runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Krarup (DF), 2009-10-21:
Jeg ved godt, at kirkeministeren ikke er justitsminister og dermed råder over landets politistyrker.
Jeg ved også godt, at kirkeministeren heller ikke er biskop over Københavns Stift og som sådan har tilsyn med præsterne.
Men da kirkeministeren er den øverste ansvarlige for den danske folkekirke, vil jeg godt drøfte sagen med hende, da den forekommer mig så afgørende, for ikke at sige alarmerende, at vi alle har grund til virkelig at se den i øjnene.
Den danske folkekirke består af sogne.
Vi har i København et sogn, der hedder Tingbjerg Sogn.
Der er som i alle sogne en kirke, der er en præst, der er en præstegård, og så er der nu kommet indvandrere, som på grund af den kultur, for ikke at sige religion, de medbringer, føler sig fremmede over for folkekirken og dermed over for Danmark.
Der har jo været mange indvandrere tidligere, og de har alle sammen været hæderlige og har respekteret det, de kom til.
Her har vi at gøre med indvandrere, der tydeligvis ikke respekterer det, og som derfor fører en chikane, for ikke at sige terror, imod den stakkels præst, som jeg kender, og som er en helt igennem hæderlig mand.
Han er blevet chikaneret og forfulgt i årevis af disse indvandrere.
Det vil sige, at vi står i en situation, hvor der er en voksende gruppe af den københavnske befolkning, der forholder sig direkte fjendtligt til dansk kultur, til dansk tradition, til den folkekirke, der er kernen i dansk kultur.
Det forekommer mig at være så alarmerende, at vi ikke kan acceptere, at disse tilstande overhovedet kan forekomme.
Derfor synes jeg, der virkelig er grund til – og jeg vil gerne tale med store bogstaver, og det er naturligvis ikke vendt mod kirkeministeren, men det er vendt mod en tilstand, som alle danske bør reagere på – at sige: Dette kan vi ikke acceptere.
Jeg vil godt spørge kirkeministeren: Giver hun mig ikke ret i, at vi her er kommet til noget, som er så afgørende, så alarmerende, at det er nødvendigt, at der virkelig handles med kraft og styrke, sådan at de tilstande ikke fortsætter?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-10-21:
Jeg må sige, at det er en sag, jeg ikke kendte til, før jeg erfarede om den i avisen.
Som kirkeminister føler man en slags sorg, når man hører om det, for det er selvfølgelig fuldstændig uacceptabelt, at en præst skal fordrives fra sin præstegård på grund af tyveri, hærværk og chikanerier.
Jeg er på den anden side også nødt til at sige, at det er en sag for politiet, og spørgeren ved jo også, at regeringen igen og igen er kommet med bandepakker og nu senest forleden dag en lømmelpakke og har skærpet straffene.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at jeg forventer, at politiet tager det her alvorligt.
Det, jeg kan høre mig frem til, er jo, at Tingbjerg af og til – og måske mere permanent – er et område, som der er nogle, der ikke tør komme ind i, hvor man ikke føler, at man kan gå i fred, og hvor politiet selv har udtalt, at de skal være flere folk, når de skal ind i området, og det må de jo så bare være flere folk om.
For jeg må tage dyb afstand fra, at der skulle være et område i Danmark, hvor almindelige mennesker altså ikke kan færdes i fred og ro, og hvor en præst fordrives.
Det er også en integrationssag, og det er et område, hvor Integrationsministeriet samarbejder med kommunen, og der er også gode historier derudefra.
Men som kirkeminister kan jeg kun udtrykke min sorg og min vrede over det, der er foregået.
Søren Krarup (DF), 2009-10-21:
Jeg forstår, at jeg skal begynde med at læse spørgsmålet op, og det lyder: Hvordan agter ministeren som minister for den danske folkekirke at forholde sig til, at en sognepræst er blevet fordrevet fra sit sogn af grov chikane fra unge af anden etnisk herkomst?
Hvordan agter ministeren som minister for den danske folkekirke at forholde sig til, at en sognepræst er blevet fordrevet fra sit sogn af grov chikane fra unge af anden etnisk herkomst?
Søren Gade (V), 2009-10-21:
Så det er bl.a. med baggrund i det.
