Mette Frederiksen (S), 2007-03-14:
De første leveår er de vigtigste i et menneskes liv.
Vi ved, at børn ikke er små voksne, men at barndommen er en selvstændig periode i et liv, der fortjener opmærksomhed og politisk prioritet.
En progressiv børnepolitik handler om børn og om at målrette børnenes hverdag.
Repræsenterer det lovforslag, vi skal behandle i dag, det behov og de værdier?
Vi synes desværre, at svaret er nej.
Det fremsatte lovforslag fra regeringen er ikke alene uambitiøst, på afgørende stræk er det i direkte modstrid med de behov, børn har i vort samfund i dag.
Der mangler klare målsætninger om at bryde den negative sociale arv.
Der er ingen mål for at nedbringe antallet af små børns sygedage, og der er ingen mål for at nedbringe antallet af overvægtige børn.
Og værst af alt: Der er ingen klare målsætninger for at højne kvaliteten i børns liv.
Der er kun fine ord, ingen konkrete forpligtelser.
Vi vil en anden vej.
Vi Socialdemokrater siger: Vi vil have bedre normeringer for både vuggestuen, børnehaven og dagplejen.
Flere voksne pr. barn er helt afgørende for at sikre mere kvalitet i vores børns liv, for det er jo de voksne, der skal lytte, trøste og være til stede, og det er voksne, der skaber rammerne for den nødvendige udvikling og for den optimale indsats for hvert enkelt barn.
Det rammer børnenes hverdag, når der er mindre overskud og mindre faglighed.
Det er derfor, vi vil sætte præcise mål for antal voksne og børn.
Vi siger, at der maks. må være tre børn i dagplejen, at der skal være en voksen pr. tre børn i vuggestuen, og at der skal være maks. seks børnehavebørn pr. pædagog.
Vi vil have gratis mad i vores vuggestuer og børnehaver; god og sund mad, der kan erstatte madpakkerne, mad, der smager godt, og som kan forebygge usunde liv og overvægt.
Vi vil have øget forældresamarbejde med årlige forældresamtaler.
Vi vil have en stærkere forebyggende indsats med bedre mulighed for støttepædagogtimer og tidlig indsats, og vi vil have klare mål for personalets uddannelse.
Minimum 80 pct. af personalet skal være pædagogisk uddannet, og på sigt skal hele børneområdet være uddannelsesdækket.
Vi vil have indført et omsorgsklippekort, så børn kan få lov til at være hjemme sammen med en fra deres familie, når de er syge.
Kort sagt, vi vil være ambitiøse på børneområdet og opstille klare kvalitetsrettigheder for hvert enkelt barn.
Vi er villige til at satse.
Vi tror på, at en styrkelse af sundhedsplejerskeområdet og daginstitutionerne er den bedste vej til at komme udsatte børn i møde, især hvis det kombineres med flere støttepædagogtimer, større faglighed, risikopolitik for alle dagtilbud samt mulighed for at pålægge forældre at sende deres børn i vuggestue og børnehave.
Men det kræver, at vi tilrettelægger børnepolitikken ud fra kun en eneste ting, nemlig børns behov.
Det er ikke børns behov, der er tænkt på, når der oprettes forældrebetalte madordninger, og det handler ikke om børns behov, når regeringen understreger, at der nu kan oprettes private børnehaver, hvor velstående forældre kan betale, hvad de vil, for at opnå god kvalitet.
Hverken børn eller vores samfund har behov for flere private tilbud på børneområdet.
Der er i stedet behov for gode kommunale dagtilbud, hvor alle børn kan få en god hverdag.
Det er en grundlæggende forkert måde at tænke børnepolitik på, og det er en forkert politik, der føres i dag.
For kommunerne presses på økonomien, der skæres på normeringerne, der indføres lukkedage, og madordninger nedlægges.
Kvaliteten forringes, og hele forebyggelsesområdet nedtones.
Og mens vi børnefamilier kan se, at vores daginstitutioner bliver ringere, er regeringen og Dansk Folkeparti fortsat forhippet på at gøde jorden for private løsninger.
Men er det virkelig den vej, vi ønsker i Danmark?
Skal der være flere luksusbørnehaver for de få og rige og ringere offentlige dagtilbud til alle os andre?
Nej, sådan skal det ikke være.
Jeg er selv mor til to små børn og kan dagligt se behovet for en stærkere prioritering i både vores vuggestuer og vores børnehaver.
Når kvaliteten forringes, går det selvfølgelig ud over alle børn, men især ud over de mest udsatte.
Derfor er resultatet af den politik, der bliver ført i dag, en bombe under ønsket om at bryde den negative sociale arv.
Hvis vi en dag – og det skal vi – skal nå til det tidspunkt, hvor alle børn ikke kun formelt, men også reelt har de samme muligheder, så kræver det, at vi satser på børneområdet og prioriterer det økonomisk, og det kræver en dagtilbudslov, der klart og entydigt formuleres på børnenes præmisser.
Derfor kan regeringens fremsatte lovforslag desværre ikke bruges.