runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Dam Kristensen (S), 2014-11-12:
Dertil er svaret: Nej, det vil jeg ikke.
Jeg synes, det er godt, at vi har nogle regler, som beskytter de unge mennesker, og for mig handler det først og fremmest om, at vi skal beskytte dem, og at de unge mennesker så i øvrigt skal have god tid til at passe deres skole; det tror jeg er rigtig vigtigt for dem.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2014-11-12:
Nu er det jo ikke afgørende, at reglen har været der i mange år; man kan jo sige, at den dumhed har været der i mange år.
Det er derfor, jeg godt vil have, at ministeren vil tage aktion på det her forhold og se, om det ikke kan blive ændret.
For det er jo helt urimelige rammer og heller ikke logiske regler, og det skal der være, for at det er gennemskueligt, og for at virksomhederne kan følge reglerne og på den måde få arbejdspladser til at vokse i antal osv. osv.
Derfor vil jeg godt spørge, om ikke ministeren har intentioner om at rydde op i antallet af ulogiske og overdrevne danske regler, der både besværliggør arbejdet unødigt for virksomhederne, men også rammer de unge mennesker.
Henrik Dam Kristensen (S), 2014-11-12:
Jamen jeg kan jo nok ikke komme det ret meget nærmere end ved delvis at gentage det svar, jeg her har givet.
Vi har ikke overimplementeret det her direktiv, tværtimod.
Vi er også gået helt ned til, at 13-årige kan deltage i lettere arbejde med afsæt i deres tryghed og sikkerhed.
Det har arbejdsmarkedets parter, som jo med al respekt måske er dem, der er tættest på – i hvert fald tættere på, end jeg føler mig som minister – været med til at definere.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2014-11-12:
Det er jo rimeligt at beskytte unge mennesker og børn.
Men det afgørende her er ikke arbejdets karakter, og det er heller ikke, hvor hårdt arbejdet er, eller hvor meget man arbejder, eller hvor belastende arbejdet er.
Det afgørende er forretningen størrelse i kvadratmeter, og det er dog en mærkelig og besynderlig regel, som ingen kan forstå.
Derfor vil jeg gerne have ministeren til at svare mere konkret på, om ikke ministeren mener, at det er helt urimeligt, at en købmandsforretning af en vis størrelse kan få et strakspåbud, mens den unge godt må udføre et stykke arbejde hos f.eks. en grønthandler, hvor arbejdet måske er mere belastende end at sidde ved kassen i et supermarked.
Henrik Dam Kristensen (S), 2014-11-12:
Jeg må først sige, at der ikke er tale om en overimplementering, rent faktisk tværtimod.
Udgangspunktet for direktivet er, at unge under 15 år ikke må arbejde, og direktivet åbner så nogle muligheder for, at man også kan give noget arbejde til unge helt ned til 13 år, men med udgangspunkt i deres sikkerhed og tryghed.
Det synes jeg sådan set er en udmærket indgangsvinkel til at tage hånd om børn og unge.
Så har vi gjort det, som vi har gjort så mange gange, når det gælder arbejdsmarkedspolitik i Danmark, at vi har sat os ned sammen med arbejdsmarkedets parter, og sammen med os har de været med til at definere det her.
Jeg kan måske ikke helt gennemskue de eksempler, som hr. Flemming Damgaard Larsen kommer med her, men bare sige, at det her er lavet i samarbejde med arbejdsmarkedets parter med henblik på at beskytte de unge og er så i øvrigt, kan man sige, revideret sidste gang i 2005 under den tidligere regering.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2014-11-12:
Men nu er det således, at der jo her er tale om en overimplementering.
Konsekvensen af det er jo, at købmænd af en vis størrelse, altså supermarkeder, risikerer at få et strakspåbud fra Arbejdstilsynet, altså et påbud om, at skaden skal udbedres med det samme, hvis de ansætter unge på 15 år til ekspedition, når de ikke er gået ud af 9. klasse.
Derfor vil jeg godt følge det op med to spørgsmål til ministeren: Mener ministeren, at det er rimeligt, at købmænd risikerer at få et så drastisk strakspåbud ved at ansætte unge under 15 år, som ikke er gået ud af 9. klasse?
Og ser ministeren et problem i, at en ung 15-årig, der stadig går i skole, f.eks. sidder 2 timer ved kassen en onsdag eftermiddag efter skoletid – altså, at det er forretningens størrelse, der er afgørende, og ikke belastningen omkring arbejdet?
