runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Mortensen (S), 2008-04-22:
Jeg skal selvfølgelig ikke blande mig i, hvad fru Line Barfod kan forstå.
Det, jeg hæfter mig ved, er, at fru Line Barfod netop nævner bygningsarbejderne, når næstformanden for bygningsarbejderne, BAT-kartellet, præcis har sagt, at det er fuldstændig urealistisk at forestille sig, at man kan få det her rettet op ved at sætte ratificeringen af Lissabontraktaten på standby.
Og så kunne det da være fremmeligt for debatten, hvis Enhedslistens ordfører også indtog de standpunkter til det og lyttede bare en lille smule til den fagbevægelse, som jeg forstår Enhedslisten bekymrer sig så meget om.
Line Barfod (EL), 2008-04-22:
De, der står midt i problemerne i dagligdagen med at opleve den sociale dumping, som står midt i problemerne med, at det allervigtigste for undgå, at mennesker bliver udbyttet på det groveste i Danmark, budt de mest elendige vilkår, mener, at det er vigtigt, at man har konfliktretten, og de er derfor meget optaget af, at vi sikrer konfliktretten.
Det er det, der gør størst indtryk på mig, nemlig at undgå den sociale dumping, og jeg har svært ved at forstå, hvorfor Socialdemokraterne er mere interesseret i, at der ikke kommer den mindste krusning i forhold til at sikre, at Lissabontraktaten bliver vedtaget og hastet igennem inden sommer i stedet for at vente til november, ligesom Sverige gør.
Det har jeg svært ved at forstå.
Kim Mortensen (S), 2008-04-22:
Nu fremgik det ikke af Enhedslistens ordførers tale, at en sådan protokol kunne bringe os i den situation, at Enhedslisten ville stemme for ratificeringen af Lissabontraktaten, men det fremgik heller ikke, at Enhedslistens ordfører var særlig bekymret over det synspunkt, Enhedslisten her lægger til grund, nemlig at tage Lissabontraktaten som gidsel alene af den årsag, at Enhedslisten ikke ønsker at støtte Lissabontraktaten, samtidig med at stort set den samlede fagbevægelse over én kam har advaret imod at tage Lissabontraktaten som gidsel, netop fordi det risikerer at stille de danske lønmodtagere dårligere.
Gør det slet ikke indtryk på fru Line Barfod, at fagbevægelsen på den måde advarer imod lige præcis det standpunkt, Enhedslisten tager, nemlig at gøre Lissabontraktaten til gidsel i den her sag?
Line Barfod (EL), 2008-04-22:
Der er kommet meget klare meldinger om, at udsigten til at kunne få ændret udstationeringsdirektivet, så det forbedres på det her punkt, er meget, meget ringe.
Der er snarere en risiko for, at man, hvis man åbner for en ændring af udstationeringsdirektivet, får en forværring i forhold til det nuværende. Jeg har svært ved at forstå, hvorfor SF siger, at man hellere vil tage konfliktretten som gidsel, at man hellere vil tage det at sikre ordentlige løn- og arbejdsvilkår som gidsel, end man vil tage Lissabontraktaten som gidsel.
Hvis Danmark siger, at for os er det afgørende, at når vi siger ja til Lissabontraktaten - hvad et flertal her i Folketinget jo vil gøre - så skal det være på det grundlag, der var, da man forhandlede Lissabontraktaten, og ikke på det nye grundlag, som EF-Domstolen er nået frem til.
Det må være afgørende at sige, at vi skal sikre konfliktretten, sådan som man troede den var.
Jeg kan ikke se, hvorfor det ikke er en bedre forhandlingsposition end at vente, til Lissabontraktaten er vedtaget.
Hvorfor skulle de andre lande så være interesserede i at lytte til os?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2008-04-22:
Nu har fru Line Barfod det jo sådan, at det ikke bare er et spørgsmål om at skubbe tredjebehandlingen, det er simpelt hen et spørgsmål om at sige, at Danmark overhovedet ikke vil ratificere Lissabontraktaten, hvis man ikke får sådan en erklæring.
Så det er klart, det er sådan en gidselfunktion.
Men hvis man nu ikke har den holdning, men gerne vil have Lissabontraktaten igennem, og man kan jo sige, at det bare er et tilfælde, at det falder lige oven i hinanden, er fru Line Barfod så ikke enig med mig i - nu stiller jeg spørgsmålet igen - at hvis man beder om en protokol midt i et ratifikationsforløb, så er risikoen for, at man får nej, meget stor?
