runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2009-01-28:
Da vi diskuterede det for vel 1 år siden, tror jeg, at historien også dengang var, at velfærdsministeren ville besøge Grønland, og så skulle vi føle os trygge ved det.
Året forinden havde vi også en debat, og i 2005 havde vi en debat.
Hver eneste gang er der taget udgangspunkt i den samme triste udvikling for børnene på Grønland, nemlig at de faktisk ikke har det særlig godt.
Der er alt for mange eksempler på, at grønlandske børn vantrives, de sulter, og de lider overlast på alle mulige forskellige leder og kanter.
Sagen er bare, at når man nu kigger historisk på det og ser, hvor mange år i træk vi har haft nøjagtig den samme diskussion, og man tager som udgangspunkt, som statsministeren jo også bekræfter her - og tak for det - at det jo er Danmark, der på rigets vegne har undertegnet FN's børnekonvention, hvordan vil statsministeren så på nogen måde sandsynliggøre, at vi kan undgå en situation, hvor det er Danmark, der internationalt bliver set som en nation, der ikke har styr på sine ting, der ikke har orden i sin egen baghave, i form af at der på Grønland altså er de her meget, meget vanskelige situationer for børn?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-01-28:
Hr. Kamal Qureshis konklusioner vedrørende regeringens linje må stå fuldstændig for hr. Kamal Qureshis egen regning.
Udenrigsministeren og jeg har hele vejen igennem lagt den samme meget afbalancerede linje i forhold til begge parter i den her konflikt.
Det er sådan, at der er sat en række undersøgelser i gang om, hvad der rent faktisk er foregået.
De er i øjeblikket i gang, og derfor vil jeg også forbeholde mig adgang til ikke på nuværende tidspunkt at drage nærmere konklusioner om kamphandlingernes forløb i forhold til reglerne i den internationale humanitære ret.
Kamal Qureshi (SF), 2009-01-28:
Statsministeren må have misforstået, hvad venstrefløjens holdning til Israels beskyttelse er.
Det må stå for statsministerens egen regning.
Jeg har aldrig rejst nogen form for tvivl, men tværtimod støttet Israels krav på sikkerhed og beskyttelse, og det tror jeg ikke der er nogen fra SF der ikke har gjort.
For det, som udenrigsministeren siger klart og tydeligt i Information den 10. januar, er, at ifølge Genèvekonventionen har landene forpligtet sig til at gøre deres yderste for at undgå civile tab, og det har Israel ikke gjort i det her tilfælde.
Så udenrigsministeren kommer jo med en klar kritik og siger, at Israel er gået for vidt i sin magtanvendelse, hvorimod jeg hører statsministeren sige: Nej, det er jo Hamas, der har gjort lidt, og så har Israel gjort noget, og Hamas har placeret sig bag civile.
Men så vil jeg også gerne sige noget andet.
Israel har anvendt fosforbomber i civilt område, hvor der er børn til stede.
Israel må ikke - må klart og tydeligt ikke - ifølge international lov anvende fosforbomber, hvor der er civilbefolkning til stede.
Vil statsministeren tage tiltag til at kritisere Israel for brug af fosforbomber, hvor de ikke må, eller mener statsministeren, at det også er i orden, og at det også har været Hamas' egen skyld, at Israel har fyret fosforbomber af i civilbefolkningsområder?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-01-28:
Jeg har tidligere sagt, og jeg har i dag gentaget, at Israel ret til selvforsvar selvsagt må udøves inden for rammerne af international lov og ret, som bl.a. indebærer - ligesom udenrigsministeren har sagt det at man skal forsøge at undgå civile tab.
Det siger sig selv.
Det er det, jeg efterlyser at hr. Kamal Qureshi og andre fra venstrefløjen siger.
Man står og siger: Ih ja, selvfølgelig har Israel ret til selvforsvar, og derefter kører al kritikken mod Israel, hvorimod man fuldstændig overser Hamas’ grusomheder og det forhold, at det var Hamas, der startede.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-01-28:
Jeg vil nu kraftigt advare imod, at det sådan bliver en politisk sag, hver eneste gang der er nogle folk, som klager over noget.
Det er jo derfor, vi har et klagesystem, som er neutralt i forhold til det politiske system.
