runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Maja Panduro (S), 2012-02-07:
Det at have et barn, som har et alvorligt handicap, eller som lider af en meget alvorlig sygdom, tror jeg kun vi, der ikke selv har prøvet det, kan forsøge at forstå, forsøge at sætte os ind, altså hvor alvorligt det må være, og hvor forandrende det også må være for et liv, hvis et barn i familien pludselig bliver syg.
Vi var så mange, der kæmpede så hårdt og tilbragte 18 timer i salen i alt, dengang den tidligere regering sammen med Dansk Folkeparti vedtog deres genopretningspakke, som de kaldte den.
Det var meget frustrerende, for det at lave et loft på 20.000 kr. i kompensation for tabt arbejdsfortjeneste var en del af den genopretningspakke.
Derfor er jeg så glad for, at det er lykkedes ved satspuljeforhandlingerne at blive enige – endda bredt i Folketinget – om, at vi nu hæver det her loft til 27.500 kr.
Det er et markant løft.
Man kan selvfølgelig altid diskutere, om loftet skulle være højere, men det her kommer til at gøre en meget stor forskel i nogle meget udsatte familiers liv.
Derfor er det en god dag at være socialdemokratisk socialordfører på og kunne stå heroppe og konstatere det.
Teknikken har den tidligere ordfører redegjort meget nøje for, så det vil jeg ikke gå yderligere ind i, men vil bare med et smil på læben sige, at Socialdemokraterne selvfølgelig kan støtte det her lovforslag.
Karen Ellemann (V), 2012-02-07:
Det lovforslag, som vi nu skal behandle, har til hensigt at udvide ledsageordningen, så den også kommer til at gælde for børn mellem 12 og 15 år med nedsat funktionsevne.
Hensigten med at gøre det er selvfølgelig også at gøre den her gruppe af børn og unge mere selvstændige og mere uafhængige af hjælp fra deres forældre.
Forslaget vil jo konkret betyde, at den nuværende lov, som tilbyder ledsageordning til de unge mellem 16 og 18 år, der har nedsat funktionsevne, så bliver udvidet, sådan at tilbuddet altså også kommer til at gælde allerede for de 12-15-årige.
Hele den her ledsageordning og udvidelsen af den blev indført på forsøgsbasis tilbage i 2009 og frem til 2011, hvor man kørte forsøget i ti kommuner.
Det har man så efterfølgende evalueret, og jeg vil næsten sige, at det siger sig selv, at evalueringen viser, at det var en af den type initiativer, som virkelig blev godt modtaget, og der var generel tilfredshed både hos de pågældende, som selv modtog ledsagelsen, og selvfølgelig også både hos forældre og generelt i kommunerne.
Man må så konstatere, at gruppen, som bliver omfattet af lovforslaget, ikke på nuværende tidspunkt rigtig har tilstrækkelige muligheder for at leve et ungdomsliv, som kan sammenlignes med andre børn og unges uden funktionsnedsættelse.
Hvis det er sådan, at man ønsker at deltage i forskellige selvvalgte aktiviteter uden for hjemmet, er man altså nødsaget til nu, som det er i hvert fald, at bede forældrene om hjælp.
Der mener vi i Venstre også – og vi bakker op om det, man er blevet enige om i satspuljeforhandlingerne – at det er nødvendigt, at man får afhjulpet den her afhængighed, og at man herigennem altså får skabt mere frihed og mere selvbestemmelse i de unges liv.
Ganske enkelt siger vi, at vi ikke ligesom må lade funktionsnedsættelsen begrænse de unge mennesker unødigt.
Der er også blevet skrevet en rapport fra SFI, som viser, at funktionsnedsættelser hos børn – det er selvfølgelig også indlysende – jo i høj grad belaster barnets sociale relationer til eksempelvis jævnaldrende kammerater, og det her forslag, det her initiativ, vil helt klart hjælpe på den situation.
Helt generelt kan jeg konstatere og tilslutte mig – vi finder det glædeligt i Venstre – at der fokuseres på børn og unge med funktionsnedsættelse og også på deres familier.
Jeg skal samtidig sige, at Det Konservative Folkeparti også støtter lovforslaget.
Karen Hækkerup (S), 2012-02-07:
Jeg vil gerne sige tak for de mange venlige ord om forslaget og også tak for debatten.
