runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tina Nedergaard (V), 2010-02-25:
Det er rigtigt, at det er en diskussion af ældre karakter.
Jeg vil altså fastholde, at folkeskolen er forankret ude i kommunerne, og fru Marianne Jelveds parti svigter jo aldrig en mulighed for at klandre regeringen for indblanding i det kommunale selvstyre og for, hvad man gør lokalt og decentralt.
Det her er så et konkret eksempel på, at der i hvert fald har været en mangfoldighed af ressourcer til rådighed, når man næsten har fordoblet investeringerne i folkeskolens anlægs- og bygningsmasse, siden VK-regeringen tiltrådte.
Da kunne man jo så godt have forudsat, at man havde bragt en højere prioritering til noget så banalt som afrapportering og opfølgning på netop børnenes, elevernes, trivsel ude i skolerne.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2010-02-25:
Skal det forstås sådan, at man alligevel underordner trivslen og undervisningsmiljøet det faglige niveau i skolen, vel vidende at børn og unge, der trives, lærer bedre?
Marianne Jelved (RV), 2010-02-25:
Den her lov gælder altså for alle skoler i Danmark, for alle uddannelsessteder.
Der er simpelt hen sådan et sløseri på det her område, og dårligt indeklima – det har DTU lavet undersøgelser og beregninger af – kan give så dårlig indlæring, at det svarer til et års skolegang.
Det er jo fuldstændig uden sammenhæng, at man skal måle og teste børnene, at der skal laves læsefonde, at testene skal offentliggøres, og at der skal være konkurrence mellem skolerne og alt muligt, men at man ikke skal måle på indeklimaet; det har regeringen ingen som helst agt over for.
Det er jo ikke at respektere den lovgivning, der er.
Hvad vil ministeren gøre, for at de enkelte skoler respekterer den lovgivning, der er, og at der følges op på, at der faktisk sker noget?
Tina Nedergaard (V), 2010-02-25:
Jo, men jeg er sådan set enig i, at der skal følges op på det, og når jeg nu lige har lært jobbet lidt bedre at kende, synes jeg egentlig, det er en god anledning til at tage en drøftelse med de ansvarlige for, hvordan man sikrer, at lovgivningen bliver fulgt på det her område.
Og for folkeskolens vedkommende gælder det jo, at det altså er kommunerne, og derfor vil det jo være naturligt at tage en snak med Kommunernes Landsforening om det.
Hvad angår de selvejende institutioner, er det jo så deres bestyrelser, som har ansvaret.
Undervisningsministeriet kan gå ind og give et pålæg.
Men der er vi jo også igen ude i, at vi som udgangspunkt ikke mener, at det er alt, man skal blande sig i herindefra.
Og når der er blevet brugt flere ressourcer på bygningsmassen, og når man nu f.eks. for det almene gymnasiums vedkommende har ønsket at overtage bygningsmassen, jamen så følger der jo så også noget med ejerskabet, og det er et ansvar for, at bygningsmassen holdes i en sådan kvalitet, at det er ordentligt over for elever og lærere, der arbejder der.
Christine Antorini (S), 2010-02-25:
Man skal selvfølgelig ikke blande sig i hvad som helst, som man ikke har noget med at gøre.
Men nu er det engang sådan, at lovgivningen er ministerens ansvar; det er ministerens ansvar, at den lovgivning, der hører under ministeren, bliver overholdt.
Og der er noget, der er dybt bekymrende.
Lov om undervisningsmiljø blev jo vedtaget i år 2000, den har været i gang siden 2001, og det er stadig væk sådan, at kun lidt over en tredjedel af skolerne rent faktisk laver de lovpligtige undervisningsmiljøvurderinger, og af dem, der bliver lavet, er der også en del, der ikke bliver offentliggjort, så det faktisk er svært at se, hvad de overhovedet har gjort.
Og derfor er jeg nødt til at bede ministeren om at være lidt mere konkret, altså dels bekræfte, at det er ministerens ansvar at sørge for, at lov om undervisningsmiljø bliver overholdt – det går jeg ud fra at ministeren vil bekræfte – dels sige, hvad ministeren så vil gøre for, at der kommer til at ske noget.
For det er jo det, der ikke er sket, og det er det, der bekymrer os.
Så derfor er det jo kun en lille ting.
Vi pålægger ikke noget nyt, vi giver bare en mulighed for, at man kan synliggøre, at loven ikke bliver overholdt.
