Nick Hækkerup (S), 2013-04-16:
Jeg må begynde med at takke for den livlige debat, der har været om det fremsatte lovforslag.
Den del af lovforslaget, som vedrører forsvarets uddannelser, er i bund og grund udtryk for de ønsker, regeringen generelt har på uddannelsesområdet.
Med lovforslaget inddrages forsvarets uddannelser i regeringens arbejde med at forbedre overgangen fra en uddannelsessektor til en anden og med at sikre det bedst mulige udbud af uddannelser på tværs af sektorer.
Formålet med lovforslaget er altså at tilnærme forsvarets uddannelser til de civile uddannelsestilbud for at øge fleksibiliteten mellem forsvarets uddannelser og det civile uddannelsessystem.
Samtidig vil forsvarets uddannelser bevare den høje grad af militær faglighed, som gør, at vores soldater uddannes på et højt militærfagligt niveau, der bl.a. sætter dem i stand til at løse opgaver i verdens brændpunkter.
Det vil kunne ske bl.a. i kraft af forsvarets arbejde med gradvis akkreditering af en række af forsvarets uddannelser og via øgede muligheder for skift mellem det militære og civile arbejdsmarked.
Akkrediteringen af en række af forsvarets uddannelser vil gøre det tydeligt for det civile uddannelsessystem og for civile arbejdsgivere, hvilket uddannelsesniveau en person har opnået ved forsvarets uddannelse.
Det vil styrke den enkeltes muligheder for at skifte mellem det militære og det civile arbejdsmarked.
Lovforslagets bestemmelser om forsvarets uddannelser er overordnet set et skridt på vejen til et mere fleksibelt og gennemskueligt uddannelsessystem, også for forsvarets uddannelser.
Så vil jeg vende mig mod den del af lovforslaget, som handler om organiseringen af ledelsen af forsvaret, og som jo, kan man roligt sige, har domineret den debat, der har været i dag.
Det er et emne, som ligger regeringen meget på sinde, og som jeg som forsvarsminister selvsagt også er meget optaget af.
Det handler om til enhver tid at organisere den øverste ledelse af forsvaret bedst muligt i forhold til de aktuelle behov.
Det kræver fleksibilitet, og det er regeringens ønske med lovforslaget at tilvejebringe mulighed for, at den til enhver tid siddende forsvarsminister i videre omfang, end det er tilfældet med den gældende lovgivning, administrativt kan fastlægge en nærmere organisering af forsvarets ledelse.
Først vil jeg sige et par ord om behovet for fleksibilitet og tilpasning.
Det er regeringens opfattelse og erfaring, at den nuværende organisering af ledelsen af forsvaret ikke i tilstrækkelig høj grad tilfredsstiller de aktuelle behov.
Baggrunden herfor er, at den sikkerhedspolitiske udvikling gennem de seneste to årtier har betydet, at behovet for løbende politisk, civil, militær kontakt og koordination i den interne beslutningsproces og styring i forsvaret er langt større end tidligere.
Det gælder både generelt og konkret i det løbende samarbejde med andre nationale og internationale aktører.
Behovet er særlig udtalt i forbindelse med internationale indsættelser af forsvarets kapaciteter.
Konkret er der behov for hurtigere og hyppigere stillingtagen, og det forudsætter en løbende sammenstilling af typisk en række militære og ikkemilitære aspekter.
Hertil kommer et øget fokus på effektiviseringer, herunder gennem løbende organisationsudvikling.
Endelig er der en grund til at formode, at også fremtiden vil byde på pludselige ændringer og nye udfordringer, som vil kræve organisatoriske tilpasninger.
Under den tidligere regering blev Forsvarskommandoen flyttet fra Vedbæk til København og jo i hvert fald i geografisk forstand tættere på departementet.
Gældende lovgivning sætter snævre rammer for mulighederne for at tilpasse organisationen, idet den forhindrer modeller, som omfatter integration af den øverste ledelse.
