Josephine Fock (ALT), 2016-02-26:
Så debatterer vi endnu en gang offentlighedsloven.
Det er jo ikke første gang, det er sket, og det er nok heller ikke sidste gang, det sker.
Vi mener, at det, der er problematisk i den nuværende offentlighedslov, er § 22, retten til aktindsigt, at den ikke omfatter sager om førelse af kalender, vi mener, at det er § 24 om ministerbetjening, som fjerner retten til aktindsigt i dokumenter og oplysninger, som udveksles mellem ministerier, og som det kan antages at ministrene i dag kan få behov for, og vi mener, at det er § 27 stk. 2, som fjerner retten til aktindsigt i dokumenter, som udveksles mellem ministre og folketingsmedlemmer, og som omhandler lovgivning og andre politiske processer. Tilsammen udgør de paragraffer en omfattende mulighed for mørklægning, vil jeg faktisk gå så vidt som at sige, af ministrenes arbejde.
Det, som offentlighedsloven er sat i verden for at sikre, er informations- og ytringsfriheden, det er borgernes deltagelse i demokratiet, det er offentlighedens kontrol med den offentlige forvaltning, det er mediernes formidling af information til offentligheden, og det er tilliden til den offentlige forvaltning.
Med de paragraffer, jeg her har nævnt, mener jeg ikke, at loven lever op til sit formål.
Man kan fristes til at kalde det en reel mørklægningslov.
For Alternativet er gennemsigtighed en kerneværdi.
Det er en værdi, som vi mener bør være definerende også for offentlighedsloven, ikke om et år eller to, når Folketingets ombudsmand er færdig med sin undersøgelse, men nu.
Vi har jo allerede her fået en fornemmelse af, at der ikke er flertal for at gå ind og ændre på offentlighedsloven allerede nu, og det synes jeg faktisk er problematisk.
Jeg synes, at det er problematisk, når Ombudsmanden i 2014 konstaterede i forhold til § 24, og nu citerer jeg, hvad han sagde, nemlig at den omfatter meget væsentlige dele af al politisk præget virksomhed i centraladministrationen.
Der er altså tale om en meget substantiel begrænsning i retten til aktindsigt.
Han sagde endvidere, at det er vældig, vældig meget af den politiske virksomhed i ministerierne, der bliver fanget af både den ene og den anden regel.
Vi må konstatere, mener jeg, at de omstridte paragraffer, ikke mindst § 24, reelt er gummiparagraffer, som bruges vidt og bredt og til stort og småt.
Og der vil jeg gerne lægge artiklerne i dagbladet Information til grund, for deri er det opgjort, at embedsmændene i vidt omfang bruger de omtalte paragraffer.
Derudover synes jeg i forhold til diskussionen om, hvilket tal der så ville have været et rigtigt tal, at når kun en ud af fem sager får mere offentlighed, er det problematisk.
Det tyder på, at der ikke er en tilstrækkelig konkret vurdering af de omtalte sager.
Så er der hele den der diskussion, som også er i offentligheden, om mistilliden til politikere generelt.
Jeg tror, at det er derfor, at så mange mennesker bl.a. har stået hernede på Christiansborg Slotsplads, men også derudover har debatteret de her ting på Facebook og andre sociale medier, at det er vigtigt, at der er åbenhed i forvaltningen, og at offentligheden kan følge med i, hvad det er, vi går og laver herinde, og hvad ministrene kan gå og lave.
Derfor mener vi, at vi allerede nu bør tilbagerulle de omtalte paragraffer, som ikke var i den tidligere offentlighedslov.
Det er så det, vi også har foreslået i det lovforslag, som bliver fremsat af Enhedslisten og Dansk Folkeparti, og som vi selvfølgelig håber at andre partier kan bakke op om, ikke mindst Liberal Alliance – jeg kan næsten ikke forestille mig andet – men derudover også de partier, som nu har tilkendegivet, at de er villige til at se på offentlighedsloven.
Derudover glæder mig selvfølgelig til at læse Ombudsmandens rapport, når den til sin tid kommer, for det, vi foreslår med vores lovforslag, er at rulle de omstridte paragraffer tilbage.
Derudover synes jeg, at vi skal have større ambitioner end som så, så vi også på sigt sørger for at have en offentlighedslov, der lever op til sit navn, og som giver offentlighed i forvaltningen.