Debatten er – som altid, når vi taler om satspuljen – også lidt en debat om satspuljens finansiering og selve ordningen, som den nu engang er, hvor man jo tilbageholder en del af pris- og lønfremskrivningen på overførselsindkomster.
Ikke desto mindre har vi puljen, og puljen bruger vi i satspuljekredsen til at dele penge ud til en masse gode initiativer, som vi mener vil stille socialt udsatte borgere bedre og give bedre muligheder for handicappede, for børn med funktionsnedsættelser, for prostituerede og for hjemløse; for alle mulige sårbare, udsatte grupper.
Derfor er satspuljen en pulje, som vi hvert år fordeler i bred enighed, og som vi forhandler ganske grundigt, fordi der ligger rigtig mange gode ting i selve satspuljeaftalen.
Jeg vil gerne sige tak for kommentarerne, der har været i dag til det her forslag, om forhøjelsen af ydelsesloftet for tabt arbejdsfortjeneste.
Jeg tror, at næsten alle ordførere har været inde på, hvor ganske forfærdelig en situation det er for forældre at have et sygt barn, og at den situation jo selvfølgelig kun forværres, hvis man også skal slås med spekulationer om, hvordan økonomien skal hænge sammen.
Med det her forslag løfter vi det loft, som tidligere var blevet lagt ind, så det nu kommer til at modsvare en mere almindelig indtægt.
Vi har valgt at lægge loftet på 27.500 kr., og det er jo resultatet af de politiske drøftelser, der har været.
Det er et loft, som betyder, at ganske mange forældre vil opleve en indtægtsfremgang.
Der vil stadig væk være nogle, for hvem loftet vil være der, og som vil blive berørt af det, men det vil være en markant forbedring.
Jeg vil sige tak for debatten og i øvrigt sige, at med hensyn til selve debatten om fattigdom har vi jo afskaffet fattigdomsydelserne, vi har hævet kontanthjælpsloftet, og vi har en kontanthjælpsreform på vej.
Debatten om, hvordan vi bekæmper fattigdom, og hvordan vi får mennesker gjort arbejdsmarkedsparate, får dem i gang med at være i stand til at forsørge sig selv, synes jeg også er en vigtig debat at tage, men selve debatten om tabt arbejdsfortjeneste er en sejr i dag, som vi kan glæde os over i fællesskab.
Nu gør vi noget godt for de forældre, som har syge børn, og noget godt for de børn, der lider derude.
Thyra Frank (LA), 2012-02-07:
Tak for ordet.
Liberal Alliance kan fuldt ud tilslutte sig forslaget om at forhøje ydelsesloftet for tabt arbejdsfortjeneste.
7.000 kr. hver måned før skat er den konkrete forbedring for familier, hvor mor eller far bliver hjemme fra arbejde for at passe et sygt eller handicappet barn, og dermed ikke kan tjene en fuld løn.
I 2010 var der 18.500 forældre, der passede deres børn hjemme.
Det gjorde de, fordi børnene var så syge eller handicappede, at pasning i hjemmet var nødvendig.
Med dette lovforslag sikrer vi, at disse i forvejen hårdt ramte familier får en godtgørelse på 27.500 kr. om måneden.
Liberal Alliance er med i satspuljeforliget, og vi støtter dermed lovforslaget.
Karin Nødgaard (DF), 2012-02-07:
Kan Enhedslisten som støtteparti for den nye regering så ikke også få igennem, at man vil have afskaffet satspuljen?
Det synes jeg da ville være oplagt.
Ordføreren siger selv i sin tale, at Enhedslisten arbejder for, at det bliver finansieret over finansloven.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig også at spørge ordføreren, hvad et rimeligt beløb så er.
Man må da sige, at det beløb, der nu er fundet frem til, faktisk er et rimelig pænt beløb, men Enhedslisten er åbenbart stadig ikke tilfreds.
Og som slutbemærkning vil jeg gerne lige sige: Husk, at alle penge jo skal findes et sted.
Det skal finansieres, og det glemmer man måske lidt i Enhedslisten.
Stine Brix (EL), 2012-02-07:
Jamen jeg mener bestemt, det er at tage ansvar at sige, at det ikke kan nytte noget at fortsætte den kurs, hvor vi bruger af de penge, som burde tilhøre førtidspensionister, kontanthjælpsmodtagere og folkepensionister.
Der mener jeg, at det vil være meget problematisk, hvis vi gik ind og var med til at fordele de penge.
