runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Bock (LA), 2014-01-21:
Tak for det.
Jeg deltog for nogle år siden i et bryllup, hvor begge parter kom fra brudte ægteskaber.
Den kloge præst indledte med at sige til de to: I står her i dag, fordi I vil lade håbet vinde over erfaringen.
Og vi må nok sige, når man nu igen går til fredsforhandlinger, er det, fordi der trods alt er nogen, som stadig væk ønsker at lade håbet vinde over erfaringen.
Desværre brød det næste ægteskab også sammen, og jeg tror, at der vil gå en rum tid, før de to igen forsøger sig.
Jeg synes, det er godt, at vi fra det internationale samfunds side endnu en gang presser på for at få gjort et forsøg på at lade håbet vinde over erfaringen i det område, hvor der er så mange parter, der lider.
Når man rejser i området, kan man få vidt forskellige historier om, hvordan situationen er, afhængig af om man taler med palæstinensere, om man taler med jøder, eller om man taler med kristne.
Jeg har også bemærket, at man får forskellige historier, afhængigt af om man taler med ældre, eller om man taler med yngre.
Og heldigvis er det jo sådan, at yngre normalt er mere håbefulde end desillusionerede ældre, så jeg håber ikke, at det kun er ældre, der deltager i de her fredsforhandlinger.
Jeg håber også, at man får engageret de yngre generationer.
Lige nu er der et åbent vindue.
Der er en mulighed, og der er en chance, som der ikke har været på samme måde i årevis, og derfor er det jo så fuldstændig afgørende, at man giver fred til, at forhandlingerne kan foregå i ro og mag, og at man kan finde løsninger, som kan bringe varig fred i området.
Det er jo ikke et bryllup, vi står over for her.
Og derfor synes jeg også, at vi både fra dansk og fra det internationale samfunds side skal være klar over, at selv om en skilsmisse kan være den eneste udgang, er det ofte en meget svært periode, der kommer lige efter skilsmissen, som er fyldt med risiko for yderligere slag, yderligere kampe og yderligere skænderier.
Det tror jeg også vil komme i kølvandet på en eventuel fredsaftale på området, og ikke mindst dér vil der også være behov for, at det internationale samfund gør sig gældende.
I den sidste ende bliver der ikke varig fred i det her område, uden at parterne vil det selv.
De skal ville selv; de skal engagere sig selv; de skal ønske at indgå de nødvendige kompromiser og bøje sig mod hinanden.
Søren Espersen (DF), 2014-01-21:
Jeg synes, det her er meget vanskeligt – altså at sige, at der er et sted på jorden, hvor der ikke må bo jøder.
Den holdning kan jeg ikke lide.
Jeg ved godt, at det overhovedet slet ikke er det, fru Mette Gjerskov siger, men jeg siger bare, at det er det, der er sagen – altså at der gerne må bo halvanden million eller flere arabiske muslimer som israelske statsborgere i Israel, men at der ikke må bo et tilsvarende antal jøder i den nye palæstinensiske stat.
Hvorfor må der gerne bo muslimer i Israel, men ikke bo jøder i den nye palæstinensiske stat?
De skal alle sammen ud.
Det er da ikke i orden i 2014 – det var lige før, det rimede!
Christian Friis Bach (RV), 2014-01-21:
Tak for det.
I en region, der desværre oplever store og blodige omvæltninger, er de her fredsforhandlinger et af de få lyspunkter.
Nabolandene er optaget af egne udfordringer.
Det mindsker måske i virkeligheden risikoen for, at forhandlingerne igen bliver gidsel i regionale eller storpolitiske stridigheder.
Forhandlerne – og det er vigtigt at notere sig – har trods op- og nedture og adskillige forsøg på indblanding og afsporing valgt stædigt at bide sig fast i forhandlingsbordet.
Det er et godt tegn.
Det er stort set lykkedes at holde forhandlingerne fortrolige.
Det er et andet godt tegn.
Hamas er med Morsis fald, skiftet af emiren i Qatar, udviklingen i Syrien, Hizbollahs engagement og nye signaler fra Iran blevet svækket.
De ekstreme kræfter i Israel og de uheldige fortsatte udvidelser af bosættelserne har ikke haft held til at blokere den politiske proces og forhandlingerne.
Det er gode tegn.
De regionale aktører, ikke mindst Jordan og Saudi-Arabien, spiller konstruktivt med, og ikke mindst er der en stålsat vilje fra både USA, EU og FN til at få en aftale på plads.
