runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karsten Hønge (SF), 2008-12-18:
Jeg synes helt ærligt, at Enhedslistens forslag og øvrige opførsel i den her sag mest af alt minder om besværgelser.
Som om det skulle ændre noget som helst ude i den virkelige verden, at Enhedslisten messende fremsiger fromme ønsker eller måske nærmere tiggende bønner om, at EF-Domstolens urimelige domme vil forsvinde.
Det gør de ikke.
I den her sag må vi sige, at det jo nærmest er Enhedslisten og Dansk Folkeparti, der har opført sig som Folketingets ægte supereuropæere; de har opført sig, som om vi slet ikke har nogen nationale muligheder, men bare skal satse alt på en europæisk løsning - og så i øvrigt i mellemtiden lade det danske arbejdsmarked ligger ubeskyttet hen.
Det lovforslag, der ligger, og som SF støtter, løser her og nu problemet med EU's indgreb over for fagbevægelsens konfliktret.
Det er jo sikkert også derfor, at alle forbund og LO støtter lovforslaget.
Ja, selv de meget kritiske fagforeninger støtter forslaget - også de fagforeninger, hvor man efter mit indtryk går med de samme rygmærker, som man gør i Enhedslisten, støtter det her lovforslag.
Det gør de ikke, fordi det er uden problemer, og det gør de ikke, fordi vi er sikret en europæisk løsning, men fordi situationen med den her lov dog er langt bedre end uden loven, for uden loven har vi kun de rå domme fra EF-Domstolen.
Hvordan i alverden den situation kan være bedre end efter vedtagelsen af det her lovforslag, er mig fuldstændig uforståeligt.
Det bliver så påstået, at vi får A- og B-overenskomster, men det har vi jo til overflod i dag.
Vi har A-, B-, C-, D- og E-overenskomster.
Med den her lov vil der være marginale forskelle mellem overenskomsterne, som fagbevægelsen kan konflikte for, og det er langt, langt mindre forskelle end dem, vi ser i dag, rent bortset fra, at vi altid - også før udvidelsen af EU - internt i Danmark har haft en meget stærk lønspredning, en lønspredning, der slår hårdt igennem både mellem fag og mellem landsdele.
Det her handler om at sikre fagbevægelsens ret til at konflikte for at få ordnede løn- og arbejdsforhold.
Udenlandske firmaer og udenlandske lønarbejdere er velkommen i Danmark, men det skal ske i en konkurrence, der er lige og fair om opgaver og job.
Seriøse danske firmaer og danske arbejdere skal ikke stiltiende se på, at de bliver udkonkurreret af østeuropæiske pengemænd og kyniske danske mellemhandlere.
Derfor har vi brug for loven.
For SF har der hele tiden været to spor i den her sag: Det nationale spor, som vi forfølger i dag, og det europæiske spor, hvor SF mener, at der skal vedtages en bindende aftale i EU, som for alle lande sætter de enkelte landes fagbevægelsers konfliktret over virksomhedernes ret til at etablere sig.
Den sociale dagsorden som foreslået af den europæiske faglige sammenslutning er fremtiden for hele det europæiske projekt, for ellers ender vi med, at den her fri bevægelighed bare bliver kapitalens fri bevægelighed ned i kyniske arbejdsgiveres lommer.
Derfor vil jeg sige, at uanset hvor mange besværgelser og magiske strygninger, Enhedslisten kan foreslå, hjælper det ikke.
Der er brug for en lov.
Line Barfod (EL), 2008-12-18:
Det, lovforslaget gør, er, at det cementerer de domme, der har været.
Danmark lægger sig fladt ned og siger, at vi fortolker dommene så vidt, som man overhovedet kan, så de bliver så indgribende som muligt.
Vi siger, at der fremover skal være A- og B-overenskomster på det danske arbejdsmarked, og at fagbevægelsen ikke har samme ret til at konflikte mod udenlandske arbejdsgivere som mod danske arbejdsgivere.
Vores ændringsforslag, som vi debatterer nu, går ud på, at der skal være samme ret til at konflikte mod udenlandske arbejdsgivere som mod danske arbejdsgivere for at sikre, at vi kan opretholde lige vilkår.
Så har vi valgt at sige, at vi skal arbejde for en europæisk løsning.
Det er det, som dansk LO siger, det er det, som svensk LO siger, og det er det, som man arbejder for fra irsk side.