Hvert år, når der er finanslovforhandlinger, arbejder vi for, at de tiltag, der i dag bliver finansieret via satspuljen, skal finansieres via finansloven.
Karin Nødgaard (DF), 2012-02-07:
Jeg kunne egentlig godt tænke mig meget kort at spørge ordføreren for Enhedslisten om noget.
Man kommer med en masse gode kommentarer om, hvordan og hvorledes virkeligheden egentlig burde se ud set med Enhedslistens briller, så jeg vil gerne spørge: Hvorfor er Enhedslisten så ikke en del af satspuljekredsen?
Hvorfor vælger man ikke at være med og tage ansvar og gøre ligesom Dansk Folkeparti, der siger: Vi er ikke de store tilhængere af selve puljen som sådan eller af, hvordan den er finansieret osv., men vi vil gerne være med til at tage et ansvar og gå ind i forhandlinger med de øvrige partier og sidde og prøve at fordele nogle midler til udsatte grupper?
Jeg forstår simpelt hen ikke, at man som medlem af Enhedslisten kan stå her og komme med alle de tanker, men når man skal tage ansvar, vil man bare alligevel ikke være med.
Stine Brix (EL), 2012-02-07:
Det sidste er jeg bestemt ikke enig med fru Karin Nødgård i.
I den sidste del af mit indlæg kom jeg jo også ind på de meget store skattelettelser, som bl.a. Dansk Folkeparti har været med til at give til folk med de højeste indkomster her i landet.
Hvis vi annullerer skattelettelserne for bare de 10 pct. rigeste danskere, vil det give 7,3 mia. kr. hvert eneste år, og de penge kunne vi bruge på velfærd.
Sådan ville jeg langt hellere prioritere, men Dansk Folkeparti har åbenbart valgt noget andet. I forhold til hvordan vi arbejder for at afskaffe satspuljen, vil jeg sige, at det gør vi sådan set ofte.
Det kunne være et bud på, hvordan man kan løfte de laveste overførselsindkomster ved f.eks. ikke at skulle – hvad skal man sige – aflevere en ekstra skat til satspuljen hvert eneste år.
Jeg vil blot spørge ordføreren, om det ikke er korrekt, at det er Dansk Folkeparti, der har været med til at bringe de her familier i den her meget ulykkelige situation, da Dansk Folkeparti var med til at indføre loftet i første omgang i forbindelse med genopretningspakken.
Karin Nødgaard (DF), 2012-02-07:
Jeg forstår slet ikke spørgsmålet.
At bringe disse familier i den her situation, blev der sagt, men vi som politikere er altså ikke i en position, hvor vi kan afgøre, om familier bliver ramt af en ulykkelig sygdom, eller hvad det er, der foregår.
Jeg tror godt, jeg ved, hvad ordføreren mener; det er i forhold til beløbsstørrelsen.
Det, der skete, var, at Dansk Folkeparti tog ansvar.
Vi var med til at lave en genopretning af dansk økonomi, og ud fra det måtte man så se, hvilke penge der var til rådighed, og der gik man så ind og kiggede på, hvad der kunne være en rimelig kompensation.
Det var simpelt hen det, vi gjorde.
Stine Brix (EL), 2012-02-07:
Jamen det er jo i den grad at bringe nogle familier i en ulykkelig situation.
Ordføreren har jo fuldstændig ret i, at det ikke er Dansk Folkepartis skyld, at deres børn er blevet ramt af en alvorlig sygdom eller af et handicap, men når man så oveni påfører familierne en meget vanskelig økonomi, bliver situationen jo ekstra ulykkelig.
Nu står vi så i en situation, hvor vi må rette op på skaden, og som ordføreren også selv fremfører, bliver vi nødt til at kigge på satspuljen for at kunne gøre det.
Men hvis Dansk Folkeparti slet ikke havde været med i første omgang til at indføre et loft med genopretningspakken, jamen så havde vi jo ikke skullet stå her og diskutere, om det er satspuljen, der skal finansiere sådan en kompensation for tabt arbejdsfortjeneste.
Karin Nødgaard (DF), 2012-02-07:
Fru Stine Brix siger, at vi må rette op på skaden.
Så vidt jeg ved, er Enhedslisten ikke en del af satspuljekredsen, så derfor kan jeg ikke forstå, hvorfor man bruger udtrykket vi.
