Karina Lorentzen (SF), 2008-01-16:
SF finder det meningsløst, at et ungt menneske bliver knivdræbt på grund af en hue, og vi ser med dybeste alvor på voldskriminalitet, og vi vil arbejde konstruktivt for nedbringelse af den.
Vi mener, at der skal forskellige initiativer til, så vi både fanger dem, der kun så småt er på vej ad den forkerte vej, og de, der er så hårdkogte, at hverken knivforbud eller trusler om sanktioner bider på dem, og som i øvrigt er ligeglade med kameraer og visitationszoner.
Lovgivningen forbyder allerede i dag knive i nattelivet, dog undtaget knive til anerkendelsesværdige formål og bestemte foldeknive.
Men da lovgivningen kan skabe fortolkningsspørgsmål om, hvad der er lovlige knive, vil SF gerne have, at der iværksættes en undersøgelse af det med henblik på udarbejdelsen af en positivliste.
Befolkningen skal vide, om deres foldekniv er lovlig, så de ikke risikerer en sigtelse for overtrædelse af våbenlovgivningen.
SF erkender, at hvis vi skal volden i nattelivet til livs, skal der iværksættes en række initiativer målrettet de indre byområder.
Først og fremmest skal der mere synligt politi på gaden, det virker i Norge, men politiet skal virke sammen med SSP-medarbejdere på gaden og private initiativer som Natteravnene og Fædregruppen.
Sammen med ekstra god belysning vil det virke voldsdæmpende og afgørende for, at borgerne kan føle sig trygge.
Det ville også være interessant, om man kunne skabe liv i gaderne ad anden vej, f.eks. via natåbne butikker, væresteder, natbiblioteker og lignende.
Skærpet straf med frihedsberøvelse
første gang er en skidt idé for den unge knægt, der dummer sig.
Vi skal ikke nødvendigvis straffe mere, men bedre.
Vi ved, at straffe ikke gavner uddannelses- og arbejdsforløb, så vi skal satse på de kampagner, der fortæller unge, at det er usmart at gå med kniv, og at det i øvrigt er få, der gør det.
Og kampagnerne skal opfordre til, at alle tager ansvar for hinanden. I SF vil vi tidligt have fat i de unge, som udviser en bekymrende adfærd og er i farezonen for at udvikle en kriminel eller voldelig adfærd.
Vi har allerede eksempler på projekter, der virker.
De skal udbygges, og der bør forskes og udvikles tilbud generelt til denne målgruppe.
Altså tidlig indsats, før de unge bliver umulige at nå pædagogisk.
Indsatsen over for den hårde kerne af voldskriminelle skal bestå i, at personer, der første gang frihedsberøves for en alvorlig voldskriminalitet, udredes psykiatrisk, som det allerede sker i dag i få tilfælde.
Undersøgelser viser nemlig, at 65 pct. af de kriminelle lider af en personlighedsforstyrrelse, og en måde at hindre tilgangen til den såkaldte hårde kerne af voldskriminelle på vil simpelt hen være at behandle dem.
Desuden har vi brug for statistik, der har fokus på psykisk syge og vold, så vi kan målrette indsatsen.
SF opfordrer også til, at der oprettes en permanent forskning i vold.
Forskningen har været nedlagt med tab af viden til følge.
Det Kriminalpræventive Råds voldsforebyggende enhed skal genetableres, så der kan etableres langsigtede strategier for forebyggelsen af vold.
Her tænker jeg ikke kun på volden på gaderne, men også på de mere end 28.000 kvinder, der lever med vold, og på den kraftige stigning i volden mod offentligt ansatte.
Det er vigtigt, at der er fokus på al slags vold, og at vi lægger os i selen for at nedbringe den.