runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ulla Tørnæs (V), 2011-11-25:
Jeg er af den klare opfattelse, at man ikke bør være på kontanthjælp i 6 år, så hr. Per Clausens ven burde sådan set have kontaktet sit jobcenter og bedt dem om at strenge sig an, så han kunne komme i beskæftigelse.
Det er ikke meningen, at man skal opbevares på kontanthjælp i 6 år – det strider imod min opfattelse af, hvad den aktive arbejdsmarkedspolitik drejer sig om.
Og jeg går bestemt ud fra, at der vil blive taget hånd om lige præcis Kurt i den politik, som ministeren har annonceret, nemlig at man ikke skal gå passiv på offentlig forsørgelse fremadrettet.
Det har ministeren jo lovet, ja, det har hun faktisk lovet op til flere gange, så hr. Per Clausen kan se frem til, at ministeren vil sørge for, at hr. Per Clausens ven fremover ikke skal fastholdes i kontanthjælp.
Per Clausen (EL), 2011-11-25:
Jeg kan forstå på fru Ulla Tørnæs, at hun mener, at forliget om flere i arbejde er opsagt med det her forslag.
Det synes jeg er rigtig dejligt, og jeg vil opfordre ministeren til at tage imod det gode tilbud, hun har fået fra Venstre om, at Venstre føler sig frigjort fra det, for så kan ministeren nemlig også blive frigjort fra det.
Så vil jeg bare stille fru Ulla Tørnæs et spørgsmål, som kommer fra en af mine gamle venner, der hedder Kurt.
Han har været på kontanthjælp i 6 år, og han vil gerne have at vide, hvorfor det, at han nu får 600 kr. mere om måneden, forhindrer ham i at få arbejde.
Mai Henriksen (KF), 2011-11-25:
Det er jeg rigtig glad for at hr. Benny Engelbrecht spørger om.
For nu sidder jeg jo samtidig som byrådsmedlem i Odense Byråd, og for år tilbage indgik vi et budgetforlig med Enhedslisten, så Enhedslisten er formentlig fuldt orienteret om det, som jeg fortæller om nu, og med det budgetforlig lavede man faktisk en fattigdomsundersøgelse i Odense.
Den viste soleklart, at det ikke handlede om ydelsernes størrelse, for at man kom til at føle sig fastlåst i fattigdom, at man ikke kunne komme ud og få arbejde, men at det handlede om systemet, beskæftigelsessystemet.
Og der blev peget på, at det ikke nyttede noget bare at sætte ydelserne op; det var klokkeklart.
Det, der for alvor battede for de her mennesker, handlede om at få mere, hvad kan man sige, helhedsorientering ind i sagsbehandlingen, så de ikke mødte helt op til 15 sagsbehandlere, når det var, de kom ned på jobcenteret, men at der rent faktisk var en større forståelse for det menneske, man var, og på den måde undgik at blive marginaliseret.
Rasmus Prehn (S), 2011-11-25:
Det var dog den mest utrolige udenomssnak.
Sagen er jo, at det er anstødeligt, hvis man ikke gør alt, hvad man kan for at sikre beskæftigelsen her i landet.
Det er en opgave, den nye regering har påtaget sig, hvor den tidligere regering svigtede.
Det her spørgsmål handler bare om utrolig mange børn, som er havnet i en fattigdomsfælde.
Og der kan jeg så forstå, at det, som er Venstres svar, er, at vi nok har et forskelligt syn.
Ja, det skal jeg da lige love for, det skal jeg da lige love for.
Og så er Venstre svar: Nå, vi har nok et andet syn.
Ja, det skal jeg da lige love for!
Hvor er Venstres ansvar over for de børn, der er svigtet her?
Ulla Tørnæs (V), 2011-11-25:
Det samme kunne jeg jo sådan set spørge fru Pernille Rosenkrantz-Theil om, for det her lovforslag vil bidrage til, at det for færre fremover vil kunne betale sig at være i arbejde, dvs. at man bliver fastholdt på kontanthjælp frem for at være på arbejdsmarkedet og have en lønindkomst og være en del af det sociale fællesskab.
