runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Clausen (EL), 2012-02-08:
Jeg synes jo i modsætning til ministeren, at det er to sider af den samme sag, for hvis man kigger ud over Europa og ser på de lande, som har store gældsproblemer lige nu, så gælder det jo for rigtig mange af dem, at en ikke uvæsentlig forklaring på, at de befinder sig i en gældssituation, er den, at den finansielle krise førte til stor arbejdsløshed og til, at der blev brugt penge på redninger af banker.
Men man kan jo også stille sig selv spørgsmålet: Hvis finanspagten havde været gældende tilbage i 2007, 2008 og 2009 og man havde fulgt den, hvad havde konsekvenserne så været for beskæftigelsen i Europa?
Margrethe Vestager (RV), 2012-02-08:
Mange tak for spørgsmålet.
Som det også lige er fremgået af den udveksling, der har været, så er det helt afgørende at få diskuteret, hvad der egentlig er substansen i finanspagten.
En af de ting, som jeg tror er vigtig, er selvfølgelig at skelne, for finanskrisen, som den brød ud der omkring 2008, skyldtes svagheder i det finansielle system, og der er et betydeligt arbejde – faktisk har en stor del af den debat, vi lige har haft, handlet om det – i gang med at regulere den finansielle sektor som sådan.
Og der kan man sige, at i den forstand spiller finanspagten ikke hovedrollen.
Finanspagten fokuserer på den udfordring, det er at få balance i de nationale økonomier, fordi de underskud, der har været, og den gæld, der har været bygget op, har ført til det, vi så har nu, nemlig gældskrisen.
Det tror jeg er vigtigt også i diskussionen at sige, altså at det ikke er to sider af samme sag, for finanspagten handler sådan set om, at det, vi har lovet – ikke kun sidste år eller forrige år eller året før igen i europæisk sammenhæng – tager vi nu med hjem og gør også til national virkelighed, nemlig at vi faktisk har tænkt os at overholde vores budgetter.
Bjarne Corydon (S), 2012-02-08:
Det er sådan med den skattepolitik, spørgeren har stået for igennem 10 år, og som jeg har haft lejlighed til at følge tæt i min tidligere beskæftigelse, at der blev givet underfinansierede skattelettelser med den seneste skattereform, hvor man så senere hentede finansieringen ind, hvilket vi klart har vedstået os gennem hele valgkampen.
Og så har man tidligere givet regulært ufinansierede skattelettelser, godt gammeldags regulært ufinansierede skattelettelser, hvilket det ene af de tidligere regeringspartier, Det Konservative Folkeparti, jo klart har anset for at være en særskilt politisk sejr, måske en af få særskilte politiske sejre i den del af danmarkshistorien.
Det synes jeg er meget enkelt, og det synes jeg ikke vi sådan helt skal lægge bag os, når vi diskuterer dansk politik fremadrettet.
Per Clausen (EL), 2012-02-08:
Det er rigtigt, men det, der er spændende her, er, at det jo meget mere var privat gældsstiftelse, som var medvirkende til at sætte gang i den finansielle krise og vores nuværende økonomiske vanskeligheder, end det var offentlig gældsstiftelse.
Derfor kan man godt blive forundret over ministerens fokusering på den offentlige gældsstiftelse.
Men lad os bare tage det med tilliden.
Jeg tror, at mange danskere, som arbejder i virksomheder, har den opfattelse, at forudsætningen for, at de har et arbejde, er, at deres produkter kan afsættes, hvis vi så fører en politik, der reducerer efterspørgslen, som skaber større arbejdsløshed i Europa, hvordan skulle det så give tillid til, at det er en god idé at investere i en varmepumpe, når man risikerer at blive arbejdsløs, fordi den økonomiske politik reducerer efterspørgslen og dermed fører til øget arbejdsløshed?
Det, der ligesom er problemet, er, at vi ikke får tillid til, at staterne sætter noget i værk, sætter noget i gang, fordi de skal leve op til økonomisk stramme krav, som man aldrig tidligere har villet udsætte sig selv for; at det skulle skabe tillid til, at der kommer nye arbejdspladser og mere efterspørgsel, forstår jeg simpelt hen ikke.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-02-08:
Jamen vi vil da alle sammen meget nødig for EU-Domstolen.
