Søren Pind (V), 2016-01-22:
Det her er et område, der fra regeringens start har haft afgørende betydning for arbejdet, bl.a. i Justitsministeriet.
Der har været lagt tre spor ud.
Det første spor var at opfylde de løfter, der blev givet af den daværende borgerlige opposition, om en tydelig strafskærpelse for voldtægt.
Jeg er ikke umiddelbart bekendt med, at der lå noget om det i Justitsministeriet, da jeg tiltrådte.
Det er et arbejde, vi selv har igangsat, og det har altså resulteret i, at vi nu i Folketinget har fremsat et forslag om en generel strafskærpelse på 1 år for voldtægt og en generel strafskærpelse på 1 år for pædofili.
Essensen af hele forslaget er den, at hvor man i gamle dage ville have fået 2½ års fængsel for en normal voldtægt, får man altså nu 3½ års fængsel – og så videre op ad skalaen.
Derfor er der ikke tale om en forhøjelse af strafferammen.
Det er der ikke, den er såmænd høj nok.
Nej, der er tale om en forhøjelse af normalstraffen, hvilket sætter direkte ind over for den enkelte forbrydelse.
Så hvis man førhen fik en bestemt tid, vil man fremover få 1 år oveni, og det har været et meget vigtigt signal for regeringen at udsende.
Det andet spor, vi har fulgt i den her sammenhæng, er et spor om at sætte fokus på offeret.
Det er fuldstændig korrekt, når der her omtales et stort hul imellem det antal voldtægter, vi kan konstatere i Justitsministeriets offerundersøgelse, og så det antal sager, vi ser ført til doms.
Det er der en lang række årsager til, f.eks. skam, det er fuldstændig rigtigt; den situation, at man kan opleve det mellem nærtstående, hvor det fylder fantastisk meget i det samvær, man i øvrigt måtte have, om man går hen og anmelder eller ej – en lang række dybt komplicerede, sociale og kulturelle samspil, som gør det her vanskeligt.
Men der er altså også det spørgsmål, som vi drøftede i går, nemlig om myndighederne modtager folk ordentligt, når de kommer ind, og hvordan man kan forbedre det.
Alt det har regeringen siden sin tiltrædelse sat fokus på i et 360-graderseftersyn, hvor jeg igen må sige, at jeg ikke kendte til, at der skulle ligge noget arbejde forud for det arbejde, vi har iværksat.
Det er også derfor, det først er færdigt nu, hvor vi har involveret snart sagt alle tænkelige organisationer for at få et klarere billede frem af, hvordan vi kan gøre det her bedre for offeret.
Det er helt afgørende, sådan at vi kan få flere sager, sådan at tingene kan komme frem i lyset, sådan at der ikke er tabuer.
Det sidste spor bliver en undersøgelse af gerningsmanden, en profilering af gerningsmanden, altså: Hvem er det, der er ude at begå de her forbrydelser?
Vi ved jo, der er en overvægt af folk af anden etnisk herkomst end dansk, men kan vi komme tættere på det?
Det her er ikke kun et spørgsmål om kultur.
Det handler om en lang række faktorer, en direkte profilering af det, vi ser på det her område, så vi bedre ved, hvordan vi skal bekæmpe det.
Det er med andre ord en stor indsats rettet mod voldtægt, og derfor bliver jeg selvfølgelig bedrøvet, oprigtig bedrøvet, når jeg konstaterer, at f.eks. hele den her dag er gået med en diskussion, som handler om det helt naturlige i, synes jeg, når man så voldsomt går ind og forhøjer normalstraffen og den direkte straf for den enkelte forbrydelse bliver sat op med 365 dage, at man så ved siden af det forhøjer straffen for falsk anmeldelse, som kan have kolossale konsekvenser for den enkelte, med – fuldstændig rigtigt, som hr. Søren Pape Poulsen sagde – 10 dage.
Jeg skal oven i købet finde mig i – jeg har besluttet mig for, at jeg ikke vil lade mig provokere, men jeg vil udtrykke min bedrøvelse over det – anklager om sexisme fra fru Pernille Skippers side på baggrund af hele det her arbejde, hvor man oven i købet samtidig siger, at vi skal finde bredt sammen i Folketinget.
