runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-05-26:
Det bliver jo lidt en gentagelse.
Det element, der spørges ind til, eksisterer ikke længere.
Så måske skulle jeg lige bruge den resterende del af min taletid til i stedet at rette den misforståelse, at der skulle være givet nogle særlige ufinansierede skattelettelser til nogle særlig rige mennesker.
Det er jo ikke situationen.
Den skatteaftale, der blev indgået sidste år, i 2009, hænger fuldstændig sammen krone til krone.
Vi beskatter det mere, vi vil have mindre af: forurening og energi.
Det passer krone til krone.
Går man ned i det, kan man i øvrigt se, at de finansieringsbidrag, som gør det muligt at sætte topskatten ned, i høj grad kommer fra den samme kategori af skatteydere, ved at vi reducerer rentefradrag, ved at vi reducerer fradrag på store pensionsindbetalinger og andet.
Så det er i virkeligheden, kan man sige, den mere velstillede del af befolkningen, der har betalt deres egne skattelettelser.
Og ikke bare hænger det sammen krone til krone, det er også sådan, at når man ser på, hvad effekten er på arbejdsudbuddet, giver det et overskud.
Det bidrager på den lange bane med godt 5 mia. kr., 5,5 mia. kr. for at være helt præcis, og man kan sige det på den måde, at havde vi ikke lavet den skattereform sidste år, ville vi sådan set have haft en økonomisk udfordring, der er større og ikke mindre.
Derfor er hele ideen om, at vi kunne løse nogle problemer ved at trække nogle skattelettelser tilbage, forkert.
Per Clausen (EL), 2010-05-26:
Mener statsministeren, at det er rimeligt at fastfryse dagpenge, kontanthjælp, pensioner, SU, boligydelse m.v. i en situation, hvor det samme beløb kunne hentes ind ved at trække skattelettelserne til de 10 pct. rigeste danskere tilbage?
Mener statsministeren, det er rimeligt at fastfryse dagpenge, kontanthjælp, pensioner, SU, boligydelse m.v. i en situation, hvor det samme beløb kunne hentes ind ved at trække skattelettelserne til de 10 pct. rigeste danskere tilbage?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-05-26:
Tak for det.
Ja, det spørgsmål er så ikke trukket tilbage, selv om det faktisk er sådan, at med den aftale, der blev indgået i går, er det element i regeringens udspil, der spørges ind til, jo ikke længere eksisterende – altså, tanken om, at vi i en 2-årig periode ikke skulle regulere overførselsindkomsterne.
Det er jo erstattet af en aftale, som betyder, at vi i stedet nu låser skattesystemet i en 3-årig periode, suspenderer de automatiske reguleringer af vores skattesystem, udskyder topskattelettelsen yderligere 1 år og så i øvrigt laver en dagpengereform.
Den løsning skaber så rum til, at landets pensionister, sygedagpengemodtagere, førtidspensionister osv. kan få reguleret deres overførsler efter gældende regler.
Per Clausen (EL), 2010-05-26:
Det er jo rigtigt, at der er sket nogle ændringer siden i torsdags, men det, der står tilbage, er jo, at regeringen fastholder en plan om at gennemføre besparelser og nedskæringer på i hvert fald op imod de der 24 mia. kr., man snakkede om.
Men det, som jo er kernen i spørgsmålet, er, om det, regeringen er i gang med her, overhovedet er fornuftigt, altså om det er en rigtig, fornuftig og klog taktik, at samtlige lande i EU tilsyneladende samtidig er i gang med spare- og nedskæringsrunder i en situation, hvor arbejdsløsheden jo stadig væk er meget stor i samtlige EU-lande.
Det, der også gør det særlig interessant, er, at da vi læste det oprindelige udspil fra regeringen, var der en meget grundig redegørelse for, at Danmark var i en særligt gunstig økonomisk situation sammenlignet med andre EU-lande.
På det tidspunkt var det også i nogle kredse i EU den almindelige opfattelse, at det var en rigtig god idé, at nogle EU-lande udskød deres nedskæringer og opstramninger af de offentlige finanser netop for at undgå, at en alt for brat opbremsning i økonomien ville føre til øget arbejdsløshed.
Så tilbage står jo alligevel spørgsmålet, om det, regeringen har gang i her, ikke er en politik, som i virkeligheden i hvert fald i løbet af de næste 2-3 år vil øge arbejdsløsheden i Danmark og, sammenholdt med hvad der i øvrigt sker i de andre EU-lande, vil føre til en ganske voldsom vækst i arbejdsløsheden, hvad der vil få ganske negative konsekvenser for mange.
