Finn Sørensen (EL), 2014-05-09:
Tak til den foregående taler for engagementet.
Jeg skal bare tilføje, at hår jo kan farves.
Så skal jeg rette en misforståelse, der er ved at brede sig her i salen, om, at finansministeren skulle være af den opfattelse, at det her – nu var det kædeansvar, han talte om, men det her er jo en del af problematikken – skulle være i strid med EU-retten.
Man bedes lige bemærke, at der ikke gik ret lang tid, så måtte finansministeren æde den bemærkning igen.
Desværre åd han ikke også bemærkningen om, at det ville være i strid med konkurrenceevnen eller til skade for konkurrenceevnen, så det mener han jo nok fortsat, desværre.
Efter at adskillige ordførere, specielt fra den borgerlige fløj, har gjort, hvad de kunne for at forplumre den her debat, er det jo nok nødvendigt at forklare, hvad det her forslag går ud på.
Jeg må bare sige, at det ganske enkelt handler om, at vi ved en lovgivning pålægger regioner og kommuner og alle offentlige myndigheder og virksomheder at følge nøjagtig de samme forpligtelser, som staten og statslige virksomhederne, der ikke er i konkurrence, er forpligtet til at følge, nemlig de forpligtelser, der fremgår af ILO-konvention 94, som Danmark ratificerede i 1955, og som handler om, at når staten sender opgaver i udbud, skal den stille krav om, at løn- og ansættelsesvilkår hos de arbejdere, der skal udføre den opgave for staten, mindst svarer til det, der fremgår af overenskomster og/eller af lovgivning og voldgifter for det pågældende fag i den pågældende branche på den pågældende egn.
Det er det, som den konvention siger.
Hvad er formålet?
Formålet er at sikre, at ikke så meget som en eneste skattekrone bliver brugt til social dumping.
Det vil sige, at det forhindrer regioner og kommuner i at skrive kontrakter med private virksomheder, der underbyder den regel, som er beskrevet i ILO-konventionen, og som i dag gælder for staten og statslige virksomheder, der ikke er i konkurrence.
Det er det, forslaget går ud på.
Nej, Enhedslisten mener ikke, at det kommunale selvstyre skal fortolkes på den måde, at regioner og kommuner skal have lov til at skrive kontrakter med private virksomheder, som dumper lønnen.
Det er der altså eksempler på.
Hvis man gerne vil have de konkrete eksempler, kan man gå ind på 3F's hjemmeside underbetalt.dk, hvor alle disse mange konkrete eksempler er listet op.
Så vil jeg sige, at det jo er fuldstændig malplaceret at argumentere med det kommunale selvstyre her.
Hvad er det for et selvstyre, som går ud på, at man skal have lov til at dumpe lønningerne i Danmark, oven i købet for skatteydernes kroner?
Det er vist ikke det, der har været meningen med det kommunale selvstyre.
Så det virker ærlig talt lidt hult at tale om kommunalt selvstyre i den forbindelse.
Forløbet her viser, at det er nødvendigt med lovgivning, hvis vi skal sikre, at skatteydernes penge ikke bliver brugt til social dumping.
I vores beslutningsforslag har vi refereret de undersøgelser, der er tilgængelige indtil nu, som 3F har lavet, og som Beskæftigelsesministeriet selv har lavet.
De viser, at det – lad os nu sige det venligt – langtfra er alle kommuner og regioner, der altid og ved alle offentlige opgaver bruger de bestemmelser, som er beskrevet i konventionen.
Det er det, det handler om.
Så skal vi jo lige præcisere, at der i ILO-konventionen ikke ligger noget krav om, at der skal være en overenskomst.
Så henviser konventionen til, hvordan disse vilkår er beskrevet i kollektive overenskomster, voldgifter eller lovgivning.
Men der er ikke noget krav om, at der skal være en overenskomst.
Der er bare et niveau, som i Danmarks tilfælde er aftalt af arbejdsmarkedets parter, og som der ikke rokkes ved.
Arbejdsmarkedets parters ret til frit at aftale lønniveauet fastlægges af arbejdsmarkedets parter.
Det er fuldstændig uændret ifølge det her beslutningsforslag.
Det er jo det geniale ved den her konvention, og det er i fuld overensstemmelse med ILO's tankegang om arbejdsmarkedets parters ret til frit at aftale overenskomster.
Det er stadig væk dem, der lægger niveauet.
Så er der nogle, der siger, at det er i strid med konventionen, at vi nu vil pålægge regioner og kommuner at anvende den.
Nej, det fremgår klart af konventionen, at man kan beslutte, i hvilket omfang konventionens bestemmelser skal gælde ud over det statslige niveau.
Det er simpelt hen bare det, vi foreslår at vi gør.
Vi slår fast, at konventionens bestemmelser også skal gælde for regioner og kommuner, for alle offentlige myndigheder.
Det kommer jo ikke bag på mig, at de borgerlige går imod et sådant forslag.
Det kommer heller bag på mig, at de pludselig viser en overdreven omsorg for den danske overenskomstmodel og forsøger at forplumre debatten, som om vi griber ind i den model.
Men egentlig er det mærkeligt og kortsynet, for borgerlige partier plejer også gerne at varetage små danske lokale håndværksmestres interesser, og det er det, man gør med sådan et forslag, for det sikrer nemlig, at udenlandske virksomheder ikke kan komme hertil og konkurrere på prisen på løn- og ansættelsesvilkår.
Men det er det, der sker, og som gør, at mange danske håndværksmestre bliver udkonkurreret.
Til regeringspartiernes argumentation må jeg sige, at den er besynderlig.
Man opfinder en forudsætning, som ikke findes i vores beslutningsforslag, og som ikke findes i konventionens bestemmelser.
Det er en forudsætning, der lyder: Hvis vi vedtager jeres, betyder det, at vi skal gå ind og skrive i loven, hvad lønnen skal være.
Nu har vi spurgt ministeren, vi har spurgt regeringspartiernes ordførere, og der er ikke nogen af dem, der er i stand til at forklare, hvorfor det skulle være sådan.
Derfor må vi jo bare konkludere, at man har opfundet en dårlig undskyldning, fordi man ikke vil tage det skridt at pålægge regioner og kommuner den her helt naturlige forpligtelse.
Der kan selvfølgelig være den forklaring, at ministeren i strid med, hvad vi hidtil har fået at vide fra Beskæftigelsesministeriet i de notater, der er tilgængelige, og de svar, der er tilgængelige, på spørgsmål, vi har stillet, er nået frem til, at der skulle være et eller andet i EU-retten, der tvinger os til at lovgive om lønnens størrelse.
Så må jeg bare sige, at ministeriet indtil nu ikke har præsenteret noget notat, der forklarer, hvorfor det skulle forholde sig sådan.
Tværtimod har vi i vores beslutningsforslag jo citeret, hvad Beskæftigelsesministeriet indtil nu har skrevet om det her spørgsmål.
Der er intet i det, der underbygger den påstand.
Jeg udfordrer gerne ministeren: Man skal da komme på talerstolen for at forklare os, hvordan det her hænger sammen, så vi får lidt bedre mulighed, end vi fik i første omgang, for at spørge ind til det.
Det har vi heller ikke fået noget svar på.
Hvis vi kunne få et sådant svar, kunne der måske komme en konstruktiv dialog ud af det.