runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 2010-05-28:
Lad os lige tage det med Tobinskatten, som resten af verden faktisk er ved at diskutere meget seriøst.
Da vi forleden dag var til en konference – jeg var der noget af tiden – hørte vi bl.a. den danske ambassadør, der forbereder mellemkonferencen vedrørende, hvordan det går med at opfylde 2015-målene, og jeg kan se, at hr. Karsten Lauritzen nikker.
Han nævnte jo, at man konkret arbejder med forslaget om en Tobinskat til at kunne finansiere penge til ulandene.
Så det er en rigtig god idé.
Det er korrekt, at der er rigtig mange ting i planen, som den er fremlagt, som er ganske udmærkede.
Vi synes, der er for meget fokus på privatsektorprogrammer; det er vi ikke så meget for.
Vi synes, der skulle være meget mere fokus på f.eks. udbygning af civilsamfund.
Det er med, men vi synes bare, at det skulle endnu mere med, end det er tilfældet.
Vi ønskede også en skarpere indsats i forhold til det med skattebetaling, men det er ikke sådan, at det havde været umuligt at diskutere en plan, vi også kunne være med til, men vi kan selvfølgelig ikke gøre det inden for rammerne af så dramatisk en nedskæring, som der er lagt op til.
Man kan i hvert fald i første omgang gøre opmærksom på, at beskæftigelsen jo er faldet, siden topskatten blev sat ned.
Så det har jo ikke vist sig at være særlig effektivt, hvad man påstår.
Det, at man giver så enorme skattelettelser til de rigeste, går altså ud over velfærden.
Det går altså ud over de fattigste i verden.
Det kan Dansk Folkepartis ordfører ikke tale sig uden om.
Hvis ikke vi kan komme igennem med at tage skattelettelserne til de allerrigeste, der er givet i år, så kan vi jo bare indføre en skat på spekulation, på handel med værdipapirer, så ville vi også få mere end 7 mia. kr. Hvis man vil, kan man sagtens løse de finansielle problemer, uden at det skal gå ud over de fattigste i verden.
Det er korrekt – nu er jeg jo heldigvis også skatteordfører – at den næste lempelse af topskatten er udskudt 3 år.
Jeg havde gerne set den elimineret, men en udskydelse er da også i orden.
Men det, jeg talte om i mit indlæg, var den skattelettelse, de højestlønnede allerede har modtaget i år, og som de også modtager næste år, og som de også modtager næste år og næste år og næste år.
Den skattelettelse til de 10 pct. rigeste udgør 7,6 mia. kr., og den er givet.
Hvis vi nu aflyser det, er der jo rigeligt til at lade være med at skære i ulandsbistanden og tværtimod forøge den.
Altså: Tag fra de allerallerrigeste i Danmark, og giv til de allerallerfattigste i verden.
Det er da smukt.
Tina Petersen (DF), 2010-05-28:
Det er måske også dumt at spørge Enhedslisten om, hvor man vil skaffe de yderligere 3 mia. kr. henne.
Jeg synes, 13 mia. kr. i sig selv er enormt mange penge – selv for en, der betaler topskat.
Nu skal man måske også tænke på, at hvis man bliver ved med at hugge, er det lige før, at det inden for den kategori måske ikke kan svare sig at arbejde.
Nu er der jo heldigvis rigtig mange i Danmark, der tjener til og betaler topskat.
Dernæst vil jeg gerne tilbage til den ene procent, for jeg mangler et uddybende svar.
Socialdemokratiet kunne bl.a. oplyse, at der måske gik 10 år, at der måske gik 15 år, at der måske gik 40 år, inden man oplevede den her ene procents stigning, som venstrefløjen ønsker inden for udviklingsbistand.
Der kunne jeg da godt tænke mig at høre hvad Enhedslisten har at sige.