Henrik Dam Kristensen (S), 2014-11-12:
Indledningsvis vil jeg gerne sige, at jeg kun kan bakke op om, at der er en begrænsning på, hvad børn og unge i den undervisningspligtige alder må arbejde med.
Det følger faktisk også af et EU-direktiv på området, at unge, der går i skole, eller som endnu ikke er fyldt 15 år, som hovedregel slet ikke må arbejde.
Imidlertid har direktivet åbnet mulighed for, at unge, der er fyldt 13 år, godt må beskæftige sig med lettere former for arbejde, hvis det ikke indebærer en fare for deres sikkerhed og sundhed, og det har vi så i Danmark, i øvrigt som vi har for vane, i tæt samarbejde med arbejdsmarkedets parter valgt at udmønte sådan, at unge, der er fyldt 13 år, f.eks. gerne må varetage lettere ekspeditioner i mindre forretninger.
Så jeg synes, at vi hermed har været med til at definere, hvilken type job som unge under 15 år må udføre, og det synes jeg faktisk er forsvarligt over for både børn og unge, men også over for deres forældre.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2014-11-12:
Spørgsmålet lyder: Hvad er ministerens holdning til det vanvittige forhold, at en ung under 15 år, der endnu ikke er gået ud af 9. klasse, ikke må arbejde med ekspedition i en større forretning, men godt i en lille butik, således at det er forretningens størrelse, der er afgørende, men ikke hvor hårdt, hvor meget og hvor belastende arbejdet er for den unge?
Hvad er ministerens holdning til det vanvittige forhold, at en ung under 15 år, der endnu ikke er gået ud af 9. klasse, ikke må arbejde med ekspedition i en større forretning, men godt i en lille butik, således at det er forretningens størrelse, der er afgørende, men ikke hvor hårdt, hvor meget og hvor belastende arbejdet er for den unge?
Mette Frederiksen (S), 2014-11-12:
Jeg synes, at det er ret åbenbart, at alle led på retsområdet skal gøre sig ualmindelig stor umage for at sikre, at der hverken er lang sagsbehandlingstid eller lange ventetider.
Jeg tror, det helt grundlæggende forholder sig sådan, at når man er offer for en forbrydelse, ser man selvfølgelig også meget gerne, at den sanktion og den straf, som en gerningsmand skal have, bliver effektueret så hurtigt som overhovedet muligt.
Jeg synes, at en sagsbehandlingstid på 433 dage er lang, jeg synes også, den er for lang, og det gælder også fortsat på nogle af de områder, hvor Folketinget har besluttet, at der skal være meget kort ventetid.
Så det her er da klart et område, vi skal arbejde videre med.
Når det så er sagt, ved spørgeren jo også godt, at der i hvert fald på nogle kriminalitetsområder ofte vil være en ret lang efterforskningsperiode, fordi det simpelt hen kan være svært at afdække, hvad det er, der er foregået.
Så jeg tror, at hvis man skal have en kvalificeret diskussion, bliver man nok nødt til at slå ned på nogle af de enkelte kriminalitetsformer og diskutere: Hvad kan vi leve med af ventetid?
Men grundlæggende bliver jeg nødt til at sige, at mit udgangspunkt er, at de lange ventetider skal nedbringes.
Hvor hurtigt og effektivt man kan gøre det, vil jeg også meget gerne diskutere med Folketingets partier.
Og så skal vi selvfølgelig huske, at retssikkerheden skal være til stede undervejs i ofte komplicerede sagsforløb.
Henrik Dam Kristensen (S), 2014-11-12:
Jeg kan godt høre det lidt kuriøse i spørgsmålet, og derfor er jeg sådan set også glad ved at kunne give spørgeren et meget præcist svar.
Jeg vil gerne slå fast, at hvis der er afkalkningsmiddel i en mængde, så det f.eks. svarer til den i en almindelig husholdning, så skal der typisk ikke laves arbejdspladsvurdering for det produkt.
Der findes en bagatelgrænse, som beror på en konkret vurdering af mængden af kemikalier og antallet af forskellige produkttyper og af, hvor hyppigt disse produkter bliver anvendt.
Reglerne betyder altså ikke, som det ligesom bliver antydet her, at der skal laves en arbejdspladsbrugsanvisning, blot fordi der skal afkalkes en enkelt kaffemaskine.