Det skal jo ikke være sådan, at man tager en sag op i Folketinget og undersøger en bestemt demonstration eller en bestemt sprogbrug.
Grundlæggende er det sådan, at politiet skal tale ordentligt til folk, og jeg har meget stor tiltro til, at politiet generelt også gør det.
Hvis der er nogle enkelte problemer, må man klage til statsadvokaten, og så må politiet tage sig af det.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-01-28:
Hvert eneste liv, der går tabt, er et for meget, så det kan man ikke gøre op på den måde, altså om 10 er mindre slemt end 1.000 eller 10.000, eller hvilke tal man nu måtte nævne.
Hvert eneste liv, der går tabt, er jo et for meget.
Det burde Hamas have tænkt på, inden Hamas begyndte at sende raketter ind over Israel.
Det er hævet over enhver tvivl, at det var Hamas, der startede, og at Israel selvfølgelig har lov til at forsvare sig selv.
Det skal Israel så gøre i henhold til international humanitær ret og dermed også søge at undgå at ramme civile mål og foranledige civile ofre.
Men det er altså hævet over enhver tvivl, at det var Hamas, der startede. Når civile liv går tabt, ja, så er det selvfølgelig beklageligt, og vi må tage afstand fra det, hvad enten det er, fordi Hamas har gemt sig bag civile mål, eller det er sådan, at israelerne er gået efter civile mål.
Regeringen er netop balanceret i sin holdning til det her.
Den linje, som regeringen har lagt og har fulgt i forbindelse med udviklingen i Gaza og det sydlige Israel, er meget klar og meget balanceret.
Vi har fra første færd for det første opfordret til øjeblikkelig våbenhvile, for det andet konstateret, at det var Hamas, der opsagde våbenhvilen og indledte kamphandlingerne.
For det tredje har vi konstateret, at Israel har ret til at forsvare sig.
For det fjerde har vi konstateret, at Israel som ansvarlig stat med folkeretligt ansvar er forpligtet til at overholde krigens love og undgå overdreven magtanvendelse og så vidt muligt undgå civile ofre.
Og endelig for det femte har vi appelleret til, at der skal gives omgående adgang til humanitær bistand til civilbefolkningen i Gaza.
Israel har som enhver anden stat ret til at forsvare sig mod terror og terrorraketter.
Det følger af FN-pagten, at alle lande har ret til selvforsvar med militære midler, når de bliver udsat for et væbnet angreb, og det er hævet over enhver tvivl, at Israel er blevet udsat for angreb fra Hamas’ side.
Det var Hamas, der startede.
Men Israel er som ansvarlig stat med et folkeretligt ansvar selvfølgelig forpligtet til at overholde krigens love, undgå overdreven magtanvendelse og så vidt muligt undgå civile ofre.
Kamal Qureshi (SF), 2009-01-28:
Fastholder statsministeren, at han »undrer sig over debatten og begrebet »proportionalitet«« i relation til Israels angreb i Gaza, når der henses til, at Israels angreb har kostet ca. 300 børn livet og såret ca. 1.600?
Skriftlig begrundelse Ifølge artiklen »VK-uenighed om Gazakrig« på DR's hjemmeside udtalte statsministeren den 13. januar 2009, at statsministeren »undrer sig over debatten og begrebet »proportionalitet«.«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-01-28:
Jamen jeg vil gerne give hr. Thulesen Dahl det klare tilsagn, at regeringen bestemt også vil følge sagen meget nøje i samarbejde med de grønlandske hjemmestyremyndigheder.
Men jeg vil sige til hr. Thulesen Dahl, at det arbejde, regeringen udfører, altså sker på grundlag af en folketingsvedtagelse, som hviler på et overordentlig bredt flertal i Folketinget, et flertal, som Dansk Folkeparti desværre ganske vist ikke er med i.
Men det er altså et meget, meget bredt flertal i Folketinget, som har vedtaget, at regeringen opfordres til at stille sin ekspertise og erfaring til rådighed for de grønlandske myndigheder samt drøfte mulige tiltag med hjemmestyret.
Samarbejdet bør ske i forståelse med hjemmestyret og med respekt for hjemmestyrets kompetence.
Det vedtog Folketinget med et meget bredt flertal den 19. februar 2008.
