runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karsten Nonbo (V), 2010-10-26:
Det er bare lige for fuldstændighedens skyld: Jeg mener, at når man ændrer en strafferamme fra 6 måneder til 12 måneder, altså til 1 år, er det en fordobling.
Jeg skal medgive fru Karen Hækkerup, at jeg godt ved, at der et eller andet sted i bemærkningerne står, at det er en tredjedel, men det er lovforslaget, vi ændrer, og det er som sådan lovforslaget, jeg læser.
Og der står fra 6 måneder til 1 år, og det er i min terminologi en fordobling.
Karen Hækkerup (S), 2010-10-26:
Tak for det.
Jeg vil gerne spørge til det, der er den tredje del af det her lovforslag, og som handler om den måde, man skal videregive informationer mellem kriminalforsorg, politi og sociale myndigheder på.
Det er et forslag, som jeg i øvrigt synes er glimrende, men som jeg måske nok havde ønsket man havde taget ud til en selvstændig behandling i stedet for at kæde det sammen her i hæleripakken.
For jeg synes egentlig, at ikke alene udleveringen af informationer, men også udslusningsdelen havde fortjent at have sit eget selvstændige lovforslag.
Men det, jeg vil spørge til, er det med, at hvis man nu eksempelvis har været inde at afsone en fængselsdom for tyveri, må man ifølge det lovforslag, som regeringen nu har fremsat, ikke blive udsluset til en bolig, hvis man bor i et ghettoområde.
Og der vil jeg bare spørge, om ordføreren vil redegøre for, på hvilken måde man som en, der er indsat i et fængsel, og som altså har en bopæl i et ghettoområde, skal boliganvises, når man skal udsluses fra fængslet.
Karsten Nonbo (V), 2010-10-26:
Det hører vist nærmere ind under sociallovgivningen, hvordan man gør det rent praktisk.
Altså, det væsentligste for mig er, at der opstår et samarbejde, og jeg vil sige med hensyn til, hvordan det samarbejde kommer til at køre, at der jo bl.a. ligger ghettoplaner, som skal udmøntes i lovforslag.
Så lad os tage det til den tid.
Det her lovforslag åbner i hvert fald op for muligheden.
Karsten Nonbo (V), 2010-10-26:
Jeg vil bare vide, hvorfor fru Karen Hækkerup teknisk set vil have det her lovforslag delt, for når jeg lytter til, hvad fru Karen Hækkerup siger, forstår jeg, at fru Karen Hækkerup er enig i begge halvdele, og så kan de vel godt køre sammen.
Det kan afgøre hastigheden af, hvor grundigt og hvor vigtigt vi arbejder med f.eks. delen omkring KSP-samarbejde osv.
For jeg hører jo, at der er total enighed om den anden halvdel, der handler om uagtsomt hæleri, altså at hæve strafferammen til det dobbelte.
Så hvad er problemet, andet end at fru Karen Hækkerup forsøger at finde et problem?
Karen Hækkerup (S), 2010-10-26:
Jeg forsøger ikke at finde nogen problemer, men som jeg læser lovforslaget, er strafferammehævelsen på en tredjedel og ikke på det dobbelte.
Men grunden til, at jeg syntes, at det havde været smart at sørge for, at lovforslaget var delt, var, at så havde vi haft mulighed for, at de gode ting, der ligger i det her lovforslag, ikke kun skulle vedrøre folk, der er sat i fængsel på grund af berigelseskriminalitet.
For det er jo ikke kun folk, der stjæler, der har behov for at blive hjulpet ud af kriminalitet, når de efterfølgende skal vende tilbage til samfundet.
Der havde det altså været rigtig rart, hvis vi kunne have kigget på en reform af Kriminalforsorgen, kunne have fokus på en straf, der virker, hvor vi i stedet for kun at sige, at nu straffer vi folk, og så skal det være hårdt, og så sætter vi dem ind bag lås og slå og lukker døren, så i stedet for spørger: Hvad er årsagen til, at det her menneske begår kriminalitet? Hvad er det, vi skal sætte ind med for at få det her menneske til at holde op med at begå kriminalitet?
Vi skal holde op med at løslade folk til gaden med 400 kr. på lommen, uden at de har et sted at bo, uden at de har en uddannelse, uden at de har nogen fremtidsplaner.