Søren Pind (V), 2010-05-28:
Hr. Jeppe Kofod siger »tror«, og det er udmærket, men det er altså ikke denne sal, der beskæftiger sig med tro, det er lidt ovre på den anden side af gaden eller eventuelt mange andre steder i Danmark.
Her er det hårde fakta, og jeg kan jo konstatere, at hr. Jeppe Kofod til trods for sin anklage mod regeringen for at svigte løfter, konkrete løfter, over for samarbejdspartnere ikke kan påpege et eneste brudt løfte over for en samarbejdspartner, og det er jo sigende, det er jo sigende for debatten.
Der er ikke nogen som helst tvivl om, at regeringen ønsker et niveau for dansk udviklingsbistand på 0,8 pct. af BNI.
Men hr. Jeppe Kofod burde som den første demokrat i dette land vide, at demokrati altså også kræver, at man er operationsduelig hernede i salen, og det er vi ikke, medmindre vi har 90 mandater, og når oppositionen melder sig ud og bagefter hykler en stor interesse i denne sag, samtidig med at man overlader det til regeringen at forhandle med et ansvarligt parti, som i sin programerklæring har, at man ønsker dansk udviklingsbistand ned på 0,7 pct. af BNI, så bliver det, som det bliver.
Jamen så lad mig da ganske kort beskæftige mig med håb, for det er dog trods alt også et politisk emne.
Det håber jeg da også, men jeg må på den anden side også sige, at jeg mener, det er fuldstændig op til oppositionen, for i dag kan man konstatere, at oppositionen i bund og grund erklærer sig enig i strategien, men på grund af alt muligt andet vælger at fremsætte et andet forslag til vedtagelse.
Jørgen Poulsen (RV), 2010-05-28:
Det er jo fuldstændig rigtigt, når ministeren siger, at oppositionen har mistet sin lyst til her i dag at drøfte indholdet i denne strategi.
Det er fuldstændig korrekt.
Det er jo ikke, fordi indholdet er særlig dårligt, det er egentlig blevet rimelig godt, det er blevet bedre og bedre for hver gang, vi har fået et nyt udkast.
Det var udgangspunktet for det her.
Banen blev kridtet af i det allerførste møde med ordførerne: Det var det, som var udgangspunktet.
Hvordan skal vi tro på, at ministeren ville få lov til at føre det ud i verden med den konstellation efter at have lagt alt det her i hænderne på Dansk Folkeparti?
Bente Dahl (RV), 2010-05-28:
Når ministeren ikke kan løfte sløret mere for det arbejde, end ministeren kan nu, så må jeg spørge, om ministeren i udvalget har inddraget den viden, der er i den rapport, som Cevea kom med i oktober 2009, der hedder »Borgernes inddragelse – afdækning af det frivilliges potentiale«, hvor der er 22 rekommandationer, og hvoraf de fem vigtigste er at oprette et frivillighedsministerium, en national handlingsplan, en ny national fridag, at det offentlige skal købe social-økonomisk, og at styrke de selvejende institutioners uafhængighed.
Specielt er jeg interesseret i at høre om ministerens holdning til en national handlingsplan.
Benedikte Kiær (KF), 2010-05-28:
Jeg opremsede faktisk en række mulige emner, der kunne være i en national strategi for at styrke civilsamfundet.
Og som jeg også nævnte i min tale, er det et arbejde, vi er gået i gang med nu.
Så af de grunde – og det er gode grunde – kan jeg ikke blive mere specifik, da arbejdet er i gang.
Bente Dahl (RV), 2010-05-28:
Tak for redegørelsen og for det, ministeren sagde.
Jeg hilser det meget velkommen, at ministeren vil revitalisere det omtalte charter.
Jo mere styrke civilsamfundet får, jo bedre.
Sådan ser jeg på det, og sådan hører jeg også ministeren sige det i den sammenhæng.
Jeg anerkender bredden af ministerens initiativer med respekt for alle involverede.
Så siger ministeren, at hun vil prioritere nationale rammer for samspil mellem erhverv, kommuner og de frivillige.
