Per Clausen (EL), 2008-04-04:
Jeg synes jo, det har været en meget spændende og udmærket debat.
Hvis man er i godt humør, og det kan man jo godt tillade sig at være en fredag eftermiddag, når vejret er godt og foråret måske er på vej, kan man vel også drage den konklusion, at der på en række områder sådan set er et flertal i Folketinget, der er enig i den indholdsmæssige del af Enhedslistens forslag.
Hvis man tager diskussionen om de ambitiøse kriterier for biobrændstoffer, hvad enten man nu har en national europæisk vinkel, eller man insisterer på, at vinklen udelukkende må være EU-orienteret som det jo er lige før Dansk Folkeparti har gjort i den her debat, hvilket er meget spændende - kan man konstatere, at hvis man får lavet nogle kriterier, der virkelig er så ambitiøse, som det er blevet beskrevet i denne debat, er det meget svært at forestille sig, at der er nogen førstegenerationsbiobrændstoffer, der bliver taget i anvendelse.
Det er meget svært at forestille sig, at man kan nå målet på de 5,75 i 2010, og det er også uhyre sandsynligt, at regeringen kommer til at intensivere sine bestræbelser for at sikre, at målet i EU i forhold til 2020 kan nås, uden at man satser på biobrændsler.
Så langt, så godt.
Når vi i Enhedslisten måske ikke mener, at de 175 ngo'er på verdensplan, som har foreslået det her moratorium, nødvendigvis har valgt en forkert strategi, er det så, fordi vi jo i hvert fald kan se, at der er nogle vanskeligheder i den strategi, som er valgt, i forhold til at få EU til at lægge sig fast på nogle gode bæredygtighedskriterier.
Jeg vil ikke udelukke, at det kan være nemmere for Socialdemokraterne og andre, der støtter det, i forligskredsen omkring energipolitikken at få lavet nogle kriterier i Danmark, der er holdbare.
Når man siger, at de her kriterier skal være meget ambitiøse, må man se på det udspil, der er kommet - og det kan jo godt være, at ministeren som sædvanlig har ret i, at det er mere ambitiøst end det, de finder på mange andre steder i verden; hvis man ikke finder på noget som helst fornuftigt andre steder i verden, er det jo nemt at være mest ambitiøs.
Men hvis man kigger på udspillet, må man jo sige, at målet om et drivhusgasreduktionskrav på mindst 35 pct. og begrænsningen med hensyn til, hvilke arealer biobrændstoffer må produceres på, er både meget lidt ambitiøse og på nogle områder problematiske.
Faktisk er det jo sådan, når man siger, der er begrænsninger på, hvilke jordområder der må bruges, så er problemet den måde, man definerer det på.
Man har så heller ikke inddraget de sociale krav.
Det vil sige, at det altså er en politisk kamp først at få skærpet de miljømæssige krav og de naturmæssige krav, og så handler det om at skærpe de krav, der handler om den sociale bæredygtighed.
Den handler jo ikke kun om fødevarepriser, selv om det selvfølgelig er et vigtigt element, men også om, hvor de mennesker, der i dag lever i de områder, som man kunne forestille sig blev inddraget til produktion af biobrændsler, skal hen, og hvad de skal foretage sig, og hvad de skal lave - om de småbønder, der i dag lever i kanten af regnskoven, bliver fjernet fra de områder, hvor de er nu, og så formentlig søger indad i regnskoven, og dermed kan det så være, at det er dem, der får ansvaret for de ødelæggelser af naturen, der sker.
Faktisk synes vi, når vi ser på de certificeringsordninger, som er på banen, at det er svært at finde nogen, som lever op til de kriterier, man må opstille.
Det har også her i debatten været nævnt, at andre europæiske lande faktisk har taget fat på at lave certificeringsordninger.
Desværre må jeg sige, at når man så kigger på indholdet af dem, er de i udgangspunktet ikke mere ambitiøse end det, EU har fundet på. Så der er altså også ganske store vanskeligheder ved at betræde certificeringsvejen.
Man skal ikke forstå det på den måde, at Enhedslisten ikke vil bruge al den energi og den smule indflydelse, vi måtte have, til at påvirke de beslutningsprocesser, der foregår i både Danmark og i EU omkring det her spørgsmål.
Så kan man sige: Jamen hvad er så forklaringen på, at vi har den her biobrændstofdiskussion?
Ja, det er jo, at selv om det kan lyde underligt, når man har hørt debatten i dag, er det faktisk sådan, at det brændstofalternativ til fossile brændstoffer, som man indtil nu politisk har besluttet sig for at man vil koncentrere sin energi omkring og fokusere på, faktisk er biobrændsel.
Det er jo biobrændsel, man har en konkret målsætning for 2010 og en konkret målsætning for 2020 om, hvor meget der skal blandes i.