Jeg håber, at det lykkes at få et flertal i det danske Folketing for, at også Danmark skal arbejde for, at vi skal have en løsning på europæisk plan.
Det er det eneste, der kan sikre konfliktretten på den lange bane.
Thomas Adelskov (S), 2008-12-18:
Nu synes jeg, at man må holde op.
Altså spørgsmålet om, hvorvidt det her lovforslag også sikrer, at fagbevægelsen ikke kunne blive mødt med et erstatningskrav, kom jo bag på os alle sammen ved høringen.
Det har jo aldrig spillet en rolle for fagbevægelsen.
Nej, det, der er tilfældet, er jo, at Lavaldommen mod Sverige har sat et alvorligt spørgsmålstegn ved, om der i dag er tilstrækkelig adgang til at lave konflikt og rejse overenskomstkrav over for udenlandske virksomheder.
Det er den retstilstand, vi står med.
Det her lovforslag sikrer, at der fortsat vil være ret til at rejse overenskomstkrav og konflikte mod udenlandske virksomheder.
Det er det, Enhedslisten i dag ikke vil være med til at sikre dansk fagbevægelse.
Det er hovedproblemet, og det er derfor, at Enhedslisten har en rigtig dårlig sag.
Line Barfod (EL), 2008-12-18:
Det her spørgsmål handler overhovedet ikke om, hvorvidt man er for eller imod EU.
Det handler om, hvorvidt vi skal indskrænke fagbevægelsens ret til at konflikte, hvorvidt vi skal opgive kravet om, at udenlandske arbejdere skal være her på lige vilkår, og om, hvorvidt vi vil åbne for, at der er en ret til at udbytte mennesker, der kommer hertil fra andre lande.
Jeg er godt klar over, at fagbevægelsen har sagt ja til det her.
Vi har jo så også fået forklaringen på høringen, nemlig at det er for at undgå at betale erstatning.
Men vi har i Enhedslisten den holdning, at vi mener, at det er meget, meget kortsigtet at gå ind og sige, at det er vigtigere at sikre sig imod at betale erstatning end at sikre kampen for lige vilkår.
Vi mener, at det er afgørende for, at vi kan opretholde de løn- og arbejdsvilkår, som det er taget fagbevægelsen over 100 år at tilkæmpe sig her i landet, at vi så også har mulighed for at konflikte mod udenlandske arbejdsgivere, at vi har muligheden for at sige, at folk skal være her på lige vilkår.
Thomas Adelskov (S), 2008-12-18:
Jeg har et spørgsmål til Enhedslisten, for det undrer mig, at Enhedslisten vælger at stemme imod, når vi har haft en høring i Folketinget, og når den samlede fagbevægelse, inklusive nogle af de mest EU-kritiske faglige organisationer fra Københavnsområdet, har siddet herinde til en høring, som vi har bedt dem om at komme ind til, og når alle de eksperter, som vi havde bedt om at komme ind, anbefalede os at støtte dette lovforslag for at sikre, at der fremover også kan rejses konflikt og konfliktes mod udenlandske virksomheder.
Det er mig en gåde, at man har så meget imod EU-systemet, at man ikke vil være med til at sikre fagbevægelsen konfliktretten mod udenlandske virksomheder.
Line Barfod (EL), 2008-12-18:
Lovforslaget handler om at indføre forskelsbehandling på det danske arbejdsmarked og indføre ret til eller rettere pligt til A- og B-overenskomster, hvor fagbevægelsen ikke som hidtil har ret til at kræve, at der er lige vilkår.
Vi mener, at det er afgørende, at fagbevægelsen fortsat har mulighed for at kræve lige vilkår.
Vi synes, at det er fint, at folk kan komme hertil fra andre lande for at arbejde, men det skal være på lige vilkår.
Det er fuldstændig afgørende for, at vi ikke kommer ud for social dumping, at vi ikke kommer ud for, at lønog arbejdsvilkår forringes.
Vi har derfor stillet et ændringsforslag, der går ud på, at man fjerner den del af forslaget, der siger, at fagbevægelsen ikke må konflikte mod udenlandske arbejdsgivere for at opnå samme vilkår.
Vi håber meget, at de partier, der normalt støtter fagbevægelsen og går ind for, at fagbevægelsen skal have ret til at konflikte, også vil støtte vores ændringsforslag om, at man fuldt ud skal have samme ret til at konflikte mod udenlandske arbejdsgivere som mod danske arbejdsgivere.
