Astrid Krag (SF), 2010-04-27:
Jeg er her i dag for vores ordfører, fru Pernille Vigsø Bagge, der desværre ikke kunne være til stede.
Alle gode gange tre, men stadig ikke helt godt.
Vi behandler i dag for tredje gang lovgivning om et sundt måltid mad i landets daginstitutioner.
Denne gang er ordningen gjort fleksibel, så forældrebestyrelser hvert eller hvert andet år kan vælge, om den pågældende institution skal tilbyde et sundt måltid mad til institutionens børn.
Høringssvarene til forslaget er både kritiske og skeptiske og bekymrede for virkeligheden ude i kommunerne, når det med denne lovgivning bliver op til den til enhver tid siddende forældrebestyrelse at beslutte, om det nyanlagte institutionskøkken skal anvendes til et sundt frokostmåltid eller ej.
Der er også bekymringer, som går på, om det pædagogiske personale overhovedet tages i ed på de arbejdsopgaver, der følger med ordningen, om der overhovedet afsættes tid til de opgaver, der følger med, eller om også den tid skal tages af den nuværende mange steder skrabede normering.
Andre bekymringer går på, hvad prisen bliver for ordningerne rundtomkring.
Ganske vist kan kommunalbestyrelserne fastsætte et loft over prisen på madordningen, men det synes stadig uhensigtsmæssigt og at være en mulig kilde til konflikt i en institution, at enkelte forældre kan beslutte at vedtage en ordning, som påvirker andre familier privatøkonomisk.
Med kommunernes forskellige økonomi in mente må der også forventes at være en stor forskellighed i muligheden for at varetage særlig udsatte børns behov.
I SF er vi langtfra begejstrede for nærværende model, og vi synes faktisk, at man skal begynde helt forfra.
Vi er stærke tilhængere af, at alle børn i landets daginstitutioner dagligt skal have et sundt, nærende og fælles frokostmåltid.
Vi har flere gange foreslået madordning i folkeskolen, fordi det er og bliver eleverne i folkeskolen, der har de største udfordringer med at få tilstrækkelig sund og nærende kost skoledagen igennem, men det er ganske fornuftigt også at se på de 0-6-årige – også selv om vi er af den overbevisning, at ingen daginstitution i Danmark nogen sinde har ladet et barn gå uden mad og drikke i tilfælde af en glemt eller mangelfuld madpakke.
Havde vi i SF skullet lave en madordning, havde vi indledt med forsøg i udvalgte kommuner baseret på de erfaringer med velfungerende madordninger, man har rundtomkring i børnehaver og vuggestuer.
På den måde ville det kunne anskueliggøre, hvilke faciliteter institutionerne har behov for, hvor meget tid pædagogerne bruger på forberedelse og eventuel tilberedning, hvilke forholdsregler man skal tage osv.
Som denne sag er gået, er kommunerne gået i gang med anlæg af køkkener, indhentning af tilbud fra leverandører, planlægning og omstrukturering i de enkelte institutioner, og nu viser det sig så, at det hele kan være spildt og penge ud ad vinduet.
Flere høringssvar har også peget på øgede udgifter og stor usikkerhed i forbindelse med allerede indgåede leverandørkontrakter, hvis der sker et betydeligt fravalg af madordningen i kommunen.
Dertil kommer usikkerheden i eventuelt køkkenpersonales ansættelsesforhold.
Det må alt andet lige kunne forventes at blive vanskeligt at rekruttere og fastholde køkkenpersonale i daginstitutioner.
Som det ser ud med den kommunale økonomi i dag, er det slet ikke tiden at spille hasard med fællesskabets penge.
SF vil under udvalgsbehandlingen forsøge at påvirke forslagsstilleren til, at nærværende forslag i første omgang bliver gennemført som forsøg i udvalgte kommuner.
Men SF kan med de foreliggende bemærkninger ikke stemme for forslaget i dets nuværende form.