Pelle Dragsted (EL), 2015-10-22:
Tak for det.
Hvad er det for et Danmark, vi ønsker?
Hvad er det for et samfund, vi gerne vil leve i?
Det er jo grundlæggende det, som vi debatterer, når vi debatterer finanslov.
Det er vores budget.
Jeg hørte statsministeren sige i sin åbningstale, at Danmark er et dejligt land.
Det er rigtigt, men det er også rigtigt, at det langtfra er sandheden for alle.
Vi hører igen og igen historier om helt urimelige vilkår for vores ældre medborgere; om ældre mennesker, som må gå med gennemvåde bleer, fordi der ikke er personale nok til at hjælpe dem på toilettet; om ældre med inkontinens, som kun får skiftet deres sengetøj en gang om måneden, og som ikke får den hjælp, de burde, efter i et langt liv at have bidraget på arbejdsmarkedet og bidraget til fællesskabet.
Vi hører om mennesker med handicap, som får frataget deres hjælp, så de ikke længere kan komme uden for deres hjem.
Forleden kunne vi læse om en kvinde, som havde taget sit eget liv i desperation, efter at kommunen havde taget hendes handicaphjælp fra hende.
I vores vuggestuer og i vores børnehaver er der blevet færre og færre voksne pr. barn.
Pædagoger står alene med op til 20 børn i ydertidspunkterne.
Det gør det utrygt for danske forældre at aflevere deres børn.
Og mennesker ramt af arbejdsløshed og sygdom er blevet ramt af den ene nedskæring efter den anden.
Nu har et flertal i Folketinget så bag lukkede døre lavet et forlig om dagpengene, som skulle være den fulde og dækkende løsning, igen – et forlig, som betyder, at alle danske ledige vil få mindre at leve for, og hvor nyuddannede ledige vil få næsten 2.000 kr. mindre om måneden at leve for.
Det var ikke det, som Socialdemokraterne, Venstre eller Dansk Folkeparti lovede vælgerne før det her valg.
De lovede præcis det modsatte.
Jeg synes, man skulle skamme sig over det løftebrud, som er sket med den aftale, der er indgået i dag.
Det er jo det spørgsmål, vi må stille os selv: Er det virkelig det, vi ønsker i et rigt land som Danmark?
Tænk, hvor meget velfærd vi kunne have fået for de penge.
Tænk, hvor mange flere besøg fra hjemmehjælpen, den enkelte ældre kunne have fået.
Tænk, hvor mange flere dygtige pædagoger og pædagogmedhjælpere vi kunne have ansat til at skabe trygge rammer for vores børn.
Vi fremsatte i sidste uge Enhedslistens forslag til finanslov.
Jeg tror, at det omfangsmæssigt lever op til selv Venstres krav til, hvordan sådan et forslag skal se ud.
Vi er ikke bange for at prioritere.
Vi mener ikke, der er råd til at lette selskabsskatten og topskatten som planlagt i de kommende år.
Det er blot for at nævne nogle af de ting, vi mener der er behov for at rette op på.
Forslaget er selvfølgelig fuldt finansieret og kan læses på vores hjemmeside.
Desværre peger regeringens finanslovsforslag i den fuldstændig modsatte retning, nemlig mod et mere klassedelt samfund, mod et mere kynisk samfund, mod dårligere velfærd, mere ulighed og mere utryghed for det store flertal af danskere, der lever af deres arbejde.
Finansministeren har så forsøgt at give et indtryk af, at hele miseren skyldes, at den gamle regering har efterladt et fallitbo, og at der ikke er nogen penge at gøre godt med.
Regeringen kan sagtens finde penge til det, regeringen gerne vil finde penge til.
Man har fundet milliarder til et håndværkerfradrag, så lagerarbejderen i lejeboligen over skattebilletten skal betale for, at advokaten på Frederiksberg kan få malet herskabslejligheden.
Og man har gud hjælpe mig fundet 600 mio. kr. til at sænke skatten for en lille udsøgt gruppe af Danmarks milliardærarvinger; 600 mio. kr. til at genåbne et skattehul for Danmarks rigeste familier.
Ja, der brændes faktisk lige så mange nye penge af i finanslovsforslaget på skatterabatter til de største virksomheder og de rigeste familier, som der prioriteres på hele sundhedsområdet og ældreområdet tilsammen. Hvis man skal rose Venstre for noget, er det da at være hudløst ærlige om, hvilke klasseinteresser den her smalle mindretalsregering først og fremmest varetager.
Tænk, at skære i efteruddannelsen for kortuddannede danskere.
Det er da klassepolitik, der vil noget.
Regeringens finanslovsforslag er ikke bare hamrende asocialt, det er også uhyggelig kortsigtet.
Voldsomme nedskæringer på vores uddannelser og på vores forskning vil på sigt betyde, at Danmark bliver mindre velstående, ikke mere velstående.