Jeg vil gerne henvise til det svar på spørgsmål 29, som vi lige har fået fra beskæftigelsesministeren.
Vi havde spurgt til, om ministeren i overensstemmelse med det lovforslag, som ministeren har fremsat, kan garantere, at en fagbevægelse ikke kan få bod eller erstatning, hvis den foretager en konflikt mod en udenlandsk arbejdsgiver.
Ministerens svar er, at han ikke kan garantere, at de ikke får en bod eller erstatning alligevel, fordi det er lagt ind som en forudsætning i lovforslaget, at fagbevægelsen ikke gør noget, der går imod EU-retten.
Men man kan altså ikke sige præcis, hvad det er, der ville være imod EU-retten.
Vi mener derfor, at vi skal fjerne den indskrænkning, der her bliver lagt op til.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-12-18:
Jeg kan forstå, at der under Sundhedsudvalgets seneste behandling af lovforslaget har været usikkerhed om, hvorvidt lovforslaget også sikrer fuld klageadgang for alle borgere, som måtte have fået et afslag fra regionen på en ansøgning om tilskud til en ikkehospitalsydelse, som de pågældende har fået i et EU-land eller et EØS-land.
Jeg kan bekræfte, at formålet med lovforslaget her netop er at etablere en klageadgang for borgerne til Sundhedsvæsenets Patientklagenævn i de sager, hvor man har fået et sådant afslag.
Den gældende lov om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæsenet indeholder allerede en tilsvarende klageadgang, for så vidt angår afgørelser om tilskud, der træffes af kommunerne, og her udvides klageadgangen altså til også at omfatte regionerne.
Til hr. Jens Peter Vernersen kan jeg tilføje, at når nye EF-Domstolsafgørelser træder i kraft, skal de selvfølgelig også have direkte retsvirkning for borgerne.
Derudover har vi jo allerede en national praksis, idet nye EF-Domstolsafgørelser skal implementeres i dansk ret i bekendtgørelsesform, og det har jeg altså hjemmel til i medfør af sundhedsloven.
Jeg kan forsikre for, at denne regering vil respektere domstolsafgørelser.
Jonas Dahl (SF), 2008-12-18:
Jeg vil lægge mig i sporet af hr. Jens Peter Vernersens kommentarer.
Jeg vil også sige, og det vil jeg da også kvittere for over for den nuværende minister, at man jo ikke nu skal lade tidligere synder fra tidligere ministre gå ud over den nuværende minister, men jeg synes også, at ministeren skylder at komme med svar på det her.
Nu har vi stillet fire udvalgsspørgsmål om L 51, og ministeren har stadig væk ikke svaret på, hvordan man vil sikre sig, at alle borgere, der med en EF-Domstolskendelse i hånden har ret til godtgørelse, også er sikret samme patientklageadgang.
Det svarer ministeren ikke på i svarene på de spørgsmål, der indtil videre er blevet sendt over til ministeriet.
Ministeren svarer undvigende.
Ministeren svarer hver gang, at det er i henhold til bekendtgørelsen: at når der har været en EF-Domstolskendelse, skal kendelsen igennem ministeriet, og så skal man træffe afgørelse med en bekendtgørelse.
Så jeg vil bare sikre mig, at ministeren her på Folketingets talerstol vil understrege, at man selvfølgelig også har klageadgang fra det øjeblik, der falder dom ved EF-Domstolen.
Det vil jeg gerne høre ministeren sige her fra Folketingets talerstol.
Jeg synes, det er afgørende for, at vi netop sikrer, at danske borgere har den klageadgang, som er så tvingende nødvendig, når man står med en EF-Domstolskendelse i hånden.
Fra SF's side vil jeg også gerne understrege, at vi synes, at det her er et fremskridt, men vi synes ikke, det er godt nok, sådan som lovforslaget ligger lige nu.
- enten ved at stå oppe på Folketingets talerstol nu og bekræfte, at der selvfølgelig er klageadgang, når man har en EF-Domstolskendelse, eller ved at bekræfte, at han i hvert fald vil tage initiativ til at sikre dette ved en ændring af sundhedslovens § 168 i dette folketingsår. For det er tvingende nødvendigt, at vi sikrer de danske borgere retten til og muligheden for at klage over de kendelser, der i givet fald vil komme fra et regionsråd, således at vi sikrer os, at de kendelser, der kommer fra EF-Domstolen, bliver fulgt fuldt ud.
