runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Laustsen (S), 2007-04-25:
De eneste, der synes at nyde godt af regeringens, her socialministerens, politik, er herbergerne.
Vi ved, at der er en stigning i antallet af folk, der beder om at komme ind på dem, og at det hænger nøje sammen med den stigning i antallet af udsættelser, vi har set.
Jeg synes, det er dybt beskæmmende.
Nu ved vi jo godt, at det, regeringen kører på, er én ting, men at det, socialministeren kører på, er noget andet.
Ministeren har direkte udtalt offentligt, at ulighed er godt, og man skulle næsten tro, at socialministeren ikke synes, det er noget særligt, at over 4.000 familier er blevet sat ud, og at der godt kunne være flere, apropos det, der er sagt tidligere.
I Socialdemokratiet er det sådan, at vi synes, at ulighed er noget skidt.
Vi skal arbejde for at få et samfund, der er i balance; der skal også være tilbud om tag over hovedet til dem, der har det sværest i vores samfund, og derfor er det helt uforståeligt, at uanset hvad der sker, vil ministeren ikke gøre noget ved det, for det er folks egen skyld, det er i hvert fald ikke regeringens skyld.
Det har ministeren jo gentagne gange bekræftet.
74 pct. siger jo, at årsagen er, at de ikke kan betale.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-25:
Jeg vil bruge undersøgelsen til at blive klogere på, hvad der eventuelt kan gøres, men som jeg understregede, så vil vi ikke ændre på ydelsesniveauerne, og det hænger sammen med, at vi synes, der skal være en økonomisk gevinst at hente ved det at komme i beskæftigelse.
Og der kan jeg kun undres over, at hr. Rasmus Prehn synes, at det er helt fint, at man kan være i en situation, hvor man får mere ud af at være på passiv forsørgelse, end man får ud af at være i beskæftigelse.
Og der undrer det mig, at hr. Rasmus Prehn synes, at man så udelukkende skal tilgodese den gruppe.
Hvad så med dem, der er i beskæftigelse og har problemer med at få huslejen betalt?
I øvrigt har vi jo taget initiativ til, at der netop er blevet bygget mange flere nye almene boliger, og som nævnt, er der faktisk en stor variation i mulighederne inden for det almene område.
Det, jeg så også synes fremgår meget klart af hr. Rasmus Prehns spørgsmål,
er, at hr. Rasmus Prehn overhovedet ingen interesse har for huslejeniveauet, at han overhovedet ikke interesserer sig for, om man egentlig har forpligtet sig til at betale en husleje, som man så også har råd til at betale.
Der må man jo også drage konsekvensen, hvis ens indtægtsforhold ændrer sig, så man ikke længere har råd til den høje husleje.
Rasmus Prehn (S), 2007-04-25:
Jeg er ærlig talt
Altså, hvis man rent faktisk spørger de mennesker, der arbejder med de her ting, så siger de jo, at det er svært at finde alternative boliger til de her mennesker.
Det, der er problemet, siger de mennesker, der arbejder med det, er de ydelser, man får.
De er simpelt hen for lave, hvis man bliver ramt af kontanthjælpsloftet.
Det er det, der bliver sagt.
Når nu ministeren er så optaget af at skulle erhverve ny viden, hvorfor er det så, ministeren ikke vil lytte til, hvad det er, der bliver sagt af de mennesker, der arbejder med det?
Og hvorfor sætter ministeren en undersøgelse i gang, hvis det er sådan, at ministeren på forhånd udelukker, at hun vil lave om på det her, hvis det viser sig entydigt, at det er på grund af kontanthjælpsloftet folk bliver sat ud af boligerne?
Det forekommer da mærkeligt.
Hvorfor skal undersøgelsen sættes i gang, hvis ministeren ikke er parat til at bruge den viden, der er, til at ændre politikken, der er årsag til, at folk bliver sat ud af deres bolig med børn?
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-25:
Og derfor holder vi jo også fast i loftet over kontanthjælpen, for det må nu engang være sådan, at der også skal være en økonomisk gevinst at hente ved at komme i beskæftigelse.
Det, vi jo kan blive klogere på ved undersøgelsen, er at finde ud af, hvad det er, der sker, som gør, at man ikke længere kan betale huslejen.
For så må det jo være et spørgsmål om at finde en bolig, som har en lavere husleje, og der er der jo også mange forskellige muligheder for det inden for den almene sektor.
