Eva Flyvholm (EL), 2016-01-19:
Mange tak.
Med den her forskningspolitiske redegørelse lægger ministeren jo op til en diskussion af, hvordan vi skaber de bedste vilkår for forskning og udvikling i hele Danmark.
Der må jeg bare sige, at jeg synes regeringen er kommet rigtig, rigtig dårligt fra start ved at lægge ud med at skære 1,4 mia. kr. på forskningen og i øvrigt også skære voldsomt ned på universiteterne.
Det er i mine øjne en meget, meget mærkelig måde at vise på, at man gerne vil skabe gode vilkår.
Ministeren understreger selv i den her redegørelse, at forskningen skal imødekomme erhvervslivets behov for ny viden.
Det her er jo selvfølgelig ikke noget, vi siger så tit i Enhedslisten, men lige i det her tilfælde kunne jeg faktisk godt have tænkt mig, at regeringen havde lyttet lidt mere til erhvervslivet, for Dansk Industri og Dansk Erhverv har jo helt tydeligt været ude at sige, at de nedskæringer, der er kommet på forsknings- og uddannelsesområdet, er et kæmpe stort problem for vores alle sammens fremtid.
Derfor forstår jeg simpelt hen ikke, hvad regeringen har forestillet sig at vi skal leve af i fremtiden.
Vi er nødt til at uddanne folk, og vi skal sikre, at Danmark kan beholde en international førerposition inden for ny forskning, nye produkter og ny udvikling.
Og det kan man altså ikke, hvis man ikke investerer i forskning og uddannelse.
Det burde sådan set være logik for burhøns.
Det er da også helt tydeligt, kan man sige, at de lande, der er i front internationalt, er de samme lande, som her har satset og investeret.
For os i Enhedslisten er det helt åbenlyst, at de nedskæringer, der er gennemført, vil få meget, meget alvorlige konsekvenser for vores fremtid.
Vi vil gerne investere i forskning og uddannelse, fordi det er sund fornuft.
Vi synes simpelt hen, det er oplagt, at Danmark kan bidrage med topforskning og skabe nye gennembrud inden for rigtig vigtige områder som f.eks. grøn energi, bedre ældrepleje og renere vand.
Når jeg læser den her redegørelse fra forskningsministeren, er det heller ikke kun de voldsomme nedskæringer, der har været, der springer i øjnene.
Ministeren skriver mange steder i redegørelsen, at den offentlige forskning og udvikling skal komme erhvervslivet til gode.
Hvorfor bliver det overhovedet ikke beskrevet, hvordan forskningen skal komme os alle sammen til gode?
Derfor bliver jeg også bekymret, når der er sådan et snævert fokus på erhvervslivet.
Eksempelvis fremhæver ministeren det som positivt, at medicinalindustrien investerer mere og mere i forskning, men helt ærligt synes jeg ikke, at det er særlig betryggende at overlade forskning i sundhed og sygdom til medicinalfirmaerne, når vi har set, hvor ivrige de er for at presse medicinpriserne op.
Vi er nødt til at have en pålidelig offentlig forskning, som tjener befolkningens interesser.
Det er faktisk en meget vigtig pointe og noget meget særligt ved Danmark, at vi har en stor fælles offentlig forskning, for den er nemlig uafhængig og kan tjene samfundets interesser bredere og bedre.
Et andet særkende for Danmark er, at vi har haft en tradition for at prioritere fri forskning og grundforskning højt.
Det er en forskning, som hverken er strategisk bestemt af politikerne eller erhvervslivet, men som kun bliver rammesat af forskernes egen kreativitet og opfindsomhed.
Det har altså placeret os i verdensklasse inden for forskning.
Så når forskningsministeren i det her papir peger på, at der skal forskes mere for erhvervslivet, er det et problem, fordi det samtidig betyder, at der tilsvarende bliver mindre af den frie forskning og grundforskningen.
Og det er altså i den frie forskning og grundforskningen, at den uforudsigelige og eksperimenterende forskning, som kan levere fremtidens store gennembrud og resultater, finder sted.
Så ved kun at fokusere på de helt umiddelbare interesser, virksomheder kan have her og nu, risikerer vi altså at gå glip af noget viden og nogle opfindelser, som vi som samfund har meget stor interesse i på længere sigt.
Jeg synes også, det er meget vigtigt at være opmærksom på, at som situationen er nu, hvor der ikke er ordentlige basismidler til universiteterne og til forskningen, går det altså ud over kvaliteten.
Direktøren for Danske Universiteter har peget på, hvordan færre og færre hænder må varetage den samme mængde undervisning og administration.
I redegørelsen her taler ministeren om, at forskningen skal være mere effektiv og tilgængelig.
Jeg vil bare opfordre til, at man samtidig er opmærksom på, hvordan nye krav vil påvirke kvaliteten af forskningen.
Der er undersøgelser, der viser, at forskeres hverdag i f.eks. biotekindustrien i både Danmark og USA er blevet meget sværere.
De har ikke ordentlig tid til at forske på grund af større og større krav til samarbejdet med erhvervslivet og kontakt til offentligheden og det, at de konstant skal søge om nye penge med al den administration, som det medfører.
Det efterlader altså meget lidt tid til den reelle forskning.
Så jeg må sige, at vi alt i alt står med et billede af, at det, regeringen har gjort på forsknings- og uddannelsesområdet, siden den kom til, er så kortsigtet og så uambitiøst og skadeligt, at man godt kan blive lidt nedtrykt over det.
Jeg vil sige, at jeg til gengæld har tiltro til, at det her kun bliver et kortere, mørkt kapitel i dansk forsknings historie.
Jeg ser rigtig meget frem til, at de mange diskussioner om forskning vil fortsætte.
Jeg ser frem til, at protesterne over de her nedskæringer kommer til at vokse.
Og jeg ser frem til, at vi kan få rettet op på tingenes tilstand – jo før, jo bedre.
For hvis Danmark skal have noget at leve af i fremtiden, og det synes jeg, og hvis vi skal sikre en grøn omstilling og en ordentlig velfærd, skal der forskes.
Og så skal vi turde satse på den lange bane.