Per Clausen (EL), 2010-05-26:
Det, som så er forbløffende, er, at efter at vi er kommet om ikke på den anden side af den bankkrise, men lider under efterveerne af den, siger ministeren, at vi stadig væk er i den situation, at det er de finansielle markeder, og det vil i stor udstrækning sige de store banker, som afgør, om den politik, vi fører, er fornuftig eller ej.
Det er ikke os selv; det er finanssektoren, det er bankerne, der afgør det.
Jeg synes, at det bare ender med, at fordi man tror, at det kunne være, at den finansielle sektor ville udvælge Danmark til at være sådan et land, man ville kaste sig over, er vi nødt til som en forebyggende foranstaltning – for at tilfredsstille banksektorens interesser, finanssektorens interesser – at gennemføre nedskæringer.
Det synes jeg ikke lyder rimeligt.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-05-26:
Det, vi gør, gør vi for at varetage vores egne interesser.
Regeringen har ført en utrolig offensiv krisepolitik.
Vi er, når man sammenligner med de øvrige OECD-lande, absolut blandt de lande, der har gjort mest for at afværge effekterne af krisen.
Vi har øget de offentlige investeringer til et historisk højt niveau.
Vi har frigivet de særlige pensionsopsparinger.
Vi har lavet en fuldt finansieret skattereform og indfaset den på en sådan måde, at den understøtter familiernes økonomi.
Vi har lavet renoveringspuljer.
Vi har lavet bankpakker og kreditpakker.
Vi har forlænget erhvervskreditterne.
Vi har lavet nye eksportlåneordninger.
Vi har gjort en masse for at holde hånden under dansk økonomi og sikre en fornuftig beskæftigelse, og derfor kan vi også glæde os over, at arbejdsløsheden ikke udvikler sig, sådan som vi havde frygtet det.
Det betyder så også omvendt, at vi har slået et stort hul i kassen, og det er penge, vi skal ud at låne.
Og derfor handler det om at få den regning betalt tilbage så hurtigt som muligt.
For ellers skal vi i mange år slæbe rundt på at betale renter for folks skattekroner, hvor jeg jo hellere ville bruge folks skattebetaling på sygehuse, på skoler, på daginstitutioner m.v.
Det er rationalet.
Per Clausen (EL), 2010-05-26:
Jeg tror, at der er mange børnefamilier, der har svært ved at se den bløde landing, og jeg tror, at der er mange arbejdsløse, der har svært ved at se den bløde landing.
Men kernen i det her er jo spørgsmålet: Er det en fornuftig økonomisk politik samtidig i samtlige EU-lande i en situation, hvor EU måske er det sted i verden, hvor arbejdsløsheden har mindst tilbøjelighed til at rette sig, at gennemføre en politik, som jo helt oplagt må være arbejdsløshedsskabende?
Der er jo ingen, tror jeg, der kan være i tvivl om, at når man strammer op på økonomien, fører det til øget arbejdsløshed.
Og det gør man så på et tidspunkt, hvor man ikke har nogen som helst sikkerhed for, at arbejdsløsheden er begyndt at falde.
Jeg kan godt se i papirerne, at statsministeren ligesom anfører, at det ikke er gået helt så galt, som vi havde forudset.
Men det er jo ikke et udtryk for, at arbejdsløsheden er ved at falde.
Der er jo intet i den nuværende situation, der tyder på, at arbejdsløshedstallene i EU er begyndt at vende.
Spørgsmål 1
: Mener statsministeren, det er rimeligt at gennemføre omfattende nedskæringer og fastfryse dagpenge, kontanthjælp, pensioner, SU, boligydelse m.v. med henvisning til EU's konvergenskrav i en situation, hvor det fremgår af regeringens eget konvergensprogram, at man forventer et underskud på 3,1 pct. af BNP på de statslige finanser i 2013 og på 2,3 pct. i 2014?
Benny Engelbrecht (S), 2010-05-26:
Har ministeren fortsat den holdning, at der ikke er betingelser, der kan begrunde, at Europa-Parlamentet kan afvise forslaget om at anvende enzymet thrombin - det, der også kaldes kødklister i den offentlige debat - til trods for at Parlamentet den 19. maj 2010 vedtog en resolution, der forbyder thrombin?
