Lene Espersen (KF), 2007-03-29:
Jeg vil sige til hr. Kim Christiansen: Med hensyn til udlevering af kvittering, eller hvorledes det skal håndteres i forholdet imellem politi og den fører, der er blevet stoppet, kan jeg ikke lige redegøre for det her på stående fod, men jeg foreslår hr. Kim Christiansen at stille et spørgsmål om det under udvalgsbehandlingen, så skal der nok komme svar på det.
Jeg vil sige, at en af grundene til, at jeg ikke kan komme med et helt præcist svar på, hvad engangsudgiften er, jo er, at det skal sendes i udbud, og derfor vil jeg ikke hænges op på det ved at komme med forkerte tal.
Men det, jeg dog kan, er at henvise til Waageudvalgets betænkning på side 75, hvor der er foretaget nogle foreløbige økonomiske beregninger af konsekvenserne.
Det er i den størrelsesorden, og anset, at rigspolitiets samlede budget er på langt over 7 mia. kr., mener jeg, at denne engangsudgift er til at overskue, ikke mindst i betragtning af, at det her sparer penge på længere sigt.
Jeg vil gerne indlede med at takke for de mange positive bemærkninger, der er kommet til lovforslaget.
Jeg vil gerne komme med nogle indledende betragtninger om, at det har været meget afgørende for regeringen, at vi til hver en tid, når der er mulighed for det, ser på, om vi kan gøre noget for at forbedre færdselssikkerheden og undgå, at så mange mennesker bliver dræbt i trafikken.
Og det er jo helt korrekt, som Venstres ordfører, hr. Karsten Nonbo, sagde det, at der er alt for mange mennesker, der mister livet helt og aldeles uden grund, fordi andre sætter sig ind i bilen påvirket af det ene eller det andet.
Det er også baggrunden for det lovforslag, som vi behandler her i dag.
Som flere har været inde på, er det nogle nyskabelser, der foreslås i lovforslaget.
Efter at Waageudvalget meget grundigt havde vurderet det, overvejedes muligheden – som mange også har været inde på – for at måle alkoholkoncentrationen i udåndingsluften.
Man kan sige, at målemetoderne er så sikre nu, at det er en anvendelig metode, men det, jeg jo synes er væsentligt at få fremhævet, er, at i og med at man kan foretage en måling her og nu, når bilen bliver stoppet, er det altså et mere skånsomt indgreb over for føreren.
Man skal ikke med hen på en politistation og have foretaget en blodprøve.
Man bliver også bekendt med resultatet med det samme; man skal ikke gå hændervridende i flere måneder og vente på resultatet.
Og den tid, der går, før domstolen kan gå i gang med at behandle en sag, er så det kortere.
Jeg skal heller ikke lægge skjul på, at jeg synes, det er godt, at ny teknologi også kan medvirke til at forenkle og forkorte den tid, politiet bruger på den her slags sager, og det vil det her element i lovforslaget klart medvirke til.
Hr. Karsten Nonbo og andre ordførere senere hen rejste under behandlingen her i dag spørgsmålet om, hvorvidt der skulle være en form for valgfrihed: at hvis udåndingsprøven falder ud til førerens ulempe, skal man have en mulighed for at bede om en blodprøve efterfølgende.
Og der er også organisationer, der har rejst det spørgsmål i høringsrunden.
Jeg vil gerne sige til Folketinget, at det vil jeg på det kraftigste advare imod.
Der er meget store fordele ved at indføre den her nye metode med udåndingsluft, og hvis man, om man så må sige, gav føreren et ekstra skud i bøssen, så tror jeg simpelt hen, at alle under alle omstændigheder ville kræve, at der blev taget en blodprøve, med det resultat, at folk i hvert fald havde en eller to måneder mere bag rattet, før der lå et resultat.
Hvis man har den mulighed ligesom at have et tilvalg af en blodprøve, når man er blevet knaldet på udåndingsluften, vil det jo altså medføre, at mange af de fordele, der er ved det her lovforslag i form af administrative lettelser og andet, vil bortfalde.
