runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Klaus Hækkerup (S), 2010-10-07:
Det er helt fantastisk.
Altså, statsministeren svarer på noget helt andet end det, jeg spørger om.
Hvis jeg nu havde spurgt om udviklingen i de offentlige finanser eller i statens finanser, havde det jo været en anden diskussion.
Det, jeg spørger til, handler om, at vi har en regering, der i 10 år har ført en økonomisk politik, hvis hovedformål man må have lov at antage er, at vi skal opnå en ordentlig vækst i Danmark, og at man, når man ser på det, der står i Økonomisk Redegørelse, kan se, at regeringen selv har leveret dokumentation for, at den ikke har opnået det resultat, tværtimod.
Allerede da den økonomiske krise begyndte at opstå, var vi jo langt bagud, og i løbet af den økonomiske krise har Danmark også klaret sig dårligere end de lande, vi sammenligner os med.
Det at producere, det at skabe vækst, det at skabe et grundlag for velstanden i samfundet har regeringen fundamentalt fejlet på, og jeg forstår godt, at statsministeren snakker om noget andet, når jeg spørger til det.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Det er jo sådan en
hvornår er De holdt op med at slå deres kone-tilgang til tingene.
Altså, jeg synes, vi skal passe på skatteborgernes penge, og der må være andre måder at afgøre vores politiske tvister på.
Men jeg vil da gerne svare på det spørgsmål, jeg åbenbart ikke fik svaret på, og som handler om, hvorvidt jeg har instrueret nogen i at lade være med at sætte en stopper for overbetalingen, jævnfør den mail fra foråret, der er refereret til.
Undskyld mig, for at citere hr. Villy Søvndal, undskyld mig, men i foråret 2008 er der ikke noget frit sygehusvalg – undskyld 2009, det er det, vi taler om – i foråret 2009 er der ikke noget frit sygehusvalg.
Det vil sige, at i hele det tidsforløb, som der har været så intens en interesse om i det sidste stykke tid med mails og besvarelser i Folketinget – og respekt for interessen – er der ikke noget frit sygehusvalg.
Derfor er der jo pr. definition ingen overbetaling eller underbetaling eller andet, for der er ikke noget frit sygehusvalg.
Det blev nemlig afskaffet i sommeren 2008, jeg gjorde det selv.
Jeg aftalte selv med Danske Regioner, hvordan det skulle genindføres, og derfor har der ikke været nogen, der skulle forhindres i noget som helst, for der var ingenting.
Line Barfod (EL), 2010-10-07:
Statsministeren taler og taler, men svarer jo ikke på spørgsmålet.
Det er da ret enkelt for statsministeren at svare ja eller nej på spørgsmålet.
Instruerede statsministeren, eller gjorde han ikke?
Det er da rimelig nemt at svare på.
Statsministeren kan bare svare ja eller nej.
Han behøver ikke komme med en lang historisk redegørelse, men bare svare ja eller nej på hr. Jeppe Kofods spørgsmål.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Det har regeringen ingen planer om.
Skulle en anden fremtidig regering have planer om det – det kan jeg forstå at oppositionen har, og det må man så notere ned i historiebøgerne, hvis den dag skulle oprinde – så man selvfølgelig gå ud fra, at en sådan regering af egen drift vil lave en sådan lovgivning.
Det har jeg noteret mig her i dag, for det tilfælde, at historien skulle gå sådan, hvad jeg jo ikke håber eller ønsker.
Altså, jeg har bare en fornemmelse af, at der er endnu mere interessante ting, som vi så har forsømt at diskutere: Hvordan vi får gang i hjulene igen; hvordan vi får lavet en målrettet ghettoindsats, så vi får taget et jerngreb om parallelsamfundene; hvordan vi får skabt en endnu bedre folkeskole, sådan at endnu flere unge kommer videre; hvordan vi får sikret den velstand i vores samfund, der gør, at vi kan udvikle det offentlige sundhedsvæsen, som jeg holder så meget af.
Frank Aaen (EL), 2010-10-07:
Jeg er helt enig i, at politiske diskussioner skal tages som politiske diskussioner i det åbne rum – ingen uenighed om det.
Men her er det jo faktuelle ting, vi ikke kan få på bordet, fordi der er modstridende oplysninger, som kun kan komme frem og blive afklaret gennem en undersøgelse.
