runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Corydon (S), 2015-02-25:
For det første er der ikke noget, der er blevet lagt i graven.
Jeg har givet en meget præcis beskrivelse af, hvordan den slags fungerer, og hvordan det har udviklet sig.
Hvorvidt man i SF er enig eller ej, skal jeg helt overlade til SF – det kan sikkert blive en spændende drøftelse, som det har været ved andre lejligheder.
I øvrigt er det jo helt i overensstemmelse med den praksis, man selv havde, da man sad i regering, i forhold til regneprincipper.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2015-02-25:
Jeg kan jo høre, at der er en uenighed, i forhold til hvordan det arbejde skulle videreføres efter den beslutning, der blev truffet i efteråret 2013.
For det var min klare opfattelse, at Finansministeriet ville påtage sig den rolle at kigge på den måde, som Finansministeriet regnede på, de regnemodeller, der blev brugt, men ikke det store forkromede arbejde, som var foldet ud i forhold til at inddrage samtlige fagministre.
Nu er der jo stor forskel på, hvordan ministerierne regner, f.eks. synes vi, at Transportministeriet er ret gode til at inddrage forskellige parametre.
Det tror jeg heller ikke min partifælle, som på det tidspunkt sad i regering med finansministeren, ville være.
Bjarne Corydon (S), 2015-02-25:
Nej, det, der er rigtigt, er, at SF har glemt, hvad man selv har været med til at beslutte, og hvis ikke man har glemt det, så har man bare fortrudt, at man havde de holdninger, man havde i regeringen på det her punkt, som på – desværre – en række andre punkter.
Derfor stiller man i dag et spørgsmål, som man i og for sig selv har givet svaret på, nemlig at det, der stod i regeringsgrundlaget om det her, ville vi gøre på en bestemt måde, nemlig uformelt og i regeringen ved koordination mellem de økonomiske ministerier, og det er præcis det, vi har gjort, og det er præcis det, vi løbende gør.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2015-02-25:
Er det ikke rigtigt, at i efteråret 2013, i forhold til sådan den store forkromede plan om at inddrage fagministerier og lave et større arbejde for at kigge på regnemodellerne, påtog Finansministeriet og finansministeren sig at lave et internt udvalgsarbejde for at kigge på de modeller og dermed ikke lægge det i graven, som jeg synes lidt er det, ministeren insinuerer, altså at der var en aftale om, at det her skulle man overhovedet ikke arbejde videre med?
Nu siger finansministeren jo også selv, at der faktisk blev kigget på uddannelse som et parameter, i forhold til hvad der kunne gives.
I forhold til mit tidligere spørgsmål om netop indsatser på det sociale område vil jeg sige: Jamen hvis man ikke kan se, at det har en økonomisk effekt, vil det selvfølgelig have en konsekvens for de midler, man vil tilføre området, fordi rammen simpelt hen bare vil være mindre.
Er ministeren enig med ministeren for børn, ligestilling, integration og sociale forhold, der i Ugebrevet A4 bakker op om Skandiamodellen, der ser på effekterne af f.eks. tidlig indsats og forebyggelse?
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-02-25:
Der må jeg sige til hr. Jørgen Arbo-Bæhr, med udgangspunkt i, at det er ILO-delen, vi taler om – for der er så mange andre ting, og jeg forstår også, at der er samråd om det med andre ministre på et senere tidspunkt – at jeg jo synes, at Danmark har benyttet alle de lejligheder, der har været, til at bakke op om ILO, både direkte, men også i EU-sammenhæng.
Så Danmark har ikke ligget på den lade side.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-02-25:
Det er jo nok rigtigt, men alligevel synes jeg, at der er store lande, ikke mindst EU-landene, som i virkeligheden har mere magt over Qatar.
Så selv om det ikke er ILO, synes jeg, at man skulle gøre noget andet.
Og jeg undrer mig bare.
For Danmark har jo været blandt de lande, der har været mest fremme i skoene over for Qatar med hensyn til deres arbejdsforhold, ikke mindst for deres migrantarbejdere.
Så jeg synes, at man bør gøre noget mere indtil videre.
Men det kan vi vende tilbage til under det andet spørgsmål.
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-02-25:
Nu bliver det en sammenblanding med det, der er i det næste spørgsmål, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr har stillet, og det er meget forståeligt, for de ligger jo tæt op ad hinanden.
