runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Frederiksen (S), 2010-04-20:
Det emmer af et Danmark, der var engang, eller gør det?
Arbejderbevægelsens Erhvervsråd har opgjort, at antallet af fattige danskere nu er på over 200.000.
Det betyder, at mere end 50.000 danske børn vokser op i relativ fattigdom.
Det er derfor, vi rejser den her forespørgsel i dag.
Regeringen har sammen med Dansk Folkeparti aktivt besluttet, at fattigdommen skal stige i Danmark.
Fattigdommen er ikke kommet af sig selv.
De meget lave sociale ydelser er én forklaring.
At mange mennesker fortsat eller igen står uden for arbejdsmarkedet, er en anden forklaring.
En skæv fordelingspolitik, hvor der nu igennem snart 10 år er givet skattelettelser, især til den rigeste del af den danske befolkning, er en tredje forklaring.
Men fattigdommen er tilbage, og konsekvenserne er fatale, især når de rammer børn.
Som samfund skylder vi dem at tage dem ved hånden og føre dem ind i de fællesskaber, som fattigdommen udelukker dem fra.
Men lad mig samtidig sige, at det ikke er noget problem at være ramt af fattigdom kortvarigt.
Det er noget, mange mennesker oplever.
Problemet er, når fattigdommen bider sig fast og bliver et levevilkår, og især når den rammer børnefamilier.
Vi ved, at mange mennesker, der oplever fattigdom, også oplever markante afsavn i hverdagen.
Der er lejere, der bliver smidt ud af deres lejlighed.
Og måske værst af alt slider fattigdom.
Altid er man bagefter med betalingen af sine regninger.
Altid skal der kigges efter tilbud.
Altid skal der siges nej og vælges fra.
I oppositionen er vi klar til at tage et opgør med fattigdommen, og vi anerkender, at fattigdom selvfølgelig handler om kroner og øre.
Vi vil afskaffe de lave sociale ydelser.
Vi vil sørge for, at flere kommer i arbejde.
Vi vil ophæve tidsbegrænsningen på sygedagpenge.
Vi vil sætte os i spidsen for en bedre fordelingspolitik.
Vi vil føre en meget mere aktiv krisepolitik for at bekæmpe arbejdsløsheden.
Vi vil sikre et arbejdsmarked med reel rummelighed, og vi vil indføre en fattigdomsgrænse i Danmark.
Regeringen og Dansk Folkeparti skylder at fortælle danskerne, hvad de har tænkt sig gøre ved fattigdommen.
Jeg vil gerne bruge min taletid til endnu en gang at slå fast, at fattigdom ikke kun handler om økonomi, men at den også handler om økonomi.
Og det giver ganske enkelt ingen mening at diskutere problemer med fattigdom uden også at ville diskutere de økonomiske forudsætninger, nogle af vores mest udsatte børnefamilier lever på baggrund af.
Det giver ingen mening.
Jeg har aldrig sagt, at det går forfærdeligt i Danmark.
Jeg elsker Danmark.
Jeg holder meget af Danmark.
Jeg synes, at Danmark på mange måder er et stærkt samfund, men der er da klart ting i den udvikling, som er genereret igennem de seneste år, som bekymrer mig.
Der er også ting, jeg tager skarp afstand fra.
Jeg forstår ganske enkelt ikke, at vi har en regering, der ønsker at sætte børn i fængsel.
Så nej, jeg synes ikke, at det går forfærdeligt i Danmark.
Men hvor er der dog plads til forbedringer.
Henriette Kjær (KF), 2010-04-20:
Vi Konservative vil meget, meget gerne bekæmpe fattigdom – vi synes, det er et vigtigt emne at diskutere – men når man hører på den socialdemokratiske ordfører, får man den idé, at det kan løses med et snuptag.
Det mener jeg er fuldstændig forfejlet.
Det er så en anden sag.
Fru Mette Frederiksen sagde i sin ordførertale, at vi har alt, alt for lave sociale ydelser.