Jeg manglede at få at vide, helt præcis hvilke initiativer ministeren tænker på i den sammenhæng.
Hanne Agersnap (SF), 2010-05-28:
Ja, undskyld.
Det medgiver jeg at man kan kalde fnidder, men det er jo i hvert fald regeringens valg.
Så kan jeg da glæde mig over, at det ingen betydning har, men må dog alligevel forundres over, at vi har syntes, at det har været meget væsentligt igennem mange år at have et bredt flertal om dansk udviklingspolitik.
Så jeg tror, jeg må erklære mig uenig dér; jeg tror, det får en betydning for, hvor meget ro vi får om udviklingspolitikken.
Og jeg håber i hvert fald, at man kan genskabe det brede flertal om udviklingspolitikken.
Søren Pind (V), 2010-05-28:
Jeg må sige, at da min forgænger indkaldte til de første forhandlinger om det her, blev det ganske klart sagt, at hvis det skulle være en diskussion om procentsatser, var der ikke ret meget grund til at fortsætte forhandlingerne.
Så synes jeg egentlig, det er meget påskønnelsesværdigt, at fru Hanne Agersnap siger, at regeringen har været nødt til at læne sig op ad Dansk Folkeparti.
Det kan man jo lægge i, hvad man vil.
Jeg har altså principielt ikke noget imod at samarbejde med Dansk Folkeparti, men jeg synes, det er en akut, rigtig beskrivelse af situationen, så det vil jeg godt sige SF tak for; det glæder mig, at oppositionen selv erkender, at det var situationen.
Hvad betyder det her så for den fremtidige udviklingsbistand?
I virkeligheden ikke ret meget, for det her er indenrigspolitisk sniksnak.
Der er lige neden under alt det her en meget, meget bred opbakning til den linje, der skal være omkring dansk udviklingspolitik.
Jeg er så bare ærgerlig over at være blevet fanget ind i en hvirvelstrøm i løbet af de sidste 2-3 dage, hvor det her i realiteten er den første mulighed for oppositionen til at forholde sig til genopretningsplanen.
Hanne Agersnap (SF), 2010-05-28:
Jeg må erklære mig fuldstændig enig i, at det er dybt ærgerligt, at vi har fået brudt det brede flertal bag udviklingspolitikken i Danmark, og jeg synes samtidig, det er dybt ærgerligt, at regeringen er nødt til at læne sig op ad sit støtteparti, som har som erklæret målsætning at nå ned på 0,7 pct. af BNI og ikke er særlig begejstret for udviklingsbistanden.
Derfor vil jeg alligevel spørge ministeren, selv om han ikke vil beskæftige sig med tro, hvad han tror det kommer til at betyde for den fremtidige udviklingsbistand.
Og så vil jeg kommentere det med løftebrud.
Altså, det er jo et løftebrud over for forligspartnere, de andre partier og de danske vælgere, der troede, at man diskuterede den her strategi på baggrund af at ville fastholde procentsatsen, som jo er blevet nævnt fra både regeringspartimedlemmers side og i regeringsprogrammet senest i februar.
Søren Pind (V), 2010-05-28:
Nu har jeg ellers ofte nok hørt hr. Jørgen Poulsen på tv-skærme, ganske vist i en lidt anden rolle, stå og sige lige netop det, han sagde ville være useriøst, men nok om det.
Jeg må bare fastholde, at hvis oppositionen mener, at der er konkrete løfter, der er brudt i forhold til samarbejdspartnere, så må man sige det.
Hvem er det, det handler om?
Og hvis oppositionen mener at kunne påvise, at der er konkrete ofre for det, vi nu beslutter, så må man påpege det, og ellers må jeg konstatere, at jeg synes, det er dybt ærgerligt, at man på grund af i virkeligheden indenrigspolitisk fnidder ikke vil være med til en strategi, som man i øvrigt ellers i dybden erklærer sig enig i, og som alene over de næste 3 år anvender over 45 mia. kr. på at gøre verden til et bedre sted for de fattigste i denne verden.