Det reelle svar er jo, at ILO på mange måder er en stærk og magtfuld organisation, som påvirker andre lande, også i forhold til ting i Danmark.
Men ILO har ikke ret mange sanktionsmuligheder over for et land, som ikke vil; man har det meget berømte naming and shaming, altså det, at man kan udstille et land, som man jo i høj grad også har gjort i forhold til Qatar.
Det er jo i realiteten, som jeg tror hr. Jørgen Arbo-Bæhr også ved, både styrken og svagheden ved internationale organisationer.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-02-25:
Hvis Qatar ikke følger ILO-forpligtelserne vedrørende migrantarbejdernes arbejdsforhold, hvilke yderligere skridt vil ministeren så arbejde for?
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-02-25:
Som jeg også har svaret i et skriftligt svar tilbage i januar måned, er de forhold, der rapporteres om fra Qatar, bestemt bekymrende og selvfølgelig ikke mindst for migranter, som arbejder der.
Jeg støtter selvfølgelig et hundrede procent op om ILO's arbejde.
Forholdene for arbejdstagere skal jo selvsagt være i orden.
Det gælder både i Danmark, men jo også helst ude i den store verden.
Det, man kan sige, er, at Qatar nu oplever at være kommet til at stå højt på ILO's dagsorden, og det synes jeg er godt.
Der var en arbejdskonference i juni sidste år, hvor Qatar måtte forklare sig i anledning af den kritik, som landets arbejdstagere havde været ude med.
Danmark udtrykte i et nordisk regeringsindlæg bekymring over arbejds- og levevilkårene, og reaktionerne fra Qatar var, at man fra regeringens side ville tage hånd om problemerne og udfordringerne.
Qatar gav også tilsagn om, at man følte sig forpligtet i forhold til internationale standarder og i forhold til at samarbejde med ILO.
En række arbejdstagere valgte derfor under konferencen at indgive en klage til behandling i ILO's styrelsesråd.
Klagepunkterne går på slavelignende vilkår for migrantarbejdere og igen på manglende arbejdstilsyn, og at Qatar dermed ikke overholder de to ILO-konventioner, som landet jo rent faktisk har ratificeret.
ILO's styrelsesråd besluttede på sit møde i efteråret 2014, at man ville gå videre med planen.
EU og så herunder Danmark støttede selvfølgelig den beslutning og opfordrede Qatar til at samarbejde med ILO.
Qatar nøjedes derfor med at sige, at man var parat til at samarbejde med ILO og til at komme med alle de ønskede informationer.
Danmark støtter altså ILO's kritik af Qatar og har også taget aktivt del i kritikken.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-02-25:
Tak, hr. store formand.
Jeg har et spørgsmål til beskæftigelsesministeren, som lyder:
Hvad er ministerens holdning til ILO's kritik af arbejdsforholdene i Qatar og Qatars reaktion på kritikken siden juni 2014?
Hvad er ministerens holdning til ILO's kritik af arbejdsforholdene i Qatar og Qatars reaktion på kritikken siden juni 2014?
Ja, jeg har stillet et spørgsmål til ministeren, som lyder: Hvis Qatar ikke følger ILO-forpligtelserne vedrørende migrantarbejdernes arbejdsforhold, hvilke yderligere skridt vil ministeren så arbejde for?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2015-02-25:
Er ministeren enig med ministeren for børn, ligestilling, integration og sociale forhold, der i Ugebrevet A4 bakker op om Skandiamodellen, der ser på effekterne af f.eks. tidlig indsats og forebyggelse?
Skriftlig begrundelse
I Ugebrevet A4 er minister for børn, ligestilling, integration og sociale forhold, Manu Sareen, citeret for at sige: »Jeg er ikke et sekund i tvivl om, at det kommer til at få betydning.
Alle beregninger viser jo netop, at det kan betale sig at forebygge.«
Der henvises til http://www.ugebreveta4.dk/ny-regnemodel-skal-spare-milliarder-og-samtidig-hjael_19971.aspx?redir=newsletter&utm_campaign=guest_GammelA4_Ikkevalideret&utm_medium=nl_topA&utm_source=newsletter_Morning&nlid=NDAw&aid=19971.
