Lars Løkke Rasmussen (V), 2008-05-15:
Dette er i virkeligheden blot nogle supplerende bemærkninger i kølvandet på velfærdsministerens indlæg, for, som velfærdsministeren har været inde på, har kommunerne jo afgørende betydning for den offentlige sektor.
Det følger jo af, at kommunerne varetager en meget stor del af opgaveløsningen i den offentlige sektor og er den myndighed, der er tættest på borgerne og har hovedansvaret for den borgerrettede service.
Det er jo også det, der er afspejlet, ikke bare i kommunalreformen, som har forstærket kommunernes rolle i så henseende, men også i kvalitetsreformen.
Men det betyder så også helt naturligt, at kommunerne spiller en stor rolle i samfundsøkonomien.
Derfor siger det jo også sig selv, at kommunernes samlede betydning for økonomien gør, at beslutninger, der træffes lokalt, nødvendigvis også må være afpasset det, man kunne kalde den makroøkonomiske situation.
Det er derfor, at regeringen og nu i dag altså også Folketinget som noget helt naturligt er meget optaget af kommunernes økonomi.
Det er bl.a. baggrunden for, at kommunerne indtager en central plads i den finanslovaftale, som regeringen indgik for nu snart noget tid siden, og som jo også er håndteret her i Folketingssalen i form af en vedtagelse af finansloven.
Som bekendt er det jo sådan, at den kommunale budgetlægning for 2008 resulterede i en markant overskridelse af det, der var aftalt i sidste års økonomiaftale, selv om det jo var en økonomiaftale, der medførte et ganske betydeligt løft af den kommunale service, og faktisk også gav adgang til at hæve de kommunale skatter med respekt for skattestoppet, derved at regeringen på forhånd havde bundet sig til, at inden for en ramme på ¾ mia. kr. kunne kommunerne sætte skatten op, mod at staten så til gengæld satte skatten ned.
Det skred på begge felter, både på den driftsramme, der var aftalt, og på den skatteramme, der var aftalt.
Regeringen valgte som bekendt at acceptere budgetresultatet og har også accepteret, at der altså i kommunerne arbejdes efter de budgetter, som kommunerne selv har vedtaget, selv om de sådan set sprænger rammerne for det aftalte.
Det betyder så til gengæld også, at vi må stå rimelig fast på, at kommunerne også, som 2008 skrider frem, skal respektere egne budgetter.
Det er særlig vigtigt i den situation, vi befinder os i i øjeblikket rent konjunkturmæssigt, hvor man skal være meget varsom med at øge de offentlige udgifter og dermed sætte yderligere gang i samfundsøkonomien; en samfundsøkonomi, der bevæger sig på kanten af kapaciteten, hvilket vi jo også har kunnet se på lønstigninger, der er taget til, og på inflationsgrader, der sådan set også peaker en lille smule mere i forhold til det, vi har kendt.
Derfor er det ud fra en konjunkturmæssig betragtning i år af helt afgørende betydning, at den kommunale økonomi så at sige bliver på det spor.
Ikke det spor, der blev planlagt sidste sommer, men de spor, kommunerne selv har lagt ud, som altså er noget mere ekspansive og fører noget videre ud i horisonten end det, der egentlig var aftalt.
Det er også baggrunden for, at der er skabt et incitament til, at kommunerne under et overholder budgetterne; at der er fremsat lovforslag om at etablere en modregningsmekanisme osv.
Nu er det jo ikke noget helt unikt og enestående, at det kniber med at overholde de indgåede aftaler.
Over tid har vi set et billede, hvor det har knebet med at holde sig inden for de rammer, der egentlig har været aftalt, hvad enten det så har været noget, man har kunnet aflæse direkte i de kommunale budgetter, eller, hvad der måske har været mere typisk, noget, man har kunnet aflæse i de kommunale regnskaber.
Under alle omstændigheder udfordrer det os i en situation, hvor det er vigtigt, at vi har et fast greb om udviklingen i det offentlige forbrug.
Det er sådan set også noget af det, som OECD senest highlightede, da de afgav en landerapport om Danmark, det danske samfund og den danske økonomi.
Der var masser af roser, men også en understregning af, at der her er en udfordring, som altså går på at styre udviklingen i den offentlige økonomi med henblik på, at vi kan leve op til de mellemfristede planer, vi selv har lavet, bl.a. 2015-planen.
