Morten Homann (SF), 2007-02-09:
I SF har vi været meget skeptiske over for regeringens plan om fusionerne af universiteterne.
Ikke fordi fusioner som sådan er noget, man skal udelukke, men fordi det har været en meget forceret og tvungen proces.
Det gælder jo ikke mindst det pres på forskningsfriheden, som fusionerne har lagt, og ikke mindst integrationen af sektorforskningen på universiteterne.
Det pres bliver jo intensiveret med det her forslag, ved at man skriver betjening af regeringen ind som et decideret formål for universiteterne, og ved at man så samtidig giver yderligere beføjelser til, at f.eks. dekaner kan pålægge enkeltforskere bestemte arbejdsopgaver.
Hvad betyder det for institutionernes, universiteternes og sektorforskningsinstitutionernes, frihed, og hvad betyder det for den enkelte forskers frihed?
Det er et meget, meget stort og ubesvaret spørgsmål.
Og jeg vil godt sige til dem, der har forsøgt at besvare det, at det ikke er noget, man klarer bare ved at komme med besværgelser om, at forskningsfriheden er uantastet.
Man må ind og se på, hvad de bestemmelser, man gennemfører i loven, rent faktisk betyder for forskningsfriheden.
Og det er klart, at der vil blive tale om indskrænkninger både for institutionen, fordi den får pålagt flere opgaver eksternt fra, og for den enkelte forsker, fordi man får mere at lave, og fordi der er flere, der konkret kan pålægge en bestillingsopgaver.
Så det er et alvorligt og meget principielt spørgsmål om, hvordan man kan fastholde og udvikle forskningsfriheden i sådan et system.
Så er der også andre elementer i forslaget, som jeg lige vil knytte nogle kommentarer til.
Der er diskussionen om obligatoriske aftagerpaneler.
Man kan altid diskutere, om sådan noget skal være obligatorisk eller ej.
Jeg har egentlig stor sympati for ideen om aftagerpaneler, men man kommer til et punkt, hvor man begynder at blive lidt forvirret over, hvad det var, der var meningen med de forskellige instanser, som vi indførte.
Da vi for nogle år siden gennemførte den store ændring af universitetsloven, hvor vi indførte bestyrelser med eksternt flertal, var en del af begrundelsen dengang jo netop, at man skulle have impulserne fra omverdenen ind i ledelsen af universiteterne.
Jeg synes sådan set, aftagerpaneler er en udmærket idé.
De kunne bidrage til, at man fik en renere opdeling, en opdeling, som skabte mere sikkerhed for forskningsfriheden, hvis der blev gennemført en ledelsesform, hvor man havde internt flertal på universiteterne, men til gengæld havde aftagerpaneler til ligesom at give omverdenens indspark til driften af universiteterne.
Til diskussionen om offentlige studenterevalueringer må jeg sige, at jeg fuldt ud kan forstå behovet og ideen bag at offentliggøre studenterevalueringer og godt kunne tilslutte mig det.
Det, der selvfølgelig er vigtigt, er, at det bliver nogle overordnede, principielle tilkendegivelser om kvaliteten af uddannelserne set gennem nogle studerendes øjne og altså ikke personalespørgsmål, som bliver afgjort på internettet.
Det er helt, helt afgørende for at få sikkerhed for, at det kan fungere også i praksis, og det er noget af det, som vi har tænkt os at bruge kræfter på under udvalgsarbejdet.
Så er der en række mindre elementer i forslaget, som måske i og for sig kan være udmærkede, men hvor man kan diskutere, om de hører hjemme i et forslag, specielt når det kommer fra en såkaldt liberal regering, som angiveligt ikke går ind for detailstyring.
Der er meget detailstyring i det her forslag.
Man kan synes meget positivt om sådan noget som ph.d.-skoler og ankenævn for meritafgørelser, men de kan jo ikke opveje det store, principielle og helt uafklarede spørgsmål om, hvad der sker med forskningsfriheden og universiteternes uafhængighed af regeringen med det her forslag.
Og så længe det står ubesvaret, kan SF ikke støtte det her forslag.
Det trækker i den helt forkerte retning for forskningsfriheden.