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-02-25:
Jamen jeg tror ikke, der er nogen forskel i fordømmelsen af det, der foregår i Qatar, imellem hr. Jørgen Arbo-Bæhr og mig.
Der er ikke nogen forskel.
Det, jeg bare prøver på realistisk at sige, er, hvilke nogle instrumenter ILO har.
Det er jo en international organisation under FN, og de har de instrumenter, som de har.
Og det, jeg bare siger, er, at dem er jeg parat til at bruge til, havde jeg nær sagt, den yderste grænse.
Men der er jo ikke flere værktøjer i værktøjskassen, end der er, og i forhold til at kunne gå håndfast ind er det meget få, der er i den værktøjskasse.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-02-25:
Men det er underligt.
I det svar til mig skriver han jo til slut: Danmark har således allerede spillet en aktiv rolle og vil også fremadrettet gøre det.
Men ministerens svar er jo, at man ikke kan lave noget igennem ILO.
Det synes jeg er underligt, for vi bliver nødt til at gøre noget over for Qatar, for ellers kan det jo ske i alle mulige andre områder.
Vi ved jo, at der er andre områder, som, må man sige, er dårlige i forhold til menneskerettigheder – det kan være i Kina eller i Rusland eller hvor som helst.
Som udgangspunkt synes jeg, det vigtigste er, at man sætter en stopklods for Qatars undertrykkelse af menneskerettigheder over for deres migrantarbejdere.
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-02-25:
Delvist, ja.
Det er sådan, at ILO, som det er spørgeren bekendt, jo er et samarbejde, og, som jeg sagde før, har ILO forholdsvis få sanktionsmuligheder.
Det, de så prøver, er dialogen.
Og så er det selvfølgelig sådan, at når man har underskrevet konventioner, er man også forpligtet til dette.
Problemet er måske lidt, at hvor Danmark har underskrevet 72 konventioner, har Qatar, så vidt jeg husker, underskrevet 6 konventioner, i hvert fald et meget lavt antal konventioner.
Det er jo sådan i det der internationale arbejde, når vi lige taler om ILO-delen, for det er jo den eneste, jeg udtaler mig om her i dag – der kan som bekendt være andre ting, og jeg ved, at der er et samråd om det – at det jo er de instrumenter, som ILO har.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-02-25:
Det var egentlig et spørgsmål om, hvad ministeren mener om det, i stedet for hvad ILO mener om det.
Men jeg vil spørge videre.
Og vi snakker om nogle, som promoverer sig selv over for verdenssamfundet ved at lave alle de der store idrætsbegivenheder, både håndbold, atletik, svømning, fodbold osv.
Så hvis jeg forstår ministeren ret, siger han jo, at ILO ikke kan bruges til at sanktionere Qatar internationalt.
Er det svaret?
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-02-25:
Lad mig først starte med at sige, at jeg er fuldstændig enig med hr. Jørgen Arbo-Bæhr i, at noget af det, som vi har fået skildret, er forfærdelige forhold.
Jeg glæder mig da også over, at det i forbindelse med en stor sportsbegivenhed i netop Qatar fyldte noget i de danske medier, og jeg tror, at det fyldte noget i verdens medier.
Så der er fuld fokus på det, og det bør der også være.
Det, jeg sådan set bare kan sige, er, at de skridt, som ILO mener at have mulighed for at tage, vil Danmark selvfølgelig til enhver tid bakke op.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-02-25:
Jeg tror, at der er rigtig mange mennesker i det her land, som har fundet ud af, hvor Qatar ligger henne i verden.
Vi snakker om folk, der opbygger alle mulige sportsarenaer ikke mindst frem mod VM i fodbold i 2022.
Derfor vil jeg prøve at stille et spørgsmål til ministeren.
ILO kommer med en rapport i marts, og så står der jo, at rådet får mulighed for at afgøre behovet for yderligere skridt i sagen.
Jeg vil gerne høre, om beskæftigelsesministeren har nogle konkrete forslag til yderligere skridt i sagen.
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-02-25:
Ja, og nu bliver det selvfølgelig lidt en gentagelse.
Der skal ikke være nogen tvivl om, at Qatar er forpligtet over for de konventioner, som landet så rent faktisk har ratificeret, og det har jeg også svaret over for Beskæftigelsesudvalget for et stykke tid siden.
