runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2007-11-29:
Men jeg takker, fordi det jo er hensigten med en debat inde i Folketingssalen, at det lykkes at bringe klarhed over et tema, og det undrer mig helt oprigtigt, når hr. Thulesen Dahl har haft en ahaoplevelse ved at konstatere, at SF er tilhænger af, at det er befolkningen, der sætter rammen omkring en traktat.
Jamen hvorfor skulle vi ellers have fremsat et beslutningsforslag om at få en folkeafstemning om EU-traktaten, hvis vi ikke ville det?
Det ville da have været særdeles underligt.
Så jeg mener sådan set, at den ahaoplevelse kunne hr. Thulesen Dahl have fået meget tidligere.
Han kunne have læst vores forslag, og så ville han allerede inden debatten her i dag kunne have sagt: Aha, der har vi et parti, nemlig SF, der under alle omstændigheder synes, at befolkningen sammen med de politiske partier skal sætte rammen for en folkeafstemning.
Så jeg mener ikke, at det er debatten her, der har været så afklarende.
Det kunne have været lige så afklarende, hvis hr. Thulesen Dahl havde læst SF's beslutningsforslag.
Så det vil jeg opfordre til en anden gang.
Margrethe Vestager (RV), 2007-11-29:
Jeg vil følge sporet videre med hensyn til diskussionen om forbeholdene.
Som bekendt vil regeringen gerne erstatte forbeholdet for retlige og indre anliggender med et nyt forbehold; et nyt forbehold, som gør det muligt for regeringen, lige så længe som regeringen måtte have flertal for det, at fastholde dansk politik på en række områder.
Det være sig på asylområdet, det være sig med hensyn til familiesammenføringer, og det være sig i forhold til en lang række andre ting.
Støtter SF regeringen i, at vi får et nyt forbehold til erstatning for det, vi i forvejen har, sådan at Danmark permanent kan holde sig ude af fælles regler bl.a. på asylområdet?
Frank Aaen (EL), 2007-11-29:
Det forstår jeg ikke, for et af argumenterne, som SF har for traktaten
Det er jo lige præcis den folkelige debat, der er afgørende for, at vi får udviklet demokratiet i det europæiske samarbejde.
Og der er tidspunktet for folkeafstemninger jo traditionelt det tidspunkt, hvor vi får de store EU-debatter.
Vi har lige haft en valgkamp, hvori det emne har været helt forsvundet.
Derfor igen: Hvad er der galt i at sige, at SF støtter traktaten, men selvfølgelig mener, at den skal behandles på en demokratisk forsvarlig måde, og hvis ikke den bliver behandlet på en demokratisk forsvarlig måde, så kan SF ikke støtte traktaten, fordi SF ikke ønsker at være med i et flertal her i Folketinget, der kører hen over den folkelige debat og kravet om en afstemning?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2007-11-29:
Det er jeg usædvanlig glad for, for det, jeg vil spørge hr. Villy Søvndal om, knytter sig nøjagtig til det, hr. Frank Aaen har spurgt om.
Og jeg kan gøre det på den baggrund, der er, så derfor vil jeg sige til hr. Villy Søvndal: Helt ærligt, kom dog med nogle klare svar.
Det er, som om ansvaret tynger.
Det er, som om det pludselig er blevet et problem, og nu skal man have sådan rigtig uldne politikersvar, lidt på den ene side og lidt på den anden, og man balancerer lidt, og man kigger lidt på det, og hvor det lige ender, kan vi ikke sige noget om.
Den hr. Villy Søvndal, som vi kender, er en hr. Villy Søvndal, der afkræver os andre kontante, klare svar på simple spørgsmål.
Lad os så også prøve øvelsen over for hr. Villy Søvndal.
Hr. Villy Søvndal sidder med magten.
Han kan afgøre, om forbeholdene kommer til afstemning, under den forudsætning at vi også får reformtraktaten til afstemning.
Hvad man siger til reformtraktaten - det er jeg fuldstændig enig med hr. Villy Søvndal i, det kan være ja eller nej - er jo ligegyldigt i forhold til det demokratiske, at vi vil have en folkeafstemning.