Det blev sagt sådan over en bred kam.
Derfor vil jeg spørge helt konkret: Hvilke af de sociale overførsler skal hæves og til hvor meget?
Hvor mange penge regner man med, det her vil koste?
Hvor meget vil man bruge på det?
Louise Schack Elholm (V), 2010-04-20:
Jeg synes jo, at det afgørende er, at vi har sikret, at der er et incitament til at være en del af arbejdsmarkedet, at vi sikrer, at der er et incitament til at få en uddannelse.
Vi kan se, at de unge med f.eks. anden etnisk baggrund i højere grad bliver integreret i Danmark, bliver en del af arbejdsmarkedet og får en uddannelse.
Det er derfor, vi skal kigge på nogle alternative fattigdomsindikatorer og ikke bare indføre en eller anden rigid fattigdomsgrænse.
Mette Frederiksen (S), 2010-04-20:
Men det er jo spørgeren, der taler om fattigdomsgrænsen, det er ikke undertegnede.
Jeg taler om det alvorlige faktum, at hver fjerde ung i dag ikke får en kompetencegivende uddannelse.
Hvis man gerne vil sikre, at alle de her unge reelt får lige muligheder i Danmark, skal man sørge for, at hver enkelt af dem, også selv om de ikke kan få en læreplads, alligevel kan få lov til at gennemføre deres erhvervsskoleforløb.
Jeg synes, det er dybt ulykkeligt, at antallet af unge, der ikke får en uddannelse, stiger.
Jeg synes, det er dybt ulykkeligt, at ungdomsarbejdsløsheden stiger.
Jeg kan stadig huske konsekvenserne af det, der skete i 1980'erne, hvor vi fik rigtig mange ungdomsarbejdsløse.
Jeg er optaget af vækst.
Jeg vil meget gerne fremrykke offentlige investeringer, så vi igen får sat gang i hjulene, så de unge kan få lærepladser, så de unge kan komme i arbejde, sådan at vi får gang i dansk økonomi igen.
Flemming Møller (V), 2010-04-20:
Først og fremmest bliver jeg nødt til at orientere fru Mette Frederiksen om, at der aldrig er blevet optaget så mange studerende på de erhvervsfaglige uddannelser, som der bliver nu.
Det har åbenbart forbigået ordførerens opmærksomhed.
Vi har ikke kunnet få at vide, hvilket beløb det drejer sig om, men jeg vil gerne vide, hvilken model man vil indføre.
For det må da være muligt at få Socialdemokraterne til at fortælle, hvilken model man egentlig havde tænkt sig, og hvilken model man vil gå ind for.
Der er flere gange refereret til den relative fattigdom.
Mette Frederiksen (S), 2010-04-20:
Den fattigdomsgrænse, vi gerne vil have indført fra Socialdemokratiets side,
er en fattigdomsgrænse, som både indeholder det, man kan kalde den relative fattigdom, og det vil sige, hvordan indkomsterne udvikler sig i det hele taget i samfundet, og det, man kan kalde den absolutte fattigdom, nemlig hvilket rådighedsbeløb den enkelte familie har, når de faste udgifter er betalt.
Så en kobling mellem det, man kan kalde den relative fattigdom og den absolutte fattigdom, tror vi vil give det mest præcise billede af, hvordan fattigdommen rent faktisk ser ud i Danmark.
Jeg vil endnu en gang gerne understrege, at en fattigdomsgrænse ikke løser alle problemer med fattigdom i Danmark, men vi tror, at det er et nødvendigt skridt på vejen, og der er i hvert fald ikke noget, der forhindrer nogen som helst regeringer i at løse alle andre sociale problemer, selv om der bliver indført en fattigdomsgrænse.
Nej, det skal ikke kun handle om økonomi, og jeg vil gentage resten af dagen: Fattigdom handler ikke kun om økonomi, men den handler selvfølgelig også om økonomi.
Må jeg så ikke godt sige noget til spørgeren.