Når de så kommer frem, får vi nemlig en diskussion om politik i stedet for at skændes om mails og papirer og hvornår og hvordan og hvorledes og hvem.
Det er, at en regering skal være sikker på, at den ikke kan gemme sig bag et flertal, når der er ting, den ikke vil have undersøgt.
Jeg kan forstå på statsministeren, at der ikke er noget at gemme, at der ikke er noget at være bange for.
Derfor: Giv da mindretallet i Folketinget sammen med befolkningen muligheden for at få en undersøgelse, på den måde at det er mindretallet, der tager ansvaret for, at der er noget at undersøge.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Det eneste, jeg sådan for alvor er bange for, er, hvis vi ikke forstår, hvad det er for nogle udfordringer, Danmark står i nu: at vi efter at have styret os offensivt igennem krisen, fordi vi i god tid lagde penge til side, udfordres af en ny virkelighed, som stiller os over for andre udfordringer, hvor vi skal prioritere skarpere, hvor vi skal gøre os dygtigere.
Det burde vi bruge noget energi på.
Vi burde ved Folketingets åbningsdebat lægge arm om, hvorvidt det nu er klogt, sådan som oppositionen foreslår det, at lade skatterne stige i et samfund, der har verdens højeste skatter, i en situation, hvor vi er blevet fattigere og den private sektor er blevet mindre; hvorvidt det er klogt at lægge skatter på dansk erhvervsliv, når vi er i en skærpet international konkurrence om at sikre arbejdspladser til Danmark.
Det gør mig lidt nervøs, at vi ikke får den debat, for den er rigtig vigtig.
Morten Bødskov (S), 2010-10-07:
Tak for det.
Jeg vil gerne tilbage til noget, som jeg har forsøgt flere gange at få statsministeren til at svare på, tilbage til januar 2006, hvor statsministeren var sundhedsminister, og han efter en konflikt mellem amterne og privathospitalerne greb ind i endnu en konflikt om fastsættelse af priser og nedsatte et udvalg, der skulle finde ud af, hvordan man kunne tilrettelægge priserne fremover.
Det her udvalg var meget fokuseret på udbud og rammeudbud.
Det ved statsministeren ganske udmærket.
Sundhedsstyrelsen er med i udvalget, og de beskriver rammeudbud som lidt af et columbusæg i debatten om takster og ventetid.
Ja, faktisk skriver de, at modellen er perfekt i ventelistesammenhæng.
Amterne og senere regionerne synes, at det er en god idé, privathospitalerne er imod.
Den topembedsmand, som sad med i arbejdet forlanger, at det her kommer til at indgå i den rapport, som lander på den daværende sundhedsminister Lars Løkke Rasmussens skrivebord.
Men da rapporten offentliggøres, er det her columbusæg ikke til stede mere i rapporten.
Hvem traf beslutningen om, at anbefalingen om rammeudbud skulle ud af den rapport, der blev offentliggjort for det her udvalgsarbejde?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Må jeg ikke sige med hensyn til rammeudbud, at det er en rigtig god idé, og det kan man lave.
Det kunne man lave før, under og efter det udvidede frie sygehusvalg.
Det forfølger et andet hensyn end det, som er vores hensyn i den lovgivning, vi har vedtaget, hvilket nemlig er at give patienterne en individuel patientrettighed.
Jeg har stor respekt for, hvis man er imod en individuel patientrettighed.
Jeg har stor respekt for, at hvis man vil erstatte det system, som vi har skabt – hvis man skulle komme til engang – hvor danske patienter unikt kan flytte sig rundt i sundhedsvæsenet, med et meget mere firkantet system, hvor man siger: Skal du have lavet en hofte, kan du få lavet den her, ellers kan du rejse til et bestemt sygehus i Nordjylland, som vi har lavet en udbudsaftale med.
Det, vi har forfulgt, og det, der følger af lovgivningen, har været at sikre en individuel patientrettighed.
Morten Bødskov (S), 2010-10-07:
Men jeg stiller et meget, meget konkret spørgsmål.
Statsministeren har flere gange med stolthed i stemmen sagt, at han påtog sig ethvert ansvar for det danske sundhedsvæsens indretning.
