runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrethe Vestager (RV), 2009-11-04:
Jeg tror ikke, at statsministeren vil møde megen uenighed med hensyn til udsagnet om, at tidspunktet skal være velvalgt.
Det er svært sådan at argumentere rigtig længe for, at det skal være et dårligt valgt tidspunkt, og at vi er sikre på at tabe.
Men jeg vil gerne arbejde med på, at det skal være et velvalgt tidspunkt.
Der er jo så bare det ved det, at det kræver arbejde, og det kræver en målsætning, for man vinder ikke vælgernes tilslutning til at få fjernet forbeholdene bare ved at håbe på, at det sker.
Derfor synes jeg, at det her med, at det jo tager tid, ikke er tilstrækkeligt til, at vi på et tidspunkt kan opnå det, som jeg anser for at være meget vigtigt for danske interesser og for danske borgere, nemlig et helhjertet medlemskab.
Hvis det er rigtigt, vil jeg gerne vide, hvad det er for en plan, statsministeren har for både selvfølgelig indholdsmæssigt at dansk økonomi bliver i bedre stand, det vil jo i sig selv være et kæmpe gode, og også for, at vi så kommer derhen, hvor vi kan tage en afstemning om euroforbeholdet.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-04:
Lad mig slå et par ting fast til en start.
For det første ønsker regeringen at tage et opgør med forbeholdene.
Det fremgår af vores regeringsgrundlag, og det er jo derfor i sagens natur også min personlige dybfølte holdning, at jeg mener, at Danmark hører til i det europæiske samarbejde, og at selvtilliden i vores samfund burde række til, at vi også så os selv som en fuldgyldig, integreret del af det. For det andet vil det forhold, at Lissabontraktaten nu træder i kraft, udfordre de danske forbehold over tid.
Jeg vil nu gerne tage sådan et opgør med det billede af, at vi går fra dag til nat på et splitsekund.
Det er klart, at i forhold til det forbehold, vi har på det indre og retlige samarbejde, vil det udfordre os over tid.
Man kan jo glæde sig over, at Europol, traktatgrundlaget, aftalegrundlaget, det juridiske grundlag under Europol, netop er revideret, men det er oplagt, at i takt med, at det skal fornys, vil vi blive udfordret.
Det er blot for at sige, at det altså ikke er sådan, at har vi ikke taget et forbehold med hensyn til forbeholdene, senest den dag Lissabontraktaten træder i kraft, er vi for alvor i problemer.
Når det er sagt, ønsker jeg at afholde folkeafstemning eller folkeafstemninger på et tidspunkt, som er velvalgt i forhold til at nå det, der er min ambition, nemlig et ja til at ophæve forbeholdene.
Det kalder på en række overvejelser, som jeg ikke kan folde ud her inden for de taletidsbegrænsninger, der er, men det er jo også i det lys, at jeg har inviteret partierne ved partiformændene og derfor også fru Margrethe Vestager til et møde den 25. november for at konsultere partierne om det her spørgsmål.
Margrethe Vestager (RV), 2009-11-04:
Først og fremmest vil jeg gerne dele statsministerens glæde over, at Lissabontraktaten kan træde i kraft.
Jeg mener, det er et stort demokratisk fremskridt – der bliver helt nye demokratiske muligheder for, at der bliver taget effektive og demokratisk funderede beslutninger – og at Europa kan spille en større rolle i verden ved at få en entydighed i form af en udenrigsminister og en leder, der på en anderledes måde kan være til stede, når man ser på de store udfordringer, der er, og de store udfordringer, som EU har haft med at finde sine egne fødder i klimaarbejdet, hvad noget tyder på.
Det gør jo så, at pilen så at sige peger tilbage på den hjemlige debat.
For det, at Lissabontraktaten træder i kraft, betyder jo også, at Danmark stander i våde, for så vidt angår retslige og indre anliggender.
Det gælder muligheden for at deltage helhjertet i asylsamarbejdet, risikoen i politisamarbejdet – den seneste terrorsag har lige illustreret, hvor indlysende vigtigt det er at have et stærkt internationalt efterretnings- og politisamarbejde.
Derfor vil jeg gerne høre, hvad der er statsministerens planer for at få en afstemning så hurtigt som overhovedet muligt, både om de retslige og indre anliggender, om euroforbeholdet og selvfølgelig også om forsvarsforbeholdet.