Det gælder jo om at få de to ting til at passe sammen eller finde ud af, hvad det i øvrigt er for forhold, der gør sig gældende.
Altså, vi hører jo også eksempler på, at psykisk sygdom og andre sygdomsmæssige problemer spiller ind.
Rasmus Prehn (S), 2007-04-25:
Jeg vil sige til socialministeren, at hvis den politik betyder, at folk bliver sat ud af deres bolig med børn – børn vælger jo ikke selv deres forældre, og børn er jo ikke ansvarshavende for, om forældrene får beskæftigelse eller ej – vil ministeren så være åben for, hvis de her undersøgelser, ministeren har igangsat, rent faktisk viser, at de sociale ydelser, der er, simpelt hen er for lave til, at man kan bo i lejede boliger, at man laver om på de her regler, sådan at folk ikke bliver fanget i en fattigdomsfælde, som alt for mange desværre bliver det i dag, og bliver sat ud af deres bolig med børn?
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-25:
Jeg vil gerne starte med at takke for, at der nu er en anerkendelse fra hr. Rasmus Prehns side af, at jeg rent faktisk har taget en række initiativer på det her område.
Der synes allerede at have været en meget positiv udvikling under de her spørgsmål, så det takker jeg mange gange for.
Så efterlyser hr. Rasmus Prehn nye initiativer.
Og der er jeg jo åben for, at hvis vi ud af den undersøgelse, som SFI nu laver, får bedre kendskab til, hvor der eventuelt kan sættes ind, ja, så vil jeg selvfølgelig gøre det, og jeg vil jo også gerne lytte til, hvad Socialdemokraterne har af målrettede forslag til, hvordan man kunne håndtere problemerne anderledes.
Så spørger hr. Rasmus Prehn jo igen til den velkendte diskussion om aktivlinjen og passivlinjen.
Der vil jeg bare understrege, at i regeringen står vi meget fast på den her aktivlinje.
Vi mener, vi hjælper folk allerbedst ved at stille nogle krav og ved at sørge for, at flest muligt kommer i beskæftigelse.
Bjarne Laustsen (S), 2007-04-25:
Det er jo meget enkelt: Vi vil give folk et tilbud om arbejde, og det behøver altså ikke at have noget med ydelsesniveauet at gøre.
Folk skal have et tilbud om arbejde, og hvis de ikke tager det arbejde, kan man tage kontanthjælpen fra dem.
Sådan er reglerne, men det har ikke noget at gøre med at udsulte folk, som regeringen gør.
Det er det, vi tager afstand fra, fordi vi kan se, at den politik ikke virker, og fordi regeringen ikke evner at få de sidste i arbejde.
Forudsætningen for at lave alt det her var jo, at der ikke var en eneste, der skulle rammes af det.
Forudsætningen var, at man skulle kunne få de sidste i arbejde, men det mål har regeringen altså ikke nået, og derfor ser vi, at en lang række familier er klemt nu, uanset hvad ministeren har taget af initiativer.
Der er kommet et nyt lovforslag, men der er ikke kommet et eneste initiativ, som sigter på at løse problemet.
Man kan lave alle mulige forskellige ting, men ministeren har sagt klart og tydeligt her i dag – det kan ministeren bekræfte – at uanset hvad vil vi ikke gøre noget, fordi vi ikke vil røre ved ydelserne.
Derfor har jeg spurgt, hvad kommunerne kan gøre, fordi der ikke er flere penge i lovforslaget.
Det har ministeren også bekræftet, så er det ikke korrekt?
Rasmus Prehn (S), 2007-04-25:
»Hvilke nye politiske initiativer vil ministeren iværksætte set i lyset af den tragiske stigning i antallet af lejere, herunder familier med børn, der sættes på gaden, fordi de ikke kan betale deres husleje?«
Socialministeren sætter selv fokus på huslejespørgsmålet.
Der vil jeg gerne gøre opmærksom på, at det jo er sådan, at vi har ganske høje huslejer i Danmark.
Socialdemokratiet foreslog i forbindelse med boligforhandlingerne, at man skulle gøre noget for at sætte huslejerne ned.
Men det, ministeren præsterede, var jo en lunken aftale, som kun i meget ringe grad i de særligt udvalgte områder satte huslejen ned.