Det er gode tegn.
Derfor er der grund til en meget forsigtig optimisme, men også grund til bekymring, især når det gælder udviklingen i de palæstinensiske områder.
Da jeg besøgte Gaza her i november, oplevede jeg en befolkning, der føler sig stadig mere isoleret, frustreret og desperat.
Vi kan frygte en ny intifada, hvis der ikke snart skabes håb og fremgang, og det må ikke ske.
Jeg mødte heldigvis også en række unge mennesker fulde af håb; unge mennesker, der fik en uddannelse; piger, der gik i skole og drømte om en fremtid, hvor de kunne bidrage og bygge et stærkt land; unge på en handelsskole, der var i fuld gang med at starte virksomheder inden for it og fødevarer og innovation; de unge mennesker vil freden, de vil fremgangen.
Og her kan EU og Danmark gøre en forskel.
Derfor er det godt, at regeringen har øget støtten til de palæstinensiske områder.
Det kan skabe en flig af håb om fremgang og bidrage til at skabe det fundament, en fredsaftale skal bygge på.
Vi skal fortsat lægge pres på alle parter; pres på Palæstina for at skabe en holdbar samlingsregering og en levedygtig stat; pres på Israel, ikke mindst når det gælder stop for bosættelserne, som er ved at rive Vestbredden i stykker og underminere mulighederne for en levedygtig palæstinensisk stat.
Vi skal stille krav om, at en fredsaftale bliver fulgt op af en forsoningsproces og af en juridisk proces for at sikre retfærdighed.
Men vi skal i lyset af forhandlingerne ikke optrappe eller eskalere.
Vi skal stille og roligt støtte alle bestræbelser, der kan bakke op om freden og forsoningen.
Efter over 60 års strid skal der findes en løsning, der sikrer Israels sikkerhed og palæstinensernes ret til en levedygtig stat med udgangspunkt i 1967-grænserne og med Jerusalem som delt hovedstad.
Det er det klare budskab i forslaget til vedtagelse fra hr. Christian Juhl, og det er et forslag, som Radikale Venstre bakker op om.
Søren Espersen (DF), 2014-01-21:
[Lydudfald]
... ulovlige bosættelser, det tales der ikke om, men altså man taler om ulovlig besættelse, man taler om 1967-grænser, man taler om Jerusalem som hovedstad.
Jeg mener, det bliver for specifikt, og det ligger slet ikke i det danske parlaments opgave at være så specifik i en igangværende forhandling, hvor vi slet ikke er med.
Men jeg vil sige: Jo, det er rigtigt.
Selv Mahmoud Abbas, palæstinensernes leder, har sagt, at når den nye palæstinensiske stat er oprettet, skal der ikke bo nogen israelske jøder i Palæstina.
Det ligger klart for dem, at de alle sammen skal ud.
Man kan da ikke have en situation, hvor folk har et hus, og så skal de bare smides på porten.
Skulle man så tilsvarende flytte, som jeg siger, alle de halvanden million arabere, der bor inden for Israels grænser?
Mette Gjerskov (S), 2014-01-21:
Jeg synes bare, det er vigtigt at sige, at der, hvor vi er lige nu, jo langtfra er en situation, hvor man smider jøder ud.
Altså, vi er i en situation, hvor israelere annekterer områder på Vestbredden og laver bosættelser der.
Og der kan jeg altså forstå på hr. Søren Espersen, at vi ikke kan få noget svar på, om han rent faktisk synes, at det er i orden.
Der er vist for resten af Folketingets vedkommende almindelig enighed om, at det bestemt ikke er i orden.
Det ændrer ikke ved, at argumentet fra hr. Søren Espersen mod at være med i det forslag til vedtagelse er, at hr. Christian Juhl taler om ulovlige bosættelser, men det står der jo ikke noget om i teksten.
Så det kan jeg ikke forstå.
Hvis hr. Søren Espersen skulle være blot tilnærmelsesvis enig med os i, at det med bosættelser på Vestbredden nok er en rimelig uheldig idé, israelerne har gang i der, kunne han jo sagtens være med her.
Christian Juhl (EL), 2014-01-21:
Jeg synes, det er godt, at missionen omkring fjernelse af kemiske våben er kommet i gang.
