor køber jeg heller ikke præmissen om, at vi bare har siddet og ventet på Klimakommissionen, vi har så sandelig taget beslutninger, i øvrigt mange gange sammen med oppositionen, bare tænk på beslutningen om at opføre en ny havvindmøllepark såsom den på Anholt.
Per Husted (S), 2010-10-13:
Nu har vi gået længe og ventet på Klimakommissionens rapport, og det har sådan været argumentet for, at vi ikke har taget så mange initiativer.
Nu har vi i tidligere spørgsmål i dag fået det svar, at vi nu skal have bearbejdet det her væsentligt, inden vi kan spille ud igen, og det vil sige, at vi nu har udskudt det lidt igen.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at stille et meget konkret spørgsmål i forlængelse af det tidligere.
Det er: Hvilke områder er det konkret, at ministeren ser vi skal være frontløbere inden for – altså konkrete områder?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-10-13:
Jamen jeg må bare konstatere, at der har været et forløb, hvor det er helt tydeligt, at der via regeringens egen styregruppe, via regeringens eget økonomiudvalg har været nogle drøftelser af de her tal og den her rapport.
Den daværende sundhedsminister nægter at udlevere materialet til oppositionen og andre, men synes åbenbart, det er helt o.k., at man udleverer det til økonomi- og erhvervsministeren, fordi vedkommende er konservativ formand.
Det kunne jo godt hænge sådan sammen, at det var, fordi man ikke kunne komme igennem og få godkendt de her tal, som ministeren selv siger ikke kunne blive godkendt, at man gik ud og pressede på og dermed også bagefter stod og gav urigtige oplysninger i Folketinget den 13. maj.
Det interessante er jo sådan set, at rapporten stadig væk var relevant, for det er jo, som ministeren selv er inde på, den rapport, der ligger til grund for det system, der blev indført den 1. januar 2010 med referencetakster, der tager sit udgangspunkt i de mest effektive offentlige sygehuse.
Så ministeren kan ikke komme af sted med at sige, at det interne udredningsarbejde ikke på nogen måde var relevant.
Det har da været enormt relevant, for det har da medført, at man nu i dag bruger et nyt system til at beregne priser efter.
Vi er stadig væk utilfredse med det system, men det er i høj grad analyserne, der ligger til grund for, hvad der foregår i dag, og derfor kan det umuligt være uinteressant, og det mente den konservative formand jo åbenbart heller ikke, da vedkommende udtalte sig i Politiken i marts.
Mette Gjerskov (S), 2010-10-13:
Det vil sige, at vi ikke skal være uafhængige af olie, kul og gas.
Vi skal basere os på at putte CO2 ned i undergrunden.
Det er ikke at være uafhængig af olie, kul og gas.
Nu må klimaministeren beslutte sig: Skal vi være uafhængige af olie, kul og gas, dvs. have 100 pct. vedvarende energi, eller skal vi efterlade en hel masse CO2 nede i undergrunden til vores børnebørn og oldebørn, så de kan stå med balladen?
Det synes jeg faktisk er et ret vigtigt spørgsmål.
Og så tilbage til, nu for tredje gang, mit spørgsmål: Vil regeringen genindføre kulstoppet?
Kan vi være sikre på, at kulforbruget i Danmark fra nu af kun vil gå ned ad bakke?
Det er et meget enkelt spørgsmål.
Jeg spørger ikke om det sidste stykke kul, jeg spørger om faldet i forbruget, det er det eneste, jeg gerne vil vide.
Er man virkelig bare en lillebitte smule grøn i den her regering, eller skal vi vente med alting til næste år igen?
Lykke Friis (V), 2010-10-13:
Altså, det er jo klart nok, at når vi siger, vi skal være uafhængige af fossile brændsler, er der jo ikke nogen, der sidder her og forestiller sig, at vi skal have en stigning i kulforbruget.
Det tror jeg godt vi hurtigt kan blive enige om.