Så det enkle spørgsmål, der skal svares på, er: Vil hr. Villy Søvndal og SF bruge den indflydelse, man har, i forhold til om forbeholdene skal til afstemning, til at sikre, at vi også får en folkeafstemning om reformtraktaten - ja eller nej?
Villy Søvndal (SF), 2007-11-29:
Jeg tror nu alligevel, at det flytter en del.
Det at kunne lægge et loft over pensionsindbetalinger på 100.000 kr. giver jo alene 2,5-3 mia. kr. Det er mange penge, og det tror jeg f.eks. også at kommunerne vil synes i den nuværende situation.
Det at lukke skattehuller er der rigtig mange penge i i en periode, hvor ligningen er blevet dårligere.
Men vi vil også gerne være med til at flytte penge over på forureningsområdet.
Det er et gammelt SF-ønske, at forurenerne skal betale, så vi får mindre forurening, og at vi til gengæld skal sænke skatten på arbejde specielt for de lavtlønnede.
Så jeg tror, at fru Inger Støjberg skal lade være med at stirre så intenst efter forskelle.
Hvis opfordringen fra regeringen til et bredt samarbejde er alvorligt ment, så har jeg bare ét godt råd til Venstres ordfører, nemlig at kigge efter lighedspunkter i stedet for efter forskelle.
Det er faktisk den måde, man laver aftaler på.
Inger Støjberg (V), 2007-11-29:
Nu ved hr. Villy Søvndal jo godt, at forskellen på de råd, nævn og kommissioner, der bliver nedsat nu, og de kommissioner, råd og nævn, der blev nedsat, før den borgerlige regering kom til, er, at vi jo nedlægger dem igen, når de har udført deres arbejde, hvor det førhen bare var noget, der kørte videre og videre og videre.
Nu har hr. Villy Søvndal talt om de multinationale selskaber og skattehuller og sådan nogle ting, men det flytter jo egentlig ikke ret meget i sådan en skattereform.
Så jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre, hvad mere der mangler i en skattereform.
Henriette Kjær (KF), 2007-11-29:
Det er det samme tema, jeg gerne vil ind på, for jeg er jo så trist så trist.
For hr. Villy Søvndal plejer jo at sige, når vi har den her type debatter, at hr. Villy Søvndal hver morgen står op, kigger sig i spejlet og spørger: Hvad kan jeg gøre for den borgerlige regering i dag?
Det synes jeg ikke skinnede igennem i den tale, hr. Villy Søvndal lige har holdt.
Jeg synes faktisk - modsat det råd, hr. Villy Søvndal lige har givet fru Inger Støjberg - at den var meget konfrontatorisk.
Hr. Villy Søvndal var lidt utilfreds med, at vi endda har oprettet et Klimaministerium, selv om det egentlig var SF's tanke.
Jeg har lidt svært ved at se, hvor SF er parat til at samarbejde.
Jeg sidder tilbage med den fornemmelse, at hvis den borgerlige regering havde sagt, at andelen af vedvarende energi skal øges til 100 pct. i morgen, så ville SF sige: Nej, det skal være 120 pct. og med tilbagevirkende kraft.
Villy Søvndal (SF), 2007-11-29:
Det sidste vil jeg advare imod.
Det ville efter min opfattelse være overbud.
Jeg startede faktisk med at rose regeringen.
Jeg står med mit manuskript her, hvor der står, at jeg gerne vil rose statsministeren for hans opfordring til samarbejde.
SF vil gerne skabe politiske resultater til gavn for danskerne og for vores klode.
Citat slut.
Fru Henriette Kjær har ikke ret i, at jeg stadig har den gamle vane hver morgen, når jeg står op, har været i bad og sådan noget, at tænke, hvor jeg i dag kan rose den nuværende regering.
Min ros i dag er til opfordringen til det brede samarbejde.
Meldingen fra SF er sådan set, at det vil vi afprøve.
Det, vi savner, er lidt mere indhold, det er lidt mere ambition, det er lidt mere konkrete, bindende løfter.
Men det er jo det, vi kan gå ind og hjælpe med i anden omgang.
Så også på den måde kan vi hjælpe hinanden.
Henriette Kjær (KF), 2007-11-29:
Det lyder godt.
Men jeg har behov for at få lidt mere at vide om, hvor det er, man sætter ind fra SF's side.