Når det nu fra Venstre lyder, at det er vigtigt med uddannelse, kan spørgeren så svare mig på, om antallet af unge i Danmark, der ikke får en uddannelse, er stigende eller faldende under den her regering.
Hvis spørgeren ikke ønsker at svare på det spørgsmål, gør jeg det gerne selv: Antallet af unge i Danmark, der ikke får en kompetencegivende uddannelse, er stigende lige nu, og vi nærmer os med hastige skridt det alvorlige tal, at hver fjerde ung i Danmark ikke får en kompetencegivende uddannelse.
Burde regeringen ikke løse det problem?
Flemming Møller (V), 2010-04-20:
Jeg må jo konstatere, at Socialdemokraterne vil lave en fattigdomsgrænse, der sådan set indbefatter alle muligheder, for det indbefatter jo alle muligheder, hvis man både skal have en absolut og en relativ fattigdomsgrænse.
Hidtil er der hele tiden blevet refereret til den relative fattigdomsgrænse, når der bliver sagt, at fattigdommen er stigende i landet, og jeg synes jo nok, at vi må kunne blive enige om, at den relative fattigdomsgrænse egentlig ikke siger så meget om fattigdom, men siger noget om indkomstspredning i samfundet.
Mette Frederiksen (S), 2010-04-20:
Vi ved ret meget om den relative fattigdom i Danmark.
Vi ved, at der nu er ca. 200.000 danskere, der er ramt af den.
Det betyder, at 50.000 børn i Danmark vokser op i det, man kan kalde relativ fattigdom.
Det er ikke korrekt, at vi ikke også ved noget om den absolutte fattigdom.
Samtidig ved vi, at antallet af lejere, der smides ud af deres lejemål, fordi de ikke har råd til at betale deres husleje, er mere end fordoblet.
Det er den absolutte fattigdom.
Den fortæller os noget om, hvem der bliver ramt, og hvor store vanskeligheder familierne har, og hvis vi kobler det med de relative mål, som eksempelvis Arbejderbevægelsens Erhvervsråd eller Finansministeriet kan opgøre, tror jeg, at vi får en ret præcis beskrivelse af, hvad det er for fattigdomsudfordringer, vi står over for.
Og de er her, lad os nu få dem løst.
Marion Pedersen (V), 2010-04-20:
Det er jo lidt besynderligt at sidde og høre fru Mette Frederiksen tale om, at alle vi andre skal komme med løsninger.
Hvis ikke min hukommelse er meget dårlig, og det tror jeg ikke at den er, har fru Mette Frederiksen nu talt om en fattigdomsgrænse i 6 år uden selv at komme med én eneste konkret løsning ud over denne: Send flere penge.
Den regering, der sidder nu, har lavet en del.
Nu var fru Mette Frederiksen før inde på det med uddannelserne; der er blevet givet puljer til arbejdsgivere, så de kan tage flere lærlinge, der er kommet flere skolekompenserende uddannelser, altså så man kan tage dem på en skole, og alligevel siger fru Mette Frederiksen til hr. Flemming Møller, at vi ikke har gjort noget på det område.
Er fru Mette Frederiksens eneste løsning på det her: Send en større check?
Mette Frederiksen (S), 2010-04-20:
Det er jo så ødelæggende for os alle sammen, at der er så mange unge, der ikke gennemfører en uddannelse.
Så min henstilling vil blot være den: Lad være med at prale af uddannelsespolitikken, for der er ikke noget at prale af. Hvad vil vi gerne gøre ved fattigdommen?
Vi vil gerne fra Socialdemokratiets side indføre et forbud mod at sætte børnefamilier på gaden.
Vi vil gerne sikre, at de mennesker, der ikke kan få hjælp af frivillige organisationer, kan få det alligevel.
Vi vil gerne afskaffe de alt for lave sociale ydelser.
Vi vil gerne ophæve varighedsbegrænsningen på sygedagpenge.
Vi vil gerne føre en meget mere aktivistisk krisepolitik, så der kommer gang i hjulene igen.
