Karen Hækkerup (S), 2012-02-21:
Tak for det, hr. formand.
Jeg finder straks den nye mappe frem.
Vi behandler nu et beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti, som jeg faktisk må sige at jeg er utrolig enig i, hvad angår mange af grundtakterne.
Dansk Folkeparti foreslår, at man skal lave et rejsehold, som skal tage rundt og hjælpe kommunerne.
Hvis ikke lige det var, fordi vi i satspuljekredsen allerede havde lavet et forslag, som er en lillebitte smule bedre, så ville jeg måske nok have været tilbøjelig til at bakke op om Dansk Folkepartis forslag. Men der er ting, der er anderledes end dem, vi har aftalt i satspuljekredsen.
Bl.a. er det jo en permanent bevilling.
Man kommer også til at have et fokus, som er mere bredt, så det ikke kun omfatter anbringelsessager.
Jeg tror, at det er vigtigt, at vi husker på, at en anbringelsesag, hvis man skal se lidt groft på det, dagen før jo også kunne have været en forebyggelsessag.
Derfor nytter det ikke noget, at vi skelner så tydeligt mellem, om det skal være anbringelsessager eller forebyggelsessager.
Der er behov for, at vi opruster på hele børneområdet, og det er jo det, som vi har aftalt i satspuljekredsen.
Derfor synes jeg, at vi skal holde os til den type rejsehold, så vi ikke får bygget to forskellige systemer op.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at vi nu har haft utrolig mange børnesager, som har vidnet om, at der ude i kommunerne er et behov for hjælp til, at socialrådgivere og andre, som sidder og arbejder med sagerne, bliver fagligt oprustet.
Derfor har jeg også bedt Ankestyrelsen om at gennemgå nogle af de mange triste sager, der har været, for at se på, præcis hvor det er, der sker fejl.
Hvornår er det i sagsforvaltning, i en sagsbehandling, at man tror, at der er en anden, der tager over, eller at man ikke fik bestilt den undersøgelse, der var blevet aftalt, eller at det på en eller anden måde glippede med ansvaret, sådan at vi ser de her sager, hvor børn altså lever under forfærdelige forhold år ud og år ind, på trods af at man har været opmærksom på, at de ikke havde det godt i deres familie?
Derfor har jeg bedt Ankestyrelsen lave hele den her kulegravning, og i den forbindelse vender jeg naturligvis tilbage.
Jeg regner med, at hele Folketinget vil være aktive medspillere, når vi eventuelt skal se på, om der er lovgivning, der skal ændres, eller om der er andre ting, vi skal gøre noget ved.
For det her er ikke et område, hvor vi parti for parti skal sidde og have vores holdninger eller kæmpe vores kampe.
Det her er et område, vi skal løfte i fællesskab.
Det fortjener børnene derude.
Allerede til maj kommer anbefalingerne fra den kulegravning, som jeg har sat i gang, og ekspertpanelet vil komme med de konkrete anbefalinger til, hvordan vi løfter området.
Derfor vil jeg selvfølgelig også tage til kontakt til Folketingets partier for at stikke en finger i jorden og se, om der er nogen her, der skulle have lyst til at bidrage til den proces, som vi skal i gang med.
Jeg har fremlagt otte forskellige initiativer, tror jeg efterhånden det er blevet til, på børneområdet, men det kan sagtens vise sig, at vi har behov for flere, og i den forbindelse ønsker jeg et bredt samarbejde, og at Folketinget i fællesskab løfter ansvaret sammen med Kommunernes Landsforening, som jeg som minister har lavet et partnerskab med.
Så med disse ord vil jeg afvise Dansk Folkepartis beslutningsforslag.
Jeg synes, at der er mange gode takter i det, men det, som vi i fællesskab har lavet i satspuljekredsen, er bare en tand bedre, fordi det er permanent, og fordi det ikke har et så snævert fokus, og jeg synes ikke, at det ville være godt at opbygge to systemer samtidig.
Så med disse ord skal jeg afvise forslaget og i øvrigt invitere til et bredt samarbejde på børneområdet.
Det synes jeg at Danmark har brug for.
Jeg er jo glad for, at der er kommet forskellige meldinger fra Kommunernes Landsforening, for der er også kommet andre toner end dem, som hr. Finn Sørensen her redegør for.
Vi stemte, også vi, der nu sidder i regering, faktisk for den etableringslov.
Det, der så er sket efterfølgende, er jo, at en af de bekymringer, der var, var, at man ville haste tingene igennem.
Vi kan konstatere nu, at det har taget et år længere.
Sagde jeg noget forkert?
Det virker sådan.
Imod, jeg sagde forkert.
Jeg beklager, jeg kunne se på ansigterne, at de var lagt i de forkerte folder.
Jeg gentager selvfølgelig, hvad det var, jeg ville have sagt, og ikke hvad jeg sagde.
Vi stemte imod, fordi vi havde en række bekymringer.
De bekymringer har vi jo til dels taget hånd om nu.
ATP, som er dem, der skal stå for det her, står inde for, at den effektiviseringsgevinst, vi taler om, er der.
Jeg vil gerne understrege en gang for alle, at de penge, der vil blive sparet, jo ikke er penge, som vi sidder herinde i Folketinget og labber til os.
Det er penge, der vil være ude i kommunerne og vil kunne bruges til omsorg, til varme, til personlig pleje, til hjælp til undervisning.
Det er penge, der vil kunne gives til velfærd.
Det er ikke os, der sidder herinde, der skummer fløden og siger, at nu skal man løbe stærkere derude.