Det betyder, at der går ganske kort tid, og så kommer de på besøg i fængslet igen.
Derfor ville jeg have ønsket, at man ville have været lidt mere ambitiøs fra regeringens side og ikke kun havde ladet det her omhandle berigelseskriminalitet.
Karsten Nonbo (V), 2010-10-26:
Det lovforslag, vi skal behandle nu, har to elementer.
Det første element er en udvidelse af strafferammen for groft uagtsomt hæleri.
Det er sådan i dag, at vi har to andre straffeparagraffer; for groft hæleri er strafferammen 6 års fængsel, og for hæleri i almindelighed er strafferammen 1½ års fængsel.
Så det er egentlig godt nok.
Der, hvor vi mangler et redskab, er i forbindelse med strafferammen for det, der hedder uagtsomt hæleri.
Den er i dag ½ år, og den bliver hermed sat op til et helt år.
Uagtsomt hæleri er f.eks. det, at nogle mener, at man kan gå ind på den lokale beverding og købe et B&O-anlæg, og at det så nok er helt lovligt.
Nogle forsøger jo at skubbe sig ind under deres uvidenhed, grænsende til dumhed, og nu kan man så, sådan lidt groft sagt, sige, at det så koster en længere straf at være dum, for man skal være usandsynlig dum for at kunne købe et musikanlæg på et værtshus og så tro, at det er helt legalt.
Så det er der absolut støtte til fra Venstres side.
Der er også støtte til det andet element i det her lovforslag, nemlig at man udvider muligheden for et samarbejde mellem politimyndigheder, kriminalforsorg og sociale myndigheder og psykiatrimyndigheder, både når det gælder almindelig behandling, og når det gælder udskrivning med henblik på at finde en egnet bolig og et egnet liv for dem, der har været inde at sidde.
Det er noget, jeg ser på med meget, meget stor glæde.
Jeg har selv haft et job som SSP-medarbejder – det er p’et, der har været min side af det – og nogle gange har jeg siddet og måtte bide mig lidt i tungen eller læberne for ikke at fortælle, hvorfor vedkommende er, som han er.
Nu er der mulighed for, at man lidt bedre kan gøre det, således at de andre parter også kan få et indblik i, hvad det reelt er, der foregår, og hvordan den unge reagerer.
Så vi hilser det her lovforslag velkommen.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-27:
Ja, det kan virkelig godt passe, og spørgeren giver selv svaret på, hvorfor det kan passe, nemlig at spørgsmålet om udlevering af materiale til brug for rigsrevisors arbejde jo i første række er et mellemværende mellem det pågældende ressortministerium, som er Sundhedsministeriet, og rigsrevisor.
Det er ikke et arbejde, jeg har involveret mig i, og jeg har ikke haft kendskab til, at man efter rigsrevisors opfattelse har siddet et ønske overhørig.
Det kan jeg sige med sikkerhed.
Ud af det kan man jo så ikke uddrage alt det andet, der bliver sagt, om, at der ikke er nogen, der vil vedkende sig arbejdet, og at der ikke er nogen, der interesserer sig for det.
Der er da en kæmpe interesse for det arbejde, og ingen har haft en større interesse end mig.
For i sommeren 2008 traf jeg den beslutning, bl.a. med de meget gode argumenter, hr. Morten Bødskov fremfører, om, at riget fattedes penge, og at der havde været store strejker og ophobede ventelister, så vi desværre var nødt til at nulstille det frie sygehusvalg med henblik på at genindføre det et år senere.
I den periode, hvor det frie sygehusvalg er suspenderet, og hvor hele den her debat om, at der skulle fosse penge ud, derfor pr. definition ikke giver nogen mening, har jeg selvfølgelig interesseret mig for, hvordan vi fik det løbet i gang igen på en ansvarlig måde.
Og derfor indgår jeg også en aftale den 1. april 2009.
Morten Bødskov (S), 2010-10-27:
Det er en meget mystisk sag.
Der er helt åbenlyst ingen i regeringen, som vil kendes ved det, som rigsrevisor selv benævner som en rapport, men som statsministeren benævner som det ikke færdiggjorte regeringsarbejde.
