Lone Dybkjær (RV), 2007-02-08:
Lad mig starte med at slå fast, at Det Radikale Venstre ikke ønsker atomkraft som energiform i Danmark, og vi ønsker heller ikke at fremme atomkraft som energiform i Europa.
Går man tilbage i historien – det er altså, før hr. Rune Lund blev født – vil man se, at jeg som energipolitisk ordfører på et tidspunkt kæmpede temmelig kraftigt for, at vi ikke fik atomkraft i Danmark.
Det er bare en historisk betragtning.
Det er ellers indimellem surt at have hr. Svend Auken før en selv på talerstolen, fordi han ofte siger nogle af de ting, man selv ville have sagt og egentlig havde tænkt sig skulle være med i ens egen tale.
Specielt var jeg jo glad for det, hr. Svend Auken sagde fra vores fælles historie, nemlig om den fredelige anvendelse af atomkraft.
Det er også det, der har præget de mennesker, der levede i Danmark dengang: at man ville bruge den her energiform til fredelige formål for derved at sige, at nu vi har den energiform, kan den altså anvendes til noget fornuftigt, den behøver ikke anvendes til atombomber osv.
Det er jo så også på det tidspunkt, i 1957, at Euratom-traktaten kommer, og det er også på det tidspunkt, at man bygger Risø, det levende mindesmærke for Niels Bohr, kan man sådan set godt kalde det.
Det er simpelt hen præget af den tankegang.
Senere er der så sket en lang række ting, og altså også længe før Tjernobyl er vi nogle, der har været aktive forkæmpere for, at man ikke fik atomkraft i Danmark.
Men det er så en anden historie.
Jeg vil så i øvrigt sige, at på samme tidspunkt var SF’s ordfører, Morten Lange, stadig en varm tilhænger af atomkraft i Danmark – for slet ikke at tale om Knud Jespersen, som mente, at man kunne få atomkraft; bare det var ledet af kommunister, var det fint, for så var det sikkert og godt.
Det er mere sådan det, der er fælles historie for nogle af os, og som vi bare vil delagtiggøre hr. Rune Lund i.
Når det så er sagt, vil jeg også godt sige, at jeg minsandten godt kan forstå, at hr. Rune Lund, når han har taget Euratom-traktaten og er begyndt at læse – det går jeg ud fra at han har gjort – så er blevet mere og mere chokeret.
Altså, det gælder allerede den første sætning: »... som er sig bevidst, at kerneenergien udgør en væsentlig kilde til sikring af produktionens udvikling og fornyelse og vil kunne fremme fredens sag ... at alene en omgående fælles indsats kan føre til resultater ...« osv. osv.
Jeg må sige, at jeg også, dengang jeg begyndte at læse på det her, igen tilbage i fortiden, syntes, det var ret chokerende læsning.
Der kan man så kun sige, at virkeligheden heldigvis endnu ikke, og ikke engang for en gangs skyld, har levet op til traktatens målsætninger, og det er jo faktisk godt det samme.
Det er ikke altid, jeg synes, det er smart, at det er sådan, men i det her tilfælde er man lige ved nærmest at være taknemlig over, at EU slet ikke udvikler sig i den retning, som man har sagt.
Det er ikke det eneste område.
Jeg synes også godt, man kan forstå hr. Rune Lunds bekymring, når man tænker på al vores klimaforandring, og hvad ved jeg, og så på, at der igen ligesom bliver grøde for atomkraften.
Så jeg kan godt forstå, at hr. Rune Lund synes, at vi ikke skal have noget, der kan fremme det.
Men i modsætning til hr. Rune Lund mener jeg altså, at man indimellem skal vælge sine slagsmål med omhu, alene af den grund at det er næsten umuligt for de fleste af os – jeg siger ikke, at det gælder for Enhedslisten, men for de fleste af os andre – når man er deltager i det europæiske samarbejde, at slås på alle fronter på en gang.
Det har vi simpelt hen ikke kapacitet og styrke til, og derfor må man vælge sine slagsmål med omhu, og det her er sådan set ikke et af de slagsmål, jeg synes Danmark skal tage på nuværende tidspunkt.
Jeg synes tværtimod, at Danmark skal gøre alt, hvad vi overhovedet kan for at fremme forfatningstraktaten – der er jeg jo heller ikke enig med hr. Rune Lund – altså at det er det, vi skal satse på.