Per Clausen (EL), 2013-03-14:
Jeg tror, at vi alle sammen er opmærksomme på, at der er store problemer i fiskeriet, og at en del af de problemer handler om at skaffe de fornødne midler til at investere for, ikke mindst for yngre fiskere, altså skaffe de penge, der skal til for overhovedet at komme i gang.
Den situation er opstået, efter at der var et par år, hvor man havde indtryk af, at det gik rigtig godt, fordi fiskerne nu var kommet i gang med at centralisere og koncentrere og investere, som man sagde.
Det gjorde de jo, fordi de gik i gang med at belåne værdien af de kvoter, som de havde fået til deres ejendom.
Da de så var færdige med at belåne dem og investere de penge, fandt de ud af, at det var rigtig svært at betale pengene tilbage.
Derfor er der rigtig mange fiskere, der i dag befinder sig i en rigtig, rigtig dårlig økonomisk situation.
Og når det er sådan, at man har haft den her voldsomme prisstigning, værdistigning, på fiskerfartøjerne, fordi de nu også bærer – om man så må sige – kvoterne, ja, så er det klart, at det selvfølgelig er rigtig vanskeligt for unge fiskere at komme i gang.
Derfor vil jeg sige, at jeg sådan set i udgangspunktet synes, at det er en rigtig god idé at se på, hvordan man kan forbedre finansieringsmulighederne.
Og jeg er selvfølgelig dybt besnæret af et forslag, der ikke koster noget, og som hviler i sig selv.
Men jeg er jo også nødt til trods alt, når nu Fødevareministeriet mener at kunne dokumentere, at det ikke passer, at sige, at jeg måske synes, at man skulle begynde at diskutere, om der er andre tiltag, man vil gennemføre, og som kan løse nogle af de her udfordringer.
For Fødevareministeriet har altså de argumenter, at det hænger sammen med, at der er for få fiskere, og derfor er der for få til at bære den fælles byrde.
Altså, betingelsen for, at man kan få sådan noget til at fungere, er jo, at man er rimelig mange.
For det første vil jeg sige, at det jo ikke er sådan, at Enhedslisten er afvisende over for at medvirke til at skaffe kapital på rimeligt gunstige vilkår til det danske erhvervsliv.
Det var faktisk sådan, at der sidste sommer var en fjorten dages tid, tror jeg, hvor Enhedslisten og Det Konservative Folkeparti var enige i en model for, hvordan man kunne aktivere nogle midler fra pensionskasserne og bruge dem.
Det var, fordi Det Konservative Folkeparti sagde: Jamen pricipielt er vi godt nok imod et statsligt engagement på det her område og garantistillelse osv., men vi kan bare se, at der er en del af det danske erhvervsliv, der har så svært ved at skaffe risikovillig kapital, på trods af at der er masser af kapital rundtomkring både i de store virksomheder og i bankerne osv., at vi går ind og understøtter det.
Det er vi helt åbne over for også at diskutere igen.
Og vi er helt åbne over for at diskutere det i forhold til fiskerne.
Det ligger ikke i det forslag, der ligger her, men det kunne være en model for at løse den udfordring – der er ikke nogen problemer i det.
Det andet, jeg vil sige, er, at vi jo også synes, at man kan prøve at kigge på de muligheder, der allerede er i dag for at understøtte yngre fiskeres etablering – de gratis kvoteandele, man kan få; at man kan få en årsmængde sild stillet til rådighed; at man også kan få direkte støtte.
Er der nogle af de elementer, man kan forbedre, vil vi da fra Enhedslistens side være positive over for at diskutere det.
Vi vil selvfølgelig være særlig positive over for, hvis det handler om at udvikle den bæredygtige del af det danske fiskeri.
Jeg synes også, at det, man kunne overveje, var, at man kunne inddrage den her problemstilling i de diskussioner og i det arbejde, man alligevel skal have om, hvordan kystfiskeriets fremtid skal være: Hvordan sikrer vi faktisk, at der er midler, der kan finansieres, og som vel at mærke kan lånes ud med en rente og en tilbagebetalingstid, der gør det tiltalende og fornuftigt at gøre det?
Nogle af dem er indført af Enhedslisten og regeringen og de borgerlige partier, nogle er vist kun indført af regeringen og de borgerlige partier, men vi medvirker også gerne til, at man bruger dem, som andre partier har indført – det skal heller ikke dér skorte på velvilje.
Pointen er bare, at der allerede findes nogle ordninger.
Også det synes jeg vi skal se på.
Alt i alt synes jeg i virkeligheden, at det, vi skal prøve at gøre, når vi er færdige med den her debat, er, at vi tager en runde med en forholdsvis fri drøftelse i Fødevareudvalget, hvor vi snakker om, hvad det er for nogle konkrete tiltag, der kunne være en god idé at sætte i værk.
De forslag, der kommer, kan vel alle sammen blive udsat for Fødevareministeriets embedsmænds dygtige, kritiske håndtering.
Og jeg vil bare sige, at det jo heller ikke er altid, jeg er fuldstændig enig i de konklusioner, de når frem til, så vi kan også godt diskutere, om deres svar altid er rigtige –
det medvirker jeg også gerne til.
Jeg synes i grunden, at hvis tilgangen er, at der er enighed i Folketinget om, at vi har brug for at gøre en ekstraordinær indsats for at lette nye, unge fiskeres vej ind i erhvervet, må det være muligt at få en konstruktiv, fremadrettet diskussion om det.
Jeg har en lille frygt for, at der her er tale om en så lille gruppe, at man ikke lige får klaret det ved de storslåede vækstforhandlinger, man lige er i gang med.
Men de andre, mindre forhandlinger i Fødevareudvalget kan vel så have den særlige kvalitet, at Enhedslisten kan medvirke med sin særlige, erhvervsvenlige og fornuftige holdning til tingene.
Og det tror jeg alle kan have glæde af.