Sophie Hæstorp Andersen (S), 2008-04-01:
Socialdemokratiets vision i boligpolitikken er, at alle borgere i Danmark skal have et godt og trygt sted at bo.
Et varieret udbud af boliger, som kan imødekomme de forskellige ønsker og behov, den enkelte har, er nødvendigt i den sammenhæng.
Det er Socialdemokraternes mål, at antallet af boliger skal udvikle sig i takt med befolkningsudviklingen.
Lige nu ser vi en udvikling, hvor arbejdspladser, ikke bare i Københavnsområdet, men i alle større byer i Danmark, har svært ved at tiltrække arbejdskraft, fordi det er blevet for dyrt at bo der for personer og familier med almindelige indkomster.
Samtidig hører vi om flere, der sættes på gaden fra det eksisterende byggeri.
At gøre det her til et københavnerproblem alene, som vi har hørt flere ordførere gøre det her i dag, er simpelt hen at negligere problemerne.
Årsagerne til, at vi ser den her udvikling lige nu, er flere.
Ejerboliger er steget betragteligt i værdi især omkring de større byer i Danmark, også selv om man sammenholder det med, at priserne nu er stagnerende eller faldende igen.
Andelsboligerne er også steget markant i pris, hvilket bl.a. skyldes den prisudvikling, som vi har set i det private udlejningsbyggeri; en prisudvikling, som jo bliver brugt som udgangspunkt for vurderinger i andelene.
Her er mange billige boliger forsvundet ud af det private udlejningsmarked de seneste år som følge af moderniseringer og renoveringer, der nogle steder har været ret så påkrævet og andre steder mere har haft karakter af spekulation.
Det betyder, at en øget andel af boliger er blevet udlejet til markedsværdi med store prisstigninger til følge for de nye lejere de seneste år.
Når statsministeren samtidig siger, at man har bygget 10.000 almene boliger i de sidste år, glemmer han jo ofte at fortælle, at det primært er ældre- og plejeboliger.
Det er jo ikke boliger, som en enlig mor med to børn kan flytte ind i.
Der er næsten ikke blevet bygget almene familie- og ungdomsboliger.
Statsministeren glemmer også at fortælle, at man mange steder i landet kun kan bygge til priser, der gør meget af det nye byggeri ubetaleligt for langt de fleste familier med normalindkomster som social- og sundhedsassistenter, HK'ere, politifolk, sygeplejersker, lærere, pædagoger m.m.
Undersøgelser fra Lejernes LO viser således, at fraflytningsmønsteret i det nyere boligbyggeri er langt større end i det eksisterende almene boligbyggeri.
Samtidig kommer der flere ældre med behov for ældre- og plejeboliger, og inden for de næste 10 år vil der strømme 100.000 flere unge ud på det danske boligmarked.
Man kan spørge sig selv: Er det den almene boligsektors skyld, at økonomien skulle være overophedet, og er vi ude i nogle mekanismer, som er ligesom dem, man så i 1980'erne?
Det mener jeg ikke.
Jeg mener også, at regeringen på en lang række områder ville kunne prioritere anderledes.
Så ville der også være plads til at bygge flere almene boliger.
Jeg skal lige høre: Har jeg ikke 10 minutter som forslagsstiller?
Jeg undrer mig bare lidt over, at lampen allerede lyser.
Hvis man vil gøre noget ved den udvikling, skal der bygges flere billige boliger til familier med almindelige indkomster.
Socialdemokraterne ønsker, at der bliver bygget mange forskellige slags boliger i Danmark, men lige nu peger vi især på, at byggeriet af almene familieboliger er gået helt i stå.
Regeringen ser så ikke ud til at have viljen til at ville løse dette problem, tværtimod.
Her i Danmark tvinger regeringen kommunerne til altid at sælge deres byggegrunde til de maksimale priser.
Der er ikke noget med at kunne favorisere bestemte grupper i samfundet, der måske har svært ved at komme ind eller blive på boligmarkedet med den nuværende udvikling.
Nej, de må selv betale, også selv om de sågar er hjemløse og ikke engang har råd til en bolig.
Venstres ordfører har været inde på, at det her forslag jo vil indføre en uigennemsigtig støtte.
Til det kan jeg sige, at det ikke er det, Socialdemokraterne lægger op til.
Vi lægger ikke op til, at borgmestre kan gå ud og lave selvstændige aftaler om salg til 1 kr. eller noget andet.
Vi lægger op til, at man træffer en åben beslutning i en kommunalbestyrelse, og er der et flertal for at sælge en grund på nogle bestemte betingelser, som man selvfølgelig lægger frem, jamen så skal det være muligt for den enkelte kommunalbestyrelse at beslutte det.