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at det, hr. Frank Aaen siger om tillid, selvfølgelig er utrolig vigtigt, og jeg vil gøre, hvad jeg kan, for at genoprette den tillid, der skal være til kommandoen, og så vil jeg sige, at jeg altså ingen grund har til at – hvad skal jeg sige – mistro kommandoen derhen, at der er tale om systemfejl.
Der er mere tale om enkeltstående fejl.
Jeg gør alt, hvad jeg kan, og vil fremadrettet gøre alt, hvad jeg kan, for at sørge for, at de konventioner, som Danmark har tiltrådt, også bliver overholdt.
Det har jeg sagt fra første dag som minister.
Vi har fået aftaler med bl.a. Afghanistan, som tilsikrer, at vi kan følge folk, som måtte blive overdraget.
Vi kan sørge for, at folk ikke bliver udsat for dødsstraf og umenneskelig behandling.
Vi er i øjeblikket ved at kigge på, hvordan vi laver en militær manual, som tager hånd om de problemstillinger, der er med hensyn til tortur og anden umenneskelig, nedværdigende behandling, hvor vi, selv om vi har en god uddannelse til vores soldater, vil gøre den endnu bedre.
Det er bare for at signalere til hr. Frank Aaen, at det er noget, der ligger mig meget på sinde, nemlig at det, vi prædiker hjemme, også er det, vi gør, når vi er ude.
Frank Aaen (EL), 2009-10-21:
Ikke alene fortjener de det, men de fortjener jo, at vi holder øje med, om Forsvarskommandoen opfører sig ordentligt og på en god måde, for det er dem, der har hovedansvaret for, at vi er i krig, altså ikke beslutningen om at gå i krig, men gennemførelsen af krig og krigshandlinger.
Det er jo derfor, at vi er meget opmærksomme på, om de kan finde ud af, hvad der er fanger, og hvad der er krigsfanger.
Det er derfor, vi er meget opmærksomme på, om de kan få øje på, hvornår der foregår tortur, og hvornår man skal sige fra.
Det er derfor, at vi er opmærksomme på, at de ikke misinformerer Folketinget via ministeren.
Det var jo derfor, jeg brugte tid på den lange række af sager, hvor jægersagen kun er den sidste og måske alvorligste, men kun er den sidste i en lang række.
Derfor vil jeg til sidst sige til ministeren, at jeg har lagt mærke til, at der i en hel del af de svar, vi får fra forsvarsministeren til Folketinget, står: »Forsvarskommandoen har oplyst følgende …, hvortil jeg kan henholde mig.«
Er det sådan et lille forsøg på at sige, at det er Forsvarskommandoen, der har ansvaret for svaret?
Hvordan vil ministeren sikre, at de relevante spørgsmål vedrørende Forsvarskommandoens og Forsvarsministeriets ageren i forhold til jægersagen bliver undersøgt, i det omfang de ikke er omfattet af auditørernes undersøgelser?
Inger Støjberg (V), 2009-10-21:
Jamen jeg mener ikke, SF's forslag er den rigtige vej at gå.
Jeg mener simpelt hen ikke, det er hensigtsmæssigt på den måde bare at åbne æsken.
Tværtimod må vi give de målrettede tilbud, der skal til for de ledige, og lige nøjagtig i den situation, som hr. Eigil Andersen omtaler, nemlig når det drejer sig om en ufaglært, er der altså allerede nu rigtig gode betingelser.
Det er bare ren chikane af de arbejdsløse.
Det synes jeg godt nok er en meget, meget mærkelig tilgang til verden.
Jeg kunne da godt tænke mig at høre hr. Bjarne Laustsen være lidt mere faktuel vedrørende det, for mig bekendt er det rent faktisk noget af det, som vi ved virker rigtig godt, netop at være aktiv jobsøgende.
Jeg vil fuldstændig erkende, at i den tid, vi nu er i, er det selvfølgelig sværere at finde et job, end det var tidligere.
Derfor skal man også søge bredere både rent fagligt og rent geografisk.
Men det er dog en mærkværdig tilgang til livet at sige, at det, at man sender en ansøgning og sender sit cv med, jo intet som helst job giver.
Det synes jeg nærmest er lidt arrogant, vil jeg sige til hr. Bjarne Laustsen.
Bjarne Laustsen (S), 2009-10-21:
Jeg kan hilse og sige, at det synes de arbejdsløse ikke at de har.
De redskaber, som jobcentrene har, er ikke tilstrækkelige.
De er fyldt med barrierer fra morgen til aften.