Det vil jeg da ikke ønske for nogen af de flinke folk i denne sal.
Men der er lige præcis det med at respektere forbeholdet.
Altså, man tilslutter sig den politik, der er i euroen, nemlig følger eurolandenes politik, og man åbner op for, at man kan få en bøde, hvis man ikke gør det.
Så kan det godt være, at man kalder det sanktioner, når det er eurolande, og bøder, når det er eurotraktatlande.
Men essensen af det er vel, at man gør op med det princip, man har haft, og som jeg tror at vi, der stemte nej, eller prøvede at argumentere for et nej, og de danskere, der siden – det kan man jo se nu her – er ekstremt glade for at have stemt nej til euroen, er glade for at have, altså lige præcis at vi kan bestemme vores økonomiske politik selv.
Når man binder sig til at føre euroens politik, burde der så ikke være en folkeafstemning?
Margrethe Vestager (RV), 2012-02-08:
Der er sanktioner, som eurolandene har med hinanden.
Man kan sanktionere, hvis ikke der bliver ført en økonomisk politik, der ligger inden for de grænser, den nu skal ligge inden for.
Og så er der de bøder, som EU-Domstolen kan idømme, hvis et land overtræder traktaten.
Det er ligesom med os.
Det har været en stor diskussion i Europaudvalget, at der kan være penge, man ikke får, hvis man overtræder traktaten.
Men det er sådan set meget velafgrænset og meget veldefineret og er allerede i den traktat, som vi arbejder efter.
Jeg tror, at det er § 273 eller noget i den stil, der gør, at det her er lovligt og i orden.
Det er jo bare for at sige, at der sådan set er to helt forskellige ting på spil.
Der er dels noget, som eurolandene har for sig, og som vi ikke er en del af, fordi vi har et forbehold, dels det, der handler om at gøre det, man skal, og som er fuldstændig gængs og inden for skiven, fordi det er noget, som er kendt i forvejen.
Det er med andre ord ikke nyt med finanspagten.
Og det vil jeg sådan set anbefale de fleste af være.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-02-08:
Jeg er jo egentlig meget enig med ministeren, i forhold til hvad det er, som er forskellen på at være med i euroen og ikke at være med i euroen, altså lige præcis, at man ikke kan få sanktioner.
Men hvis det så er, at man underskriver en traktat og derefter kan få den bøde eller sanktion, som det jo er, hvis man ikke derefter vedtager en tilfredsstillende lov, så ville det være min bedste overbevisning, at man så bryder med det, som den danske befolkning var ret sikker på ikke at kunne få, nemlig bøder af EU for vores økonomiske politik, vores økonomiske love.
Margrethe Vestager (RV), 2012-02-08:
Som vi ser det, er det i fuld overensstemmelse med euroforbeholdet at underskrive finanspagten, for det er sådan set ikke noget nyt, det er ikke nogen ny ting, at Domstolen kan gøre det.
Det danske euroforbehold består jo i, at Danmark ligesom de andre lande, der ikke er eurolande, ikke deltager i den fælles valuta.
Vi har ikke euroen, og vi er heller ikke en del af det, der er i forhold til Den Europæiske Centralbank og den fælles pengepolitik samt enkelte dele af det økonomiske samarbejde; især det, der vedrører sanktioner, er vi ikke en del af.
Det er ligesom noget, som eurolandene har for sig, og vi har vores måde at gøre tingene på.
Så har vi herhjemme valgt at føre en fastkurspolitik og lægge os meget tæt op ad euroen, men det er vores valg, det er noget, vi har besluttet os for at gøre.
Der, hvor Danmark ville kunne bringe sig selv i en mindre flatterende situation, var selvfølgelig, hvis vi lod være med at gøre det, som vi nu gerne vil tilslutte os.
Altså, hvis vi f.eks. gik ned og undertegnede finanspagten og derefter tog hjem, mens vi grinede hele vejen hjem og sagde, at det kan de godt glemme, så var det det, vi ville gøre.
Men det er jo heller ikke det, vi planlægger at gøre.
Det, vi planlægger at gøre, er sådan set at sige: Ja, vi vil gerne undertegne finanspagten, og så vil vi gøre det, som vi dermed lover, nemlig at gå hjem og fremsætte et lovforslag for Folketinget, altså på helt almindelig vis med udvalgsbehandling og tre behandlinger, som sådan set gør, at det bliver en national ting at gøre det, vi igennem masser af år har lovet i EU.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-02-08:
Tak for det; det er cool!