Det er således kun, når vi taler om større mængder af farlige stoffer, at der skal udarbejdes en arbejdspladsvurdering.
Direktivet omfatter alle arbejdstagere, der arbejder med kemikalier.
Arbejdspladsbrugsanvisningen opfylder således direktivets krav om, at der som udgangspunkt skal udarbejdes en arbejdspladsvurdering, når det drejer sig om kemikalier, men der er som sagt en bagatelgrænse her.
Og at vi er opmærksomme i forhold til kemikalier er selvfølgelig fuldstændig afgørende, for der er jo tale om produkter, som kan være til fare for den enkelte arbejdstager, men den bagatelgrænse er jeg sådan set også meget glad ved er der.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2014-11-12:
Det er jo helt rigtigt, hvad ministeren siger, altså at der er det her EU-direktiv for virksomheder, hvor der arbejdes med kemiske stoffer.
Men i Danmark er direktivet implementeret som et krav til alle virksomheder.
Danske virksomheder skal derfor udfærdige og også opdatere disse arbejdspladsbrugsanvisninger for bl.a. de her helt almindelige husholdningsmidler, hvis de bliver anvendt i virksomheden.
Jeg kan ikke helt forstå, at ministeren siger, at der er den her bagatelgrænse.
Men jeg er da glad for, hvis ministeren nu vil sikre, at det er den, der bliver fulgt i praksis.
For ellers er der igen jo tale om – det er der jo – en overimplementering på et område, som er helt unødvendig og helt uforståelig for ganske almindelige mennesker.
Kan jeg nu være sikker på, at ministeren vil sikre, at Arbejdstilsynet ikke farer frem og på den måde gør det modsatte af, hvad ministeren står her og siger, således at konkurrenceevnen for danske virksomheder ikke mindskes af den her overimplementering, der i virkeligheden er tale om?
Bjarne Corydon (S), 2014-11-12:
Nej, det var ikke sådan, det skulle forstås, desværre, faktisk overhovedet ikke på nogen måde.
Der var rigtig meget galt med den måde, der blev ført økonomisk politik på under VK-regeringen – og ikke bare den fuldkommen fejlagtige vurdering, man havde af situationen, og som man forsøgte at vinde valget på.
Vi overtog en økonomi, som var i den situation, at det så meget pænt ud på overfladen, men jo var skidt, når man fik kigget nærmere efter.
Jeg tror, jeg fik betegnet det som et håndværkertilbud, og det tror jeg egentlig var meget rammende.
Jeg tror også, at mange eksperter har haft den samme vurdering af VK-regeringens økonomiske politik.
Produktiviteten haltede efter andre landes, konkurrenceevnen var forværret med 25 pct. over en længere årrække.
Vi havde til gode at få fuldstændig styr på det her med de offentlige finanser.
Der var meget at gøre.
Det er der stadig væk, men det er da heldigvis gået i den rigtige retning.
Men jeg tror, man fra den borgerlige bloks side skal passe meget på med selv at tage kreditten for den fortjeneste.
Jacob Jensen (V), 2014-11-12:
Tak for det svar.
Jeg er glad for, at ministeren er kommet i dag – og det skal han jo selvfølgelig – selv om jeg ved, at han har travlt i øjeblikket med at gå bodsgang og dele lidt suppe ud til de forskellige områder; efter at man har strammet op i foråret og lavet en stram økonomisk politik over for kommunerne, kommer man nu her i efteråret og deler milde gaver ud, og alligevel tager ministeren sig tid til at komme herover i dag.
Det synes jeg er rigtig fint.
Men jeg må forstå svaret sådan, at det ikke var den førte politik fra VK-regeringens side, der var problemet, men at det mere var den vurdering, som finansministeren, dengang han var i opposition, foretog på Socialdemokratiets vegne, der var forkert – altså, at det var vurderingen, der var forkert, og ikke den førte politik, der var forkert.
For jeg går ud fra, at vi kan være enige om, at på det tidspunkt, hvor regeringsmagten skiftede, tilbage i 2011, var der jo en situation, hvor vi havde nettoformue, gælden var væk, vi havde det, man kalder en AAA-rating, altså at de internationale bureauer dengang, hvilket de stadig gør, vurderede, at dansk økonomi var i top blandt de absolut få lande i verden, hvor det var gældende og er gældende, og hvor vi var i en situation, hvor også det danske erhvervsklima og investeringsklima af de forskellige internationale institutter – World Economic Forum, og hvad de hedder alle sammen – blev vurderet som værende blandt de absolut bedste i verden.