Der er efter regeringens opfattelse behov for både fleksibilitet fremadrettet og en tilpasning af den nuværende organisering.
Som tidligere nævnt sætter forslaget samtidig en række rammer og begrænsninger i forhold til den til enhver tid siddende forsvarsministers mulighed for at tilpasse organisationen.
Lovforslaget opretter således en særlig bestemmelse om stillingen som forsvarschef og angiver i tilknytning hertil centrale aspekter af forsvarschefens ansvar og opgaver.
Det afspejler den betydning, som regeringen tillægger det, at der er klarhed over ansvaret for den militære rådgivning og for den operative ledelse af danske styrker.
Loven fastholder således, at forsvarschefen som hidtil er den øverste militærfaglige rådgiver, at forsvarschefen fortsat kan gøre sin militærfaglige rådgivning gældende direkte over for forsvarsministeren.
Forsvarschefen har selvfølgelig endvidere uændret den operative ledelse af danske militære styrker.
Det fremgår af bemærkningerne, at det både omfatter værnsspecifikke og værnsfælles operative kapaciteter.
Det følger selvsagt også, at det fortsat er forsvarschefen, som har ansvar for den militærfaglige vurdering af, om støtten til danske militære styrker muliggør, at disse kan løse forudsete og pålagte opgaver.
Endelig vil forsvarschefen fortsat være den øverste militære repræsentant internationalt og skal fortsat have den fornødne værnsfælles stabsstøtte og en fast stedfortræder.
Disse centrale forhold vedrørende forsvarschefens opgaver, ansvar m.v. kan man ikke lave om, uden at det sker lovgivningsmæssigt.
En vedtagelse af lovforslaget vil ikke i sig selv indebære, at den nuværende organisering skal ændres, men det vil åbne mulighed for det ved at give den til enhver tid siddende forsvarsminister mulighed for at tilpasse organiseringen af ledelsen til forsvarets aktuelle behov.
I forhold til den nuværende organisering vil det betyde, at det vil være muligt at integrere den øverste politiske, civile og militære ledelse og dermed nedlægge Forsvarskommandoen, men at stillingen som forsvarschef og dennes grundlæggende ansvar, opgaver m.v. fortsat vil være lovbestemt.
Grundlæggende handler det om Danmarks sikkerhed, om et moderne og effektivt forsvar, som danskerne kan have tillid til og kan regne med kan løse opgaverne og passe ordentligt på pengene.
Vi skal have et moderne og effektivt forsvar.
Det får vi med forliget fra sidste år.
Nu mangler vi blot at modernisere og effektivisere strukturen i den øverste ledelse af forsvaret.
Vi skal have en ledelsesstruktur, der passer til den tid, vi lever i.
Den nuværende organisering af den øverste ledelse af forsvaret blev til under den kolde krig, men truslen mod Danmark er ikke længere den kolde krig, og opgaven er ikke længere at holde russerne stangen og forhindre, at de kommer væltende ind over landets grænser fra øst.
Det danske forsvar passer i vore dage på Danmark ved at være med til at løse konflikter rundtomkring på kloden – konflikter, der er komplekse, og som stiller store krav til styringen af økonomien, juridiske overvejelser, indkøb af det rette materiel, tæt dialog og kommunikation med hinanden, allierede og befolkningen.
Vi skal selvfølgelig organisere den øverste ledelse af forsvaret, så det bedst muligt løser sine opgaver.
Derfor er tiden kommet til at lægge den rest koldkrigsledelsesstruktur på hylden og skabe en moderne og effektiv ledelsesstruktur, hvor forsvarets øverste militære, civile, politiske ledelse kan arbejde tæt sammen, under samme tag, dør om dør – så vi kan tage de bedste beslutninger, så vi kan undgå dobbeltarbejde, så vi kan styrke forsvarets evne til at passe på vores land.
Det handler først og sidst om viljen til at prioritere Danmarks sikkerhed.