Villy Søvndal (SF), 2012-11-23:
Tak for det, og tak for formaningen.
Men først og fremmest tak til ordførerne for en god debat og konstruktive indlæg.
Man må sige, at der har været sådan et betydeligt kapløb om at stå bag redegørelsen, og det er vel næsten det højeste, en regering kan opnå: at rigtig mange udtrykker anerkendelse af det, der ligger i redegørelsen.
Jeg vil tage nogle få fokusområder ud, også i forhold til debatten.
Som beskrevet i redegørelsen kræver de sikkerhedspolitiske udfordringer, vi står over for, at vi tager udgangspunkt i det internationale samarbejde og de multilaterale løsninger.
Det er en rammebetingelse for hele Danmarks internationale arbejde, bl.a. i forhold til FN, hvor der har været forskellige vurderinger.
Jeg synes, at det glædelige er, at når man sådan efter 5 års mellemrum vender tilbage til et møde i FN, kan man konstatere, at også de sidste 5 år er antallet af diktaturer faldet i den her verden, og at antallet af demokratier har vundet frem.
Det er jo udviklingen.
Man kan have mange syn på FN, men jeg tror ikke, at man kan benægte, at det på den måde også afspejler verdens lande: at når demokratierne vinder frem i det omfang, vi har set de sidste 30-40 år, så afspejler det sig i sagens natur også i FN.
FN er vigtig, der er det afgørende forum for at stabilisere den her verdens konflikter.
Jeg kan huske, at jeg engang besøgte situationsrummet i FN – det er der, hvor man håndterer alle verdens konflikter – og de syntes, det var svært at få anerkendelse for det store arbejde, de lavede, for hver gang det lykkedes dem at forhindre en konflikt, hørte man aldrig om det arbejde, de lavede.
Men der laves, også i medfør af hr. Villum Christensens indlæg, et rigtig godt arbejde, og regeringen vil meget gerne være med til at forstærke den indsats, vi yder i forhold til FN's fredsbevarende indsats rundtom på jorden.
Det andet store forum, vi har, er EU, hvor vi jo har et glimrende samarbejde i en økonomisk svær tid.
Jeg tror, at alle må være rigtig glade for i øjeblikket, at på trods af de problemer, vi har i verden, ser det ud til, at EU holder til at tage de beslutninger, der også er de nødvendige beslutninger.
Alternativet er det, vi så under eksempelvis Irakkrigen, altså at man bevæger sig uden for de internationale fora og danner coalitions of the willing , altså uden om de internationale fora, vi kender.
Og der foretrækker jeg klart – det har jeg i øvrigt altid gjort, og det er et svar til hr. Per Stig Møller – at man laver den type af arrangementer i et internationalt forum.
Så har vi regionale fora, som i stigende grad spiller en rolle.
Den Arabiske Liga er blevet nævnt.
Den har jo spillet en, tror jeg, helt ny rolle, i forhold til hvad mange af os havde forventet, både i forhold til konflikten i Libyen og nu også i forhold til konflikten i Syrien.
Vi har et glimrende samarbejde med Den Arabiske Liga.
Jeg deltog i sidste uge i et møde i Cairo, hvor EU's udenrigsminister havde et møde med Den Arabiske Liga, som i stigende grad er det regionale forum, der prøver at hjælpe forandringerne igennem i den arabiske verden.
Det samme gælder – jeg tror, det var hr. Per Stig Møller, der nævnte det – også i forhold til Den Afrikanske Union.
Det er tankevækkende, hvilket ansvar Den Afrikanske Union og de afrikanske regionale organisationer påtager sig i forhold til konflikter som dem i Sahel og i Mali og de andre konflikter, vi ser på kontinentet.
Det tror jeg at vi kan være rigtig glade for.
Jeg vil også nævne Norden som et samarbejdsområde.
Det er blevet diskuteret, forstår jeg, hvorved den nye regering er anderledes end den forrige, og det er jo altid et spændende spørgsmål.
Man kan lægge vægt på flere ting.
Det er vigtigt, at vi ikke, hver gang vi får en ny regering – nu varer det formentlig mange år i den her omgang – totalt skifter udenrigspolitik.
Det er vigtigt, at der er en linje i udenrigspolitikken, men jeg synes, at man skal være blind for ikke at se de ændringer, vi har lavet.
Det gælder balancen mellem det militære og det civile, som det er blevet nævnt.
Det gælder det at støtte indsatsen for nedrustning, ikkespredning og våbenkontrol, som det blev nævnt bl.a. af hr. Christian Juhl.
Det gælder det nordiske samarbejde, hvor den tidligere norske udenrigsminister, Jonas Gahr Støre, sagde, at han ikke kunne huske nogen periode, hvor vi har haft så stærkt et nordisk samarbejde, som tilfældet er nu.
Det gælder menneskerettigheder osv. osv.
Men sandheden i den diskussion er, at der både er fortsættelse og fornyelse.
Det er afgørende for regeringen at kunne gå aktivt ind i de allermest skrøbelige stater, vi kender.
Det er også været der, hvor det er mest risikofyldt.
Det er, når vi er i Afghanistan.
Det er, når vi er i Somalia.
Det er, når vi snart er mere tydeligt til stede i Sahel, end tilfældet er nu.