Det var den situation, der var på den økonomiske banehalvdel og på den politiske banehalvdel, og det var det, der ligesom blev overtaget af den nuværende regering, og hvor man så siger, at man kiggede efter i kassen, og vurderingen var helt forkert.
Så jeg skal forstå det sådan, at grunden til, at man ikke har kunnet leve op til det løfte, som man jo klokkeklart gav i sit oplæg, der hed »Fair løsning«, altså at man ville øge kommunernes servicemuligheder med 12 mia. kr., ikke er, at VK-regeringens politik var forkert – for den har man jo valgt at videreføre, må vi forstå af regeringsgrundlaget –
men at det var den vurdering, man foretog af den situation, der var på daværende tidspunkt.
Var det sådan, jeg skulle forstå svaret?
Bjarne Corydon (S), 2014-11-12:
Mange tak.
Det er jo altid en fornøjelse, når andre hjælper en med at udlægge det, man har sagt, sådan at man selv slipper for det.
Men man kan så ikke altid være helt sikker på, at udlægningen er helt præcis, særlig ikke, når det er ens politiske modstandere, der påtager sig opgaven.
Det, jeg gjorde gældende, da vi havde en tilsvarende debat her for en uges tid siden, var, at der er flere årsager til, at politikken er blevet ført, som den er blevet ført de seneste 3 år.
En årsag er meget klart, at den økonomiske situation efter regeringsskiftet var langt mere alvorlig, end man gav udtryk for fra den regering, vi afløste.
Det tror jeg ikke at der kan være ret meget tvivl om.
Jeg skal gerne komme nærmere ind på, præcis hvordan det forholdt sig.
En anden årsag er, at vi jo både i valgkampen og i regeringsgrundlaget og i den økonomiske politik, vi har ført, hele vejen igennem har lagt et forsigtighedsprincip til grund, gjort meget klart gældende, i modsætning til al den her snak om løfter, at intet kunne gennemføres uden finansiering, og at et meget vigtigt bidrag til finansieringen kunne have været en trepartsaftale, som man så ikke var parat til at indgå fra de parter, der sad ved bordet, og ergo kan man naturligvis heller ikke bruge pengene.
Det er sådan, man fører en ansvarlig økonomisk politik.
Men hvis vi hæfter os ved det her med, dels videreførelsen af VK-regeringens økonomiske politik, dels det her med de forhold, der viste sig at være noget anderledes, end man havde givet udtryk for, særlig af den daværende statsminister, tror jeg, at alle ved, at man fra VK-regeringens side gik til valg på et udsagn om, at nu var der to streger under facit, og at Danmark var ude af den økonomiske krise.
Begge dele viste sig at være fuldstændig forkert.
Vi foretog straks efter regeringsskiftet et kasseeftersyn, som afslørede, at der ikke var to streger under facit, når det gjaldt den økonomiske politik i Danmark, og vi har jo også kunnet konstatere, at det her med, at vi var ude af krisen, var en fuldstændig forkert vurdering – desværre.
Derfor har vi måttet tage fat igen med en lang række svære løsninger, og de har jo stillet sig oven på eller lagt sig i forlængelse af det, der blev gjort fra VK-regeringens side, og det er det, der ligger i det udtryk, der refereres.
Så enkelt er det.
Jacob Jensen (V), 2014-11-12:
Spørgsmålet lyder: I forlængelse af spørgetiden den 5. november 2014, hvor ministeren forklarede, at det, at Socialdemokraterne ikke har kunnet indfri løftet om ekstra 12 mia. kr. til kommunerne, skyldes VK-regeringens førte politik, hvorfor fremgår det så af regeringsgrundlaget, at »udgangspunktet for regeringen er VK-regeringens økonomiske politik i bredeste forstand«?
I forlængelse af spørgetiden den 5. november 2014, hvor ministeren forklarede, at det, at Socialdemokraterne ikke har kunnet indfri løftet om ekstra 12 mia. kr. til kommunerne, skyldes VK-regeringens førte politik, hvorfor fremgår det så af regeringsgrundlaget, at »udgangspunktet for regeringen er VK-regeringens økonomiske politik i bredeste forstand«?
