runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Uffe Elbæk (ALT), 2016-05-03:
Det sidste spørgsmål, som kommer nu, er jo altid medlemmernes, Alternativets medlemmers spørgsmål til statsministeren, og det går måske ikke overraskende på, at i sidste uge kom Det Etiske Råd ud med den anbefaling, at vi skulle sænke vores kødproduktion og kødforbrug, ud fra at kødproduktion er en af de mest CO2-fremmende industrier.
Så gik klimaministeren jo klart med det samme ud og sagde, at han var dybt uenig med Det Etiske Råds anbefaling.
Alternativets medlemmer vil så spørge statsministeren, om statsministeren er enig med sin klimaminister, og om det virkelig er rigtigt, at man ikke kan se fornuften i at sænke kødforbruget, når det videnskabelige set jo er dokumenteret, at det er en af de største CO2-fremmende industrier.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-03:
Jeg er meget overraskende enig med min minister.
Mig bekendt – nu skal jeg jo selvfølgelig passe på, fordi jeg står i Folketingssalen og taler under ministeransvar, så jeg tager det lille forbehold – er dansk konventionel mælk den mælk i hele verden med det laveste CO2-aftryk, og det er, fordi vi bl.a. har forsket i fodersystemer, og fordi det, når vi snakker en konventionel mælkeproduktion, foregår i stalde, hvor metangassen er under kontrol og den slags ting.
Så man kan sige: Hvad skal Danmarks bidrag være til menneskeheden?
Skal det være at holde fast i de kompetencer, vi har forsknings- og udviklingsmæssigt og så prøve på at udvikle en kvægproduktion, som er i samklang med naturen, eller skal det være at dreje rundt på hælene og lade være med at spise oksekød?
Der melder jeg mig altså på det første hold – beklager.
Morten Østergaard (RV), 2016-05-03:
Jeg hæftede mig i statsministerens indledning ved, at den plan, man vil lægge frem efter sommerferien, jo ikke bare tilsyneladende var afgørende for regeringens fremtid, men for hele Danmarks fremtid.
Det lyder jo vigtigt, og det tror jeg bestemt også det er, fordi det jo næsten er, som om – på de signaler, der kommer – strudsen er på vej til at tage hovedet op af busken og ligesom se udfordringerne lige i øjnene og konstatere, at Danmark på lidt længere sigt er udfordret, hvis vi skal have råderum til at investere i grøn omstilling, i vores børns fremtid gennem uddannelse og ikke se de nedskæringer, bl.a. på uddannelse, vi har set det seneste års tid.
Så langt, så godt.
Når det så er en plan, der kan blive afgørende for Danmarks fremtid, vil jeg også skynde mig at sige, at hvis vi begynder at tage hul på at skabe Danmarks fremtid og skaffe os et råderum til for alvor selv at tage skæbnen i vores hænder, så er Det Radikale Venstre selvfølgelig klar til at tage fat.
For næsten 2 år siden gav statsministeren i sin daværende kapacitet et interview, hvor det forlød, og jeg citerer: Jeg vil ikke være statsminister for enhver pris.
Hvis jeg skal være statsminister, skal jeg have plads til at føre min politik ud i livet.
For et øjeblik siden sagde statsministeren i et svar til fru Mette Frederiksen, at det der med at holde styr på de offentlige udgifter osv. var der jo ikke flertal for, og derfor førte man nu den politik, man kunne finde flertal for.
Derfor vil jeg egentlig bare spørge helt konkret: Når det handler om udfordringen med, at levealderen glædeligvis stiger hurtigere, end vi havde forudsat i den gamle velfærdsaftale, og de afledte udfordringer, der kommer af det og af oliepriserne og af alle de andre ting, statsministeren har peget på, taler vi så om en plan for Danmarks fremtid, der har en sådan karakter, at statsministeren siger, at den er så vigtig for ham som statsminister, at han her skal have plads til at føre sin egen politik ud i livet?
Eller er det en af dem, hvor han siger: Jamen vi må se, hvordan det går, bare jeg fortsætter som statsminister?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-03:
Jamen jeg synes egentlig ikke, at jeg bliver udlagt sådan helt fair; altså, jeg kan sagtens forstå det.
Men jeg synes, at der jo er stor forskel på at sige, at jeg kun vil have en eller anden position, hvis jeg får gennemført hele min politik ned i hver enkelt detalje, og så det, der næsten blev sat op som det modsatte, nemlig at vi gør ingen forskel.