Så det samme spørgsmål kunne jeg jo rette mod fru Pernille Rosenkrantz-Theil: Hvor mange børnefamilier mener fru Pernille Rosenkrantz-Theil, der skal ofres på det ideologiske alter i den her sammenhæng?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2011-11-25:
Jeg synes jo, det lyder, som om Venstre vil ofre tusindvis af børns barndom på et ideologisk alter – tusindvis af børns barndom på et ideologisk alter.
Fru Ulla Tørnæs kan ikke genkende det billede, som vi tegner af Danmark.
Det kunne være, at fru Ulla Tørnæs – og i øvrigt resten af oppositionen – så skulle beskæftige sig med andet end de der rigmandskvarterer, man åbenbart bevæger sig rundt i i Danmark.
Jeg skulle hilse at sige, at der er egne i Danmark, hvor rigtig mange mennesker lever i fattigdom, og hvor det her er det gængse billede.
Det kunne være, at man skulle komme ned fra elfenbenstårnet og se, hvordan folk lever i de egne, man ikke selv bor i.
Når man lytter til Venstres ordfører, skulle man jo tro, at hvis bare vi satte ydelserne ned til 1 kr. om måneden, så ville alle folk komme i arbejde.
Virkelighedens verden er jo, at meget få ud af de 15.000 mennesker, der blev ramt, kom i arbejde.
Hvad så med resten?
Skal vi så sænke ydelserne til 1 kr. om måneden og derved sikre dem arbejde, eller hvor er det, Venstre vil hen?
Ulla Tørnæs (V), 2011-11-25:
Jeg kan sige til hr. Benny Engelbrecht: Vi ønsker ikke at vende tilbage til et system, hvor det for nogle familier, også familier med børn, ikke kan betale sig at være en del af det danske arbejdsmarked.
Og jeg er ikke et sekund i tvivl om, ja, finansministeren har jo selv sagt det, at det her vil betyde, at det for nogle ikke kan betale sig at være i job.
Så jeg er ikke et sekund i tvivl om, at det her vil have en negativ indflydelse på rigtig mange børnefamiliers muligheder for at være en del af det danske arbejdsmarked.
Jeg er faktisk ikke et sekund i tvivl om det.
Altså, det vil have negativ betydning for lige præcis de personer, som hr. Benny Engelbrecht er så optaget af, de børn, som er født og opvokset i familier, hvor der er udsigt til, at man bliver fastholdt på kontanthjælp.
Det er fattigt, og lad mig citere hr. Poul Nyrup Rasmussen: Det er anstødeligt.
Regeringen lægger op til at vende tilbage til et system som det, vi har skrottet.
Alle undersøgelser viser jo, at vores system har virket.
Benny Engelbrecht (S), 2011-11-25:
Jeg ved udmærket godt, at Venstre jo ikke er specielt interesseret i faktisk at definere begrebet fattigdom.
Men lad mig så lige tage fat i noget helt konkret.
Vi ved, at knap hver fjerde starthjælpsmodtagere er i det, som hedder matchkategori 3, som det hedder på jobcenterdansk.
At være i den kategori vil sige, at kommunen vurderer, at man har så alvorlige problemer, at man hverken kan arbejde eller deltage i en beskæftigelsesrettet indsats, og derfor kan det helt ærlig talt godt virke en lille smule verdensfjernt, når fru Ulla Tørnæs bliver ved med standhaftigt at holde fast i troen på, at den gruppe, der er omfattet af reglerne om starthjælp, kommer i arbejde, hvis man bare tager lidt penge fra dem og giver dem tilstrækkelig få penge.
Derfor synes jeg egentlig, det er meget rimeligt at stille det spørgsmål: Hvor mange mennesker og hvor mange børn skal opleve at blive i fattigdom i Danmark?