Også dér må man vel sige, at det ser ud til, at hvis man har den fornødne tålmodighed, er vi i stand til selv i nogle af verdens allerskrøbeligste stater at levere de fremskridt, der er forudsætningen for bedre liv for de mennesker, der bor der.
Så vil jeg også lige komme med en enkelt kommentar til diskussionen om klimaændringerne.
Jeg er helt enig i det, hr. Steen Gade nævnte, med, at det får helt afgørende sikkerhedspolitiske konsekvenser i forhold til den fremtidige udvikling.
Det bliver kampen om vand, det bliver udbredelsen af tørre områder på den her jord, men det bliver også den stigende vandstand, der vil betyde, at rigtig mange mennesker, der bor i lavtliggende områder, vil være nødt til at flytte sig.
Og derfor er det rigtig vigtigt – det vil vi gerne tage med næste gang – med et tydeligere fokus på konsekvenserne af klimaændringerne i forhold til sikkerhedspolitik.
Danmark yder et væsentligt bidrag rundtom i verden for at opretholde international fred og sikkerhed.
Vi gør det både i en aktiv rolle, som det er blevet nævnt, og i en ansvarlig rolle, på den måde at vi ikke kun behandler symptomer, men også er optaget af at tage fat på de egentlige konflikter, der er rundtom i verden.
Vi har en usvækket indsats i forhold til terrorbekæmpelsen, og som nogle også har været inde på, lykkes det jo faktisk.
Om Afghanistan vil jeg ganske kort sige, at det forhandler vi jo i øjeblikket om partierne imellem med henblik på at overdrage sikkerhedsansvaret til afghanerne selv og til gengæld være solidt til stede i forhold til udviklingsindsatsen i et land, der som dét har været præget af så mange års krig.
Vi vil gerne gå endnu videre, i forhold til de initiativer, FN tager, men vi vil også selv tage initiativer i forhold til både våbenhandel og våbenkontrol.
Når alt kommer til alt er det jo helt almindelige håndvåben, der er den store dræber i den her verden.
Så har rigtig mange været inde på Arktis.
Jeg har bare nogle få kommentarer.
Jeg kommer lige fra Grønland, jeg kom hjem i aftes.
Der sker rigtig meget i udviklingen, både i det arktiske samarbejde og inden for rigsfællesskabet og i Grønland.
Vi lavede en arktisk redegørelse, som blev debatteret for en lille måned siden her i Folketinget, men bare for at rekapitulere vil jeg sige: Vi har et styrket samarbejde på det udenrigspolitiske område med Grønland og Færøerne.
Vi har et forstærket samarbejde om search and rescue, altså redningsaktioner, hvor vi gennemførte en stor øvelse i slutningen af september.
Vi diskuterer muligheden for en tydeligere ambassadetilstedeværelse der, hvor det er ønsket.
Vi regner med, at vi kan underskrive en oliespildsaftale i Kiruna i Sverige til maj næste år.
Så har nogle været inde på spændinger i Arktis.
Det mest bemærkelsesværdige er måske, at man er i stand til at fordele et område som det her med så relativt få spændinger, som tilfældet er, i en situation, hvor man klarer det i form af internationale aftaler.
Jeg skulle også svare på en enkelt ting til hr. Søren Espersen, som i øvrigt holdt et meget fredsommeligt indlæg, og det vil jeg godt kvittere for.
Han har også det principielle synspunkt, som jeg synes er et klogt synspunkt – jeg synes altid, at man skal bemærke det, når hr. Søren Espersen siger noget klogt – nemlig at det er vigtigt at være solidt til stede med ambassader rundtom i verden.
Det er et grundlæggende synspunkt, vi deler.
Så spørger hr. Søren Pind, hvordan det så kan være, at der bliver skåret ned i udenrigstjenesten.
Se, det er jo interessant, når man selv har lavet planen, om jeg så må sige, i den tid, hvor VK-regeringen sad.
Jeg tror, at hr. Søren Pind godt kan huske det, man kaldte fokuseret administration, som skulle anvendes til at finansiere boligjobplanen, som VK-regeringen fremlagde dengang.
Det er i øvrigt skadevirkninger af det, der i øjeblikket bliver foldet ud.
Vi prøver at formindske dem så meget som muligt ved at lave nogle administrative ændringer, ved at skifte ud på ambassaderne der, hvor vi kan, med folk udefra i stedet for udsendte, fordi det er billigere, og sådan nogle ting.
Men jeg vil også godt medgive, at det jo er helt afgørende for Danmark, at vi bevarer en udenrigstjeneste, der er rigtig stærk.
Vi har en økonomisk interesse i det, vi har en diplomatisk interesse i det.
Og det fælles slagsmål, vil jeg sige til hr. Søren Pind, synes jeg bestemt at vi skal tage sammen.
Så jeg vil egentlig bare til slut takke for en rigtig god debat.
Hr. Per Stig Møller var også inde på vigtigheden af det tætte forhold til Kina.
Jeg skal til Kina i december, og det er klart, at jeg regner med, at vi både skal diskutere Syrien og kinesernes ansvar for også aktivt at medvirke i løsningen af den konflikt.
Så der tager jeg til, når vi kommer til december.