Men når vi nu har fået en regering, som sætter humanitært arbejde, miljømæssig indsats, sikkerhedsmæssig indsats, sågar social dumping meget, meget højt, vil jeg høre, hvorfor i alverden forsvaret ikke har sikret, at DFDS-skibet sejler på danske overenskomster, så de ikke skal nøjes med en lav international aflønning, hvor der ikke er overenskomstmæssige rettigheder i f.eks. konfliktret.
Det passer jo slet ikke overens med profilen for regeringen at køre på det ualmindelig lave niveau.
Søren Espersen (DF), 2014-01-21:
Jeg skal lige først have en korrektion i forhold til noget af det, hr. Christian Juhl siger, og så et spørgsmål.
Hr. Christian Juhl nævner Osloaftalen, men jeg vil gøre opmærksom på, at den indeholder intet om forbud mod opførelse af bygninger eller forbud mod bosættelser.
Det står altså ikke i Osloaftalen.
Det er bare for at nævne det.
Før noget er ulovligt, så må man formode, at en lov er blevet overtrådt.
Hvad er det for en lov?
Jeg vil måske lige sige, at vi selvfølgelig er enige om, at FN's Generalforsamling ikke kan lave love.
FN er jo ikke en lovgivende forsamling.
Så hvad er det for en lov, vi taler om?
Christian Juhl (EL), 2014-01-21:
Vi har i Enhedslisten bedt ministeren om en forespørgselsdebat om situationen i Israel og Palæstina, da vi opfatter den som ganske uholdbar.
Nogle tolker det sådan, at tavshed er en god ting, men jeg opfatter det nu mest sådan, at der er alt for stor risiko for, at der ingenting sker.
Derfor vil jeg gerne høre, hvor den danske regering står i de her spørgsmål, især i lyset af at Israel jo gang på gang udfordrer forhandlingerne ved at udvide deres folkeretsstridige bosættelser på Vestbredden.
Vi har stillet fire spørgsmål til ministeren, og på almindelig dansk vil jeg prøve at formulere dem sådan her: Vi vil gerne høre, hvad ministeren vil gøre for, at EU fastholder og udbygger klare krav over for Israel, at danske virksomheder ikke handler eller samarbejder med virksomheder og institutioner på Vestbredden, at Israel ikke forhandler sig til straffrihed i forbindelse med fredsforhandlingerne for de forbrydelser, de har begået, og at en fredsaftale giver palæstinenserne en levedygtig stat med fuld suverænitet over egne områder.
Det er det grundlag, som vi gerne vil have at ministeren giver os nogle svar på.
Jeg glæder mig til at høre debatten.
Nicolai Wammen (S), 2014-01-21:
Det skal bl.a. forstås derved, at vi er ved at anskaffe et nyt og bedre skib til at afløse et af de skibe, vi har i Grønland, og at vi også anskaffer nye helikoptere, som kan være med til samlet set og i tæt samarbejde med andre lande i det arktiske område at give en bedre sikkerhed, ikke alene når det gælder søredning, men også når det gælder miljøforureningsopgaver.
Så set med regeringens øjne er der en klar opprioritering.
Det er noget, vi har et bredt flertal bag i Folketinget.
Enhedslisten har så valgt ikke at være en del af det flertal, og det tager jeg til efterretning, men andre partier i det her Folketing har rent faktisk taget det ansvar på sig, og jeg mener ikke, at det, at vi anskaffer os nye kampfly til erstatning for de F-16-fly, der er ved at være pensionsmodne, er ensbetydende med, at vi ikke også kan styrke på andre områder.
Det er sådan set det, der er hele tanken bag forsvarsforliget.
Christian Juhl (EL), 2014-01-21:
Sådan at fagforeningerne har indsigt.
Der findes ingen aftaler for det skib rent fagretsligt.
Det er et stort problem.
Der findes ingen rettigheder i forhold til de internationale faglige konventioner, og jeg synes ikke, det er acceptabelt at sende folk ud på så farefuld en færd til en løn på omkring 10.000-12.000 kr. om måneden.
Men jeg glæder mig til at få svarene, og så glæder jeg mig til, at vi kan få rettet op på den fejl, der er gjort i den her sammenhæng, sådan at det hele er i orden, når vi laver internationale aktioner på det høje niveau.
Jeg vil gerne spørge, om ikke man kunne forestille sig, at en del af de udgifter, som planlægges at blive brugt til bombefly, kunne flyttes over til overvågnings- og beredskabsaktiviteter i stedet for.