Jeg er helt klar over, at regeringens politik er, at det er fint at aktivere de ledige ved, at de skal lave et cv-klik med musen, og så skal de sende et vist antal ansøgninger om ugen.
Men det kommer der altså overhovedet ingen i arbejde af.
Det er ren chikane over for de arbejdsløse.
Det handler derfor om, at hvis folk er på vej ud i arbejdsløshed, og ministeren ved jeg har selv besøgt MAN Diesel og Martin i Frederikshavn etc., så bliver der alle steder sagt, at de gerne vil i gang med noget omskoling.
Men hvordan kommer de det?
Hvis man f.eks. som på Martin har været på arbejdsfordeling, kan man ikke få SVU til at komme i gang med at forbedre skolekundskaberne ved f.eks. at gå på VUC.
Det kan ikke lade sig gøre.
Hvis man har en uddannelse, skal man f.eks. være ledig inden for området i 5 år og have været arbejdsløs i 9 måneder, før man kan få en ny uddannelse. Så siger regeringen: Vi har forbedret uddannelsesmulighederne.
Det er der jo ikke nogen der kan se.
Derfor havde jeg da håbet på, at ministeren ville tale om uddannelse alle de steder, hvor det er vejen til at få folk i arbejde.
Når nu alle virksomheder skærer ned, så havde jeg da håbet, at man havde sagt: Den køber vi.
Vi giver folk uddannelse, for det er bedre, end at de går arbejdsløse.
Det er bedre, at de er aktive og kommer i gang med noget, når hjulene begynder at buldre igen.
Så er der den der med de unge: Det går da den gale vej, som hønsene skraber.
Derfor er der desværre også blevet behov for, at man laver en særlig indsats over for de unge og ikke bare straffer forældrene ved at tage de penge fra de unge, som forældrene ellers skulle have haft.
Inger Støjberg (V), 2009-10-21:
Jeg mener, at jobcentrene skal tage udgangspunkt i det enkelte menneske, når de møder den ledige, og ikke i redskaber.
Når uddannelse er det, der skal til for at hjælpe den enkelte hurtigt tilbage i job, så skal det bruges.
Derfor er det naturligvis vigtigt, at jobcentrene har optimale muligheder for at give uddannelse til de ledige, som jo har et behov for det, og de optimale muligheder mener jeg rent faktisk også at jobcentrene har.
Efter min mening er der to grupper, som har et særligt behov for uddannelse.
For det første er det de unge uden uddannelse.
Her har regeringen med virkning fra 1. august afbureaukratiseret ungereglerne, som i øvrigt blev vedtaget bredt i Folketinget, hvilket har givet jobcentrene endnu bedre muligheder for at sikre unges fokus på uddannelse.
Senest har regeringen spillet ud med to ungepakker, en, der skal hjælpe de unge mellem 18 og 30 år med at komme i gang med en uddannelse eller i job, og en, der skal sikre, at de helt unge mellem 15 og 17 år ikke går passivt rundt, men derimod er i gang med en ungdomsuddannelse eller prøver kræfter med arbejdsmarkedet.
For det andet er det de ledige, der har en konkret aftale om et job, men som mangler et bestemt kursus.
Det kunne f.eks. være en ledig, der har en aftale med en kantinebestyrer om et job i en kantine, forudsat at han f.eks. får et hygiejnekursus.
Det vil ofte være ufaglærte ledige, der har behov for ekstra opkvalificering i forbindelse med en aftale om et job, og netop i forhold til de ufaglærte ledige har regeringen forbedret mulighederne for uddannelse.
Så jeg mener samlet set, at jobcentrene har rigtig gode muligheder for at give uddannelse til de ledige, der har behov for det.
Bjarne Laustsen (S), 2009-10-21:
Der står: Vil ministeren fjerne alle de barrierer, der er for, at arbejdsløse kan gå direkte i uddannelse, i stedet for at de skal kvalificere sig til uddannelse gennem langtidsledighed?
Vil ministeren fjerne alle de barrierer, der er for, at arbejdsløse kan gå direkte i uddannelse, i stedet for at de skal kvalificere sig til uddannelse gennem langtidsledighed?
Inger Støjberg (V), 2009-10-21:
Det, at hr. Bjarne Laustsen er kommet med et forslag, ændrer bare ikke på, at hr. Bjarne Laustsens forslag ikke løser det her problem, fordi der også er et stort rekrutteringsproblem sideløbende med det.
