runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Julie Skovsby (S), 2009-12-03:
Men når de nu i Manchester, når de i Los Angeles siger, at der skal laves en samlet handlingsplan, at det er det, der virker, hvorfor er man så fra Venstres side så meget imod en national handlingsplan?
Nu handler det her om bandekriminalitet.
På det område vil man for alt i verden undgå en national handlingsplan: Er der egentlig andre områder, hvor Venstre har det på samme måde?
Er der andre politikområder, hvor Venstre siger: Nej, for alt i verden skal vi ikke have en national handlingsplan?
Kim Andersen (V), 2009-12-03:
Vi er optaget af at løse problemerne i vores samfund, uanset hvor de er.
Vi er optaget af at fremtidssikre Danmark, og derfor har vi på retsområdet i de senere år taget en lang række initiativer med henblik på at kunne bekæmpe det uvæsen, der florerer med bandekriminalitet og rockerkriminalitet m.v.
Det er ligesom det, der optager os.
Det er altså ikke en meget verdensfjern, teoretisk tilgang til tingene med handlingsplaner og analyser for teoriens skyld, som er så interessant for os.
Vi vil gerne bruge ressourcerne ude på gaderne, ude i nærmiljøerne, hvor politi og socialarbejdere skal have nærkontakt med børn og unge, så vi sørger for, at de ikke kommer ind i kriminalitet, og at de, hvis de er kommet det, så hurtigst muligt kommer ud af den igen.
Lone Dybkjær (RV), 2009-12-03:
Jeg vil sige noget om ligestilling.
Der glædede det mig virkelig, at justitsministeren og også fru Marion Pedersen klart tilkendegav deres holdninger på det her felt.
Justitsministeren sagde, at det efter hans opfattelse – nu snakker vi ikke om ministeriets – var voldtægt, hvis en person var mere eller mindre ude af stand til at vurdere, hvad der foregik, og fru Marion Pedersen sagde klart, at hun ikke mente, at der skulle være en nedsat strafferamme, bare fordi man var gift.
Det er sådan set det, vi snakker om.
Vi snakker om ligestilling på det her felt.
Så er der også et tredje punkt, men det skal jeg ikke tage op.
Derfor ville jeg bare spørge hr. Tom Behnke ikke om noget med 4 eller 8 år, men om det signal, der skal sendes her, ikke er, at det sådan set ikke er rimeligt, at strafferammen nedsættes, bare fordi en person er retarderet i en eller anden form, eller bare fordi man er gift.
Det var det, jeg gerne ville spørge hr. Tom Behnke om, og det kan jeg ikke forstå, at han ikke kan svare på.
For hans to medkombattanter, om jeg så må sige, regeringen og dets bærende parti, har jo sagt, at de synes, det er rimeligt, at der er ligestilling.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-12-03:
Jeg forsøgte netop at undgå det der abekasteri med, hvem der har ansvaret, og hvem der har set det.
Det kan sagtens være, at Det Radikale Venstre har set det her, og det er smaddergodt.
Så er det ærgerligt, at vi andre ikke har reageret på det, men sagens kerne er blot, at der ikke er sket nok med den forebyggende del.
Det er jo det, der er resultatet, og det tror jeg at vi er mange der har et ansvar for.
Man har haft en masse velmente projekter, en masse velmenende mennesker, men man har ikke gjort nok, og man har ikke gjort det konsekvent nok.
Det er jo også et af de elementer, som vi lægger op til at der skal være mere af.
Nu skal der være mere konsekvens, nu bliver vi nødt til at skride lidt hårdere ind, end man har gjort tidligere.
I stedet for bare at tale nogle af de her hårde bananer efter munden og gøre, hvad de selv siger, bliver man nødt til at stille nogle krav til dem.
Der sætter vi også ind over for kommunerne ved at sige, at der er nogle regler, der skal gennemføres.
Der kommer noget kontrol af det arbejde, der er ude i kommunerne, så vi sikrer os, at der er en målrettet indsats på det her område.
Line Barfod (EL), 2009-12-03:
Hvis man skulle følge hr. Kim Andersen, skulle man slet ikke lave nogen planer, for der kan jo hele tiden ske noget nyt i morgen.
Sådan nytter det jo ikke at arbejde.
Man bliver da nødt til at lave en langsigtet plan for, hvad det er, man vil.
Så skal man selvfølgelig i den plan tage højde for, at der kan ske ting, der gør, at man skal justere planen eller sætte akut ind på et område.
