runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2008-02-21:
Nu kan man sige, at det, der foreløbig er sket for 2008, som jo er den finanslov, vi har til behandling her, er, at regeringen har taget spenderbukserne på og accepteret, at kommunerne bruger flere penge end aftalt.
Altså først aftales det, at de må bruge - var det 1,6 mia. kr. mere?
- og derefter bliver man i kommunerne enige om, at man har et ønske om at bruge flere penge, og så siger regeringen: Det får I så lov til.
Det er udgangspunktet.
Så kommer der en ny diskussion om, hvad niveauet skal være i 2009.
Det, som jeg synes er interessant i debatten, og det, jeg også meget gerne vil diskutere med hr. Nick Hækkerup, er, hvordan det sikres, uanset hvor mange penge man mener der skal bruges i kommunerne, at det, der er aftalt, også er det, der bliver holdt.
Altså hvordan sikres et aftalesystem, der gør, at man nogle år kan bruge mange penge og andre år ikke kan bruge helt så mange penge?
Altså uanset hvordan dansk økonomi skal styres, hvordan sikres det så, at det, man rent faktisk aftaler, også bliver gennemført?
Det er jo det bagvedliggende problem og vel årsagen til, at regeringen har følt det nødvendigt at sige til kommunerne, at det, kommunerne selv synes var en god aftale for 2008, som de nu selv har valgt at overskride, skal de alligevel prøve at finde en fornuftig løsning på, når det gælder 2009.
Nick Hækkerup (S), 2008-02-21:
Det ligger sådan set lidt i forlængelse af det, som fru Mette Frederiksen sagde, nemlig at regeringen i forbindelse med fremsættelsen af finanslovforslaget har tilkendegivet, at serviceudgifterne i kommunerne skal nedsættes til det aftalte niveau for 2008.
Det vil alt andet lige føre til en stramning af den kommunale økonomi i størrelsesordenen 1 mia. kr., som jo i givet fald skal hentes på nogle af de store kommunale udgiftsområder, altså skoleområdet, børneområdet eller som nævnt her i sidste omgang ældreområdet.
Mit spørgsmål går på, hvordan Dansk Folkeparti stiller sig til den tilkendegivelse, som regeringen er kommet med i den sammenhæng.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2008-02-21:
Fru Mette Frederiksen taler jo mod bedre vidende, hun ved jo bedre selv.
Fru Mette Frederiksen har jo bl.a. lige stillet mig spørgsmål om, hvordan Dansk Folkeparti vil sikre de økonomisk dårligst stillede ældre.
Så svarer jeg, at jeg så sent som i går i vores finanslovoplæg har tilkendegivet et ønske om, at ældrechecken bliver forhøjet fra de nuværende 7.600 kr. til 10.000 kr.
Så tager fru Mette Frederiksen igen ordet og klandrer mig og spørger om, hvornår vi igen begynder at tænke på de ældre, men jeg har jo sådan set lige svaret på det.
Jeg svarede også på spørgsmålet om plejen til de ældre, nemlig at det er meget vigtigt for os, at vi får forstærket kvalitet af den ældrepleje, der finder sted.
Kommunerne var i sommer glade for de kommuneaftaler, der er indgået for i år, fordi de mente, at der er plads til en udvidelse af den service, de kunne give til bl.a. de ældre.
Så det er noget, som vi hele tiden er efter.
Og det ved fru Mette Frederiksen godt.
Mette Frederiksen (S), 2008-02-21:
Jeg kan bare ikke forstå, hvorfor Dansk Folkeparti ikke længere prioriterer de ældre, hvorfor det ikke længere er vigtigt for Dansk Folkeparti, hvordan vores ældre medborgere har det.
Jeg er af den overbevisning, at vi har en gruppe ældre medborgere, der har behov for at få et økonomisk løft i deres hverdag.
Men der er en lige så stor gruppe, hvis ikke større gruppe, der oplever, at kvaliteten i deres hverdag bliver ringere, ringere og ringere.
Og vi ved godt, hvorfor den bliver det.
Vi ved, at det hænger sammen med, at en række af vores kommuner, som faktisk meget gerne vil have lov til at være gode velfærdskommuner for deres ældre medborgere, ikke længere har råd til at være det.
Derfor må jeg sige til ordføreren, at Dansk Folkeparti på et tidspunkt bliver nødt til at se de ældre mennesker i Danmark i øjnene og sige: Vi lover jer, at I kan få en bedre ældrepleje.
