Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-06:
Tak, formand.
Hvis der er en ting, jeg skal erklære mig enig med den forrige taler og ordfører i, er det i hvert fald, at det er væsentligt, at man har den rigtige strategi; at man overhovedet har en strategi for, hvordan man gerne vil nå i mål.
Det er også derfor, at jeg og vi i Dansk Folkeparti undrer os en lille smule over, hvordan man kan have en sådan flikflakken, hvor man den ene dag synes, at Lavaldommen er noget, man skal håndtere nationalt, det er noget, man kan lave en lov for og indramme, og så lukker man i øvrigt øjnene for alle de skadevirkninger, som man ikke får taget højde for med loven, og lige pludselig den næste dag ønsker man en protokol og en erklæring og nærmest også traktatændringer, det er desværre bare ikke lige muligt for tiden, men det kan jo komme på et tidspunkt - sådan forstår man det.
Da Dansk Folkeparti for et år siden foreslog, at vi skulle have en protokol, som klart og utvetydigt i traktaten sagde, at EF-Domstolen endsige de andre EU-institutioner ikke havde hjemmel til eller mulighed for at anfægte den danske og den nordiske aftalemodel, blev det mødt med fuldstændig hovedrysten fra partierne, fra SF og fra Socialdemokratiet
alle de socialistiske organisationer i Folketinget mødte forslaget med den reaktion.
Men jeg forstår, at man i dag har fået rystet så meget på hovedet, at tingene alligevel er faldet på plads, og at man nu faktisk kan se, at det måske alligevel giver en hel del mening.
Det er jo selvfølgelig glædeligt for os, at man efter et års tid alligevel kan se ræson i det, Dansk Folkeparti har foreslået.
Må jeg ikke starte med det lovforslag, som beskæftigelsesministeren med sit sædvanlige jaflertal på EU-området har vedtaget.
Det er jo fuldstændig rigtigt, at det nu fremgår af udstationeringslovens § 6 a, at alle, der agerer i Danmark, skal overholde de nationale overenskomster, når det kommer til løn.
Problemet er bare, at det jo ikke er alle elementer af arbejdsmarkedet og heller ikke alle elementer af det aftalte arbejdsmarked, som er nationale.
I byggefagene f.eks. er en lang, lang række af tillægsydelserne, tillægslønnen vedtaget og aftalt lokalt.
Og det er ikke omfattet af loven, det er ikke omfattet af § 6 a, det er ikke omfattet af det, som er japartiernes figenblad.
Det betyder, at når folk kommer udefra, kan det godt være, at de skal overholde den nationale overenskomst, altså det, som hovedorganisationerne er blevet enige om, men alt det, som den enkelte arbejder, den enkelte tillidsmand, den enkelte person ude på arbejdspladsen har kæmpet sig frem til over for arbejdsgiveren, gælder ikke.
Der er fri konkurrence.
Og hvis man anfægter, at de folk, der kommer udefra, ikke følger de lokale aftaler, så er det i strid med EU-retten.
Det er det, som et bredt flertal har sagt ja til, sjovt nok et flertal, hvor medlemmer altså begynder at falde fra. Det er så det andet spørgsmål, man må stille, og som jeg også syntes var relevant at høre hr. Kim Mortensens svar på, nemlig: Hvordan forholder man sig egentlig til, at et stort flertal af partier - jeg understreger uden Dansk Folkeparti - har sagt ja til den her undergravning, eller man kan sige cementering af undergravning af det danske arbejdsmarked, men nu begynder partierne lige så stille at sive fra?
Det her er jo klart et udtryk for, at Socialistisk Folkeparti i øjeblikket ikke rigtig aner, hvilken retning de skal bevæge sig i.
De vil rigtig gerne op som en undergruppe af Socialdemokratiet; på den anden side skal de også holde gang i de der græsrødder ude i samfundet, som selvfølgelig har en naturlig skepsis over for EU.
Det er et interessant studium.
Det er bare dybt, dybt beklageligt, at det er den usikkerhed, den totale mangel på strategi, som skal præge fundamentet for dansk arbejdsmarkedspolitik
Det kan vi ikke være tjent med - slet ikke, når vi står med en Lissabontraktat lige om hjørnet, og sjovt nok en Lissabontraktat, som de selv samme partier har stemt ja til med store ord og flotte taler her fra Folketingets talerstol.
Jeg henviser til traktatens almindelige del, artikel 9, som i øvrigt er en af de nye bestemmelser, hvor det klart fremgår, at beskæftigelsespolitik fremover skal være et af de bærende elementer, hver gang EU lovgiver på indre marked.
Beskæftigelsespolitik skal være et bærende element.
Hvad betyder det?
Betyder det, at EU skal blande sig mindre i danske arbejdsmarkedsanliggender eller måske mere?
Jeg tror, at enhver vil kunne se, at det selvfølgelig fører til, at EU skal blande sig mere.
Rent faktisk er det det modsatte, vi har behov for.
Det danske arbejdsmarked er en fantastisk succes.
Hele vores flexicuritymodel er en fantastisk succes.
Vores model fungerer.
Derfor er det så usmageligt, at EF-systemet med sin konstante posering af indre marked presser vores model, ødelægger vores model og undergraver vores model.
Det kan vi ikke leve med, og derfor er det kun én løsning, og det er at ændre traktaten, for det er traktaten, som Domstolen tolker, og traktaten kan kun ændres, ved at man får en protokol.
Det var det, vi foreslog for et år siden, det blev stemt klart ned.
Nu er man åbenbart ved at få kolde fødder.