Tina Nedergaard (V), 2010-02-25:
Altså det, jeg skal forholde mig til, er et beslutningsforslag, der er fremsat med en idé til, hvad man kan gøre.
Og den idé afviser jeg med henvisning til, at jeg mener, det er de ansvarlige myndigheder, som må påtage sig ansvaret, og i forhold til folkeskolen er det så kommunerne, og for de selvejende institutioner er det skolebestyrelserne.
Så kan man sige: Jamen det er så ikke lykkedes; det er ikke overholdt.
Så er det, jeg henviser til, at det i hvert fald ikke er mangel på ressourcer, eftersom vi f.eks. bruger dobbelt så meget på bygningsmassen i folkeskolen i dag, som vi gjorde tidligere.
Derfor vil det mest naturlige for mig som ny minister jo være lige at vende det her en gang med de folk, jeg normalt skal lade mig rådgive af, som det ene, for lige at komme lidt længere ned i substansen, altså: Hvor ligger problemet?
Det andet er naturligvis at indgå i en dialog på dette område som på alle andre med de aktører, der er ude i virkeligheden, og det gælder altså i høj grad kommunerne og bestyrelsesforeningerne, og så må vi tage en drøftelse om det.
Men jeg kan i dag ikke afgive et eksakt løfte om, hvordan jeg vil handle på den her sag, og det håber jeg på forståelse for.
Christine Antorini (S), 2010-02-25:
Jeg vil så glæde mig til at høre, hvilken opfølgning ministeren har tænkt sig at komme med efter at have tænkt lidt over, hvordan man kan få loven til at blive overholdt.
Jeg tror ikke, man skal besøge særlig mange folkeskoler eller erhvervsskoler eller gymnasier, før man kan se, at virkeligheden ikke ser sådan ud.
Det er faktisk sådan, at Arbejdsmiljøtilsynet var ude og give 21 pct. af landets gymnasier og hf røde smileys, fordi de ikke levede op til arbejdsmiljøloven.
29 pct. af selv samme uddannelser fik en gul smiley, det vil sige, at de ikke levede helt op til lovgivningen.
Er det simpelt hen, fordi de ikke kan finde ud af at administrere deres penge derude?
Sløser de pengene til alt muligt andet, eller hvad er grunden til, at det står så galt til, at så mange af gymnasierne og hf-skolerne får røde og gule smileys på grund af elendigt undervisnings- og arbejdsmiljø?
Tina Nedergaard (V), 2010-02-25:
Jeg vil sige mere præcist, at det i hvert fald ændrer rollen betydeligt at gå fra at være rådgivende, vejledende og samarbejdende til at være en kontrollerende instans, som kan pålægge f.eks. handlingsplaner på den enkelte institution.
Det ændrer helt klart centerets rolle væsentligt, og det kan man så godt mene at den skal være.
Det mener vi så ikke i regeringen, alene af den grund at vi finder, at det fortsat er meget, meget væsentligt, at det er den lokale myndighed, altså herunder kommunerne i forhold til f.eks. folkeskolen, som sikrer, at man lever op til de myndighedskrav, der gælder for bygningsmassen i kommunen.
Ellers er det jo bare endnu en centralisering, der foretages herinde fra Christiansborg.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-02-25:
Der er et eller andet, ordføreren fuldstændig grundlæggende har misforstået omkring sin egen rolle.
Det er ordføreren, der som en del af et regeringsbærende parti bærer det politiske ansvar for, at alt for mange unge ikke får en uddannelse.
Jeg forstår egentlig ikke, at ordføreren vil gøre det her til sådan et spørgsmål om retorik og spørge: Hvilken uddannelse skal lukkes?
Vi har et dybt alvorligt problem, nemlig at alt for mange unge ikke kommer igennem en ungdomsuddannelse.
Produktionsskolerne, som ordføreren nævner, kunne meget vel være en del af det her tilbud, altså af den fleksible ungdomsuddannelse.
Så siger ordføreren, at det er gamle tal.
Jeg vil meget gerne vædde med ordføreren om, at selv hvis vi finder tal fra i dag, den 25. februar 2010 – det er de tal, ordføreren efterspørger – er vi desværre ikke i en situation, hvor vi er oppe på, at 95 pct. af en ungdomsårgang gennemfører en ungdomsuddannelse.
Desværre.
For det er jo det, vi alle sammen gerne vil have.
Og der kommer vi altså med et forslag, og vi kommer ikke med det sådan ud i det blå.