Mener ministeren, at det er foreneligt med det danske euroforbehold, at EU-Domstolen med finanstraktaten tildeles kompetence til at idømme Danmark bøder, hvis den ikke finder vores kommende budgetlov tilfredsstillende?
Mener ministeren, at det er foreneligt med det danske euroforbehold, at EU-Domstolen med finanstraktaten tildeles kompetence til at idømme Danmark bøder, hvis den ikke finder vores kommende budgetlov tilfredsstillende?
Margrethe Vestager (RV), 2012-02-08:
Nej, det er faktisk sådan, at vi vil kunne lave kickstarten, så den er inden for den henstilling, som Danmark har fået, og det er noget, vi har været meget, meget omhyggelige med var sådan, for vi vil gerne have, at man har tillid til, at Danmark retter op.
Dermed skal blot siges dette enkelte: Vi er inden for henstillingen.
Vi har lavet kickstarten, fordi vi tror, man både skal have styr på sine finanser og man skal investere der, hvor man synes det giver mening, dels fordi det giver arbejdspladser, dels fordi det giver noget, som vi også har brug for, nemlig nogle bedre daginstitutioner, flere jernbaner, noget asfalt, eller hvad det nu kan være.
Det er det ene, og så langt, så godt.
Det andet er, at det ikke er sådan, at finanspagten bestemmer, hvad det er for en politik, vi skal føre, men det gør vi.
Det, som finanspagten gør, er, at den siger: Jer, der undertegner, gør nu det, som I har lovet; nu går I hjem, og så laver I en lov, der sådan set gør det til national lovgivning at holde det, I har lovet alle os andre i EU, ikke kun Danmark, men Tyskland, Frankrig og alle de andre lande, der vil være med.
Og det, som EU-Domstolen forholder sig til, er ikke, hvordan vi vedtager det, for det er noget, vi vil vedtage, fuldstændig som grundloven siger det skal være, nemlig med tre behandlinger i Folketingssalen og med udvalgsbehandling, altså fuldstændig som vi plejer at gøre det.
Det, som Domstolen kan forholde sig til, er: Har de så gjort det?
Hvis vi ikke har gjort det, kan vi få et forsøg til, og hvis vi stadig væk ikke gør det, kan det være, at der vanker en bøde.
Men det er jo altså noget, som ligesom kun sker, hvis vi ikke gør det, vi siger vi vil.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-02-08:
Tak for det.
Men det, som jeg synes er det lidt beskæmmende i det her, er, at der her er tale om en budgetlov, som man skal vedtage på en helt særlig måde, og at man får en bøde, hvis man ikke vedtager den på præcis denne særlige måde.
Der er jo noget nyt i, at EU-Domstolen vil kunne komme og slå os oven i hovedet, hvis vi ikke binder os til at føre præcis den politik, som der nu står vi skal føre i den her eurotraktat eller den her finanspagt – man kan kalde den, hvad man vil.
Det er, så vidt jeg har forstået, også sådan, at vi i dag bryder kravet om at have et strukturelt underskud, der højst er på 0,5 pct.; vi har, så vidt jeg er informeret, et strukturelt underskud, der er på 3,2 pct., fordi vi lige præcis har lavet en kickstart.
Jeg er da i hvert fald af den overbevisning, at det ville være rart, hvis vi ville kunne lave en kickstart af økonomien, også efter den 1. januar 2013.
Margrethe Vestager (RV), 2012-02-08:
Jamen spørgsmålet er jo så også, om spørgeren har ret i, at det er det, der er sat til debat.
Det kan godt være, at jeg ser alt for banalt på det, men for mig at se er finanspagten egentlig en ret enkel ting.
Vi har sådan set igennem de sidste mange år
i forbindelse med stabilitetsog vækstpagten lovet, at vi ville holde vores budgetter; vi ville i hvert fald ikke have et strukturelt underskud på under ½ pct., og vi vil ikke have et faktisk underskud på under 3 pct.
Det har vi lovet og lovet, og gang på gang har vi skuffet.