Altså, den her regering er her, fordi vi gør en kæmpe forskel, kæmpe forskel.
Vi er i gang med at gøre Danmark friere, rigere og rimeligere.
Vi er i gang med at flytte 4.000 arbejdspladser ud, som jeg tror man kan give statsgaranti for alle sammen ville være, hvor de er, hvis den tidligere regering havde fortsat.
Vi har strammet udlændingepolitikken markant op, og jeg tror på en række punkter også imod hr. Morten Østergaards stemmer.
Jeg tror, man kunne give en bagudvendt statsgaranti for, at det ikke var sket, hvis den tidligere regering havde fortsat.
Vi har skabt en fødevarepakke, som giver dansk landbrug – også på en bæredygtig, naturmæssigt acceptabel måde – nogle bedre rammevilkår.
Vi er sådan set på vej det rigtige sted hen, og vi skal nå længere; det er derfor, vi fremlægger en plan.
Det bliver lidt præmaturt, hvis jeg i forhold til nogle skal stå og garantere, hvad der er med, og hvad der ikke er med i planen, allerede inden vi har lavet den, og i forhold til andre skal stå at definere det som et kabinetsspørgsmål.
Derfor tror jeg bare, at alle bliver nødt til at væbne sig med tålmodighed.
Vi arbejder målrettet på, at vi, når Tinget er samlet efter sommerferien, kan få en ordentlig veloplyst diskussion om, hvad der egentlig er op og ned i dansk økonomi.
For jeg tror, at hr. Morten Østergaard og jeg er enige om, at Danmark står med nogle udfordringer ikke ret langt ud i fremtiden, som ikke aktuelt fylder tilstrækkelig meget i den politiske debat.
Det tror jeg vi vil være enige om.
Det har vi brug for at få frem i lyset.
Hvor er Danmark henne om 10 år, hvis ikke vi handler?
Hvad er det for et Danmark, vi kan skabe, hvis vi handler på nogle punkter?
Det er jo den debat, jeg gerne vil have, men jeg tror den skal være på et oplyst grundlag, også før jeg tager stilling til, hvilke dele af den plan der så er udtryk for et kabinetsspørgsmål for regeringen til den tid.
Morten Østergaard (RV), 2016-05-03:
Det, jeg bare konstaterer, er jo i hvert fald, at når det handler om det her spørgsmål om at skabe Danmarks fremtid, så blev jeg ikke helt så meget klogere på, om det for statsministeren hører til i kategorien af ting, som man sætter sin post ind på, eller om det hører til i kategorien af ting, hvor man må lade det gå sådan dagen og vejen.
Men når jeg alligevel håber på en vis udvikling i statsministerens synspunkter, er det jo, fordi jeg for cirka et års tid siden var ude med tanker om, hvad man kunne gøre for at adressere præcis den problemstilling, regeringen nu har fundet interesse for.
Ved den lejlighed sagde statsministeren, at han mente, at det fokus, jeg havde på pensionsalderen, var et masochistisk fokus.
Er det stadig væk efter statsministerens opfattelse masochistisk, og er det den tilgang, man vil tage, i forhold til arbejdet med den her plan for fremtidens Danmark?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-03:
Altså, man kan da i hvert fald lytte sig frem til i debatten, at med den måde, som fru Johanne Schmidt-Nielsen tog det her ned på, omtalte det på og italesatte det på, så ville man godt kunne slå sig på hende, hvis man har det synspunkt, hr. Morten Østergaard har, ikke?
Så kan man jo selv definere det, som man vil.
Vi kommer ikke det her meget nærmere end ved at sige, at det, vi har sat os for, er at bruge tiden hen over sommer på – i lyset af hvor verden er lige nu og her, med et IMF, der skruer ned for de globale vækstforventninger, med en udvikling på de fossile brændstoffer, som rummer nogle gode sider for realøkonomien, men ret mange dårlige for nationaløkonomien, med et immigrationspres på Europa, med den produktivitetsudvikling, der er, eller måske snarere ikke er der – at danne os et samlet overblik over, hvor Danmark er henne om 10 år, hvis vi sidder på hænderne.
Hvor kan Danmark være, hvis vi tager hænderne op af lommen og gør enten det ene eller andet?