For hvilke store temaer, vi nu går i møde, har SF tænkt sig, de vil sige: Her vil vi virkelig gerne sætte en fod i døren, her vil vi gerne bide os fast i bordpladen og blive ved de her forhandlinger?
Villy Søvndal (SF), 2007-11-29:
Vi har to steder, hvor vi vil kaste hovedparten af vores kræfter ind.
Det ene er på klimaområdet.
Der vil vi have nogle forpligtende reduktionsmål for CO2-udslippet, sådan at vi år for år kan se, om vi bevæger os den rigtige vej og ikke den forkerte vej, som det sker i øjeblikket.
Så vil vi have etableret en række mere vedvarende energikilder med vindmøller, med biogas osv. for at sikre, at vi også på den måde får nedbragt vores samlede CO2-belastning.
Det andet område, hvor vi vil bruge vores kræfter, er på hele velfærdsområdet.
Vi er nødt til at sikre en offentlig sektor, der i langt højere grad ikke er bundet af regler, hvor de offentligt ansatte får en løn, der gør det attraktivt at arbejde der, og hvor der er tid til at løse de opgaver, der skal løses.
Man skal huske i hele den her debat, at den kurve, der stiger hurtigst i øjeblikket, er for ansatte, der går ned med stress.
Det er jo tosset, når vi står og mangler folk, at vi presser dem så hårdt, at de ikke kan være med.
Henriette Kjær (KF), 2007-11-29:
Det synes jeg lyder interessant, og jeg glæder mig til samarbejdet.
Det var jo altid spændende at være til valgmøder, hvor der var SF-deltagelse, for der var jo lige en gymnasieelev, der skulle række fingeren i vejret og bede om et eller andet og sige, at bordet, han sad ved, var for gammelt, så var SF klar med nye møbler til alle gymnasieelever.
Det førte jo også til, at Nyhedsavisen lavede en opgørelse, der viste, at SF havde valgløfter for 68 mia. kr.
De omhandlede jo alt, lige fra to lærere i de små folkeskoleklasser til lavere klassekvotienter og omstilling fra de energikilder, vi kender i dag, til vedvarende energi.
Mit spørgsmål er så: Hvor vil man skaffe alle de penge fra, for det synes jeg man må prøve at komme lidt nærmere?
Frank Aaen (EL), 2007-11-29:
Jeg var glad for at høre hr. Villy Søvndal sige, at vi nu skal have en folkeafstemning om den nye traktat.
Der er vi jo helt på linje, og det er godt.
Selv om SF selvfølgelig vil stemme ja til traktaten, og vi vil stemme nej til den, så er vi dog enige om, at vi skal have en folkeafstemning.
Men så har jeg det ganske enkle spørgsmål til hr. Villy Søvndal: Ville det ikke være korrekt af SF at sige, at forudsætningen for, at man stemmer ja til traktaten ved den endelige afstemning her i Folketingssalen, er, at traktaten først, som SF ønsker det, har været til bred, demokratisk debat og folkeafstemning, sådan at SF altså ikke bidrager til, at Folketinget bare springer den demokratiske debat over og gennemfører traktattilslutningen herinde?
Villy Søvndal (SF), 2007-11-29:
Det er helt rigtigt, at vi er helt enige i ønsket om en folkeafstemning.
Vi har oven i købet fremsat et forslag i den samling, som blev afbrudt af valget, og som er gentaget nu - jeg kan ikke huske, om det er fremsat i dag eller i går.
Så spørger hr. Frank Aaen, om det så ikke ville være klogt at sammenkæde proceduren med ens stillingtagen til et forslag.
Nu kan jeg jo ikke stille spørgsmål baglæns, men jeg tror godt, jeg kan konstatere, at uanset om Enhedslisten får en folkeafstemning, så vil man stemme nej til traktaten.
Og derfor vil jeg, ligesom jeg tror, Enhedslisten vil, gerne advare og sige, at det med at sammenblande den procedure, man vælger, med den måde, man så endelig tager stilling til sagen på, også for mig er to meget adskilte spørgsmål.
Nu gjorde Nyhedsavisen så det, at de fordoblede tallet.
Det er sådan set det, man kan sige om det.
Vores egne tal viste et behov for 34 mia. kr. i investeringer.
Det synes Nyhedsavisen var for lidt, og de løftede det derfor til 68 mia. kr.