Karsten Hønge (SF), 2008-12-18:
Alle forbund, alle fagforeninger, LO, alle er enige om, at det her lovforslag faktisk sikrer fagbevægelsens konfliktret.
Det sikrer konfliktretten til, at vi får danske overenskomster på danske arbejdspladser, så konkurrencen for seriøse danske firmaer og for danske arbejdere om opgaver og job kommer til at foregå på fair og lige vilkår.
Det er rigtigt, at der vil være en lille marginal forskel på, hvad man kan konflikte på, men det er så forsvindende lidt i forhold til den konkurrence, der jo i øvrigt på forhånd er i Danmark, hvor firmaer, der kommer fra andre landsdele end eksempelvis København, har mulighed for at byde ind på opgaver i hovedstaden, og hvor man alligevel sender arbejdere herover, der er vant til et andet lønniveau, og man giver mulighed for her internt at opleve en lønspredning mellem fag og mellem landsdele, som langt overskygger den ganske lille marginale forskel, der kan blive mellem de overenskomster, der kan konfliktes for.
Og det er jo nok også derfor, at samtlige forbund og - har jeg indtryk af - samtlige fagforeninger i Danmark anbefaler det her lovforslag.
Eyvind Vesselbo (V), 2008-12-18:
Jeg mener ikke, at der er nogle af de høringssvar, jeg har hørt om, hvor der står, at det her er dybt godnat.
Jeg mener, at der er kommet nogle argumenter om fordelingen af pengene, men der er ikke nogen, der skriver, at det er dybt godnat, og derfor kan jeg kun gentage mig selv: Hvis ikke kommunerne gør det her på en tilfredsstillende og ordentlig måde over for deres borgere, så er det jo ikke ansvarligt.
Man kan ikke argumentere med, at hvis man ikke får pengene ud over DUT-systemet, som argumenterne er, så vil man ikke lave den her opgave.
Det er jo et absurd argument, og jeg tror heller ikke, der er nogen, der mener, at det er det, der er tilfældet.
Torben Hansen (S), 2008-12-18:
Men det, der er hele humlen i det her, er jo netop, at de kommuner, der har de meget store udgifter til det her, og som typisk er de små landkommuner, sådan set ikke længere får fat i de penge til den indsatsplanlægning, som de tidligere fik.
De bliver nu givet til andre.
Så synes Venstre helt grundlæggende, at det nu er retfærdigt - jeg vil godt bruge ordet retfærdigt - at de små kommuner med det lille antal borgere nu kommer til at betale regningen for beskyttelsen af det grundvand, det drikkevand, som man bruger i de store kommuner?
Det er jo det, hele diskussionen drejer sig om - synes hr. Vesselbo, at det helt grundlæggende politiske princip er rimeligt, ja eller nej?
Line Barfod (EL), 2008-12-18:
Jeg er helt med på, at ministeren kan have en politisk holdning om, at ministeren synes, at den bedste familietype er far, mor og børn, og at man skal arbejde på fra statens side, at familier skal være far, mor og børn.
Det er fair nok, det er en politisk holdning.
Men problemet opstår, når ministeren så forsøger at sige, hvad det bedste for et barn er.
Så er vi ovre i noget, som man faktisk kan undersøge og har undersøgt, og som er vigtigt for mange børn, og hvor det altså for mig at se må være det afgørende, at der er kærlighed i den familie, og at der er nogle voksne, der vil det her barn.
Vi snakker altså om adoption af nogle børn, som man har vurderet vil have bedre af at være sammen med nogle voksne, der vil give dem kærlighed, hvad enten det så er en enlig, det er en mand og en kvinde, eller det er et homoseksuelt par, der vil adoptere.
Derfor forstår jeg simpelt hen ikke, at ministeren bliver ved med at sige, at det er bedre for de børn ikke at blive adopteret end at have muligheden for at komme til nogle voksne, der vil give dem kærlighed.
Brian Mikkelsen (KF), 2008-12-18:
Jeg nævnte skilsmisse, sygdom, død, forelskelse til anden side, det er fair nok, og det kan give en rigtig, rigtig lykkelig opvækst.
Men udgangspunktet er altså i normalsituationen, at vi må prøve at være med til at sikre, at et barn har en far og en mor.
Altså, det må vi være med til at prøve at sikre, når nogen er i gang med en adoptionssituation.