Flemming Damgaard Larsen (V), 2014-11-12:
Og derfor vil jeg slutte af med så at spørge, om ministeren vil sikre, at Arbejdstilsynet ikke bruger tid og kræfter på at genere mindre virksomheder, hvor man bare har en ganske almindelig husholdningskaffemaskine, der står og laver kaffe, og dermed også har afkalkningsmiddel til brug for den pågældende kaffemaskine.
Henrik Dam Kristensen (S), 2014-11-12:
Det andet, jeg sagde, var omkring en bagatelgrænse.
Så kan der være store institutioner, hvor der er meget, der skal afkalkes.
Det vil sige, at der er en stor mængde af kemikalier til stede, og ja, så er det en anden situation.
Jeg tror egentlig, jeg var meget præcis i forhold til bagatelgrænsen, og den skal man jo ikke bruge kræfter på.
Men vi skal bruge kræfter generelt i forhold til kemikalier, for vi ved jo, at det er noget, der er med til at påvirke mennesker, som bare passer deres arbejde.
Liselott Blixt (DF), 2014-11-12:
Hvordan vil ministeren sikre, at regionerne bruger alle hospicepladser, der er til rådighed, så de ikke står tomme på grund af sparehensyn?
Henrik Dam Kristensen (S), 2014-11-12:
Nu kender jeg jo hr. Flemming Damgaard Larsen fra gentagne gange i spørgetiden, og derfor skal jeg lige præcisere noget.
Hr. Flemming Damgaard Larsen siger, at der nu igen er tale om en overimplementering af et EU-direktiv, men jeg tror, at vi lige før faktisk fik slået fast, at der ikke var tale om en overimplementering af et EU-direktiv.
Og i den her situation skal vi også lige have slået fast, at der heller ikke er tale om en overimplementering af et EU-direktiv.
Når der står alle virksomheder, vil jeg sige til hr. Flemming Damgaard Larsen, så kan man ikke udlede det, som spørgeren gør her.
Det skyldes selvfølgelig, at hvis man ikke som udgangspunkt sagde alle virksomheder, så skulle man ind og lave en positivliste på det her, og så ville man få et bureaukrati, der ville noget.
Så når der er medarbejdere, som har med kemikalier at gøre, så skal de selvfølgelig beskyttes, og det er det, direktivet går ud på.
Jeg vil gerne forsikre om, at Arbejdstilsynet ikke bruger unødig tid og kræfter på en enkelt kaffebrygger ude omkring på de enkelte kontorer.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2014-11-12:
Jeg vil godt være helt sikker på, at jeg har forstået ministeren.
Ministeren siger, at der er en bagatelgrænse – og det er jo fint nok.
Men vil ministeren så sikre, at det i den her situation, hvor det handler om et afkalkningsmiddel til en kaffemaskine, som man har i et hvert dansk hjem, kommer til at gælde på en sådan måde, at man så ikke har det her krav til virksomheder, hvor man bruger afkalkningsmiddel til kaffemaskiner?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2014-11-12:
Så lad mig prøve at spørge på en anden måde, for ministeren taler jo som et omvandrende cirkulære: Synes ministeren, det er i orden, at man i en sag ændrer praksis i forhold til ligningsvejledningen, belægger beslutningen med tavshedspligt, og at indholdet først kommer frem 2 år efter, når man ved, at der er andre skatteydere i samme situation, der er idømt skattepligt, ja sågar fængsel?
Benny Engelbrecht (S), 2014-11-12:
Det er nemlig sådan, at jeg som minister har en overordnet tilsynsforpligtelse i forhold til ministeriets institutioner.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2014-11-12:
Lad mig så prøve at forklare: Når skattevæsenet træffer en negativ beslutning for en skatteyder, vil skatteyderen naturligvis klage over afgørelsen.
Hvis SKAT derimod træffer en positiv afgørelse for borgeren, altså giver borgeren medhold i, at der ikke skal betales skat, så klager borgeren selvfølgelig ikke, fordi borgeren fik medhold.
Men når den postive beslutning for skatteyderen derudover belægges med tavshedspligt, rejser spørgsmålet sig jo helt naturligt, hvordan andre skatteydere i samme situation får at vide, at der er gennemført en praksisændring.
Det, jeg spørger til, er ministerens tilsynspligt med varetagelsen af hans embedsområde, og det gælder jo også, om man har tilsynspligten, når SKAT konkret har belagt en afgørelse med tavshedspligt.
Derfor vil det være relevant at høre, hvordan ministeren forvalter sin tilsynspligt i sager, hvor der er dekreteret tavshedspligt.