Sådan er det da også med alle de handlingsplaner, vi har på andre områder, f.eks. den handlingsplan, vi har for menneskehandel.
Men det, der er det afgørende, er jo, at det bliver defineret, hvad det er, vi gerne vil, hvordan vi gør det, og hvordan alle kan være med til at bidrage, både politiet, sociale myndigheder, kriminalforsorgen, domstolene, lokalsamfund osv.
Der er rigtig mange aktører på det her område, og derfor er det da fornuftigt at tænke tingene sammen og lave en fælles plan for, hvad vi gør, i stedet for at hver gør det for sig.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2009-12-03:
Nu nævnte Venstres ordfører, at det lige netop handler om at passe sin skole og sit job.
Der rammer man lige præcis hovedet på sømmet.
Bandepakken er lanceret af Justitsministeriet, ungdomskriminalitetspakken er lanceret af Indenrigs- og Socialministeriet, skoleområdet hører til under Undervisningsministeriet, og jobområdet hører til under Beskæftigelsesministeriet.
Der er en lang række ministerier og en lang række interesseorganisationer, som bør arbejde sammen om det her.
For hr. Kim Andersen har lige præcis ret i, at det også handler om praktikpladser, det handler om, at unge mennesker ikke skal have en håbløs tilværelse, hvor de ikke kan gøre sig forhåbninger om at afslutte deres drømmeuddannelse og derfor bliver fristet af banderne og guldkæderne i stedet for.
Lige netop det, som hr. Kim Andersen står og siger, gør netop, at vi plæderer for, at man skal have en handlingsplan, som er koordineret, som er målrettet, og som har fokus på den her problemstilling.
Det kræver altså, at vi kigger videre end bare til Justitsministeriet og til Indenrigs- og Socialministeriet.
Line Barfod (EL), 2009-12-03:
Så vidt jeg forstod det sidste, hr. Kim Andersen sagde, var det, at man lokalt skal lave handlingsplaner, men at vi ikke skal have nogen national handlingsplan.
Det forstår jeg ikke helt logikken i, da politiet, kriminalforsorgen osv. jo i høj grad er styret nationalt, og derfor kan det være fornuftigt nok, at der også er en national handlingsplan.
Nogle af os var jo med Socialudvalget i Manchester, og der hørte vi klart om deres store erfaringer.
De har haft det her problem i mange, mange år, de er oppe på tredje eller fjerde generation af bandemedlemmer nu, og de har også i mange, mange år bare gjort, hvad de nu syntes der skulle gøres løbende, og de havde en holdning om, at de bare skulle fange the bad guys, få dem låst inde, og så ville det ordne sig.
Der har de fundet ud af, at det ikke nyttede.
De var nødt til at lave en samlet handlingsplan, så de lavede en 30-års-plan.
Det tror jeg ikke er nødvendigt i Danmark, fordi vi er så tidligt ude.
Men man er nødt til at tænke langsigtet og tænke det hele sammen, inden vi kommer lige så langt ud, som man kom i Manchester.
Vivi Kier (KF), 2009-12-03:
Et velfungerende tandsæt er af stor betydning både fysisk og psykisk for det enkelte menneskes almene sundhedstilstand.
Og vi har i Danmark et enestående forebyggende arbejde på hele tandområdet, som starter med gratis forebyggende tandbehandling, fra man er helt lille, og frem til man er fyldt 18 år.
Jeg har derfor også stor forståelse for det her forslag, der omhandler en række særlige sygdomme, der kan medføre en dårlig tandsundhed med dyre tandlægeregninger til følge – og vel at mærke dyre tandlægeregninger, som ikke skyldes, at man har misligholdt sine tænder.
Så nævnes også aggressiv paradentose, som vi også har diskuteret før.
Jeg vil gerne sige her, at det kan virke ret underligt med den forskel, der er her.
Hvis man har en byld i armen, går man til lægen, man bliver henvist til behandling, bliver opereret osv., og så bliver man rask.
Får man derimod en byld i sin tand eksempelvis, går turen til tandlægen, og så går man hjem med et girokort.
Vi politikere er sat i verden for at prioritere, og det gør vi så.
Fra konservativ side har vi i dette års finanslov valgt at prioritere andre sundhedsydelser end udvidelse af tandbehandlingen.
Og når jeg nævner det kommende års finanslov, er det, fordi det, Det Radikale Venstre skriver i sit beslutningsforslag, er, at de har fuld finansiering i finansloven 2010.