Jeg tror også, at forsvarsforbeholdet optager mange, når man oplever, hvor vigtig hele den dimension er, når vi har soldater i udlandet, og hvor det europæiske og samarbejdet dér jo også er helt centralt.
Christine Antorini (S), 2009-11-04:
Hvorfor regner ministeren med, at øget brug af holddannelse vil give en besparelse i folkeskolen, og mener ministeren, at mere fleksible regler for holddannelse skal bruges til at lave større hold end antallet af elever i klassen?
nr. S 246
Hvorfor vil ministeren gennemføre mere niveaudeling i folkeskolen?
Eigil Andersen (SF), 2009-11-04:
Der er også andre aspekter, som kan føjes til.
Man kunne f.eks. indføre bedre mulighed for hvilepauser undervejs i vagterne, og at vagterne ikke varer for længe osv., hvad også Dansk Sygeplejeråd her for nylig har peget på.
Men det er mig da en meget stor gåde, hvorfor ministeren afstår fra at gøre det, som er det mest effektive, nemlig at lave en vejledning og en bekendtgørelse.
Det er jo sådan, at hvis man laver en bekendtgørelse og fastsætter nogle regler for, hvad man skal gøre med det her, kan Arbejdstilsynet også give et egentligt påbud til de pågældende arbejdssteder – mange af dem er i øvrigt offentlige arbejdsgivere.
Jeg mener altså heller ikke, det kan være rigtigt, at man som ansat i det offentlige skal løbe den risiko, at man kan blive alvorligt syg og måske i sidste ende miste livet, bl.a. fordi ministeren ikke vil indføre en vejledning og en bekendtgørelse.
Inger Støjberg (V), 2009-11-04:
Jeg må sige, at jeg både håber og tror jo sådan set også, at det er noget, man diskuterer på arbejdspladserne.
Men det er jo vigtigt, at vi har Arbejdstilsynet til også at holde øje med den her slags, for ud over de ting, som jeg lige nævnte før, er det altså også sådan, at Arbejdstilsynet generelt anbefaler, at arbejdet tilrettelægges med så få natteskift som overhovedet muligt, og at natteskiftene roterer med uret.
Derudover er det vigtigt, at arbejdstiden planlægges i god tid, og det er jo sådan set også lidt det, hr. Eigil Andersen siger med, at man selv er med til at planlægge det, og at man i hvert fald i god tid kender til, hvordan arbejdet er tilrettelagt, så man også kan planlægge sin fritid derefter.
Og så er det altså også sådan, at Arbejdstilsynet rent faktisk anbefaler, at morgenskift ikke bør starte før kl. 6 om morgenen.
Eigil Andersen (SF), 2009-11-04:
Altså, det er jo klart, som det også bliver sagt, at natarbejde selvfølgelig ikke kan afskaffes.
De syge skal passes på sygehusene, politiet skal være bemandet døgnet rundt, og på plejehjemmene skal der være social- og sundhedsassistenter til stede.
Men jeg må sige, at med de ting, som ministeren nævner her, og som Arbejdstilsynet siger til arbejdspladserne, vil det eneste rigtige jo være, at man får det samlet sammen i en egentlig vejledning, som man kan give til alle arbejdspladser, der har natarbejde, og sige: Den skal I altså kigge i.
Og man kunne gøre det obligatorisk, at arbejdsgivere og ansatte skulle forholde sig til de forslag, som Arbejdstilsynet så kommer med.
Inger Støjberg (V), 2009-11-04:
Nu er det selvfølgelig umiddelbart svært at overskue, hvilke konsekvenser hr. Eigil Andersens forslag vil få, men jeg kan sige, at Arbejdstilsynet jo netop ser på nat- og skifteholdsarbejde, når der føres tilsyn med det psykiske arbejdsmiljø i de brancher, hvor sådan noget arbejde forekommer.
Og det er f.eks. i nogle af de brancher, som hr. Eigil Andersen nævner, nemlig hospitaler, døgninstitutioner, hjemmepleje, politi og beredskab.
Det, Arbejdstilsynet reagerer over for, når det drejer sig om nat- og skifteholdsarbejde, er enten, at der er mange nattevagter i træk, at vagternes skift sker imod uret, at arbejdet er uhensigtsmæssigt planlagt, eller at der er tale om risikofyldt eller belastende arbejde, f.eks. arbejde i et højt tempo eller med noget, som kræver stor koncentration.
Så Arbejdstilsynet ser allerede på det her, når de er ude på deres tilsyn, og når det gælder det psykiske arbejdsmiljø.