På den daværende sundhedsministers bord lander der en rapport, hvori Konkurrencestyrelsen beskriver ordningen med rammeudbud som lidt af et columbusæg, som nærmest perfekt i ventelistesammenhæng – et columbusæg, et rammeudbud, som kunne have gjort, at det offentlige kunne have sparet penge på betalingen til privathospitalerne.
Det står der i den rapport, som lander på den daværende sundhedsministers bord.
Da rapporten bliver offentliggjort, er den anbefaling udeladt.
Der kommer altså en rapport ind på den daværende sundhedsministers skrivebord, og da den rapport bliver offentliggjort, er anbefalingen, som Konkurrencestyrelsen skriver om rammeudbud, altså et columbusæg, væk.
Den rapport ligger på sundhedsministerens bord, og da den forlader bordet, er anbefalingen om rammeudbud væk.
Hvem har truffet beslutningen om, at anbefalingen om rammeudbud skulle tages ud af den her rapport, da den forlader den daværende sundhedsministers skrivebord?
Det er et meget enkelt spørgsmål, som jeg går ud fra statsministeren, tidligere sundhedsminister, kan svare helt klart på, for det er det, der er det helt centrale i spørgsmålet om overbetaling af privathospitalerne.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Jeg kan forstå, at det er mange forskellige ting, der er centrale, og jeg kan forstå, at man også lægger den præmis ind i det, at man allerede nu siger, at der bliver lagt noget ind, og da det forlader bordet, ser det anderledes ud, hvoraf man så lægger til grund, at jeg skriver mine egne rapporter.
Det gør jeg ikke, jeg skriver ingen rapporter.
Jeg gentager her, at jeg er varm tilhænger af udbud, og jeg må anbefale, at man laver søgninger på mit navn, udbud, sygehuse, og så vil man se en stadig strøm af opfordringer til de danske regioner, også mens de var amter, om at lave udbud.
Mette Frederiksen (S), 2010-10-07:
Der er i hvert fald to ting, der undrer mig, både i statsministerens svar og i hans tale her i aften.
Det synspunkt forstår jeg faktisk ikke.
Det andet, der undrer mig, er, at vi på tværs af politiske uenigheder ikke kan være enige om nogle helt grundlæggende demokratiske principper.
Jeg hørte i dag statsministeren sige, at statsministeren beklager, at Rigsrevisionen ikke har fået de nødvendige oplysninger, og jeg hørte vist også, at statsministeren beklager, at der er ministre i regeringen, der ikke har givet korrekte svar.
Skal man forstå det således, at den parlamentariske tradition nu er, at hvis der er ministre, der er i konflikt med ministeransvarlighedsloven, så er det nok at beklage det, så er det nok at stille sig op på Folketingets talerstol og sige: Det beklager jeg?
Og vil det sige, at det ikke længere skal undersøges, hvis der er ministre, der er i konflikt med loven?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Der sidder en stribe her, og jeg synes da, det ville være respektløst over for dem at sige, ligesom fru Mette Frederiksen nu gør: Ingen respekt for dem, for de vil ikke sætte patienten foran systemet.
Så det var egentlig det, der lå i det.
Hvad ministeransvarlighedsloven angår, skal den naturligvis efterleves – det siger sig selv – som jeg har tilkendegivet det, og som andre har tilkendegivet det.
Det siger sig selv.
Mette Frederiksen (S), 2010-10-07:
Men hvem er det egentlig, der tænker i patienter her, og hvem er det, der tænker i systemer?
Altså, hvis man som sundhedsminister er så forhippet på at understøtte et privat alternativ, at man bevidst lader det overbetale, beskytter man da systemet, eller beskytter man patienterne?
Så ville der faktisk have været patienter, der kunne være blevet opereret der, som måske ikke er blevet det, og så kunne det være, at man havde kunnet korte ventelister ned.
Er det i virkeligheden ikke sådan, at når man bevidst overbetaler en privat sektor i Danmark, så tænker man faktisk i systemer før mennesker, deraf hele farcen?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Altså, nu lægger fru Mette Frederiksen jo fejlagtigt til grund, at der er nogle, der har spekuleret i bevidst at overbetale nogle.
Det er jo ikke situationen.
Det er at tænke i mennesker og give mennesker valgfrihed.
Det har den her regering gjort.
Det er en nyskabelse, det er en succes.