Det kan ordføreren og Dansk Folkeparti ikke længere love, fordi det er Dansk Folkeparti, der gennemfører de helt, helt forkerte besparelser, der især rammer de ældre medborgere i de her år.
Lars Barfoed (KF), 2008-02-21:
Danmark er det samfund i verden, hvor den økonomiske lighed er størst, så kom ikke og sig, at der er økonomisk ulighed i Danmark.
Det er der ikke - slet ikke, når vi måler op mod resten af verdens lande.
Men det er jo en kendsgerning, at 75 pct. af dem, som var omfattet af kontanthjælpsloftet, da det blev indført i 2004, ikke længere var berørt af det 3 år efter.
Så det er jo midlertidigt, at nogen er berørt af det, og det, at man gør det attraktivt at tage et arbejde, gør jo også, at flere søger et arbejde og får et arbejde.
Ole Sohn (SF), 2008-02-21:
Nu ved jeg, at hr. Lars Barfoed er klogere end det, han giver udtryk for.
For det er da noget vrøvl at påstå, at kontanthjælpsloftet er det, der har været den økonomiske motor i udviklingen af dansk økonomi.
Vi har redet på en international økonomisk højkonjunktur.
Vi har virksomheder, som har skaffet nye ordrer og dermed er ekspanderet, og når virksomhederne og økonomien i et samfund går godt, er der behov for øget arbejdskraft, og så trækker man arbejdskraft ind fra arbejdsløshedskøen.
Det er en naturlov.
Sådan foregår det.
Men det betyder da ikke, at den del af befolkningen, som ikke er kommet i arbejde, og som bl.a. er ramt af kontanthjælpsloftet, er blevet hjulpet.
Det synes jeg bestemt Det Konservative Folkeparti skulle have holdt sig for god til at være med til.
Morten Bødskov (S), 2008-02-21:
Mange gange er det faktisk meget dejligt at diskutere med hr. Lars Barfoed, for hr. Lars Barfoed er usædvanlig ærlig.
Og man må jo også sige, at ordførertalen var meget, meget ærlig.
Den kunne udlægges som en klar indrømmelse af en - hvad skal man kalde det? - egen utilstrækkelighed hos De Konservative og regeringen, når de, efter at have siddet i regering i 7 år, stadig mener, at det er utrolig vigtigt, at den her regering kommer ud af det socialdemokratiske hængedynd.
Et eller andet må være gået galt, men nok om det.
Det kunne også være, det var en forkert tale, hr. Lars Barfoed havde taget med, sådan at det var talen fra 2001-finansloven, han havde taget med.
Men fair nok.
Nu har De Konservative i lang tid slået sig op på at være lov og orden-parti, og så synes jeg bare, at jeg vil spørge den konservative ordfører om, hvorvidt det så er rigtigt at pålægge politiet besparelser på 120 mio. kr. i år.
Lars Barfoed (KF), 2008-02-21:
Jamen jeg ved ikke, om jeg synes, at hr. Frank Aaen er den rette til at belære mig om, hvad konservativ politisk filosofi og målsætning sådan er.
Det, der er en målsætning for Det Konservative Folkeparti, er et samfund, hvor det kan betale sig at gøre en ekstra indsats, og i det omfang der er nogle, der så tjener flere penge, så kommer det alle til gavn.
Og der er jo ingen, der bliver fattigere af, at der er nogle, der har held med nogle forretninger, de gør, eller som er dygtige og tjener mange penge; det bliver andre jo ikke fattigere af.
Men ulighed er jo ikke et mål i sig selv.
Frank Aaen (EL), 2008-02-21:
Den sidste bortforklaring prøvede jeg jo sådan set at undgå ved at sige, at det ikke bare er i kroner, at de rigeste tjener mest.
Det er også i procent, de tjener mest, 2½ gange så meget i procent, om man vil.
Det, jeg bare siger, er, om det ikke er rigtig god, konservativ politik.
Lars Barfoed (KF), 2008-02-21:
Jeg vil sige det på den måde, at vi er glade for, at der bliver gennemført skattelettelser, så det bedre kan betale sig at gøre en ekstra indsats, for det er nu engang det, der driver samfundet frem, og det er det, der skaber indtjening.