Et fly og et skib til det store område omkring Grønland er helt ærligt ikke ret meget, hvis der sker nogle ting deroppe.
Jeg er bange for, at vi har et alt, alt for svagt beredskab og spilder vores penge på bombefly i stedet for, og der vil jeg gerne have, at man overvejede at flytte pengene derover, hvor de reelt kan gøre nytte.
Nicolai Wammen (S), 2014-01-21:
Det danske skib »Ark Futura«, som i øjeblikket udfører en meget vigtig opgave for Danmark og verdenssamfundet ved at transportere de kemiske stoffer ud fra Syrien, sejler under dansk flag, har dansk kaptajn og officerer samt polsk mandskab.
Rederiet DFDS har over for forsvaret oplyst, at de menige søfarende fra Polen er aflønnet i overensstemmelse med de aftaler, der er indgået med danske faglige organisationer i DIS-Kontaktudvalget, som har til formål at sikre, at danske fagforeninger har indsigt i og kan sikre sig, at udlændinge beskæftiget med danske skibe aflønnes på et internationalt acceptabelt niveau.
Og det er naturligvis vigtigt for regeringen, at vi overholder de spilleregler, der gælder på området, også når forsvaret indgår kontrakter.
Der er fra ordførerens side også stillet spørgsmål i anden anledning, og der vil vi naturligvis også fra Forsvarsministeriets side undersøge, at det er tilfældet, at spillereglerne overholdes, og derfor vil jeg også bede Kammeradvokaten om at kigge det igennem, sådan at vi er helt sikre på, at alt er, som det skal være.
Søren Espersen (DF), 2014-01-21:
Nej, det vil jeg ikke acceptere.
For territorierne – og det er også blevet slået fast i en kronik så sent som for et par uger siden i US Today af professor i international ret, Alan Baker fra The Institute of Contemporary Affairs, der skriver: Territorierne er hverken besatte eller palæstinensiske.
Der har på intet tidspunkt været truffet nogen lovmæssig beslutning om overhøjheden over disse territorier, ligesom der mellem Israel og PLO ikke er truffet nogen aftale om deling.
Territorierne er derfor lovmæssigt alene at betragte som uafklarede stridspunkter, idet der jo er to parter, som gør krav på området, en situation, der har været i tusindvis af i verden gennem tiderne.
Christian Juhl (EL), 2014-01-21:
For første om det med Osloaftalen: Det er rigtigt, at Osloaftalen ikke giver nogen garanti for at få fjernet bosættelserne.
Osloaftalen giver i det hele taget ikke nogen garantier for andet, end at Israel i ly af aftalen kan fortsætte ufattelig mange af sine aktiviteter.
Jeg henviser til FN-beslutningerne, og jeg synes, at det klæder et land, som vil kalde sig civiliseret, at følge dem.
Det har været en grundregel i hele det forsøg på at regulere krige, så de ikke var fuldstændig anarkistiske.
Søren Espersen (DF), 2014-01-21:
Jo, men altså, det kan da godt ske, at der er mange resolutioner mod Israel i FN's Generalforsamling.
Det er rigtig nok, jeg tror, det er over 300, der er nu.
Det skal jeg have en bekræftelse på.
Så det andet omkring Genèveaftalerne, som Israel jo også har underskrevet allerede i 1949.
Det handler jo om, hvordan to stater, to lande, agerer i forhold til hinanden.
Det vil også være rart med en bekræftelse fra hr. Christian Juhl om, at der ikke er og ikke var nogen palæstinensisk stat, og at der aldrig har været nogen palæstinensisk stat.
Christian Friis Bach (RV), 2014-01-21:
Jeg spurgte sådan set bare hr. Søren Espersen, om han kunne bekræfte, at Den Internationale Domstol, Sikkerhedsrådet, FN's Generalforsamling og internationalt Røde Kors har udtalt, at den fjerde Genèvekonvention gælder, når det gælder besættelsen af Vestbredden, og at bosættelserne dermed klart er i strid med international lov, også ifølge Den Internationale Domstol, som ordføreren selv refererede til, og dermed er at betragte som ulovlige.
Det var det, jeg bad om at få bekræftet.
Den fjerde Genèvekonvention er tiltrådt af, så vidt jeg ved, omkring 190 lande i verden.
Mette Gjerskov (S), 2014-01-21:
Tak, formand.
I 1947, altså for 67 år siden, besluttede FN for første gang at foretage en deling af jorden i det såkaldte hellige land – en deling mellem Israel og Palæstina.
