Bjarne Laustsen (S), 2010-04-08:
Selv om klokken nu er blevet 22.30 og man ikke har fået aftensmad og maven rumler lidt, fordi man er sulten, er det nok ikke lige foie gras, selv om jeg blev det tilbudt ganske gratis, som jeg ville sætte tænderne i.
Jeg vil hellere have et stykke med dyrlægens natmad.
Så er det sagt, hvis der er nogen, der vil dele et stykke mad bagefter.
Jeg synes, det er en direkte afskyelig og modbydelig produktion, som franskmændene og andre lande har og har haft igennem mange år.
Vi er heldigvis i den situation i Danmark, at det har været forbudt de sidste 60 år at have en produktionsform, hvor vi tvangsfodrer.
Jeg kan ikke tage nok afstand fra den måde at producere på, og derfor handler det selvfølgelig om, hvordan vi så kan håndtere det her.
Man kan starte med at spørge sig selv: Er det her et dyrevelfærdsproblem?
– Ja, det er det – eller er det et fødevareproblem, er det sundhedsskadeligt at spise foie gras?
Hvis vi ikke kan dokumentere, at det er det, så vil vi få problemer i forhold til at afvise det ved den danske grænse.
Det handler om, hvordan vi agerer i forhold til det her, og om mærkning.
Derfor vil vi også under udvalgsarbejdet prøve at få ministeren til gå yderligere ind i debatten om det her og til at svare på, hvordan og hvorledes vi kan få skærpet mærkningsdelen.
Det her drejer sig i høj grad om, at befolkningen, kunderne, stemmer med indkøbsvognen, for her har man virkelig mulighed for selv at vælge det produkt fra.
Men jeg tror ikke, at der bliver solgt særlig meget af det over den ganske almindelige køledisk, men rigtig meget af det, der bliver solgt herhjemme i Danmark, tror jeg går via cateringfirmaer til restauranter.
Derfor handler det lidt om, hvordan man mærker.
Og hvis det er sådan, at tilstrækkelig mange gør det, så der ikke længere er basis for at producere det, kan vi jo på den måde få det afviklet og også sende et klart signal til andre om, hvad man synes.
Det, der er vigtigt i den her sag, er, at der bliver arbejdet videre i forhold til den stående komité.
Når vi diskuterer dyrevelfærd herhjemme, bruger vi altid forskellige eksperter for at få al slags dokumentation for, om dyret lider, om det gør ondt, og hvis vi kan komme videre ad den vej med dokumentation, vil det jo være rigtig, rigtig godt.
Jeg synes, at alle de danske medlemmer af Europa-Parlamentet skulle tage fat på den her sag, hvis de virkelig mener noget med dyrevelfærd, for det er en sag, som vi kan gå hånd i hånd om at gøre noget ved.
Det hjælper ikke noget, at et enkelt land forbyder det, det er selvfølgelig ganske udmærket, men det, vi skal arbejde på, er, at alle lande i Europa forbyder det.
Det drejer sig meget om, at vi på alle felter går i front, for det er vigtigt, og det, jeg hørte, da jeg lyttede til de udsagn, vores minister kom med, var, at han virkelig ville gå i front med det her.
Det er jo klart, og for mig at se bygger det på noget historik, at Frankrig har fået det med ind i traktaternes undtagelsesbestemmelser, og vi kender jo fra dansk side også til, at man kan have ønske om undtagelsesbestemmelser.
Men nu er vi i en situation, hvor dyrevelfærd har en meget, meget højere plads på dagsordenen, end det har haft hidtil, og derfor kan vi jo kun appellere til Belgien, Frankrig og Ungarn, der har det meste af den her produktion, og sige, at det er en produktionsform, vi synes er direkte afskyelig og modbydelig.
Derfor tror jeg, at vi skal arbejde ad den vej, som vi har foreslået.
For Danmarks vedkommende handler det så for det meste om, hvad vi kan gøre.
Vi kan ikke forbyde det direkte, men vi kan gøre noget på mærkningssiden, og efter min mening kan vi gøre meget mere, end vi har gjort hidtil.
Og så skal vi arbejde på den front, der hedder, at vi skal forsøge at få lagt et maksimalt pres på de lande, der stadig væk tillader en sådan form for produktion, som vi tog afstand fra for 60 år siden ved at forbyde tvangsfodring af dyr i Danmark.