Martin Henriksen (DF), 2015-04-07:
Fra Dansk Folkepartis side mener vi, at det er godt, at Europarådet på en række områder tilbyder medlemslandene rådgivning og hjælp til at overholde grundlæggende retsprincipper og leve op til deres demokratiske forpligtelser over for deres egne borgere.
Det er jo sådan set grundlæggende positivt.
Jeg tror, at det er fornuftigt, at Europarådet i modsætning til EU i højere grad benytter sig af rådgivning og dialog, i stedet for at der kommer ordrer oppefra.
Det er, når alt kommer til alt, et sundt princip at bygge på, når stater skal samarbejde.
Det kan være, at tingene tager lidt længere tid, når man bygger det på rådgivning og dialog, og man ikke hver gang når i mål, men det er at foretrække frem for suverænitetsindskrænkende, overnationale organer, der kommer og peger fingre i tide og utide.
Det er til gengæld et problem, at visse dele af Europarådssamarbejdet og jo ikke mindst Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i så høj grad er med til at diktere politikker i de enkelte medlemslande.
Det er hele tiden en svær balancegang, i forhold til hvor meget internationale organer og konventioner skal bestemme over suveræne nationer, for hvis de bestemmer for meget, og de enkelte landes parlamenter og regeringer lader sig styre af gamle konventioner og juristers politiske og faglige vurdering af disse, kan det stik imod hensigten virke indskrænkende på det nationale demokrati, og så kan i dette tilfælde Europarådet, menneskerettighedskonventionen og Domstolen med tiden udvikle sig til at være en del af problemet i stedet for at være en del af løsningen.
Og sådan er det jo desværre nok gået allerede i dag i hvert fald langt hen ad vejen.
Vi skal ikke holde op med at gøre det, der er det rigtige for vores land, fordi vi frygter, mange gange ubegrundet, at det er i strid med vores forpligtigelser over for f.eks. Europarådet.
Vi er først og fremmest forpligtiget på vores land og på vores folk.
Det er den balancegang, som skal være der, men som en gang imellem kan være svær at få øje på.
Vi skal også passe på, at vi ikke i den hjemlige debat bruger og misbruger Europarådet til at fremme bestemte politiske synspunkter.
Det skulle ikke være meningen med samarbejdet.
Det synes vi i hvert fald ikke i Dansk Folkeparti.
Som eksempel har et bredt flertal i Folketinget tidligere afvist at indføre et forbud mod heldækkende dragter i det offentlige rum, det såkaldte burkaforbud, med henvisning til, at det var i strid med menneskerettighederne.
Det var det ikke.
Det har Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol bestemt, og det er et meget godt eksempel på, hvordan socialistiske og også liberale politikere gemmer sig bag konventionerne i stedet for at tage den politiske diskussion, for hvis man politisk er imod burka og det menneskesyn, der ligger bag, og samtidig er for Danmarks forpligtelse over for Europarådet, kan de to synspunkter faktisk forenes.
Ud over at vi har Domstolens ord for det, har vi jo også lige fået Justitsministeriets ord for det.
Så her har der været, efter vores opfattelse, en positiv udvikling på menneskerettighedsområdet, og det vil jeg selvfølgelig gerne kvittere for.
I den forbindelse vil jeg gentage mit partis opfordring til at indføre et sådant forbud, så vi siger fra over for de kræfter, der er i opposition til vores kvinde- og demokratisyn, for dermed at understrege, at i vores samfund er det en del af omgangsformen, at vi kan se hinanden, at vi ikke dyrker de ting, der skiller os ad.
Jeg nævner Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols godkendelse af et sådant forbud, fordi det understreger, at vi inden for den europæiske menneskerettighedskonvention faktisk kan gøre nogle ting, såsom at stramme op på rets- og udlændingepolitikken, og det bør vi gøre.
Hvis Europarådet skal bevare sin position og måske endda vinde lidt frem på bekostning af EU, så skal Europarådet og dets organer sikre balancen mellem på den ene side sin opgave med at overvåge situationen i de enkelte medlemslande og på den anden side udvise større respekt for udviklingen i de enkelte medlemslande, for udviklingen er jo ofte også udtryk for en bestemt folkelig vilje.
