Astrid Krag (S), 2013-05-17:
Så vil man ikke kun kunne høre mig, men også se mig.
Det beslutningsforslag, vi behandler i dag, opfordrer regeringen til at fjerne kategorien transseksuelle fra WHO's klassifikationssystem, som anvendes i det danske sundhedsvæsen.
Formålet med det er at sikre, at en persons kønsidentitet ikke betragtes som en medicinsk eller psykiatrisk lidelse.
Jeg er helt enig med forslagsstillerne i, at en persons kønsidentitet ikke i sig selv er en medicinsk eller psykiatrisk lidelse.
Alle mennesker har en kønsidentitet.
Transseksualitet omhandler den situation eller tilstand, hvor en person oplever en forskel mellem sit biologiske køn og egen kønsidentitet.
I sundhedsvæsenet er diagnose som bekendt en helt sædvanlig forudsætning for behandling.
En diagnose sammenfatter resultatet af den faglige udredning, og en diagnose er grundlaget for, at der kan tilbydes en relevant behandling på et fagligt forsvarligt grundlag.
I en udredning af en patient kan både somatiske og psykiatriske undersøgelser være relevante.
Det gælder for alle patienter.
Hvilke tiltag, der er relevante for en faglig udredning, vil jeg overlade til sundhedspersoner med ekspertise på området, og hvad der er nødvendigt for en udredning, vil jo bero på en konkret vurdering af patienten.
Derfor kan jeg heller ikke tilslutte mig Enhedslistens mål med beslutningsforslaget om, at en fjernelse af transseksualitet fra diagnoselisten også skulle medføre, at der ikke automatisk foretages en psykiatrisk udredning eller diagnosticering.
Det må i alle tilfælde bero på en konkret faglig vurdering – især i tilfælde, hvor der er tale om komplekse og indgribende behandlinger, som jo ofte er uigenkaldelige.
Jeg håber da også, at Enhedslisten er enig i, at man bør sikre sig, at en patients ønske om kønsskifte ikke skyldes en eventuel forbigående psykisk lidelse.
I Danmark følger vi som bekendt WHO's internationale diagnoseklassifikationssystem ICD-10, som af de professionelle betragtes som et fagligt og neutralt arbejdsredskab.
Sygdomsklassifikationen er en oversigt over årsagerne til, at mennesker kommer i kontakt med sundhedsvæsenet.
I ICD-10 indgår transseksualitet i kapital 5 om psykiske lidelser og adfærdsmæssige forstyrrelser – helt konkret i gruppe F 64 om kønsidentitetsforstyrrelser – i et afsnit om forskellige tilstande og adfærdsmønstre, som oftest er vedvarende og fremtræder som udtryk for personens karakteristiske livsstil og holdning til sig selv.
Diagnosen indgår altså ikke under et afsnit om sindssygdomme.
Der er altså ikke tale om en somatisk lidelse, der er heller ikke tale om en psykiatrisk lidelse, og klassifikationen indebærer ikke, at sundhedsvæsenet betragter transkønnede som psykisk syge.
Jeg mener, at man nødvendigvis må anerkende, at transkønnethed er klinisk relevant for behandling i sundhedsvæsenet, når transkønnede netop henvender sig til sundhedsvæsenet med henblik på kønsmodificerende behandling.
I de situationer må transseksualitet angives som begrundelse for behandlingen.
Det er nødvendigt, for at behandlingsindikationen, der er begrundelsen for den valgte behandling, bliver angivet korrekt.
Som det også fremgår af beslutningsforslagets bemærkninger, har de transkønnedes forening foreslået, at den behandling, de får, i stedet begrundes med f.eks. problemer med uønsket hårvækst, uønsket brystvækst eller uudviklede kønsdele.
Jeg må sige, at jeg har svært ved at forstå, at man ønsker sig en diagnose, som betegner hormonelle forstyrrelser eller direkte misdannelser hos det modsatte køn, for de transkønnede fejler jo ingenting.
Når det så er sagt, vil jeg også gerne sige, at jeg naturligvis har forståelse for, at det kan virke fremmed og stødende, at transseksualitet optræder i en gruppe benævnt kønsidentitetsforstyrrelser.
Det er også derfor, at jeg for efterhånden nogen tid siden har bedt Sundhedsstyrelsen om at overveje at arbejde for at andet udtryk end forstyrrelser, som kan være mere dækkende og mindre stødende.
WHO's diagnoseklassifikation ICD-10 er som nævnt internationalt udarbejdet og fastsat, og systemet anvendes i de fleste lande i verden.
Det er muligt for de enkelte lande at foretage mindre justeringer, men det bør kun ske inden for rammerne af den fastlagte struktur, ellers risikerer man at underminere systemets anvendelighed og funktion.
Internationalt arbejdes der i øjeblikket på en revision af kvalifikationssystemet til en version ICD-11.
Ansvaret i Danmark ligger i Nationalt Sundheds-it under Statens Serum Institut, som koordinerer med Sundhedsstyrelsen.
Jeg kan oplyse, at man i Nordisk Klassifikationscenter drøfter nordiske synspunkter vedrørende klassifikationsspørgsmålet, og danske bidrag til det internationale klassifikationssamarbejde i WHO kanaliseres via det, der hedder Nordisk Klassifikationscenter.
Statens Serum Institut har netop på møde i slutningen af februar i år rejst spørgsmålet om bl.a. diagnosekoder vedrørende transseksualitet.
Formålet har været at drøfte de nordiske landes holdninger til det med henblik på den kommende revision af ICD-11.
Det er besluttet at arbejde videre med emnet på et kommende møde senere på foråret, så vi er i gang.
Som det også er bekendt for forslagsstillerne, er der som opfølgning på regeringsgrundlaget i 2011 nedsat en tværministeriel arbejdsgruppe, der lige nu er i fuld gang med at se på bl.a. behandlingstilbud til transkønnede, muligheder for juridisk kønsskifte uden kastration m.v.
Det er planen, at arbejdsgruppens arbejde afsluttes i år.
Kønsidentitet er jo noget, vi alle sammen har, og vi bør alle møde hinanden med respekt og forståelse for vores individuelle opfattelse af vores køn.
For nogle personer giver deres kønsidentitet et ønske om kønsmodificerende behandling i sundhedsvæsenet.
For at kunne give den behandling er det nødvendigt at bruge diagnoser på entydige måder.
Det er derfor, at vi har klassifikationssystemet i det hele taget.
Der skal ikke herske tvivl om, at regeringen har fokus på transkønnede personers muligheder og vilkår, også for at komme den stigmatisering til livs, som kan være en trist og svær del af hverdagen for mange transkønnede.
Men det formål opnår vi efter min mening ikke ved enten at skjule den korrekte indikation for behandling i sundhedsvæsenet eller knytte den til noget, der handler om hormonelle forstyrrelser eller misdannelser.
Jeg vil faktisk sige tværtimod.
På den baggrund kan regeringen ikke støtte det konkrete beslutningsforslag.