Mette Frederiksen (S), 2014-11-20:
Vi er lige ved at afklare heroppe, hvad der egentlig er proceduren, og jeg tror, vi er ved at være nået frem til en konklusion.
Det, vi anbefaler heroppefra, er, at jeg nu starter med at svare på beslutningsforslaget, og så vil jeg gå på talerstolen igen, når vi har haft den samlede debat, for jeg synes sådan set, det er rimeligt, at jeg samler op på den debat, der måtte være i salen om lovforslaget.
Så hvis alle er indstillet på det, tror jeg, at jeg vil nøjes med at knytte nogle kommentarer til beslutningsforslaget nu og så tage opsamlingen på vores samlede debat, for det må også være rimeligt, at jeg kan svare på ordførertalerne undervejs. Så med denne lille ordveksling vil jeg starte her.
Det gode er, at jeg slet ikke har mine papirer med herop, for jeg vidste faktisk ikke, at det var den her procedure, vi valgte.
Men jeg kan huske beslutningsforslaget fra Dansk Folkeparti, så vi kan sagtens håndtere det på den her måde.
Der kommer selvfølgelig til at være et vist overlap af de to taler.
Da jeg nu indleder debatten her i dag, vil jeg gerne starte med at sige, at ligegyldigt hvordan vi vender og drejer det, og ligegyldigt hvilken tilgang vi måtte have til asyl- og flygtningespørgsmålet, synes jeg som dansk justitsminister, at det er vigtigt at understrege, at verden står i en ualmindelig svær og ekstraordinær situation.
Ikke siden tiden lige efter anden verdenskrig har så mange mennesker været på flugt.
Vurderingen er, at måske mere end 50 millioner mennesker er fortrængt fra deres hjem, fra deres nærområder.
Vi har en situation i Syrien og Irak med Islamisk Stat, der terroriserer lokalbefolkninger, driver mennesker på flugt, begår forbrydelser mod menneskeheden og skaber ufred og uro i en hel region.
Når vi har at gøre med så svær en situation i Mellemøsten, vil det kaste meget, meget store grupper af mennesker på flugt.
De fleste søger beskyttelse i nærområderne, en mindre andel kommer til Europa, og det har selvfølgelig også en afsmittende effekt i Danmark.
Hvad er det så for en situation, vi står i?
Langt hovedparten kommer fra Syrien, og det er vores grundlæggende opfattelse som regering, at på den ene side skal vi selvfølgelig yde beskyttelse til de mennesker, der har behov, det er vores medmenneskelige forpligtelse, det er også vores internationale forpligtelse, og på den anden side skal vi jo formulere vores lovgivning, vores politik sådan, at vi også kan få tingene til at fungere i Danmark.
Og antallet, der kommer hertil, er ikke ligegyldigt i forhold til vore evner til at kunne integrere.
Det er det første, jeg gerne vil sige.
Det andet, jeg gerne sige, er, at man jo kan være på flugt af forskellige årsager.
Og det siger sig selv, at er man individuelt forfulgt – det kan være, man er systemkritiker i sit hjemland, deserteret fra hæren eller på anden vis i en situation, hvor man på grund af sin egen status, handlinger, holdninger er forfulgt – så skal man selvfølgelig have den beskyttelse, der gælder efter konventionerne.
Men vi har også andre typer af flygtninge, flygtninge, som ikke er individuelt forfulgt på grund af egen person, men som flygter på grund af ufred og ustabilitet i det land, hvorfra de kommer.
Det er den gruppe af flygtninge, som vi ønsker at adressere og håndtere med lovforslaget her, L 72.
Så har Dansk Folkeparti samtidig fremsat et beslutningsforslag, som sambehandles.
Jeg vil sige, at helt generelt ønsker vi at afvise beslutningsforslaget fra Dansk Folkeparti, ganske enkelt fordi vi mener, at vores eget lovforslag er bedre.
L 72 løfter den opgave, vi står over for som samfund, på en, synes jeg, klog og balanceret måde.
Dansk Folkeparti går jo også altid tilbage til en gammel traver, nemlig at vi skal begynde at differentiere ydelserne på den måde, vi så det med starthjælpen op gennem 00'erne.
Jeg fulgte starthjælpen ret tæt, fordi jeg i perioden var socialordfører for Socialdemokraterne, og efterfølgende har jeg jo været beskæftigelsesminister.
Det, man bare må sige helt stille og roligt om starthjælpen, er jo, at den ikke fik alle mennesker i arbejde, og når man har at gøre med en meget lav ydelse, som ikke bringer folk tættere på arbejdsmarkedet, så er der jo en indbygget risiko for, at det lave økonomiske niveau kan generere yderligere problemer i og omkring menneskers liv.
Så man kan sige samlet set ud fra en helhedsbetragtning, at vi førstebehandler L 72 i dag, som vi synes svarer på asyludfordringen på en både klogere og mere balanceret måde, end beslutningsforslaget fra Dansk Folkeparti er udtryk for.
På grund af en række af enkeltelementerne afviser jeg hermed beslutningsforslaget, og så vil jeg dvæle lidt mere ved lovforslaget i min tale nummer to i dag.