Jeg kan ikke få det til at hænge sammen.
Jørgen Poulsen (RV), 2010-05-28:
Jeg kan jo godt forstå, at en dårlig samvittighed giver en temmelig skærpet opfattelsesevne, men i det her tilfælde synes den nærmest at blokere for opfattelsen.
Det er ikke et rimeligt argument, vil jeg sige til hr. Søren Pind, at man holder fast ved beløbet.
Jeg kunne lige så godt pege på det menneske, som om et år eller to dør af sult eller sygdom, fordi der ikke var penge til at redde vedkommende.
Det er jo helt usagligt.
Det er da nærmest arrogant at påstå, at disse mennesker i Afrika ville forundres over den her debat.
Det handler om milliarder til de lande, som de nu ikke får.
Det bliver da til at mærke.
Det kommer da til at gå ud over de mennesker.
Søren Pind (V), 2010-05-28:
Jeg beder sådan set ikke hr. Jørgen Poulsen om at tro, jeg beder ham om at forholde sig til, at der er indgået en aftale, hvor dansk udviklingsbistand er garanteret 45,6 mia. kr. over de næste 3 år.
Det melder oppositionen sig så ud af, fordi der så skal gennemføres en besparelse på lidt over 2 milliarder ud af 45 – eller oven i købet endnu mere.
Så vil man, på grund af de lidt over 2 milliarder, ikke være med til at diskutere, hvordan de 45,6 skal bruges.
Jeg synes, det er et mærkværdigt rationale, og jeg synes i hvert fald ikke, det er noget, der tjener de mennesker, som vitterlig har brug for vores hjælp, ret godt.
Tina Petersen (DF), 2010-05-28:
Det er tydeligt, at Enhedslistens ordfører ikke har læst regeringens program og de aftaler, der er indgået.
Nu er det jo ikke sådan, at man lader topskatten slippe.
Næ, den fastfryses lige akkurat sådan, som man gør med udviklingsbistandspengene.
Så det bliver jeg nødt til at korrigere.
Topskatten er faktisk noget af det, der kommer til at give flest midler.
Så vidt jeg kan huske, er det omkring 13 mia. kr., som de, der betaler topskat, kommer til at lægge.
Det lyder lidt, som om Enhedslisten er meget opsat på den her ene procent, som Socialdemokraterne også var.
Nu kunne jeg da godt tænke mig at høre, hvor den her ene procents stigning, som man nu ønsker, og som svarer til ca. 3 mia. kr., skal skaffes ifølge Enhedslisten.
Per Dalgaard (DF), 2010-05-28:
Bortset fra, at også Socialistisk Folkepartis tilgang til alle problemer er flere penge, flere penge, vil jeg spørge om noget helt overordnet: Er det ikke underligt at tænke sig, at et lille land som Danmark med de relativt få ressourcer, vi har, skal give ulandsstøtte til kæmpestore lande, hvor ressourcerne er enorme – enorme – og til lande, som producerer atomvåben?
Per Dalgaard (DF), 2010-05-28:
Igen er jeg udmærket klar over, at ganske små enklaver i givne lande kan få glæde af en dansk ulandsstøtte, men det rykker jo ingenting, når vi kigger helt overordnet på landet.
Jeg vil spørge: Hvordan kan det egentlig være, at vi har udviklet os, som vi har, og med så frit et samfund, vi har?
Hvem gav os ulandsstøtte i sin tid?
Ingen.
Det klarede vi selv.
Når der nu findes lande ude i verden, som har så enorme ressourcer, hvordan kan det så være, at de ikke kan det i dag?
Fra os kan de få al den information, de har lyst til, om, hvordan vi har gjort.
Hvordan kan det være, at de ikke selv kan finde ud af det?
De har alle ressourcerne.