Hr. Bjarne Laustsen bliver nødt til at respektere, at der skal arbejdes godt igennem, så vi får en samlet løsning på området.
Så vil jeg bare endnu engang slå fast, at det her er en sag, der ligger mig og regeringen lige så meget på sinde, som det ligger hr. Bjarne Laustsen på sinde, men det ved hr. Bjarne Laustsen jo udmærket godt.
Bjarne Laustsen (S), 2009-10-21:
Jamen jeg har bare svært ved at forstå, at der virkelig skulle være noget hold i det her.
Med hensyn til at ville samarbejde om det, så har jeg været så konstruktiv, at jeg er kommet med et forslag, der ligger fuldstændig op ad det, som borgerlige partier sammen med SF og Enhedslisten foreslog sidst i 1990'erne.
Det er nøjagtig den samme løsning, jeg peger på.
Der er en løsning.
Er det ikke at være konstruktiv?
Jeg anerkender, at det er et stort problem, og ministeren anerkender, at det er et stort problem, men der sker bare intet.
Der er intet kommet fra regeringen om, at det her problem bare vokser og vokser for hver dag, der går.
Der er folk, der holder op, og så siger ministeren: Vi skal også se på, om vi kan få nogle flere brandmænd.
Men det gør man altså ikke med den politik, man har ført.
Man bliver nødt til at finde ud af, hvordan man kan ordne forholdene for de brandmænd, for ellers holder de op, og så skal der uddannes nogle nye.
Det er derfor, jeg gerne vil have en løsning, inden de er nødt til at fratræde.
Det håber jeg da at ministeren er enig i.
Inger Støjberg (V), 2009-10-21:
Jeg vil bare sige igen, at vi også lige skal have de rette proportioner på.
Jeg synes ærlig talt, det er en lidt underlig indgang at have til det, hvis man på den her måde bare står og angriber og angriber i en sag som den her, som hr. Bjarne Laustsen ligesom alle andre er udmærket klar over at vi gør alt, hvad vi overhovedet kan, for at finde en god løsning på.
Så hvis man virkelig ville samarbejde, og hvis man virkelig ville noget med den her sag, så tog man det lige lidt med ro og lod den her arbejdsgruppe arbejde færdig.
Og så skal vi selvfølgelig nok vende tilbage med det, for der skal bare ikke herske nogen tvivl om, at det her er en sag, der ligger mig lige så meget på sinde, som den ligger hr. Bjarne Laustsen og oppositionen på sinde.
Bjarne Laustsen (S), 2009-10-21:
Alarmen går, og så siger brandmændene: Nu skal vi lige have uddannet nogle, for dem, vi havde, er godt nok blevet nødt til at holde op.
Det er jo heller ikke sikkert, at der rigtig er gået ild i noget.
Det kan være, det går ud af sig selv, eller at det kan slukkes med en haveslange.
Det er det, ministeren er i gang med at fortælle den danske befolkning: Det ligger os meget på sinde, at vi engang på et eller andet tidspunkt nok finder ud af et eller andet.
Det her problem bliver større, og det er selvskabt af ministeren og denne regering ved at lave et indgreb og tage nogle grupper ind under de supplerende dagpenge, som aldrig har været det.
Det er selvskabt plage, og det her problem med rekruttering er bare blevet værre, fordi der er nogle, der er nødt til at holde op.
Og så er man nødt til at give sig til at bruge penge på at uddanne nogle nye i stedet for at beholde dem, man har.
Altså, undskyld: Hvor tosset har man lov at være?
Jeg ville utrolig gerne helt ned på gulvet i den her sag, men jeg er optaget af det, fordi jeg virkelig taler på vegne af de mange henvendelser, jeg får fra brandmænd, der ikke kan forstå, at man ikke kan finde en løsning, inden de er nødt til at stoppe på deres brandstation.
Der er endda nogle, der også er på vej ud af deres bolig, fordi de er tilknyttet det lokale beredskab.
Inger Støjberg (V), 2009-10-21:
Jamen hr. Bjarne Laustsen behøver nu ikke at skrue sig så højt op i retorikken, for hr. Bjarne Laustsen ved lige så godt som jeg og alle andre, at det her er en sag, der ligger mig meget på sinde og ligger regeringen meget på sinde.