Jeg nævner det lige, fordi vi har diskuteret det her før.
Når alt det her så er sagt, skal jeg gerne indrømme, at vi står over for et sundhedsvæsen med konstante og fremtidige udfordringer, og som sagt er det jo ikke logisk, at man betaler for én slags ydelser, mens en anden slags ydelser er gratis.
Som konservativ sundhedsordfører er jeg altid indstillet på at tage en bred og fordomsfri debat om hele vores sundhedssystem, men som forslaget ligger her og med den økonomi, der ligger bag, siger vi nej til indstillingen.
Vi har valgt at bruge vores penge på noget andet, men jeg har tidligere stået her og debatteret tænder, og jeg synes, det er noget, vi bliver nødt til at snakke om, og jeg tror ikke, det bliver en løsning, som er klaret over natten, jeg tror, det er noget, der kræver en bred og grundig debat.
Som jeg nævnte, er det rigtigt, at der her er nævnt nogle ganske få grupper, men fru Lone Dybkjær har jo også i teksten nævnt noget om aggressiv paradentose og nogle andre ting, og jeg synes, at hvis vi skal gå ind og kigge på det her emne, så lad os kigge bredt og fordomsfrit på det hele.
Men jeg oplader altid gerne min røst, og jeg har en rigtig sød gruppe, som altid gerne lytter til mig.
Maja Panduro (S), 2009-12-03:
Jeg glæder mig meget over, at ministeren i sin tale lægger så stor vægt på at sige, at regeringen også gerne vil styrke forholdene for ofrene, for det er jo noget, som vi også er meget optaget af hos Socialdemokraterne.
Bl.a. har vi jo foreslået en offerpakke, som desværre ikke fik opbakning, men jeg vil meget gerne høre lidt mere om den her bredt sammensatte arbejdsgruppe, som ministeren siger han har nedsat, og spørge til indholdet i kommissoriet for den arbejdsgruppe og se på niveauet for erstatninger til ofrene og på den psykologhjælp, som ofrene har mulighed for at få.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-12-03:
I offerudvalget, som jeg har nedsat, sidder repræsentanter for begge sider af bordet – fra sociale myndigheder, fra sociale organisationer, ofre for forbrydelser osv.
Kommissoriet er ret direkte, med hensyn til at man både kigger på niveauer for erstatning, og på, om det er muligt, at man skal gennemføre en offerfond, som de f.eks. har i Sverige.
Og vi kigger på hele paletten af initiativer, der er over for ofre, f.eks. også psykologbistand, som fru Maja Panduro omtaler.
Maja Panduro (S), 2009-12-03:
Det er jo dejligt at høre, at det forslag om at oprette en offerfond, som vi tidligere har fremsat, faktisk vil kunne få opbakning, og så ville vi da synes, at det er bedre sent end aldrig.
I forhold til psykologbistanden vil jeg også gerne høre mere om, hvorvidt ministeren mener, at de nuværende muligheder for at få hjælp er tilstrækkelige.
I dag er det jo sådan, at man har mulighed for at få 300 kr. i tilskud til 10 timers hjælp, og det skal alt sammen være inden for det første år, efter at forbrydelsen er sket.
Mener ministeren, at det tilbud er tilstrækkeligt?
Mener ministeren, at det er rimeligt, at offeret ofte selv skal have ret betydelige summer op af lommen?
Og mener ministeren ikke, at der kunne være en idé i, at det også efter det første år ville være muligt at få psykologbistand?
Lone Dybkjær (RV), 2009-12-03:
Jeg vil gerne sige tak til Dansk Folkeparti for den positive behandling af forslaget og også for, at Dansk Folkeparti er villig til at kigge på det i udvalget.
Jeg er udmærket godt klar over, at Dansk Folkeparti ikke har lovet noget.
Jeg vil sige med det samme, at jeg sådan set ikke synes, man nødvendigvis skal holde sig inden for tandbehandlingsområdet, altså at det er patienterne på området, der skal finansiere hinanden.
Det er jo en tankegang, vi heldigvis ikke har inden for andre områder, så det, jeg også gerne vil bede om hjælp til fra Dansk Folkeparti, er simpelt hen, at vi får kortlagt, hvad det koster: Hvad koster det de enkelte patienter, og hvad er realiteten med hensyn til alle de tilskud, vi hører om man kan få?