Så stor en succes er den.
Og som jeg tidligere refererede til fru Mette Frederiksens partikollega, formanden for Danske Regioner, har den været en succes, jo ikke bare for de 350.000 patienter, der har fået en operation, de ellers ikke ville få, men også for de mange andre, tusindvis af patienter, som er blevet behandlet ekstra i det offentlige sundhedsvæsen.
Vi behandler omkring et par hundredetusinde flere om året, end da regeringen kom til, og som hr. Bent Hansen jo rigtigt har påpeget med hensyn til det år, hvor succesen var rigtig stor, tilbage i 2006, ja, så skyldtes det bl.a., at det frie sygehusvalg skabte et pres, og det er vel i virkeligheden meget enkelt.
Altså, hvis der kun var én butik, hvor man kunne købe mælk i hele landet, mon ikke mælken så ville være lidt dyrere pr. liter end i et land, hvor man kan gå ind og købe mælk forskellige steder?
Frank Aaen (EL), 2010-10-07:
Det er lidt ærgerligt, at den rigtige finansminister ikke er her, men så må vi jo lade det gå videre.
Grunden til, at jeg tager ordet i dag – det er jo meget usædvanligt – er erfaringen fra sidste år, hvor vi godt nok blev indbudt til en forhandling.
Vi kom med nogle meget beskedne krav, som vi vidste der var bred enighed om i Folketinget, men forhandlingerne sluttede efter et kvarter, og vi blev ikke indbudt til flere forhandlinger.
Jeg synes, det er en mærkelig måde at behandle partierne på, særlig når vi i dag har hørt regeringen snakke om, at det er vigtigt med brede forlig, og at man prøver at orientere sig bredt i Folketinget.
Så bliver man til forhandling om en hel finanslov spist af med et møde på et kvarter, hvor vi oven i købet præsenterede ting, som vi ved, at mange inden for regeringspartierne synes er en god idé, så derfor vil jeg gerne bede finansministeren om at bekræfte, at når man bliver inviteret til forhandlinger, bliver det til rigtige forhandlinger og ikke bare noget med, at man får en kop kaffe og en småkage og så adjø.
Regeringen afviser en undersøgelse, fordi der ikke er brug for det.
Jeg fornemmer også, at regeringen afviser en undersøgelse, fordi det, hvis man igangsætter en undersøgelse med regeringens billigelse, så er en slags indrømmelse af, at der er noget at komme efter, at der er noget at undersøge.
Derfor vil jeg gerne foreslå statsministeren en helt anden metode, nemlig at sige, at hvis et mindretal på f.eks. 40 pct. i Folketinget ønsker en undersøgelse, igangsættes undersøgelsen.
Så sker det selvfølgelig, uden at regeringen har påtaget sig at sige, at der er noget at komme efter, for det er mindretallets ansvar, at det er en seriøs undersøgelse, altså at der er noget at undersøge.
Jeg siger det, fordi oppositionen jo har foreslået, at efter valget, hvor der kommer en ny regering, får mindretallet tilbudt muligheden for at kunne forlange undersøgelser, hvis det udgør 40 pct.
Kunne vi ikke indføre den metode allerede nu?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Uhadada.
Det kan der jo ikke svares på af den simple grund, at regeringen jo altså i november har et regeringsgrundlag, der handler om, at vi skal se på det her og lave en ny ordning.
Nu suspenderede vi så det frie sygehusvalg af den grund, jeg gav før, og havde vi ikke suspenderet det frie sygehusvalg af den grund, jeg gav før, jamen så var der jo muligvis sket noget andet.
Det er jo ikke til at svare på.
Jeg kan da godt her afsløre den hemmelighed, blot for at sagen kan løbe lidt længere, for så er der kommet en ny hemmelighed på, så det vil jeg gerne gøre.
Jeg vil gerne afsløre den hemmelighed her, at i forhold til den beslutning, jeg selv traf om at suspendere det frie sygehusvalg i en aftale med Danske Regioner i sommeren 2008, indgik der ud over det styrende hensyn til strejken og patientpuklen også, at det gav en mulighed for, at man under en pause kunne lave et nyt takstsystem.
Det vil jeg gerne afsløre her.
Line Barfod (EL), 2010-10-07:
Jeg kan forstå, at statsministeren ikke vil svare.
