Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-03-15:
De seneste uger har afdækket et alvorligt problem, som vi jo alle godt var bekendt med eksisterede, men som sjældent er blevet så tydeligt afdækket i offentligheden, som vi har set det.
Hustruer, der bliver opfordret til at blive ved en voldelig ægtemand, og som skal acceptere flerkoneri; forældre, der lærer, at de skal slå deres børn; kvinder, der er i nogle tilfælde skal takke nej til jobs, hvis der er mænd på arbejdspladsen; religiøse regler, der sættes over samfundets love.
Det står nu klart for enhver, måske også klarere, end vi har set det tidligere, at nogle omkring visse religiøse samfund misbruger vores frihedsrettigheder, religionsfriheden, ytringsfriheden, til at undergrave selve det demokrati, som frihedsrettighederne bygger på og udspringer af.
Og hvad gør vi ved det?
Hvis der var en meget enkel, nem løsning, er jeg sikker på, at den var taget i brug for længst, men i kampen mod antidemokratiske og ekstremistiske miljøer er der desværre nok ingen fingerknipsløsning.
Vi har sat en stribe ting i gang for i fællesskab at styrke den forebyggende indsats – det har vi.
Vi vedtog for nylig to lovforslag, der har til formål at styrke myndighedernes redskaber til at forebygge radikalisering, bl.a. mulighed for at afsondre ekstremistiske indsatte i fængslerne.
Vi har i satspuljeregi afsat ressourcer for at give unge mænd og kvinder, der søger en vej ud af lukkede radikale miljøer, en mulighed for det via et nyt exitcenter.
Vi har skærpet PET's muligheder.
Vi har skærpet indsatsen mod syrienskrigere, og lovforslaget om landsforræderi blev vedtaget i Folketinget kort før jul.
Så vi har gjort en del, men vi må jo også ærligt sige, at vi ikke har gjort nok.
Desværre ligger de nemme løsninger ikke lige for, fordi vi står jo med noget her, der er et rigtigt paradoks.
Hvordan bekæmper man noget, som er beskyttet af vores fundamentale samfundsværdier?
Det er svært.
Det rammer lige ned i kernen af vores demokrati, lige ned i vores samfundssjæl.
Det er et paradoks, at mange af de løsningsforslag, der bringes op, sådan umiddelbart støder ind i, at det kan man ikke, fordi der er nogle grundlæggende rettigheder, og hvad gør vi så med dem, der bruger de her grundlæggende rettigheder, beskytter sig bag dem, til i virkeligheden at søge at nedbryde vores samfundsmodel?
Jeg glæder mig over, at Folketingets politiske partier, som de er absolut flest, gennem de seneste uger har taget stærkt afstand fra de ytringer, som vi har set afdækket omkring bl.a. Grimhøjmoskeen.
Mange har også tilkendegivet en betydelig vilje til at gribe fat om problemet, forsøge at løse det, og det vil jeg gerne kvittere for, for i mine øjne står vi med en udfordring her, som er hinsides almindelig partipolitik, men som i virkeligheden handler om, hvordan vi, som slås fredeligt herinde, beskytter os mod dem, der helt grundlæggende vil demokratiet til livs.
Vi skal tage et opgør.
Jeg har ikke svarene, ikke på stående fod,
men jeg vil gerne tilbyde at invitere de partier her i Folketingssalen, som anerkender det her paradoks, og som gerne vil gøre noget ved det, så vi kan give et samlet, virkningsfuldt gensvar, hvor vi ikke bare råber vores afmagt ud fra tagene, men gør noget, der virker, til et samarbejde med regeringen.
Derfor vil jeg umiddelbart efter påske invitere partilederne til et møde i Statsministeriet for at igangsætte et arbejde med kirkeminister Bertel Haarder i spidsen sammen med integrationsminister Inger Støjberg og andre relevante ministre for at finde løsninger, løsninger, der virker, som respekterer demokratiet, men som samtidig sætter hårdt ind over for dem, som ikke respekterer vores love, som siger fra over for dem, som søger at begrænse vores frihed, som tager et opgør med dem, som grundlæggende ønsker et opgør med det frie samfund, vi alle kender og elsker.
Det er jo en udfordring, der favner bredt.
Det handler om vores grundlæggende demokratiske værdier, vores kultur, vores historie, om kommunernes rolle, om uddannelse, om tro og om mange, mange andre ting.
Derfor vil jeg gerne både invitere til og appellere til bredt samarbejde.
Det, vi står med her, er jo ikke et nyt problem.
Det eksisterede under den tidligere regering, det eksisterede også under den forrige, og det kommer også til at eksistere under den næste, medmindre vi nu sammen finder nogle effektive gensvar.
Så i det lys vil jeg gerne indlede spørgetimen her med denne invitation, som jeg håber, at partierne vil tage konstruktivt imod.