Listen er lang, jeg fortsætter gerne.
Marion Pedersen (V), 2010-04-20:
Jeg tror, fru Mette Frederiksen skal anskaffe sig et høreapparat.
Jeg sagde ikke noget om, at jeg glædede mig over, at der var en masse, der ikke fik en uddannelse.
Jeg kom bare med nogle eksempler på, hvad den her regering har gjort for, at flere kan komme i uddannelse og gennemføre en uddannelse.
Det er sådan, at der under krisen har været en del firmaer, som ikke har taget lærlinge, fordi de simpelt hen ikke har haft arbejde til det, fordi de ikke har turdet.
Så er det jo også sådan, at mens det hele tiden gik op, var der mange unge, der fik arbejde, og de har så ikke lyst til at gå tilbage fra at få en fuld løn til at få en lærlingeløn, og derfor går de ikke i uddannelse.
Men jeg har stadig væk ikke hørt andre svar fra fru Mette Frederiksen på problemet end dette: Send en check.
Jeg har stadig væk ikke hørt nogen andre initiativer, på trods af at det er 6. år, fru Mette Frederiksen taler om det her problem.
Mette Frederiksen (S), 2010-04-20:
Jeg har lige oplistet en række initiativer og gør det også gerne igen.
Men hvis taler om den gruppe af unge, der, dengang det gik godt, forlod uddannelsessystemet og gik i arbejde, og nu står uden den nødvendige uddannelse og måske oven i købet er ramt af arbejdsløshed, så har vi et meget klart svar fra Socialdemokratiets side: Lad dem uddanne sig på fulde dagpenge.
De mennesker, der i dag er ramt af ledighed, skal da have lov til at bruge de år, hvor de går ledige, og hvor der ikke er arbejde at få, på at efteruddanne sig.
Vi kunne eksempelvis sige, at folk på over 25 år kunne få lov til at færdiggøre enten deres folkeskole eller deres ungdomsuddannelse på fulde dagpenge, hvis de ikke har nået det.
Så kunne vi samtidig sige, at de på over 30 år kunne få lov til at tage en ny uddannelse eller tage en mellemlang eller videregående uddannelse.
Se, det er aktiv politik.
Når mennesker går ledig i dag, så lad dem bruge den periode og den tid på at uddanne sig.
Så ville vi få løst nogle af de problemer, der er med manglende uddannelse, og samtidig sikre, at de danskere, der desværre er ramt af arbejdsløshed, får lov til at bruge de her år til noget fornuftigt.
Louise Schack Elholm (V), 2010-04-20:
Fru Mette Frederiksen signalerer fuldstændig ligegyldighed med hensyn til at sikre incitamentet til at skabe vækst.
Hvis vi fjerner incitamentet til at skabe vækst, fjerner vi grundlaget for at kunne betale for den velfærd, der skal finansieres, og det negligerer fru Mette Frederiksen fuldstændig.
Men generelt vil jeg høre, om diskussionen om fattigdom kan simplificeres til kun at handle om penge for Socialdemokraterne?
For når man taler så meget om økonomi, glemmer man jo alt det, som jeg mener fattigdom virkelig handler om, nemlig om man er uden for samfundet, eller om man er en del af samfundet, om man føler, at samfundet har brug for en, om man er en del af arbejdsmarkedet, om man får en uddannelse.
For mig handler det om at sikre, at folk er en aktiv del af samfundet og ikke bare bliver parkeret på passiv forsørgelse resten af livet.
Mette Frederiksen (S), 2010-04-20:
Jeg er glad for, at også en fra Det Konservative Folkeparti nu tager del i debatten.
Jeg er ikke i tvivl om, at en kommende socialdemokratisk ledet regering meget lettere vil kunne samarbejde med De Konservative om socialpolitik end med partiet Venstre.
Vi kan jo mærke det alene ved, at vi nu har fået en konservativ minister på området, som erkender, at der er et fattigdomsproblem.