Ulla Tørnæs (V), 2011-11-25:
Hvordan definerer hr. Benny Engelbrecht fattigdom?
Det kunne jeg godt tænke mig at vide.
Benny Engelbrecht (S), 2011-11-25:
Jeg vil godt stille et helt enkelt spørgsmål: Hvor mange børnefamilier synes Venstres ordfører, at det er i orden lever i fattigdom i Danmark?
Kan vi ikke bare få et helt konkret tal på det.
Ulla Tørnæs (V), 2011-11-25:
Mishag?
Hvem sagde, at det var mishag?
Jeg er nødt til at sige til hr. Rasmus Prehn, at jeg overhovedet ikke kan genkende det billede, hr. Rasmus Prehn tegner af Danmark.
Det er sådan, at vi har et kontanthjælpssystem, hvor vi midlertidigt forsørger mennesker, som af den ene eller den anden grund ikke har mulighed for at være selvforsørgende.
Drejer det sig om børnefamilier, er der ekstra ydelser, som man får oven i.
Jeg vil sige til hr. Rasmus Prehn, at det jo ikke er sådan, at en børnefamilie skal forsørges alene af kontanthjælpen eller starthjælpen, der er jo enkeltydelser oveni.
Özlem Sara Cekic (SF), 2011-11-25:
Det lyder, som om ordføreren synes, at børn, der lever i de her familier, hvor moren er ramt af depression, faren er skizofren, eller de har været ude for en eller anden trafikulykke, der gør, at en af dem har et handicap, er mindre værd end de børn, der lever i en familie, hvor mor arbejder i Bilka eller er kassedame.
Jeg synes, det er uhørt, at man her på Christiansborg kan snakke om børn på den måde, nemlig at de er mindre værd og derfor skal leve i fattigdom, så deres forældre er nødt til at sætte gaffatape omkring deres støvler, og så de må rende rundt med ørebetændelse, fordi der ikke er råd til at købe lægeordineret medicin.
Det fantastiske ved den her debat i forhold til alle andre debatter er, at der er kommet en ny regering.
Så uanset hvad der bliver sagt fra talerstolen, kommer vi til at afskaffe de her ydelser.
Jeg vil gerne lige høre: Hvad får man i starthjælp, når man er over 25 år og samlevende?
Hvad er beløbet?
Ulla Tørnæs (V), 2011-11-25:
Børn er mindre værd, siger fru Özlem Sara Cekic.
Det er SF's ordfører, der bringer det på banen.
Jeg har overhovedet ikke på nogen måde kategoriseret nogen som helst børn i det danske samfund.
Tværtimod har jeg faktisk forsøgt at holde mig ude af hele den diskussion, for for mig er børn naturligvis fuldstændig ligeværdige i det danske samfund, og det ønsker jeg sådan set at holde fast i.
Det er SF's ordfører her, der pludselig bringer ind i debatten, at nogle børn som udgangspunkt skulle være ringere end andre.
Det er de ikke for mig.
Jeg kan garantere SF's ordfører for, at det er de bestemt ikke.
Må jeg så bare omkring det at have råd til at købe lægeordineret medicin sige: Hvad er det for noget sludder, hvad er det for noget sludder?
Det er direkte tale imod bedre vidende.
Der findes adskillige svar i Beskæftigelsesudvalget, hvor den tidligere beskæftigelsesminister klart har svaret, at man har mulighed for at få betalt medicin, hvis man er på kontanthjælp eller man er på starthjælp.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2011-11-25:
Så vil jeg stille mit oprindelige spørgsmål: Hvis man sammenligner starthjælpen med det rådighedsbeløb, som Justitsministeriet ifølge konkurs- og gældslovgivningen har fastlagt som det absolutte minimum, en gældsplaget familie kan leve for, så viser regnestykket, at starthjælpen for en familie med to børn udgør 73 pct. af det rådighedsbeløb, som altså ifølge Justitsministeriets definition er det absolutte minimum, som en gældsplaget familie kan leve for.