Derfor vil man udarbejde en rapport til brug for det næste styrelsesmøde, som så er, forstår jeg, i marts måned.
Her kan man så vurdere, om der er mulighed for yderligere skridt, og hvilke beslutninger man vil tage.
Der er nogle reaktionsmuligheder, men meget, meget få sanktionsmuligheder.
Som jeg sagde i et tidligere svar, handler meget af ILO's arbejde om dialog og samarbejde og også om det, der med et måske ikke særlig dansk udtryk kaldes naming and shaming, altså det, at man påviser, at et land gør nogle ting, og man også får en offentlig og global debat om det.
Der er kun det at sige, at det arbejde bakker Danmark op om.
Det er klart, at man ikke bør underkende, at intet land og ingen regering vil bryde sig om at blive mødt med sådan en klagesag her, og at det bliver sat højt på ILO's dagsorden.
Det har en betydning, tror jeg, uanset hvilket land eller hvilket regime det er, og jeg synes, det er vigtigt, at det bliver fortsat.
Som jeg sagde før, har vi benyttet de muligheder, der har været for at spille på den her bane, og det vil vi fortsat gøre.
Karsten Lauritzen (V), 2015-02-25:
Spørgsmålet lyder: Finder ministeren det rimeligt, at amerikanere, der kommer til Danmark og har kørt bil i over 20 år i USA, skal op til en ny kontrollerende køreprøve i Danmark, når russere eller koreanere blot kan få ombyttet deres kørekort til et dansk kørekort uden at skulle igennem samme prøve i Danmark, og hvornår får regeringen rettet op på denne åbenlyse uretfærdighed?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-02-25:
Tak for svaret.
Problemet er jo bare, at Qatar hverken har overholdt det i forhold til spørgsmål om arbejdstilsyn eller arbejdsforholdene for migrantarbejdere på deres byggepladser.
Så derfor ville jeg gerne høre en gang mere: Hvad vil man gøre over for Qatar, når de ikke reagerer på kritikken fra ILO?
Mette Frederiksen (S), 2015-02-25:
Nej, jeg synes, det virker ret oplagt, at hvis amerikanere er egnede til at køre bil i USA, tror jeg også, de er det i Danmark, og jeg synes selvfølgelig, det skal være sådan, at amerikanere kan køre bil i Danmark.
Lige nu har Justitsministeriet og Rigspolitiet været i dialog med de amerikanske myndigheder i forhold til det formelle og den ansøgning, der er indgivet fra USA, hvad angår ombytning til dansk kørekort, og lige så snart der ligger en indstilling fra Rigspolitiet i Justitsministeriet, håber jeg selvfølgelig på, at der kan blive truffet en positiv afgørelse, sådan at amerikanere kan køre bil i Danmark.
Det er en meget, meget frustrerende situation, og det er kun de internationale forpligtelser og eventuelle domme, eksempelvis fra Højesteret, der begrænser, hvad jeg mener vi skal gøre i forhold til de pågældende.
For de er udvist og har derfor ikke et ærinde i Danmark.
Vi gør selvfølgelig alt det, der er muligt for myndighederne, i forhold til at lægge pres på andre lande, når det handler om udvisning, både i den alvorlige skala, altså terror og andre meget, meget alvorlige forbrydelser, men det gælder i det hele taget.
Udlændinge, der er udvist herfra og har begået kriminalitet, har ikke længere noget at gøre i Danmark.
Peter Skaarup (DF), 2015-02-25:
Igen må jeg glæde mig over det fantastisk gode svar fra ministeren, som jeg jo også er helt enig i.
Jeg er glad for, at ministeren siger ja til, at der vil blive lagt pres på de lande.
Nu kommer vi så til det mere alvorlige, og det er: Sker der noget?
Får man lagt et pres, der betyder, at de pågældende bliver udvist af landet?
Det ser jo ikke ud til det, for der opholder sig stadig væk syv personer i Danmark, nogle af de kendte terrordømte, f.eks. personen, der angreb Kurt Westergaard i hans eget hjem.
Og planerne om terror mod Kurt Westergaard blev også lagt af personer, som stadig væk ikke er udvist af landet.
Så jeg spørger ministeren igen: Gør regeringen så noget ved det?
Sker der noget fra regeringens side?
