Johs. Poulsen (RV), 2010-11-25:
Der er tale om et meget nødvendigt lovforslag, siger den konservative ordfører lige afslutningsvis på talerstolen her.
Jeg synes også, når man har overhørt debatten under lovforslagets første behandling, at der egentlig kom mange interessante synsvinkler ind, der i hvert fald giver anledning til, at man godt sådan mere principielt kan diskutere, om det netop er et meget nødvendigt lovforslag.
Der foregår takstforhøjelser på daginstitutioner.
Der foregår skolenedlæggelser, der bagefter medfører dannelse af privatskoler, hvor borgere får en udgift til det.
Og der foregår rigtig mange ting, som man i Folketinget jo, hvis man selvfølgelig ville, kunne forholde sig til.
Desværre er det også sådan, at der gennem de senere år har været en stærkere og stærkere tendens til, at man begynder at føre kommunalpolitik i den her sal og har rigtig travlt med at føre kommunalpolitik – formodentlig af mangel på andet at beskæftige sig med.
Det synes vi fra radikal side faktisk er ret kedeligt, men det er jo altid sådan, når man laver forandringer, som har økonomi indblandet, at der selvfølgelig er forskellige interesser, der skal vejes op mod hinanden, og at man diskuterer fra forskellige udgangspunkter.
Men det principielle i den her sag er jo, hvem det er, der skal diskutere det.
Ja, set med vore øjne er det kommunalbestyrelsen, der må diskutere med sine borgere, når man laver ændringer på det grundlag, der findes af forskellig karakter.
Vi er selvfølgelig ikke uenige i, at det skal foregå på et ordentligt og sobert grundlag.
Så det er ikke den diskussion, men vi er uenige i, at det ikke er sådan i dag, at der er spilleregler for, hvornår man kan omklassificere veje fra en kategori til en anden.
Det var der jo også før mellem staten og amterne og amterne og kommunerne, og i dag er der mellem staten og kommunerne, ligesom der er mellem kommuner og private i forhold til private fællesveje.
Vi synes, den debat hører hjemme i kommunalbestyrelsen i en demokratisk debat mellem borgerne og kommunalbestyrelserne og partierne lokalt om, hvordan man skal indrette sig.
Lovforslaget i dag synes vi har et præg af populisme, hvor man med afsæt, som også SF's ordfører sagde, i nogle enkelte avisartikler, hvor der bliver bragt én synsvinkel til torvs, vælger at lave meget hurtige lovindgreb, hvor man så – og det blev vist karakteriseret af SF's ordfører som lovsjusk – laver lovgivning, hvor vi må sige, at der ikke gives meget tid til, at de parter, der er involveret, kan sige noget grundlæggende og fornuftigt om det.
Der gives ikke meget tid til at reagere, og man kører noget igennem, som er meget ensidigt belyst fra én synsvinkel.
Flere af ordførerne, specielt Venstres ordfører, brugte rigtig mange gange udtrykket: Vi stiller os på borgerens side.
Det lyder rigtig godt.
Hvem stiller sig ikke på borgerens side, når der er konflikter med et eller andet ubeskriveligt offentligt organ, som i det her tilfælde er kommunerne?
Det lyder godt at stille sig på borgerens side, men det er rigtigt, som også påpeget af fru Anne Baastrup, at når man så flytter penge fra nogle til nogle andre, ja, så har det selvfølgelig konsekvenser andre steder.
Derfor er det naturligvis sådan, at når kommunerne i deres planlægning også har haft det her spørgsmål inde, bl.a. med afsæt i harmoniseringer i forbindelse kommunesammenlægningerne, ja, så har det selvfølgelig betydning også for de budgetter, som de opererer med, hvis de forhindres i den mulighed, og så går det selvfølgelig ud over andre indsatser, som man havde regnet med kunne gennemføres for de penge, som skulle komme ind på det her område.
Det, det betyder, er, at man stiller sig på nogle grundejeres side i en bestemt situation til fordel for dem, men imod nogle andre.
Det er der, hvor jeg synes og vi i Det Radikale Venstres synes, at den diskussion, når det vedrører forhold af den her karakter, hører hjemme i kommunalbestyrelserne.
Den hører hjemme på lokalt plan i en demokratisk diskussion der.
Faktisk burde det være hjerteblod i sammenhængen.
Men det her forslag er endnu et eksempel på, at man på Christiansborg meget, meget gerne vil føre kommunalpolitik.
Vi synes ikke, at det er en særlig behagelig tendens, så vores tilgang til behandlingen i udvalget vil derfor også være stærkt kritisk over for, om det er noget, som bør nyde fremme.
Så morede jeg mig lidt over – det kan være, vi hører mere om det, når Enhedslistens ordfører kommer herop om lidt – at Enhedslistens ordfører i sit første spørgsmål morede sig lidt over, at det her jo i virkeligheden er noget, der lægger vanskeligheder ud for en privatisering.
Det er også rigtigt, at det jo sådan set er det.
Det bliver vanskeligere at privatisere på et område, og det synes jeg da egentlig et eller andet sted også er interessant.
Når fru Henriette Kjær siger, at det her er et meget vigtigt lovforslag, og at det er meget vigtigt for De Konservative, så er det altså tilsyneladende, fordi det lige nøjagtig er den her gruppe, der er tale om der ikke må blive udsat for en privatisering.
Set med radikale øjne er der jo ikke noget galt i, at der i et lukket vejsystem, hvor man ikke har gennemkørende trafik, hvor man ikke har kollektiv trafik, hvor man ikke har betjening af daginstitutioner eller noget lignende, er en gruppe af mennesker, som selv står og har ansvaret for det, der er deres infrastruktur.
Det behøver der ikke at være noget forkert i overhovedet, og sådan er det jo også i rigtig mange af de nye udstykninger, som laves.
Så det er lidt morsomt at høre, hvordan positionerne sådan kan skifte, alt afhængigt af hvilke grupper der er tale om.
Pointen er igen fra vores side, at den her diskussion hører hjemme på lokalt plan.