Vil fru Ulla Tørnæs kommentere det?
Ulla Tørnæs (V), 2011-11-25:
Det er korrekt, at når man kommer til Danmark, er den ydelse, man bliver indplaceret på, starthjælpen, ja.
Det er i øvrigt en ydelse, som har sit udspring i et forslag fra Det Radikale Venstre, og som Poul Nyrup Rasmussens regering indførte, så ja, det er korrekt.
Det, som hr. Poul Nyrup Rasmussen indførte, var, at det alene skulle gælde for udlændinge.
Vi valgte at gøre det til en generel ordning, som skulle omfatte alle.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2011-11-25:
Nu havde jeg egentlig et andet spørgsmål til ordføreren, men da min kollega fru Özlem Sara Cekic ikke fik svar på sit tidligere spørgsmål
, bliver jeg nødt til at tage det op her.
Vil ordføreren bekræfte, at det er korrekt, at når man kommer til landet og er på starthjælp, og man skal have været i landet 7 ud af 8 år, er det fuldstændig ligegyldigt, om man er dødssyg af kræft, har psykoser, depressioner – uanset hvad?
Vil ordføreren bekræfte det?
Ulla Tørnæs (V), 2011-11-25:
Det er jo det alene, som Simon Kollerup vil nedgøre definitionen af fattigdom til.
For mig handler det om noget andet og mere.
For mig handler det om noget af det, som hr. Leif Lahn Jensen var inde på, nemlig menneskesynet, og hvordan vi definerer hele det danske velfærdssamfund, og hvordan vi sikrer, at vi får brudt den negative sociale arv.
Det kan vi først og fremmest gøre ved at sikre, at vi har en folkeskole, som netop kan favne den opgave.
Det har vi jo oplevet at folkeskolen ikke har kunnet, tværtimod.
Må jeg så bare sige til hr. Simon Kollerup og andre: Under den tidligere regering lykkedes det faktisk at opnå en situation, hvor vi aldrig nogen sinde før i danmarkshistorien havde så mange i beskæftigelse, som vi havde lige præcis, da der var højkonjunktur i 2008.
Det mener jeg ikke at man kan klandre den tidligere regering for var fattigdomsskabende initiativer, faktisk tværtimod, vil jeg sige til hr. Simon Kollerup.
Simon Kollerup (S), 2011-11-25:
Det her bliver jo mere og mere interessant.
Når jeg spørger, er det jo, fordi Venstre har forsøgt at holde problemet med fattigdom skjult i Danmark.
Man har jo i lang tid i ordførerens parti fortalt, at Venstre i sin regeringstid ville udarbejde noget, man kaldte fattigdomsindikatorer.
Det var regeringens målsætning, og det var det, man gemte sig lidt bagved.
Så ville vi jo kunne måle problemet, og det har Venstre jo ikke rigtig formået, ligesom man ikke har formået at løse problemet med fattigdom i Danmark.
Antallet af fattige i Danmark er steget med 80 pct. I Europa er vi kun overgået af Letland.
Problemet med fattigdom bliver negligeret, problemet med fattigdom er også blevet lagt i skuffen.
De børn, der ingen fødselsdagsgaver får, fordi familien er fattig, får stadig væk ingen fødselsdagsgaver.
Venstre har jo ikke villet måle problemet i sin regeringstid.
I 10 år har Venstre ikke villet udarbejde fattigdomsindikatorer, så jeg skal bare bede ordføreren bekræfte for mig og for dem, der følger med her i dag, at Venstre i den tidligere regerings tid ikke har formået at udarbejde fattigdomsindikatorer.
Er det korrekt?
Ulla Tørnæs (V), 2011-11-25:
Jeg er i hvert fald helt sikker på, at det her lovforslag ikke bidrager til at stille personer, som ellers ville tilhøre lavtindkomstgrupper, bedre.