Det mener jeg sådan set man er nødt til at føre tilbage til, at der er stærke politiske og økonomiske interesser bag biobrændsel.
Der er jo ikke nogen grund til at være i tvivl om, at når dansk landbrug nu har kastet megen energi og megen lobbyvirksomhed ind på at få fokuseret på biobrændstof, så skyldes det ikke udelukkende et behov for, med hr. Morten Messerschmidts ord, at redde verden; så skyldes det vel også, at man har set ganske gode indtægtskilder i det her.
Man kan også se det på nogle af de ikke ubetydelige industriinteresser, der er i Danmark omkring det her, som jo også markerer sig meget tydeligt.
Så der er altså nogle, der presser på, og derfor synes jeg, det er værd at fastholde, hvad det er for nogle miljømæssige og sociale problemer, der eksisterer ved produktionen af biobrændstof.
Først er der stor usikkerhed om, hvor stor den reelle besparelse i udledningen af drivhusgasser er ved produktionen af biobrændstoffer, når alle produktionens bidrag af drivhusgasser trækkes fra den mængde drivhusgas, der fortrænges.
EU har jo opereret med, at det som udgangspunkt er omkring halvdelen af energiindholdet af det færdige produkt, der er sat til under fremstillingen.
Der har også været andre regnestykker på det, men det er sådan, at ganske mange biobrændstoffer faktisk ender med at have en negativ effekt.
Dernæst er der emissionerne af drivhusgasser fra landbrugsjord, bl.a. lattergas, og det giver også nogle negative effekter.
Jordens værdi som CO2-bank forringes, og så har det altså de her alvorlige sociale konsekvenser for mennesker i fattige lande.
I beslutningsforslaget har vi nævnt det med fødevarepriserne, men igen må man sige, at man ikke altid får alle argumenter og nuancer med, for, som jeg sagde tidligere, rammes fattige mennesker i verden faktisk også på anden måde ved en fokusering på biobrændsler.
Det er rigtigt, som fru Anne Grete Holmsgaard fra SF sagde, at man også kunne nævne andre eksempler på, at vi beslaglægger god jord i tredjeverdenslande eller lande i andre verdensdele til formål, der måske ikke altid er lige lødige, og det er rigtigt, at den store sojaproduktion, der er i Sydamerika til bl.a. den danske svineproduktion, jo også repræsenterer et problem.
Det er bare sådan, at fordi man i forvejen foretager sig ting, som er meget lidt hensigtsmæssige, er der jo ikke nogen særlig grund til at finde nye problemer frem.
Der er jo også konsekvenserne for regnskov og andre vigtige naturområder, som er af afgørende betydning.
Der er altså sådan set mange gode grunde til at betragte biobrændstof som noget, man ikke skal kaste sig over, medmindre man slet ikke havde andre alternativer.
Det er en dårlig løsning, og det er en løsning med mange, mange biomkostninger.
Vi har i vores beslutningsforslag brugt lidt energi på at beskrive, hvordan den virkelige udvikling f.eks. har været omkring palmeolieproduktionen i Indonesien, hvor man jo sådan set har nogle regler og en lovgivning, der siger, at man ikke må inddrage regnskov til det formål.
Alligevel forsvinder der regnskov hvert år på forunderlig vis.
Der er bl.a. lavet en tværministeriel rapport, som jo beskriver alternative drivmidler i transportsektoren.
Det er en god rapport, som jeg synes har spillet en alt, alt for lille rolle i den politiske debat.
En af tingene er, at man skal lede uendelig længe for at finde på gode argumenter for, hvorfor man skal fokusere på biobrændstoffer.
Der skal bruges mange forskellige løsninger, også, fordi de virkelig gode løsninger er en lille smule langsigtede, selv om vi må indrømme, at den teknologiske udvikling inden for batteriproduktion osv. jo måske gør, at spørgsmålet om elbiler er rykket betydelig tættere på, end vi havde forestillet os.
Selv DONG beskæftiger sig nu meget seriøst med det, og jeg synes da bare, når jeg nu næsten aldrig få anledning til at rose DONG, at jeg vil benytte lejligheden til det i dag.
Det vil sige, at alternativerne altså er helt entydige.
De gode, langsigtede alternativer til fossile brændstoffer er altså helt entydigt nogle andre end biobrændstoffer.
Alligevel har vi stadig væk i Danmark i den formulerede politik
meget fokus på biobrændstoffer
Hvis den her debat kan medvirke til, at vi kan komme dertil - som der jo i virkeligheden er et flertal i Folketinget for, ja, måske næsten enighed om, jeg hørte i virkeligheden kun Venstre være lidt begejstret for biobrændstoffer stadig væk - så burde det vel også være muligt at få bragt den reelt førte politik i overensstemmelse med de politiske ønsker, også selv om der er lavet en energiaftale, som er meget bred.