Men det ændrer altså ikke ved, at man ikke bare laver en hovsaløsning.
Man kan ikke bare se den her problemstilling som isoleret omkring dagpenge, for det er også, som det også flere gange er blevet nævnt, svært at rekruttere de her brandmænd.
Derfor bliver vi nødt til at komme hele vejen rundt.
Hr. Bjarne Laustsen er udmærket godt klar over, at det her er en sag, der ligger os meget på sinde, og derfor synes jeg egentlig, det også ville være godt for samarbejdet, hvis hr. Bjarne Laustsen sådan lige tog det lidt med ro og så lod os arbejde det her ordentligt igennem.
Bjarne Laustsen (S), 2009-10-21:
Tak for svaret.
Men det er ren slendrian.
Der er brandmænd, der er nødt til at holde op hver eneste dag ude på brandstationerne, fordi ministeren har smølet med den her sag.
Det er ikke mig, der har lovet et hurtigt arbejdende udvalg.
Det er ministeren selv.
Ministeren har lovet, at der til oktober ville være en løsning.
Det er ikke sket.
Jeg forstår, at det heller ikke er en løsning, der er på plads endnu.
Jeg forstår simpelt hen ikke, at man ikke over for et så stort samfundsmæssigt problem, som så mange borgmestre – selv Venstreborgmestre – har skrevet til regeringen at der burde findes en løsning på, har taget sig sammen til at finde en løsning.
Hvad er det for nogle ting, der ikke ligger oplyst, så man ikke kan finde en løsning på det her?
Allerede i 1997 foreslog regeringspartiernes ordførere, der dengang var i opposition, en løsning, og det er nøjagtig den, jeg har lagt frem, også i et forslag, der skal behandles i Folketinget.
Jeg ved, at ministeren også er klar over, at man bare kan lave en vederlagsmodel.
Man kan fritage den fra supplerende dagpenge.
Der er masser af muligheder.
Hvad er det, der gør, at ministeren sidder på hænderne og ikke vil løse et samfundsmæssigt problem af dimensioner, både for de mennesker, det går ud over, og for brandstationerne og for de værdier, måske menneskeliv, der går tabt, hvis ikke vi får vores beredskab til at fungere?
Jeg forstår ikke, hvad det er, ministeren nøler med i den her sag.
Inger Støjberg (V), 2009-10-21:
Nej, jeg er ikke enig med hr. Bjarne Laustsen.
Som hr. Bjarne Laustsen ved, blev der før sommeren nedsat en tværministeriel arbejdsgruppe med deltagere fra Finansministeriet, Forsvarsministeriet og Beskæftigelsesministeriet til at undersøge forholdene for de deltidsansatte brandmænd.
Arbejdsgruppen har arbejdet intenst med at lave en grundig og bred afdækning af deltidsansatte brandmænds forhold og er netop nu ved at lægge sidste hånd på en redegørelse, som jeg forventer vil blive offentliggjort inden for den nærmeste fremtid.
I modsætning til hr. Bjarne Laustsen er jeg ikke tilhænger af, at vi som politikere kaster os ud i en hurtig politisk hovsaløsning uden at kende problemernes omfang og årsag.
Tværtimod mener jeg, det er vigtigt, at vi får en grundig og bred afdækning at deltidsansatte brandmænds forhold, så vi har et solidt grundlag at træffe de nødvendige politiske beslutninger på.
Så vidt jeg er orienteret, vil arbejdsgruppens arbejde bl.a. vise, at der er en lang række årsager til, at det er vanskeligt at rekruttere og fastholde deltidsansatte brandmænd.
Derfor er løsningen heller ikke så enkel endda.
Når arbejdsgruppen om ganske kort tid har afsluttet sit arbejde, vil jeg selvfølgelig derefter sætte mig sammen med forsvarsministeren og finansministeren, og så vil vi drøfte sagen.
Bjarne Laustsen (S), 2009-10-21:
Det drejer sig om et spørgsmål til beskæftigelsesministeren, og det lyder: Er ministeren enig i, at det er ren slendrian, når ministeren ikke har fremlagt en løsning på deltidsbrandmændenes problem, fordi de ikke kan modtage supplerende understøttelse i mere end 30 uger, som lovet af ministeren i maj 2009 – da vi to drøftede sagen her sidste gang?