Det er på baggrund af mange henvendelser bl.a. fra vejledere.
Det er et forslag til, hvordan vi kan komme tættere på det mål.
Jeg synes da, det ville være vældig fornuftigt, hvis ordføreren ville tage det alvorligt.
Rasmus Jarlov (KF), 2010-02-25:
Det er jeg klar over.
Jeg vil stille et spørgsmål til ordføreren.
Det er jo rigtigt, at regeringspartierne selvfølgelig har et ansvar for den her ungdomsårgang, som ordføreren tilhører.
Men det er jo ordføreren, som må stå inde for det forslag, som ordføreren er medforslagsstiller på.
Derfor savner jeg jo stadig svar på, hvor vi skal tage pengene fra, nu når de skal gå fra globaliseringspuljen.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-02-25:
Jamen vi foreslår, at pengene til det her skal komme fra globaliseringspuljen, det er klart.
Men derudover vil jeg gerne sige, at det her kommer vi da på lang sigt til at tjene på.
Det er sådan med uddannelse, at det er en investering, og det er en vældig, vældig fornuftig investering.
For det, der sker, hvis unge ikke får uddannelse, er, at de ligesom risikerer at komme til at koste rigtig mange penge for samfundet, fordi de altså typisk vil deltage i meget mindre grad på arbejdsmarkedet.
Vi ved, at jo længere uddannelse man har, jo mere økonomisk bidrager man jo også til fællesskabet.
Men det er også, fordi vi risikerer, at mange af de her unge kommer ud i forskellige former for problemer eller arbejdsløshed osv., som koster penge for samfundet.
Det er jo netop et af argumenterne for – ud over at det er rigtig godt for at skabe gode liv – at vi får uddannelse.
Men det er netop økonomisk set
så pokkers fornuftigt – jeg ved ikke, og man må sige pokkers fra Folketingets talerstol, det bliver overvejet af formanden, og jeg ved det heller ikke – men det er så fornuftigt, at vi får unge i uddannelse.
Det kan det her være med til, og det kommer vi til at tjene penge på.
Rasmus Jarlov (KF), 2010-02-25:
Det minder jo om, at det, hvis man f.eks. giver skattelettelser, også er en god investering, som giver mere gang i økonomien osv.
Men det ændrer jo ikke på, at man bare vil blive stillet til regnskab for de penge, man tager.
Hvor skal de faktisk tages fra?
Og jeg fik ikke svar på, hvilke af de globaliseringsinitiativer, som er i gang, der skal skæres ned på, således at pengene kan findes til den her fri ungdomsuddannelse.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-02-25:
Skattepolitik er vi to bestemt ikke enige om, men det kommer næppe som en overraskelse for nogen.
Jamen formålet med globaliseringspuljen er jo lige præcis bl.a. at løfte den her 95 pct.-målsætning.
Nu er vi jo ikke en del af forhandlingerne, vi er ikke en del af forliget, men når man sidder og forhandler det her, er det lige præcis her, det er så åbenlyst at sætte ind og tage det her ind som en del af initiativerne.
Igen, jeg ville sådan ønske, at der ikke kom den her automatiske afvisning af forslaget, men at man faktisk sagde: O.k., lad os diskutere det videre, og lad os prøve at invitere nogle af vejlederne ind osv.
Der er for mange unge, som bliver tabt på gulvet, og som vi kunne få med, hvis vi lavede sådan en klar vej for dem.
Jeg håber, at regeringen, på trods af at man i dag har afvist det – sådan er det jo tit med beslutningsforslag – alligevel vil gå hjem og tænke det her igennem en ekstra gang.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2010-02-25:
Dansk Center for Undervisningsmiljø løfter en stor og fin opgave i dag, det er fuldstændig rigtigt.
Det er jeg meget enig med ministeren i.
Men jeg er simpelt hen nødt til at sige, at jeg ikke forstår, hvordan vores beslutningsforslag skulle kunne underminere Dansk Center for Undervisningsmiljøs rolle.
Altså, det er jo ikke meningen, at Dansk Center for Undervisningsmiljø skal gøre ret meget andet end at gå rundt på skolerne og på ungdomsuddannelsesinstitutionerne og andre steder og give gode råd og vejledning til, hvordan de kan få løftet den opgave, som de altså ikke løfter i dag.
Hvordan undermineres DCUM's rolle med det her forslag?