Statsministeren er blevet ved med at sige, at det her ikke gik ud over nogen, men der er jo en række patienter i sygehusvæsenet, som ville have haft stor gavn af de penge, der i stedet gik til de private sygehuse i overbetaling.
Der er medicinske patienter, der har måttet ligge på gangene, der er psykiatriske patienter, der ikke har fået den behandling, de havde behov for, der er fødende kvinder, der har måttet føde uden en jordemoder, som ville have haft stor brug for de penge.
Det mest alvorlige er jo, at statsministeren taler for, at vi skal have en situation, hvor der ikke er mulighed for demokratisk kontrol med regeringen, hvor vi ikke kan regne med at kunne få klare svar fra regeringen på, hvorvidt man overtræder reglerne eller ej, hvor vi skal finde os i, at der kommer vildledende svar fra forskellige ministre.
Derfor skal jeg bare slutte af med at spørge statsministeren, om han mener, at det var forkert, at tidligere skatteminister, Anders Fogh Rasmussen, gik af, da han var ude for en sag om, at han havde svaret vildledende over for Folketinget i salen om kreativ bogføring i Skatteministeriet.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Må jeg ikke sige til fru Line Barfod, at der jo er mulighed for fuld kontrol.
Der bliver spurgt ind til et forløb i foråret 2009, hvor udenrigsministeren er i spørgetimen og svarer, som hun gør.
Det har hun senere præciseret i en brevveksling med Folketingets formand, hvorfra der er mails, der er offentliggjort.
Det er det, der spørges ind til.
Så bliver jeg spurgt konkret til, om jeg i den sammenhæng har forhindret nogen i at sætte en stopper for overbetalingen af de private sygehuse, og jeg svarer jo helt klart: Nej, selvfølgelig har jeg ikke det, for der var ikke noget frit sygehusvalg.
Vi aftalte i sommeren 2008 – og jeg gjorde det selv med sygehusejerne – at det skulle suspenderes.
Vi gav os selv et år til at genindføre det, og i løbet af det år fandt vi ud af, hvordan det skulle genindføres.
Så overhovedet at tale om, at der har fundet nogen overbetaling sted i den periode, giver jo ikke nogen mening.
Og jeg siger det med fuld respekt, også for fru Line Barfod.
Mette Gjerskov (S), 2010-10-07:
Jeg synes, det er vigtigt at holde fast i, at den her sag handler om, hvorvidt regeringen har skaltet og valtet med regeringsmagten, som om regeringsmagten var regeringens egen personlige ejendom.
Jeg vil gerne følge op både på det spørgsmål, fru Line Barfod stillede, og det spørgsmål, hr. Jeppe Kofod stillede, for det var faktisk de samme spørgsmål, og statsministeren har stadig væk ikke svaret.
Det fremgår meget tydeligt af pressen, at der er blevet sendt en mail om, at udenrigsministeren ville gå ud i Politiken med et krav om at sænke de takster, som man giver til privathospitalerne, og det sker, efter at den tidligere sundhedsminister, Jakob Axel Nielsen, ikke har kunnet trænge igennem til statsministeren.
I forlængelse af den mail kan statsministeren så fuldstændig afkræfte, at han på nogen måde har prøvet at stoppe nogen i Sundhedsministeriet i at sikre tilstrækkelig lave priser på privathospitalerne?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Man siger, at det handler om, at nogen har skaltet og valtet.
Ja, det kan jeg godt se at der er nogle der vil have det til at handle om.
Men undskyld, her er der så ikke rigtig noget at komme efter.
Det er selvfølgelig generende, hvis man er på jagt efter den store skandale, men jeg er i forhold til spørgsmålet alligevel bare nødt til at sige: Der er ingen takster på det tidspunkt, hvor den mail, der refereres til, sendes.
Der er derfor ikke noget at stoppe, der er ikke noget at søge indflydelse på.
Regeringen giver så sig selv en opgave, der handler om, at vi nu skal finde et nyt system.
Regeringen skal vel bedømmes på, om den lykkes med den opgave.
Og ja, den lykkes regeringen med, for regeringen indgår en aftale med sygehusejerne den 1. april 2009 – mange måneder før det frie valg skal starte igen – med referencetakster, med voldgift og med tidligere sundhedsminister Carsten Koch i spidsen.