Sådan!
Man taler tit om dynamiske effekter i forbindelse med skattelettelser.
Hvorfor taler man aldrig om dynamiske effekter, hvis en tredjedel af vores unge på ungdomsuddannelserne faktisk i stedet for at falde ud fik gennemført deres ungdomsuddannelse?
Niels Helveg Petersen (RV), 2007-11-30:
Jeg vil prøve at holde lidt fast i den.
Den eneste forbindelse er, at det falder sammen tidsmæssigt, og det er jo et interessant indicium, vil jeg sige, om, at der selvfølgelig er en forbindelse.
Det her ses, siger jeg, som led i den samlede skattepakke, som regeringen fremlagde, og så er det jo ikke nogen forklaring på det finanspolitiske at sige: Jamen det var allerede indbygget i finanslovforslaget.
Men det var jo det finanslovforslag, som Nationalbanken advarede imod, og de sagde, at finanspolitikken var for slap.
Det skete jo allerede, da finansloven blev fremsat.
Det er ikke en ny diskussion.
Så de 400 millioner her indgik i Nationalbankens vurdering, nemlig at det var for slap en finanspolitik.
Kristian Jensen (V), 2007-11-30:
Så får det et niveau, som vi mener er passende.
Og derfor sikrer man, når det prisreguleres, at børnefamiliernes købekraft for den børnefamilieydelse, de modtager, er den samme i de kommende år.
Det synes jeg er meget tilfredsstillende.
Med hensyn til spørgsmålet om kontanthjælpsloftet er det ganske enkelt vores holdning - og der kan jeg så forstå vi er uenige, det ærgrer mig at det skal kunne betale sig at arbejde.
Med de tiltag, som regeringen har gennemført - lavere skat på arbejde og et kontanthjælpsloft - så har vi fået reduceret det antal danskere, for hvem gevinsten ved at komme i arbejde er nærmest ikkeeksisterende.
Det synes jeg er positivt.
Samtidig kan vi se, at der er kommet flere kontanthjælpsmodtagere i arbejde.
30.000 flere er blevet løftet fra kontanthjælp og ind på arbejdsmarkedet og har fået job.
Det er da det bedste socialpolitiske løft, vi overhovedet kan give dem.
Og så må jeg til forslaget om at hæve bundfradraget sige, at det ikke vil virke, fordi bundfradraget gives til både dem, der er i arbejde, og dem, der er uden.
Så der bliver forskellen ikke større.
Nej, hvis SF vil hjælpe, så skal man hæve beskæftigelsesfradraget.
Hvis der er sket noget andet - nu er der jo kommet ny skatteordfører og ny skattepolitik - så vil jeg hilse det velkommen, men det vil jeg teste af over for SF.
Jesper Petersen (SF), 2007-11-30:
Jeg synes for det første, at det her mantra om, at det skal kunne betale sig at arbejde, jo er utrolig flittigt brugt af den her regering, og det skal så åbenbart også gå ud over de dårligst stillede børnefamilier i den her sammenhæng.
Der må skatteministeren da erkende, at det faktisk har givet nogle ret store problemer for enlige mødre i det her land, at man har indført det kontanthjælpsloft.
Der er jo alle mulige andre måder at gøre det at arbejde mere attraktivt på.
SF vil gerne være med til at gøre bundfradraget endnu større, og jeg ved godt, at vi får lejlighed til at diskutere det på andre tidspunkter, men det kunne vi godt tænke os.
Det er sådan noget, der gør, at de, der tjener lidt, får mere ud af det.
Så jeg synes ikke, at argumentet holder.
Jeg kunne godt tænke mig at få afprøvet, om skatteministeren ikke synes, det faktisk er et ret stort problem for de enlige mødre, der ikke er kompenseret for, at man har indført kontanthjælpsloftet.
For det andet er det med hensyn til reguleringen af ydelsen et faktum, at den bliver mindre.
Det kan vi se på de svar, der er afgivet til Skatteudvalget.
Det kan godt være, at skatteministeren mener, at det niveau, som man hjælper sine børn med, skal være fuldstændig det samme både nu og til evig tid, men jeg tror altså også, at der i forhold til børnene sker en udvikling i, hvad vi gerne vil give de børn og vil kunne give dem i deres opvækst.