Men så efterspørges der en garanti, og der vil jeg sige, at det er jeg altså ikke meget for at komme med, og det er jeg jo bl.a. ikke, fordi regeringen har den opfattelse, at der er ting – jeg beklager – som vi ikke ved, når vi skal tænke hele vejen frem til 2050.
Vi ved f.eks. ikke, om det i sidste instans bliver meget, meget dyrt at få det sidste kul ud af vores kulkraftværker.
Det ved vi jo ikke.
Derfor har vi lagt os på den linje, at vi siger, at vi selvfølgelig skal af med kullet; men hvis det pludselig viser sig bare at blive meget, meget dyrt og det så viser sig, at CCS, altså det med at rense kullene for CO2, er en teknologi, der rent faktisk virker, og som også er billig, jamen så vil vi ikke fraskrive os den mulighed på forhånd.
Torben Hansen (S), 2010-10-13:
Tak, hr. formand.
Det, der sådan set ligger i de her tal, som er offentliggjort inden for den sidste uge, 14 dage, og som jo også er kommenteret af professor Henning Jørgensen fra Aalborg Universitet, er netop, at det, som den her aldersgruppe har allermest brug for, de 55-59-årige, meget ofte vil være uddannelsesaktivering.
Hvordan får ministeren det så til at hænge sammen med, at uddannelsesaktiveringen er blevet skåret ned til absolut næsten ingenting i den her regerings levetid?
Hvilke skridt vil man tage for at hjælpe de 55-59-årige?
Hvorfor vil man ikke bruge uddannelsesaktiveringen mere intensivt, end man gør i dag, hvor man er helt nede på, at det kun er 1 ud af hver 16 aktiverede, der kommer i uddannelsesaktivering?
Inger Støjberg (V), 2010-10-13:
Jeg skal sandelig love for, at det var noget af en omvej, hr. Torben Hansen skulle ud på, inden han kom til sit reelle spørgsmål.
Men sådan kan man jo også vælge at bruge Folketingets spørgetid.
Det står jo enhver spørger frit for, om man vil gå lige til sagen, eller om man også har en masse andet, man lige skal have sagt på vejen.
Omkring uddannelsesaktivering vil jeg sige, at der jo er rigtig gode muligheder for at bruge uddannelsesaktivering.
Det ved hr. Torben Hansen også udmærket godt.
Det er nu engang sådan, at vi har prioriteret uddannelser i høj grad til dem, som har allermest brug for dem.
Det er vel en udmærket måde at bruge pengene på.
Det er dem, som for det første enten ingen uddannelse har eller for det andet har en forældet uddannelse.
Så er det i øvrigt sådan, at det er op til sagsbehandleren, op til medarbejderen i jobcenteret, altid at vurdere, hvad der skal til for at få den enkelte ledige tilbage på arbejdsmarkedet igen.
Det tror jeg egentlig at hr. Torben Hansen udmærket godt ved.
Torben Hansen (S), 2010-10-13:
Tak, hr. formand.
Der skal en noget livlig ministerfantasi til at udlægge mit spørgsmål, som om vi ikke kerer os om de 55-59-årige.
Der er intet, der er mere forkert.
Vi vil rent faktisk rigtig gerne hjælpe de 55-59-årige.
Vi kan bare se på tallene, at det aktiveringssystem, som ministeren har sat op, bare ikke hjælper de 55-59-årige.
Det er det, der er vores bekymring.
Det er dem, der desværre kommer til at stå bagest.
Det kan vi jo se, der er kun 15 pct. af dem, der vender tilbage på arbejdsmarkedet eller får fast job efter 6 måneder, hvor det for andre aldersgrupper er en betydelig større procent.
Så det var sikkert et fint svar, der kom fra ministeren, men det var bare ikke et svar på mit spørgsmål.
Så vil jeg gerne vende tilbage med hensyn til det her.
Professor Henning Jørgensen har jo rent faktisk sagt, at noget af det, der kan hjælpe vores ældre medborgere til at komme tilbage på arbejdsmarkedet i forhold til aktivering, er at bruge uddannelsesaktivering mere intensivt og især til den aldersgruppe, fordi der er en del af dem, der har behov for nogle forøgede kompetencer.