Det er på det grundlag, regeringen fører sin politik.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2009-01-28:
Statsministeren siger det her med, at hvis det ønskes fra grønlandsk side, vil man stille sig til rådighed.
Det er lige præcis det, der har været regeringens holdning igennem de her år, hvor vi har drøftet situationen for de grønlandske børn.
Det er det, jeg stiller mig uforstående over for.
Hvis det er Danmarks ansvar, hvis det er Danmark, der på hele rigets vegne har påtaget sig forpligtelsen til at sørge for, at børnene i vores rige har det godt, kan det jo ikke nytte noget at sige, at det er op til de grønlandske myndigheder at vurdere, om man vil have hjælp fra dansk side.
Altså, jeg erkender fuldt ud det dilemma, statsministeren selvfølgelig står i, at man på den ene side arbejder mod grønlandsk selvstændighed, og har overdraget eller i hvert fald lavet en aftale om at overdrage Grønland de fremtidige olieindtægter fra undergrunden, samtidig med at man forpligter sig til, at de danske skatteydere skal betale op mod 4 mia. kr. om året til det grønlandske samfund, heraf 3,2 mia. kr. direkte som bloktilskud.
Så står man med de her massive problemer og kan i den selvstændighedsfase ikke stille noget som helst op.
Det er jo statsministerens dilemma.
Nu er tiden ved at være gået, men jeg kan love statsministeren, at vi vil forfølge den her sag, i forbindelse med om tingene kommer i orden og det lykkes regeringen at få det samarbejde med de grønlandske myndigheder, der gør, at børnene får tilfredsstillende vilkår.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-01-28:
Den situation må vi bestemt ikke komme i, nemlig at Danmark som sådan, om jeg så må sige, bliver hængt ud for ikke at behandle børn ordentligt, på grund af at der måtte være problemer i Grønland.
Det er vi nødt til at tage alvorligt, og det gør vi altså også.
Derfor er det, at vi i vor kontakt med det grønlandske hjemmestyre hele tiden presser på for, at der bliver gjort en ekstra indsats.
Vi har stillet os til rådighed og vil stille os til rådighed med faglig bistand og anden bistand, hvis det ønskes fra grønlandsk side.
Men jeg synes altså, at hr. Thulesen Dahl ligesom vi andre skal respektere, at når man har overladt et område til at være Grønlands ansvar i forbindelse med hjemmestyreloven, må man også respektere, at så er det de grønlandske myndigheder, der først og fremmest skal tage sig af sagen.
Hvis ikke vi respekterer, at opgaven er ført over til Grønland, er der jo ikke længere et reelt indhold i hjemmestyret.
Kamal Qureshi (SF), 2009-01-28:
Jeg tror ikke, der er nogen fra SF, der er uenig i Israels ret til selvforsvar og Israels ret til eksistens i sikkerhed.
Det, som giver mig anledning til at stille statsministeren det spørgsmål, hvilket jeg også prøvede sidste onsdag, og som det nu er lykkedes at få statsministeren til at svare på, er, at vi faktisk står i en situation, hvor der er 13.000 palæstinensere, der er blevet dræbt i den her meget korte, intensive krig fra Israel side.
Heraf er der 400 børn - 400 børn - der er blevet dræbt.
Der er ca. 4.000 hjem, der er blevet ødelagt.
Der er 500.000 børn i Gaza - og det er altså ud af en befolkning på 1,4 millioner - som er uden rent vand.
Det er tal fra Red Barnet.
90 pct. af befolkningen i Gaza har behov for fødevarehjælp.
Det er sådan set det, der er situationen, og det, som giver mig anledning til at stille det her spørgsmål, er, at vi fra SF's side har været i tvivl om, om statsministeren mener, at det at slå 13.000 palæstinensere ihjel, heraf 400 børn, med missiler og andet krigsmateriel er en berettiget magtanvendelse fra Israels side i forhold til det, Israel har været udsat for, som - og det vil jeg gerne gentage - vi ikke er i tvivl om at Israel selvfølgelig ikke skal udsættes for.
Selvfølgelig har Israel krav på sikkerhed og tryghed bag sine egne grænser.
Det er det svar, som vi har efterlyst fra SF's side, og som jeg håber at vi kan få fra statsministeren i dag.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-01-28:
Jeg vil gerne generelt se på hele området.