Og er der et borgerligt flertal, som ikke ønsker at benytte sig af den her mulighed, eller har man andre årsager til, at man ikke vil benytte sig af den her mulighed, skal det selvfølgelig også være muligt at afslå det her.
Det her er en mulighed, som vi vil give kommunerne; en øget frihed, kan man sige.
Det er ikke noget, der skal påtvinges nogen, eller som skal gøres under hokuspokusforhold.
Anderledes ser vi det i andre dele af Europa.
Der kan man godt finde ud af at sige, at alt ikke kan overlades til det frie marked.
Derfor har vi set eksempler på byer, ikke kun London, men også München, Wien - vi har set andre steder - hvor man forsøger at gå ind og føre en aktiv boligpolitik, hvor man bl.a. bruger den her politik om, at de kan sælge grunde med klausuler om, at der skal bygges et vist antal billige familieboliger.
Nogle steder sælger de simpelt hen byggegrundene til privatpersoner til en pris afhængig af den enkelte families indkomst.
Andre steder kræver man bare, at en vis andel af nybyggeriet skal være billige boliger, og i nogle byer ser vi, at man meget mere aktivt er gået ind og har sørget for langt flere lejeboliger i byen.
Dermed har man faktisk kunnet mindske den sociale ulighed på boligmarkedet markant.
Det handler med andre ord om politisk vilje til at sikre, at kommunerne kan føre en aktiv boligpolitik, så alle kan være med på det danske boligmarked.
Derfor har Socialdemokraterne fremsat og genfremsat dette beslutningsforslag, hvor vi netop foreslår, at danske kommuner får lov til at sælge deres byggegrunde til under markedsprisen.
Samtidig skal kommunerne have lov til at sætte klausuler på byggegrundene om, at f.eks. en vis andel af byggeriet på grunden skal være billige boliger, enten andels- eller lejeboliger.
Samtidig ønsker vi en finansieringsreform i den almene sektor - det har vi været ude at sige flere gange.
Der skal introduceres nye og mere fleksible låneformer, der kan nedsætte startpriserne og de høje huslejer i det almene boligbyggeri.
Kommunernes indskud i form af den kommunale grundkapital skal ligeledes sænkes, og maksimumgrænsen for tilskud til byggeriet skal sættes op.
Det hele skal ses i en helhed og ikke som isolerede tiltag.
Det her handler ikke kun om ét ønske fra én borgmester; der er flere borgmestre, som har anset det her som et problem, og Venstres egen Erik Fabrin, der jo er formand for Kommunernes Landsforening, har selv problematiseret maksimumgrænserne flere gange.
Vi har viljen og tror, at det er det rigtige tidspunkt at sætte gang i byggeriet af almene boliger på igen.
De boliger, man giver tilsagn om nu, skal jo først bygges om 3-4 år, når de er projekterede og der er blevet truffet beslutning om dem.
Til gengæld ser vi lige nu, at der er rigtig mange, der er i gang med at fyre mennesker,
så mon ikke efterspørgslen på både arkitekter og ingeniører og andre folk, der arbejder i byggebranchen, selvfølgelig også et eller andet sted vil være med til at nedbringe nogle af lønningerne på det her område i de kommende år?
Men vi ser altså ikke noget problem i, at man her og nu tager nogle spadestik for at sikre sig, at der er boliger til alle i de kommende år.
Regeringen siger samstemmende med Dansk Folkeparti, at konjunkturerne er usikre, og at man intet vil foretage sig, selvom rigtig mange eksperter råber vagt i gevær.
Fakta er, at regeringen ved ikke at handle nu straffer de mange, der skal ud på boligmarkedet i de kommende år, og straffer byggeriet ved at lade virksomheder fyre folk i de kommende år, når det private byggeri stagnerer.
Kan folk bare flytte til Ishøj?
Ja, nogle kan, andre kan ikke.
Den enlige, arbejdsløse mor til en dreng i min datters børnehave ville få et afslag, ikke bare i en boligforening i Ishøj, men også i Brøndby, Gladsaxe og Rødovre, for der benytter man sig af en lang række andre tiltag for at sikre sig, at man har en blandet beboersammensætning.
Hun kan godt få en bolig på Lolland og Falster, og hun går lige nu og overvejer, om hun skal flytte derned.
Tværtimod tror jeg faktisk, at vi bliver nødt til at tage de her problemer alvorligt.
Vi bliver nødt til at sige, at vi har brug for en aktiv boligpolitik, og at vi har brug for at give kommunerne de her instrumenter, hvilket Socialdemokraterne og en stor del af oppositionen gerne vil være med til.
Tak for ordet.