På det tidspunkt var mine forældres generation jo bare nogle små rollinger, der tumlede rundt i korte bukser og knæstrømper lige efter anden verdenskrig.
Det er rigtig lang tid siden.
Og en gang imellem må man der spørge sig selv, om der overhovedet kan opnås fred i et område, der har flere generationer af ufred og konflikt med sig i bagagen.
Er der overhovedet nogen grund til at håbe?
Det mener jeg der er.
Jeg mener godt, man kan skabe fred.
Det er ikke let.
Det, at generationer har levet i ufred, er i sig selv en kæmpe vanskelighed, der skal overvindes.
Jeg synes, at vi kender eksempler på, at det kan lade sig gøre.
Det tætteste på os geografisk, men uden sammenligning i øvrigt, er jo Nordirland, hvor der i dag er forholdsvis fredeligt og fordrageligt i forhold til den vold og ufred, der var i Nordirland under det meste af min opvækst i hvert fald.
Der er muligheder for at komme ud på den anden side.
Derfor tror jeg på, at der kan opnås fred, også i Israel og Palæstina.
Men nemt er det bestemt ikke.
Jeg synes, det er et rigtig godt forslag til vedtagelse, der ligger her.
Jeg er rigtig glad for, at så bredt et udsnit af Folketinget står bag det her forslag til vedtagelse.
Det er vigtigt, at vi som et lille land i den store verden også er med til at gøre det klart, at vi mener, at der skal findes den fred i Israel og Palæstina.
Selv om det indimellem kan være en lille smule deprimerende at tænke over, hvor lang tid den her konflikt har varet, og hvor mange skønne kræfter der er blevet spildt på fredsforhandlingerne, fornemmer jeg, at vi er en situation lige nu med en amerikansk præsident, der i sin anden valgperiode lægger kræfterne i.
Jeg har personligt i meget lang tid ment, at der ikke er nogen løsning her, uden at amerikanerne lægger det maksimale pres.
Det oplever jeg at man gør nu.
Jeg oplever, at hver gang, man når en tilstrækkelig stor knast, så sender man Kerry af sted.
Det synes jeg er vældig positivt, men det kræver jo selvfølgelig også, at parterne er med.
Jeg kan godt forstå, når Enhedslistens ordfører er frustreret.
Altså, det er en stille proces, der foregår lige nu, men jeg tror måske også, at det er den, der kan give resultater.
Så jeg mener, at vi skal gøre alt, hvad vi kan.
Det mener jeg vi har gjort i det her forslag til vedtagelse, og jeg mener faktisk også, at den danske regering gør alt, hvad den kan, for at sende nogle meget, meget klare signaler.
Det gør vi i Danmark, men det gør man faktisk også samlet set i EU.
Så derfor skal jeg sige, at Socialdemokraterne fuldt ud bakker op om det forslag til vedtagelse, der ligger, og at vi jo alle sammen, der har beskæftiget os med den her konflikt i mange, mange år, en gang imellem nok er nødt til at få et ekstra energitilskud for virkelig at tro på sagen, fordi vi så mange gange er blevet skuffet, men tænk engang, hvis den her gang er lykkens gang.
Det vil jeg håbe på, og så vil jeg glæde mig over det store arbejde, der bliver lagt i at skabe den fred.
Søren Pind (V), 2014-01-21:
Jeg skal ikke gøre det så langt.
Det er velkendt, at en løsning på den her konflikt ville være en løsning på utrolig mange diskussioner, på utrolig mange problematikker, hvad enten det er i den arabiske verden, hvor alt skyldes Israel, hvad enten det er i dele af indvandrermiljøet i Danmark, hvor alt skyldes Israel, eller det er i hele den udenrigspolitiske debat verden over.
Hvis man kunne få løst den her konflikt, ville der være en mulighed for at få flyttet dagsordenen, og man kunne komme til at diskutere det, der egentlig er relevant for at få løst verdens udfordringer.
Det er jo skæbnens ironi, at det ikke er ret lang tid siden, at den tidligere israelske premierminister Ariel Sharon døde.
Det siger for mig sådan set alt om de forsøg, der har været, at lige præcis på det punkt, hvor det var lige før, at man var ved at have en aftale på plads, fik han en hjerneblødning og faldt i koma og lå symbolsk i mange, mange år som, havde jeg nær sagt, et levende eksempel på, hvordan den fredsproces har været.