Hvis man snakker med mennesker rundtomkring, er det nemlig ikke min oplevelse, at de kan få de tilskud fra kommunerne.
Hvis der er tilsagn om det fra Dansk Folkeparti, er jeg glad for det.
Jeg er selvfølgelig også meget opmærksom på Dansk Folkepartis muligheder i forbindelse med finansloven.
Liselott Blixt (DF), 2009-12-03:
Jeg vil gerne give tilslutning til, at vi kigger på det, for som jeg også sagde i min ordførertale, mener jeg, der er nogle ting, der skal evalueres, og nogle ting, der skal kigges på, fordi de måske har været forsømt.
Dermed kunne man måske se, hvad det er for bidrag, vi giver, hvem der falder mellem to stole, og hvor det bliver for besværligt for folk at søge om et tilskud.
Lone Dybkjær (RV), 2009-12-03:
Det er så mere for en ordens skyld.
Vi har jo ikke samme prioritering – det tror jeg de fleste er klar over – på en række områder, og vi har sådan set lavet en prioritering på vores finanslovforslag, der finansierer det her.
Jeg er helt med på, at det ikke er det samme som det, Dansk Folkeparti ønsker.
Det er mere for ikke at få den der etiket med, at vi ikke kigger på pengene.
Det har vi i allerhøjeste grad gjort.
Vi har jo så bare valgt en anden prioritering end den, Dansk Folkeparti og regeringen har valgt.
Men jeg tager det positivt fra Dansk Folkeparti, at man gerne vil kigge på det, sådan at vi i hvert fald i første omgang får kortlagt, hvad det her drejer sig, og om der er sygdomme, vi har glemt, sådan at vi får det hele med.
Jeg har allerede fået mail om noget, vi har glemt i det her forslag.
Vivi Kier (KF), 2009-12-03:
Tak for denne gennemgang.
Sådan havde jeg nok også forstået det, men jeg ville bare pointere, hvad der stod i forslaget.
Det er jo fint og godt, og jeg er med på en bred, åben og fordomsfri debat.
Igen skal jeg ikke stå her og låse mig fast på, hvad der kommer til at stå i vores finanslovoplæg for 2011.
I vores gruppe foregår det rigtig demokratisk.
Vi diskuterer rigtig mange ting, og også internt i vores grupper er alt jo en prioritering.
Sådan er livet nu engang.
Men det er noget, der ligger mig som sundhedsordfører og socialordfører stærkt på sinde, og derfor er jeg åben og villig til at tage debatten.
Om det bliver 2011, skal jeg ikke stå og love noget om, og heller ikke hvad det er for en model, vi eventuelt kunne finde, der gør, at det er mere logisk, hvordan man kan få sundhedsydelser.
Liselott Blixt (DF), 2009-12-03:
Nu er jeg ikke klar over, hvad det er for en rapport, som ordføreren henholder sig til, om det er en, jeg har givet tilsagn om på et tidspunkt, eller om det er en ordfører før mig.
Jeg mener også, at jeg i min ordførertale netop har talt om, at der var nogle ting, jeg gerne ville have evalueret, og nogle ting, der skulle kigges på i Sundhedsudvalget, fordi der kunne være en omfordeling eller en anden prioritering, så det er et tilsagn om, at vi vil se på det, og at vi skal gøre noget ved problemet.
Lone Dybkjær (RV), 2009-12-03:
Jeg vil gerne takke fru Vivi Kier for fru Vivi Kiers positive bemærkninger, som jeg oplever dem som.
Jeg har også tidligere følt, at den konservative ordfører var ret positiv over for den problemstilling, og det synes jeg er dejligt er fastholdt også i den her diskussion.
Jeg vil gerne sige, at vi har anvist betaling inden for dette års finanslov.
Det har vi gjort for ikke bare at sige, at det vil vi gøre til næste år, når det her måske kan komme i gang.
Så det har vi gjort, for at vi ikke skulle få det skudt i skoene.
Men det, som vi har villet lægge op til, er jo netop, at nu bruger vi tid på at lave de fornødne undersøgelser, så man har dem klar til næste års finanslov.
Så kan vi altid diskutere, hvem der er finansminister på det tidspunkt, men uanset hvem det er, er problemet der, og det er derfor, vi har sagt, at det er finansloven for 2011, vi sådan set gerne vil have en diskussion om allerede nu eller løbende på baggrund af en kortlægning.
Lone Møller (S), 2009-12-03:
Jeg vil også meget gerne sige tak for tilsagnet.