Eigil Andersen (SF), 2009-11-04:
Her er ministeren helt klart alt for passiv, for det her problem – og det ligger også i det, som ministeren selv siger om sammenhængen mellem natarbejde og brystkræft – har der været arbejdet med og har man været inde på i de sidste mindst 20 år, jeg tror endda op til 30 år.
Jeg har nogle forslag.
Det ene er, at Arbejdstilsynet laver en vejledning om natarbejde og om, hvordan det kan tilrettelægges, sådan at det er mindst skadeligt.
Det er ét forslag, som jeg gerne vil spørge ministeren om.
Jeg vil også gerne spørge ministeren, om hun er indstillet på, at dele af den vejledning kunne gøres til en bekendtgørelse, som har en lovs juridiske kraft – alle skal rette sig efter den – og at den f.eks. kunne indeholde, at man altid skal spørge medarbejderne om, hvordan arbejdet skal tilrettelægges.
Jeg kender en, der er postarbejder, og som arbejder på treholdsskift, og han har haft flere uger, hvor han har haft tre forskellige vagter i løbet af en uge – det er altså dag, aften og nat.
Det er særdeles skadeligt at tilrettelægge det på den måde med sådan nogle enkeltstående vagter.
Kroppen får slet ikke indstillet sig på noget som helst nyt.
Han er så en mand, og det kan måske føre til nogle sygdomme, men han kunne også have været en kvinde, og det kunne så have øget risikoen for brystkræft.
Så vi ønsker en vejledning fra Arbejdstilsynet suppleret med en bekendtgørelse, hvori man f.eks. slår fast, at arbejdsgiveren skal spørge de ansatte, hvordan de ønsker arbejdet tilrettelagt.
Det ser ud til, at hvis man har medbestemmelse, er risikoen for, at man bliver syg, mindre.
Inger Støjberg (V), 2009-11-04:
Indledningsvis vil jeg gerne understrege, at det er en sag, som jeg ser på med stor alvor, og det mener jeg også kunne høres i det tidligere svar på det spørgsmål, som hr. Eigil Andersen stillede.
Det er jo korrekt, at IARC, som er WHO's kræftrådgivningscenter, er nået til den foreløbige konklusion, at der kan være en sammenhæng imellem natarbejde og brystkræft.
Arbejdet er dog ikke afsluttet endnu.
IARC arbejder således for tiden på et forskningsprojekt, der skal finde årsagen til, at natarbejde sandsynligvis øger risikoen for brystkræft.
Jeg vil som sagt afvente den kommende rapport fra IARC, før jeg vil sætte nye initiativer i gang.
Jeg vil dog gerne slå fast, at der allerede i dag er gode muligheder for netop at yde erstatning til de ramte.
Og som jeg nævnte i besvarelsen lige før, er der indtil nu 63 konkrete tilfælde, som er anerkendte efter forelæggelse for Erhvervssygdomsudvalget.
Så vidt jeg er orienteret, er det som sagt også sådan, at Danmark er det første land, der konkret har anerkendt brystkræft som følge af natarbejde som en erhvervsskade.
Så er jeg i øvrigt enig med spørgeren i, at vi som samfund, politikere, myndigheder, organisationer og virksomheder har en klar pligt til at sikre, at natarbejde foregår på en måde, hvor risikoen for at få en livstruende sygdom er så lille som absolut muligt.
Jeg mener, at vi via de gældende regler og overenskomster umiddelbart har skabt de rammer, der skal til, for at virksomhederne kan leve op til den her forpligtelse.
Men hvis den kommende rapport fra IARC kalder på nye tiltag, er jeg selvfølgelig, som jeg også tidligere har nævnt, klar til at se på det.
Jeg kan i det hele taget sige, at det er et område, som der jo er stor fokus på, og det kommer der jo ikke mindst også, når rapporten fra WHO kommer næste år – og det er jo så specifikt om brystkræft.
Det skylder vi selvfølgelig alle, og det er helt ekstremt vigtigt.
Helle Dam (S), 2009-11-04:
Kan beskæftigelsesministeren ikke komme lidt nærmere ind på, hvad det er, der gør, at beskæftigelsesministeren ikke mener, at det skal findes i a-kasse-lovgivningen, hvor det har virket tidligere?
Inger Støjberg (V), 2009-11-04:
Nu skal det her jo ikke blive en konkurrence om, hvem der synes, at sagen ligger dem mest på sinde.