Danmark har jo sådan set sammen med 21 andre lande også en henstilling i dag.
Det, finanspagten gør, er, at den forpligter os, der gerne vil skrive under, til at sige: Alt det, vi har lovet, går vi nu hjem og vedtager i vores eget Folketing.
For over døren ind til Folketingssalen står der, at med lov skal land bygges, og skulle respekten for EU være en lille smule flosset i kanten en enkelt tirsdag, har man til gengæld kunnet være sikker på, at et parlament, et Folketing, alle årets dage har hundrede procent respekt for den lovgivning, vi selv har vedtaget.
Derfor er det måske knap så vidtgående, ud over at det måske for nogle er vidtgående – her tænker jeg ikke på spørgerne – at vi nu beslutter os for faktisk at gøre alt det, vi har lovet, til virkelighed.
Jeg tror ikke, at det er et spørgsmål om at forstå.
Jeg tror, at vi ser forskelligt på, hvad det er for en økonomisk politik, der skal føres.
Derfor synes jeg bare, at vi skal droppe det der med, at man ikke forstår det, for jeg tror udmærket, at spørgeren forstår, hvad jeg siger, men jeg tror, at spørgeren er grundlæggende uenig i den økonomiske politik, der bliver ført.
Hvis man ser på det, der foregår rundtomkring, må man jo bare sige, at det her med at sige, at den finansielle krise er det samme som det, vi har nu, er en manipulation, for det, vi har nu, er jo en statsgældskrise.
Det er jo stater, der skal ud at refinansiere deres gæld.
Det er jo det, der banker renterne op, og som vender rigtig dårlig tilbage til statsbudgetterne.
Vi havde en finansiel krise, som jeg er helt enig i i vid udstrækning var skabt i et finansielt system med meget stor privat gældsstiftelse af nogle boliglån andre steder i verden, og at det var det, der udløste den.
Det, vi har nu, er en statsgældskrise, og når staten stifter gæld i et sådant omfang, at borgerne miste tilliden til, at det kan håndteres, så tror jeg, at vi får et problem.
Nu kan jeg så forstå, at spørgeren har stor tillid til en stat, som hele tiden stifter gæld.
Det har jeg ikke.
Jeg synes, det er en rigtig god idé at holde sine budgetter.
Jeg synes også, at det burde have været situationen bagudrettet, og jeg synes i den grad, at det bør være situationen fremover, for jeg kan ikke se, at det er et særligt politisk mål at fastholde retten til at banke bunden ud af statskassen, fordi man synes, at underskud er en god ting.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-02-08:
Mener ministeren, at det er fair over for den danske befolkning at tilslutte Danmark til finanstraktaten uden en folkeafstemning, selv om EU-Domstolen med traktaten vil kunne idømme Danmark en straf, hvis der i EU ikke er tilfredshed med den budgetlov, som vi forpligtiger os til at vedtage?
Tak for det.
Spørgsmålet lyder således: Mener ministeren, at det er fair over for den danske befolkning at tilslutte Danmark til finanstraktaten uden en folkeafstemning, selv om EU-Domstolen med traktaten vil kunne idømme Danmark en straf, hvis EU ikke er tilfreds med den budgetlov, som vi forpligter os til at vedtage?
Margrethe Vestager (RV), 2012-02-08:
Og det er jo klart, at det er helt afgørende for spørgsmålet om, om der skal være en folkeafstemning, eller om der ikke skal være en folkeafstemning.
Det giver forhåbentlig helt sig selv.
Hvis en tilslutning til finanspagten kan ske uden suverænitetsafgivelse, ja, så ser jeg heller ikke nogen grund til, at vi har en folkeafstemning.
Så må det være op til os – spørgeren, jeg selv og vores kolleger – at tage det ansvar og træffe beslutningen.
Det giver sig selv, at en dansk tilslutning til finanspagten vil ske med en hundrede procents anerkendelse af euroforbeholdet.
Derfor må jeg sige, at den problemstilling i hvert fald ikke er relevant i spørgsmålet om, om der skal være en folkeafstemning, eller om der ikke skal være en folkeafstemning.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-02-08:
Altså, jeg synes jo, at det er lidt mere kompliceret end som så.