Det er derfor, det har været afgørende, at vi nu får, kan man sige, tilført aftalesystemet lidt krydderi.
Imidlertid må man jo konstatere, at vi ikke med det aftalesystem, der eksisterer, er nået fuldt i mål.
Det er baggrunden for, at der er fremsat lovforslag, som i øvrigt i dag er til første behandling, og som sigter på at justere aftalesystemet og understøtter, at kommunerne i højere grad arbejder sammen om at overholde de indgåede aftaler.
På skattesiden lægges der jo op til at indføre en automatisk mekanisme, som skal sikre, at kommunerne under et overholder skattestoppet, og på udgiftssiden lægges der op til at indføre et betinget bloktilskud.
Man kunne også kalde det en slags solidaritetspræmie, som er afhængig af, om kommunerne budgetterer i overensstemmelse med aftalen.
Det er min klare opfattelse, at det er en gevinst for aftalesystemet.
Det er ikke udtryk for nogen indskrænkning af det kommunale selvstyre, tværtimod, selv om det egentlig er det, spørgerne lægger op til her i dag.
Det er en gevinst for det kommunale selvstyre, for det er sådan set en livline for det kommunale selvstyre, at vi får tilført det kommunale selvstyre og aftalesystemet den disciplin, der ligger i det, regeringen har foreslået.
På den måde er den finanslovaftale, regeringen har indgået med Dansk Folkeparti og Ny Alliance, og de lovforslag, der er fremsat i forlængelse heraf, jo et forsøg på at styrke og fremtidssikre den aftalebaserede styringsmodel, som vi kender i dag.
Det er som sagt en helt central udfordring i de kommende år, også med den befolkningsmæssige udvikling, vi står over for, med et faldende antal danskere i de mest erhvervsaktive aldre, at vi står vagt om rammerne for væksten i den offentlige økonomi.
Regeringen kigger sådan set ud over dette budgetår.
Vi kigger også ud over den her valgperiode.
Vi ønsker sådan set at tage et ansvar for Danmark, der rækker en årrække frem.
Og hvis vi skal sikre sammenhængskraften i det danske samfund, også i et længere perspektiv, er vi altså nødt til at sikre, at den offentlige sektor vokser, nuvel, men altså vokser i takt med velstandsudviklingen, og at der er respekt for det, der aftales.
Med det har jeg jo også sagt, at regeringen ikke ser nogen situation for sig, hvor der skal skæres ned nogen steder.
Vi ser en situation, hvor den offentlige sektor år for år fylder noget mere, i takt med at samfundsøkonomien vokser.
Men der er jo heller ingen grund til at lægge skjul på, at det selvfølgelig er en udfordring ikke kun at fokusere på, hvor meget ny glasur der lægges hen over kagen hvert år, når man laver kommuneøkonomiaftaler, men i nok så høj grad i stedet at se, om noget af dejen kan æltes om; om der kan frigøres ressourcer fra et formål til et andet formål.
Det er en ting, jeg havde nær sagt et dialogbaseret redskab, der skal synliggøre, at der, hvis man tænker, jeg havde nær sagt ud af boksen og arbejder sammen i en tæt alliance mellem stat og kommuner og regioner, er mulighed for at ælte dej om inden for overskrifterne færre ressourcer til administration, færre ressourcer til indkøb af varer til energiforbrug, færre sygedagpenge, mere fokus på arbejdskraftbesparende teknologi og bedre arbejdstilrettelæggelse.
Det er i hvert fald tanken at præsentere et sådant udspil om ganske kort tid med henblik på at få nogle kommuneøkonomiforhandlinger - det er jo også det, der spørges ind til - som kan starte i et positivt klima besjælet af et fælles ønske om at udnytte nogle af de muligheder, der jo også er skabt med kommunalreformen, til at frigøre ressourcer på visse områder, som ikke opleves som borgernære på den måde, eller som ikke udtrykker, kan man sige service eller udtrykker forskelligt politisk serviceniveau, for i stedet at skabe rum til, at ressourcerne kan anvendes målrettet på de meget borgernære områder.
Så af den grund ser regeringen frem til de drøftelser, der om føje tid skal gå i gang om den kommunale økonomi for 2009.
Jeg mener bestemt, at det kan gå hånd i hånd med et stærkt, levedygtigt og vitalt kommunalt selvstyre.