Derfor vil jeg også med interesse se på det socialdemokratiske forslag.
Altså, hvis det er sådan, at offererstatningerne vender den forkerte vej, må vi jo se på det.
Men hvis der er et problem i forhold til økonomi og i forhold til behandling af ofrene, må man jo se konstruktivt på det, så jeg glæder mig til at se det socialdemokratiske forslag.
Per Clausen (EL), 2009-01-28:
Jeg kan forstå, at sundhedsministeren er kommet i besiddelse af ny viden med hensyn til argumentationen for at samle akutmodtagelserne, for hvis man læser Sundhedsstyrelsens redegørelse om området, som jeg mener blev givet i 2007, kan man se, at den siger, at der ikke er argumenter for det, og her for ikke så lang tid siden har sundhedsministeren selv sagt i et svar til Sundhedsudvalget, at der ikke foreligger nogen dokumentation for sundhedsfaglige gevinster ved at foretage samling af akutmodtagelserne.
Jeg må bare sige til ministeren, at det jo er lidt modigt af ham nu at stille sig op og sige, at nu har man denne valide dokumentation, for den vil vi selvfølgelig bede om at få fremsendt umiddelbart efter mødet her.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-01-28:
Der er solid sundhedsfaglig dokumentation for, at hvis man kommer ud for meget alvorlige komplikationer, enten på grund af sygdom eller på grund af uheld, er det vigtigt, man første gang kommer ind et sted, hvor den rigtige behandlingsmulighed er til stede - og ikke bare den rigtige behandlingsmulighed, men også den behandlingsmulighed, der skal være til stede, såfremt der støder komplikationer til det, som er den primære årsag til, at man er kommet til et akutcenter.
Derfor er der valid dokumentation for, at vi skal samle akutmodtagelser på færre steder, og det viser den konkrete sag i al sin ulykkelighed også.
Det, jeg har sagt, er, at der er en oplysning fra Sundhedsstyrelsen og en anden oplysning fra en avis, som har forespurgt, om de hospitaler i København havde kapacitet tilbage i 2006.
Men vi skal have svar på, hvorfor man sagde, som man gjorde, og gav plads til Roskilde Sygehus.
Per Clausen (EL), 2009-01-28:
Jeg ser frem til resultatet af den undersøgelse, ministeren vil gennemføre, for det er jo sagt af i hvert fald to store hospitaler her i Københavnsområdet, at de argumenter, Sundhedsstyrelsen har fremført for, at man ikke har gennemført samlingen, ikke er rigtige.
Men det, som jeg på den anden side også synes er lidt spændende, er jo, at den samling, som alle er enige om er rigtig og nødvendig, ikke sker, og at ministeren tror, han kan bruge argumenter fra kræftbehandlingen til at argumentere for en centralisering af akutmodtagelse.
Men sundhedsministeren må da være vidende om, at hvor Sundhedsstyrelsen på det ene område, nemlig når det handler om kræftbehandling, har været i stand til at fremlægge en solid sundhedsfaglig dokumentation for, at det er fornuftigt, var konklusionen i den redegørelse, man lavede om akutmodtagelserne, at der ikke kunne fremlægges nogen dokumentation for, at det havde et sundhedsfagligt formål at lave den centralisering.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-01-28:
Jeg har ikke sagt, at der skulle komme en redegørelse fra enten Sundhedsstyrelsen eller de involverede hospitaler.
Jeg har sagt, at oplysningerne fra Sundhedsstyrelsen og det, en avis har fået oplyst på forespørgsel, er divergerende, ja, direkte modstridende.
Så har jeg ikke andet at gøre end at sige, at hvis der er oplysninger, der peger i hver sin retning, må vi få undersøgt, hvad det er, der er rigtigt.
Hvorfor har Sundhedsstyrelsen tilbage i 2006 sagt det, den har?
Det bliver jeg nødt til at få undersøgt, det bad jeg om i søndags, og den undersøgelse er undervejs.
Så er det jo sådan, at man lige skal have historikken med.
Sundhedsstyrelsen havde frem til kommunalreformen kun til opgave at vejlede de daværende amter, og hvis de daværende amter ikke tog budskabet om det, hr. Per Clausen kalder centralisering - jeg ved godt, hvorfor han bruger det ord, men der er tale om samling af specialer, fordi det er livgivende at få samling af specialer - højtideligt, ja, så var samlingerne ikke sket.