I stedet kan man forfølge et klart EU-spor, hvor man siger: Det her vil efter vores vurdering formentlig kræve, at man ændrer udstationeringsdirektivet, noget, som ikke kræver enstemmighed, men som kræver, at man har kvalificeret flertal.
Line Barfod (EL), 2008-04-22:
Jeg forstår ikke, hvorfor fru Anne Grete Holmsgaard mener, at der er større risiko for et nederlag ved at følge det EU-spor, der hedder, at vi i forbindelse med, at Lissabontraktaten skal godkendes, siger, at vi ønsker en traktat på det grundlag, der blev lovet os, det grundlag, vi troede der var, da vi forhandlede den, nemlig at konfliktretten var sikret, og at vi havde ret til at kræve ordentlige løn- og arbejdsvilkår, at der ikke skulle finde social dumping sted.
Når først Lissabontraktaten er godkendt, kan jeg ikke se, hvordan i alverden fru Anne Grete Holmsgaard forestiller sig, at man så skulle kunne opnå enighed.
Så har vi jo ikke noget at forhandle med.
Så kan det være, at vi måske kan få det ind, når der engang om 10 eller 20 år skal forhandles en ny traktat, men så vil man have problemet i alle årene indtil da.
Så jeg mener, det er nu, man skal handle, og ikke først om 10 eller 20 år
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2008-04-22:
Vi er selvfølgelig helt enige i, at det er tre virkelig dårlige domme.
Spørgsmålet er så, om det middel, som fru Line Barfod anbefaler, nemlig en protokol til Lissabontraktaten, er et godt middel.
Lad os læne os tilbage et øjeblik og stille os selv spørgsmålet: Hvor stor chance er der for, at man kan få enstemmighed omkring en protokol til Lissabontraktaten?
Jeg tror, at også fru Line Barfod må svare, at den nok er meget ringe.
Hvad nu, hvis man gør det og får det nederlag, der næsten er forudsigeligt?
Så står man dårligere, og derfor mener jeg, det er et forkert spor.
Vi forfølger et EU-spor og et nationalt spor, men det spor, som fru Line Barfod anbefaler her, tror jeg hun må give mig ret i næsten er sikker på at havne i et nederlagsspor og dermed gøre det vanskeligere at få lavet de ændringer, som det er nødvendigt at få lavet, for at vi kan sikre konfliktretten.
Line Barfod (EL), 2008-04-22:
Nu har vi jo fået svar fra udenrigsministeren på, at en topmødeerklæring ikke er tilstrækkeligt, så derfor mener jeg ikke, at en topmødeerklæring er en farbar vej.
Vi har fået et svar fra udenrigsministeren, der siger, at det, der er nødvendigt, er en regeringskonference, der kommer med en juridisk bindende erklæring.
Det gør man i forbindelse med traktater.
Vi har nu Lissabontraktaten; mig bekendt er der ikke nogen nye traktater undervejs.
Det bedste havde selvfølgelig været, at Domstolen ikke var kommet med de her domme og slet ikke på nuværende tidspunkt, men det er Domstolen, der har gjort det.
Det er en afgørende ny situation for både Danmark, Sverige, de baltiske lande og alle lande i EU i forhold til det grundlag, der var, da man forhandlede om Lissabontraktaten.
Derfor mener jeg, at man er nødt til at tage Lissabontraktaten op og igen diskutere, at man skal have lavet denne juridisk bindende erklæring, der sikrer, at grundlaget er det, som alle politikere troede det var, da man forhandlede om Lissabontraktaten.
Der er jo ikke tale om at ændre på det, man politisk har forudsat, men at fastslå, at det, man politisk forudsagde, også er det, der er juridisk bindende.
Svend Auken (S), 2008-04-22:
Vi er jo enige om vurderingen af dommen; man kan diskutere ordvalget, men vi er enige om det.
Men der er to måder, hvorpå man kan lave en juridisk sikring på det her område.
Nu er den mulighed i virkelighedens verden forpasset.
Ville det ikke være hamrende udemokratisk det var det, mit spørgsmål til fru Line Barfod gik på - hvis vi i stedet for den normale lovgivningsproces med parlament og inddragelse af civilsamfundet og Ministerrådet osv. kortsluttede hele processen i en topmødeerklæring, der dikterede, hvordan udstationeringsdirektivet skulle se ud?