Det er klart vores holdning.
Så kan man jo fra venstrefløjens side mene, at det synes man ikke er naturligt, og at verden har ændret sig, men for os er alt ikke ligegyldigt.
Vi har et udgangspunkt, og det er at sikre barnets tarv.
Man kan leve nok så lykkeligt og nok så trygt i alle mulige forskellige familiekonstruktioner.
Det afhænger kun af de voksne, og det er deres ansvar.
Og der skal man altså bare passe på, at man ikke tager barnet som gidsel i sådan en politisk kamp.
Line Barfod (EL), 2008-12-18:
Nu har jeg adskillige gange hørt ministeren sige, at det bedste for et barn er at vokse op med en far og en mor.
Nu er der jo ganske mange børn, der er vokset op under andre vilkår, og det bedste for et barn må vel være at vokse op med nogle voksne, der giver det kærlighed.
Så uanset om der er en eller to eller tre, og uanset om det er det ene eller det andet køn, så må det vigtige vel være, at det er nogle forældre, der giver det kærlighed.
Altså, man kunne risikere, at der er et barn, der sidder og kigger på det her, og som så tænker: Jamen har jeg så fået dårligere vilkår, fordi jeg ikke er vokset op med en far og en mor?
Derfor vil jeg gerne høre, hvad ministerens argument er for, at det allervigtigste for et barn er at have en far og en mor, som det vokser op sammen med.
Brian Mikkelsen (KF), 2008-12-18:
Det er fuldstændig korrekt.
Med hensyn til om der er nogle lande, hvor homoseksuelle har adopteret fra afgiverlande, så kan jeg konstatere her, at det har vi ikke noget kendskab til.
Men det er hr. Anders Samuelsen jo velkommen til at spørge om.
Vi har ikke noget kendskab til det, men det ville da være interessant, hvis hr. Anders Samuelsen har det.
Det ville da være fint og godt for lovgivningsbehandlingen af det her spørgsmål.
Udgangspunktet fra regeringens side og fra venstrefløjens side i det her spørgsmål er bare forskellige, fordi for os er alt ikke ligegyldigt.
For os betyder det noget, at der er en far og mor, og for os betyder det noget, at vi tænker på barnet og ikke bare på symbollovgivning.
Vi har et ansvar for, at barnet får en tryg og en ordentlig opvækst, og det kan man få i en hvilken som helst familie, om det så er homoseksuelle forældre, heteroseksuelle forældre eller det er en enlig forælder; det kommer an på forældrene, på den voksne.
Det er derfor, at man som adoptivforældre skal igennem en godkendelsesprocedure først, så det ikke bare er tilfældigt, hvem der bliver adoptivforældre.
I det her tilfælde siger vi, at der er to led, der afgør det.
Hvis man går ind i den proces, skal man gerne ende med at få et barn, og med det kendskab, vi har til det, får man ikke noget barn, for der er ingen afgiverlande, der vil afgive et barn til homoseksuelle.
Så derfor synes vi, at det er tom demonstrationspolitik.
Anders Samuelsen (LA), 2008-12-18:
[Lydudfald]
… forkert, og det er altså dybt problematisk, at ministeren tilsyneladende ikke er klædt godt nok på.
Der er eksempler fra andre lande på, at det her har kunnet lade sig gøre, så det bliver vi nødt til at få opklaret og præciseret i udvalgsarbejdet.
Jeg vil også gerne problematisere ministerens tilgang til det her.
Jamen vores udgangspunkt, siger ministeren, er, at børn har ret til en far og en mor, og det er det, der er hele udgangspunktet.
Er udgangspunktet ikke at sikre, hvis man endelig skal blande sig fra statens side, at barnet har en ordentlig og tryg opvækst?
Det må da være det, der er det interessante.
For der er jo ikke nogen garanti eller sikkerhed for, at fordi man har en far og en mor, bliver det en god og en tryg opvækst.
Det er da en helt underlig tilgang, at det lige præcis er det der definitoriske, biologiske spørgsmål, som er det afgørende.
Hvis staten endelig skal blande sig, skal man da ind og prøve at sikre sig, at barnet kan få en god og en tryg opvækst, og der siger ministeren jo netop selv, at der er massevis af eksempler på - og selvfølgelig er der det - at homoseksuelle er aldeles udmærkede forældre.