Jeg kan ikke frigøre mig for en mistanke om, at det i virkeligheden skyldes, at nu har man ikke længere den dagsorden for sig selv, og det synes jeg er kedeligt.
Jeg synes, det er uforskammet, uforskammet!
Det er uhørt, simpelt hen, og så har jeg sagt det.
Jeg er skam slet, slet ikke færdig endnu.
Jeg har rigeligt tilbage, det kan jeg godt garantere.
Det her arbejde er hjerteblod for den her regering, og vi kommer til at gennemføre kraftige forandringer i den måde, det bliver behandlet på.
Derfor vil jeg også bare sige: Lad os nu lægge alt det her til side.
Lad os nu lægge de her tåbelige konfrontationer til side.
For mig er sagen det vigtigste.
Jeg må bare sige, at det arbejde, som er gjort indtil nu, jo ikke er gjort af mig alene.
Altså, det ville være absurd at påstå det.
Der er mennesker, der har siddet og knoklet for at samle alle de organisationer, der overhovedet er, og når jeg sådan prøver på at forelægge det her på en ordentlig måde for Folketinget, handler det jo også om, at mange godt ved, at for den her regering har det her ikke kun været et spørgsmål om at forøge straffen.
Det er også, fordi vi tror, det har en afskrækkende effekt, og det er, fordi vi mener, det opfylder et retfærdighedskrav, at man gennemfører den første egentlige strafskærpelse på det her område siden 2002.
Men det kan ikke stå alene.
Der skal gøres noget for offeret, og nu får vi altså også en profilering af gerningsmanden.
Alt i alt er det en helhedsindsats, og bortset fra de der provokerende udsagn, som man altså bedrøves over, så vil jeg sige, at jeg sådan set glæder mig over den helt brede, positive modtagelse, det her fokus har fået.
Og jeg glæder mig til, at vi sammen kan gennemføre det.
Det her med opdelingen af lovforslaget – og jeg synes, det er ærgerligt, at det gøres til en teknisk diskussion – kan man godt bruge mange kræfter på.
Der er jo rejst påstande om, at jeg udnytter en myte.
Det har ikke været min hensigt.
Jeg kan bare sige, at for mig er det naturligt, når man i så alvorlige sager som voldtægt og pædofili øger straffen med 365 dage nede på bundlinjen, at man på den anden side understreger alvoren i at rette en falsk anklage mod en person med al den skyld og skam og udstilling, som en sådan falsk anklage medfører for den pågældende.
Det synes jeg er rimeligt.
Jeg har ikke skænket en tanke, om det var sådan på andre områder.
Jeg synes, det er en rimelig sammenhæng.
Og derfor er jeg umiddelbart meget skeptisk over for at dele lovforslaget op.
Men det, jeg kan sige til Folketinget, er, at jeg nu har anmodet Justitsministeriet om at få kortlagt den hævdede eller beskrevne myte, som bl.a. fru Pernille Skipper har givet udtryk for at jeg skulle misbruge i den her sammenhæng.
Det har på ingen måde været min hensigt.
Jeg mener bare, der er en dyb sammenhæng imellem disse ting på grund af den særlige karakter, som netop forbrydelser som voldtægt og pædofili har.
Det er noget af det mest skamfulde, noget af det mest traumeskabende, man kan udsættes for, særlig som forbrydelse, men også som anklage.
Det synes jeg ikke.
7,3 pct. er et højt tal, det er et for højt tal, og derfor har vi også en forpligtelse til at gøre en indsats her.
Jeg glæder mig til mødet i næste uge med Folketingets partier.
Jeg afholder først et møde med de involverede organisationer for at få fuldstændig klarhed over, hvordan de ser på sagen.
Så håber jeg, at vi sammen kan finde fodslag om en helhedsindsats.
Der bliver masser af tid til det her, al den stund lovforslaget skal igennem tre behandlinger.
Så der er masser af tid til ved siden af det at gøre en indsats for helheden, bl.a. i forhold til offeret.
Så, fungerende formand, blev jeg færdig.