Tina Nedergaard (V), 2010-02-25:
Jeg vil ikke tage stilling til, om de er sløsede eller elendige eller dårlige, jeg skal forholde mig til et beslutningsforslag, som er fremsat af oppositionen, og som vedrører, om jeg vil gå ind og ændre lovgivningsgrundlaget for en statslig institution, som betyder, at den skal ændre karakter fra at være rådgivende, vejledende, opfølgende og i det hele taget at prøve at forbedre tingene med det gode til at være en sanktionsmyndighed, som kan gå ind og påtale mangler i institutioner, hvis ejerskab og dermed også ansvar ligger andre steder end i staten.
Folkeskolen er omfattet af beslutningsforslaget, og det er altså ret dramatisk at fratage kommunalbestyrelserne myndighedsansvaret for hele deres bygningsmasse.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2010-02-25:
Det er jo de facto sådan, at vi skal være enige i satspuljeaftalen, og det betyder, at SF har haft en vetoret, lige så vel som andre partier har haft en vetoret.
Men jeg hører nu fra Folketingets talerstol, at også SF er glade for forslaget og stemmer for det.
Det manglede også bare, når man har lavet aftalen.
Der blev sagt, at det var et forfærdeligt forslag, og at man var imod det, og at man var imod enhver form for tvang.
Jeg synes, at man skal stå ved det i stedet for at stå på Folketingets talerstol og sige, at man er imod det hele.
For man stemmer for det.
Özlem Sara Cekic (SF), 2010-02-25:
Nu var hr. Jakob Axel Nielsen ikke til stede, da jeg holdt min tale, så jeg siger det bare lige igen: Grundlæggende er vi imod forslaget.
Vi har gjort alt, hvad vi kunne, for at forhindre, at forslaget skulle blive vedtaget.
Vi har fået mange krav igennem for til gengæld at stemme for forslaget.
Så er det i hvert fald også blevet sagt en gang til.
Vivi Kier (KF), 2010-02-25:
Jeg er mor til en voksen skizofren søn.
Desværre nægter han at tage sin medicin, hver gang han udskrives.
Det betyder flere og flere tvangsindlæggelser, politianmeldelser for hærværk og aggressiv adfærd.
Hver gang min søn tvangsindlægges, indstilles han på ny til medicinsk behandling, som har god effekt på ham, og som så desværre ender efter udskrivelsen, idet min søn nægter at tage sin medicin, når han er udskrevet.
Vil du som politiker, Vivi Kier, ikke være med til at give min søn og andre skrøbelige medborgere en anstændig og rimelig tålelig tilværelse?
Jeg ønsker, at tvangsmedicinering også skal være en mulighed under udskrivning.
Dette vil forhindre meget smerte og lidelse hos såvel patient som hos de pårørende.
Det var et direkte citat fra et brev, som en mor til en psykisk syg engang skrev til mig.
Det brev gjorde stort indtryk, ligesom jeg siden har fået mange andre personlige breve om, hvor meget det kan betyde, at nogle tager beslutninger på ens vegne.
Det her forslag, vil jeg gerne pointere,
er møntet på en meget lille gruppe mennesker, som vi ad den vej kan sikre en langt mere værdig tilværelse.
Tvang kan lyde som noget vældig negativt, men tvang kan altså også være en omsorgshandling for at skåne det enkelte menneske for at havne i uønskede og uværdige situationer.
Det er vigtigt for mig at understrege, at den her nye mulighed vil blive fulgt tæt af Sundhedsudvalget, at det er en forsøgsperiode på 4 år, og at målet faktisk er at undgå tvang.
Det er målet at forebygge og undgå gentagne tvangsindlæggelser med den her nye mulighed for tvungen opfølgning efter udskrivelse.
Som ordførere før mig har været inde på, er der en lang række kriterier, der skal være opfyldt, før en psykisk syg kan blive omfattet af tvungen opfølgning.
Derved har vi sikret, at den her nye lov ikke medfører unødvendig tvang.
Der har helt naturligt været stor opmærksomhed omkring det her lovforslag, såvel psykiatrien som patientgrupper og enkeltpersoner har kommenteret forslaget.
Som konservativ sundhedsordfører glæder jeg mig over, at en bred kreds af partier står bag det her lovforslag og dermed også har ændret holdning.
Jeg kan fuldt støtte lovforslaget.
Det er et lovforslag, som vi i udvalget har brugt rigtig lang tid på at diskutere, herunder at forholde os til hvert enkelt ord i hele lovteksten.
