Pia Adelsteen (DF), 2011-03-03:
Jeg vil godt starte med at takke udenrigsministeren for redegørelsen om OSCE.
2010 var det år, hvor der for første gang siden 1999 blev afholdt topmøde.
På topmødet var der enighed om at fremhæve respekten for menneskerettigheder.
Det er jo et af de områder, hvor OSCE gennem en aktiv rolle har muligheden for at fremme situationen, og igen i år vil jeg fremhæve valgobservationerne.
Af samme grund er det bekymrende, at OSCE's kontor i Hviderusland, hvor myndighederne har slået hårdt ned på oppositionen, står over for lukning.
Senest blev kontoret i Georgien lukket, og på trods af ønske fra Georgien om genåbning er det ikke lykkedes.
Der har været en stor stigning i antallet af valgobservatører fra 2009 til 2010, og jeg finder, at det er ganske rimeligt, at OSCE-landene i langt højere grad bør respektere de anbefalinger, der kommer i den endelige valgobservationsrapport, hvilket der også arbejdes på fra dansk side.
Af redegørelsen fremgår det, at bl.a. Rusland ønsker en reform af valgobservationsområdet, så der også foregår flere valgobservationer i de vestlige lande.
Man har da også forsøgt at imødekomme dette ved at sende observatører til lande, hvor det skønnes egentlig ikke at være nødvendigt.
Man kan så håbe, at initiativet er nok til at imødegå kritikken om dobbeltmoral, og håbe, at alle lande vil respektere de anbefalinger, som kommer fra valgobservatørerne.
Ganske vist vil vi nok her i Danmark mene, at det er unødvendigt med valgobservatører i vestlige demokratiske lande, men jeg må sige, at efter valget i Sverige sidste år synes jeg, at Rusland har en pointe.
Efter det svenske valg, som jo i mine øjne bestemt ikke er hemmeligt, var der en demonstration i Stockholm, hvor hovedtaleren, Lars Ohly, formand for Vänsterpartiet, som er SF's svenske søsterparti, var hovedtaler, og parolen for demonstrationen var: Sverigedemokraterna ud af Riksdagen.
Var det samme foregået i et land, som vi i Danmark ikke mener overholder frihedsrettighederne og ikke har demokrati, ville vi have været forargede og bestemt ikke holdt os tilbage.
Jeg vil gerne vende tilbage til Kasakhstan, som havde formandskabet i 2010 og det topmøde, som blev afholdt der.
For på trods af, at der ikke var enighed om en fremtidig handlingsplan, lykkedes det dog at lave en erklæring, hvor specielt menneskerettighedsområdet blev fremhævet.
Jeg siger det, fordi selve værts- og formandslandet, som ved tildelingen af formandskabet havde lovet at forbedre menneskerettighedssituationen i landet, ikke har gjort det.
Der er dog sket, hvis man skal have de positive briller på, en smule fremskridt i forhold til CFE-traktaten, som Rusland suspenderede tilbage i 2007.
Der er således indledt forhandlinger.
Vi kan jo håbe, at der snart sker et gennembrud i forhandlingerne.
Som det nævnes i redegørelsen, skal der helst meget snart komme et gennembrud, da der i år skal være en gennemgang af netop våbenkontroltraktaten, altså CFE-traktaten.
Afslutningsvis synes jeg til gengæld, man kan glæde sig over, at alle OSCE's medlemslande vedtog et dansk forslag om senest i 2011 at opdatere Wiendokumentet, som jo er en politisk bindende forpligtelse til gennem åbenhed og transparens at skabe øget gensidig tillid på det militære område.
Jeg synes bestemt, det er værd at rose det danske initiativ på dette område, som muliggør enkeltrettelser, der træder i kraft med det samme, og hvor det altså ikke er nødvendigt at åbne hele dokumentet til forhandling, hvilket jeg kan forestille mig vil være en meget langstrakt forestilling, når 56 lande skal være enige.