Marianne Jelved (RV), 2011-03-31:
Jeg må tage afstand fra hr. Karsten Lauritzens mistænkeliggørelse, eller hvad man nu kan kalde det, af de tal, jeg kommer og refererer.
Det er ikke nogle tal, jeg selv har fundet på, jeg har bare læst mig til dem.
Og jeg kan godt angive kilden – der står en glimrende analyse foretaget af en, der hedder Martin Madsen fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, i Politikens Analyse den 20. marts i år.
Jeg har ikke nogen som helst grund til at betvivle de tal, og dem kan man gå efter.
Til spørgsmålet om dommen og udvisningen og om den måde, vi gør det på i Danmark, er rimelig, vil jeg sige, at jeg er fuldstændig tryg ved det danske domstolssystem og har ingen grund til at anklage dem for at fuske med noget som helst.
Jeg går ud fra, at når der er truffet den afgørelse, er det, fordi der er et regelsæt, der bl.a. handler om, at hvis man har familie, og herunder børn, i Danmark, står man ikke lige konkret over for en udvisning.
Og det er, fordi vi har nogle ting, vi skal leve op til som retsstat.
Jeg tager stærkt afstand fra den pågældende person.
Men vi har altså en retsstat, og det skal jo ikke være afgørende, om den person, der får den dom, er en, som vi synes er tiltalende, eller om det er en, vi synes er utiltalende.
Ret må være ret, og lov må være lov.
Redegørelsen er jo, som bl.a. fru Astrid Krag også har givet udtryk for, en gang skønsnak om en virkelighed, der ikke eksisterer i virkeligheden.
Jeg kan bare nævne, at på Ombudsmandens hjemmeside kan man faktisk klikke sig ind og se, at i mindst 20 sager – så vidt jeg hurtigt kunne tælle op – har Ombudsmanden rejst kritik af forhold i ministeriets regi.
Og den 8. februar 2011 kan man læse på ministeriets hjemmeside, når man klikker ind på ny i Danmark.dk, at dansk arbejdsmarkedsintegration er blandt EU's bedste.
Det indtryk kan man jo også få af redegørelsen her.
Der står nævnt meget tidligt i redegørelsen, og jeg citerer: »Omkring 55.000 indvandrere og efterkommere med ikkevestlig baggrund er kommet i beskæftigelse«. Er det mange?
Ja, 55.000 er mange, men er det mange nok til, at det er en succes?
Det får vi faktisk ikke noget at vide om.
For det første: Integrationsministeriet bruger i sin analyse fra hjemmesiden, som jeg nævnte før, gamle tal fra 2009, selv om der er tal fra de tre første kvartaler af 2010 til rådighed.
For det andet: Integrationsministeriet sammenligner danske resultater med resultater fra EU-15-landene og ikke EU-27-landene, selv om EU i snart rigtig mange år har bestået af 27 medlemslande og ikke 15.
Og sagen er, at nogle af de nye medlemslande faktisk er bedre til at integrere indvandrere på arbejdsmarkedet, end andre er, så når Danmark sammenligner sig selv med de 15 gamle EU-lande, så gives Danmark en kunstigt højere placering, end vi i virkeligheden skulle have.
Det er den målestok, Integrationsministeriet plejer at bruge, men det gør de altså ikke i det her tilfælde.
Det vil sige, at ved ikke at anvende de nyeste tal, ved ikke at inkludere alle 27 EU-lande i Eurostats opgørelse og ved ikke at bruge den mest anvendte sammenligning, som man plejer at bruge, så får man et pænt tal, men hvis man vendte det om, så fik piben en helt anden lyd, for så dumper Danmark ned på 23.-pladsen ud af 27 lande.
Er det en succes for integrationen?
Ser man på beskæftigelsesgraden, kan man se, at 75 ud af 100 personer med dansk baggrund i alderen 15-64 år er i beskæftigelse.
Og for personer fra lande uden for EU gælder det, at 55 ud af 100 er i beskæftigelse.
Og det viser sig i øvrigt, at beskæftigelsen er lavere i Danmark end i Sverige, Tyskland, Frankrig og i gennemsnittet af EU-15-landene og også EU-27-landene.
Hvis hele potentialet ved et løft i beskæftigelsesgraden til 75 ud af 100 skete for alle personer i Danmark, ville det give et kæmpestort beskæftigelsespotentiale: 69.000 frem mod 2020.
I morgen kommer en PISA-undersøgelse om elever, der ikke har dansk baggrund, vi plejer at kalde den PISA Etnisk, tror jeg nok, og den vil vise – for det har undervisningsministeren allerede været ude at afsløre for et par dage siden – at der ikke er sket nogen som helst forbedring siden sidst, hvor der i øvrigt heller ikke var sket nogen som helst forbedring siden sidst igen.
Det er han ikke den første undervisningsminister der har sagt, men det er bare ikke blevet bedre.
Her er vi nemlig ved fødekæden til uddannelse og arbejde, og derfor er det spændende at se, hvad regeringen kommer med af nye initiativer for at løfte den fødekæde og dermed løfte beskæftigelsen og dermed løfte integrationen i Danmark.
Integration foregår i et fællesskab, og det er Det Radikale Venstres meget stærke ambition, at vi skal realisere en integration, der ikke bare har sin succes i økonomi, men også har succes i, at det er et samfund, hvor alle borgere har rettigheder og pligter, og hvor værdier som ligeværd, ligebehandling og ligestilling er fælles for alle i det danske samfund, både dem, der har dansk som baggrund, og dem, der har en anden baggrund end dansk.