Under alle de spørgsmål, der har været her,
taler ministeren om, at vi mangler den nødvendige viden.
Der vil jeg bare endnu en gang slå fast, at den nødvendige viden kunne vi have haft, hvis vi havde sat undersøgelsen i gang allerede for 1 år siden, da vi tog spørgsmålet op første gang.
Endelig vil jeg spørge: Når vi nu ikke har den viden, er det så ikke værd at lytte til dem, der er derude, og som arbejder med det her, nemlig boligfolk i Boligselskabernes Landsorganisation, der siger: Vores erfaring er, at det er folk, der bliver ramt af kontanthjælpsloftet – det er vores erfaring?
Skulle man ikke til at lytte til det og sige, at så hjælper man folk nu og her, frem for at bruge det, at man ikke har fået undersøgt det ordentligt, at man ikke tog sig sammen allerede for 1 år siden, som en dårlig undskyldning for at lade folk gå i den her situation, hvor de bliver sat ud af deres bolig?
Vi skal jo også tænke på, at der i mange af tilfældene er tale om familier med børn, der bliver sat ud.
Jeg vil da hellere løse et problem for meget end et for lidt, hvis man kan sige det på den måde.
Altså: Sæt ind, og løs det her problem.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-25:
Det er altså, som om hr. Bjarne Laustsen ser fuldstændig bort fra, at den husleje, man skal betale, også betyder noget.
Det, der jo er vigtigt, er, om den husleje er på et niveau, som svarer til, hvad man har mulighed for at betale.
Derfor er det jo også væsentligt at vide, hvad det er for nogle huslejestørrelser, man rent faktisk har vanskeligheder med at betale, og som kan være medvirkende til, at det ender i en udsættelsessag.
Der ligger ikke i lovforslaget noget initiativ gående på, at man nu bare skal bevilge yderligere en pose penge eller f.eks. gå ind og betale huslejen på vegne af folk.
Det er slet, slet ikke den slags initiativer, jeg mener der skal til.
Det, der ligger i lovforslaget, er, at kommunerne får en forpligtelse til at genvurdere sagen, altså se på, om man har ydet den rette støtte og hjælp til den borger, der måtte have nogle problemer.
Altså, hvis det er en kontanthjælpsmodtager, er det jo en, som er kendt af kommunen i forvejen.
Er der andre problemer, der gør sig gældende, er der misbrugsproblemer, er der andre forhold, som bør spille ind i kommunens vurdering af, hvad det er for en hjælp og støtte, vedkommende har behov for?
Det er det, der ligger i lovforslaget.
Bjarne Laustsen (S), 2007-04-25:
Hvis nu ministeren havde ret, så betød det, at de jo havde penge nok, og så var det jo ikke betalingsevnen, der var noget galt med.
Prøv nu at forklare, hvad man reelt har gjort.
Man har flyttet vores arbejdsformidling over til kommunerne.
Kritikken hagler ned over jobcentrene om, at man ikke sørger for at få de her folk i arbejde.
Og vi har jo alle sammen en historisk chance for at få dem i arbejde, men regeringen er mere villig til at få lukket op for og til ikke at kontrollere østeuropæisk arbejdskraft og alle den slags ting, altså at få en villig og en billig polak frem for at få nogle af de her grupper i arbejde.
Det er den ene ting.
Det andet, jeg spurgte konkret om, var: Får de familier her flere penge med det lovforslag, som er det eneste initiativ, regeringen har taget?
Får de flere penge til at betale deres husleje for med det lovforslag end med det, der var før?
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-25:
Jeg tror, at det er åbenbart for de fleste, måske undtaget hr. Bjarne Laustsen, at om noget har den her regering faktisk skabt gode resultater med hensyn til at få folk i arbejde.
Det går rigtig godt.
Det er jo også det, vi har sat meget målrettet ind med i forhold til de udsatte grupper, nemlig konkrete indsatser, der netop kan give flere en chance for at få en tilknytning til arbejdsmarkedet.
Og jeg er helt enig i, at hvis indtægten er for lav, så er det at få et arbejde, hvis man ikke har det, jo netop en god og en holdbar vej i forbindelse med så at have nogle muligheder for eksempelvis at betale en højere husleje.