Har ministeren fortsat den holdning, at der ikke er betingelser, der kan begrunde, at Europa-Parlamentet kan afvise forslaget om at anvende enzymet thrombin – det, der også kaldes kødklister i den offentlige debat – til trods for at Parlamentet den 19. maj 2010 vedtog en resolution, der forbyder thrombin?
Så kunne man jo tillade sig at være lidt polemisk og sige, at det jo så må betyde, at der åbenbart ikke er nogen, der stiller de frække spørgsmål i de forhøringer, som ministeren omtaler, og så er vi jo egentlig tilbage ved spørgsmålet om sammensætningen af de lister, men også om den måde, man prioriterer tingene på.
Jeg synes da, det er ærgerligt, at det har været nødvendigt at komme dertil, at vi ikke har kunnet klare den her sag på et langt tidligere tidspunkt, fordi det da er noget, der har skabt umanerlig meget støj på linjen.
Det er jeg sikker på at ministeren også vil give mig ret i, uanset hvornår denne sag – det var under en tidligere minister – dukkede op.
Jeg er ærgerlig over, at ministeren ikke er indstillet på i det mindste at lave en evaluering internt i ministeriet og spørge: Er der noget, vi kan lære af det her?
men bare blankt affejer det og siger, at det var så det, og det kan man i øvrigt ikke lære noget af.
Høgni Hoydal (T), 2010-05-26:
Jeg må jo takke for svaret, men jeg står meget undrende over for det.
Det, der er sket her, er jo, at hele det færøske politi, som jo er bemandet med færinger, og som har stor betydning i det færøske samfund, er blevet omstruktureret næsten efter samme model som den danske politireform, uden at færøske myndigheder overhovedet er blevet hørt, selv om der har været gentagne ønsker om det.
Her burde der jo være tale om en ren tilståelsessag.
Denne paragraf er jo indsat efter ønske fra Færøerne.
Vi har en speciel retsplejelov for Færøerne, for selvfølgelig skal færøske myndigheder have indflydelse på, hvordan det færøske politi struktureres og ledes.
Den stilling, som vi taler om her, var jo også forinden bemandet med en færøsk politikommissær.
Jeg vil fastslå, at jeg slet ikke forstår, at justitsministeren kan komme ind på sådan en begrundelse ved at henvise til en anden paragraf.
Hvis man nu, som jeg forstår ministeren, ikke vil holde sig til § 110 i retsplejeloven, hvor der altså står, at man skal høre både landfogden, altså politimesteren, og Færøernes landsstyre, vil jeg spørge: Har man i denne sag hørt landfogden, som der står i § 110?
Altså har man hørt landfogden, men ikke landsstyret?
Hvis det er sådan, kan justitsministeren jo ikke – kan man sige – afskrive § 110.
Henrik Høegh (V), 2010-05-26:
Vi har nogle meget brede høringslister.
Jeg ser ikke umiddelbart, at der er grund til at ændre dem.
Når jeg prøvede at fortælle noget om sagsforløbet og om, hvorfor proceduren blev så presset, som den blev, ja, så var det, fordi der tilsyneladende var en helt anden holdning her i Folketinget på trods af de mange høringsberettigede, og det var det, der gav et presset tidsforløb, for der var ingen, der havde debatteret det før i Folketinget.
Benny Engelbrecht (S), 2010-05-26:
Det er jo netop det, der er usædvanligt i sagen.
Derfor er spørgsmålet også dette: Er det så er den rigtige kreds?
Er den kreds, som man laver den foreløbige høring i, den rette?
Er det de rigtige interessenter, som er med i den sammenhæng?
Har de interessenter, der deltager i det arbejde, de rette kompetencer?
Har de de fornødne ressourcer til at kunne arbejde med de her spørgsmål?
Det er relevant at stille det spørgsmål, mener jeg, netop fordi dette jo er en sag, som ministeren selv pointerede, hvor der ikke var et kuk, hvor der ikke var et pip, og i det øjeblik den gik over i det politiske system, var det jo ikke bare en sag, som betød et enkelt løftet øjenbryn eller to, men som altså nærmest endte med at blive en flodbølge, der skyllede ikke bare ind over Folketinget, men hele Europa.
Henrik Høegh (V), 2010-05-26:
Jeg vil af hensyn til tiden prøve at holde mig til det, spørgsmålet egentlig handler om, idet selve holdningen til thrombin sådan set er debatteret her i Folketinget, om end med en kort svarfrist; det medgiver jeg.