Det bidrager ikke til, at man får en tilskyndelse til at yde en ekstra indsats, altså, med andre ord har det her lovforslag intet med afskaffelse af fattigdom at gøre, som vi har hørt Socialdemokrater sige at det her lovforslag handler om.
Nej, tværtimod bidrager det her til at fastholde folk i et forsørgelsessystem, og hvis det er det, man kategoriserer som at være fattig, ville jeg nok vare mig med at give den type definition af fattigdom, specielt i et samfund som det danske, og så kan vi jo kun sige, at lovforslaget her yderligere bidrager til fattigdom i Danmark.
Simon Kollerup (S), 2011-11-25:
Hold da op, der må da mildest talt siges at være sket et skifte i menneskesynet, hvad angår dem, som er fattige i Danmark, fra den tidligere regering til den nuværende regering.
Vi vil gerne afskaffe de ydelser, der gør mennesker fattige i Danmark, og det vil vi, fordi det fastholder familier – og værst af alt børn – i fattigdom.
Fire ud af ti modtagere af en af de fattigdomsskabende ydelser undlader at købe fødselsdagsgaver til deres børn på grund af økonomi.
Mit spørgsmål til Venstres ordfører handler sådan set helt banalt om det, som Venstres ordfører nu selv kom ind på, nemlig omkring definitionen: Hvornår er man fattig i Danmark?
Kunne vi ikke få Venstres definition på det med, hvornår man er fattig i Danmark.
Ulla Tørnæs (V), 2011-11-25:
Man kunne jo lave en anden sammenligning, det kunne være SU, og sådan kan man jonglere med forskellige ydelser, som man kan sammenligne.
Starthjælpen svarer jo nogenlunde til det, man kan få i SU, som heller ikke er nogen permanent forsørgelse, men som er en midlertidig forsørgelse.
Så når fru Lisbeth Bech Poulsen bringer Justitsministeriets definition i forbindelse med konkursopgørelser ind i diskussionen her, ville jeg mene, at det var mindst lige så relevant at bringe diskussionen om niveauet for SU ind.
For jeg må kunne forstå på det, fru Lisbeth Bech Poulsen siger her, at den nye regering vil komme med et forslag om en væsentlig stigning i SU.
Ellers hænger det jo ikke sammen, vil jeg sige til fru Lisbeth Bech Poulsen.
Henning Hyllested (EL), 2011-11-25:
Ordføreren og jeg er vel ikke helt uenige om, at sådan helt grundlæggende skal arbejdet jo være der, jobbene skal være der, før man kan komme i arbejde, og der vil jeg bare spørge: Hylder fru Ulla Tørnæs virkelig det triste menneskesyn, som jeg egentlig troede hørte en svunden tid til, at fattigdom og nedsatte ydelser er den bedste motivation for folk til at søge arbejde, som ikke er der – for vi er vel enige om, at arbejdet ikke er der i øjeblikket – at folk ikke vil arbejde, hellere vil ligge hjemme og fede den på sofaen, som jeg hører ordføreren sige indimellem, til nogle ydelser, som slet ikke matcher den løn, som fru Ulla Tørnæs og jeg oppebærer, og at folk ikke har et ønske om at komme ud og arbejde, opnå nogle sociale relationer på en arbejdsplads, som man jo ved er rigtig gode, også for sjælen, ikke har et ønske om at forsørge sig selv og deres familier?
Ane Halsboe-Larsen (S), 2011-11-25:
Vil fru Ulla Tørnæs venligst forholde sig til spørgsmålet om, hvor mange fattige familier det er acceptabelt at vi har i Danmark?
Jeg har noteret mig, at man på højrefløjen kalder det ligemageri, når vi kæmper for at bekæmpe uligheden.
Ordføreren har kolleger, endda tidligere ministerkolleger, der mener, at ulighed er positivt og skaber dynamik.
Når vi fremsætter det her lovforslag om at fjerne fattigdomsydelserne, gør vi det, fordi vi vil bekæmpe fattigdom, og fordi vi ved, at det er virkelige familier, det handler om.