Hvordan hænger det sammen med, at uddannelsesaktivering er gået fra for 10 år siden at være for 38 pct. af de aktiverede nu er nede på 6 pct. af de aktiverede, jævnfør nogle tal, der kom i mandags.
Så dem, der vel reelt svigter de ældre i den her sag, eller de 55-59-årige, er regeringen.
Endnu en gang: Vil ministeren ikke være med til, at vi forstærker uddannelsesaktiveringen, eller hvilke skridt vil man ellers tage for at hjælpe de 55-59-årige?
Inger Støjberg (V), 2010-10-13:
Nu fornemmer man jo næsten i hr. Torben Hansens spørgsmål, at man sådan skal lade stå til, at hvis man er 55 år, 56 år, 57 år og mister sit arbejde, så skal man ikke aktiveres, så skal man ikke hjælpes.
Det synes jeg ærlig talt er en noget sølle tilgang til tilværelsen.
For mig er alle mennesker altså noget værd, og for mig er det altså vigtigt, at man, selv om man er kommet op i seniorrækkerne på arbejdsmarkedet, også skal have mulighed for at få den hjælp og den støtte og den vejledning, der kan være det skub, der gør, at man kommer tilbage på arbejdsmarkedet – forhåbentlig er det skub, der gør, at man kommer tilbage på arbejdsmarkedet.
Derfor vil jeg ærlig talt
sige, at så undrer hr. Torben Hansens tilgang her i dag mig noget.
Det undrer mig faktisk, at hr. Torben Hansen ønsker at sende et signal i dag her fra Folketinget til 55-årige, 56-årige, 57-årige, at de da egentlig ikke skal forvente nogen som helst form for støtte og hjælp fra offentligt hold, hvis de bliver ledige.
Fra regeringens side er det helt anderledes.
Vi ønsker, at også seniorer skal deltage meget aktivt på arbejdsmarkedet, og derfor har vi jo bl.a. taget en række initiativer på seniorområdet og forsøger jo netop også ad den vej at skabe plads på arbejdsmarkedet.
Jeg vil sige, at jeg selv har skudt en seniorkampagne i gang for omkring et års tid siden, som bl.a. giver råd og vejledning til virksomheder om, hvordan man kan skrue ordninger sammen, så seniorer kan blive lidt længere tid på arbejdsmarkedet.
For vi ved også, at om ikke særlig lang tid får vi brug for alle hænder på arbejdsmarkedet igen.
Vi er i en tid nu, hvor arbejdsløsheden er steget igennem en rum tid på grund af den internationale finanskrise, men vi ved også, at lige om lidt bliver billedet et helt andet end det, vi har nu, alene af den grund, at de årgange, der forsvinder fra arbejdsmarkedet, er omkring dobbelt så store som de årgange, der træder ind på arbejdsmarkedet, og så kan man sige, at man ikke engang behøver at være matematikprofessor for at regne ud, at så går det altså ikke op i længden.
Torben Hansen (S), 2010-10-13:
Tak hr. formand.
[Lydudfald]
… set, at der internt i regeringen jo er stor uenighed om efterlønsordningen, hvor Det Konservative Folkeparti jo gerne vil have den afskaffet.
Men det, der vel også er en del af det, er, at der reelt jo ikke er noget arbejdsmarked til en del af de her mennesker.
Hvis man eksempelvis ser på regeringens egne tal fra Arbejdsmarkedsstyrelsens database jobindsats.dk, kan man se, at det er sådan for de 55-59-årige, at 6 måneder efter at de har været i aktivering, er der kun 15 pct. af dem, der er i job igen, og det vil sige, at det er hver syvende, hvorimod hvis det er for andre aldersgrupper, ligger det og svinger mellem hver tredje og hver fjerde.
Så det helt grundlæggende spørgsmål er: Hvad vil regeringen gøre, for at de ældre medborgere mellem 55 og 59 år, der bliver ledige, der er i aktivering og har en meget lav grad af at komme tilbage på arbejdsmarkedet også får en chance på arbejdsmarkedet?