Først med kommunalreformen fik Sundhedsstyrelsen egentlig magt, altså hjemmel til at sige, at det skal ske, og så gik arbejdet i gang.
Men det er klart, at transformationen, hvor man flytter kapacitet fra et sted til et andet, skal ske sådan, at vi ikke mister kapacitet undervejs, og det er et sundhedsfagligt spørgsmål.
Min holdning skal være tindrende klar, for de konkrete sager viser fuldstændig tydeligt, at det er livgivende at komme ind de rigtige steder, hvor der er volumen, og det dokumenterer netop, hvorfor jeg er så vild med at bruge en masse penge på at få bygget nogle nye sygehuse.
Lige så tydeligt som det er vist, lige så vigtigt må det også være, at vi sørger for, at flytningerne sker fagligt forsvarligt.
Efter min mening kan det kun gå for langsomt med at få flyttet ind til de store steder, for jeg ved, hvor vigtigt det er at have det på store steder, men det skal ske under forudsætning af, at det er fagligt forsvarligt.
Per Clausen (EL), 2009-01-28:
Jeg synes, det var meget interessant at høre den debat, der var mellem hr. Jens Peter Vernersen og ministeren, hvor ministeren netop understregede, hvor vigtigt det er for ministeren at sikre centralisering.
Det, man bare kan undre sig over, er, at man inden for den samme uge for det første har kunnet konstatere, at på et område, hvor der er enighed om, at centralisering af specialer er godt - ja, måske endda livsreddende, forstået på den måde, at det kan koste liv, hvis det ikke gøres - har de ikke udført det, der har været hensigten og ønsket.
Her har man svigtet, her har man undladt at gøre det.
Jeg kan forstå, at ministerens reaktion på, at der er forskel på informationerne fra hans egen styrelse og fra hospitalerne i hovedstadsområdet, er, at han vil have en redegørelse.
Men hvem skal ministeren have den redegørelse fra?
Den ene eller den anden part?
For det andet skete der i lige præcis den samme uge det, at ministeren insisterede på at gennemføre centraliseringer på et område, hvor der ikke findes nogen sundhedsfaglig dokumentation for, at centralisering tjener noget fornuftigt formål, hvilket også er dokumenteret af Sundhedsstyrelsen.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-01-28:
For at starte med det sidste vil jeg sige, at jeg bekræfter, at det er det, beslutningsforslaget går ud på.
I mit forrige svar nævnte jeg hjemmesiden, men jeg nævnte jo også, at rubrikken »ved ikke« kommer til at være på almindelige donortilmeldingsblanketter.
Og med hensyn til udlevering af de her blanketter ved fornyelse af kørekort må jeg anmode fru Pia Christmas-Møller om at stille et skriftligt spørgsmål, så skal jeg sørge for, at det bliver besvaret hurtigt.
Jeg kender ikke den aktuelle status på det.
Pia Christmas-Møller (UFG), 2009-01-28:
Det drejer sig jo ikke alene om, at der skal være en rubrik på en hjemmeside.
Det drejer sig om, at borgerne skal mødes med en standard, hvorefter de skal tage stilling til, om de vil være organdonorer eller ej, eller om de vil svare »ved ikke«.
Vi vil altså gøre op med passiviteten ved både lige at skubbe og ved at give en konkret, praktisk håndsrækning i form af et frankeret skema, som skal være til rådighed, bl.a. når man får et nyt pas, et nyt kørekort eller har et almindeligt besøg hos lægen.
Det drejer sig altså om et skema, der skal trykkes, og ikke bare om en lille justering af en hjemmeside.
Og vil ministeren bekræfte, at det er det, beslutningsforslaget går ud på?
For det står sort på hvidt i både beslutningsforslaget, i bemærkningerne og i betænkningsbidragene fra flertallet.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-01-28:
Det sidste kan jeg selvfølgelig bekræfte lige med det samme.
Vi er ved at implementere den der mulighed med »ved ikke« på hjemmesider.
Og muligheden »ved ikke« er også ved at blive sendt ud via fornyede donortilmeldingskort.