Vi har brugt utrolig lang tid på at diskutere med rigtig mange forskellige Venstreministre, som jo hårdnakket har påstået det modsatte.
Så jeg er glad for, at De Konservative blander sig i debatten, og jeg tror, at vi vil kunne opnå resultater i fællesskab.
Vi tror ikke på, at man løser de her problemer med et snuptag.
Dertil er de alt, alt for alvorlige.
Ordføreren spørger så, hvad det er for ydelser, der skal løftes.
Fra Socialdemokratiets side er vi ikke tilhængere af generelt at forhøje kontanthjælpen.
Henriette Kjær (KF), 2010-04-20:
Det var et klart svar, som bragte os lidt nærmere, men så er der en ting, jeg er interesseret i, og som jeg ikke rigtig forstår.
En ting er, at man vil afskaffe 450-timers-reglen, hvis vi nu tager den, en anden ting er, at det jo ikke giver de mennesker et bedre liv, for hele formålet er jo at få dem ud af kontanthjælpssystemet.
Meningen med kontanthjælp skal jo være, at man, hvis man ikke er forsikret i en a-kasse, så kan få kontanthjælp i en kort periode.
Man skal ikke sidde i det i flere år, man skal ud, og hvis man ikke kan få et arbejde, skal man have en førtidspension, sættes i uddannelse, eller hvad ved jeg.
Det er jo netop det, regeringen vil ved at lave de her fattigdomsindikatorer.
Hvorfor skal vi have det slagsmål om, at det ikke er godt nok?
Mette Frederiksen (S), 2010-04-20:
Jeg er glad for, at vi også får lejlighed til at diskutere 450-timers-reglen, og hvad den har af betydning.
For et er, at nogle af de mennesker, der rammes af den, bliver ramt af fattigdom, og det er sådan set alvorligt nok, noget andet er, at det måske er endnu værre, at konsekvensen jo også er, at en række af de kvinder med etnisk minoritetsbaggrund, der er blevet ramt af reglen, er røget helt ud af vores kontanthjælpssystem og er røget helt ud af beskæftigelsesindsatsen i kommunerne.
Og ved ordføreren, hvor de er røget hen?
De er røget hjem.
De er røget hjem i deres lejligheder, de er røget væk fra resten af samfundet.
Ja, jeg vil rigtig, rigtig gerne have, at alle kvinder med etnisk minoritetsbaggrund er en aktiv del af det danske arbejdsmarked, og jeg er oprigtig ærgerlig over og ked af, at en af konsekvenserne af regeringens førte politik nu er, at en gruppe af de her kvinder er røget ud af vores kontanthjælpssystem og er røget ud af den kommunale indsats og er endt derhjemme, for det er slet ikke der, de skal være.
Erling Bonnesen (V), 2010-04-20:
Jeg tror, at alle politikere på en eller anden facon med forskellige tilgange gerne vil gøre noget for at hjælpe fattige mennesker, der er kommet i en ganske særlig situation.
Det hersker der ikke nogen tvivl om.
Så har ordføreren jo også i meget lang tid arbejdet med de her spørgsmål og har tit og mange gange selv lagt vægt på den økonomiske grænse og derfor også brugt ordet fattigdomsgrænse selv.
Jeg lagde mærke til tidligere i debatten, at man ligesom nu næsten skulle have det hele i udvalg.
Det kan jo undre efter så lang tid.
Så kunne jeg høre på den foregående besvarelse, at man ville afskaffe starthjælp og den slags.
Så uden at nævne et konkret tal vil jeg spørge ordføreren: Skal man forstå det sådan, at Socialdemokraternes bud på en konkret fattigdomsgrænse faktisk ligger ved kontanthjælpen?
Mette Frederiksen (S), 2010-04-20:
Det tilkommer ikke mig at beklikke mine kollegers motiver, og derfor kan det jo godt være, at hr. Erling Bonnesen har ret i, at alle politikere ønsker at gøre noget effektivt for at bekæmpe fattigdom.
