Per Clausen (EL), 2008-05-23:
Det er jo rigtigt, som det er sagt, at diskussionen af sundhedsvæsenet har været oppe i Folketinget af flere omgange inden for de seneste uger, og det er også rigtigt, at en stor del af synspunkterne er gentagelser.
Det forholder sig jo sådan, og det har vi for så vidt også fået bekræftet i dag, at den udvikling, der er inden for sundhedsområdet man ser en massiv vækst i antallet af danskere, der har en sundhedsforsikring, man ser en massiv vækst i offentlige skattekroner, som ender i den private sundhedssektor, og langt flere patienter bliver behandlet på privathospitaler på det offentliges regning - jo sådan set er et led i regeringens og Dansk Folkepartis politik, og derfor er de jo glade og stolte over det resultat.
Det er jo efter min bedste mening meget klart udtryk for, at regeringen har det synspunkt, at det er vigtigt at styrke de private sygehuse, og det er vigtigt at styrke det private element i sundhedsområdet.
Konsekvenserne af det er jo på en række områder negative.
Det er jo f.eks. sådan, at spørgsmålet om, hvorvidt man kommer hurtigt eller sent til behandling, i dag ikke afgøres ud fra, hvor syg man er, men ud fra, at man er så heldig - i gåseøjne - at have en sygdom eller en lidelse, som et privathospital tager sig af.
Privathospitaler er jo private virksomheder - som vi er blevet enige om tidligere i dag - og derfor beskæftiger de sig med det, de kan tjene penge på.
Det er helt naturligt, det er sådan, private virksomheder er.
Men det er bare meget uheldigt, at man tilrettelægger en stor del af organiseringen af sundhedsvæsenet med udgangspunkt i, at det altså er privathospitalernes indtægtsmuligheder, der er afgørende for, hvilke sygdomme der bliver prioriteret.
Som vi har set i de senere år, er der selvfølgelig også den konsekvens, at folk gør den opdagelse, at hvis man har en sundhedsforsikring og dermed mulighed for at få betalt noget mere, når man skal behandles, har man også mulighed for at komme foran i køen.
Det er der ingen, der arbejder på de her områder, der lægger skjul på.
Det er jo også en negativ konsekvens.
Man kan sige, at SF's forslag er en lidt beskeden og pragmatisk tilgang til problemstillingen, for det er jo ikke sådan, at alle de her problemer ville være løst, hvis man vedtog SF's forslag, men det er rigtigt, som det også fremgår af forslaget, at der så måske ville være lidt mere rimelighed i det.
Man kan jo i hvert fald godt undre sig over, at det indtil nu ikke er lykkedes at lave et takstsystem, der gør, at der er lige vilkår mellem de private og de offentlige sygehuse.
Og man kan også undre sig over, at det, der sker, når regionerne og de private sygehuse ikke kan blive enige, er, at sundhedsministeren gå ind og dikterer, hvordan taksterne skal være, uden at sikre sig, at det skaber rimelighed og retfærdighed.
Tidligere i dag undlod sundhedsministeren - klogelig nok - at konkludere på, om 75 pct. var det samme som 90 pct.
Jeg tror sådan set ikke, at det kræver nogen stor matematisk eksamen at kunne konstatere, at 90 er større end 75, og her er jo tale om procenter af det samme, så jeg tror sådan set ikke, at ministeren behøver at ulejlige embedsmænd i ministeriet i ret mange timer for at få lavet det regnestykke.