Jeg har før hørt Dansk Folkepartis ordfører fra talerstolen give tilsagn om, at nu skulle vi kigge på det.
Det medførte, at vi fik lavet en rapport.
, så det, jeg lytter mig til nu, er, at Dansk Folkeparti siger: Det andet var måske bare noget, vi legede, eller bare sådan lige for at give en melding om, at vi gerne vil.
Men nu er der realiteter bag, og Dansk Folkeparti står bag og siger, at det virkelig er noget, som de står inde for, og at de går i gang med det i det nye år.
Er det det, jeg skal lægge i det, Dansk Folkepartis ordfører siger?
Tom Behnke (KF), 2009-12-03:
Vi kommer ikke uden om, at med de strafferammer, Folketinget fastsætter for forskellige paragraffer i lovgivningen, sender vi jo et signal til domstolene om, hvor alvorligt vi ser på det.
Det er ud fra dem, domstolene fastsætter straffen.
Domstolene fastsætter jo forskellig straf, alt efter om der er en strafferamme på 2 års fængsel eller der er en strafferamme på 16 års fængsel.
Det indikerer jo noget om, hvor alvorligt man ser på det.
Vi bliver stadig væk nødt til at påtage os det ansvar, det er at vægte de forskellige paragraffer i forhold til hinanden og i forhold til den samtid, vi lever i.
Den er bredere end en diskussion, der handler om 4 år eller 8 år.
Det er der ikke.
Derfor synes jeg, at vi skal afvente det arbejde, inden vi lægger os fast, og derfor sagde jeg, at jeg ikke nødvendigvis vil støtte ændringsforslagene, som de ligger i det radikale forslag på nuværende tidspunkt.
Marion Pedersen (V), 2009-12-03:
Det er jeg enig i.
Maja Panduro (S), 2009-12-03:
Ideen om, at en seksualforbryder kan få rabat på sin straf, hvis bare han udvælger sig et tilstrækkeligt svagt offer, eller hvis han er gift, eller bare efterfølgende gifter sig med sit offer, bryder – synes jeg – med enhver retsfølelse.
Så fra Socialdemokraternes side synes vi, at det er et godt og et rigtigt forslag, som Det Radikale Venstre har fremsat.
Derfor håber jeg også, at ministeren vil fortsætte den her gode stime med at være åben for gode ideer, både når Straffelovrådet og måske især, når Offerudvalget er færdigt.
Jeg lader mig lige fortælle i min øresnegl af ministeren nede bagved, at begge dele sker inden sommeren 2010.
Fra Socialdemokratiets side har vi det nemlig sådan, at lige så optaget vi er af, at retfærdigheden sker fyldest, og at gerningsmændene til de her rædselsfulde forbrydelser bliver straffet – også gerne for vores skyld hårdere, end det sker i dag – lige så optaget er vi af at hjælpe forbrydernes ofre med at komme videre i deres liv efter voldtægten.
Derfor savner vi altså mere reel fokus på ofrene og på at få hjulpet dem videre.
Som det er i dag, er den hjælp, vi tilbyder, simpelt hen for fattig.
Derfor er vi meget optaget af, at der også bliver kigget på psykologhjælpen og på niveauet af erstatningerne til ofrene, fordi der er kæmpestore hængepartier endnu her.
Hvad niveauet for erstatningerne angår, er det latterligt lavt.
Det er jo sådan, at det at blive offer for en voldtægt kan have voldsomme konsekvenser, også økonomisk, på grund af f.eks. tabt arbejdsfortjeneste og i øvrigt så også de psykologregninger, som man i dag selv hænger på en stor del af.
Det er så det næste.
I Socialdemokratiet mener vi, at ofre for voldtægt skal have ret til gratis psykologhjælp.
I dag er det, som jeg sagde før, sådan, at man får 300 kr. i tilskud til 10 psykologtimer og kun inden for det første år efter forbrydelsen.
Det betyder, at der er en stor egenbetaling for ofrene, både fordi der er en egenbetaling allerede fra start, og fordi rigtig mange af de her mennesker selvfølgelig også får brug for hjælp senere i livet.
Oven i hatten er det jo også sådan, at mange voldtægtsofre i dag bliver afvist på vores centre for voldtægtsofre, fordi der er mangel på ressourcer.
F.eks. ved vi, at Center for Voldtægts- og Voldsofre i Århus sidste år måtte afvise hver sjette af de voldtægtsofre, der henvendte sig til dem.