Det er meget mystisk, at man sætter et regeringsarbejde i gang, og at der ikke er nogen, der vil kendes ved det, på trods af at man nemt kan forestille sig – i hvert fald hvis man skal følge den kampretorik, der bliver sendt ud, om behovet for, at der holdes igen på de offentlige udgifter og andet – at der i danmarkshistorien har været en finansminister, som kunne have en vis interesse for et sådant udredningsarbejde, som jo viser, at der var et besparelsespotentiale på betalingen til de private sygehuse.
Så udgangspunktet er, at vi har en regering, hvor ingen vil kendes ved det, at der ikke er nogen, der har set det her, og det er bare det, vi har utrolig svært ved at forstå.
Ressortministeren siger, at han kun har set konklusionerne, og heller ikke den daværende finansminister, som man må formode havde en vis interesse eller bare en smule interesse, særlig i de år, der er tale om, hvor finanskrisen brager om ørerne på os og hullet i kassen er kæmpestort, i, hvordan man kan holde igen på de offentlige udgifter, vil kendes ved det.
For vi synes faktisk, det er meget, meget mystisk.
Når det nu er sådan, at der den 28. januar 2009, mens den nuværende statsminister er finansminister, bliver holdt møde mellem Rigsrevisionen og Indenrigs- og Sundhedsministeriet, godt nok, og der bliver gået i dybden med spørgsmål om det såkaldte udredningsarbejde, kan det så virkelig passe, at man kan have en finansminister og en regering, som ikke er vidende om, at rigsrevisor gentagne gange ifølge sit notat, 5-6 gange, direkte spørger til specifikke uddybende dokumenter?
Kan det virkelig passe, at den daværende finansminister ikke har været vidende om, at Rigsrevisionen har spurgt 5-6 gange efter de her dokumenter?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-27:
Tak for det.
Sundhedsministeriets udlevering af materiale til Rigsrevisionen er en sag mellem Sundhedsministeriet og Rigsrevisionen, og jeg kan sige meget klart, at jeg ikke har haft kendskab til, at der i forbindelse med udarbejdelsen af beretningen om pris, kvalitet og adgang til behandling på private sygehuse er opstået en situation, hvor Rigsrevisionens ønske om at få udleveret specifikt materiale, altså den ikke færdiggjorte rapport – det er jo den, vi taler om – ikke blev imødekommet tilstrækkelig tidligt.
Rigsrevisor har i oktober givet udtryk for, at han finder, at Sundhedsministeriet skulle have afleveret det omtalte materiale tidligere, end tilfældet var, og det har jeg naturligvis noteret mig.
Morten Bødskov (S), 2010-10-27:
Men det er jo underligt, at der ikke er nogen, der vil indrømme, at man har set det her samlede dokument.
Og det er jo ikke desto mindre underligt, for hvis man læser pressemeddelelsen fra Sundhedsministeriet, »Oplysninger om påstået sletning af mails i Sundhedsministeriet«, står der: »Ministeriet igangsatte i efterår 2008 et internt udredningsarbejde ….
Arbejdet, som omfatter flere hundrede diagnoser, blev drøftet i Styregruppen for regeringens økonomiudvalg, …«.
Havde den daværende finansminister en repræsentant til stede på det møde?
Mogens Jensen (S), 2010-10-27:
Mener statsministeren, at det er rimeligt, såfremt ansatte i Statsministeriet har krævet af TV 2, at optagelserne uden for TV 2 den 8. oktober 2010 ikke blev anvendt?
Astrid Krag (SF), 2010-10-27:
Er statsministeren enig i, at vores demokratiske system bygger på gensidig tillid mellem henholdsvis embedsmænd og politikere og dem, der skal kontrollere dem, og at kontrolsystemet bryder sammen, hvis tilliden forsvinder?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-27:
Nu er vi jo nået langt ud over spørgsmålet, men jeg gør mig ikke nogen illusioner, så hvis jeg nu ikke svarer, vil man sikkert bare efterfølgende forsøge at udlægge det, som om jeg forsøger at skjule et eller andet.
Jeg er selvfølgelig lidt skuffet over, at spørgeren mener, at jeg eventuelt kunne have været sundhedsminister i foråret 2009, og må sige, at det ikke tyder på nogen sådan særlig dybdegående research af tidslinjerne i den her sag.