Jeg vil blot i al stilfærdighed konstatere, at jeg ofte hører borgerlige politikere tale for skattelettelser til den bedst stillede del af befolkningen, og at jeg oftere hører borgerlige politikere være optaget af skattelettelser end af at bekæmpe fattigdom.
Jeg kan faktisk ikke engang huske at have hørt alle borgerlige politikere adressere problemerne omkring fattigdom.
Men jeg tror faktisk at kunne erindre, at samtlige borgerlige politikere på et tidspunkt har ytret sig om skattelettelser.
I oppositionen har vi været optaget af den stigende fattigdom i alle de år, der er gået, siden vi fik et regeringsskifte i 2001.
Derfor bruger vi meget tid på det.
Min tid er gået, desværre.
Erling Bonnesen (V), 2010-04-20:
Det var jo et meget langt svar uden overhovedet at være et svar, for det kom til at handle om alt mulig andet end lige nøjagtig det, som jeg spurgte om.
Mit spørgsmål var jo helt konkret, og det kan vel ikke være helt usædvanligt, efter at ordføreren selv har arbejdet med det her i årevis.
Jeg husker også, at ordføreren i sin egen tale startede med at sige, at fattigdom også handler om økonomi.
Så må det da være rimeligt, at man kommer med et bud på det, ellers vil det jo være fuldstændig bluff for de mange mennesker, der sidder nu og følger den socialdemokratiske ordførers store tale om alt det, man så vil gøre.
Når vi spørger konkret, hvad det er, man vil gøre, er det ingenting i en stor kasse.
Så jeg kan forstå nu, at grænsen ikke ligger under kontanthjælpen.
Kan man få et bud på, hvor meget den så ligger over?
Mette Frederiksen (S), 2010-04-20:
Selv om det går rigtig dårligt for den borgerlige regering lige nu, og selv om der er rigtig meget, der tyder på et kommende regeringsskifte, så bliver jeg alligevel nødt til at erindre hr. Erling Bonnesen om, at regeringsmagten stadig væk ligger hos det borgerlige Danmark.
Jeg kan ikke få indført en fattigdomsgrænse i Danmark.
Hr. Erling Bonnesen har muligheden for at bruge de 90 mandater, der står bag den borgerlige regering, til for alvor at få gjort noget ved fattigdommen.
Derfor ligger ansvaret også hos regeringen.
Det er noget af det første, vi går i gang med som kommende regering, men vi vil gerne have et ordentligt grundlag at gøre det på.
Derfor foreslår vi – vi håber i øvrigt, at der er opbakning til det fra hele Folketinget – at der nedsættes et ekspertudvalg, der kan kvalificere debatten og give os alle sammen et oplyst grundlag at arbejde på.
Irene Simonsen (V), 2010-04-20:
Jeg vil gerne kvittere for, at fru Mette Frederiksen nu også her fra talerstolen i dag netop siger, at det handler om at forhøje ydelserne.
Det undrer mig blot lidt, for jeg hører også fru Mette Frederiksen sige noget andet, nemlig at det handler om at have en dialog med de her mennesker.
Jeg har for mit eget vedkommende rent faktisk hver eneste dag en dialog med de mennesker, der er ramt af fattigdom, i massevis, desværre.
Det handler nemlig om, at man gerne vil ind og være en del af fællesskabet, og en stor del af fællesskabet i dag er netop at tage aktiv del i samfundet, hermed også på arbejdsmarkedet.
Kan fru Mette Frederiksen ikke bekræfte det?
Mette Frederiksen (S), 2010-04-20:
Hvis nu ordføreren fra Venstre havde ret og det faktisk forholdt sig sådan, at de mennesker, der er ramt af de lave ydelser, kom i arbejde, hvorfor er de mennesker så ikke i beskæftigelse i dag?
Hvorfor kom de ikke i beskæftigelse, da hjulene for alvor kørte rundt og der var meget, meget lav arbejdsløshed og højkonjunktur i Danmark?