Jeg forbeholder mig altså retten til at tage den tid, det kræver, med henblik på efter sommerferien at kunne fremlægge en plan.
Det ville være uklogt af mig – og det ønsker jeg ikke at være, i hvert fald ikke på felter, hvor jeg decideret selv kan se, at det ville være uklogt – på forhånd at stå og sige, at der er noget, vi med bestemthed vil gøre, eller noget, vi med bestemthed ikke vil gøre.
Morten Østergaard (RV), 2016-05-03:
Ja, det tager jeg som en imødekommelse af, at det nok ikke er helt så masochistisk, som det har været i hvert fald.
Og det er jo godt, fordi det, vi jo kan håbe på, hvis viljen indtræffer og vi kan finde et flertal, der vil løfte, er, at vi så erstatter den politik, der har været ført, hvor man jo har prioriteret på kommende generationers bekostning – altså hvor man har skåret ned på uddannelse der, hvor man egentlig burde investere, skåret ned på forskning der, hvor man egentlig burde investere, for at få råd til, ja, hvad ved jeg, flere politibetjente eller forskellige andre af regeringens prioriteter.
Det er jo ikke en måde at skabe Danmarks fremtid på.
Så kan det ikke nytte noget, at regeringen fører en politik, hvor man i stedet for at bede os alle sammen om at hjælpe med at tage fat nøje udpeger dem, der i forvejen har mindst, altså kontanthjælpsmodtagere, som skal leve for lidt mindre, eller nyankomne flygtninge, som skal klare sig for lidt mindre end dem, vi i forvejen mener får et eksistensminimum.
I hvert fald vil jeg sige, at hvis det er masochisme at bede alle os, der kan, om at arbejde lidt længere, så ved jeg ikke, hvad for et ord man skal hæfte på det at bede dem, der har mindst, om at klare sig for mindre.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-03:
Det synes jeg var meget flot sagt, og det står som en fin opfordring til regeringen, som jeg deler, altså på det abstraktionsniveau, at der er brug for, at alle tager fat.
Det var sådan set også det, jeg forsøgte at understrege i mine indledende bemærkninger til den her spørgetime for 1½ time siden, nemlig at der er brug for, at man ikke som partier på forhånd positionerer sig så cementagtigt, at ingenting kan lade sig gøre.
Jeg tror, at det vil tjene os alle sammen, at der nu kommer nogle måneder, hvor man kan sige, at Danmarks fulde udfordringer bliver foldet ud med afsæt til, at vi så også kan få en fælles diskussion om, hvordan de så kan håndteres.
Jeg tror, at der er et eller andet i, at tingene skal tages i den rigtige rækkefølge.
Det er i hvert fald det, vi insisterer på ved at sige, at når vi i 2020-perspektiv har et råderum, der er svundet ind på grund af en række ting, der er kommet udefra, altså oliepris, migrationspres og andet, så vil det være klogt lige at kaste lyset lidt længere ud og få et oplyst rum, inden man tager stilling til, hvordan man vil gå ind i det, hvor man vil sætte sig, og hvordan man vil positionere sig.
Jeg tager alle de spørgsmål, der er faldet fra hr. Morten Østergaard her, som et signal om, at den debat vil Det Radikale Venstre gerne melde sig ind i, og det vil jeg gerne kvittere for.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2016-05-03:
Anbefalingen om, hvordan dansk udenrigspolitik skal være fremadrettet, blev jo offentliggjort i går, og der er set med mine øjne både skidt og kanel i pakken.
Det er jo godt, at det er slået fast, at Irakkrigen klart var en fejl, og at udviklingsbistanden bruges bedst i udviklingslandene og ikke i Danmark, mens det, der er skidt, selvfølgelig er, at dansk udenrigspolitik stadig væk skal have fokus på angrebskrig, og at vi militært bør opruste massivt.
Det vil jo også være væsentligt at vide, hvorvidt statsministeren har tænkt sig at bruge sin særligt udpegede rådgiver til at indføre det i dansk udenrigspolitik.
Så derfor vil jeg gerne spørge statsministeren, om han kan forestille sig, at forsvarets budget vil vokse i de kommende år, samtidig med at finansministeren i forbindelse med KL's topmøde har bedt kommunerne om at holde op med at klynke over tvungne nedskæringer på ældre-, børne- og folkeskoleområdet.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-03:
Må jeg ikke anbefale, at man lige læser den der redegørelse en gang mere?
