Line Barfod (EL), 2007-02-07:
Jeg vil gerne takke for debatten, takke SF for støtten til forslaget og takke De Radikale og Socialdemokraterne for den positive holdning til forslaget.
Jeg har fuld forståelse for, at man gerne vil have belyst nogle ting nærmere under udvalgsarbejdet, for det kan altid være væsentligt.
Jeg forstod også De Konservative sådan, at når man har set evalueringen af det projekt, der er i gang, vil man se nærmere på, om der er et behov.
Som jeg også var inde på i de korte bemærkninger, synes jeg, det er lidt underligt, at det under debatten blev fremstillet, som om det er et enten-eller.
For mig er det fuldstændig afgørende, at der skal gives begge dele.
Men det hjælper ikke meget, at der er disse formelle krav om retssikkerhed, hvis man reelt ikke har nogen mulighed for at få kravene opfyldt.
Undervejs i debatten blev der spurgt: Er der overhovedet noget problem?
Vi har jo så dygtige sagsbehandlere i det sociale system, at der slet ikke opstår nogen problemer.
Nu er der jo ganske mange klagesager, og når man laver undersøgelser, som både Ombudsmanden, Den Sociale Ankestyrelse og flere andre gør med jævne mellemrum, viser det sig jo ofte, at der er masser af problemer, også i de sager, hvor der ikke bliver klaget.
Et konkret eksempel, hvor man kan have behov for juridisk bistand, er behandlingsgarantien, som vi har været lidt inde på i debatten i dag, og som vi jo skal diskutere i et åbent samråd om et par uger.
Mange er blevet spist af med, at de ikke får behandling med det samme, men faktisk selv skal sørge for at blive afvænnet fra narkoen, før de kan komme i behandling.
De får et tilbud om at få noget medicin og måske, hvis de er heldige, om et par samtaler, som heller ikke har noget med behandling at gøre.
Kun fordi de er kommet i kontakt med Gadejuristen, har de fundet ud af, at det faktisk er noget helt andet, de har krav på, og så tager Gadejuristen fat i myndighederne og hjælper med at sikre, at de får reel behandling, eller også bliver der indgivet en klage.
Et andet eksempel på et problem, som man kan have på gaden, når man slet ikke aner, hvad ens rettigheder er, er, at mange får foretaget lønindeholdelse i deres kontanthjælp eller deres førtidspension, så de får offentlig gæld.
De aner ikke, at der er vedtaget en lov, som siger, at der ikke må foretages lønindeholdelse, når man har en så lav indkomst, men hvor skulle de også vide det fra?
Både socialministeren og skatteministeren afviser, at det er deres ansvar at sikre, at de socialt udsatte får at vide, at den lov eksisterer og sikrer, at der ikke foretages ulovlig lønindeholdelse, så det er kun nogle udefra, som kan give de udsatte grupper besked om, at de faktisk har ret til at klage over lønindeholdelsen og oven i købet kan få deres penge tilbage.
De fleste andre grupper i samfundet har mulighed for at søge retshjælp, men det kræver jo for det første, at man overhovedet er klar over, at man har ret til at få juridisk bistand, og for det andet, at man tør opsøge den.
Min erfaring som advokat er, at der er masser af mennesker i dette land, som slet ikke tror, at advokater er til for dem.
De tror, at advokater kun er til for de velstillede i samfundet, de kunne aldrig drømme om at opsøge en advokat, og de er ikke klar over, at der findes andre jurister end advokater.
Så har især ministeren henvist til, at Københavns Kommune siger, at der nok ikke er det store behov for det.
Men nu er det jo ikke myndighederne selv, man skal spørge, om der er behov for, at nogle kan hjælpe folk med at klage over myndighederne.
Det burde være dem, der har brug for hjælpen, man spørger.
Man burde gå ud og spørge dem på gaden, om de mener, de ville have gavn af, at nogle kunne hjælpe dem med at finde ud af, hvordan de kan klage, og hjælpe dem med henvendelser til myndighederne osv.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Tom Behnke i, at man ikke behøver være uddannet jurist for at kunne skrive en klage.
Men når man ser den indviklede lovgivning, som vi har på både det sociale og flere andre områder, kan det ofte hjælpe at være jurist, hvis man skal sætte sig ind i den.
Jurastuderende kan fint gøre det, andre grupper kan også gøre det, og mange af de gratis retshjælpe, vi har rundtom i landet, er jo bemandet med både jurastuderende, socialrådgivere og flere andre grupper, så en retshjælp behøver ikke kun være bemandet med jurister.
Der er behov for begge dele, det er derfor, vi synes, at Gadejuristen er et rigtig godt forsøg, og vi synes også, der er behov for at gøre det permanent.
Det vil vi fortsætte med at arbejde for, både i udvalgsarbejdet, og når evalueringen kommer.
Vi håber, at ordførerne vil se på den beretning fra Gadejuristen, som vi har tilsendt dem alle sammen, og som fortæller om det arbejde, de har lavet siden 1999.
Den har masser af eksempler på, hvad arbejdet består af, og hvad det er for nogle problemer, de møder på gaden.
Den fortæller også, at det retshjælpsarbejde, de udfører, er en anden slags arbejde end det, man normalt udfører i en retshjælp.
I en retshjælp skal man jo normalt ikke sørge for at levere sandwich og kondomer og den slags, men det er altså det, Gadejuristen gør, for det er på den måde, de kommer i kontakt med folk på gaden.
De kommer cyklende og kan tilbyde varm kakao, sandwich og også kondomer, som er meget væsentligt for de prostituerede, og de kan få en snak med de udsatte om deres rettigheder og hjælpe dem med de problemer, som de har.
Som også SF’s ordfører var inde på, er det faktisk ofte sådan, at det at få en ordentlig rådgivning kan betyde, at man ikke behøver at føre en lang klagesag.
Det kan også betyde, at man skal bruge færre ressourcer hos myndighederne, fordi man får en med, der kan være med til at få løst sagerne, og derfor vil det faktisk ofte på længere sigt også være en fordel for myndighederne, at der er nogle, som kan give en ordentlig juridisk bistand.
Vi vil arbejde videre i udvalgsarbejdet, og vi håber, det vil lykkes at sikre, at der også på længere sigt kan gives ordentlig juridisk bistand til de mest udsatte i samfundet.
Tak for debatten.
Afstemning