Altså, selv om man kan være enig om en sådan erklæring - jeg vil bestemt ikke afvise, at der skal tages et initiativ i forhold til topmødet - så ville det da på andre områder være stærkt betænkeligt med et sådant fortilfælde.
Line Barfod (EL), 2008-04-22:
Jeg mener, at det hamrende udemokratiske og kortslutningen af det demokratiske system ligger der, hvor skiftende danske regeringer og folketingsflertal lige siden 1972 har lovet vælgerne i Danmark, at konfliktretten var noget, vi selv tog os af i Danmark.
»Nødderne knækker vi selv«, stod der i den berømte annonce fra LO og DA tilbage i 1972.
De svenske vælgere er blevet lovet nøjagtig det samme.
Fagbevægelsen og borgere i hele EU har hele tiden fået at vide af deres regeringer, at formålet med de regler, der blev lavet, ikke var social dumping, at formålet med udstationeringsdirektivet også var, at det skulle være konkurrence på lige vilkår og ikke social dumping.
Når Domstolen så går ind og siger, at retstilstanden er en fuldstændig anden end den, som politikerne har lagt til grund og har lovet befolkningerne, mener jeg, at vi som politikere har en pligt til at gribe ind og sikre, at vi overholder demokratiet - overholder den retstilstand, vi har lovet vælgerne at der skal være.
Svend Auken (S), 2008-04-22:
Jeg er enig med fru Line Barfod i, at det er en uheldig dom eller rettere sagt tre uheldige domme, vi har fået fra Domstolen, men ligefrem at tale om, at hele bygningen er ved at styrte sammen, er måske alligevel at gå meget, meget langt.
Når der så rejser sig spørgsmålet om, hvad vi kan gøre ved det - ud over udvalgsarbejde, tilpasning osv. nævner fru Line Barfod en »juridisk bindende erklæring«.
Der er to måder, man kan løse det på.
Den ene måde er en egentlig protokol i tilslutning til Lissabontraktaten, og fru Barfod ved, at det simpelt hen ikke lader sig gøre.
Der er en række lande, der allerede har stemt på et andet grundlag, så det ville være hamrende udemokratisk.
Ville fru Line Barfod mene, at det var demokratisk forsvarligt, at man med en erklæring ændrede en tekst, som er vedtaget ved en demokratisk lovgivningsprocedure i EU?
Ville det ikke i virkeligheden være en arrogance over for det demokratiske system, hvis det var sådan en kortslutning, vi lagde op til?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2008-04-22:
Med hr. Morten Messerschmidts varme forsvar for konfliktretten går jeg ud fra, at det er fuldstændig udelukket, at Dansk Folkeparti medvirker til et indgreb i den verserende konflikt på arbejdsmarkedet.
Det kan besvares med ja eller nej.
Per Clausen (EL), 2008-04-22:
Jeg synes nu alligevel, det er lidt interessant, at den regering, som hr. Michael Aastrup Jensens støtter, før disse domme faldt sagde, at konfliktretten ligger uden for EF-Domstolens kompetence.
Man sagde det meget klart i sin indstilling.
Så kommer dommen og siger: I tager fejl, for det afgør i EF-Domstolen.
Så er det bare, at jeg siger til hr. Michael Aastrup Jensen: Når en så afgørende ting forandrer sig ikke på grund af politiske beslutninger, men på grund af en domstolsafgørelse - synes han så ikke, at det er relevant og rigtigt at få det drøftet på det allerhøjeste sted i EU, nemlig på en regeringskonference, hvor man kan blive enige om, hvordan det her skal forstås?
Morten Messerschmidt (DF), 2008-04-22:
Ja, jeg ville betragte det som en uskik, at lovgivere greb ind i den kamp, som selvfølgelig skal foregå i forbindelse med en sådan proces.
Det er klart, at det er ubehageligt i en periode, hvor der er konflikter, og hvor der er strejker.
Det tror jeg alle må se i øjnene, men til gengæld må man sige, at fordelene ved at have den model, som vi har i dag, klart overstråler de problemer, vi altså må opleve i den periode, hvor forhandlingsprocessen finder sted.
Lone Dybkjær (RV), 2008-04-22:
Jeg synes, at Lissabontraktaten skal køres færdig; det synes jeg vil være godt for det europæiske arbejde, og jeg synes, at det vil være nok så fornuftigt at kunne diskutere en lang række politiske emner, herunder udfaldet af de tre domme, på baggrund af at Lissabontraktaten er, om jeg så må sige, færdigbehandlet og færdigratificeret.