Jeg synes, at jeg har gjort rigtig meget ved det her problem, som jeg tager alvorligt ved både at skærpe vejledningen, ved et lovinitiativ og ved at sørge for, at vi bliver klogere på det.
Og det er jo den viden, vi har brug for at få, for ellers kan vi jo ikke sætte målrettet ind i forhold til de problemer, der gør sig gældende.
Bjarne Laustsen (S), 2007-04-25:
Jeg kan forstå på vores socialminister og boligminister, at det er alle andres skyld end regeringens; regeringen har intet ansvar for det her.
Man er selvfølgelig, siger man, interesseret i på lidt længere sigt at finde ud af, hvad der er op og ned på sagen, men indtil videre foretager man sig ingenting.
Det er korrekt, at ministeren har fremsat et lovforslag.
Jeg vil godt høre, om de, der bliver udsat, får flere penge ved det her lovforslag.
Hvad er det for nogle muligheder, kommunerne får ved det lovforslag?
Udmønter det sig konkret i, at de får flere penge?
For det er jo en faktuel kendsgerning, at 74 pct. af dem, der er sat ud, sættes ud, fordi de har for lille en betalingsevne.
Så derfor vil jeg spørge: Har man sørget for, at de får flere penge, eller at de får billigere husleje, eller at de frem for alt får et arbejde, der måske kunne være med til at gøre, at der var balance i tingene?
Hvad har regeringen gjort for at sørge for, at de her folk kommer i arbejde, sørge for, at de får en indtægt?
Det er jo det, der er interessant.
Hvad har man gjort ved det?
Klaus Hækkerup (S), 2007-04-25:
Baggrunden for det her spørgsmål er, at Kulturministeriet oprindelig fik udarbejdet en rapport af Rambøll Management, der skulle belyse mulighederne for at afholde OL i Danmark.
Der blev så stillet spørgsmål fra Finansudvalgets side til Finansministeriet om, hvorvidt de var enige i rapporten.
Svaret fra Finansministeriet var sådan set ikke en gennemgang af hele rapporten, men en fremhævelse af nogle punkter, hvor man i hvert fald fandt, at rapporten var forkert, og hvor økonomien, som rapporten lagde op til, var fejlskønnet.
Og så døde debatten ligesom.
Her skal debatten selvfølgelig ikke dø, og derfor er spørgsmålet, om finansministeren kan oplyse, hvad det efter hans opfattelse vil koste at afholde olympiade i Danmark i 2020 eller 2024.
Rasmus Prehn (S), 2007-04-25:
I det her spørgsmål spørger jeg ind til, hvilke nye initiativer der er tale om.
Nu har ministeren jo i forbindelse med forrige spørgsmål talt en masse om de initiativer, ministeren allerede har sat i gang, og jeg vil gerne bringe fokus på de nye initiativer.
Vi kunne jo høre i Radioavisen i morges, at beskæftigelsesministeren opfordrer kommunerne til at være mere effektive med hensyn til at effektuere de regler, der er for kontanthjælp, sådan at folk bliver sat ned i ydelse, når de skal sættes ned i ydelse.
Set i den sammenhæng her kunne jeg godt tænke mig at spørge: Vil det ikke betyde, at der er flere, der bliver sat på gaden?
I forrige uge hørte vi, at socialministeren sagde, at nu skal kommunerne tage sig sammen og kommunerne skal gøre det ene og det andet.
Men nu siger beskæftigelsesministeren så, at der er flere, der skal sættes ned i ydelse.
Det var sådan set det, der var essensen af det, der blev sagt i dag i Radioavisen.
Vil det så ikke få en konsekvens for det her?
Er det ikke den forkerte vej?
Er socialministeren ikke uenig med sin beskæftigelsesminister i, at der er flere sager, der skal effektueres på den her måde, fordi det vil betyde, at der er flere, der bliver sat ud?
Det er det rene sludder og vrøvl, at vi skulle løbe fra en politik.
Det, der er tale om, er, at vi tager et problem alvorligt, for vi kan altså ikke holde ud at se på, at familier med børn bliver sat ud af deres bolig.
Det er ikke et spørgsmål om at løbe fra sin politik, det er et spørgsmål om at erkende, at der er noget, der ikke virker, og lære, at der er ting, der kan gøres på en anden måde.