Det her ligger os alle sammen meget på sinde, og det tror jeg sådan set også Socialdemokratiet er fuldstændig klar over.
Man kan i hvert fald sige, at hr. Bjarne Laustsen har spurgt om det så mange gange, at jeg også tror, at hr. Bjarne Laustsen efterhånden er fuldstændig klar over, at den her sag ligger regeringen meget på sinde, og at den ligger mig meget på sinde.
Når det så er sagt, mener jeg ikke, at svaret skal findes i dagpengesystemet.
Jeg synes, at de regler, der er omkring supplerende dagpenge, skal være ens for alle.
Så vi må prøve at finde en løsning et andet sted, og det er så det, vi er i fuld gang med Beskæftigelsesministeriet, Forsvarsministeriet og Finansministeriet imellem.
Kamal Qureshi (SF), 2009-11-04:
Jeg takker for svaret, og jeg synes, det er godt at høre, at der i hvert fald her i salen er en klar holdning.
Da vi var dernede, så vi jo bl.a., at det var rigtigt, at de her kuvøser nu efter 8 måneder – 8 måneder – lå i en israelsk lagerhal.
Da vi så kom derned og sagen blev taget op i pressen, slap de igennem i løbet af 24 timer.
Jeg tror, det samme er sket med legoklodser.
Men problemet er bare, at det jo ikke kan være sådan, at Udenrigsudvalget hver gang skal rejse ned for at få vores livsvigtige udstyr igennem – sådan noget som kuvøser, som ikke på nogen måde kan true Israels sikkerhed.
så vi et lille spædbarn på mindre end 1 uge – et hjertebarn, som vi fik oplyst, som havde dårligt hjerte – som skulle ind til Israel til behandling og lå og ventede ½ time ved grænseovergangen, mens det græd og peb.
Forældrene var selvfølgelig ikke i nærheden, for det må de jo ikke; forældrene må ikke krydse grænsen.
Så det her barn lå og peb og blev taget ud af kuvøsen, så vidt jeg ved, og skulle ikke have været det ifølge alle lægefaglige standarder.
Så jeg synes, det er meget, meget afgørende, at ministeren også over for udenrigsministeren insisterer på, at adgangen til Gaza lempes.
Jeg synes simpelt hen, at det, vi i Udenrigsudvalget så dernede, er katastrofalt – bombede skoler, bombede civile anlæg, bombede vandværker osv. osv.
Det er simpelt hen ikke noget, der kan være acceptabelt.
Jeg vil meget gerne bede ministeren om både over for den israelske udenrigsminister, når han kommer her, og også over for offentligheden klart og tydeligt at tage afstand fra den chikane, Gazas befolkning bliver udsat for, og den humanitære situation, de står i.
Per Stig Møller (KF), 2009-11-04:
I forbindelse med spørgsmålet er også en begrundelse, som jeg synes er meget vigtig.
Den handler om f.eks. kuvøserne, der ikke kunne komme ind, og så også det pjat med, at LEGO-legetøjet ikke kunne komme ind.
Jeg vil godt have lov at takke Udenrigsudvalget og takke hr. Qureshi for det engagement, der er vist i sagen – også på stedet, da I var dernede – for det har jo betydet, at kuvøserne mig bekendt nu er kommet ind, og at der måske foretages noget med hensyn til klodserne.
Jeg forstår godt, at man ikke skal have ting ind, der kan udsætte Israels sikkerhed for fare.
Vi har appelleret til Israel og sagt, at genopbygningen af Gaza må finde sted.
Vi har sagt, at grænserne må åbnes for f.eks. cement, så de kan bygge husene op igen.
Så alt det har vi sagt til Israel, og der lægger vi pres på, og det gør EU også; der har EU en fælles linje, og har sagt det til Israel.
Nu kommer udenrigsminister Liebermann jo her op i næste uge, og der synes jeg også vi skal sige det til ham.
Jeg siger det selv, men jeg har også inviteret Folketingets udenrigspolitiske ordførere til et møde med ham ovre hos mig, så alle partierne kan gøre det klart for ham, at Israel har krav på sin sikkerhed, men at man altså ikke skal smadre en befolkning for sin egen sikkerheds skyld.
Det får man såmænd kun mere usikkerhed af på lang sigt.
Kamal Qureshi (SF), 2009-11-04:
Hvilke politiske skridt vil ministeren tage for at få Israel til at lette adgangen til og fra Gaza?