Det er klart, at vi skal kigge på, hvad Justitsministeriet vurderer, men vi taler jo om en traktat, hvor EU-Domstolen vil kunne give Danmark en bøde på 1,7 mia. kr. – det er det, jeg har forstået det er blevet udregnet til – hvis man ikke er tilfreds med den budgetlov, vi forpligter os til at vedtage.
Det er jo altså nyt, at folkestyret kan idømmes en bøde, hvis der er nogen, der ikke er tilfreds med de beslutninger, der bliver truffet i den her sal.
Og lige meget hvad Justitsministeriet mener, tror jeg, at der er rigtig mange danskere, der mener, at det er en ny situation, og at den vil de da egentlig gerne høres om.
Så hvorfor er det, vi ikke kan have den debat?
Det ville sikre, at vi kunne have en god, folkelig debat, så folk måske også ligefrem forstod, hvad det er, vi er ved at tilslutte os.
Det er ikke sådan, at der har været lang tid til at diskutere det her i, modsat sitationen i forbindelse med mange af de andre traktater, som Danmark har tilsluttet sig, når det gjaldt EU-politikken.
Margrethe Vestager (RV), 2012-02-08:
Og jeg håber også, at vi får en forespørgselsdebat her i Folketingssalen, for jeg synes, at det er meget vigtigt, at folk kan følge med i, hvad deres politikere siger, hvad det er for nogle argumenter, som bliver bragt ind i debatten, og hvordan man håndterer det her.
Lige præcis spørgsmålet om bøder forstår jeg faktisk ikke helt hvorfor er så centralt, for sådan som jeg er oplyst om sædvane eller EU-Domstolens gøren og laden, er det allerede i dag sådan, at hvis et land ikke efterlever EU-Domstolens afgørelser, hvad angår at overholde traktaten som sådan, kan man blive idømt en bøde, dermed også være sagt, at det sådan set ikke rigtig har noget med finanspagten at gøre.
Det, der til gengæld er fuldstændig åbenlyst, er, at de sanktioner, som hører til eurogruppens måde at fungere på, er Danmark helt undtaget fra.
De kommer sådan set ikke os ved, for vi er ikke noget euroland, vi har et forbehold.
Det andet er, som jeg har forstået det, en måde, som traktaten fungerer på allerede i dag, nemlig at Domstolen kan idømme bøder, hvis man ikke efterlever dens afgørelser.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-02-08:
Det er jo rigtigt, at der er flere elementer i denne finanstraktat end bare bøderne, og det, der vel er helt grundlæggende i den traktat, er, at vi binder os til at føre en særlig økonomisk politik.
Det er jo sådan i Danmark, at vi har stemt nej til at være en del af euroen, sådan at vi selv kan bestemme vores økonomiske politik, og med hensyn til lige pludselig at afskrive sig muligheden for f.eks. at vælge en investeringsvej ud af krisen og i stedet binde sig til at vælge en sparevej, så har vi jo haft et folketingsvalg, der lige præcis handlede om det, og hvor man valgte en regering, der ville investere sig ud af krisen.
Derfor synes jeg da, at det er relevant, at befolkningen bliver hørt om, at vi afskriver den mulighed for fremover at kunne føre en politik, hvor vi investerer og skaber arbejdspladser.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2012-02-08:
Det er jo fantastisk.
Man har påstået, at vi lavede ufinansierede skattelettelser – jeg ved ikke, hvor mange gange vi har hørt det.
Og nu skal vurderingen af, hvad regeringen fremadrettet vil foretage sig, og hvad jeg skal mene er rigtigt, regeringen foretager sig, lige pludselig vægtes i forhold til den måde, man gjorde det på før.
Jeg troede da, at finansministeren stod på det synspunkt, at nu gjorde man op med nogle ting i fortiden og nu var der en ny linje og nu var der et forsigtighedsprincip, som blev lanceret på et pressemøde som noget stort og noget nyskabende, i hvert fald for Socialdemokratiet.
Når vi så spørger ind til det på forskellig vis, får vi et svar om, at der vel også var et forsigtighedsprincip på det tidspunkt, hvor Socialdemokratiet beskyldte os andre for at lave ufinansierede skattelettelser.
Så hvis man bare vægter sig i forhold til det, er det vel fint nok.
Altså, sådan skal det vel ikke forstås.