Jeg kan oplyse, at jeg blev finansminister efter valget i 2007, og at vi i forlængelse af det valg, og det fremgår af regeringsgrundlaget, iværksatte et arbejde med henblik på nu, hvor det frie valg var drevet dertil, hvor det var, fra en situation, hvor der ikke var noget privat sygehusmarked, til en situation nu, hvor der var et større privat sygehusmarked, at ville modernisere afregningssystemet.
Det blev der sat et arbejde i gang med, og det arbejde har jeg af et par omgange haft en markant indflydelse på, nemlig ved i sommeren 2008 at suspendere det frie valg i en aftale, jeg indgik med regionerne, hvilket i øvrigt skabte det frikvarter eller det frirum, der gjorde, at regeringen, uden at der altså var noget frit sygehusvalg og derfor pr. definition hverken under- eller overbetaling eller nogen form for betaling som følge af det frie valg, kunne gøre arbejdet færdigt, og det gjorde vi frem til en aftale, der blev indgået med Amtsrådsforeningen, undskyld Danske Regioner den 1. april 2009.
Det er ikke udtryk for ond vilje, når jeg ikke her kan gøre detaljeret rede for, hvilket papir jeg har haft på hvilket tidspunkt i den proces fra sommeren 2008, hvor vi suspenderede det frie valg, og frem til det tidspunkt, hvor vi genindførte det.
Og det er sådan set også fuldstændig irrelevant, al den stund at der i den periode ikke var noget frit sygehusvalg.
Jonas Dahl (SF), 2010-10-27:
Jamen jeg synes, det er meget interessant, at vi i dag har en statsminister, som siger: På regeringens vegne vil jeg da gerne slå fast, at man bakker rigsrevisor op, men som Venstres formand er jeg åbenbart ikke i stand til at gøre det.
Derfor kan man så se fire Venstrefolk, som kontinuerligt kritiserer rigsrevisor for at lave noget makværk, for at opføre en græsk tragedie og for at sidde på sin flade bagdel.
Det er da påfaldende, at Venstres formand ikke er i stand til rent faktisk at sige: Som formand for Venstre finder jeg det uacceptabelt, og jeg vil ikke være med til at undergrave rigsrevisors arbejde.
Men vi må jo bare konstatere i dag, at vi åbenbart ikke kan komme så langt.
Jeg vil så meget gerne her til slut spørge, om statsministeren er i stand til at svare på det, som en tidligere spørger var inde på, nemlig hele det her med den privatrapport og diskussionen om udleveringen af den til rigsrevisor.
Hvornår fik statsministeren i sin egenskab af finansminister eller måske sundhedsminister, men altså i egenskab af det, han var dengang i foråret 2009, kendskab til det, der i dag omtales som privatrapporten?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-27:
Nu er det jo altså ikke spørgetid til Venstres formand, men til ministrene, og i det her tilfælde altså til mig i min egenskab af statsminister, og i den egenskab kan jeg sige meget klart, at jeg har og regeringen har stor respekt for Rigsrevisionen som institut.
Jeg ønsker ikke at indgå i nogen polemik.
I forhold til den konkrete sag har regeringen for hen ved et års tid siden taget den kritik, der var, til efterretning, om end vi ikke deler den faglige vurdering, og i forhold til det eneste nye, der siden er opstået i den sag, nemlig spørgsmålet om, hvornår det ikke færdiggjorte rapportarbejde blev oversendt, har indenrigs- og sundhedsministeren beklaget det konkrete hændelsesforløb, og så kan jeg ikke rigtig tilføje mere til sagen.
Ja, det må jeg da med bestemthed gå ud fra at der har været, al den stund at Økonomiudvalget er forankret i Finansministeriet.
Men altså, den eneste, der skaber forvirring her, er jo spørgeren, som blander mange ting sammen.
Det, der er spurgt til her i dag, er helt præcist: Har jeg haft kendskab til, at man i Indenrigs- og Sundhedsministeriet efter rigsrevisors opfattelse har siddet et ønske overhørig om udlevering af det pågældende materiale?
Og til det kan jeg med bestemthed svare: Nej, det har jeg ikke haft kendskab til.
Så er spørgsmålet entydigt, udtømmende, præcist og sanddrueligt besvaret.
Så er der det mere substantielle spørgsmål: Har jeg haft et indseende i, at regeringen har haft et arbejde, den selv har sat i gang, om at udvikle et nyt takstsystem?
Ja, det ved gud – undskyld – det har jeg bestemt haft et indblik i.
