Mette Frederiksen (S), 2013-04-16:
Tak for det.
Det er en uhyre vigtig sag, vi diskuterer i dag, hvad også fremmødet på tilhørerpladserne dokumenterer og illustrerer.
Jeg kan til fulde tilslutte mig det, min kollega forsvarsministeren har sagt, men jeg vil gerne tilføje, at jeg mener, det er hævet over enhver tvivl, at når Danmark sender mænd og kvinder i krig, har vi en ufattelig stor forpligtelse til at passe godt på dem, når de kommer hjem.
Ligegyldigt hvordan man vender og drejer det, har krigen omkostninger.
Den har omkostninger for de mennesker, der er i den direkte, men den har også omkostninger for de mange mænd og kvinder, der under dansk flag rejser ud for at forbedre levevilkårene for mennesker rundtomkring i verden og i verdens brændpunkter.
Ligegyldigt hvordan man vender og drejer det, mener jeg også, at vi bliver nødt til at være ærlige over for hinanden og sige, at der er veteraner i Danmark, der ikke har fået den hjælp, de skulle have.
Vi er enige om i dag, at hvad enten der er tale om veteraner, der kommer ud af krig her og nu, eller det er veteraner, der har været i krig tidligere, fortjener de hver og en at blive behandlet ordentligt.
Og lige så vigtigt det er at slå fast, at mange af vores veteraner kommer hjem og lever et godt liv efter at have været udsendt i krig, lige så vigtigt er det også at slå fast, at der er veteraner, der kommer hjem med dybe ar på krop og på sjæl.
Det er nogle af dem, der er til stede i salen i dag, det er nogle af dem, der har givet deres vidnesbyrd i den offentlige debat, og det er nogle af dem, der er gået til Folketingets partier og har bedt om løsninger på problemer i deres respektive liv.
Jeg vil gerne takke Enhedslisten for at have stillet forespørgslen her i dag.
Men jeg vil egentlig også gerne takke alle Folketingets partier for, at vi ikke alene i enighed kan stå samlet om et forslag til vedtagelse i dag, men også i enighed kan arbejde videre med det her område.
For hvad er det for problemstillinger, vi står med her og nu?
Vi står f.eks. med problemstillinger, der knytter sig til 6-månedersreglen, og der er to elementer i den diskussion.
Det ene er: Skal det være sådan, at man skal have været til læge, inden de 6 måneder er gået, og have en lægeerklæring eller en anden form for sundhedsfaglig dokumentation for, at ens PTSD er startet på det tidspunkt?
Det er det dokumentationskrav, vi i dag er enige om at lempe på.
Så langt, så godt, men det løser jo ikke alle de problemer, der er på veteranområdet.
For der er en anden 6-månedersgrænse, som også er til diskussion, nemlig: Kan det virkelig passe, at symptomer på PTSD altid viser sig, inden der er gået 6 måneder?
Og det skal altid være sådan, at når vi træffer beslutninger af politisk karakter, også i forhold til arbejdsskadeområdet, skal vi have et sundhedsfagligt grundlag at stå på.
Den udredning er færdig i starten af juni, og så skal den diskuteres.
Det er aftalt i regi af forsvarsforligskredsen, at partierne mødes og tager en diskussion på baggrund af udredningen.
Så vil vi nå længere end med den løsning, der ligger her.
Derfor tror jeg, at det, der er det vigtige i dag, er at få sagt til hinanden, at nu er vi enige om et forslag til vedtagelse, der handler om at lempe dokumentationskravet i forhold til den lægelige dokumentation.
Det er godt, det er et vigtigt første skridt, og så mødes vi allerede i juni i regi af forsvaret og forsvarsforligskredsen, men med Folketingets partier og diskuterer, om den udredning, der er sat i gang, hvad angår de 6 måneder, kan føre til yderligere forandringer.
Spørgsmålet er så, om vi er færdige i juni, eller om ikke veteransagen er kommet for at blive på vores fælles bord.
For ligegyldigt om vi ændrer 6-månedersreglen eller ej, kan der stadig væk være veteraner i Danmark, der oplever, at deres situation ikke i tilstrækkelig grad bliver anerkendt. Jeg synes, det er vigtigt, at Folketinget i forlængelse af det her selvfølgelig står fast på, at der skal være en sammenhæng mellem en begivenhed, der relaterer sig til arbejdslivet, og det, at man kan få en arbejdsskadeerstatning.
Vi kan ikke afmontere de to størrelser fra hinanden.
Men med det princip i baghovedet lytter jeg mig til, at alle Folketingets partier – og ja, der har været et stærkt pres fra mange forskellige partier i begge sider af Folketingssalen for, at vi skal nå løsninger og komme i gang med at løse problemstillingen – er enige om, at der fortsat er udfordringer på vejen, hvad angår vores veteraner.
Som jeg startede med at sige, er det min klare oplevelse, at der er masser af veteraner i Danmark, der har et godt liv, også efter at de er kommet hjem fra krig.
Der er nogle, der lever med de skader, de har fået, men der er også veteraner i Danmark, der har svært ved at leve med de skader, de har fået.
Det kan have meget store omkostninger for dem i deres liv; det kan have meget store omkostninger for deres børn, for deres pårørende og for deres ægtefæller.
Og når vi diskuterer veteranspørgsmålet, diskuterer vi ikke kun veteranerne.
Så diskuterer vi også deres børn og deres familier.
Og der er mange mennesker, der har fået lov til at betale en i deres liv for høj pris for den deltagelse, vi har i vores internationale engagement.
Derfor er signalet fra regeringen jo det meget klare, at ja, vi vil gerne føre en aktiv udenrigspolitik, med hvad dertil hører, også på forsvarsområdet.
Det har forsvarsministeren så fint redegjort for både her og i andre sammenhænge.
Derfor synes jeg, at jeg endnu en gang gerne vil kvittere for, at Enhedslisten har stillet forespørgslen, og at alle Folketingets partier er optaget af sagen.
Nu tager vi et vigtigt første skridt, og så mødes vi allerede i juni måned i regi af forsvarsforligskredsen og diskuterer, hvordan vi kan komme videre med den her vigtige sag.