Men holdningen til thrombin er debatteret.
Det, spørgsmålet kører på i dag, er procedurerne.
Der må jeg bare sige, at det også er lidt usædvanligt, at der i en foreløbig høring overhovedet ingen reaktioner kommer.
Det er normalt det, der så er med til, at også Folketinget dermed får et tidligt varsel om, at her er der et eller andet.
Men der var altså det usædvanlige ved sagen om thrombin, at alle de steder, hvor den var ude i foreløbig høring, var der overhovedet ingen reaktioner.
Det vil sige, at der var accept.
Men da den så kom til høring i Folketinget, var det, at reaktionerne kom, og det er det, der har givet det der meget pressede tidsforløb.
Benny Engelbrecht (S), 2010-05-26:
Netop her kommer vi ind til kernen af spørgsmålet, nemlig dette: Kan vi lære noget?
Kan vi lære noget af spørgsmålet omkring thrombin eller kødklister?
Ja, det kan vi naturligvis godt, og ministeren er jo i virkeligheden inde på det i sin besvarelse, altså dette, at det er et arbejde, der pågår i lang tid.
Man kan jo undre sig over, at den problemstilling, som har været rejst om thrombin, om kødklister, i den offentlige debat i den meget korte periode, som vi først havde at behandle sagen i i Folketinget, og senere i den i øvrigt også ret korte frist, man havde til at behandle sagen i i Europa-Parlamentet, ikke har afstedkommet, at man i de meget tidlige faser har udtrykt bekymringer, som jo tilsyneladende ikke bare er bekymringer, som det danske Folketing deler, men som er delt meget, meget bredt i Europa politisk.
Det er her, spørgsmålet bliver relevant i forhold til at sige: Er det ikke netop der, man skal have en bedre procedure – der, hvor tiden rent faktisk er – sådan at vi ikke kommer til at stå i en situation igen, hvor vi er afhængige af disse korte frister, men kan få en bredere dialog, hvis der er noget, vi ved?
Den her sag kan måske godt vise sig at være mere problematisk end som så.
For det er jo i højeste grad det, der er spørgsmålet og pointen her.
Kigger man alene på fødevaresikkerhed, er der jo ingen tvivl om, at thrombin som sådan ikke er farligt, men der er nogle problemer i forhold til slutproduktet, og der er vi mere ude i spørgsmål, som også rækker over i fødevarekvalitet.
Derfor er der ting, som vi efter min mening kan lære af dette, og det håber jeg at ministeren kan bekræfte.
Henrik Høegh (V), 2010-05-26:
Jeg må sige, at spørgsmålene begynder at ligge tæt op ad hinanden, også i relation til spørgsmålet for et stykke tid siden.
Jeg vil gentage, at det her forslag om thrombin var en del af et større forslag om godkendelse af en række tilsætningsstoffer, som har været under behandling i EU i lang tid.
Allerede i april 2009 sendte Fødevarestyrelsen forslaget i foreløbig offentlig høring, hvor alle havde mulighed for at komme med bemærkninger.
Der forekom ikke en eneste bemærkning omkring thrombin i den her foreløbige høringsperiode.
Som alle andre væsentlige komitésager i EU har forslaget været sendt i EU-procedure i Folketinget forud for afstemningen i den stående komité.
Kommissionen fremsender forslaget, der skal til afstemning, senest 14 dage før.
Det giver lige netop tid til at få det endelige forslag i høring og efterfølgende i EU-procedure i Folketinget.
Så skulle Folketinget i øvrigt orienteres 8 dage før afstemningen.
På baggrund af de politiske tilkendegivelser besluttede man som bekendt i Fødeudvalget herhjemme, at Danmark skulle stemme imod forslaget.
Så jeg kan kun sige, at jeg også selv synes, det er en kort frist, men regeringen har handlet rettidigt og fulgt gældende procedure i denne sag omkring thrombin.
Jeg er klar over, at forslagene ofte kommer meget sent.
Det vil vi opponere mod i forhold til EU, og vi gør, hvad vi kan inden for de rammer, vi nu engang har at arbejde under.
Med hensyn til bemærkningen om, at sagen er kørt, svarede jeg på det under sidste spørgsmål.