Selvfølgelig har jeg det, hvordan skulle jeg ellers den 1. april 2009 kunne indgå en aftale med Danske Regioner om et nyt takstsystem, der hviler på referencetakster, hvilket jo præcis er det idémæssige udgangspunkt i den ikke færdiggjorte rapport?
Jonas Dahl (SF), 2010-10-27:
Det er da påfaldende, at statsministeren – som formand for Venstre; som formand for den regering, han repræsenterer, og det parlamentariske flertal, der sidder i Folketinget, hvor det største parti trods alt er Venstre, som statsministeren jo selv er formand for – ikke er i stand til at indgå i, overhovedet ikke vil indgå i en diskussion af det her.
Flere af Venstres folketingsmedlemmer rejser gentagne gange en hård kritik af rigsrevisor, men alligevel vil man rent faktisk ikke som Venstres formand stille sig op og sige: Det her er uacceptabelt, det finder vi os ikke i, så vi vil selvfølgelig sikre, at rigsrevisor får ordentlige arbejdsvilkår, og vi vil sikre, at alt kommer frem i det klare lys.
Det er da påfaldende.
Man kan have den lille bagtanke, at det måske skyldes, at den kritik, som rigsrevisor har rejst, rent faktisk går på statsministerens egen person i hans ageren som sundhedsminister, nemlig at der er foregået overbetaling, dengang den nuværende statsminister var sundhedsminister.
Morten Bødskov (S), 2010-10-27:
Hvordan kan det være, at det først er efter offentliggørelsen af Rigsrevisionens notat til Statsrevisorerne om »Rigsrevisionens adgang til Indenrigs- og Sundhedsministeriets udredningsarbejde i 2008-2009 om afregning med de private sygehuse« fra oktober 2010, at statsministeren bliver vidende om Rigsrevisionens specifikke ønske om at få udleveret dokumenter til belysning af regeringsarbejdet om en »fair konkurrence mellem offentlige og private sygehuse«?
Carsten Hansen (S), 2010-10-27:
Jeg må for det første konkludere, at statsministeren er enig i, at rigsrevisor har spurgt specifikt til arbejdet.
Det næste spørgsmål, som jo er ret interessant, er i virkeligheden: Når rigsrevisor seks gange spørger – og jeg læser igen op af spørgsmålene – hvornår arbejdet i arbejdsgruppen påbegyndtes, hvad opdraget, altså formålet, var med det, hvem der deltog i arbejdet, og hvornår kan vi forvente, at der ligger noget officielt, kunne statsministeren så forestille sig, når rigsrevisor stiller spørgsmålet seks gange til et ministerium og også til koordinationsfolkene omkring det, uden at ministeren får besked om det her, hvem det så er, der ligesom giver besked om, at arbejdet ikke skal udleveres til rigsrevisor.
Hvad er det, man forsøger at dække over her?
Hvem er det, man forsøger at lave et cover-up på her?
Det undrer mig meget, at man kan stille så specifikke spørgsmål, som det fremgår af rapporten fra rigsrevisor, uden at ministeren ved besked.
Tror statsministeren på, at man kan stille så konkrete spørgsmål på adskillige møder, uden at der går en besked fra disse møder med rigsrevisor til den minister, der har ansvaret?
Bjarne Laustsen (S), 2010-10-27:
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at stille et spørgsmål, fordi vi nu har haft den her finanskrise og 180.000 arbejdspladser er forsvundet ud af landet.
I går meldte Vestas ud, at de vil lukke fire fabrikker i Danmark.
Rigtig mange medarbejdere er nu i klemme oven i, at mange industriarbejdspladser som sagt er forsvundet.
De arbejdspladser er i Rudkøbing, i Nakskov, i Viborg, i Skagen – de ligger i vores bagland eller yderområder, som man vil sige – og derfor handler mit spørgsmål om, at vi har en idé om, at man faktisk kunne få landbruget til at være energileverandør og sætte skub i de planer om at få øget biomasse, øget vindkraft, og der kan være solceller osv.
Vi har jo netop i Fødevareudvalget, hvor ministeren også var med, været i Nordtyskland for at se på, hvad de har gjort dernede og fået gang i, og det har skabt rigtig mange arbejdspladser dernede, så det håber jeg ministeren vil være med til kan lade sig gøre her i Danmark også.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-27:
Det er klart utilfredsstillende, at rigsrevisor ikke har fået det materiale, han har ønsket, og det er også det, jeg har tilkendegivet i et brev til Folketingets formand.
