Nikolaj Villumsen (EL), 2016-04-01:
Tak for spørgsmålet.
Hvad var det, der gik så gruelig galt i Libyen?
Danmark og NATO brød det FN-mandat, der lå, og skabte et ekstremt kaos.
I stedet for at få afvæbnet militserne fik man skabt en situation, hvor militserne nu bekriger hinanden efter mange, mange år.
Jamen det vil jeg meget, meget gerne fortælle.
Sammen med Alternativet har vi i dag helt konkret foreslået, at Danmark bør styrke fredsprocessen.
Det kan da ikke være rigtigt, at Tyrkiet og Saudi-Arabien skal lykkes med at holde afgørende sekulære grupper ude af fredsprocessen, mens deres ekstremistiske venner i forskellige ekstreme grupper får lov at være med.
Vi skal da sørge for, at de sekulære grupper er med, ellers får vi ikke en fredelig og stabil udvikling i Syrien.
Danmark bør da styrke den humanitære genopbygning.
Det kan da ikke være rigtigt, at man skal sidde nede i Syrien og se, at en by som Kobane, hvor man tog kampen med ISIL, den dag i dag, over et år efter, stadig ligger i ruiner.
Derfor bør vi øge den humanitære genopbygningsindsats.
Jeg havde i efteråret sidste år fornøjelsen af at være med den danske FN-delegation til FN's Generalforsamling.
Og vi drøftede med adskillige repræsentanter dér, hvad det var, der skete i Libyen.
Der er ingen tvivl i FN om, at der var et klokkeklart brud på det FN-mandat, som forelå.
Det var også derfor, Enhedslisten trak støtten.
I stedet for at arbejde på forhandlinger, i stedet for at arbejde på afvæbning af militserne gik man bare løs med bombardementer, og det førte til, at vi nu har en situation i dag, hvor Libyen er ét stort kaos fyldt med forskellige militser, der bekriger hinanden med alle de våben, som vi aldrig fik taget fra dem.
Så ærlig talt
er situationen den, at Enhedslisten havde ret og flertallet i Folketinget tog fejl.
Det burde have været et samlet Danmark, som trak støtten til indsatsen i Libyen, da FN-mandatet blev klokkeklart brudt.
Det er en meget, meget alvorlig sag at gå i krig.
Ja, det er drabelig alvor.
Regeringen foreslår, at Danmark skal gå i krig i endnu et land.
Den her gang er det med kampfly og specialstyrker.
Jeg tror faktisk ikke, der er noget, som ISIL kunne forestille sig bedre end at få lov til at bekæmpe vestlige styrker.
Var det ikke for den amerikanske invasion af Irak, som Danmark deltog i, ville det ikke have været muligt for ISIL at vinde så stor styrke.
Men det er ikke bare Irakkrigen, der har ført til øget ekstremisme.
Libyen er i dag ét stort kaos, og det samme er tilfældet i Afghanistan, hvor Taleban står historisk stærkt.
Både i Libyen, i Irak og i Afghanistan, hvor Danmark har ført krig og kastet bomber, findes der i dag afdelinger af ISIL.
Vi bør lære af vores erfaringer.
Ekstremisterne bliver styrket af vores krige og vores bomber.
Syrien kan blive endnu en forfejlet dansk krigsdeltagelse.
Borgerkrigen i Syrien er meget, meget kompliceret, og derfor må jeg også sige, at det er mig fuldstændig uforståeligt, at vi i dag står i en situation og drøfter dansk krigsdeltagelse i Syrien, uden at Folketinget kan få oplyst klart, hvilke grupper i Syrien Danmark skal samarbejde med.
Vil danske kampfly ende med at bane vejen for ekstreme islamistiske grupper, ekstremistiske grupper, der bakkes op af Tyrkiet og Saudi-Arabien – lande, som Danmark i Syrien vil komme til at indgå i koalition med?
Vil danske kampfly og nu også specialstyrker i Irak fortsætte med at give støtte til de brutale og undertrykkende shiamilitser, som styres af det iranske præstediktatur?
Hvem vil få glæde af de efterretninger og informationer, som danske kampfly og specialstyrker indsamler?
Og vil de her oplysninger gennem vores koalitionspartnere kunne blive givet videre til Rusland, ja, i værste fald Assad?
Kan ministrene klart udelukke, at fanger, som danske styrker tager, vil kunne blive udleveret til de irakiske myndigheder, som jo flittigt – flittigt – gør brug af tortur og dødsstraf?
Ærlig talt, kære forsvarsminister og kære udenrigsminister, det her er noget rod!
Det er noget rod, som I beder Folketinget om at tage stilling til, og det er ærlig talt ikke gennemarbejdet.
Ja, selv det folkeretlige grundlag for indsatsen i Syrien er diskuteret.
Er det virkelig klogt at gå i endnu en krig, en krig, der kan have katastrofale konsekvenser for civilbefolkningen i området, en krig, som kan ende med at styrke ekstreme kræfter, som tidligere danske krige har gjort?
Det er til og med en krig, hvor regeringen tydeligvis ikke ved, hvad den helt præcis vil, og hvilke grupper der skal styrkes og støttes – i hvert fald ikke ved det nok til, at de vil fortælle det til Folketinget.
Enhedslisten ønsker ikke, at Danmark skal gå i krig i Syrien.
Vi frygter, at det vil styrke ekstremisterne.
Vores modstand skyldes ikke, at vi ikke mener, at Danmark bør deltage i kampen mod ISIL, tværtimod, men vi mener, at den danske indsats bør være en indsats, som rent faktisk virker.
Der er ingen grund til at tro, at regeringens forslag vil virke.
Derfor har vi sammen med Alternativet i dag fremlagt en alternativ pakke med forslag til dansk engagement i Syrien.
Jeg mener, det er på tide, at Danmark skifter udenrigspolitisk kurs.
Vi skal turde satse på indsatser, som vil virke.
Lad os da være visionære i stedet for at drage i endnu en forfejlet krig.
Danmark kan gøre en afgørende forskel, hvis vi støtter de lokale sekulære kræfter.
Endnu en forfejlet krig vil blot styrke ekstremisterne.
Det er derfor, vi fra Enhedslistens side siger nej til krig og ja til fred og genopbygning.