Og der er selvfølgelig massevis af eksempler på, at heteroseksuelle forældrepar er elendige forældre.
Brian Mikkelsen (KF), 2008-12-18:
Det er en forunderlig Erasmus Montanus-logik.
Jeg har sådan set nævnt flere gange, at problemet ikke er, at vi ikke vil tage imod flere børn.
Problemet er, at der er for mange personer, som vil tage imod børn, så der er ikke nogen, der skal udelukkes.
Altså, hvis man var i sådan en situation, skulle man overveje alt, fordi vi har et ansvar for børnene.
Men i øjeblikket er der lange køer af ventelister med personer, som gerne vil modtage et barn.
Det er bare den virkelighed, der er, og det må man jo tage med ind.
Man kan jo ikke ændre ved, hvordan opfattelsen er i Sydamerika, i Kina, i Indien og alle mulige andre steder.
Sådan er verden.
Det kan godt være, at man kan forsøge at ændre verden herindefra, men vi kan jo ikke rigtig ændre, hvordan mentaliteten er i de lande.
Så det er altså udgangspunktet for det arbejde, vi gør i Danmark.
Alle børn har krav på, at vi gør alt, hvad vi kan, for, at de får en god opvækst med gode forældre, og mit udgangspunkt er, at så skal vi også sikre, at de har mulighed for at have en far og en mor.
Anders Samuelsen (LA), 2008-12-18:
Jeg kunne godt tænke mig at få ministeren til at uddybe påstanden om, at der kun er ét land, som tillader det her.
Jeg har hørt adskillige påstande om, at der både i Belgien, Norge og andre lande er mulighed for det her.
Så kan vi få det præciseret?
Brian Mikkelsen (KF), 2008-12-18:
Der er ingen diskrimination.
Forslaget handler ikke om ligestilling.
Jeg tror ikke, hr. Morten Østergaard egentlig var her under den første del af debatten - det lader ikke til det.
Så hr. Morten Østergaards må have siddet og sovet eller tænkt på den dejlige juleferie.
For jeg slog fast med syvtommersøm, hvad der er min holdning, og hvad der er regeringens holdning, nemlig at udgangspunktet er barnets tarv.
Der er i stribevis af rigtig gode eksempler på, at man har en fantastisk tilværelse som barn i homoseksuelle familier.
Derfor er det en falsk modsætning, som man forsøger stille op, og jeg kan undre mig over, at man bliver ved med det, for den er gennemskuet.
Der er nogle, der vil have en modsætning, som siger, at homoseksuelle forældre ikke er gode forældre; det er de selvfølgelig.
Og det kan man så gentage og gentage.
Det her handler om at sikre, hvad barnet har brug for.
Vi kan være med til at sikre, at barnet får en far og en mor, og vi kan også sikre os, at når vi har en adoptionslovgivning, er det med det sigte, at man kan adoptere et barn.
Morten Østergaard (RV), 2008-12-18:
Jeg synes, jeg vil opfordre justitsministeren til at være mere præcis med at svare på det her spørgsmål, for vi efterlades med det indtryk, at ministeren mener, at barnets tarv ikke kan varetages af homoseksuelle forældre.
Og der kan jo, som ministeren var inde på, opstå mange situationer, der gør, at et barn alligevel vokser op med homoseksuelle forældre, selv om der ikke er fremmedadoption involveret.
Derfor er det altså mere end bare et ualmindelig dårligt signal, hvis landets justitsminister ikke her er i stand til klart at sige, at naturligvis kan homoseksuelle varetage forældreopgaven godt.
Der er mange problemer i familier rundt omkring i Danmark - også mange, hvor der er en far og mor involveret, som ikke er i stand til at varetage deres forældrerolle; alt for mange, og alt for lidt bliver gjort.
Men jeg synes, at det er nødvendigt, at justitsministeren her skærer ud i pap, at det hverken er justitsministerens eller regeringens opfattelse, at homoseksuelle ikke kan varetage deres børns tarv.
Så vil jeg bare henvise til, at det, forslaget lægger op til, er, at alle gennemgår den samme procedure.
Så skulle der være homoseksuelle par, der er uegnede til adoption, ja, så vil de jo blive fanget, præcis som det er tilfældet med heteroseksuelle par, der går gennem adoptionsproceduren.
Og derfor er der vel sådan set ikke nogen grund til den bekymring, som ministeren lægger op til, medmindre man ønsker at fastholde diskriminationen.