I de sydlige lande kan man høste tre gange om året, hvis man har lyst.
Hvorfor sker det ikke?
Hanne Agersnap (SF), 2010-05-28:
Penge er ofte en del af løsningen, men det er ikke hele løsningen.
Det er meget vigtigt, at man ser på, hvordan pengene bliver brugt, og sikrer sig, at løsningen lever op til de mål, man har sat sig forinden.
Med hensyn til hvem man støtter, kan der jo godt være fattigdomslommer i store lande.
Man kan støtte lande uden at støtte regeringer.
Derfor er det også sådan, at strategien er bygget op, så der er forskellige kanaler til bistand.
Skrøbelige stater kan man ofte slet ikke støtte via regeringer, og andre steder, hvor regeringer er korrupte, går man via ngo’er og lignende.
Det er jo netop derfor, vi har brug for en grundigt gennemarbejdet strategi og en tænksom tilgang til det.
Jamen jeg kan jo berolige fru Ellen Trane Nørby med, at det, vi vil, overhovedet ikke er det samme som det, regeringen vil.
Vi vil ikke løbe fra vores løfter, 3 måneder efter at de er fremsat, vi vil ikke fortsat udhule ulandsbistanden ved at lade den være på det samme nominelle beløb.
Vi vil fastholde ulandsbistanden, og vi har et langsigtet mål om at få den op på 1 pct.
Ellen Trane Nørby (V), 2010-05-28:
Men det er jo ikke nok, at man bare siger, at det nok skal komme, for hvis man kigger på den genopretningsplan, som regeringen og Dansk Folkeparti er blevet enige om, kan man jo se, at der netop ligger en nominel fastfrysning af udviklingsbistanden, som sikrer, at de aftaler, vi har indgået med udviklingslandene, bliver overholdt til fulde.
Men der er jo ikke på nogen måde en indikation om, at man, når økonomien i Danmark bliver konsolideret, når vi igen har en anden situation, så ikke kan kigge på det fremadrettet.
Og derfor kan jeg jo ud fra det, fru Hanne Agersnap står og siger nu, høre, at det, SF vil, jo egentlig ikke er anderledes end det, regeringen vil.
I siger, at de problemer, der ligger herhjemme, kommer først, for jeg kan jo ikke se, at I på nogen måde har finansieret de ønsker, I står og taler så højt og forblommet om fra Folketingets talerstol i dag, i den økonomiske plan, I har lagt frem; I taler jo om, at det er noget, der må komme i fremtiden.
Og derfor må man bare konstatere, at der er en forskel på over 3 mia. kr. mellem, hvad det er, I står og lover fra Folketingets talerstol, og hvad I egentlig reelt set har finansieret i den plan, I har lagt frem.
Hanne Agersnap (SF), 2010-05-28:
Vi skal selvfølgelig nå derhen, at det overordnet set rykker.
Og det er jo netop derfor, man ved en tænksom bistand skal finde ud af: Hvad er det, der er barrieren for, at det rykker?
Hvorfor bliver de ikke bare lige så rige som os?
Det er der, man prøver at finde ud af, om det er nogle strukturelle ting, eller om det er uddannelsesniveauet, eller hvor det er skoen trykker.
Det er netop det analysearbejde, der gør, at vi kan anlægge en fornuftig strategi og støtte.
Den anden del af spørgsmålet om, hvordan Danmark, som er så lille et land – hvorfor vores bistand i den store sammenhæng selvfølgelig heller ikke er så stor – kan få en betydning i verden.
Det kan vi ved at give en bistand på et meget højt professionelt niveau, en meget tænksom bistand.
Og vi har på mange områder været et foregangsland, både ved vores måde at give bistand på og måske også gennem det brede flertal, der har været om udviklingsbistanden tidligere i det danske Folketing.