Hvis ikke der bliver skabt indtjening, så er der altså ingen penge til den offentlige sektor og ingen penge til at udbygge velfærden, og derfor er det nødvendigt, at vi indretter samfundet, så der er den dynamik i det, at det kan betale sig at drive virksomhed, betale sig at investere, betale sig at dygtiggøre sig og gøre en ekstra indsats.
Men i øvrigt er der jo ikke noget mærkeligt i, at hvis skatten bliver nedsat med 1 pct., så er 1 pct. mere i kroner og øre til dem, som tjener mange penge, end til dem, der ikke tjener så mange penge.
Til gengæld kommer de, der ikke tjener så mange penge - studerende, folk, der lige har startet virksomhed, som ikke giver særlig meget overskud, og andre - jo i løbet af få år typisk i en situation, hvor de også kommer til at tjene mange penge.
Det er jo ikke en statisk ting, at man ikke tjener mange penge.
Det er noget, man i starten af et forløb ikke gør, og senere tjener man mange penge; sådan er det.
Frank Aaen (EL), 2008-02-21:
Ja, det er jo interessant, at man kan kalde nedskæringer for en vækst, men sådan er der jo så meget.
Men det sker nogle gange, når man hører ordførere, at de roser sig af det, de har fået gennemført, og spørgsmålet er, om De Konservative ikke har fået gennemført meget mere, end vi egentlig talt vidste; jeg tænker på skattelettelser til de rigeste.
Vi fik forleden dag en opgørelse offentliggjort, der viste, at mens de fattigste i samfundet har fået en skattelettelse på i gennemsnit 1.400 kr., så har de med de højeste indkomster fået mere end 20.000 kr. i skattelettelser, 15 gange så meget, og det er både i procenter og i kroner, altså mest til de rige og mindst til de fattige.
Se, det er jo rigtig konservativ politik, og den er åbenbart lykkedes endnu bedre, end vi hidtil har vidst.
Er det ikke noget at prale med, hvis man er konservativ ordfører?
Lars Barfoed (KF), 2008-02-21:
Det er jo rent faktisk sådan, at vi i forbindelse med hele globaliseringsaftalen har aftalt at investere ganske betydelige midler i at styrke stort set alle uddannelser.
Der bliver investeret i hele uddannelsessystemet for at sikre, at kvaliteten bliver øget, og for at sikre, at flere kommer til at tage en uddannelse.
For jeg deler da bekymringen over, at der især ikke er flere, der tager en videregående uddannelse i Danmark; der er vi da sakket bagud.
I forhold til andre lande, som før lå bag os, kan vi jo se, at der i dag er færre, der tager en videregående uddannelse.
Det skal vi have gjort noget ved, og det er jo også det, vi bl.a. gør med globaliseringsaftalen, hvor der altså sker en stigning i udgifterne.
Den stigning bliver så, kan man sige, ikke helt så høj i det år, hvor der skal spares 1 pct. op, men de penge kan man jo til gengæld så bruge næste år.
Men det er jo for at sikre, at der samlet set i samfundet ikke sker en for kraftig påvirkning af økonomien, sådan at vi skal slå bremserne endnu mere i på et senere tidspunkt.
Ole Sohn (SF), 2008-02-21:
Jamen det er klart, at når man kommer inden for de økonomiske sammenhænge, er det svært både at stille spørgsmål og at få besvarelsen på 1 minut, så jeg tror, jeg vil koncentrere mig meget centralt om nedskæringerne på uddannelsesområdet.
Det kan godt ske, at man snakker om opsparing af økonomi, men jeg er ret sikker på, at uddannelsesinstitutionerne, som står over for enten at skulle afskedige lærere eller have flere lærerfri undervisningstimer, oplever det som en nedskæring, for pengene er der ikke.
Og på uddannelsesområdet er nedskæringerne jo dobbelte, fordi de først træder i kraft til august.
Så derfor er mit spørgsmål: Hvordan hænger det sammen for Det Konservative Folkeparti, når man i sin ordførertale siger, at man er glad for, at der skal investeres i uddannelse, og der så skæres ned?
Og det er jo ikke kun i år.
For faktisk er virkeligheden den, at der er færre, der gennemfører en mellemlang uddannelse i dag, end der var, da regeringen kom til, at der er færre, der gennemfører en ungdomsuddannelse i dag, end der var, da regeringen kom til, og at der er færre, der gennemfører en højere videregående uddannelse, end der var, da regeringen kom til. Det går modsat inden for alle parametre med hensyn til at investere i uddannelser.