Det er derfor, jeg synes, det er dybt overraskende, at ministeren kan sige her i salen, at man under ingen omstændigheder vil røre ved ydelserne, selv om alle de undersøgelser, som ministeren er så travlt optaget af, har vist, at det er her, der skal sættes ind for at løse problemet.
Det virker mærkeligt.
Det, vi har sagt fra Socialdemokratiets side, er, at vi sådan set hellere vil finde beskæftigelse til folk, end vi vil begynde at lave om på reglerne.
Men hvis det viser sig, at folk med børn bliver sat ud af deres bolig på grund af kontanthjælpsloftet, er vi da nødt til at kigge på det, også selv om Socialdemokratiet på et tidspunkt har været med i nogle aftaler osv.
Man er da nødt til at lære af, at der sker en udvikling, og forholde sig til det, og derfor kan jeg ikke forstå, at ministeren er mere travlt optaget af principper end af at redde børn, der bliver sat ud.
Bjarne Laustsen (S), 2007-04-25:
Ministeren har det problem, at ministeren og regeringen ikke kan dokumentere, at stramninger af den her karakter hjælper til at få folk i arbejde.
Og derfor har det kontanthjælpsloft spillet fallit, for man påstod, at man kunne få folk i arbejde.
Jeg vil gerne stille det spørgsmål skriftligt til ministeren, om hun kan dokumentere, at det at sænke ydelserne gør, at folk kommer i arbejde.
Men jeg vil gerne gøre det; så kan vi få det på skrift også.
Regeringen er jo kendt for at tage ud og besøge en daginstitution, et sygehus og fortælle, hvor godt det går, og stå sammen med borgerne for at vise, hvad det er for en service, man får derude.
Kunne ministeren ikke tænke sig at besøge sådan en familie med børn, der er blevet sat ud, der står og er på vej ud – måske er en flyttebil kommet for at hente dem – for at høre, hvor de så skal hen, hvordan det skal gå med deres liv, og hvad der skal til?
For indtil videre er det bare snak, og det ser ud til, at der kommer flere og flere, der bliver sat på gaden.
Kunne ministeren ikke tage ud og lade sig fotografere til medierne med sådan en familie her og fortælle, hvad det er, de har gjort forkert, så de kan lære det?
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-25:
Vi skulle jo gerne undgå, at børnefamilier bliver sat på gaden, og derfor har jeg jo netop taget de her initiativer.
Og jeg synes, at det, der er det farbare med hensyn til at forebygge, jo er at finde ud af, hvad det er, der gør sig gældende, at få afdækket, hvad årsagen er til, at man havner i den her situation.
Hr. Bjarne Laustsen har en eller anden naiv opfattelse af, at det hele nok bare er loftet over kontanthjælpen, og det foranlediger mig jo til endnu en gang at minde om, hvordan det nu er, udviklingen i tallene har været på det her område.
Den første gang, vi overhovedet nogen sinde fik nogle tal for antallet af udsættelsessager, var i 2002.
Så skete der en markant stigning, nemlig på godt 30 pct. til 2003.
Siden har der været nogle mindre stigninger, og denne gang er der meget stor usikkerhed omkring tallene.
Men den meget store stigning var altså, før loftet over kontanthjælpen trådte i kraft, og derfor er det så underligt, at hr. Bjarne Laustsen har den her tilgang med, at hvis bare man ikke havde loftet over kontanthjælpen, så havde vi heller ikke nogen udsættelsessager.
Og sagen er jo, at vi ikke ved noget om, i hvor stort et omfang det her så har med kontanthjælpsniveauet at gøre eller det har med alle mulige andre ting at gøre, og det er jo det, som jeg har sat mig for at ville undersøge nærmere, og som jeg kan forstå møder meget stor modstand og meget stor kritik fra Socialdemokraternes side, fordi de åbenbart ikke synes, at man skal blive klogere på de her forhold.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Forslaget sattes til forhandling.
Forhandling
Jamen jeg har da en forventning om, at de initiativer, jeg har taget, rent faktisk har en effekt med hensyn til at forebygge udsættelsessager.
Når Folketinget nu får tredjebehandlet lovforslaget om pligten til at genvurdere sagerne, så har jeg en forventning om, at kommunerne netop er meget mere aktive, og at de er det på et tidligere tidspunkt, med hensyn til at sætte ind med den hjælp, der kan være nødvendig i forbindelse med at undgå en udsættelsessag, ligesom jeg også har en forventning om, at man selvfølgelig tager skærpelsen i forbindelse med vejledningen over for udsatte unge alvorligt og netop tænker udsættelsessagerne med ind i forbindelse med indsatsen på det her område.
