Sophie Løhde (V), 2009-01-22:
Som ministeren allerede var inde på i sin tale, finder man næppe nogen, som ikke mener, at pårørende udgør en helt unik ressource i relation til den enkeltes behandlingsforløb og ikke mindst mulighederne for at komme sig helt eller delvis.
Men pårørende er ikke bare en ressource, pårørende spiller også en væsentlig rolle i forhold til den enkelte psykisk syge med hensyn til at agere videnbærer, bindeled til behandlingen og den opfølgende indsats samt støtte- og omsorgsperson.
Det er i øvrigt også et udgangspunkt, som vi i Venstre lagde stor vægt på, da vi her i Folketinget for nylig havde en forespørgselsdebat om psykiatrien.
Herudover er det jo også velkendt, som det også er noteret i bemærkningerne til forslaget, at pårørende er en af de faktorer, der har den største effekt i forhold til at minimere risikoen for tilbagefald, en viden, der naturligvis altid skal ses under hensyn til og med respekt for den enkelte sindslidendes ret til selvbestemmelse.
Men problemet med beslutningsforslaget bunder jo i, at forslaget indebærer initiativer til nye regler, nye love, som forpligter kommuner og regioner og detailregulerer kommuner og regioner til noget, som de sådan set allerede i dag er forpligtet til, og som der allerede er skabt rammerne for i den eksisterende lovgivning.
Hvis man eksempelvis ser på de eksisterende regler, kan man se, at der allerede er skabt rammerne for en bedre og mere systematisk inddragelse af de pårørende i relation til aktuelle indsatser og initiativer.
Det er ikke det samme som at sige, at inddragelse af pårørende i såvel regioner som kommuner ikke kan blive bedre.
Nej, snarere tværtimod, men når rammerne allerede er skabt, består udfordringen vel ikke i at foreslå initiativer og nye regler, som den eksisterende lovgivning allerede har fokus på og tager højde for.
Nej, når rammerne allerede er skabt, er udfordringen vel snarere at fylde de eksisterende rammer ud.
På den baggrund forekommer det os en anelse bemærkelsesværdigt, at Socialistisk Folkeparti i bemærkningerne til forslaget skriver, at den lov, som partiet i øvrigt selv står bag og har stemt for, nemlig psykiatriloven, ikke beskriver rammerne tilstrækkelig præcist.
For hvis man ser på indholdet af eksempelvis psykiatriloven, fremgår det allerede, at der stilles krav om, at alle psykiatriske afdelinger formulerer politikker i relation til patienter og pårørende, ligesom det i øvrigt også fremgår af psykiatriloven, at overlægen skal sikre, at pårørende i videst muligt omfang er informeret om patientens behandlingsplan med patientens samtykke.
Herudover fremgår det også af sundhedsloven - hvilket ministeren allerede har været inde på - at kommuner og regioner skal indgå sundhedsaftaler om forholdene for sindslidende.
Så rammerne er sådan set allerede på plads, og derfor er det også Venstres opfattelse, at der ikke er behov for at indføre en ny lovgivning, som allerede er indeholdt i den eksisterende lovgivning.
For Venstre er det i stedet afgørende, hvordan vi bliver bedre til at fylde de eksisterende rammer ud, og i den forbindelse er det jo også glædeligt at notere sig, at der er en lang række initiativer i gang ude i kommunerne og regionerne, ligesom det også fremgår af de regionale psykiatriplaner, at der er gang i en masse projekter.
Derudover synes jeg også, at man skal benytte lejligheden til her at takke ikke mindst de mange pårørendeforeninger, som hver dag yder en stor indsats i relation hertil.
På nuværende tidspunkt er der som nævnt allerede igangsat en række initiativer, men det er heller ikke det samme, som at vi er i mål endnu.
Og derfor er der bl.a. også igangsat et nationalt kvalitetsprojekt, som skal udvikle pårørendesamarbejdet i psykiatrien, og som bl.a. har fokus på at forbedre samarbejdet med og informationen til de pårørende og deres medinddragelse i behandlingen.
Jeg skal på den baggrund meddele, at Venstre ikke kan støtte beslutningsforslaget.