Nu skal jeg holde inde, men jeg håber på nogle svar fra skatteministeren.
Kristian Jensen (V), 2007-11-30:
Hvis vi tager spørgsmålene i modsat rækkefølge, så er ideen med at lade børnechecken følge prisudviklingen jo, at det antal bleer, vinterstøvler, flyverdragter og andre børneartikler, som jeg kan købe for den børnecheck, jeg modtager i dag, jo også er det, jeg skal kunne købe i morgen og næste år og året efter og året efter.
Når børnechecken derfor bliver reguleret med prisudviklingen, så er vi inde på et niveau, hvor vi sikrer, at børnefamilierne har den samme støtte til at dække de udgifter, der er.
Derfor mener jeg, at det er helt naturligt.
Så må jeg sige med hensyn til kontanthjælpsloftet: I regeringen har vi det klare udgangspunkt, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Problemet, før kontanthjælpsloftet blev indført, var, at det for en række personer var så stor en økonomisk belastning at gå i arbejde, fordi de gik ned i indtægt, når de blev beskattede ved at gå i arbejde, at de faktisk tabte penge på det.
Det kunne ikke betale sig at arbejde.
Derfor ønskede vi at sikre, at det kan betale sig at arbejde.
Derfor blev der indført et kontanthjælpsloft, der gjorde, at der var en grænse for, hvor meget man kunne få udbetalt.
Det har betydet, at det for langt flere mennesker er blevet attraktivt at komme i arbejde, og det har den positive betydning, at vi nu kan se, at mange kontanthjælpsmodtagere er kommet i arbejde.
Det synes jeg socialpolitisk er det bedste løft, vi kan give dem.
Jesper Petersen (SF), 2007-11-30:
Det er rart at høre, at skatteministeren ikke bare er en ond talknuser og ikke bare selv har børn, men også bekymrer sig om børnenes ve og vel her i det danske land.
Skatteministerens udmærkede tale og udmærkede svar her mod afslutningen synes jeg giver anledning til at spørge, om det betyder, at regeringen f.eks. vil være med til at afskaffe kontanthjælpsloftet, som f.eks. rigtig mange enlige mødre er ramt af.
Det gør det svært for dem at købe tøj, mad og medicin til deres børn, som har svært ved at tage til en børnefødselsdag, fordi de ikke kan få en gave med.
Når vi så langt i dag, at skatteministeren ser, at det problem faktisk er så stort, at kontanthjælpsloftet bør afskaffes?
Et andet spørgsmål i samme dur handler om, at når nu skatteministeren er så interesseret i børnefamiliernes ve og vel og er optaget af, at de skal have den økonomiske håndsrækning, som børnechecken er, betyder det så også, at skatteministeren vil være med til at lave om på reguleringen, så vi ikke længere udhuler checken år for år, sådan som regeringen har sat i værk gældende fra 2004?
Hvis det gør det, er SF også klar til at lægge stemmer til det brede flertal, som skatteministeren i dag har været så lykkelig for.
Niels Helveg Petersen (RV), 2007-11-30:
Man må vist sige, at dette forslag i sjælden grad ikke indeholder nogen tekniske problemer.
Det er meget enkelt at forstå: 2.000 kr. pr. barn under 3 år.
Det er teknisk nemt.
Til gengæld er det et dårligt forslag.
Det Radikale Venstre er imod det forslag, og det er vi af to grunde nej, lad os sige tre.
Vi er det for det første, fordi vi er imod den form for stemmekøbspolitik, som det er udtryk for.
Få måneder før valget skal udskrives og på et tidspunkt, hvor regeringen ved, at der skal være valg, åbner man pengepungen til udsøgte grupper - i og for sig noget af det, som statsministeren jo i går vendte sig imod, da vi diskuterede lønpuljer, hvor han mente, at man ikke sådan skulle øremærke ting og sager.
Vi er imod den form for socialpolitik, hvor man bare giver mere til alle i en situation, hvor der er brug for en særlig indsats over for udsatte børn.
Vi har fra radikal side fremlagt et børnepolitisk program, hvor vi efterlyser en større indsats over for udsatte grupper af børn.
Vi ønsker bedre tid, mere kvalitet i daginstitutionerne, vi ønsker en tidlig indsats over for udsatte børn, og vi ønsker en målrettet hjælp til børn og unge med psykiske problemer.