Lars Barfoed (KF), 2008-02-21:
Først vil jeg da gerne give udtryk for, at det en misforståelse, når hr. Ole Sohn mener, at vi sparer penge på uddannelserne.
Det er jo sådan, at uddannelserne ligesom alle andre områder inden for de statslige driftsrammer skal spare 1 pct. op i år, som de så kan bruge til næste år.
Det er ikke en besparelse.
Det kommer til at stå på en positiv konto, som man så kan bruge året efter.
Med hensyn til ansvarligheden i økonomien er det jo en vanskelig balance, og der er i virkeligheden ingen af os, som i dag ved, hvad den rigtige balance i stramheden i den økonomiske politik er.
Vi ved i virkeligheden først, om vi har haft ret i vores antagelser, når der er gået et års tid og vi har set, hvordan den internationale økonomi har udviklet sig.
Vi må forsøge at lægge os på den bedst mulige balance i den her situation.
Det har hele tiden været min opfattelse, også da der kom de kraftige signaler fra Nationalbanken, OECD og Det Økonomiske Råds formandskab før jul, at det muligvis var rigtigt, at vi skulle stramme lidt op i forhold til det oprindelige finanslovforslag, fordi ting og sager er sket, siden det blev fremsat, men at det ville være for hårdt at bremse op, som Det Økonomiske Råd f.eks. har foreslået.
De ville jo have en direkte negativ finanseffekt.
Jeg mente, at det var for hårdt at bremse så meget op.
Vi kan jo også se tendenser til, at økonomien internationalt set bliver nedkølet.
Det får også indflydelse på dansk økonomi, og derfor kan vi altså også komme til at bremse for meget op.
Ole Sohn (SF), 2008-02-21:
Det glæder mig, at Det Konservative Folkeparti ønsker at udtrykke økonomisk ansvarlighed.
Men det er lidt bekymrende, hvis en af de eksperter, som hr. Lars Barfoed læner sig op ad, er finansministeren, hr. Kristian Thulesen Dahl, som mener, at en ekspansiv finanslov er fornuftig.
Jeg troede ellers, at Det Konservative Folkeparti, når nationalbankdirektøren, OECD, vismændene, samtlige uafhængige økonomer siger, at det her er galt, at det simpelt hen er et galt spor, man er inde på med så ekspansiv en finanslov, med så bugnende en privatøkonomi, trods alt ville sige: Her er vi nok lige gået over grænsen.
Men jeg kan forstå, at Det Konservative Folkeparti læner hovedet op ad finansministeren, hr. Kristian Thulesen Dahl.
Men mit spørgsmål drejer sig mere om: Hvordan hænger det sammen med, at man ønsker at investere i fremtiden, når De Konservative nu lægger stemmer til nedskæringer på uddannelsesområdet på flere hundrede millioner kroner?
Ole Sohn (SF), 2008-02-21:
Jamen det, vi sagde i valgkampen, var, at det ikke var nødvendigt at røre ved boligbeskatningen for at finansiere vores valgkampsløfter.
De var fuldt finansieret, så hvorfor skulle vi skabe utryghed om finansieringen af vores valgløfter?
Det var klart defineret, hvordan vi ville finansiere dem, bl.a. ved at annullere de fuldstændig uansvarlige skattelettelser, som Dansk Folkeparti og regeringen gennemførte.
Hvorfor skulle vi blande andre elementer ind i det?
Vi har hele tiden foreslået, at man skulle lave en skattekommission med tre formål.
Det andet er at lave en mekanisme, som præmierer energisparere og straffer forurenere.
Det tredje er samtidig at tage højde for den globaliserede verden, vi lever i.
Det er sådan set de tre overordnede målsætninger, vi mener en skattekommission skal arbejde ud fra.
Man skal selvfølgelig ikke lave begrænsninger, sådan som regeringen gør ved at sige, at der er noget, man må arbejde med, og at der er noget, man ikke må røre ved.
Morten Helveg Petersen (RV), 2008-02-21:
Ja, det viser vel, at det er meget relevant at stille spørgsmålet, når man hører det svar, vi lige har fået fra SF's ordfører.
