Dennis Flydtkjær (DF), 2012-05-31:
Nu er det selvfølgelig lidt frækt at stille spørgsmål tilbage, for jeg ved godt, at fru Lotte Rod ikke har mulighed for at stille spørgsmål igen den anden vej.
Men hvordan skal man spørge et dyr, om det har lidt angst?
Hvordan skal man spørge, om det har oplevet lidelse og smerte?
Det kan være ret svært at bevise, og jeg vil vove at påstå, at de færreste dyr ønsker sig at blive misbrugt af et menneske.
Når f.eks. en hund er i løbetid, er den det jo i et par uger, altså, den er ikke i løbetid, hvor den har menstruation, men i brunst – jeg ved faktisk ikke, hvad man kalder det for en hund.
Der er en periode på de første 9-10 dage.
Så er der en periode, hvor den gerne vil parre sig med hanhunden, og så er der en periode til sidst, hvor den igen afviser hanhunden.
Det sker jo hver syvende måned, det er altså en ret kort periode i løbet af 1 år, hvor en hund er parringsklar.
Den periode, hvor den ikke er det, har den nogle slimhinder, der ikke udvider sig og ikke producerer slim.
Jeg tror ikke, at en hund synes, det er specielt hyggeligt at blive misbrugt af et menneske i det tidsrum.
Og den kan ikke selv sige fra, den kan ikke komme og sige, at den har lidt væsentlig ulempe, eller at den har haft smerter.
Men i forhold til dens natur og den cyklus, den har, er det jo ganske unaturligt.
Derfor synes jeg også, man burde indføre en klar regel om, at det her vil man bare ikke acceptere, at det er unaturligt, og derfor skal det ikke være noget, som skal kunne forekomme i Danmark.
Tak for det.
Baggrunden for forespørgslen er jo, at vi oplever en stigende tendens til, at der foregår rigtig meget dyremishandling, og at det også ser ud til, at det er en opadgående tendens.
Jeg vil prøve at nævne lidt statistik her i min begrundelse for forespørgslen, så vi har noget at tage udgangspunkt i.
Hvis man kigger på antallet af anmeldelser om dyremishandlinger, var det på 842 i 2009 og steg så til 882 i 2010; altså en stigende tendens.
På de 2 år er det steget fra 632 anmeldelser til 695 anmeldelser.
Men når man kommer til at se på frakendelsen af retten til at have med dyr at gøre, altså domfældelser ifølge dyreværnslovens § 29, er det kun sket 40 gange på 3 år.
Hvis man ser på antallet af domfældelser – nu har jeg ikke tallet for 2008 – vil jeg skyde på, at det samlede antal ligger på 1.500 domfældelser, og det er altså kun 40 gange, paragraffen er blevet anvendt.
Det kunne samtidig være spændende i forespørgselsdebatten at kigge på gennemsnitssagsbehandlingstiden, for den er også stigende.
I 2010 var den på 578 dage, mens den i de nyeste tal, jeg har fået fra første halvår 2011, er helt oppe på 621 dage.
Det er efter min mening virkelig lang tid.
Det er egentlig ikke en lovændring, jeg er ude efter i forespørgselsdebatten, men at vi alle sammen måske kunne blive enige om, at det er uacceptabelt, at der går så lang tid, inden de sager bliver opklaret, for vi kan nok roligt tro, at hvis det er en anmeldelse om en hest eller et andet dyr, der sulter, det drejer sig om, kan dyret godt være død et par gange, inden man finder ud af at få givet en domfældelse og får fjernet dyret.
I øvrigt er, så vidt jeg er orienteret, tendensen til, at man vanrøgter sine dyr, også stigende her under krisen, fordi man ikke nødvendigvis får fodret sine heste osv., fordi man ikke har de samme midler til det.
Det kunne også være en mulig del af debatten.