Christian Langballe (DF), 2015-02-25:
Tak for ordet.
Mit spørgsmål lyder som følger: Hvad vil ministeren gøre ved, at islamister som Said Mansour kan forkynde deres hadpropaganda og opildne til vold og terror i fængsler, uden at myndighederne skrider ind, og ville det ikke være formålstjenligt at få det stoppet som et led i terrorbekæmpelsen?
Peter Skaarup (DF), 2015-02-25:
Tak for svaret.
Det er vi fuldstændig enige i i Dansk Folkeparti, og så synes jeg jo, at det gode spørgsmål til regeringen er: Skulle vi så ikke se at få gjort noget ved det?
Derfor var det, jeg spurgte, og det vil jeg så gerne gentage for ministeren: Uanset de konventioner, vi er tilsluttet, kunne man jo godt lægge et pres på de lande, som vi i øvrigt har et samarbejde med på en række områder, Jordan og Marokko, og sige til dem: I skal altså tage de borgere tilbage, som har begået terror på dansk jord.
Vil regeringen sørge for, at der bliver lagt sådan et pres via de diplomatiske kanaler, man har, over for de pågældende lande, så de tager deres egne borgere tilbage?
Mette Frederiksen (S), 2015-02-25:
Og jeg kan ikke sige det mere præcist, end jeg allerede har sagt det: Terrordømte udlændinge i Danmark, der er udvist, er uønskede i Danmark.
De har ikke noget at gøre her, og i det øjeblik de kan hjemsendes, skal de hjemsendes.
Peter Skaarup (DF), 2015-02-25:
Men også i lyset af det, vi jo har diskuteret i Folketinget her de seneste dage i forbindelse med terrorangrebet København, er det klart, at vi på alle punkter må kigge igennem, om der er ting, vi kan gøre bedre, om der er ting, vi kan gøre anderledes.
Og en af de ting, som Dansk Folkeparti gennem tiden, det tror jeg er en kendt sag, har haft fokus på, er, hvad vi gør ved personer, der er dømt for terror.
Bliver de ikke udvist, når de har fået en udvisningsdom?
Det gør de jo ikke, det kan vi se af de oplysninger, vi har til rådighed.
Politiken kunne i sidste uge skrive, at syv personer, der er dømt for terror i Danmark – også i nogle af de meget grimme sager, der har været i forbindelse med planlægning af terror i Danmark – stadig væk er i landet.
Det er lidt uklart, hvor mange der stadig væk er i fængsel, og hvor mange der er på fri fod eller på tålt ophold.
Det, vi efterlyser, er, at regeringen sørger for at eksekvere den udvisningsdom, som de pågældende personer jo har fået.
Der er en jordaner, der har jordansk statsborgerskab og dansk statsborgerskab.
Altså, man kunne nemt, hvis det var det, man ville, sørge for, at det danske statsborgerskab blev frataget den pågældende.
Mit spørgsmål til ministeren er: Hvor meget skal vi se igennem fingre med i forbindelse med de her personer, der, når de én gang har haft planer om terror eller har udført terror, kunne tænkes at gøre det igen?
Hvor meget skal vi se igennem fingre med?
Er der slet ikke nogen grænser for regeringen for, hvor lang tid vi vil acceptere at de personer fortsat opholder sig i Danmark, selv om de altså har fået en udvisningsdom?
Så siger ministeren: Jamen vi kan ikke udvise folk til andre lande.
Men det er jo en kendt sag, at i nogle af de lande, vi taler om her, Jordan eller Marokko f.eks., er der fredelige forhold i størsteparten af landet.
Det vil sige, at det vil være muligt at udvise de pågældende, måske ikke lige til det område, hvor de oprindelig kom fra, men så til et andet område i landet.
Så vil regeringen lægge et pres på de lande, vi taler om her, for at modtage deres egne borgere retur, så de kan blive udvist af Danmark?
Christian Langballe (DF), 2015-02-25:
Hvad vil regeringen på baggrund af terrorangrebet gøre for at sikre jøderne, og her tænkes først og fremmest på en sikring af Carolineskolen og synagogen i Krystalgade?
Mette Frederiksen (S), 2015-02-25:
Jeg tror, at langt hovedparten af os, der bor i Danmark, tager afstand fra terrorangrebene i sidste weekend, og er dybt optaget af, hvordan vi kan hindre noget lignende i fremtiden.