Det mener vi er fuldstændig uacceptabelt, og det håber vi at man er enig med os i.
Vi synes, det kun ville være rimeligt at garantere gratis psykologhjælp til voldtægtsofre og sikkerhed for, at der er plads, når man har brug for det.
Så for at summere op, min tid er ved at være gået: Vi er altså stærke tilhængere af, at vi ser på strafniveauet i voldtægtssagerne i det hele taget og især på de her syge rabatordninger, og derfor kan vi også støtte Det Radikale Venstres beslutningsforslag, men vi vil samtidig meget gerne opfordre til, at vi i fællesskab sætter langt, langt mere fokus på at få hjulpet ofrene videre med deres liv efter voldtægten, for hvis det ikke lykkes for os, så har voldtægtsmanden jo først vundet og offeret tabt, uanset hvor længe vi så i øvrigt sætter gerningsmanden i fængsel.
Dennis Flydtkjær (DF), 2009-12-03:
Det her beslutningsforslag tager fat i et vigtigt emne, og i Dansk Folkeparti ser vi gerne her nogle opstramninger.
Straffen for voldtægt er generelt alt for lav og burde være langt højere, end den er i dag.
Jeg synes, det er helt urimeligt over for ofrene, at gerningsmændene får så lave straffe, som de gør.
Og derfor skal jeg også sige, at det her beslutningsforslag, som Det Radikale Venstre har fremsat, tager fat i nogle vigtige punkter.
Det første punkt er, at seksuelle overgreb mod forsvarsløse personer skal straffes som voldtægt med fængsel i indtil 8 år og ikke som i dag, hvor det kan give op til 4 år.
Det virker jo helt urimeligt, at man får rabat, hvis en voldtægt går ud over en forsvarsløs person.
I stedet for at det giver en rabat i straffen, burde det jo i stedet være en skærpende omstændighed, at gerningsmanden har udnyttet, at offeret f.eks. er handicappet eller udviklingshæmmet eller på en eller anden måde er forsvarsløst.
Det andet punkt i forslaget omhandler seksuelle overgreb mod ens forsvarsløse ægtefælle.
Det foreslås, at det ikke længere skal være muligt at blive fritaget for straf.
Også her kan jeg sige, at jeg er meget enig med intentionen i forslaget.
Jeg synes heller ikke, det skal være muligt at slippe for straf, hvis det er ens ægtefælle, der er offeret.
I sådan nogle sager kan det dog være svært at bevise, at det er voldtægt, men det ændrer ikke ved, at hvis domstolen finder det bevist, skal man selvfølgelig have en fuld straf ligesom alle andre voldtægtsforbrydere.
Det sidste af de tre punkter er lidt mere specielt, for det omhandler den specielle situation, hvor en gerningsmand og offeret efterfølgende gifter sig eller indgår registreret partnerskab, så der kan gives strafnedsættelse.
Jeg har lidt svært ved at forestille mig den situation, hvor et voldtægtsoffer efterfølgende bliver forelsket i gerningsmanden – altså en situation, hvor man ser damen stå og sige: Nå, men han var da meget sød alligevel.
Jeg synes, det er lidt svært at forestille sig, men det ændrer ikke ved, at jeg også helt klart synes, det er noget, vi skal have strammet op på.
Det er også lige meget, hvad grunden er, for det er jo ikke os i Folketinget, der skal vurdere, hvad grunden til det kan være.
Nu vi er inde på emnet voldtægt, vil jeg også godt benytte lejligheden til at sige, at Dansk Folkeparti ønsker straffen for voldtægt sat op.
En strafferamme på omkring 8 år er alt for lav, og den typiske straf, man får, er på omkring 2½ år.
Det er næsten en hån mod voldtægtsofferet.
Til sidst kan jeg sige, at jeg synes, det er positivt, at justitsministeren også har meldt sig på banen og har nedsat den her arbejdsgruppe, der skal kigge på straffen for voldtægt.
Selv om vi i Dansk Folkeparti ikke altid er glade for, at der bliver nedsat udvalg, fordi de kan virke som en syltekrukke, er vi alligevel glade for, at der bliver sat fokus på det.
Og derfor ser jeg også frem til, at vi får et godt udvalgsarbejde, hvor vi måske sammen kan presse på for, at resultatet fra arbejdsgruppen kan komme noget før, end vi regner med.
Det var alt, hvad jeg havde at sige.