Der var vel to spørgsmål, altså et om vækst i byerne og et om ungdomsarbejdsløsheden, som Afrikakommissionen især har fokuseret på – og jeg deltog også selv i et af Afrikakommissionens møder, nemlig det, der var i Ghana – og vi anerkender det som et indsatsområde.
Men en af grundene til den store arbejdsløshed i byerne og den store vækst i byerne, og det er jo efterhånden 50 pct. af befolkningen, der bor i byerne, er den kraftige fraflytning fra landet, fordi eksistensmulighederne på landet bliver minimeret.
Så derfor tror vi, at vækst i landbrugserhvervene og i beslægtede erhverv, som foregår på landet, kan løse en stor del af migrationsproblemerne.
Derfor mener jeg ikke, at der ikke skal være fokus på urbanisering og ungdomsarbejdsløshed i byerne, men der skal også være fokus på, at der fortsat er beskæftigelsesmuligheder på landet.
Til det andet spørgsmål, der jo relaterede sig til det seneste, hr. Karsten Lauritzen nævnte, nemlig hvordan vi vil finansiere vores langsigtede ønsker for ulandsbistanden, vil jeg sige, at det nok skal komme.
Ellen Trane Nørby (V), 2010-05-28:
Jeg vil også ligesom hr. Karsten Lauritzen fremhæve, at det jo var rart at høre, at SF's ordfører også forholder sig til nogle af de gode strategier, der ligger i den nye plan.
Jeg må så sige, at det undrer mig ret meget, når man har læst Afrikakommissionens arbejde, at SF så kan mene, at der ikke er et problem omkring beskæftigelsessituationen i de store byer, særlig i Afrika, for vi ved, at den kæmpe urbanisering, der sker i nogle af verdens fattigste lande, og den meget store arbejdsløshed, der er blandt unge, netop er med til at underminere hele vækstgrundlaget i mange af de her økonomier.
Men jeg vil egentlig gerne spørge lidt videre i forhold til det, hr. Karsten Lauritzen siger omkring økonomien, for det er jo ikke nok at have gode hensigter, hvis man ikke også påviser den økonomi, der er til at føre det ud i livet.
Og nu siger SF's ordfører, at man vil op på 1 pct., og derfor vil jeg blot, ligesom vi også spurgte Socialdemokraternes ordfører, spørge til, hvordan det så kan være, at det ikke er finansieret i den store økonomiske plan, som SF har lagt frem, for det må vel være et udtryk for, at man egentlig ikke prioriterer området så højt, som man står og siger fra Folketingets talerstol.
Hanne Agersnap (SF), 2010-05-28:
Altså, det er meget interessant med de her spørgsmål.
Jeg synes, det er, som om regeringspartierne ikke kan vente med at komme i opposition og spørge til vores regeringsprogram.
Vi har lagt et program frem, der hedder »En Fair Løsning«, der relaterer sig til de her kriseproblemer, der bliver talt om nu, og det relaterer sig også til at løse problemet med at opfylde fremtidens vækstbehov i Danmark ved hjælp af udvidet arbejdstid.
Der er mange ting i det her »En Fair Løsning«-program, der ikke er nævnt, og det skal nok komme, hvis eller når vi en dag får lavet et regeringsprogram.
På kulturpolitikområdet og på masser af andre politikområder har vi ønsker og vil gerne lave noget, og det skal vi nok finde finansiering til.
Det kommer til den tid.
I første omgang går vores »En Fair Løsning« ud på at sikre den fremtidige vækst i Danmark.
Karsten Lauritzen (V), 2010-05-28:
Tak for svaret.
Jeg nødt til at spørge fru Hanne Agersnap om det med, at man nu i SF og i Socialdemokratiet ønsker at øge udviklingsbistanden til 1 pct. Nu har man godt nok ikke skrevet noget om det i den økonomiske plan, som man siger er fremtiden for Danmarks økonomi; der står det ikke nævnt med et eneste ord, der står tværtimod i planen, at alle øvrige løfter, også bistandsløftet, må afvente en væsentlig forbedring i den danske økonomi, og det vil sige, at det i hvert fald ligger 3 år ude i fremtiden, i hvert fald efter 2013.
