Finn Sørensen (EL), 2013-04-05:
Mange tak, formand.
Det er fint at lave forsøg, også i kommunerne,
og Enhedslisten støttede også det lovforslag, vi behandlede sidste år om det her spørgsmål.
Men vi forbeholder os retten til – og det synes vi at alle medlemmer af Folketinget både har ret og pligt til – at foretage en konkret analyse af det lovforslag, der skal behandles.
Der må vi bare sige, at som det her ser ud som den samlede pakke, det er, kan vi ikke støtte det.
Vi vil derfor bede om, at lovforslaget bliver delt op, sådan at vi i hvert fald har mulighed for – selv om vi godt kan høre, hvor flertallet ligger – gennem stemmeafgivning at forsøge at forhindre de af forsøgene, som vi mener er principielt helt forkerte.
Som sagt er det jo fint med frihed til kommunerne og fint med kommunalt selvstyre.
Det går vi ind for alle sammen, men er der grænser for frihed?
Ja, det er der for en hvilken som helst frihed på et hvilket som helst område.
Der findes ikke noget, der hedder absolut frihed.
Det gør der heller ikke, når vi taler om det kommunale selvstyre.
Det er jo Folketinget, der fastlægger de lovmæssige rammer for kommunernes aktiviteter.
Sådan skal det også være, fordi vi gerne vil hylde nogle fælles principper om borgernes retssikkerhed, om velfærd og om forsyningssikkerhed – bare for at nævne nogle helt centrale elementer – og sørge for, at de bliver efterlevet.
Der må vi bare sige, at når vi kigger ned over den her lange stribe af forslag, så hæfter vi os især ved nogle lovforslag, der faktisk giver kommunerne frihed til at tage nogle rettigheder fra borgerne, som de har i dag.
Der mener Enhedslisten faktisk, at vi som Folketing har en pligt til at sige, at vi ikke ønsker den slags forsøg, sådan at man ligesom kan få en politisk afklaring af det.
Der kan det ikke nytte noget, at man bare gemmer sig bag – hvad skal vi sige? – flotte ord om fornyelse og frihed og selvstyre osv.
Der er politik i tingene.
Det er en diskussion, som vi måske har mere og mere brug for at tage i det her Folketing, nemlig at systemet forstået som myndighederne på alle niveauer altså er til for borgernes skyld og ikke omvendt.
Så vil jeg gerne lige kommentere nogle af de forslag, som får nakkehårene til at stritte i en grad, så vi må sige, at vi ikke kan købe en pakke, hvori de indgår.
Det ene er spørgsmålet om – og det er allerede det første, vi ramler ind i – at dagpenge- og efterlønsmodtagere kan udføre frivillige ulønnede aktiviteter for offentlige virksomheder i kommunalt regi, hvor der udføres sociale tjenesteydelser.
Men her taler vi jo altså om, at der sådan set ikke er nogen principper forbundet med det, andet end at kommunerne kan begynde at spekulere i at anvende frivillige som erstatning for ordinær arbejdskraft med alle de problemer, der er i det – ikke kun i forhold til fortrængning af ordinært ansatte, hvilket er en meget, skal vi sige usømmelig og speget affære for kommunerne, men også i forhold til forsyningssikkerhed, borgernes sikkerhed, de ansattes og de – i gåseøjne – frivilliges sikkerhed, med hensyn til hvilke forsikringer de er omfattet af osv.
Alle de ting er der peget på i høringssvarene, især i svaret fra BUPL og også fra en lang række andre fagforbund, og der mener vi simpelt hen bare, man politisk skal sige klart og tydeligt, at sådan en udvikling og sådan en anvendelse af de frivillige ønsker vi ikke.
Så det er bedre at stryge det og så tage en principiel diskussion her i salen af, hvordan vi mener at frivillige skal anvendes ude i kommunerne.
Det har vi også nogle synspunkter på.
Det kan vi vende tilbage til.
Det næste sted, hvor vi stejler, er jo det, der hedder tilkøb af pasning ud over normal åbningstid i dagtilbud.
Der vil jeg igen, for at det ikke skal blive for langt, henvise til flere høringssvar, ikke mindst fra BUPL, der jo er meget skarpe og konkrete.
For at sige det kort: Det forslag handler om mere brugerbetaling, øget ulighed.
Også dér må vi sige fra af principielle grunde.
Så er der, og det er i småtingsafdelingen, men tiden løber, så jeg skal måske lige springe frem til to punkter, det må jeg så tage meget summarisk.
Det er den indre administration er BPA-ordningen, hvor vi mener, at man laver et dybt indgreb i de handicappedes rettigheder i forhold til personlig assistance.
Den næste klump er tvangsdigitalisering, som vi siger det for at gøre det nemt for Enhedslisten, og for at det ikke skal blive for langt af hensyn til formanden.
Jeg tror, at alle i salen ved, hvad det er, vi mener med det.
Der er en stor gruppe borgere, ældre og andre borgere, man simpelt hen skiber af.
Sådan nogle forsøg har vi ikke brug for.
Så er der hele spørgsmålet om, at man for borgere i botilbud og deres enker eller enkemænd, samlevere, laver et dybt indgreb i deres ret til den bolig, de nu engang har.
Der er flere, men jeg kan godt se på formandens truende adfærd, at jeg skal se at komme ned.
Så det må vi jo vende tilbage til i den videre behandling.