Benny Engelbrecht (S), 2010-05-26:
Synes ministeren, at den danske regering har handlet rettidigt i spørgsmålet om enzymet thrombin – det, der folkeligt kaldes for kødklister – et spørgsmål, der først kom til Folketingets kendskab, få dage før sagen skulle behandles i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, forkortet SCoFCAH, og som den på det tidspunkt nyudnævnte minister i DR1 den 23. februar 2010 kl. 21.45 kaldte en sag, der var kørt, selv om Europa-Parlamentet efterfølgende har vedtaget en resolution, der forbyder stoffet?
Henrik Høegh (V), 2010-05-26:
Forslaget om godkendelse af de nye tilsætningsstoffer, deriblandt thrombin, blev som bekendt tidligere i år godkendt med et kvalificeret flertal i Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed.
Forslaget kunne herefter vedtages af Kommissionen, men før Kommissionens endelige vedtagelse af forslaget skal det forelægges Rådet og Europa-Parlamentet til kontrol.
Her kan Rådet med kvalificeret flertal eller Europa-Parlamentet med flertal modsætte sig, at Kommissionen vedtager forslaget.
Og sådan en afgørelse fra Rådet eller Europa-Parlamentet skal være begrundet i en række betingelser, f.eks. at Kommissionens forslag indebærer en overskridelse af de gennemførelsesbeføjelser, der er fastsat.
Jeg har tidligere nævnt, at det er min opfattelse, at ingen af disse betingelser kan begrunde, at Rådet eller Europa-Parlamentet kunne afvise forslaget.
Det er den reelle jura i det her.
Så har Europa-Parlamentet den 19. maj stemt for en resolution, der går imod det samlede forslag om godkendelse af de pågældende tilsætningsstoffer.
Benny Engelbrecht (S), 2010-05-26:
Jeg kan måske godt forstå, hvis der sidder en enkelt tilhører ude ved skærmen og er lidt forundret over, at det her spørgsmål rejses nu, fordi det trods alt har været en sag, der har været forholdsvis meget omtalt i medierne, at Europa-Parlamentet netop har vedtaget den resolution.
Og lad mig bare slå fast, at det ikke er, fordi jeg har valgt at agere på de henvendelser, jeg har fået, om, hvorvidt det er sådan, at man kunne forestille sig, at kødklister skulle være det, der skulle binde regeringssamarbejdet sammen i Danmark, det er selvfølgelig mere seriøst.
Årsagen er den, at vi netop tidligere har stillet et spørgsmål, S 1332, til ministeren om lige præcis formalia i forbindelse med processen, og på det tidspunkt afviste ministeren jo, at der var noget at komme efter, for nu at bruge en tidligere statsministers formulering i den sammenhæng.
Altså, man sagde direkte, for nu at citere svaret: Sagen er kørt.
Og det var jo meget klar tale.
Ikke desto mindre oplever vi altså, at sagen så langtfra er kørt, og det rejser en række spørgsmål i forhold til procedure, men det rejser også spørgsmålet om, hvordan vi skal handle fremover, når der er sager, som er på kanten i forhold til forbrugerbeskyttelse.
Dér kan der være nogle spørgsmål, som bl.a. handler om fødevarekvalitet, om respekten for fødevarer i øvrigt, og som også handler om andre spørgsmål, såsom hygiejne, sporbarhed osv.
Derfor er det et relevant spørgsmål at hive frem og ikke mindst at stille spørgsmålet: Og hvad kan vi så lære at det?
Henrik Høegh (V), 2010-05-26:
Tak for det.
Og så er der, som jeg lige har gennemgået, de her muligheder for Rådet og Parlamentet.
Og dem har Parlamentet altså valgt at gribe, idet de henviser til, at det ikke var i overensstemmelse med basisretsakten, som er en rammeforordning.
Og der må vi jo sige, at nu bliver det op til Kommissionen at afgøre, om man vil tage den her debat med Parlamentet, eller om man vil føje sig i forhold til det, og der kan jeg ikke sige nu, hvilket valg Kommissionen vælger at tage her og nu.
Jeg kan ikke i dag svare på, hvordan Kommissionen vil reagere – om de er enige med Parlamentet i, at det her åbenbart ikke skulle være i overensstemmelse med basisretsakten og den pågældende rammeforordning.
Så jeg vil afvente, hvad Kommissionens reaktion er på det her, inden vi drager for mange konklusioner om, hvordan det her skal bruges fremadrettet.
