Sophie Løhde (V), 2010-04-06:
Det er nu engang lettere at forbyde rygeren at ryge end at bede vedkommende om at tage en kold tyrker og stoppe.
Det er også lettere at forbyde indkøb af store slikposer og mængder af sodavand end at overlade ansvaret for de ugentlige indkøb til den enkelte.
Sådan er det med forbud; forbud repræsenterer alle de lette svar på de svære spørgsmål.
Beslutningsforslaget, vi behandler her i dag, er da også et glimrende eksempel herpå: Forbyd unge under 16 år at gå i solarium, for så har vi nok løst det alvorlige problem, at et stigende antal danskere bliver ramt af hudkræft.
Man spørger derfor først sig selv, om oppositionen forestiller sig, at det er politiet, der skal afsætte ressourcer til at holde øje med, om de unge er gamle nok til at ligge i solarierne – det forekommer i sig selv en anelse virkelighedsfjernt.
Men o.k., hvem er det så, der skal rende rundt og tjekke sygesikringskort?
Ja, hvis man læser videre i beslutningsforslaget, erfarer man, at forslagsstillerne fra S og SF bl.a. skeler til og tænker, at solarierne kunne være bemandet med uddannet personale.
Det er selvfølgelig også en model, og man fristes næsten til at spørge, om næste skridt så også skal være bemandede cigaretautomater, så vi sikrer os, at ingen unge under 18 år kan trække en pakke cigaretter i automaten.
Eksemplet er ekstremt, men det understreger bare i sig selv, at det er forslaget fra S og SF også.
Derfor forekommer det da også i samme ombæring en anelse besynderligt, at unge på knap 16 år ikke er gamle nok til selv at træffe et valg, hvad angår solarier, når de samme partier i en anden ombæring mener, at unge på 16 år er gamle nok til at stemme til Folketinget.
Det forekommer underligt.
Den ene dag er det unge, der ikke må gå i solarium, hvis S og SF får magten; den næste dag foreslår Socialistisk Folkeparti et totalforbud mod køb af al alkohol for unge under 18 år; den tredje dag er det Socialdemokraterne, der i deres forebyggelsesoplæg foreslår, at staten skal bedrive regulering af mængderabatter på slik, sodavand og chips.
Ja, man må give oppositionen, at opfindsomheden i disse dage er stor.
Så når vi står med beslutningsforslaget her i dag, handler det for mig også om, at der er noget helt principielt på spil, som ikke kun drejer sig om unge og deres forældres ret til selv at bestemme og stå til ansvar for, om de går i solarium eller ej.
For mig handler det også grundlæggende om vores menneskesyn, herunder om, at alle har et personligt ansvar for deres egen og deres nærmestes sundhed; men det handler sådan set også om noget så banalt som det enkelte menneskes rimelige forventning om, at staten ikke kan eller skal blande sig i alle aspekter af tilværelsen.
Når vi derfor i Venstre afviser forslaget om at forbyde unge at gå i solarier, handler det ikke om, at vi ønsker at negligere det kedelige faktum, at et stigende antal danskere hvert år rammes af hudkræft.
Det handler heller ikke om, at vi bare ønsker at læne os passivt tilbage og ingenting foretage os.
Nej, det handler om, at vi grundlæggende ikke tror på, at forbud og formynderi er vejen frem.
I stedet skal vi sikre, at såvel de unge som deres forældre har et godt og oplyst grundlag for at tage stilling til solbadning.
I den forbindelse har ministeren jo også allerede på glimrende vis redegjort for alle de mange kampagner, der i disse år bliver lavet.
Han har også redegjort for de mange initiativer, som såvel branchen som kommunerne iværksætter.
Jeg skal derfor undlade at ty til gentagelser, men jeg kan ikke understrege kraftigt nok, at jeg er meget enig med ministeren, når han i sin tale i særdeleshed fremhæver forældrene som en væsentlig faktor for, at børn og unge grundlægger sunde vaner, og at alle forældre har et betydeligt ansvar for at sætte grænser for deres børns adfærd.
At S og SF med deres forslag tilkendegiver, at de ikke er enige heri, og at unges brug af solarier nu skal være endnu et statsligt anliggende, ja, det er i sig selv bekymrende.
Hvis vi virkelig er nået hertil i Folketingssalen, at brug af solarier skal være et nyt statsligt anliggende, hvad vil så i bund og grund ikke være det?
Hvor går grænsen så?
I Venstre er vores grænse klart overskredet, og jeg skal derfor meddele, at vi ikke kan støtte Socialdemokraterne og Socialistisk Folkepartis forslag om forbud.