Altså, hvordan sikrer man efter ministerens opfattelse, at retssikkerheden for andre borgere, som er i samme situation, men som ikke får kendskab til beslutningen, varetages ordentligt?
Det er jo sådan set det, der er det helt centrale, og jeg behøver ikke et svar ved oplæsning af en eller anden vejledning fra SKAT til medarbejderne.
Det er rent konkret: Når man belægger det med tavshedspligt og dobbelt tavshedspligt, så ikke engang medarbejdere i det samme hus får at vide, at praksis er ændret i forhold til ligningsvejledningen, hvordan forvalter ministeren så sin tilsynspligt?
Benny Engelbrecht (S), 2014-11-12:
Skattemyndighederne er under ansvar efter straffeloven omfattet af en særlig og ubetinget tavshedspligt.
Hvis SKAT således vurderer, at f.eks. en dom eller en anden afgørelse er principiel, og at den derfor har betydning for SKAT's praksis, så vil den blive gjort offentligt tilgængelig ved udsendelse af et styresignal, som offentliggøres og efterfølgende indarbejdes i den juridiske vejledning. Det er den juridiske vejledning, som medarbejdere i SKAT skal lægge til grund for deres sagsbehandling.
Den juridiske vejledning sikrer dermed, at der træffes ensartede afgørelser, og den bidrager således til at sikre retssikkerheden.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2014-11-12:
Tak, hr. formand.
Er det i overensstemmelse med ministerens opfattelse af god retssikkerhed, at man i SKAT kan påberåbe sig tavshedspligt om en ændring af ligningsvejledningen i en sag, når man ved, at ændringen også har betydning for andre skatteydere?
Er det i overensstemmelse med ministerens opfattelse af god retssikkerhed, at man i SKAT kan påberåbe sig tavshedspligt om en ændring af ligningsvejledningen i en konkret sag, når man ved, at ændringen også har betydning for andre skatteydere?
Skriftlig begrundelse
Når skattevæsenet træffer en negativ beslutning for en skatteyder, så vil skatteyderen kunne klage over afgørelsen.
Hvis SKAT træffer en positiv beslutning for en borger – altså giver borgeren medhold i, at der ikke skal betales skat – så klager borgeren naturligvis ikke.
En minister har tilsynspligt med varetagelsen af opgaverne i sit embedsværk.
Det vil derfor være relevant at høre, hvordan ministeren forvalter sin tilsynspligt i sager omgærdet af tavshedspligt.
Christine Antorini (S), 2014-11-12:
Jeg tror ikke, der er nogen, der ikke ved, at Dansk Folkeparti ønsker at skære drastisk i ulandsbistanden.
Det er jo den politiske holdning, Dansk Folkeparti har, og fair nok med det.
Det er Dansk Folkepartis holdning.
Det, som vi gør for at sikre os, at der er kvalitet i Operation Dagsværk-projekterne, er, at de organisationer, man indsamler penge til, skal være organisationer, som lever op til de retningslinjer, der gælder, hvis man skal kunne ansøge om ulandsmidler generelt.
Det er det første, vi gør.
Det andet er, at hvis det foregår i en del af undervisningstiden – og jeg vil godt understrege her, at man ikke kan tvinges til at deltage – så skal det leve op til de mål, der er for gymnasieuddannelsen.
Og nogle af de mål, der er, er bl.a., at man skal kunne forholde sig til den globale omverden, og at man selv skal være med til at tage ansvar for den udvikling, der sker.
Og det gør man med Operation Dagsværk.
Marie Krarup (DF), 2014-11-12:
Jeg forstår ikke, at undervisningsministeren ikke vil påtage sig det ansvar at sørge for, at eleverne i de danske gymnasier får mest mulig undervisning, og at hun kan se bort fra, at det da selvfølgelig er politiske projekter.
Ligesom ulandshjælp er politisk vedtaget og er politiske projekter, kan man da heller ikke være i tvivl om, at hvis man sætter børnene i gang med at samle ind til et eller andet bestemt politisk projekt til den tredje verden, så er det lige præcis det, det er, nemlig et politisk projekt, og noget, man bruger undervisningstid på, og som man forstyrrer undervisningen med.
Det kan da ikke være rimeligt, at det sker i undervisningsministerens institutioner, når hendes ansvar er at sørge for, at eleverne i Danmark får mest mulig undervisning.