Benny Engelbrecht (S), 2010-05-26:
Jeg kan godt forstå, at vi set ud fra formalia selvfølgelig er nødt til at se på, hvordan man handler i Europa.
Men det ændrer da ikke på, at vi i Danmark godt må have en holdning til den mad, der er i vores kølediske, og at vi godt må have en holdning til, hvad det er, vi putter i munden, og den kvalitet, det drejer sig om i den forbindelse.
Henrik Høegh (V), 2010-05-26:
Selvfølgelig har vi holdninger til, hvad det er, vi putter i munden, og hvordan vi skal sikre en høj fødevaresikkerhed.
Det er i øvrigt et af de områder, hvor Danmark er rigtig flot placeret.
Det, jeg siger, er, at jeg vil vente, til jeg nu ser, hvad Kommissionen vælger at gøre oven på Parlamentets beslutning.
Jeg tror, at Kommissionen er blevet lidt overrasket over Parlamentets beslutning, og derfor afventer jeg deres reaktion, inden vi begynder at sige, hvilke konsekvenser det her har for det fremtidige arbejde med fødevaresikkerhed og fødevarekvalitet over for EU.
Benny Engelbrecht (S), 2010-05-26:
Men dette bliver jo en principiel diskussion – ikke fordi det handler om et enkelt enzym, selv om det har været nok så omtalt, men fordi det handler om nogle principper i forhold til fødevareindustrien, som jo i denne tid er meget omtalt i medierne, og hvilke krav vi kan stille til fødevareindustrien, og ikke mindst hvor langt man skal have lov til at kunne gå i forhold til de fødevarer, som serveres for forbrugerne i Europa.
Derfor er det også interessant at se på: Hvad kan vi lære af denne sag i form af procedure?
Og hvordan kan vi bruge Europa-Parlamentet som en aktiv medspiller i forhold til at formulere en politik også på fødevareområdet?
Og det vil jeg godt spørge ministeren åbent og ærligt om her: Har ministeren lært noget af denne sag?
Er der noget, vi kan bruge fremadrettet også i Danmark i vores politik?
Benedikte Kiær (KF), 2010-05-26:
Nu kender jeg ikke noget til, hvad Århus har gang i i forhold til at kunne genoprette deres økonomi, men hvis de har overskredet budgetterne, er der god takt i, at man går i gang med at finde ud af, hvordan man kan få rettet økonomien til, så man kan overholde budgetterne.
I det hele taget synes jeg, det er værd at fremhæve, at hvis vi ser på, hvor stor den offentlige sektor er, også i forhold til, hvor stor en andel kommunerne udgør, er der faktisk tale om et historisk højt niveau for offentlig service ude i kommunerne.
Derfor har vi faktisk et godt udgangspunkt.
Derfor ser jeg også med tilfredshed på, at man er i gang med at se på, hvordan man får rettet det til, så man kan overholde de budgetter, man oprindelig har lavet.
Men økonomiforhandlingerne sker ved forhandlingsbordet over i Finansministeriet.
Det foregår ikke her i Folketingssalen.
Astrid Krag (SF), 2010-05-26:
Vi kommer ikke så langt med at diskutere teknik, kan jeg høre.
Så kan vi diskutere holdninger.
Vi er jo politikere begge to, godt nok fra hver sin fløj.
Så vil jeg spørge ministeren: Synes ministeren, at det kan være en rimelig måde at gøre det her på politisk, at kommuner rundtomkring, der ellers har styr på deres budgetter, men hvor budgetterne skrider på grund af udgifter inden for det specialiserede sociale område, hvor vi jo har en lov, der forpligter kommunerne på at handle, nu åbner budgetterne som f.eks. i Brøndby Kommune, der nu skal spare på ældreområdet?
Jeg vil så sige, at de tal, jeg kom med fra Århus, ikke var et spørgsmål om et overskredet budget, der skulle rettes op på.
Det var en fremregning af, hvilke konkrete konsekvenser regeringens krav om nulvækst vil få.
Jeg ved godt, at regeringen ikke har lyst til at blive konkret på det her, og jeg ved godt, at jeg nok ikke kan få noget mere konkret ud af ministeren, men så vil jeg bare spørge, om ministeren ikke vil anerkende, at det bliver utrolig vanskeligt for ikke at sige umuligt at undgå, at den her nulvækst kommer til at gå ud over kernevelfærden, børnepasning, ældrepleje osv.