Bertel Haarder (V), 2010-10-13:
Jeg tager hr. Møller Mortensen på ordet, når han siger, at privathospitalerne var imod udbud.
Men så er det da sådan set prisværdigt, at den daværende regering blæste på, hvad de sagde, og tværtimod anbefalede udbud.
For regeringen var enig med Konkurrencestyrelsen i, at udbud var en god idé, og vi kan godt blive enige om, at det er et columbusæg.
Men kunne hr. Møller Mortensen så ikke tale med de fire socialdemokratiske regioner, som af ideologiske grunde har undladt at udbyde, mens det er Venstreregionen Region Syddanmark, som har udbudt og derved har sparet masser af penge og derved været den eneste region, der har overholdt sine budgetter?
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-10-13:
Jamen det er jo, vil jeg sige til ministeren, lige nøjagtig det, der gør debatten her i dag og i sidste uge så nærværende og så spændende; det er, fordi vi altså er oppe at krydse klinger i ideologi.
Og jeg må blot sige, at privathospitalerne i 2006 har udtrykt – og jeg citerer her fra Politiken – at en lang række privathospitaler ville lide døden eller næsten, hvis der blev tale om udbud.
Det, jeg synes er det helt spændende, er, at Konkurrencestyrelsen har givet udtryk for – og det er altså i en mail til Sundhedsstyrelsen, der i 2006 er sendt fra Konkurrencestyrelsen – at udbud er et columbusæg.
Konkurrencestyrelsen siger, at det ville være en perfekt måde at fastsætte en pris på i forhold til en ventelistesammenhæng, og det er jo herfor, jeg siger til ministeren: Ja, det her er ideologi; det her tyder mest af alt på, at den nuværende statsminister, den daværende sundhedsminister, gik ind og prægede forhandlingerne, så udbuddet gled ud, fordi frygten hos privathospitalerne for helt eller delvis at lide døden var stor.
Bertel Haarder (V), 2010-10-13:
Nu må jeg jo gætte mig til, hvad privathospitalerne har ment.
Jeg er da ikke sikker på, at det er bedre for dem at sidde og vente på, at patienter kommer drypvis, efter at månedsfristen er overskredet.
Jeg tror da egentlig hellere, de ville have nogle faste aftaler med regionerne om at operere så og så mange patienter, og selvfølgelig skal prisen være lavere i det sidste tilfælde end i det første; selvfølgelig skal den det.
Men antydningen af, at den daværende sundhedsminister og den daværende regering skulle have været imod udbud, dementeres jo klart af det, jeg citerede fra 2007, og også af det, jeg citerede fra regeringsgrundlaget i 2007.
Der stod udtrykkeligt i den nævnte rapport: Udbud og konkurrenceudsættelse bør anvendes strategisk i forhold til den samlede sygehuskapacitet, og det anbefales, at der i de enkelte regioner arbejdes med forpligtende målsætninger for en øget anvendelse af udbud.
Det var det, der stod, og det var det, som Region Syddanmark gjorde, men som nogle andre – måske af ideologiske grunde – ikke gjorde, til skade for finanserne, til skade for borgerne.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-10-13:
Jeg må blot sige, at her er ministeren i hvert fald ikke af samme opfattelse i forhold til budget og indtjening som de private hospitaler.
De private hospitaler udtrykker i 2006 frygt for, at adskillige privathospitaler og -klinikker enten må lukke helt eller delvis, hvis der bliver tale om et udbud.
Sådan er det udtrykt.
Den bekymring tager den daværende sundhedsminister, hr. Lars Løkke Rasmussen, til sig og præger forhandlingerne, så det ender med, at det glider ud af anbefalingen i forhold til det udvalgsarbejde, der er der.
Det sidste vil jeg vedkende mig: Det var min tolkning, det står ikke i analysen, men jeg tror stadig væk, den holder vand.