Og derfor skal skal alle kilder – alle kilder – som taler hadets sprog, modarbejder vores demokratiske værdier og undergraver det samfund, vi har opbygget gennem generationer, og som taler for ekstremisme og radikalisering, ses, analyseres og imødegås.
Og derfor er indsatsen imod radikalisering i fængslerne selvfølgelig en væsentlig del af den terrorpakke, regeringen netop har fremlagt.
Christian Langballe (DF), 2015-02-25:
Jeg er helt klar over grænserne for, hvor justitsministerens beføjelser går.
Dem kunne jeg selvfølgelig ikke drømme om at anfægte.
Men det, jeg bare mener med det, er, at det jo ikke kun er i Danmark, man har oplevet den form for terroranslag.
Og jeg synes, det er stærkt bekymrende, at personer som Said Mansour, som jo i hvert fald ifølge os burde have været udvist til Marokko, kan få mulighed for at udøve den her form for hadefuld propaganda.
Det synes jeg er dybt bekymrende, for terroren har jo et arnested, og det er i den form for forkyndelse, det starter.
Mette Frederiksen (S), 2015-02-25:
Det vil det.
Og som jeg sagde på vores pressemøde i sidste uge, og jeg gentager det meget gerne og takker for lejligheden til at gøre det, så vil vi fra regeringens side selvfølgelig ikke have, at danske fængsler kan være rugekasser for radikalisering, ekstremisme, propagandamaskiner eller på anden vis for animering til had, terrorangreb eller andre angreb mod menneskeheden eller vores lands sikkerhed.
Derfor er antiradikaliseringsindsatsen i fængslerne vigtig.
Kriminalforsorgen har en del redskaber i dag.
De får flere muligheder med den antiradikaliseringsplan, vi har vedtaget i fællesskab, og med terrorpakken foreslår vi altså, at vi ser hele området efter og på den baggrund kommer med nye initiativer.
Christian Langballe (DF), 2015-02-25:
Jamen det er jeg selvfølgelig glad for at høre.
I al min naivitet havde jeg egentlig forventet, at Said Mansour ville blive isoleret, når man nu ved, hvad han ellers har udtalt, så han i hvert fald ikke kunne få mulighed for at propagandere for sine hadefulde synspunkter.
Det kan så bare undre, at det ikke er sket, men jeg er da selvfølgelig glad for, hvis det er noget, som er inde i regeringens overvejelser – det er klart.
Mette Frederiksen (S), 2015-02-25:
Men det er alvorligt, hvis der er fanger, der under deres afsoning bruger den tid til at animere til angreb på Danmark og understøtter den ekstremisme og den radikalisering, som vi desværre ser i vores samfund.
Der er en række initiativer i gang allerede nu i kriminalforsorgen.
Noget af det, vi selvfølgelig har kig på fra regeringens side, er, om vi i højere grad skal adskille fanger, så der simpelt hen bliver mindre mulighed for samtale og dialog med hinanden på områder, der vedrører det her.
Det kunne være et af de konkrete eksempler, som jeg mener der er grund til at forfølge.
Christian Langballe (DF), 2015-02-25:
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at vi gerne så, at personer som Said Mansour – vi har jo lige været inde på det for et stykke tid siden – var blevet udvist.
Jeg vil så godt høre, hvad det er, man har tænkt sig at gøre, for nu var der en historie i Ekstra Bladet den 18. februar om, at Said Mansour forkyndte sin had- og dødspropaganda, som overskriften lød, så vidt jeg husker.
Det, der er interessant i forhold til vores begreber, er jo, hvad man mere præcist har tænkt sig at gøre, for vi synes jo nok, at de her personer igennem en lang årrække har fået meget, meget lang snor i forhold til at forkynde den her hadpropaganda, og man kan sige, at terroren jo ikke kommer af ingenting.
Slemt er det, at det foregår ude i det almindelige samfund, men endnu værre er det jo faktisk, at det foregår i fængslerne.
Jeg kunne da godt tænke mig, om justitsministeren kunne løfte sløret for, hvad man har tænkt sig at gøre i den her konkrete sag.
Hvad vil man gøre ved det her – eller ved sager, der ligner?