Karen Hækkerup (S), 2014-05-13:
Jeg vil gerne starte med at sige tak for den positive modtagelse.
Det er jo altid en lidt særlig sag, når der er et lovforslag, som er så stort og så vigtigt som det her, men hvor der kun er en del af Folketingets partier, som er en del af en forligskreds, og andre står uden for; så er der selvfølgelig også sådan lidt en skæv vidensdeling og informationsudveksling.
Derfor har jeg også tilbudt – og jeg synes sådan set det kunne give rigtig god mening – hvis der kom en teknisk gennemgang af lovforslaget, for der er mange tekniske ting i det, som jeg godt kan forstå at dem, som ikke har været til stede på møderne i forligskredsen, kan sidde og have behov for at få klarlagt.
Alt i alt har ordførerne bredt over salen været inde på, hvorfor det her er en god idé, dybest set.
Det er det, fordi vi i dag har en kriminalforsorg, som fungerer meget på den måde, at de enkelte huse, de enkelte adresser har deres eget regime, har deres egen måde at gøre tingene på.
Og der mangler den røde tråd, som jeg tror det var hr. Tom Behnke der nævnte, og som det her forslag bringer ind, nemlig at der bliver langt bedre sammenhæng mellem, hvad det er for en indsats, vi tilbyder den indsatte, allerede fra man er varetægtsfængslet, til man skal løslades.
Og det handler om at styrke områderne i kriminalforsorgen, sådan at der bliver nogle fagligt stærkere kontorer, hvor man kan udvikle, hvor man kan sørge for, at der er en bedre kvalitet i sagsbehandlingen, for man sidder med flere af sagerne, og dermed kommer man også væk fra de her mange små kongedømmer – sagt i gåseøjne og uden at sige noget grimt om nogen, men der har været mange forskellige adresser, hvor man har siddet og skullet lave helt egne retningslinjer.
Nu kommer der til at være lidt mere ensartethed igennem det og en højere faglig sparring, fordi de her områder bliver lidt større.
Men samtidig vægter man jo også, at det foregår ude lokalt, når det handler om de små beslutninger, som er mindre indgribende, altså der, hvor man kender den indsatte, og hvor man ved, hvad det er for nogle omstændigheder, man står i, og derfor også tit vil kunne svare på, hvad der vil være det rigtige at gøre i en given sag.
Derfor synes jeg alt i alt, at når vi ser på, hvad det er for en kriminalforsorg, vi har i dag, og hvordan den kan komme til at se ud, når den bliver reorganiseret, så vil det være en styrket kriminalforsorg, som vil være bedre rustet til at kunne hjælpe med den største opgave, man overhovedet har, nemlig at arbejde for en positiv resocialisering for de indsatte.
Så først og fremmest vil jeg takke for de positive kommentarer.
Så er der blevet rejst nogle forskellige spørgsmål.
Et af de spørgsmål, som Venstre har rejst, har været spørgsmålet: Hvad med dem, som samarbejder med politiet?
Til det vil jeg gerne sige, at det her lovforslag er et generelt lovforslag, som omhandler den måde, som kriminalforsorgen er organiseret på.
Det omhandler ikke, hvordan den enkelte afsoner sin straf.
Så bare for at sige det: Det her er strukturen i, hvordan man arbejder derude, og ikke en beslutning i forhold til den enkelte på samme måde.
Så har der været et spørgsmål vedrørende livstidsdømte.
Det er sådan, at kriminalforsorgen i dag er direkte underlagt mig som minister, og det ønsker Johan Reimann at komme væk fra –
så kan man sige, at det kan man jo nærmest ikke forstå hvorfor han ønsker at komme væk fra, men ikke desto mindre er det det, han gør.
Det synes jeg også er rigtigt, for så er der en større klarhed, i forhold til hvordan strukturerne er bygget op, så det giver altså bedre mening.
Samtidig med at direktoratet så kommer til at være underordnet mig og ikke refererer direkte til mig, vil det også normalt betyde, at der så vil være en mulighed for at kunne påklage afgørelser truffet af direktoratet.
Det er så den mulighed, man alligevel synes i nogle tilfælde skal begrænses, fordi det giver bedre mening, at man kan træffe beslutningerne ude, hvor man kender den indsatte, og hvor man kender omstændighederne, end at det skal ske bag et skrivebord på Slotsholmen, og den holdning deler jeg til fulde.
Derudover vil jeg også gerne sige, at på trods af at der kommer den her begrænsning af klageadgangen – og så kommer der nye muligheder andre steder – afskærer det ikke Direktoratet for Kriminalforsorgen fra som tilsynsmyndighed at gribe ind, hvis et område skulle have truffet en forkert afgørelse, eller hvis der skulle være begået sagsbehandlingsfejl.
Så jeg vil blot sige, at på trods af at strukturen nu bliver lavet om, er det ikke sådan, at der så ikke kan komme nogen og se en over skulderen og lige lave et ekstra tjek for at se, om beslutningerne er korrekte.
Derudover vil den indsatte også, uanset at der ikke er adgang til at klage, fortsat have mulighed for også at anmode kriminalforsorgsområdet om at genoptage en sag til en ny behandling.
Alt i alt vil det her komme til at betyde en bedre og mere moderne kriminalforsorg, som er bedre rustet til at påtage sig den opgave, som den står over for, nemlig at kunne hjælpe til.
Og på trods af at man altså nu ændrer mulighederne for, hvem det er, der skal kunne klage over prøveløsladelser, er det stadig sådan – skal jeg bare slutte af med at sige – at ministeren fortsat også vil kunne gribe ind i forhold til en beslutning, som skal træffes af Direktoratet for Kriminalforsorgen i den forbindelse.