Dansk Folkeparti har hele vejen igennem taget ansvar.
Og vi går ikke ind nu og siger, at vi ikke vil bakke op om det her.
Dansk Folkeparti har en overbevisning om, at det er vigtigt at være med til at kigge på, hvordan vi kan hjælpe de socialt udsatte i vores samfund, og så længe vi har satspuljen og der ikke er et flertal for at afskaffe den, så tager Dansk Folkeparti det ansvar.
Marlene Borst Hansen (RV), 2012-02-07:
Som de tidligere ordførere også har sagt, er det her et af de lovforslag, som det ligefrem er en glæde at stå her på talerstolen og udtale sig om.
Det er nemlig et smaddergodt forslag, som sikrer en markant forbedring af de økonomiske vilkår for forældre, der vælger eller bliver nødsaget til at passe og pleje deres syge eller funktionsnedsatte barn og derfor ikke kan være på arbejdsmarkedet.
Alle de familier, som det her lovforslag vedrører, står i forvejen i en meget ulykkelig situation, for det er jo enhver forældres største angst, at ens barn er eller bliver sygt.
I den situation vil man gøre alt for sit barn, uanset økonomien, og for mange forældre er det, at den ene af forældrene vælger at blive hos barnet og være hos barnet, i stedet for at barnet ligger på sygehuset eller på en institution.
I den situation er det altså fællesskabets forpligtelse at hjælpe de pågældende familier, og det er der heldigvis stor og bred enighed om her i Folketinget.
Derfor hæver vi med dette lovforslag ydelsesloftet – altså, det maksimale loft, der er for tabt arbejdsfortjeneste – med næsten 8.000 kr. om måneden.
Det vil betyde, at mange familier ikke bliver nødt til at sælge hus eller bil eller lægge deres liv markant om på grund af økonomiske omstændigheder; der er så rigelig af andre omstændigheder, som gør, at man må lægge livet om.
Derfor er det som sagt med stor glæde, at jeg står her i dag.
Det Radikale Venstre støtter lovforslaget.
Annette Vilhelmsen (SF), 2012-02-07:
Som de tidligere ordførere har givet udtryk for, er vi også i SF meget glade for, at vi i enighed kan bringe det her forslag frem.
Det, der er rigtig betydningsfuldt for os, er, at vi nu giver forældre mulighed for, at kommer de i den meget ulykkelige situation, at deres barn får en funktionsnedsættelse eller en alvorlig sygdom, har man nu muligheden for, at man kan vælge, om man vil blive hjemme og passe sit barn, hvis man skønner, at det er det, der tjener barnet og familien bedst.
Det er simpelt hen en livssituation, både for forældre og for andre søskende, og den er vi sådan set også ansvarlig for at give rammer til at kunne tage hånd om.
Med den tidligere regering er vi jo altså også nødt til at sige, at der valgte man med genopretningspakken at forringe forholdene for den her gruppe af forældre, og det betød jo desværre, at forældre ikke var helt så frit stillet i forhold til, om de kunne blive hjemme og passe barnet, fordi deres månedlige ydelse simpelt hen blev så lav, at de ikke kunne holde til det økonomisk.
Den her kritik er der jo sådan set også – det kan vi også høre nu – bred enighed om at man vil rette op på.
Mange flere familier vil blive sikret økonomisk, og vi ved godt, at i en svær situation er det selvfølgelig ikke økonomien, der står højest på dagsordenen, men den kan være med til at lægge en vigtig ramme for, at både barn og forældre og familie kan komme sig.
Vi ved også, at der ikke er tale om fuld genopretning, og det er jo også det, der gør, at vi i fællesskab nu kan sige til hinanden, at vi forsøger at lægge en ansvarlig økonomisk politik på det her område, og det her var så langt, vi kunne nå, og derfor tilslutter vi os lovforslaget.
Stine Brix (EL), 2012-02-07:
Da den tidligere regering med Dansk Folkeparti satte et loft over tabt arbejdsfortjeneste til de forældre, hvis børn er ramt af et handicap eller en alvorlig sygdom, advarede vi sammen med en lang række af organisationer – jeg nævner bare et par enkelte af dem Landsforeningen LEV, der repræsenterer udviklingshæmmede, Danske Handicaporganisationer, Dansk Socialrådgiverforening, Kræftens Bekæmpelse, Dansk Epilepsiforening osv. osv. – mod, at det forslag ville have katastrofale konsekvenser for forældrene og deres børn.
