Jørgen Poulsen (RV), 2010-05-18:
I global sammenhæng er det faktisk helt enestående, at det er lykkedes at forpligte 47 lande til at tage demokratiet, retsstaten og menneskerettighederne alvorligt og at have etableret en domstol, hvor den enkelte borger, der kommer i klemme i systemet, kan få sine rettigheder vurderet og bedømt, uanset om vedkommende bor i Ukraine eller på Bornholm.
Det er absolut en af de institutioner, som Danmark må stå vagt om, og det mener jeg så også at skiftende regeringer altid har gjort.
Derfor kan det godt komme som lidt signalforvirring, at man nu har besluttet – jeg ved ikke, om det handler om at nedlægge posten ved Europarådet – i hvert fald at skære ned på bemandingen ved ambassaden i Strasbourg.
Umiddelbart synes jeg, det virker som et forkert signal, men det er ikke noget, som man kan læse mere om i redegørelsen, så måske kan vi få ministerens forklaringer på det her i dag.
Til gengæld er jeg ikke sikker på, at jeg deler hele den bekymring, som blandt andre SF's ordfører, fru Pernille Frahm, kommer med, og som jo går ud på, at man er bekymret for, at EU efterhånden skal overtage flere og flere af Europarådets opgaver.
Jeg synes kun, at det er godt, at EU sætter sin styrke og sin prestige bag de standarder for menneskerettighederne, som Europarådet har udformet.
Jeg synes også, at det er positivt, at EU i forbindelse med implementeringen af Lissabontraktaten på et eller andet tidspunkt vil tiltræde menneskerettighedskonventionen.
Det indebærer, at Menneskerettighedsdomstolen vil kunne efterprøve, om EU-lovgivningen nu også opfylder kravene i konventionen, og om de handlinger, som de forskellige EU-organisationer og EU-agenturer udfører, også lever op til kravene.
Det ser jeg faktisk som noget positivt.
Så er det da klart, at der skal være en ordentlig kompetencefordeling, en klar opdeling mellem, hvad der er Europarådets opgaver, og hvad der er EU's opgaver.
Det gælder også koordineringen af samarbejdet mellem Europarådet og andre internationale organisationer som OSCE og FN.
Vi kan jo ikke komme udenom, at Europarådet til tider også tager emner op, som ikke ligefrem rammer skiven eller ligger inden for kompetence- og kerneområderne.
Europarådet må blive bedre til at undgå overlapninger og at filtrere de opgaver fra, som ikke falder ind under kerneområderne.
Det er så også, hvad vi har forstået at den nye generalsekretær, Thorbjørn Jagland, er gået i gang med, og det er absolut en opgave, som vi fra dansk side må støtte alt det, vi kan.
Den store udfordring for Europarådet er stadig, hvordan man får medlemslandene til at efterleve de konventioner, som de selv har vedtaget, herunder hvordan man får dem til at efterleve de afgørelser, som domstolen træffer.
Og her må vi jo så igen – desværre – konstatere, at mange medlemslande ikke lever op til deres forpligtelser; det er dybt beklageligt.
Konflikten mellem Rusland og Georgien truer stadig med at sætte hele Europarådets troværdighed på spil.
Der er ingen tvivl om, at begge medlemslande har krænket Europarådets statutter.
Alene det, at to medlemslande kommer i krig, er jo nærmest absurd.
Men selv om begge lande kan klandres, er Ruslands ringe vilje til at følge Europarådets anbefalinger under al kritik, og der er i høj grad grund til at hæve og skærpe tonen over for Rusland.
Rusland har også længe forhindret implementeringen af den såkaldte Protokol 14, som skulle lette domstolens arbejde eller i hvert fald lette presset på domstolen.
Nu forstår jeg så, at Rusland langt om længe har ratificeret Protokol 14, og at den træder i kraft her ved månedsskiftet.
Det må vi så sige er en vældig positiv ting.
Men jeg vil ligesom alle andre ordførere også godt spørge ministeren her, om der dog ikke er et eller andet, vi fra dansk side kan gøre for at styrke netop domstolen.
Vi nærmer os jo 150.000 sager, og selv om det letter med Ruslands ratifikation, synes jeg, at vi fra dansk side måske kunne gøre noget mere, skaffe lidt flere ressourcer til domstolen.
Tak fra mig.