Viser det sig så, at man er nødt til at gøre noget mere dramatisk senere hen, må vi finde ud af det, men indtil videre ligger det efter min opfattelse ikke i kortene.
Per Clausen (EL), 2008-04-22:
Hvis det er sådan, og sådan mener jeg at man må læse dommene, at EF-Domstolen klart siger, at traktatgrundlaget er anderledes, end vi troede - at traktatgrundlaget er sådan, at EF-Domstolen afgør, hvorvidt en konflikt er i overensstemmelse med EF-retten eller ej, og har besluttet sig til, at den er omfattet af EF-retten - så er der for så vidt ikke nogen tvivl om, at der skal en regeringskonference til for at træffe en juridisk bindende afgørelse.
Det er, hvad udenrigsministeren svarer, og i det her tilfælde tror jeg selvfølgelig på udenrigsministeren.
Så må man jo bare stille sig selv det spørgsmål, vil jeg sige til fru Lone Dybkjær, om det er demagogi at sige, at hvis man ikke er villig til i givet fald at udsætte en ratificering af Lissabontraktaten, indtil den her sag er bragt i orden, så har man valgt at prioritere Lissabontraktaten over strejkeretten og over konfliktretten.
Lone Dybkjær (RV), 2008-04-22:
Jeg er en meget stor beundrer af fru Line Barfod og også af fru Line Barfods demagogiske evner, men den måde, fru Line Barfod fortolker det på, er simpelt hen ikke rigtig.
Det afgørende er, hvordan man prøver at strikke de systemer sammen, og det er det, vi bliver nødt til at have en arbejdsgruppe til først.
Det har ikke noget med Lissabontraktaten at gøre, og vi vil ikke tage Lissabontraktaten som gidsel.
Vi mener godt, at vi kan komme videre i EU-systemet, hvis det er nødvendigt, uden at tage Lissabontraktaten som gidsel.
Men det er ikke ensbetydende med en fortolkning af, at jeg blæser på strejkeretten og konfliktretten og den sociale dumping, og hvad ved jeg.
Line Barfod (EL), 2008-04-22:
Det vil sige, at det, fru Lone Dybkjær og Det Radikale Venstre hermed siger, er, at det er strejkeretten og retten til at kræve ordentlige løn- og arbejdsvilkår, der er gidsel.
For fru Lone Dybkjær siger jo nu meget klart, at hvis det, der kommer ud af udredningsarbejdet, er, at det er nødvendigt med en regeringskonference, sådan som udenrigsministeren har svaret Folketinget at det er, hvis man skal have en juridisk bindende erklæring, der sikrer strejkeretten, så vil Det Radikale Venstre ikke være med til det. Det synes jeg da er klar tale - at det er vigtigere at få Lissabontraktaten igennem end at sikre strejkeretten og sikre os mod social dumping.
Det er da et ærligt svar.
Der synes jeg bare, det er væsentligt at få ud til befolkningen i Danmark, at der altså er en række partier i Folketinget, der synes, at det er vigtigere at få Lissabontraktaten igennem end at sikre strejkeretten og sikre mod social dumping.
Lone Dybkjær (RV), 2008-04-22:
Men det har jo sådan set ikke noget med Lissabontraktaten at gøre.
Lissabontraktaten skal ikke tages som gidsel.
Det har jeg prøvet at sige før, og det er præcis begrundelsen for, at jeg håber, at vi stemmer den igennem her i Folketinget i løbet af et par dage.
Jeg mener, at man udmærket kan arbejde videre med de her spørgsmål, og under alle omstændigheder kan vi ikke gå ind i Lissabontraktaten på nuværende tidspunkt.
Det er jo at åbne for en ny regeringskonference, og det er vi sådan set ikke villige til.
Line Barfod (EL), 2008-04-22:
Jeg kan sådan set godt forstå, at fru Lone Dybkjær gerne vil se resultatet af udredningsarbejdet, før Det Radikale Venstre beslutter, hvad de gerne vil.
Hvorfor så ikke afvente det udredningsarbejde?
Der er jo intet, der gør, at Danmark skal godkende Lissabontraktaten nu, og at det ikke kan vente til efteråret.
Der er intet, der gør, at det skal være om 2 dage, at Danmark ratificerer Lissabontraktaten.
Hvad er det, der gør, at vi ikke først kan få resultatet af udredningsarbejdet, før vi ser, hvad der skal gøres, herunder om der så skal laves en juridisk bindende erklæring på en regeringskonference, som udenrigsministeren har svaret Folketinget er det, der skal til, hvis vi skal sikre konfliktretten, og hvis vi skal sikre, at vi kan kræve ordentlige lønog arbejdsvilkår?