Så vil jeg godt spørge fru Hanne Agersnap, hvorfor der ikke står nævnt noget om det i forslaget til vedtagelse.
Kunne det være, fordi løftet om 1 pct. ikke er finansieret?
Hanne Agersnap (SF), 2010-05-28:
Jo, det er vi nogenlunde bekendt med, men formålet med at præcisere nogle ting i en strategi er jo altså at fastholde nogle mål fremover
Jeg bliver også lidt bekymret, når hr. Karsten Lauritzen siger: Nu har vi ordnet den sag, nu går vi videre til næste sag.
Vi håber selvfølgelig, at der er lande, der løfter sig ud af fattigdommen, og det er jo også derfor, vi er med på at fokusere på vækststrategier.
Men jeg er bekendt med, at man fortsætter programmerne.
Karsten Lauritzen (V), 2010-05-28:
Først og fremmest vil jeg rose fru Hanne Agersnap for i sin ordførertale rent faktisk at forholde sig til indholdet af den strategi, vi diskuterer.
Det synes jeg var rigtig godt.
Jeg vil dog påpege over for fru Hanne Agersnap, at det, at sundhed og uddannelse ikke specifikt er nævnt som en prioritet i strategien, jo ikke er ensbetydende med, at området fuldstændig udfases af den danske udviklingsbistand.
Jeg vil spørge fru Hanne Agersnap, om hun er klar over, at det blot kan betyde, at vi har gjort en stor indsats der over de senere år og nu vælger at fokusere på nogle andre områder, og om hun er klar over, at vi fortsat også vil yde markante bidrag til både hiv/aids-bekæmpelse og grundskoleuddannelse og videre bidrage til uddannelsessektoren i udviklingslandene, selv om det ikke står som en selvstændig strategi.
Tina Petersen (DF), 2010-05-28:
Med hensyn til de intentioner, der er bag de strategier, der er lagt, kunne jeg godt tænke mig at høre en bemærkning.
Jørgen Poulsen (RV), 2010-05-28:
Der mangler milliarder i de kommende års budgetter for den danske indsats i udviklingslandene.
Det er milliarder, som jo ikke kan bruges til at fuldføre de langvarige projekter.
Det er da sådan, at nu bliver også Danmark nødt til at trække sig ud af lande; i strategien er nævnt Bolivia, Nicaragua og andre lande, og det er lande, f.eks. Bolivia, hvor 80 pct. af befolkningen lever under fattigdomsgrænsen ifølge Udenrigsministeriets egne oplysninger.
Altså, det er da klart, at det her kommer til at gøre ondt på de mennesker derude.
Det er de allerfattigste, og det er ærgerligt, at det skal ske, præcis som vores økonomi jo i virkeligheden sagdes at være i bedring.
Karsten Lauritzen (V), 2010-05-28:
Ja, og det er jo fint nok, men så kan jeg ikke forstå, hvorfor hr. Jørgen Poulsen ikke kan følge, at man nu har fastfrosset bistanden på 15,3 mia. kr., og det er den i år, næste år og næste år igen.
Så er det rigtigt, at man selvfølgelig kan argumentere for, at der sker en glidende udhuling af det, fordi det er det samme beløb, men der går jo et stykke tid, og de løfter, der er givet i år, de penge, der bliver udbetalt i år, og de penge, der bliver udbetalt næste år, er jo de samme.
Det er jo de samme penge, det er blot en fastfrysning.
Så kan jeg ikke forstå, at hr. Jørgen Poulsen fremstiller det, som om der skal lukkes projekter, og at der er folk, der bliver svigtet.
Det er jo ikke det, der er tale om, der er blot tale om en fastfrysning af bistanden nominelt, og det kan jeg ikke forstå at hr. Jørgen Poulsen ikke forholder sig til.