Er ministeren enig i, at det er ren slendrian, når ministeren ikke har fremlagt en løsning på deltidsbrandmændenes problem, fordi de ikke kan modtage supplerende understøttelse i mere end 30 uger, som lovet af ministeren i maj 2009?
Karen Ellemann (V), 2009-10-21:
Tak for spørgsmålet.
Jeg vil starte med at sige, at jeg sådan set godt kan forstå, hvis hr. Rasmus Prehn synes, at Information har en god historie.
Men lad mig også starte med at slå fast, at jeg ikke kan tilslutte mig den præmis, som både spørgeren og journalisten i artiklen i Information stiller op med henvisning til timepriserne i Lyngby-Taarbæk Kommune.
Det er simpelt hen ikke rigtigt, at der er forskel på, hvad det koster den kommunale og den private leverandør at levere 1 times hjemmehjælp.
Jeg har i går, tirsdag, besvaret fire almindelige delspørgsmål fra spørgeren om den samme sag, og i de svar gør jeg det netop klart, at alle modeller for frit valg sikrer ligestilling af leverandører og fair konkurrence.
Borgerens frie valg er med til at sikre kvaliteten af hjemmehjælpsydelser, og et effektivt marked forudsætter naturligvis, at der er lige vilkår for alle leverandører.
Så spørgerens og Informations udlægning af Lyngby-Taarbæk Kommunes sagsfremstilling af forskellige timepriser bygger på en række forkerte antagelser om sammenhængene i kommunernes udgifter til hjemmehjælp.
Det kan godt være, at der er udgifter, som rent teknisk ikke fremgår af den kommunale leverandørs regnskab, men det er altså reelle udgifter for kommuner, som vælger at have en kommunal leverandør.
Udgiftsposter som eksempelvis administration eller lønudbetaling til medarbejdere er ikke gratis for kommunerne, det har de aldrig været.
Det er helt efter reglerne og helt rimeligt.
Det dækker ifølge sagsfremstillingen over nogle indirekte omkostninger ved at levere hjemmehjælp.
Hvis kommunens indirekte udgifter til dens egen kommunale leverandør ikke er med i afregningen af de private leverandører, stilledes de private leverandører ringere end den kommunale.
Og en forudsætning for et reelt frit valg er, at de leverandører, som borgerne kan vælge imellem, er ligestillede med hensyn til de ydelser, som kommunen skal tilbyde.
Bjarne Laustsen (S), 2009-10-21:
Beskæftigelsesministeren kan jo gå hjem i sit eget hus og se, om der nogen sinde er nogen arbejdsløse, der er blevet ansat i ministeriet, fordi de har lavet et cv-klik og sendt fire ansøgninger.
Det er der ikke.
Derfor siger jeg bare, at sådan er det rigtig mange steder.
Vi har rigtig mange arbejdsgivere, der siger: Kan I ikke holde op med at chikanere de arbejdsløse?
Vi gider ikke sidde og læse alle de ansøgninger, som vi ikke har brug for, fordi der er en lov, som siger, at man skal producere så og så mange ansøgninger.
Jeg siger bare, at det jo ikke giver arbejde i sig selv, ud over arbejdet med kopimaskiner osv. for at producere alle de papirer.
Det, det drejer sig om, er jo at få gang i beskæftigelse og i uddannelse.
Men der er der barrierer så mange steder i systemet.
En af dem oplever folk på Martin i Frederikshavn: Fordi de har deltaget i en arbejdsfordeling, kan de ikke få SVU.
Det er en barriere – og det var ikke en valgkampstale – det er et konkret faktuelt problem, som hundredvis af mennesker over hele det ganske danske land støder på.
Hvis ministeren ikke kan se det, trænger man da til briller, eller også er det, fordi man går med skyklapper på.
Det er et problem for dem, som har deltaget i arbejdsfordeling, og derfor kunne man jo sige, at det trækker vi helt ud af al den der a-kasse-lovgivning, og så laver vi uddannelse i stedet for.
Det var jo en kærkommen lejlighed til det.
Andre steder er problemet, at man ikke kan komme i uddannelse, før man har været ledig i så og så lang tid.
Derfor er det også et problem i den her situation – det kan være, at det er klogt, når der er høj beskæftigelse – men i det øjeblik, der ikke er nogen, der har brug for de ledige, er spørgsmålet, om det er klogt at have så mange barrierer i stedet for at få folk i uddannelse.
Det er det, det handler om.