Hvorfor kom de ikke i arbejde på det tidspunkt?
Svaret er det ene, at mange af de mennesker, der i dag modtager kontanthjælp og de nedsatte ydelser, har andre problemer end ledighed.
Hvis det var sådan, at man ved at nedsætte alle ydelser i Danmark fik alle i arbejde, ville jeg være fortaler for det, men det er ikke sådan, det forholder sig.
Irene Simonsen (V), 2010-04-20:
Nu er det jo rent faktisk sådan, og ikke engang fru Mette Frederiksen kan løbe fra det, at præcis under opsvinget viste det sig, at en del af dem, der har været marginaliseret og måske har ligget inden for det felt, som fru Mette Frederiksen og Socialdemokratiet vil sætte til at ligge under fattigdomsgrænsen, kom i beskæftigelse.
De er blevet løftet, de føler sig inkluderet, de føler sig som en del af fællesskabet.
Det viser sig rent faktisk også, at de bliver på arbejdsmarkedet nu.
Og det er jo det gode af det.
Det er jo rigtigt, når fru Mette Frederiksen nævner, at der er masser af andre problemer.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at høre fra fru Mette Frederiksen: Hvad er så Socialdemokratiets problem?
For der er jo lige præcis alle de her indikatorer, som regeringen nu vil gå i dialog om og få belyst og se på hvad den kan gøre ved.
Hvad forhindrer fru Mette Frederiksen i at være enig her?
Mette Frederiksen (S), 2010-04-20:
Heldigvis fik højkonjunkturen flere mennesker i arbejde, alt andet ville jo også være mærkeligt.
Men selv da det gik allerbedst for dansk økonomi, havde vi jo stadig væk en relativ stor gruppe mennesker, der stod uden for arbejdsmarkedet.
Hvis vi eksempelvis kigger på de mennesker, der er i kontanthjælpssystemet, kan vi se, at det i høj grad var dem, der havde været på kontanthjælp i længst tid, der sad fast i kontanthjælpssystemet.
Så højkonjunkturen og de nedsatte ydelser var ikke nok til at få de her mennesker i beskæftigelse, derfor tror jeg, der også skal noget andet til.
Det, vi gerne vil fra Socialdemokratiets side, er at understøtte en udvikling, hvor man får etableret flere sociale virksomheder, hvor også mennesker med nedsat arbejdsevne eller nærmest ikkeeksisterende arbejdsevne alligevel kan få lov til at være en del af et arbejdsmarked.
Vi forestiller os ikke, at der skal laves en masse offentlige, sociale virksomheder, vi vil egentlig hellere have, at det bliver selvejende institutioner eller et samarbejde mellem det offentlige og de private.
Men det at sikre, at alle mennesker, ligegyldigt hvor store sociale problemer man end måtte have, alligevel kan få lov til at være en del af arbejdsmarkedet, synes jeg er progressiv socialpolitik.
Alene at gøre folk fattige, er ikke særlig progressivt.
Martin Henriksen (DF), 2010-04-20:
Jamen der er jo ingen tvivl om, at der er enlige forsørgere og andre ude i det danske rige, som har problemer med at få økonomien til at hænge sammen.
Som jeg også har sagt tidligere, er der en masse ting, der gør sig gældende her, og vi skal selvfølgelig gøre alt, hvad vi overhovedet kan, for at sætte ind der, hvor vi kan sætte ind.
Men jeg vil så også sige til fru Ellen Trane Nørby, at det jo er klart, at grunden til, at nogle af de her initiativer og forslag er kommet frem, er blevet iværksat og omsat til lovgivning, er, at man bl.a. ønsker at give et incitament til, at folk kan komme i arbejde.
Og hvis det er sådan, at man ikke kan få økonomien til at hænge sammen, er der jo mulighed for, at man til uforudsete udgifter eksempelvis kan søge om at få hjælp.
Så umiddelbart burde det jo kunne hænge sammen.