Jeg har i øvrigt noteret mig, at rigsrevisor i det opspil til statsrevisorerne, som blev sendt til Folketingets formand, og som jeg nu har svaret på, jo meget klart har understreget, at rigsrevisor opfatter denne sag som et enkeltstående tilfælde, og at rigsrevisor generelt har et godt samarbejde med regeringen.
Det er også min egen opfattelse den anden vej, og det er i øvrigt også, hvad jeg bestræber mig på kommer til at gælde mange år frem.
Jeg har respekt for Rigsrevisionen som institution, og rigsrevisor skal naturligvis uden ophold have det materiale, som rigsrevisor vil have.
Det følger af lovgivningen, og i øvrigt har regeringen heller ingen anden interesse og har heller ikke haft det i den konkrete sag, hvor regeringen jo intet har at skjule.
Det er jo sådan, at der her er en solstrålehistorie om, hvordan 350.000 danske patienter har fået en behandling, de ellers ikke ville have fået, uden at det har kostet ekstra, og på det seneste, efter at vi havde suspenderet det frie sygehusvalg, har vi kunnet løbe det i gang på en sådan måde, at det endda er billigere, end når vi løser opgaverne i offentligt regi.
Carsten Hansen (S), 2010-10-27:
Det, der virker dybt underligt for os, der står uden for regeringen, er, at når vi spørger gamle folk på egnen – folk, der har været ministre før den nuværende regering – siger de, det er fuldstændig utænkeligt, når rigsrevisor med den autoritet, han har, stiller en række spørgsmål til et forløb, til en rapport, som er undervejs, stiller specifikke spørgsmål op til seks gange og i øvrigt beder ministeriet om at afgive en erklæring om, at samtlige oplysninger er udleveret til rigsrevisor, at de ting ikke går til ministeren og dermed videre.
Statsministeren siger altså, at i sin egen regering har han ikke styr på en pind.
Det er ikke noget, der er alvorligt, når rigsrevisor spørger, det er sådan, at der er ingen, der aner, at rigsrevisor har spurgt op til disse mange gange til rapporten, og det er i øvrigt ikke ministerens ansvar.
Rigsrevisor beklager meget forløbet, men jeg synes, statsministeren har brug for at få tjekket op på arbejdsgangene i sin regering, for det her vidner om en slendrian, jeg sjældent har set mage til, nemlig at man kan spørge så specifikt på så mange områder, uden at det går til ministeren.
Virker det ikke vildt underligt?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-27:
Hvis spørgeren er interesseret i at få nærmere indblik i, hvordan arbejdet er tilrettelagt i Indenrigs- og Sundhedsministeriet, må han jo stille spørgsmålet til indenrigs- og sundhedsministeren.
Jeg bliver her spurgt til nogle citater, der er afgivet af indenrigs- og sundhedsministeren til en avis, og i forhold til det har jeg svaret meget, meget præcist med henvisning til det brev, jeg selv har sendt til Folketingets formand, hvor jeg har noteret mig, at statsrevisorerne har erklæret sig enige med rigsrevisor i, at forløbet omkring Rigsrevisionens adgang til Sundhedsministeriets interne udredningsarbejde har været særdeles utilfredsstillende.
Jeg har gjort rede for, at indenrigs- og sundhedsministeren har taget den kritik til efterretning, jeg har ydermere gjort rede for, at ministeren i et brev til rigsrevisor meget har beklaget forløbet omkring udleveringen, og så kan jeg ikke komme det nærmere.
Så må jeg henvise til indenrigs- og sundhedsministeren.
Jamen jeg tror ikke, vi kommer det nærmere.
Jeg har meget klart i de forrige svar redegjort for både min egen henvendelse til Folketingets formand og indenrigs- og sundhedsministerens reaktion i forhold til statsrevisorernes seneste udtalelse på baggrund af rigsrevisorens opspil til dem.
Jeg kan i det hele henholde mig til, hvad jeg har svaret, og hvis man ønsker at foreholde indenrigs- og sundhedsministeren hans konkrete citater i den pågældende avis, må man jo stille et spørgsmål til indenrigs- og sundhedsministeren.