Og når vi som sagt får et bedre kendskab til, hvad det er, der forårsager, at man ender i den der situation med, at man ikke får betalt sin husleje, så vil jeg jo også være åben over for at tage nogle målrettede initiativer i forbindelse med det.
Rasmus Prehn (S), 2007-04-25:
Sagen er jo, at vi fra socialdemokratisk side også gerne ville have haft en holdbar løsning, det ville vi gerne have haft for lang tid siden.
Vi tog spørgsmålet op allerede i 2005.
Ministeren konstaterer så i dag – selv om ministeren har haft ansvaret for situationen i 2 år – at der endnu ikke er kommet en holdbar løsning på problemet.
Det synes jeg da er udtryk for stor selverkendelse.
Men jeg vil så gerne spørge ind til det forhold, at regeringen ved sin beskæftigelsesminister i dag i radioen melder ud, at der er flere, der skal sættes ned i ydelse.
Hvordan harmonerer det med de fine ord, socialministeren siger nu?
Beskæftigelsesministeren siger i dag, at der er flere, der skal sættes ned i ydelse, fordi man skal være mere stringent med at leve op til de krav, der ligger i vores regler, og sådan nogle ting.
Det vil betyde, at der er flere, der vil blive sat ud.
Gør det slet ikke noget indtryk på ministeren, at kommunerne rent faktisk har en oplevelse af, at selv nogle af de nye værktøjer, som ministeren er inde på, f.eks. at man kan tilbyde at administrere betalingen, altså er noget, der ikke rigtig hjælper, når problemet er, at der ikke er nogen penge at betale med?
Altså, gør det slet ikke noget indtryk, at reaktionen hos socialrådgivere og andre ude i kommunerne, dem, der rent faktisk arbejder med det, dem, der skal leve op til de ideer, som ministeren tidligere havde den frækhed, synes jeg, at citere mig for at sige at jeg havde anerkendt – det havde jeg ikke, jeg havde bare konstateret, at ministeren havde nogle forslag –
er, at problemet jo er, at der ikke er nogen penge, at ydelserne er for lave?
De spørger, når folk på grund af fattigdom bliver sat ud med deres børn: Hvad skal vi så bruge de her værktøjer til?
Får det ikke ministeren til at sige, at så er det altså ydelserne, der skal kigges på?
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-25:
Jeg synes, man skal finde nogle mere holdbare løsninger.
Jeg synes, kommunen tidligt skal ind omkring og vurdere sagen igen og se på, om den pågældende person eller familie får den hjælp og støtte, de har brug for, og jeg synes, man skal sørge for at finde nogle mere langsigtede løsninger, enten gående på at finde en husleje til et niveau, som de kan betale, eller på at hjælpe i forbindelse med sygdom eller manglende beskæftigelse, eller hvad det er, der gør sig gældende.
Og det gør et meget stort indtryk på mig; jeg synes, det er en meget alvorlig situation.
Det tror jeg jeg har understreget rigtig mange gange, og det er jo også derfor, jeg har grebet til de her konkrete handlinger.
Bjarne Laustsen (S), 2007-04-25:
Jamen er vi ikke enige om, at kommunerne på baggrund af den politik, der er gældende, vedtaget af et flertal i Folketinget, ikke har nogen økonomisk mulighed for at hjælpe, uanset om det er det ene eller det andet eller det tredje?
Det kan blive til noget snak, og det kan da også godt være, at man kan hjælpe folk, og det er jo fint alle de steder, man kan gøre det, men vi ser altså, at der er en voldsom stigning, over 4.000 familier.
Der er indskud og ny skole og daginstitution og alle de der forskellige ting; familien får det jo ikke lettere ved, at den er blevet sat ud.
Det er jo derfor, det er interessant at vide, hvad det præcis er, man vil gøre over for de familier her.
Det skriger på, at vi tager fat i de familier, uanset om det er enlige eller det er par med børn eller uden børn, og især børnefamilierne skriger på, at vi tager et initiativ, der gør, at de kan blive boende i deres bolig, at de får arbejde, at de får hjælp, at de får uddannelse.
Er ministeren ikke enig i det?