Fru Ulla Tørnæs taler om fattigdom på kontakter og nægter at svare på, hvor mange fattige ordføreren mener vi har i Danmark.
Men helt ærligt, vil jeg sige til fru Ulla Tørnæs, det betyder altså noget, om man har råd til de mest basale ting til sine børn, om man har råd til fødselsdagsgaver og en ordentlig vinterfrakke.
Fakta er, at dagens lovforslag vil bekæmpe ulighed og løfte familier ud af fattigdom, og det er præcis derfor, vi har fremsat det.
Jeg vil mene, at hvis man siger noget andet, altså at det ikke betyder noget, under hvor stramme økonomiske kår man lever, så er det, fordi man ikke selv har prøvet det.
Ulla Tørnæs (V), 2011-11-25:
Jamen mit udgangspunkt er et andet; altså, jeg ønsker ikke, at folk skal være permanent på kontanthjælp.
Det bliver jeg nødt til at understrege.
Jeg mener ikke, at folk skal være permanent på offentlig forsørgelse.
Og vi skal ikke gøre det mere attraktivt for folk at blive fastholdt på offentlig forsørgelse.
Det er ikke Venstres politik, nej, vi ønsker det modsatte.
Vi ønsker, at der skal være en tilskyndelse til, at man får skiftet den offentlige forsørgelse ud med en lønindtægt.
Stine Brix (EL), 2011-11-25:
Er det ikke korrekt, at såfremt man får mulighed for at tage et job, skal man tage et job, men såfremt der ikke er mulighed for at få job og man søger alle de job, man skal, og modtager den aktivering, man skal, kan man forblive på kontanthjælp i uendelig tid? Mener fru Ulla Tørnæs så stadig væk, at det er rimeligt, at vi taler om særlig lave ydelser, som vi ved – dokumenteret af utallige videnbanker, Red Barnet og Børnerådet – fører til fattigdom?
Mener fru Ulla Tørnæs stadig, det er rimeligt, når vi ved, at der ikke altid er tale om en midlertidig ydelse?
Ulla Tørnæs (V), 2011-11-25:
Det er et fantastisk godt spørgsmål.
Altså, jeg synes jo, man skulle modtage det i så kort tid som overhovedet muligt og bruge det som trinbræt til en fastholdelse på arbejdsmarkedet.
Men jeg ved udmærket godt, og det ligger også implicit i fru Stine Brix' spørgsmål, at sådan forholder det sig desværre ikke.
Det kan jo for mange netop bedre betale sig at være på offentlig forsørgelse frem for at være i job, og man kan ikke skifte kontanthjælpen ud med det der 30.000-kroners-lønjob, for det er bare ikke er realistisk.
Jamen hvis man kigger på de undersøgelser, der er lavet, siden ændringen blev vedtaget i 2002, vil man kunne konstatere, at den ændring faktisk har bidraget til, at folk er kommet i beskæftigelse.
Og lad mig minde om, at det nu, når det her lovforslag med Enhedslistens og dermed også hr. Henning Hyllesteds velsignelse bliver vedtaget, for et ægtepar på kontanthjælp vil betyde, at den ene ægtefælle skal skifte kontanthjælpen ud med et job med en lønindtægt på 30.000 kr.
Jeg tror, hr. Henning Hyllested og jeg er enige om at vide, at det næppe er særlig realistisk.
Dermed bidrager lovforslaget her til at fastholde personer på kontanthjælp og dermed offentlig forsørgelse.
Henning Hyllested (EL), 2011-11-25:
Jo, men stadig væk er problemet jo, at arbejdet, jobbene, ikke er der i øjeblikket, og vil fru Ulla Tørnæs ikke anerkende, at det, man så opnår, jo i virkeligheden bare er at skabe forøget fattigdom, når nu de job, man så gerne vil jage folk ud i med pisk, faktisk ikke er til rådighed?