Jeg citerer hr. Villy Søvndal fra valgkampen: »Vi vil ikke pille ved boligskatten. Der er ikke flertal for det, og det er ikke nødvendigt for at finansiere de ting, vi gerne vil.«
Så er det, jeg helt forsigtigt spørger: Hvordan kan man argumentere så glødende - og rimeligt, synes jeg - for at bekæmpe ulighed, og så samtidig sige, at man ikke vil pille ved boligskatten?
Det hænger ikke sammen.
Ole Sohn (SF), 2008-02-21:
Skattestoppet, og ikke mindst skattestoppet for boligerne, er noget af det mest ulighedsskabende i nyere dansk historie.
Det er SF og Det Radikale Venstre fuldstændig enige om.
Det, vi har sagt, og det, vi sagde under valgkampen, var en konstatering af, at der var et stort flertal i det her Folketing, som ønskede at fastholde et skattestop og dermed også den voksende ulighed på boligområdet.
Det, vi så siger, er, at det er afgørende, at man får lavet en skattekommission.
Vi mener, at det er helt afgørende, at man får lavet en skattekommission, hvor man får set på samtlige beskatningsområder, så man får lavet en omlægning af beskatningen, så man sænker skatten på arbejdsindkomst for alle indkomstgrupper og får flyttet den over på forureningsafgifter, flyttet noget over på boligen og lignende.
Men det skal ske på en måde, så befolkningen kan se helheden, uden at man skal være utryg med hensyn til, hvorvidt man kan blive boende i sin bolig, for vi har ingen interesse i - ingen har nogen interesse i - at skabe en skattepolitik, som er uoverskuelig, og som medfører, at nogen borgere, som har købt hus med højkonjunkturen på vej ned, må gå fra hus og hjem.
Men naturligvis skal boligbeskatningen inddrages i en skattekommissions arbejde, for den måde, tingene foregår på i dag, er hamrende uretfærdig.
Morten Helveg Petersen (RV), 2008-02-21:
Nu har SF's ordfører gjort meget ud af - med god grund - det her med ulighed og den diskussion.
Det er muligt, at der er et hængeparti fra valgkampen, som jeg ikke har fået helt på plads, men så vil jeg gerne benytte lejligheden i dag til lige at få afklaret, hvad det egentlig er, SF mener, for mit spørgsmål går på det her med boligskatter.
Det kan jeg ikke få til at hænge sammen med den indignerede tale om ulighed, som vi lige har hørt fra SF's ordfører, for skattestoppet har da medført en ulighed med hensyn til boligbeskatning, som er til at tage og føle på.
Jeg har lidt svært ved at forstå, at det skulle være SF's politik, og det vil jeg sådan set gerne bede om en begrundelse for.
Søren Pind (V), 2008-02-21:
Jeg er helt opmærksom på formandens henvisning til, at der gælder helt særlige grænser for ytringsfriheden, særlig i Folketingssalen og særlig mellem politikere, men jeg må også sige, at hr. Frank Aaens påvisning er et meget alvorligt udsagn.
Det var der jo ikke meget af.
Jeg har på intet tidspunkt hverken fremført, sagt eller er blevet citeret for, at folk af anden hudfarve skulle have strengere straffe end danskere eller folk med en anden hudfarve, og jeg synes ærlig talt, at det slår alt, hvad jeg tidligere har hørt hr. Frank Aaen fremføre fra den her talerstol.
Det er en meget alvorlig anklage.
Det er sådan set efter min opfattelse i strid med straffelovens § 266 b, det, hr. Frank Aaen står og anklager mig for fra Folketingets talerstol.
Jeg synes, det er uværdigt, og jeg synes, det er fornedrende, og jeg synes, det er skammeligt.
Frank Aaen (EL), 2008-02-21:
Jeg skal i den kommende pause sørge for at finde det citat frem, som jeg henviser til.
Hvis formanden vil, synes jeg sådan set, det er i orden, hvis hr. Søren Pind igen får lov til at svare.
Finansministeren sagde, at alle var glade for aftalerne mellem kommunerne og staten.
Det tror jeg ikke man kan sige.
Det der med regeringens diktat er jo også det problem, vi nu har i forbindelse med overenskomstforhandlingerne på det kommunale område og i regionerne.
For det er sådan, at hvis man skal holde sig inden for den ramme, der er dikteret, kan man ikke dække det lønefterslæb, som der er inden for kommunerne, og så får vi måske en konflikt.