Det er forældre, som i forvejen har et meget vanskeligt liv, som kæmper med børn med alvorlig sygdom, og i forbindelse med genopretningspakken blev de så oven i købet også ramt af en meget, meget vanskelig økonomisk situation, som for manges vedkommende betød, at de blev nødt til at flytte, måske også blev nødt til at overveje, om de overhovedet kunne passe deres barn derhjemme.
Derfor er vi selvfølgelig positive over for, at partierne i satspuljekredsen har besluttet at rette en smule op på den alvorlige forringelse, som man indførte dengang.
Men vi mener ikke, at det er nok.
Vi vil meget gerne gå videre.
Der er stadig 6.800 familier, som modtager tabt arbejdsfortjeneste, som vil blive ramt af det nye loft, og som dermed stadig får et alvorligt tab i deres indtægt, hvis de vælger at passe deres kræftsyge barn eller svært handicappede barn derhjemme.
Så Enhedslisten vil fortsat arbejde for, at loftet skal være markant højere eller fjernes helt.
Dernæst vil jeg også gerne kommentere på finansieringen af forslaget.
Det bliver finansieret via satspuljen, som flere har været inde på, og i Enhedslisten mener vi ikke, at det er rimeligt, at førtidspensionister, folkepensionister, kontanthjælpsmodtagere og andre grupper, som hører til den gruppe i Danmark, der har absolut lavest indtægt, skal betale for f.eks. handicappede børns livsvilkår.
Man må sige, at det ikke er let at være barn med alvorlig sygdom eller handicap eller være forældre til barnet for den sags skyld.
Reglerne er blevet ændret frem og tilbage, og det skaber selvfølgelig utrolig stor usikkerhed for familierne.
Jeg synes, at det er vigtigt at understrege, at vi fra Folketingets side har et ansvar for, at de forældre og deres børn, som i forvejen slås med så store problemer og så meget andet i form af alvorlig og livstruende sygdom eller handicap, ikke også skal slås med de offentlige myndigheder.
Husk på, at en af de væsentligste årsager til, at vi mangler penge i statskassen, er, at den foregående regering gav meget store skattelettelser især til de danskere, som i forvejen har mest.
Det er jo netop det, som er essensen i et solidarisk velfærdssamfund.
Tak for ordet.
Karina Adsbøl (DF), 2012-02-08:
Finder ministeren, at kommunerne i tilstrækkelig grad anvender metoden med familierådslagning i anbringelsessager?
Jamen dette arbejde ser jeg frem til at modtage, så snart ministeren har det, for så kan jeg jo som handicapordfører følge lidt med i det, så vi i fællesskab ville kunne få nogle gode løsninger.
Men vil det, når der fra forskellige ordføreres side har været tale om, at prostitution var skadeligt, og at vi ikke skulle have det osv. – det er også noget, fru Sofie Carsten Nielsen fra De Radikale har været ude at sige – så sige, at det er noget, der overhovedet ikke passer?
For det er jo noget, der har vakt en del debat, også i Kristeligt Dagblad.
Jeg må ærligt tilstå, at jeg godt kan forstå det, hvis der sidder nogle folk derude, som bliver lidt bekymrede, hvis de ikke kan få nogen hjælp og vejledning, så de kan leve et liv, der er forholdsvis normalt, og at de ligesom alle andre har mulighed for at få hjælp, hvis de ikke har den samme mulighed for at gå ud og finde en partner.
Men skal jeg forstå alt det, der er blevet sagt på det område, sådan, at ministeren siger, at det simpelt hen er en fejl, eller hvordan?
Karen Hækkerup (S), 2012-02-08:
Det tror jeg ikke.
Jeg tror, at spørgeren kan forstå det sådan, at det er noget, der står meget til troende, altså at det, når hr. Rasmus Horn Langhoff siger, at han ønsker, at prostitutionen skal forbydes, jo så er, fordi det er det, der er hans holdning.
Det, der er regeringens holdning, er imidlertid, at vi skal se på, hvad der er af fordele og hvad der er af ulemper ved at indføre et forbud mod prostitution, og det er jo noget, der ikke lige lader sig afdække fra den ene dag til den anden.
Jeg ved, at justitsministeren er på vej med et arbejde om det.