Hvilke politiske skridt vil ministeren tage for at få Israel til at lette adgangen til og fra Gaza?
Skriftlig begrundelse
I øjeblikket tilbageholder Israel bl.a. legetøj fra LEGO, som er sendt ned som en del af nødhjælpen til de palæstinensiske børn.
Israel vil ikke lade legetøjet komme ind i Gaza, under påskud af at det udgør en sikkerhedsrisiko.
Samme er gældende med 3 kuvøser sendt fra Danmark, som nu har ligget ved den Israelske hær i over 8 måneder under samme påskud.
Imens står palæstinenserne med enorme behov for netop disse og andre livsvigtige hjælpemidler.
Per Stig Møller (KF), 2009-11-04:
Jamen det ville da også være et meget, meget sødt brev, jeg kunne skrive, det ville være et meget sødt brev, det ville bare ikke have nogen som helst virkning, for vi er ikke medlem af Sikkerhedsrådet, og det ville ikke have nogen som helst virkning.
Jeg tror faktisk, at det rigtige at gøre er, at vi siger til israelerne og til palæstinenserne: I må nu undersøge de ting, der står om jer.
Israel kan heller ikke have siddende på sig, at f.eks. hvidt fosfor og de forskellige former for fragmentationsbomber bliver brugt i modstrid med krigens love.
Så derfor må de selv – og det har jeg sagt til Israel – have en interesse i at undersøge dette, for det er meget alvorligt.
Jeg sagde allerede i sin tid til Israels udenrigsminister, som det døgn, forlydenderne kom frem, var i København: Det der er meget alvorligt; det må I undersøge.
De siger så, at de laver deres egne undersøgelser, men jeg synes faktisk også, at de kan gå ind i Goldstone.
Så kan de afvise dem, hvis de har basis for at afvise dem; det er jo en chance for at afvise.
Det skal så også siges til palæstinenserne.
Der er vi bare i den ulykkelige situation, at jeg såmænd ikke tror, at man, hvis Abbas siger noget til Hamas om, at nu skal de undersøge det, eller at Abbas, hvis han prøver at komme ind at undersøge noget, kommer ret langt med det.
Det er misforholdet i det.
Men det betyder ikke, at de israelske problemer forsvinder, fordi Gaza ikke behandler problemerne.
Så jeg tror faktisk, at det klogeste og det, man får mest ud af, altså er at følge den forretningsgang at appellere til parterne og så køre videre i Menneskerettighedsrådet.
Det andet vil være et smukt brev, men det vil være et brev, som ikke får nogen indflydelse.
Kamal Qureshi (SF), 2009-11-04:
Er den det?
Jeg vil gerne spørge, men jeg vil bare gerne have, at mikrofonen bliver tændt.
Mikrofonen styres andre steder fra.
O.k., tak.
Jeg er godt klar over, at ministeren kan høre mig, men nu kan det jo være, at andre end ministeren er interesseret i, hvad jeg spørger om, og hvad svaret bliver.
Det er jo rigtigt, at man godt kan sige, at hvis sagen ender i Sikkerhedsrådet, vil den sandsynligvis blive vetoet – hvis den overhovedet vil blive behandlet – men derfor kan Danmark jo godt stå fast på sine egne høje forventninger til menneskerettighedsniveauet også i Palæstina og Israel og til den måde, Israel og de palæstinensiske selvstyreenheder opererer på, og have en forventning om, at FN's Sikkerhedsråd behandler den her rapport.
Det er der jo sådan set flere der har sagt, og Amnesty International har også lagt op til, at det er FN's Sikkerhedsråd, der får lov til at vurdere rapporten i tilfælde af, at landene ikke følger anbefalingerne og laver deres egne undersøgelser.
Jeg synes, det er lidt ærgerligt, hvis ministeren på forhånd afviser den mulighed ud fra en hypotese om, at styrkeforholdene i Sikkerhedsrådet er sådan og sådan, og at vi derfor ikke kan gøre noget.
EU er jo alligevel også en stor medspiller.
Især i det her spørgsmål og i det her område er EU en væsentlig medspiller, og derfor synes jeg, det er lidt ærgerligt, at ministeren på forhånd afviser at sende den op i Sikkerhedsrådet, for det er jo reelt der, man har mulighed for at lægge pres på landet.
Kamal Qureshi (SF), 2009-11-04:
Jeg takker for, at jeg får breaking news til debatten her i Folketingssalen.
Det er jeg glad for.