Det er en udmærket ordning.
Mette Gjerskov (S), 2010-10-07:
Jeg kan så forstå, at en af regeringens højt betalte spindoktorer skriver rundt til ministre om ting, som overhovedet ikke er foregået.
Men jeg har stadig væk ikke fået svar på mit spørgsmål.
Statsministeren er beskyldt for direkte eller indirekte at presse ministre til at fastholde kunstigt høje priser på privathospitalerne.
Kan statsministeren fuldstændig afvise, at han på nogen måde har forsøgt at fastholde det helt urimelig høje prisniveau på privathospitalerne?
Det er et meget enkelt spørgsmål.
Har statsministeren været involveret i det, hr. Mogens Lykketoft kalder et cover up?
Har statsministeren overhovedet ikke blandet sig i, hvorvidt skiftende sundhedsministre – der har jo været nogle stykker, der er blevet slidt op – måtte have haft lyst til at ændre prisfastsættelsen?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Altså, at det skulle være irrelevant, at loven er overholdt, må jo stå for hr. Lykketofts egen regning; jeg synes jo sådan set, det er relativt relevant, at man administrerer efter landets love.
Der bruges mange ord – coverup og andet – og det er jo i et forsøg på at tegne, at et eller andet gedulgt skandaløst har fundet sted; det er jeg i sagens natur ikke enig i.
Jeg mener sådan set også, at hvis man ville gøre sig den umage at studere sagens akter, som alle findes, og som har været offentliggjort igennem mere end et år, så kunne man heller ikke nå til anden konklusion, end at det ikke er tilfældet.
Men det er jo ikke mig, der drager Folketingets konklusioner, jeg drager alene mine egne.
Jeg har da i den grad blandet mig i de aftaler, jeg selv har indgået med sygehusejerne, da jeg var finansminister.
Undskyld mig, men det har jeg.
I den sammenhæng indgik jeg i sommeren 2008 oven på sygeplejestrejken en aftale med Danske Regioner om at afskaffe det frie sygehusvalg for en periode, fordi det ville blive for dyrt at have det kørende, og i den sammenhæng indgik jeg den 1. april 2009 en ny aftale om, på hvilke vilkår det skulle gennemføres.
Så selvfølgelig kan jeg ikke sige mig fri for, at jeg har blandet mig i de spørgsmål.
Det har jeg, det kan man se af sagens akter.
Magnus Heunicke (S), 2010-10-07:
Så kom vi lidt videre med de tre sidste spørgere.
Lad os så prøve at komme helt i mål med det, så vi kan komme videre i debatten.
Det vil sige, at statsministeren altså, mens der var pause i det udvidede frie sygehusvalg, har blandet sig i det og har fundet ud af, hvordan den nye takststruktur så skulle være.
Det er i den periode, hører vi så ministeren sige, at man blandede sig.
Og det er i den periode, mailen har kørt mellem forskellige konservative ministre, hvori der står, at statsministeren har blokeret for dette udspil, som så alligevel havnede på forsiden af Politiken.
Er det forkert, hvad der står i den mail, eller er det rigtigt?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-07:
Det er jo meget interessant, at vi skal bruge hinandens tid på den her måde, for en hvilken som helst avislæser, der har fulgt det her, kan jo svare på det hele, for man kan jo se, at regeringen ved den daværende finansminister indgik en aftale med amterne i 2008 om at afskaffe det.
Man kan se, at der blev indført en ny mekanisme med en aftale den 1. april; man kan se i regeringsgrundlaget, hvad det var for pejlemærker, regeringen styrede efter; man kan se, hvad udkommet var med referencepriser, med voldgift; man kan se det hele.
Derfor må jeg bare stilfærdigt konstatere, at når vi alligevel bruger så meget tid på det, så er det, fordi man er på jagt efter et eller andet skandaløst, som ikke er der.
Fortsæt endelig jagten.
Jeg vil koncentrere mig om at udvikle politik på de områder, hvor Danmark har brug for det i forhold til en målrettet ghettoindsats, i forhold til at få folkeskolen til at fungere bedre, i forhold til at sikre, at vi på den anden side af krisen får den vækst, der skal til, for at vi kan udvikle velfærdssamfundet og herunder også have råd til et udvidet frit sygehusvalg om føje år.