Vi kunne få mere velfærd for pengene ved at målrette indsatsen mod nogle af de truede grupper end ved som her at drysse 2.000 kr. ud til alle familier, der har børn under 3 år.
Vi er imod den form for politik, som jeg mener tiden er løbet fra.
Det er det ene kritikpunkt.
Det andet kritikpunkt er, at dette også er et led i den almene svækkelse af finanspolitikken, som har medført skarp kritik både fra vismændene og nu senest fra Nationalbanken, som har tilsluttet sig vismændenes synspunkt.
Vi er i en meget anstrengt situation på det danske arbejdsmarked med mangel på arbejdskraft; der risikerer at opstå større inflation; og en svag og for slap finanspolitik kan medføre en række ulemper på længere sigt.
Jeg har set, at både statsministeren og finansministeren har travlt med at slå det hen og sige, at det bare er nogle pessimistiske økonomer, og at vi skal skrive lærebøgerne om.
Det er et meget dårligt svar på det, som er kommet fra vismændene, og som Nationalbanken har tilsluttet sig, for de problemer, der vil komme med en for slap finanspolitik, er absolut reelle og har på længere sigt virkninger for os alle.
Så både fordi vi altså ikke kan fordrage den form for stemmekøbspolitik, som dette er udtryk for, fordi det socialpolitisk har et forkert sigte, og fordi det finanspolitisk, skal vi sige kæder sig til andre former for lempelse af finanspolitikken, vil Det Radikale Venstre stemme imod dette forslag.
Frank Aaen (EL), 2007-11-30:
Enhedslisten kan støtte forslaget.
Vi mener, at børnefamilierne har brug for lidt bedre økonomi.
I forhold til debatten om, om det nu også skal gælde rige børn f.eks., vil jeg sige, at vi opfatter det her som en almen velfærdsydelse, som skal komme alle til gode uanset deres indkomst, på samme måde som vi mener, at folkeskolen skal være gratis for alle uanset indkomst, og at det skal være ens for alle, når de går til læge osv.
En særlig god grund til at holde fast i ordningen her er jo, at regeringen er ved at udhule det princip, at velfærdsydelser får alle uanset indkomst og formue.
Allerede i dag er der indført systemer, sådan at man kan købe sig til bedre ældrepleje, til bedre børnepasning, til at komme hurtigere på hospitalet - der er oprettet mange privathospitaler og sundhedsordninger - og det er altså en underminering af den almene velfærd, som vi er lodret imod og ønsker at bekæmpe, og det gør vi i virkeligheden også ved at vedtage det her forslag, for det er en almen ydelse.
Så ved jeg jo godt, at regeringen gør det af rent populistiske årsager, ikke ud fra kærlighed til den solidariske velfærd, men fordi man så lige kan smide en luns ud for at hente nogle stemmer.
Der er jeg helt enig, men det kan ikke få os til at stemme imod forslaget.
Jeg er også enig i det, hr. Nick Hækkerup sagde om, at det her bare er en lille lap på noget skidt, man har gjort tidligere, og derfor kunne jeg godt tænke mig, at vi i udvalgsarbejdet lige får sammenholdt det her beløb med, hvor meget der så i virkeligheden er taget fra de 0-3-årige, og hvor meget der er taget fra andre, altså dem over 3 år, i samme periode, på grund af at man forringede reguleringen og gik væk fra at regulere ud fra lønudviklingen og over til at regulere ud fra prisudviklingen.
Man har gjort det samme med boligydelsen til pensionister; jeg kan ikke lige på stående fod huske andre områder, men man har faktisk gennemført det tilsvarende princip i forhold til andre velfærdsydelser.
Der vil vi gerne have afdækket, hvor mange velfærdsydelser der på samme måde, som det gælder for børnechecken, har været udsat for forringelser, og så stille det spørgsmål - og det kan vi jo lige så godt stille i dag: Hvorfor er det kun denne gruppe, der skal have reparation for forringelserne?
Hvorfor skal de andre grupper ikke også have reparation for forringelsen?
Og så vil vi selvfølgelig arbejde for, at man - som man gør her, hvor man retter op på ét område - så også retter op på de øvrige områder.