Anne Grete Holmsgaard (SF), 2010-01-26:
Jeg vil godt starte med statsministeren, som jeg har et par spørgsmål til.
Det ene er i forbindelse med det, statsministeren næsten sluttede med at sige, at vi, altså Danmark, ønsker en stærk folkeretlig aftale, der imødekommer 2-graders-målet.
Jeg vil godt vide, om det er 2-graders-målet, der er testen på succes eller fiasko.
Hvis det er det, ved vi begge to – og det er der rigtig mange der ved – at så skal vi i hvert tilfælde i EU op på mindst at reducere med 30 pct., for vi er jo langt fra 2-graders-målet med det, der er meldt ind fra de forskellige lande, også selv om vi kan glæde os over, at Japan og Sydkorea lige har meldt ind.
Det andet var det, som statsministeren sagde om øjeblikkelig handling.
Hvad går statsministeren efter, der skal besluttes på Det Europæiske Råds møde, altså topmødet i marts, som er det første, vi har med hensyn til øjeblikkelig handling med finansieringen, altså startfinansieringen?
Det er jo ret afgørende, at der sker noget der, for vi har Bonnforhandlingsmødet, som starter omkring den 1. juni.
Så vil jeg godt vende mig til klimaministeren, men statsministeren må også gerne svare, hvis han har lyst til det.
Det er igen spørgsmålet om 30 pct. i EU.
Det kan jo for nogle lyde, som om det lyder helt vildt at skulle sige, at vi byder ind med 30 pct., betingelsesløst.
Selvfølgelig er det da svært, men der er mange ting, der er svære.
Det værste er alligevel, hvis vi ikke får en klimaaftale, som respekterer 2-graders-loftet.
Det er jo det alvorlige i det her, så jeg vil godt sige to ting.
Jeg synes, at klimaministeren skulle give det en ekstra eftertanke, om ikke Danmark skulle gå efter en strategi, hvor man siger, at vi går efter at melde 30 pct. ind og få EU til det, betingelsesløst.
Vi ved jo fra det, vi selv har sagt på Balimødet, at hvis vi reducerer mellem 25 og 40 pct., har vi kun 50 pct. chance for at holde os under 2-graders-loftet.
Det andet, jeg godt vil spørge om, er: Er klimaministeren indstillet på at presse på, for at EU faktisk fremlægger en almindelig vurdering af, hvor relativt lidt det er at nå 30-procents-målet.
Det er jo ikke specielt besværligt.
De 10-11 pct., bl.a. hjulpet på vej af krisen, er jo i hus.
Og EU har et stort potentiale for rent faktisk at nå det.
Så er der vilje hos klimaministeren og hos regeringen til at sige, at nu må EU synliggøre, hvor relativt lidt det faktisk er at nå det her?
Det tredje, jeg godt vil bringe op, er finansieringen, den langsigtede finansiering, hvor det, EU havde sagt var nødvendigt, altså 100 mia. euro i 2020, jo i Copenhagen Accord eller Københavneraftalen er blevet tryllet om til 100 mia. dollar; det er noget mindre.
Det, jeg synes, der er afgørende her, er at få et tilsagn om, at Danmark vil arbejde for, at det altså er den finansiering, som skal komme dels gennem offentlige midler, dels gennem, hvad man kan opnå af enighed om afgift på søtransportbrændstof og andre ting, altså at det ikke inkluderer kvotemarkedet og det ikke inkluderer privat finansiering.
Til allersidst: Venstres ordfører, hr. Lars Christian Lilleholt, sagde undervejs, at Grønlandsdialogen jo havde været rigtig god.
Jeg forstod det sådan, at den synes Venstre skulle fortsætte.
Jeg vil meget gerne høre, om det også er klimaministerens vurdering, at Grønlandsdialogen, som blev skabt under Connie Hedegaard, skal fortsætte, og hvordan man så har tænkt sig, at det skal indgå i den her strategi.