Så jeg vil meget gerne advare imod, at vi går den vej.
Hr. Frode Sørensen spurgte i forbindelse hermed, i hvilke typer tilfælde man så alligevel anvender en blodprøve, og han spurgte specifikt, og det er jo et fuldstændig relevant spørgsmål: Hvad gør man i de situationer, hvor en fører er bevidstløs?
Og i de tilfælde, og det er så også et svar til hr. Karsten Nonbo, hvor man ikke ønsker at benytte sig af udåndingsprøven, den hurtige, effektive måde – det kan være, at der er nogle, der ikke tror på, at resultatet er godt nok, eller der kan være andre principielle ting, f.eks. at det vil man bare ikke – får man naturligvis en blodprøve.
Man kan ligesom selv vælge at sige fra.
Det er i hvert tilfælde det, jeg mener må være udgangspunktet i den her lovgivning.
Jeg ville være lidt bange for, hvis der blev for meget valgfrihed i det.
Og det er der faktisk foretaget ret grundige beregninger af i Waageudvalgets betænkning, og der er også et par bemærkninger om det i lovforslaget.
Men det er klart, at der er én lille usikker faktor, og det er, at det her jo skal sendes i udbud, når disse nye instrumenter skal indkøbes, og derfor kan vi selvfølgelig ikke på nuværende tidspunkt helt præcist sige, hvad prisen bliver på det.
Som svar til hr. Kim Christiansen vil jeg i hvert fald sige, at der efter min opfattelse ikke er nogen fare for, at det her skulle blive en underskudsforretning for politiet.
Det her bliver en effektivisering og letter politiarbejdet.
Jeg skal da ikke lægge skjul på, hvis jeg lige skal runde spørgsmålet om udåndingsluft af, at det er mit store håb, at det her ikke bare medvirker til, at vi kan få taget flere, fanget flere, der kører med sprit i blodet, men også vil have en præventiv effekt, fordi der er en ret kontant afregning.
Og det må vi jo så håbe på at de, der kører med sprit i blodet, så overvejer.
Hr. Tom Behnke kom med en meget grundig ordførertale, hvor han talte om et andet element i lovforslaget, og det er den nye nulgrænse, der blev indført for euforiserende stoffer.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at vi har været meget utålmodige her i Folketinget og afventet Waagebetænkningen på det her punkt, for det har jo været et meget stort hul i lovgivningen, at folk kunne blive taget for spirituskørsel med en promille på 0,5, men hvis man kørte stærkt påvirket af stoffer, var det – i gåseøjne – alene de almene føreevnekriterier i færdselsloven, der kunne, om man så må sige, straffe folk for det.
Derfor synes jeg også, det har været meget vigtigt, at den her nulgrænse blev indført, og jeg er meget glad for de positive bemærkninger, der er kommet til den del af lovforslaget bl.a. fra hr. Poul Erik Christensen.
Jeg tror, det her vil have en meget gavnlig effekt, og jeg er helt enig med hr. Poul Henrik Hedeboe i, at der er taget højde for den problemstilling, der har været rejst tidligere, nemlig at det er det aktive stof, man tester for, og altså ikke, om folk har – selv om det godt nok er i strid med lovgivningen – indtaget cannabis eller andre ting uger tilbage.
Der vil man altså ikke blive dømt for det her, for det påvirker ikke ens føreevne, og så er det i hvert fald ikke den lovgivning, man skal dømmes efter.
Endelig vil jeg sige, at Waageudvalget jo har foreslået som en regelforenkling, at man kan undgå anvendelsen af domsmænd i visse sagstyper, og jeg besvarer meget gerne spørgsmål om dette under udvalgsbehandlingen.
Jeg vil sige, at jeg synes, det er meget velbegrundet i den type sager, hvor det foreslås; der er der altså ikke behov for at domsmændene er med.
Men jeg har fuld forståelse for, hvis det er noget, der skal behandles yderligere under udvalgsbehandlingen.
Jeg vil gerne takke Folketinget for en god og en grundig behandling af lovforslaget.