Finn Sørensen (EL), 2016-01-22:
Til gengæld kræver jeg jo også min ret, hvis jeg kun har fået lov til at spørge én gang i de korte bemærkninger.
Det er jo fint, at kommunerne pålægges at udarbejde værdighedspolitikker og offentliggøre dem på kommunens hjemmeside.
Det er der ikke nogen, der kan have noget imod, heller ikke Enhedslisten, og så kunne man stoppe her, for mere er der ikke i det her lovforslag.
Det burde der være, og derfor er der grund til at sige mere end det.
Trods den fine titel er lovforslaget jo ingen garanti for, at vi får en værdig ældrepolitik i kommunerne.
Det eneste, kommunen behøver gøre, er at skrive en A4-side om værdighedspolitik og offentliggøre den på sin hjemmeside.
Der er ingen krav til indholdet, ingen krav til, hvilke konsekvenser politikken skal have i forhold til en bedre ældrepleje.
Det er ret mærkeligt.
Forslaget er jo faktisk en ren tilståelsessag eller også et udtryk for mistillid til kommunerne, i forhold til at det ikke er noget, de snakker om i dag.
Det er i hvert fald en indrømmelse af, at de udmærkede formuleringer, vi har i vores servicelov, jo åbenbart ikke er nok til at sikre en værdig ældrepleje.
Og det er de desværre heller ikke.
Vi kender alle sammen de mange eksempler på ældre, der må ligge for længe med den samme ble og i det samme sengetøj; ældre på plejehjem, der bliver væk, fordi der ikke er personale nok til at holde øje med dem; de mange tilfælde, hvor en enkelt medarbejder er ladt alene i aften- og nattetimerne med 20 eller flere stærkt svækkede og demente beboere.
Det er jo ikke underligt, det går sådan.
I juni 2015 oplyste Danmarks Radios nyheder, at der i 2014 blev brugt 5.000 kr. mindre pr. ældre over 65 år, end der blev i 2008.
Bag det tal ligger jo bl.a., at der siden 2009 er forsvundet mere end 5,5 millioner hjemmehjælpstimer.
Det falder tilbage på alle de regeringer, der har været i den periode.
Men desværre fortsætter det jo.
I december 2015 offentliggjorde FOA en stikprøveundersøgelse af 20 kommuners ældrebudgetter for 2016 – der var planlagt besparelser på ældreområdet i dem alle sammen.
Hele det misforhold retter det her lovforslag ikke op på.
Kommunerne får en værdighedsmilliard, som den bliver kaldt.
Javist, men den forslår jo heller ikke, når vi ser på omfanget af de forringelser, der har fundet sted.
Hvis man virkelig vil rette op på tingene, skal man følge de råd, som f.eks. Alzheimerforeningen kommer med i deres høringssvar, hvor der meget klart står, at lovens formål ikke kan opfyldes, medmindre personalet har den fornødne tid til at give den nødvendige behandling, omsorg og pleje.
Derfor må man som minimum øremærke den såkaldte værdighedsmilliard til øget bemanding inden for ældreområdet.
Det ville da også hjælpe en hel del, for det ville svare til cirka 3.000 social- og sundhedsassistenter.
Hvis man vil gøre arbejdet rigtig godt, så skal man følge Enhedslistens og tidligere også Socialdemokraternes og Dansk Folkepartis forslag om at indføre nogle rettigheder til de ældre til et minimum af praktisk hjælp og personlig pleje.
Og så skal man pålægge kommunerne nogle minimumsbemandinger på plejehjemmene, så ingen medarbejder skal opleve at være alene med stærkt svækkede og demente medborgere.
Det mindste, man kunne gøre, var jo at skrive »skal« alle de steder i lovforslaget, hvor der står »bør«.
Det ville jo f.eks. betyde, at kommunerne skal omsætte værdighedspolitikken i konkrete forbedringer, som skulle skrives ind i kvalitetsstandarderne.
Men selv dette beskedne krav bliver blankt afvist af regeringen og Dansk Folkeparti.
I stedet har de så vedtaget en finanslov, som indregner nedskæringer i kommunernes budgetter i de kommende år på mere end 7 mia. kr., ligesom man indregner en besparelse ved forringelser af pensionisternes boligydelse, som man ganske vist bliver forhindret i at føre ud i livet lige her og nu på grund af årvågne interesseorganisationer,
ikke mindst Ældre Sagen og en effektiv opposition her i salen.
Min konklusion er derfor, at det her lovforslag først og fremmest skal tjene som Dansk Folkepartis undskyldning for at medvirke til nedskæringer på ældreområdet.
Det gør DF i en lang række kommuner, og det gør DF, når de stemmer for finansloven, der samtidig indeholder yderligere skattelettelser til aktionærer og erhvervslivet – ovenikøbet i en situation, hvor der er blevet udbetalt historisk store udbytter til aktionærerne på mere end 80 mia. kr.
Så det hele skal tilsløre, at Dansk Folkeparti ikke fik opfyldt sit krav om værdighedsgaranti som betingelse for at stemme for det her omprioriteringsbidrag.
Det lovforslag, vi har her, kan bruges til at rejse en diskussion i den enkelte kommunalbestyrelse om en værdig ældrepleje.
Det håber jeg loven vil blive brugt til, og derfor stemmer vi for forslaget.
Men hvis det giver resultater i form af en bedre ældrepleje, så er det altså ikke forslagsfremsætternes fortjeneste.