Jeg vil gerne lige vende tilbage til EU's holdning til diskussionen i FN's Generalforsamling, som foregår lige nu.
Vi ved, at den er trådt sammen.
Jeg er først og fremmest glad for, at ministeren bekræfter, at parterne er forpligtede til at lave egne undersøgelser.
Det er korrekt – og det giver jeg ministeren ret i – at Goldstonerapporten jo ikke siger, at der er begået konkrete krigsforbrydelser, eller fremlægger nok dokumentation; men den peger samtidig klart og tydeligt på nogle konklusioner.
Jeg vil lige nævne nogle få af dem: Israelske styrker begik krigsforbrydelser ved at angribe civilbefolkningen i Gaza og ved at bruge civilbefolkningen som skjold.
Undersøgelser afslørede, at flere angreb direkte var rettet mod civile uden noget egentligt militært mål.
Det er et par af de konklusioner, Goldstonerapporten peger på.
Tilsvarende skriver de også, at Israel brød sin forpligtelse til at respektere Gazas befolknings ret til en acceptabel levestandard ved at afskære adgangen til mad, vand og beboelse m.v.
Mit spørgsmål peger selvfølgelig også på, at vi skal kigge på begge sider, så det er sådan set ikke alene en kritik af Israel.
Grunden til, at jeg synes, det er væsentligt at trække Israel frem i den her sag, er jo, at Israel er en af Danmarks venner og en af Danmarks samarbejdspartnere i Palæstina og er selvfølgelig den, som har et stort ansvar for at bære tingene igennem.
Det er trods alt Israel, der har en besættelse af Gaza.
Men det er også, fordi Israel jo fra flere regeringskilders side har afvist at lave undersøgelsen.
Det har været sådan lidt svært – hvad skal man sige? – at finde ud af, om de helt klart afviser det, eller om de bare sådan overordnet set afviser det.
Det har været lidt svært.
Vi er jo selv lige kommet nede fra Palæstina, Israel og Gaza, som Udenrigsudvalget har været nede at besøge.
Vi har set på de massive ødelæggelser, hvor der er 1.400 civile palæstinensere, der er blevet slået ihjel, 9 israelere er blevet slået ihjel og 400 børn, så der er en grund til at få lavet den her undersøgelse.
Der er en grund til at få undersøgt tingene, så man ligesom kan komme videre.
Det kan man ikke, så længe de her ting bare ligger og flyder, og der ikke bliver placeret et ansvar for det.
Per Stig Møller (KF), 2009-11-04:
Jeg takker for spørgsmålet.
Vi har haft mulighed for at redegøre for det i Det Udenrigspolitiske Nævn, og jeg synes også, at det er ganske udmærket at redegøre for det her over for hr. Qureshi.
Altså, Goldstonerapporten har en række svagheder ikke mindst i beskrivelsen af forløbet op til krigen, men den indeholder altså også ganske kvalificerede vurderinger.
Men vi skal også huske på, at den ikke giver nogen konklusioner.
Som Goldstonerapporten selv fastslår, er der tale om indikationer, altså findings med det engelske ord, og der er ikke tale om beviser.
Det er altså ikke en rapport, som man kan lægge direkte frem for en dommer og så bede en dommer om at dømme efter den.
Danmark lægger som bekendt stor vægt på respekt for folkeretten, herunder den humanitære folkeret.
Vi anser det for at være af største vigtighed, at seriøse og troværdige undersøgelser af de fremsatte anklager på den baggrund gennemføres af begge parter.
Det er også en af hovedanbefalingerne i rapporten, som vi støtter.
Så vil jeg godt give breaking news til hr. Qureshi: Der holdes en debat i FN's Generalforsamling i eftermiddag om den.
Der vil komme et EU-indlæg, og der arbejder Danmark for, at EU i sin tale går på to ben, nemlig at man siger, at FN's højkommissær for menneskerettigheder bør rapportere om forløbet af parternes undersøgelser på den næste samling i marts 2010 i FN's Menneskerettighedsråd, og at FN's generalsekretær bør følge udviklingen i parternes undersøgelser og rapportere tilbage til FN's generalforsamling herom.
Så vil jeg også lige minde om, at den kritik, der i Menneskerettighedsrådet har været fra arabisk side over for Israel, virker lidt mærkelig i betragtning af, at Hamas' forbrydelser jo i rapporten sammenlignes med forbrydelser mod menneskeheden.
Der er ikke ret mange, der har hørt Hamas sige, at de vil undersøge dem.