Der er historiske, religiøse og kulturelle forskelligheder i landene, og derfor er der heller ikke én opskrift på det rigtige retssamfund og det rigtige demokrati.
Den opskrift findes ikke, og det skal vi ikke bilde os selv eller andre ind.
Europarådet bør fungere med udgangspunkt i, at de europæiske lande er forskellige, medlemslandene er forskellige og med udgangspunkt i, at Rådet først og fremmest skal varetage europæernes rettigheder og ikke skal medvirke til en retsstilling, hvor ikkeeuropæiske borgere bliver ligestillet med borgere i medlemsstaterne.
Fra Dansk Folkepartis side vil vi opfordre regeringen til at arbejde for, at Europarådet, og det vil jo så være i Ministerkomiteen, i højere grad koncentrerer sig om nogle få kerneværdier, overholdelse af basale retsprincipper, frihedsrettigheder, sikre velfungerende statsorganer, bekæmpe korruption og medvirke til afholdelse af demokratiske valg, hvor den valgte regering jo så efterfølgende får plads til at arbejde ud fra det mandat, som vælgerne har givet. Vi vil opfordre regeringen til at fortsætte arbejdet med at effektivisere Domstolen og arbejde for ændringer i Den Europæiske Menneskerettighedskommission, så staternes ret til at udforme egne retsog udlændingepolitikker i højere grad understreges.
Vi ser gerne, at regeringen nedsætter en kommission, der skal arbejde på en revision af Danmarks internationale forpligtelser, også i forhold til Europarådet.
Krisen i Ukraine, som andre også har været inde på, har også fyldt meget i Europarådets arbejde inden for det seneste år.
Rådet har på forskellig vis bistået Ukraine.
På det praktiske plan hjælper Rådet Ukraine med at sikre en velfungerende stat, hvilket bl.a. drejer sig om udarbejdelse af en antikorruptionspolitik, reform af retssystem og valgsystem.
Der er også efter anbefaling fra Rådet nedsat et panel, som skal overvåge efterforskning af voldshandlinger begået i forbindelse med opstanden mod den tidligere præsident og dennes styre.
Men det er jo også vigtigt at understrege, at de gode tiltag kun kan fungere på sigt, hvis der findes en løsning på Rusland-Ukraine-konflikten.
Det er jo nøglen til det.
Det vil kræve, at Rusland giver sig på en række områder, at Ukraine gør det samme, at NATO, Europa og USA også er villige til at indgå kompromiser, og hvis man taler i forhold til Rusland generelt og også de konsekvenser, som det har for Danmark, så tror jeg også, at det er vigtigt, at vi viser, at vi også villige til at sige fra, at vi f.eks. også er villige til at opruste i forhold til vores eget militær.
Vi skal i hvert fald ikke gå ud og spare flere penge på militæret.
Vi skal vise, at vi også er villige til at forsvare vores land og vores allierede, for det tror jeg også er noget af det, som præsident Putin kan forstå.
Men lad os håbe i forhold til Ukraine, at den nuværende skrøbelige aftale om våbenhvile holder, da dette må antages at være forudsætningen for en langsigtet løsning.
Man kunne fremhæve mange andre ting, men jeg tror, at det skal være bemærkningerne herfra.
Jeg vil dog afslutningsvis nævne, at den danske regering jo bør se, om der ikke er mulighed for at gøre mere i den såkaldte Lars Hedegaard-sag.
Jeg ved godt, at det også er en del af redegørelsen.
Karakteren af den her sag passer jo fint til Europarådet.
Jeg synes ikke, at den tyrkiske regering har udvist specielt meget respekt over for Danmark i den her sag, og derfor har vi også fra Dansk Folkepartis side via Den Parlamentariske Forsamling stillet spørgsmål til Ministerkomiteen om netop denne sag.
Vi ser gerne, at regeringen redegør for, hvad den har gjort i regi af Europarådet og ikke mindst, hvad der er kommet ud af det – det kan vi så læse; det er der ikke kommet så meget ud af – men vi kunne også godt tænke os at vide, hvad regeringen vil gøre fremadrettet i forhold til Tyrkiet, om det er en sag, man også fra regeringens side vil forfølge i regi af Europarådet.
Tak for ordet.