Lone Dybkjær (RV), 2008-04-22:
Det er jeg virkelig glad for at hr. Morten Messerschmidt er.
Hvis jeg endelig skulle komme med en alvorlig henstilling i dag, er det at opfordre beskæftigelsesministeren til at fremskynde det arbejde.
Jeg synes, det ville være overordentlig nyttigt, hvis vi ikke skulle vente med at få det til slutningen af juni.
Det ville være ret formålstjenligt, at vi havde det tidligere - i begyndelsen af juni - for så kunne man begynde at agere på det grundlag.
Jeg vil så sige, at det jo kommer an på, hvad der står i topmødeerklæringen.
Det er jo ikke alle topmødeerklæringer, der bare er sådan fuldstændig ud i det blå.
Det kommer jo an på, hvad topmødeerklæringen forpligter sig til.
Hvis man bare siger, at vi i øvrigt mener et eller andet plidderpladder, er det rigtigt, at det ikke fører til noget, men der kunne jo godt stå noget mere betydningsfuldt i topmødeerklæringen, sådan at det faktisk havde en eller anden forpligtende karakter.
Jeg vil ikke lægge mig fast på, hvad vi skal gøre på hverken det nationale eller det internationale plan, før den arbejdsgruppe er færdig.
Vi diskuterer hele tiden helt ud i det blå, fordi vi ikke er et skridt videre end de domme.
Der er ikke kommet nogen som helst ekspertudsagn, der er ikke kommet nogen udredninger, der er ikke kommet nogen ting.
Vi står bare her og diskuterer på basis af de domme, og man kan jo høre, at de fleste siger nøjagtig det samme - sådan set inklusive mig selv - men det er man jo mere eller mindre tvunget til.
Jeg vil gerne se den arbejdsgruppes arbejde gjort færdigt.
På basis af den arbejdsgruppe synes jeg, at vi kan finde ud af, hvad der er at gøre nationalt, og hvad der er at gøre i EU-sammenhæng.
Jeg synes faktisk, det er lidt afgørende med den basis, før man finder ud af, hvilke konkrete initiativer man skal tage også i EU-sammenhæng.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-04-22:
Nu siger fru Lone Dybkjær, at det skal være virksomt, og det kan vi i hvert fald med sikkerhed sige at en topmødeerklæring næppe vil være.
Men hvilke forestillinger gør fru Lone Dybkjær sig så?
Altså, det eneste, der reelt vil være virksomt, er at få en protokol, for en protokol har traktatstatus og er derfor bindende for EF-Domstolen i dens videre virke.
Hvad er det præcis for nogle redskaber, hun vil overveje at tage i brug?
Jeg ved godt, at det måske vil gå lidt imod den strategi, som fru Lone Dybkjær lige har fremlagt, om, at man helst skal holde det hele sådan lidt i smug, indtil man kan springe op af en dåse og få det hele, som man vil have det, men jeg må indrømme, at jeg er overvældet af spænding og derfor alligevel håber, at fru Lone Dybkjær vil løfte sløret for det her.
Lone Dybkjær (RV), 2008-04-22:
Nu synes jeg, at der er rigeligt med gentagelser fra Folketingets talerstol, og derfor har jeg heller ikke gentaget alt, hvad jeg har sagt.
Jeg vil gerne sige, at jeg sådan set er enig med fru Anne Grete Holmsgaard i, at man skal prøve at lave de proaktive tiltag, man kan, men jeg har bare en vigtig tilføjelse: Jeg vil være nogenlunde sikker på, at de virker.
Derfor synes jeg, det kan være en udmærket idé med en topmødeerklæring, men jeg vil være hundrede procent sikker på, at vi får den topmødeerklæring, og at den ikke bliver hældt ned af brættet, før jeg går ind i den form for proaktivitet.
Det er så i øvrigt min opfattelse, at det ikke altid er den bedste måde at få tingene igennem på, ved at man har proklameret et eller andet, som man vil have, og så får man det igennem.
Jeg vil sige, at det i hvert fald somme tider er min erfaring og partiets erfaring, at det, man ikke praler med, får man nemmere igennem.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-04-22:
Svarene herinde minder ellers nogle gange om dem, man får på et udskænkningssted.
Men tak for formaningen, vil jeg sige til formanden.