Jeg vil gerne stille ministeren det spørgsmål: Hvis man havde lavet et udbud, som Konkurrencestyrelsen klart siger ville give de laveste priser, kunne man så ikke både have indfriet det, regeringen havde lovet borgerne, nemlig en ventetidsgaranti, på daværende tidspunkt 8 uger, og samtidig have sikret, at vi havde udnyttet sundhedskronerne bedre, altså fået mere sundhed for pengene?
Vi havde fået de operative indgreb til en lavere pris og havde stadig væk indfriet de forventninger, regeringen havde sat i forhold til borgerne.
Er det ikke korrekt?
Bertel Haarder (V), 2010-10-13:
Jeg synes, at det er meget tåget, og derfor vil jeg gerne mejsle i sten og bøje i neon: Regeringen mener, at udbud er en god idé.
Det udvidede frie sygehusvalg er skruet sådan sammen, at hvis regionerne kan behandle patienterne inden for fristen på 1 måned, er der ikke frit valg for patienterne til at gå til den private sektor.
Det er jo endnu et argument for, at regionerne udbyder så meget som muligt, for det er jo først, efter at man har ventet 1 måned, at man får ret til selv at gå ud og få behandling.
Hvis der mangler kapacitet i det offentlige, har regeringen gentagne gange opfordret til, at regionerne laver aftaler med de private på baggrund af udbudsrunder.
Det bekræftes også af den rapport fra 2007, hvor der står: Udbud og konkurrenceudsættelse bør anvendes strategisk i forhold til den samlede sygehusaktivitet, og det anbefales, at der i de enkelte regioner arbejdes med forpligtende målsætninger for en øget anvendelse af udbud.
Det er jo mere gunstigt for de private sygehuse med et udbud, hvor der følger en vis mængde patienter med aftalen end ved at vente på, at måneden er gået, hvorefter hver enkelt patient skal ud og have sin operation, altså pakkeudbud er billigere end enkeltpersoners operationer som følge af rettigheder.
Vi har direkte opfordret regionerne til at benytte sig af det for at undgå, at borgerne skal gå et andet sted hen, nemlig at de skal bruge den ret, de har, til at vælge efter 1 måned, ved at få lavet en aftale med de private om at få nogle flere afsat inden for månedsfristen.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-10-13:
Jeg lytter meget til ministerens svar, og denne sal er jo lige nøjagtig rummet for ideologiske udvekslinger.
Jeg vil gerne forklare ministeren, hvorfor jeg har stillet spørgsmålet, og det har jeg gjort med baggrund i, at Sundhedsministeriet i 2006 nedsatte et tværministerielt udvalg, som skulle kigge på en model for takstforhandling.
Det, der er så spændende, er at gå ind og kigge i, hvordan de forhandlinger forløb, altså i det tværministerielle udvalg.
Der ligger der adskillige notater, og jeg kigger nu her i beretningen fra Rigsrevisionen til Statsrevisorerne fra juni måned 2009.
Heraf fremgår det meget, meget tydeligt, at så vel Konkurrencestyrelsen, som sad med ved bordet, som topembedsmænd i Sundhedsministeriet og Danske Regioner under forhandlingerne syntes, at rammeudbudsmodellen netop var en rigtig, rigtig effektiv og god model at tage i brug, fordi den formentlig, og her citerer jeg: samlet set kunne sikre lavere takster.
Det, der er vigtigt at præcisere, og som måske kan være en ny oplysning for ministeren, er, at de eneste, som ønskede, at man ikke skulle gøre brug af rammeudbud og have det med i anbefalingen, var privathospitalerne, og det var daværende indenrigs- og sundhedsminister Lars Løkke Rasmussen, som netop gav udtryk for, at det ville begrænse patienternes frie valg.
Hertil er der blevet svaret meget tydeligt fra embedsmændene i Sundhedsministeriet, og jeg citerer: Det kan til gengæld være lettere at forhandle, og det kan give privathospitalerne en mere sikker driftsbudgetsikkerhed.
Så der var kun en part, nej, måske to parter, hvis ikke det var en og samme part, som talte imod.