Så der er noget i gang, jeg kan blot ikke på stående fod redegøre for alt, hvad der er i gang.
Men jeg anerkender fuldt ud den forpligtelse, som regeringen påtog sig ved at stemme ja til fru Pia Christmas-Møllers beslutningsforslag.
Pia Christmas-Møller (UFG), 2009-01-28:
Nu er det spørgsmål, jeg stiller, ikke så teknisk, og derfor mener jeg, at ministeren måske nok har en chance for at kunne svare på det mundtligt her.
For det går jo i al sin enkelhed ud på, hvad ministeren selv har gjort for at leve op til det beslutningsforslag, som ministeren og regeringen til sidst endte med at stemme for.
Det var altså ikke bare en forespørgselsdebat, hvor ministeren kom med nogle tilkendegivelser, men en forpligtende beslutning, som et overvældende flertal her i Folketing gennemførte før sommerferien sidste år.
Og ministeren gik selv med, men jeg var nødt til at afæske ministeren et løfte om en bekræftelse på, at man selvfølgelig loyalt ville implementere den beslutning, man stod i begreb med at træffe på det tidspunkt, netop fordi der også dengang var slør i ministerens meldinger.
Så står vi nu her langt mere end ½ år efter, og intet er sket.
Når borgere ringer til ministeriet, får de at vide, at man mener, at man kan efterleve det her beslutningsforslag med bare på hjemmesiden at lægge en ny rubrik, hvor der står »ved ikke« - og det har man i øvrigt heller ikke engang gjort.
Det er jo så langt fra at leve op til indholdet i det her beslutningsforslag.
Så jeg vil sige til ministeren: Jeg må bede om, at ministeren igen bekræfter, at han loyalt vil gennemføre den beslutning, folketingsflertallet har truffet.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-01-28:
Efter den sidste forespørgselsdebat takkede jeg fru Pia Christmas-Møller for at rejse den her debat, det synes jeg var meget fint, og jeg lovede at vende tilbage med et forslag til, hvordan vi kunne implementere det.
Og jeg har netop fået at vide, at muligheden »ved ikke« er fuldt ud i gang med at blive implementeret, men spørgsmål om de rent tekniske ting, om, hvorledes man gør det, vil jeg gerne svare skriftligt på.
For jeg deler i øvrigt fru Pia Christmas-Møller holdning fuldt ud, om, at der skal sættes gang i, hvordan vi får fat i nogle flere organer.
Det er ikke rimeligt, at der i Danmark er færre organdonorer end i landene omkring os, og at det skal være så svært.
Så den holdning deler jeg.
Vi har undervejs været uenige om midlerne, men målene deler vi.
Det lød lidt på fru Pia Christmas-Møllers spørgsmål, som om der var tale om en syltning.
Det kan jeg jo selvfølgelig ikke fjerne fru Pia Christmas-Møllers opfattelse af, jeg kan bare sige, at det ikke er tilfældet.
Og fru Pia Christmas-Møller er velkommen til at stille alle de skriftlige spørgsmål, hun ønsker, og de skal blive besvaret hurtigt.
Pia Christmas-Møller (UFG), 2009-01-28:
Rigtig mange mennesker står i kø til at få et nyt hjerte eller en ny nyre.
For tiden venter omkring 600 mennesker på en organtransplantation.
Trods mange og dyre kampagner har kun 12-13 pct. af os meddelt Donorregistret vores personlige stillingtagen til spørgsmålet.
Vi ved, at mange har gjort deres stilling op, men de mangler lige akkurat at få den sendt ind.
Derfor fremsatte jeg sidste år et beslutningsforslag, som udfordrer dovenskaben og passiviteten ved både at give et lille skub og en hjælpende hånd med det praktiske.
På trods af at regeringen længe kæmpede imod, lykkedes det at få et stort flertal og til allersidst også at få regeringen med på ideen.
De skal have udleveret et frankeret skema, hvor det skal være muligt at svare både ja, delvis ja eller ved ikke.
Et overvældende flertal stemte for det her forslag før sommerferien, men der er tilsyneladende ikke sket et klap.
Hvorfor?
Hvorfor? vil jeg gerne spørge ministeren.
Hvor svært kan det være at trykke et skema, og hvor lang tid synes ministeren det er rimeligt at det skal tage?