Jeg vil slutte af med at takke for et konstruktivt samarbejde forud for det her forslag.
Per Clausen (EL), 2010-02-25:
Det er da rart at høre, at alle partier i de her forhandlinger har kæmpet hårdt for at få så mange begrænsninger ind som muligt.
Man kan filosofere over, hvem de har kæmpet hårdt med og mod, men det må vi leve i uvidenhed om.
Jeg vil godt spørge den konservative ordfører, om hun ikke også synes, at det er udtryk for omsorgssvigt, når man vedtager, at de mennesker, det her vedrører, plus ganske mange flere, skal have udskrivningsaftaler og koordinationsplaner, men at de ikke bliver lavet, og om hun ikke også mener, at det er udtryk for omsorgssvigt, når man undlader at give et økonomisk løft til psykiatrien, der bare er i nærheden af det, man giver på andre sundhedsområder, sådan at behandlingen på de psykiatriske sygehuse kommer til at lide skade.
Altså, om hun i virkeligheden ikke mener, at den politik, man har ført over for de psykisk syge i det her land i mange, mange år, også før 2001 og 2002 for nu at få det med, har været udtryk for et omfattende omsorgssvigt, som man nu forsøger at reparere på ved at indføre mere tvang.
Özlem Sara Cekic (SF), 2010-02-25:
Nu sad nuværende folketingsmedlem, men tidligere minister og forhandlede det her.
Vi siger jo ikke, at vi ikke stemmer for det.
Vi sagde fra start af, at vi ville stemme for det.
Vi sagde også fra start af, at det ville koste.
Vi er rigtig glade for det resultat, der er kommet ud af det.
Der er ikke nogen, der løber fra det, men det er vel o.k., at man kan fortælle, at der i forhold til de her sindslidende patienter er en bekymring for, at sengepladserne ryger, at medarbejderne ryger, at der ikke er opsøgende psykoseteam rundtomkring, at politiet dukker op i uniform, når de skal hente sindslidende patienter.
Jeg forstår ikke, hvorfor det kan skabe så meget røre, at der er nogen, der her fra talerstolen giver udtryk for, hvad der bliver snakket om uden for Christiansborgs tykke mure.
Det er vel o.k., at man kan nævne, hvad man kunne gøre for at ændre den her aftale, så den blev lige så positiv, lige så god, som intentionerne var fra starten af.
Per Clausen (EL), 2010-02-25:
Jeg ved ikke, om den konservative ordfører ikke har det ligesom mig: at det er lidt underligt at tænke på, at vi nu i nogle år har prioriteret det psykiatriske område meget højt, og så kan vi konstatere, at der stadig væk er et meget stort efterslæb i bevillingerne i forhold til det øvrige sundhedsområde, for det er jo realiteten.
Så vil jeg gerne til allersidst sige: Den konservative ordfører lagde meget vægt på et brev, hun havde fået fra en pårørende.
Sådan nogle breve får vi alle sammen.
Men lægger den konservative ordfører ikke også vægt på, at alle de faglige organisationer, der arbejder inden for det her område – de foreninger, der er for de pårørende og for de psykisk syge selv, alle med undtagelse af Lægeforeningen – afviser det her forslag?
Der er ingen af dem, der betragter det her forslag som en god løsning på det omsorgssvigt, som jeg er enig med den konservative ordfører i at vi har udvist over for de psykisk syge i mange, mange år.
Vivi Kier (KF), 2010-02-25:
Jeg vil sige til hr. Per Clausen, som jeg også lagde vægt på i min tale, at der har været rigtig meget debat om det her lovforslag, og det synes jeg er dejligt, og jo, jeg hæfter mig ved bekymringen fra både lægefaglig side og fra patientforeninger og fra enkeltpersoner.
Helt klart.
Jeg lytter til det.
Men jeg tror på, at det her er en mulighed for, at vi undgår, at nogle mennesker gentagne gange skal tvangsindlægges, gentagne gange kommer til at foretage nogle handlinger, som i den grad er uværdige for dem selv, og hvor de først senere finder ud af, hvordan de har handlet.
Jeg vil gerne gå ind og beskytte nogle og forhindre mere tvang med det her lovforslag, og det kan jo lyde underligt og mærkeligt.
Men jeg har lyttet til høringssvarene og kan godt følge deres bekymring, og det signalerer vi jo rent faktisk ved, at udvalget løbende hvert kvartal orienteres om, hvor meget den her lovhjemmel bliver brugt, og hvad der sker.
