Karen Hækkerup (S), 2014-06-04:
Det er blot ganske kort for at sige tak for en god behandling af det her forslag.
Det er et forslag, som bygger på et ganske omfattende udvalgsarbejde i forskellige udvalg, som har arbejdet med henblik på at sørge for, at vi kunne lave en modernisering af den civile ret.
Nu blev der sagt, at det var lidt uambitiøst, og derfor tænkte jeg, at jeg alligevel ville vise de her mange hundrede sider, som vi har været igennem, blot for at pege på, at det altså er et ganske omfattende arbejde, som er en hel lille reform af den måde, som domstolene behandler de civile sager på.
Der har været diskuteret to ting fra talerstolen, som jeg derfor lige vil give nogle ord med på vejen.
Den ene var beløbsgrænsen på de 10.000 kr.
Der vil jeg gerne sige, at det var sådan i udvalgsarbejdet, at man pegede på, at man anbefalede at hæve beløbsgrænsen for anker til 50.000 kr.
Det har vi haft en politisk proces omkring, og det tror jeg alle har været enige om var et voldsomt stort beløb, simpelt hen ud fra den argumentation, som også fru Pernille Skipper nævner.
Men det, man skal tage med, og det, vi har lagt til grund, og som også peger på, at et beløb på 20.000 kr. er rimeligt, er, at beløbet på de 10.000 kr., som det tidligere var, ikke er blevet reguleret siden 1990.
Hvis man laver en almindelig pris- og lønfremskrivning, vil man havne på et beløb på mellem 17.000 og 18.000 kr.
Så har vi valgt at sige, at så er det 20.000 kr., og så kan der være fred om det her beløb i et stykke tid.
Det, man jo også skal huske på, er, at vi gerne vil holde nogle af de mindre sager ude af domstolene.
Man skal også tænke på, hvad det betyder for en borger, som skal ud at føre en sag om et meget lille beløb, at vedkommende skal have meget, meget store advokatregninger for en lille ting.
Derfor har vi syntes, at det var naturligt at lave en fremskrivning.
Det betyder ikke, at sager, som omhandler beløb, som er mindre end 20.000 kr., ikke fremover kan blive behandlet.
Det kan de godt, hvis der er særlige processuelle ting ved det.
Hvis der er noget, der er principielt, kan man stadig væk godt få sagen behandlet.
Det andet forslag, der blev nævnt fra talerstolen, var forslaget om deponering.
Det har været et forsøg fra flere forskellige politiske partier på at se på, om man kunne finde en løsning på problemet med de kreditanker, som vi gerne vil undgå – altså hvor folk bare anker en sag, selv om de godt ved, at de ender med at skulle betale.
Men fordi de enten ikke vil betale eller ikke kan betale, anker de for lige at få en omgang mere.
Der har vi i udvalgsarbejdet og i den politiske proces, der har været, haft debatten om, om det så ikke er rimeligt nok, at man, hvis man sidder ved den næste retsinstans og kigger på sagen og siger, at det her jo på ingen måde kan falde anderledes ud, så spørger og laver en høring og siger: Hvad er det for nogle argumenter, I vil prøve at få den her sag ændret med?
Det synes jeg selv er en fornuftig ting.
Så jeg vil sige tak for en god politisk proces.
Nu glæder jeg mig til, at lovforslaget kan blive andenbehandlet og forhåbentlig snart vedtaget, for jeg ved, at det er noget, man glæder sig til at få i gang ved de danske domstole.