Jeg indrømmer, at 1 minut ikke er lang tid, men jeg synes godt nok ikke, at det referat helt matcher det indtryk, jeg selv sidder tilbage med efter at have læst den her rapport.
I forhold til det sådan mere indholdsmæssige, altså de fremtidige forsvarsudgifter, er situationen den, at vi har et forsvarsforlig, der rækker til og med 2017, og i god tid inden vil vi jo indbyde til forhandlinger.
Vi var alle sammen med til at tage en betydelig fredsdividende hjem efter Berlinmurens fald med et billede af et samarbejdende Europa og et Rusland, der ville integrere sig, og vi står i en anden situation nu.
Vi står i en situation, hvor den russiske udenrigsminister antydningsvis – og måske endda mere end antydningsvis – truer, hvis man i Sverige skulle få tanker om at integrere sig tættere ind i NATO-samarbejdet.
Jeg var i Polen for nylig og kunne jo høre min polske kollega fortælle om, kan man sige, udfordringer af det polske territorium.
Der er nogle dimensioner her, vi er nødt til at tage alvorligt.
Har vi så en ambition om på forhånd at sige, at der skal bruges flere penge?
Jeg tror, det står klart, at det slet er ikke sådan, vi er født i forhold til nogen sektor, men vi har da den ambition, at vi skal kunne løse opgaverne tilfredsstillende, og derfor kan man ikke stå her og sige, at der ikke kan blive brug for, at man i et fremtidigt forsvarsforlig tilfører forsvaret flere ressourcer.
Anders Samuelsen (LA), 2016-05-03:
Jeg må bare sige, at jeg simpelt hen ikke er enig med statsministeren.
Og jeg mener også, det er forkert at tage isolerede tal fra januar og så sammenligne dem med tallene fra september eller oktober.
Man skal jo sammenligne januar med januar.
Og alene det tal, som statsministeren her opridser med 10 om dagen, giver jo, hvis det bare fortsætter – og det er jo helt urealistisk, at det ikke stiger i løbet af året – 3.650 på årsbasis.
Så derfor mener vi, det er vigtigt.
Det er også vigtigt, at vi ikke bare venter på, at man kan lave en samlet europæisk løsning.
Nogle gange skal der også være nogle lande, der går forrest.
Vi ser jo allerede i dag, at der sker initiativer – det kunne være i Østrig og andre steder – hvor der er nogle, der, fordi det europæiske system er så langsomt, som det er på det her område, tager nogle initiativer, som så presser de andre lande til at løfte bolden og gå videre med det.
Og derfor er det, at vi ønsker, at man skal gøre noget ved det her område.
For det er vigtigt, at vi får sendt et signal til de folk, de ulykkelige mennesker, der er på flugt, om, at det ikke hjælper noget at begynde at bevæge sig op igennem Europa – kvinder undervejs på den her flugt bliver voldtaget, børn overnatter i skove.
Der er så mange ulykkelige skæbner, fordi vi har givet dem en illusion om, at det faktisk kan lade sig gøre at få lov til at søge asyl, når man når igennem alle de lande, f.eks. helt op til Danmark.
Så derfor: Tag et initiativ!
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-03:
Men det er jo sådan set den tanke, vi forfølger fra dansk side i en europæisk sammenhæng – at få ført en europæisk politik, der sender et stærkt signal til folk i Afrika og andre steder om, at der ikke er nogen åben dør ind i Europa.
Det er derfor, vi har indgået den aftale med Tyrkiet, som skal sikre, at også folk, der kommer fra Syrien, kan returneres til Tyrkiet.
Det vil jo altså være mere virkningsfuldt, hvis vi kan udvirke en europæisk ordning, der virker.
Og lige nu og her, og jeg står ikke og siger, at der ikke opstår problemer, er der en udvikling, der trækker den rigtige vej – med en Vestbalkanrute, der er lukket ned, på grund af Tyrkietaftalen, på grund af det østrigske initiativ, og i øvrigt også med en position, altså den østrigske, som jeg tror vil have en betydning i forhold til en eventuel alternativ rute over Middelhavet.
Vi holder alt det her under opsyn.
Jeg kan konstatere, at lige nu og her er tallene altså faldet fra et niveau, der hed 100 om dagen, til at det hedder 10 om dagen.
Og i den situation, altså lige nu og her, er der ikke basis for at tage flere, kan man sige, egne, isolerede danske initiativer.