Det, jeg bare gerne vil spørge fru Lone Dybkjær om, er, hvordan det kan være, at fru Lone Dybkjær, som dog indrømmer, at der kan være problemer i den her sammenhæng, i dag ikke rigtig ser et behov for en proaktiv holdning fra dansk side, når hun den 8. april, da vi diskuterede det her sidst, rent faktisk lagde sig op ad den holdning, som fru Anne Grete Holmsgaard havde om, at man skulle arbejde for en topmødeerklæring.
Jeg synes, det er ærgerligt, at den vilje, som vi hørte den 8. april om en topmødeerklæring, ikke eksisterer i dag, eller er det bare sådan en tilfældighed, at det er gledet ud af fru Lone Dybkjærs tale?
Helle Sjelle (KF), 2008-04-22:
Jeg prøver en gang til at sige, at efter min opfattelse er de domme, der er faldet, faldet på det eksisterende traktatgrundlag, og det er derfor, de ikke har noget umiddelbart at gøre med den Lissabontraktat, som vi vedtager på torsdag.
Jeg ved jo godt, at hr. Morten Messerschmidt er ude i et helt andet ærinde.
Det er jo det, det egentlig handler om; nu handler det bare om at forpurre den her ratificering af traktaten på alle mulige måder.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-04-22:
Jeg går ud fra, at vi enige om, at disse domme er faldet med henvisning til bestemmelser om det indre marked, altså under søjle 1.
Hvis fru Helle Sjelle mener, at det regelgrundlag under det indre marked i Nicetraktaten er et andet traktatgrundlag end det, der vil træde i kraft, når man på et eller andet ulyksaligt tidspunkt finder frem til at lade Lissabontraktaten træde i kraft, kunne jeg godt tænke mig at bede hende om at pege på, hvor forskellen er.
Hvad er det præcis for nogen dele af det indre marked, som med Lissabontraktaten bliver ændret i forhold til Nicetraktaten?
Jeg tror ikke, det er den store åbenbaring, at svaret selvfølgelig er, at det er meget, meget begrænset.
Det er ikke de dele, der ændres med Lissabontraktaten, og derfor er det jo dybt besynderligt, at fru Helle Sjelle kan argumentere for, at man ikke kan diskutere Lissabontraktaten, for problemerne videreføres med Lissabontraktaten.
Helle Sjelle (KF), 2008-04-22:
Nu er jeg aldrig særlig tryg ved, at hr. Morten Messerschmidt prøver på at genfortælle, hvad jeg siger, men jeg skal prøve at gøre det ganske klart.
Jeg vil gerne slå fast, at for mig at se er de her domme faldet under et andet traktatgrundlag, og det er derfor, at vi ikke mener, at de domme umiddelbart har noget at gøre med Lissabontraktaten.
Per Clausen (EL), 2008-04-22:
Det har jo ofte været sådan, at vi i Folketinget og Folketingets Europaudvalg har diskuteret emner, som der burde rettes op på i forhold til EU, typisk ting i forbindelse med EF-Domstolen og det indre marked.
Men det er, som om de diskussioner forsvinder, når man nærmer sig de traktater, hvor det vel skulle ændres.
Og der er vi så oven i købet i den situation, at midt imens vi er ved at vedtage en ny traktat, viser det sig, at på et vigtigt område er grundlaget anderledes, end vi troede.
Og alligevel er det vigtigere at gøre traktaten færdig end at få løst det konkrete problem.
Det synes jeg er mærkeligt, når vi hele tiden hører om, at der skal føres politisk kamp i EU-systemet.
Når det kommer til stykket, er det vedtagelsen af traktaterne, som er afgørende, og så må den politiske kamp vente.
Lone Dybkjær (RV), 2008-04-22:
Grundlaget er måske anderledes, end vi troede; det er jo i hvert fald det, regeringen har givet udtryk for, nemlig at dommene er anderledes, end regeringen havde forventet.
Men det er jo ikke ensbetydende med, at det er nødvendigt med en traktatændring.
Naser Khader (NY), 2008-04-22:
Ja, området er meget præget af lappeløsninger.
Der er virkelig behov for helhedstænkning, der er behov for en samlet indsats.
Det er også derfor, det vil være meget fornuftigt med et videncenter, der kan samle den viden, der er, sådan så de erfaringer, der er fra de forskellige projekter, ikke bliver spildt, men bliver samlet.
Det er også noget af det, der fremgår af forslaget til vedtagelse.
Det, vi vil, er: integration mere i dybden.