Christine Antorini (S), 2012-10-10:
Det er sådan, at vi i regeringen er rigtig meget optaget af, hvordan vi kan nå i mål med en egentlig uddannelsesgaranti med praktikpladser til unge, som vælger at tage en erhvervsuddannelse.
Det er ikke bare regeringen, der er optaget af det, for vi har heldigvis en god tradition for at lave brede aftaler, når det handler om, hvordan vi kan løfte opgaven, bl.a. med praktikpladser.
De anbefaler, hvordan vi som et led i finanslovforhandlingerne kan nå i mål med at give meget bedre muligheder for praktik, også når der er krise i erhvervslivet, og det er der desværre nu, så erhvervslivet ikke kan tilbyde så mange praktikpladser i virksomhederne.
Det gælder også, hvordan vi f.eks. gennem praktikcentre og delaftaler kan udvide muligheden for skolepraktik, bare for at nævne nogle enkelte af værktøjerne, og således alligevel give de unge mulighed for, at de kan gennemføre deres erhvervsuddannelse.
Så kommer der finanslovforhandlinger, og så tager vi næste fase, som er, at jeg igen mødes med parterne for at se på, hvordan vi skal ændre erhvervsuddannelserne både i forhold til bredere indgange og nogle højniveauspor.
Men det, der måske er vigtigst, er i højere grad at målrette erhvervsuddannelserne til unge.
For hvis man kigger på dem, der er ude i virksomhedspraktik nu, kan man se, at en tredjedel af dem er over 25 år.
Det er voksne, de har erhvervserfaring, og nogle af dem har også en uddannelse.
Måske skulle de i stedet have realkompetence for det, de har lært på arbejdsmarkedet, og så kunne de få den teori, der skal til, oveni på erhvervsskolerne, og så kunne vi i stedet for øremærke virksomhedspraktik i langt højere grad til de unge. Så det kommer til at køre over først fase et – hvor vi har haft erhvervsuddannelsesudvalget, og vi har haft finanslovforhandlinger, som forhåbentlig bliver udmøntet i en god praktikpakke – og så kommer fase to.
Så er det summen af de initiativer, der gør, at vi kan nå i mål.
Det håber jeg vi kan; det kræver, at vi får lavet nogle aftaler om at få en reel uddannelsesgaranti, så unge, når de starter på en erhvervsuddannelse – hvis de har evnerne til det og gør sig umage med at gøre sig færdig – ved, at de kan gøre den færdig.
Altså, jeg må sige, at jeg har været ualmindelig ked af, hvad det er, nogle af de skoler har været udsat for, og derfor er jeg også i gang med at besøge flere af skolerne, for så kan jeg også selv få en diskussion med dem om, hvordan de arbejder med eleverne.
I forhold til det fremadrettede synes jeg, at det, der er det vigtige, er, hvordan vi kan bruge det som afsæt til at blive klogere på, hvordan man kan gå ind og have den der tætte sparring og udvikling.
Når jeg nævnte eksemplet fra den tosprogstaskforce, vi har i ministeriet, og det udviklingsarbejde, der helt konkret kører med seks kommuner og 14 skoler, så er det, fordi jeg synes, det viser de elementer, som jeg synes vi skal prøve at indtænke fremadrettet.
Det er, at vi selvfølgelig skal have den systematiske evaluering, og selvfølgelig skal vi have en kvalitets- og tilsynsstyrelse, som laver en screening af, hvordan det går i den danske folkeskole, og med afsæt i den gå ind og tage en dialog med kommuner og skoler og på baggrund af det se, om det er nødvendigt at understøtte med en særlig indsats.
Så det er den udvikling fremadrettet, som jeg også glæder mig til at drøfte i forbindelse med udspillet til et fagligt løft af folkeskolen.
Jeg synes, det, der er det allervigtigste, og det hører jeg også fra spørgeren, er, at man skal lade være med at komme i en situation, hvor man rent faktisk dunker nogen oven i hovedet med, hvad man hele tiden i den systematiske evaluering skal være opmærksom på man skal gøre for at løfte.
Det synes jeg er det allervigtigste at gøre.
Så er der mange, mange steder, man kan hente information om de enkelte skoler: både på ministeriets hjemmeside og ude i de enkelte kommuner via kvalitetsrapporterne.
Hvis jeg skulle fremhæve noget, som vi jo også kigger på, og det blev sat i gang under den tidligere regering, er det forsøget med nogle mere enkle, måske mere fremadrettede kvalitetsrapporter.
Det er ikke for at skjule information, men det er jo for at give information til forældrene om, hvordan det går, hvad det er, der er en udfordring, hvad der går godt – for det skal man jo også huske, nemlig hvor man kan lade sig inspirere af noget, der går godt – og så frem for alt, hvad det er, man gør fremadrettet for at løfte eller skabe udvikling på de enkelte skoler.
Det er noget af det, vi skal kigge på, når vi forenkler kvalitetsrapporterne, når de forsøg, der er i gang nu, bliver afsluttet, sådan at vi får et endnu bedre værktøj.
Jeg ved godt, at det ikke tilkommer mig at stille spørgsmål, men jeg kunne jo være fristet til at spørge, om den måde, som det viser sig at ranglister bliver brugt på i offentligheden, alligevel ikke gør indtryk på spørgeren.
Men jeg ved godt, at det ikke hører sig til her, så derfor vil jeg svare på den anden del af spørgsmålet.
Jo, jeg synes, det er vigtigt, at man kan få information om den skole, ens barn går på, og derfor kan man, hvis man går ind på Børne- og Undervisningsministeriets hjemmeside, finde en række statistiske informationer om alle skoler.
Der kan man finde afgangsprøvekaraktererne som noget nyt, der er blevet offentliggjort, og man kan også få dem socialt korrigeret.
Og der er mange andre informationer, man kan finde.
Der er den gennemsigtighed, at man kan gå ind og slå sit barns skole op, eller – hvad jeg vil anbefale som noget endnu bedre – at man kan gå ind på kommunens hjemmeside og finde den kvalitetsrapport, som kommunerne skal lave.
Så der er masser af god information for forældrene, men der er altså en forskel på det og så det at lave en såkaldt blåstempling af gode skoler og det modsatte af dårlige skoler.
Jeg må bare konstatere, at sådan bliver det brugt i offentligheden, og det synes jeg er meget, meget lidt gavnligt, hvis man ønsker at understøtte skoler, som har nogle særlige udfordringer.