Men vi må håbe, at Kerry og amerikanere nu kan sætte punktum, og at det her kan løses.
Det vil vi i hvert fald bakke fuldt ud op om og krydse fingre for.
Jeg synes, man skal bemærke sig, at det er så godt som alle partier i Folketinget, som står bag det her forslag til vedtagelse.
Jeg vil godt rose regeringen for det stykke arbejde.
Man kan så for så vidt undre sig over, at det kan strække sig hele vejen fra Enhedslisten og næsten til alle Folketingets partier, men det skyldes jo sådan set ordlyden i forslaget til vedtagelse.
Ordlyden er meget omhyggelig, og den strækker sig ikke længere, end at bukserne holder, og derfor er vi også med på den.
Vores grundsynspunkt er, at Danmark skal være en aktiv stemme for en implementering af en ordentlig fredsproces.
Vi har selvfølgelig nogle forbehold, når det kommer til at presse Israel for hårdt.
Vi har heller ikke noget ønske i Venstre om, at man overimplementerer her i forhold til EU-linjen, men jeg synes sådan set, at den tekst, som redegørelsen repræsenterer, på fuldt ansvarlig vis er dækkende for de synspunkter.
Derfor har jeg sådan set ikke noget at tilføje.
Christian Juhl (EL), 2014-01-21:
Man kan jo godt lave en akademisk diskussion om de her ting, men man er vel enige om, at Genèveaftalerne fungerer og krigens love gælder.
Man er vel enige om, at Israel har besat det palæstinensiske område.
Det er jeg i hvert fald enig i.
Så kan man sige, at nej, nej, det vil vi ikke, men så har man også placeret sig helt ude i yderkanten af al mulig anstændighed og moral.
Det her handler jo om, at når hele verden kan se, at det her er fuldstændig uacceptabelt i forhold til de beslutninger, vi har taget med hinanden om, hvordan man er over for hinanden, ja, så bør Israel jo også følge det, og derfor er de også under så voldsomt et internationalt pres, som de er i øjeblikket, hvor de står fuldstændig isoleret sammen med USA.
Søren Pind (V), 2014-01-21:
Til det er der jo kun et modspørgsmål: Hvordan synes hr. Christian Juhl selv det går med den politiske proces?
Christian Juhl (EL), 2014-01-21:
Nu holder vi os da ellers normalt ikke tilbage for at udtale os om alt muligt i hele verden – det er jo det, vi sidder og gør i dag.
Er det så den ekstreme opposition eller Assad, man skal støtte, hvis man skal støtte nogen dernede?
Og hvis De Konservative, trods risikoen for, at det udvikler sig til en regional krig, synes, at no fly-zonen er o.k., så synes jeg, det er lidt af en risikabel strategi at have.
Tak til hr. Pind for ikkesvaret.
Jeg kunne godt tænke mig at have fået uddybet, hvad en politiker vil foreslå.
Findes der så i givet fald ikke politiske muligheder for at påvirke den forfærdelige situation, som der er i Syrien?
Jan E. Jørgensen (V), 2014-01-21:
Det lød forholdvis positivt, tror jeg.
Karen Hækkerup (S), 2014-01-21:
Jamen det var i hvert fald det, vi talte om tilbage i 2009, da den beretning blev afgivet i Retsudvalget, altså at der er et krydspres, og at det derfor også kan være relevant at se på.
Jeg vil aldrig bakke op om, at racismeparagraffen skal fjernes, og derfor var det min intention at kigge på, om man ved at fjerne blasfemiparagraffen stadig ville kunne anvende eksempelvis racismeparagraffen, hvis man synes, at det er en god idé at kunne komme efter nogle folk.
Så selvfølgelig indgår der en vis form for krydspres i det her og i det arbejde, der skal sættes i gang.
Jan E. Jørgensen (V), 2014-01-21:
Altså, hvis man fjerner blasfemiparagraffen, bliver der så mere eller mindre behov for racismeparagraffen og vice versa?
Kunne man fjerne racismeparagraffen og så være dækket ind af blasfemiparagraffen?
Altså kunne jeg få ministeren til at bekræfte, at den her indre sammenhæng, der jo er, mellem de to bestemmelser i straffeloven, og det overlap, der jo også er mellem de to bestemmelser, er noget, man vil bede Straffelovrådet om i hvert fald at have med i sine overvejelser, når de skal afgive deres betænkning?