Eller hvis man vil prøve at inddække noget af lønefterslæbet for de kommunalt ansatte, så skal man fyre folk.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2008-02-21:
Vi har jo lige præcis før jul opnået en meget bred opbakning i Folketinget til at indbudgettere hele trepartsaftalen, som jo er et massivt løft i efteruddannelses- og videreuddannelsesaktiviteterne.
Jeg synes, det er en mærkelig måde at lave procentberegning på.
Jeg har lige præcis for et øjeblik siden stået og redegjort for, hvad det er for et hensyn, der ligger bag den obligatoriske opsparing.
Så spørger hr. Ole Sohn: Kunne man ikke udskyde noget skat?
Det kan hvert parti jo altså give sit eget bud på.
Nu er det sådan, at de skattelettelser, regeringen har givet, jo er en del af løsningen og ikke en del af problemet, for det, som vi har brug for i det danske samfund nu, er jo at udvide arbejdsudbuddet, at udvide arbejdsstyrken.
Det at gøre det yderligere attraktivt at påtage sig et job eller at få merbeskæftigelse i det job, man befinder sig i, er sådan set en del af løsningen, og det ville da være en dårlig idé at rulle baglæns på en del af løsningen.
Ole Sohn (SF), 2008-02-21:
Når det nu er så nemt at udskyde ting, hvorfor udskyder man så egentlig ikke skattelettelserne?
Der ville kun være tale om, at man skulle udskyde 50 øre for hver 100 kr., det ville jo være meget billigere for den enkelte borger.
Det kunne man jo gøre, hvis viljen var til stede.
Men jeg vil godt lige holde lidt fast i det her med uddannelsesinstitutionerne.
Vi mangler sygeplejersker, vi mangler pædagoger, vi mangler folk med alle de mellemlange uddannelser, og i finanslovforslaget bliver pengene til det, der hedder professionshøjskolerne, reduceret med 6 pct., og for erhvervsakademierne bliver reduktionen på 13 pct.
Det er, når man lægger det hele sammen, hvad der bliver skåret væk af kvalitetsudviklingsmidler, når videnscenterbevillingen bliver skåret væk, der er 1-pct.-opsparingen, og så er der ½ pct. på indkøbseffektiviseringer.
Så der er jo tale om reelle reduktioner på de uddannelsesområder, hvor vi har et akut behov for at få flere uddannede.
Disse institutioners muligheder for at uddanne flere bliver dårligere.
Hvordan kan man som regering gøre det, når man ved, at der er mangel på kvalificeret arbejdskraft lige nøjagtig inden for de her områder?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2008-02-21:
Det er i virkeligheden meget enkelt.
Man kan bruge pengene, indtil man har brugt dem.
Jamen det er det.
Så kan man indtil da have en intention om at bruge nogle penge, men man bruger nogle penge, når man bruger dem.
Man kan bruge alle de her ord som nedskæringer og reduktioner, og hvad ved jeg, men det, der står tilbage, når man ser det samlede billede af det finanslovforslag, der er lagt frem, er en offentlig sektor, der også vokser i 2008 på en række centrale områder.
Og så er det rigtigt, at der er nogle strækninger, hvor der er et fuldstændig ensidigt sammenfald mellem en ambition, der er udtrykt et sted og et andet sted, og så bruger vi jo ikke dobbelt op i forhold til det, der er vores ambition.
Vi bruger pengene en gang, ikke to gange og heller ikke kun en halv gang, men en gang, og vi bruger dem, indtil vi har brugt dem.
Ole Sohn (SF), 2008-02-21:
Det er altid rart at have ambitioner og intentioner i politik.
Men spørgsmålet er, om garantien, som jo indtil videre er en intention, er lige så stor, som den har været til kvalitets- og institutionsudviklingsmidlerne, som er stillet til rådighed for professionshøjskolerne og erhvervsakademierne som følge af globaliseringsaftalen.
De bliver nu trukket tilbage sammen med 1-pct.-besparelsen, fordi de skal bruges til at finansiere velfærdsaftalen.
Det vil altså sige, at regeringen bruger globaliseringspenge, som var sat af til kvalitetsudvikling, til at finansiere trepartsaftalen.
Hvor mange gange kan man bruge de samme penge til at finansiere forskellige opgaver med, uden at det har den konsekvens, at der er tale om reelle nedskæringer over for institutionerne?