Ulla Tørnæs (V), 2011-11-25:
Hvorvidt det er den bedste motivation, er jo svært at afgøre, for det vil være ganske subjektivt og individuelt for den enkelte, men jeg kan konstatere, at det er en væsentlig motivation, vil jeg sige til hr. Henning Hyllested.
Det er en væsentlig motivation for langt, langt de fleste, at man ønsker at kunne se på sin lønindtægt, at det rent faktisk betyder noget, at man står op og passer sit arbejde.
Det tror jeg hr. Henning Hyllested så udmærket kender fra sine kolleger på havnen i Esbjerg.
Der skal være en økonomisk gulerod, der skal være et incitament til at passe sit job, hvad enten det er om natten, tidligt om morgenen eller sent om aftenen, som havnearbejder på havnen i Esbjerg.
Det tror jeg hr. Henning Hyllested så udmærket ved. Hvorvidt det er den bedste motivation, er jo vanskeligt at sige, men som sagt kan jeg konstatere, at det er en væsentlig motivation for langt, langt de fleste af os.
Nu er det sådan, at definitionen af fattigdom jo ikke findes, vil jeg sige til hr. Rasmus Horn Langhoff.
Der findes ikke nogen officiel definition af fattigdom.
Fattigdom kan defineres på mange, mange forskellige måder.
Det kan være fattigdom, at man er fattig på social kontakt, at man er uden for fællesskabet, f.eks. fordi man fastholdes på kontanthjælp, som regeringen nu lægger op til skal ske for endnu flere personer, end det vi oplever i dag.
Jeg vil sige til hr. Rasmus Horn Langhoff, at det jo ikke er et spørgsmål, der kan svares på.
Det er ikke et spørgsmål, der kan svares på.
Men jeg kan forsikre hr. Rasmus Horn Langhoff om, at vi under VK-regeringen har gjort alt for, at der er en tilskyndelse til at være en del af fællesskabet, til at være en del af arbejdsmarkedet, og det er vi faktisk lykkedes med, og det er jeg rigtig stolt over.
Jeg er rigtig stolt over, at vi har indført beskæftigelsesfradraget, jeg er rigtig stolt over de skattereformer, som vi har vedtaget, og som har givet en tilskyndelse til at være på arbejdsmarkedet, og jeg er stolt over mange andre ting.
Næh, man kan sige, at systemet er det samme.
Der skal være en tilskyndelse.
Der skal være et incitament til at yde en ekstra indsats, og det er klart, at har man ikke nogen indtægt, er det vanskeligt at give en skattelettelse.
Dog vil jeg sige, at den tidligere regering indførte det, vi kaldte et beskæftigelsesfradrag.
Også det medførte jo, at det for endnu flere kunne betale sig at være på arbejdsmarkedet frem for at være på offentlig forsørgelse.
I dag er det 74.000, der har mindre end 1.000 kr. mere ved at være i beskæftigelse frem for at være på offentlig forsørgelse.
Under den tidligere regering var det 185.000.
Så der er faktisk sket et væsentligt fremskridt.
Men det smadrer regeringen og Enhedslisten nu med det her lovforslag.
Finansministeren har flere gange fremhævet, at det her lovforslag vil gå ud over arbejdsudbuddet, altså vil det betyde, at det for færre kan betale sig at være i arbejde.
Det synes jeg er trist, vil jeg sige til hr. Christian Juhl.
Christian Juhl (EL), 2011-11-25:
Nu har jeg ikke nogen stor pædagogisk uddannelse, så det afstår jeg fra.
Det skal kunne betale sig at arbejde, siger fru Ulla Tørnæs igen og igen.
Vil hun forklare mig, hvorfor fattige skal inspireres til at gøre en indsats ved at sætte dem på en meget lav ydelse, mens landets bedrestillede skal inspireres med skattelettelser for at gøre en indsats?
Hvad er den afgørende forskel?
Er der en psykologisk forskel på den slags mennesker, der er i henholdsvis bunden og toppen, eller hvorfor er der forskellige metoder ifølge Venstremænd eller -kvinder?