Er det en ny oplysning for ministeren?
Bertel Haarder (V), 2010-10-13:
Det blev udtrykkelig understreget i lov om sygehusvæsenet fra 2002, at de enkelte amtskommuner fortsat frit vil kunne indgå aftale på andre vilkår med enkelte private sygehuse og klinikker om betaling m.m. for patienter, som amtskommunen selv henviser.
Det foreslog den daværende regering, og derfor kan det jo ikke bekræftes, at regeringen er imod udbud.
Mit synspunkt understøttes jo også af, at det faktisk var Venstremanden Carl Holst og Region Syddanmark, som benyttede sig af det, der stod i loven, og udbød operationer og sparede store beløb, og derved også blev den eneste region, som kunne overholde sine budgetter.
Så mon ikke der var nogle, der skulle have lagt deres ideologiske modstand mod udbud til side?
Jeg kender ikke nogen i regeringen, som er imod udbud, og udbud blev brugt sidste sommer som grundlag for den prisnedsættelse på 17 pct.
Det var de udbud, der havde været under suspensionen af det udvidede frie sygehusvalg.
Så jeg ved ikke, hvordan spørgeren har fået det indtryk, at regeringen på et eller andet tidspunkt har været imod udbud.
Det har vi faktisk ikke været.
Vi har været for det, vi har skrevet det i loven, og vi har brugt det.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-10-13:
Vil ministeren oplyse, hvorfor regeringen ikke mente, udbud var den rette løsning i 2006, såfremt patienterne skulle gøre brug af retten til behandling på privathospitaler, når Venstres regionsformand Carl Holst mente, at netop udbud og aftaler kunne sikre en lavere pris ved behandling på privathospitaler?
Bertel Haarder (V), 2010-10-13:
Jeg synes, jeg kan huske, at der var en debat mellem statsministeren og oppositionslederen, fru Helle Thorning-Schmidt, hvor statsministeren sagde, at hun jo ville afskaffe den ret, som borgerne havde fået.
Nu siger fru Sophie Hæstorp Andersen, at hun og Socialdemokraterne er utilfredse med det system, vi har indført her.
Så havde jeg da lyst til at få at vide, om man vil ændre det.
Vil man fratage borgerne den ret til efter en måned at gå hen et andet sted?
Det spørgsmål synes jeg egentlig spørgsmålet rejser.
Alt det andet
Inger Støjberg (V), 2010-10-13:
Nu er jeg ikke klar over, hvor hr. Torben Hansen har sine tal fra med hensyn til uddannelsesaktivering.
Men jeg kan bare sige, at der ikke er nogen som helst tvivl om, at der er gode muligheder for uddannelse.
For mig handler det om at få mennesker hurtigst muligt tilbage på arbejdsmarkedet igen.
Det kan godt være, at det ville være på sin plads lige at repetere, hvordan det danske arbejdsmarked egentlig ser ud.
Det er sådan, at i den tid, vi er i nu, er der omkring 10.000 mennesker, der får et nyt job hver eneste uge.
Det er altså ikke interne rokeringer, som hvis nu man i Socialdemokraternes ledelsessekretariat skiftede lidt rundt, de tæller ikke med.
Nej, det er enten ledige, der kommer ind udefra på arbejdsmarkedet, eller mennesker, der allerede har et job, som så skifter job.
Der er omkring 10.000 hver eneste uge, der får et nyt job i Danmark.
Det er også sådan, at man skal regne med, at hvis man bliver ledig i dag, er det cirka sådan efter 3 måneder, at tre ud af ti er i gang igen i job eller uddannelse, og efter ½ år er det ca. 50 pct., der er i gang igen i enten job eller uddannelse.
Så dynamikken i det danske arbejdsmarked er enorm, og det er også derfor, at man selvfølgelig skal bruge de forskellige aktiveringsformer, alt efter hvad det er for en ledig, man står med.
Man kan ikke lave sådan en eller anden færdig pakkeløsning, vil jeg sige til hr. Torben Hansen.