Det vil også ramme os selv benhårdt i nakken, at regeringen fuldstændig rundbarberer de mange gode grønne initiativer, som bl.a. Enhedslisten har sikret i de seneste 4 år – initiativer, som skulle have gjort Danmark parat til fremtiden, og som skulle sørge for, at når hele verden i de kommende år skal omstille sig til grøn teknologi, så stod Danmark forrest, så var de danske virksomheder foran.
Det er det, man ødelægger.
Uhyggelig kortsigtet er det også, at man vil skære ned på ulandsbistanden.
Tror man virkelig, der kommer færre fattige, mindre konflikt og dermed færre flygtningestrømme, ved at vi skærer dybt i hjælpen til nogle af verdens fattigste lande?
Finansloven er, som jeg også har gjort opmærksom på ved flere indlæg i debatten, ikke det eneste lovforslag, vi behandler i dag under den her debat.
Det er de to lovforslag, som handler om det, man kalder udgiftslofter.
Det kan måske lyde lidt kompliceret, men det handler dybest set om, hvor mange penge kommunerne skal have at bruge i de kommende år.
Der vil regeringen så lægge op til, at der skal skæres ned med 2,4 mia. kr. om året hvert år, dvs. nye 2,4 mia. kr. året efter, og fremme i 2019 vil kommunerne så have 7 mia. kr. mindre at gøre godt med.
Altså, i en tid, hvor der kommer flere ældre, som har brug for hjælp; i en tid, hvor regeringen i øvrigt sammen med et flertal har gennemført en masse reformer, som har forringet vilkårene for lønmodtagerne, fordi der skulle være råd til at tage sig af flere ældre, ja, der vil man så skære ned og bruge de penge, man fik ud af reformerne, på at lette skatten i stedet for.
Det var vist ikke lige det, man stillede i udsigt, dengang man forringede efterlønnen og pensionen og dagpengene og sygedagpengene og førtidspensionen.
Da blev der sagt: Det er, fordi vi skal bruge flere penge på de ældre, ikke færre penge.
Det kommer til at få alvorlige konsekvenser, hvis det her bliver gennemført.
Heldigvis kan man sige, at der jo er et flertal af partier i det her Folketing, som gik til valg på det modsatte.
Både Dansk Folkeparti og Socialdemokraterne lovede, at de ville gøre kampen mod nulvækst til deres måske vigtigste kamp i de næste 4 år.
Derfor forventer jeg selvfølgelig også, at man ikke fra de to partiers side vil stemme for det omprioriteringsbidrag.
Jeg håber ikke, at de to partier vil løbe fra deres løfter til vælgerne, for det vil godt nok være et svigt af dimensioner.
Som jeg indledte med, handler den her debat jo om, hvad det er for et samfund, vi ønsker.
Ønsker vi et samfund, hvor der er råd til skattelettelser til milliardærarvinger, men hvor vi ikke kan sikre mennesker med handicap et værdigt liv?
Ønsker vi et samfund, hvor de mennesker, der har mindst i vores samfund, får endnu mindre at leve for, for at vi kan sænke skatten for de mest velhavende?
Ønsker vi et samfund, hvor de mennesker, der rammes af ledighed, skal miste deres indtægtsgrundlag og trykkes ned i sølet?
Det er nogle af de spørgsmål, som regeringen og dens støttepartier, det gælder ikke mindst Dansk Folkeparti, som jo har vagten under den her regering, og som er gået til valg på en social profil, bør svare på i den her debat og i de kommende ugers og måneders debat om næste års finanslov.
Tak skal I have.
Jeg har et spørgsmål om finanslovsudspillet, hvor regeringen, altså Venstre, lægger op til at fjerne eller i hvert fald skære ned på et forskningscenter, der forsker i hormonforstyrrende stoffer.
Formålet med det her center var at få et større indblik i, hvad for nogle stoffer i vores omgivelser der udsætter os for farer, f.eks. nedsætter vores forplantningsevne.
Jeg ved ikke, om ordføreren har det problem, men det er i hvert fald et omfattende problem blandt rigtig mange danskere, at vi har et problem med vores forplantningsevne på grund af de hormonforstyrrende stoffer.
Jeg ved jo, at Liberal Alliance er meget optaget af frihed.
Er det ikke sådan, at hvis vi f.eks. som forbrugere skal have en reel frihed til at vælge mellem forskellige produkter, er det afgørende for os, at vi faktisk også ved, hvilke stoffer der er i de produkter, og hvilke konsekvenser det har for os som forbrugere?
Og derfor vil jeg spørge – ordføreren kan næsten gætte sig til spørgsmålet: Vil ordførerens parti kæmpe for, at de her midler bliver fastholdt, så vi kan fortsætte det her center og få en større viden om de her meget farlige stoffer i de produkter, vi køber?