Der er brug for, at vi bruger vores stemme til at presse på for at få fundet en europæisk løsning.
Og med det ekskluderer jeg ikke, udelukker jeg ikke, at hvis tingene pludselig ændrer sig, kan positionen også ændre sig.
Nej, den har jeg bestemt ikke forladt.
Jeg har en ambition om, at Danmark skal stå åbent for folk, der kan og vil, men ikke for dem, der ikke kan, og dem, der ikke vil.
Jeg har en ambition om, at vi skal nedbringe antallet af asylansøgere, at pengene rækker længere i nærområderne, at det ideelt set ville være bedst, hvis ikke der var nogen spontanflygtninge – for nu at sige det ligeud.
Vi har sammen taget en stribe initiativer for at prøve at begrænse det – med nogen effekt, men ikke med tilstrækkelig effekt.
Derfor står vi med en udfordring med folk, som altså får asyl i henhold til konventionerne og dermed har krav på at være her, om end midlertidigt, indtil situationen er sådan, at de kan tage hjem.
Der står jeg med den helt praktiske udfordring, at hvis ikke vi sørger for, at de mennesker tjener deres egne penge, så skal vi tjene dem for dem.
Det vil være en belastning af vores budgetter, det vil være en belastning af danskerne i et omfang, som kommer til at fortrænge alt muligt andet.
Det er den opgave, vi har søgt at løse sammen med arbejdsmarkedets parter.
Står der så andre opgaver tilbage?
Ja, det gør der.
For jeg er sådan set enig i det med midlertidighed, og jeg vil da også gerne indgå i tættere drøftelser, også med Dansk Folkeparti og andre.
Nogle initiativer er der allerede taget – flere kan sikkert tages – for, at vi kan have et repatrieringssigte med de mennesker, der er her.
Men uanset det, og det tror jeg er et tema, vi kommer til at vende tilbage til i den næste samling, så rokker det ikke ved, at vi altså har nogle folk, som er i Danmark, og hvis alternativet er offentlig forsørgelse, er det bedre, at de kommer i arbejde og tjener deres egne penge.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2016-05-03:
Men det er jo præcis de her slutbemærkninger, der får mange danskere, tror jeg, til at opleve, at man kapitulerer, altså, at man ligesom accepterer tingenes tilstand og siger, at der ikke er noget at gøre.
Hvis man vil bevare et perspektiv om, at flygtninge, der kommer til Danmark, hjælpes midlertidigt, hvorfor i alverden skal de så optjene dagpengeret fra dag et, de kommer ud i et lavtlønsarbejde, hvor virksomhederne får bonus for at ansætte dem?
Hele det grundlag, man laver med trepartsaftalen, går jo ud på, at folks ophold permanentgøres; at folk bliver her i al fremtid.
Vi sender danske soldater af sted for at hjælpe med at skabe fredelige tilstande, så man kan bo i Syrien – eller så man kan vende tilbage; der er jo ganske mange, der bor i Syrien i forvejen.
Men hvordan skal vi få de syrere, der kommer hertil, til i deres hoveder at tænke på situationen, når de vender hjem, hvis alt, hvad vi møder dem med, er integration i forhold til permanentgørelse på det danske arbejdsmarked og i Danmark i øvrigt?
Statsministeren har jo sagt, at selv hvis det bliver en stor succes, så får man halvdelen i arbejde.
Så at det er en økonomisk belastning alligevel – den danske erhvervsfrekvens er jo ca. 70 pct. – er åbenbart.
Økonomisk er det jo, uanset hvad, en kæmpe belastning af det danske samfund.
Men det, jeg ønsker, er at bevare perspektivet om, at de her mennesker er her på midlertidigt grundlag, og at de rent faktisk vender hjem den dag, muligheden for at vende tilbage er til stede.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-03:
Jamen jeg er sådan set ikke uenig i perspektivet, og nu er det altså sådan, at hvis ens opholdsgrundlag falder bort, falder det bort, og det gør det altså også, uanset om man eventuelt har en eller anden dagpengeret, og det skal vi jo holde fast i.
For mig er det mere et udtryk for, at der jo altså ikke bare findes den enkle løsning.
Jeg er grundlæggende enig i, at vi skal bringe antallet ned – det er også det, vi har kæmpet for.