Hvad angår spørgsmålet om den håndbog, som jeg nævnte jeg ville sende over, lige så snart jeg har den, så kan jeg sige, at det er noget, der kommer til at ske forholdsvis snart.
Håndbogens arbejdstitel er Seksualitet på dagsordenen, en håndbog om professionel støtte til mennesker med funktionsnedsættelse, og den forventes at blive udgivet sidst i marts eller først i april.
Så der kommer til at ske noget ganske snart.
Men i forhold til spørgsmålet om, hvorvidt prostitution er skadeligt, vil jeg sige, at det er det for nogle mennesker.
Men i forhold til spørgsmålet, om man skal sige, at nu tager vi det første skridt og forbyder handicappede adgang til prostitution, fordi man ønsker at kriminalisere køb af sexydelser, vil jeg sige, at det ikke er min holdning.
Og derfor kommer den her håndbog ikke til at betyde, at der for mennesker med funktionsnedsættelser vil være et forbud mod at gå til en prostitueret.
Familierådslagning er en blandt flere metoder, der tager udgangspunkt i at inddrage ressourcerne i barnets familie eller netværk.
Jeg har ikke kendskab til, hvor mange kommuner der anvender familierådslagning, hverken i anbringelsessager eller i andre situationer, hvor der er behov for en tidlig eller forebyggende indsats, men jeg ved dog, at der er flere kommuner, der har gode erfaringer med metoden.
Det giver de udtryk for, når jeg har kontakt til dem.
Jeg har selv været ude at overvære, hvordan en sådan familierådslagning kan fungere.
Den er rigtig god, fordi den inddrager hele det netværk, der er omkring barnet, og dermed sørger for, at ressourcer, som man ikke lige var klar over var til stede i familien eller netværket, kommer frem.
Det, der jo tit er sagen i nogle af de her anbringelsessager, er, at en anbringelse kan være nødvendig.
Det kan være nødvendigt at fjerne et barn.
Men man oplever måske tit, at det barn ikke nødvendigvis får et meget bedre liv af det.
Derfor er det ekstremt vigtigt at have fokus på, hvordan man kan sørge for, at en anbringelse faktisk også bliver lig med, at barnet får det godt, flytter sig og udvikler sig i trygge og harmoniske omgivelser, og at den afkobling fra familien, der ellers har været, bliver så lille som muligt.
Der er rigtig mange steder, hvor man tager godt imod børn, der er blevet anbragt, men mange af de her børn har det svært, og derfor har de også ar på sjælen.
Og i den forbindelse vil jeg sige, at familierådslagning bestemt er en rigtig god løsning, der også kan bruges til at forebygge anbringelse uden for hjemmet.
Karina Adsbøl (DF), 2012-02-08:
Tak for svaret.
Lige til det tidligere: Jeg mistænker ikke regeringen for nogen som helst ting.
Det er bare lige en pointering i forhold til det tidligere spørgsmål.
Med hensyn til familierådslagning er det min opfattelse, at det ikke bliver brugt i det omfang, det kunne bruges.
Jeg har selv været bisidder i mange sager, hvor jeg har oplevet, at bedsteforældre og andre ikke har været indkaldt til et møde for ligesom at få afdækket, om de havde nogle muligheder for at aflaste familien eller gøre noget andet.
Derimod er jeg da helt enig med ministeren i, at der er nogle børn, der skal fjernes.
Det er jeg da enig i.
Men jeg vil godt opfordre ministeren til at få afdækket, om de ude i kommunerne anvender familierådslagning på den måde.
Jeg har den opfattelse, at det er en rigtig, rigtig god metode, når den bliver brugt.
Karina Adsbøl (DF), 2012-02-08:
Jamen jeg er da fuldstændig enig med ministeren i, at det er godt at vejlede og rådgive personalet om det her.
Men med hensyn til den vejledning, der i 2001 blev lavet af Socialministeriet, nemlig »Seksualitet – uanset handicap«, vil jeg sige, at det var en vejledning, der jo simpelt hen blev lavet for også at rådgive personalet om etik og regler, og hvordan og hvorledes de skulle forholde sig til den her problemstilling, eller hvad man skal kalde det, altså at der er mange folk, der uanset handicap eller andet kan have behov for at have et seksualliv.
Så hvornår er den vejledning, kan man sige, blevet smidt i skraldespanden og blevet ugyldig, altså sådan at den ikke længere bliver brugt?