Så jo, jeg er bekymret og vil følge det her forslag tæt og nøje, men mener, det er et rigtigt værktøj, vi tager i brug.
Sophie Løhde (V), 2010-02-25:
Nu fik vi jo desværre ikke nogen særlig klare svar fra den foregående ordfører.
Hvis det havde været i svømmehallen, havde det vist været disciplinen rygsvømning, der blev udøvet.
Vivi Kier (KF), 2010-02-25:
Jeg vil give hr. Per Clausen ret i, at psykiske lidelser og psykisk sygdom aldrig har stået helt højt på prioriteringslisten, men det har det gudskelov gjort de senere år.
Vi har igen og igen set nye tiltag fra den her regering – supergode tiltag på hele psykiatriområdet – og som det sidste nye er der faktisk lavet et kæmpe tværfagligt samarbejde mellem Sundhedsministeriet og Socialministeriet, så vi netop når hele vejen rundt.
Så jo, det kunne jeg også have tænkt mig at vi for mange, mange år siden havde gjort meget mere ved, men det er vi i fuld gang med at gøre.
Så synes jeg da også, det er ærgerligt, at vi er nødt til at nævne, hvor vigtigt det er, at der bliver lavet udskrivningsplaner og koordinationsplaner.
Jeg har forud for det lovforslag, vi står med her, faktisk været rundt og besøge en del psykiatriske afdelinger og også læger, som erkender, at de måske ikke altid er lige gode til at få de her planer brugt.
Men nu får vi det præciseret endnu en gang, og det kan jo kun være et gode.
Jamen det kan jeg jo svare rigtig, rigtig kort og enkelt på: Jo, jeg var også rystet før, for indgår vi en aftale, som alle er med på, så er alle vel med i aftalen.
Hvis man ikke ønsker at være med, har man vetoret, og så ville det ikke være blevet vedtaget i den forhandlingskreds, vi sad i.
Så alle har vetoret, når vi sidder og forhandler sådan et forslag.
Özlem Sara Cekic (SF), 2010-02-25:
Så har man i hvert fald ikke forstået ordet omsorg, hvis det er den konklusion, man kan drage fra Venstres side.
Venstre har jo været med til med den meget stramme økonomiplan for regionerne at nedlægge sengepladser rundtomkring.
Er det ikke omsorgssvigt, at man nedlægger sengepladser i psykiatrien?
Er det ikke omsorgssvigt, at man fyrer så mange medarbejdere i psykiatrien?
Er det ikke omsorgssvigt, at psykiatrien er underfinansieret med 1,4 mia. kr.?
Nu vil ordføreren jo ikke engang høre efter, det er åbenbart udtryk for, at det ikke er omsorgssvigt med alle de her tiltag.
Når man ikke har gjort noget for at rette op, når man ikke har gjort noget for at lukke hullet efter efterslæbet på 1,4 mia. kr., så skal man altså ikke stå her og snakke om, hvad der er omsorgssvigt.
Jeg vil da enormt gerne være med til at løfte psykiatrien, det har vi altid sagt, men når det kommer til stykket, er det regeringen og Dansk Folkeparti, der står i spidsen for omsorgssvigt af sindslidende patienter.
Peter Christensen (V), 2010-02-25:
Jeg synes, det er meget, meget overraskende at skulle lytte til SF, i betragtning af hvordan man egentlig har en tradition for at indgå aftaler på Christiansborg.
Uanset hvad politikområdet er, møder hver især frem med sine ønsker – dem er der mange af –
og den aftale, man laver, står man sammen om.
Jeg står med aftalen her, og jeg kan læse op: SF imødeser på den baggrund, at regeringen fremsætter et lovforslag, som i en forsøgsperiode på 4 år giver mulighed for tvungen opfølgning eller udskrivning over for disse meget få patienter.
Og så bliver der sagt i talen, at det er en falliterklæring!
Det er helt skizofrent at lytte til.
Enten står man ved aftalen, eller også gør man ikke, og ellers tror jeg, det er ved at være en hel tendens, vi ser fra SF, at man vil blæse og have mel i munden, og at man er ved at udvikle sig til et rent populistisk parti og i hvert fald en aftalepart, som vi overhovedet ikke kan regne med.
Man er ikke tvunget til at være med i satspuljeaftalen, og hvis SF ikke vil stå ved de aftaler, de har indgået, kan de træde ud.