Umiddelbart efter folketingsvalget tog vi initiativer, som jo også viste sig at have effekt, og vi så, hvordan tallene gik nedad umiddelbart efter introduktion af integrationsydelse og en række andre stramninger.
Så gik der hul på Europa og alting kom ud af kontrol.
I den situation har de virkemidler, vi har taget i brug, gjort, at det har ramt Danmark mindre hårdt end vores nabolande.
Betyder det, at vi ikke er udfordret?
Nej, det betyder det ikke.
Derfor bliver vi også nødt til at diskutere, hvad mere der kan gøres fremadrettet.
Det skal jo ikke være nogen undskyldning for, at vi ikke skal komme videre.
Derfor vil jeg gerne her tilkendegive, at jeg betragter det som noget naturligt i næste folketingssamling at følge op på resultaterne fra trepartsaftalen.
Trepartsaftalen har det helt pragmatiske udgangspunkt, at når folk er her, er det bedre, de forsørger sig selv.
Der er også et perspektiv, der handler om, at når freden sænker sig, skal folk hjem, og det diskuterer jeg gerne.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2016-05-03:
Det indikerer jo, at alting ikke er sort-hvidt.
Der er altså åbenbart nogle mennesker, der vurderer, at de godt kan vende tilbage til de lande, de er kommet fra, selv om de har opnået flygtningestatus.
Og det illustrerer vel egentlig meget godt, at det her også handler om, hvorvidt man sørger for, at de mennesker, der ved hjælp af menneskesmuglere har haft mulighed for at komme hertil, rent faktisk mødes af et samfund, der siger: I får hjælp, hvis I er flygtninge, ja, men det er midlertidigt, og I kommer tilbage, når der er mulighed for det, så de mentalt også er gearet ind på det.
Når jeg læser trepartsaftalen, og det er derfor, jeg tager det op i dag, synes jeg, det er så trist læsning, for der er intet sted, der handler om, hvordan man så sikrer de her menneskers kompetencer, i forhold til at de vender hjem igen.
Alt sammen handler det om, hvordan de skal have kompetencer i forhold til at blive i Danmark og blive på det danske arbejdsmarked.
Det er derfor, jeg mener, at trepartsaftalen med den måde, den er skruet sammen på, i virkeligheden bliver en kapitulation i forhold til det synspunkt, der handler om, at flygtninge har midlertidig status og skal vende tilbage, når muligheden er der.
Det er derfor jeg gerne vil have drejet statsministerens opmærksomhed ind på det her, og jeg er glad for, at det ser ud til at være lykkedes, så vi forhåbentlig kan komme tilbage på sporet.
Jeg vil gerne gøre det, inden Folketinget skal vedtage trepartsaftalen.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-03:
Jeg vil gerne sige, at hvis man skal vende tilbage til et hvilket som helst andet land, som man kunne finde på at flygte fra, hvad enten det er flugt som flugt, fordi man altså er forfulgt, eller det er, jeg havde nær sagt flugten til Amerika, drømmen om et bedre liv, vil jeg mene, at de kompetencer, man er i stand til at høste i Danmark, vil man stå sig godt ved.
Det vil jeg mene.
Derfor er der sådan set to grunde til, at vi synes, vi gerne vil lave om på det historiske svigt, der har været, hvor vi har accepteret, at folk har gået rundt i Danmark i årevis som flygtninge og har ligget samfundet til last, med en erhvervsfrekvens på 30 pct. til følge.
Lav om på det!
For hvis vi bare kunne få det op på det niveau, der er blandt ikkevestlige folk i Danmark generelt, kunne vi frigøre 2,5 mia. kr. Og jeg kunne da høre på diskussion før, at jeg og fru Mette Frederiksen godt kunne få en diskussion om, om der ikke kunne være brug for de penge et eller andet sted.
Så det har jo det dobbeltsigte at tage udgangspunkt i en virkelighed og sørge for, at folk forsørger sig selv.
Men det har også det sigte, at hvis folk bliver fedtet ind i sociale systemer og lever på offentlig forsørgelse, hvad er det så for et perspektiv, der er, for at de overhovedet vender tilbage efterfølgende?
Jeg gentager nu mig selv ved at sige, at vi jo også har fokus på hjemsendelsesaftaler.
Vi har forlænget midlertidigheden fra 1 år til 3 år, og jeg betragter ikke den dør som lukket.
Det er en diskussion, vi kommer til at vende tilbage til.