Er det også i finansministerens forståelse i tråd med forsigtighedsprincippet?
Bjarne Corydon (S), 2012-02-08:
Næh, finansministerens hensigt er at holde sig til forsigtighedsprincippet – både her i Folketingssalen og i forhold til Clement og i forhold til alle mulige andre debatter – der går på, at når man afholder en udgift, må man også træffe beslutning om at sikre sig en indtægt.
Og jeg synes, at det er en lille smule fascinerende, for både det her spørgsmål og det forrige spørgsmål bygger jo på de erfaringer, vi har gjort os i dansk politik for ganske nylig.
Altså: Spørgeren har jo selv medvirket til en skattereform, hvori man sænkede visse skatter på arbejde mod senere at hæve andre skatter, f.eks. på fedt og andet, og er det spørgerens opfattelse, at den skattereform ikke var i overensstemmelse med et forsigtighedsprincip?
Det synes jeg da alligevel ville være en fascinerende nyhed i dag, hvis det er det, vi når frem til.
Jo, men der er jo det forhold, at et flertal i Folketinget til hver en tid kan lave den lovgivning om, et andet flertal har vedtaget.
Det er jo den helt grundlæggende spilleregel for det arbejde, vi laver med hinanden her i Tinget.
Men det vil da være mit ønske at lave et politisk forlig, som sikrer stabilitet omkring den her lovgivning, og som sikrer, at et bredt flertal værner om, at den er spillereglen for den økonomiske politik langt frem.
Det vil være min ambition, for jeg synes, det er sunde spilleregler.
Og jeg synes også, hr. Frank Aaen på en eller anden måde jo undervurderer sig selv i den måde, spørgsmålet er stillet på, for jeg tror sådan set ikke, at hr. Frank Aaen er grundlæggende uenig i, at der skal være sammenhæng mellem indtægter og udgifter, at budgetter er til for at blive holdt, og at der skal føres en grundlæggende ansvarlig økonomisk politik.
Det er da i hvert fald det, der har været tilfældet med den finanslov, vi vedtog med hinanden tidligere på året og aftalte med hinanden før årsskiftet.
Frank Aaen (EL), 2012-02-08:
Det er på det lange stræk et princip, jeg kan tilslutte mig, nemlig at der skal være sammenhæng mellem udgifter og indtægter.
Men der er pokker til forskel på, om udgifterne reguleres ved at sænke førtidspensionen, eller om indtægterne reguleres modsat ved at hæve skatten for de rigeste og for bankerne.
Derfor må befolkningen jo vide lidt om, hvad det er, der ligger i støbeskeen, inden man siger ja til finanspagten.
Det eneste sted, jeg har kunnet finde bare lidt indhold med konturer af andet trin, er i interviewet i Børsen, der nævner førtidspension som noget, der skal reguleres, hvis ikke staten kan fastholde sit udgiftsloft.
Derfor vil jeg sige, at det ville være rart at komme det lidt nærmere, og at jeg så lige har et spørgsmål til, om hvordan det skal indrettes.
Bliver det lavet med et forlig mellem de partier, som måtte støtte det, eller bliver det lavet som en lovgivning, som et flertal i Folketinget til hver en tid kan lave om på?
Bjarne Corydon (S), 2012-02-08:
Nu synes jeg faktisk, at der har været en udmærket folkelig debat om finanspagten.
Der er også noget, der tyder på, at der faktisk er et relativt bredt udsnit af befolkningen, der synes, at det er en god idé, at vi tilslutter os finanspagten.
Den slags er naturligvis omskifteligt; det skal jeg være den første til at indrømme, men det er der dog noget der indtil videre tyder på.
Jeg forstår for så vidt godt med de holdninger, spørgeren har til det europæiske samarbejde, interessen for en sammenkobling mellem finanspagten og budgetloven.
Det, jeg bare må fastholde, er, at budgetloven vil blive vedtaget, hvis den bliver vedtaget, af partier – gerne bredt i Folketinget – der har aftalt den pågældende lovgivning på baggrund af de holdninger, de selv gør gældende til den økonomiske politik.
Det er sunde, enkle holdninger, der går på, at når man har lagt et budget, skal budgettet overholdes, og at de budgetter, man lægger, skal være i overensstemmelse med det, man faktisk har råd til – sunde, enkle principper.