Brian Mikkelsen (KF), 2010-02-05:
Folketinget havde i maj 2008 lejlighed til at drøfte et tilsvarende beslutningsforslag fra samme partier.
Dengang udtalte regeringen sig imod forslaget om betinget straf med vilkår om behandling, og jeg vil allerede her sige indledningsvis, at regeringen heller ikke denne gang kan støtte det nu fremsatte beslutningsforslag, og det vil jeg selvfølgelig gerne uddybe.
Men allerførst vil jeg gerne understrege, at det er regeringens holdning, at samlivsrelateret vold ligesom vold i alle andre sammenhænge er helt og aldeles uacceptabelt.
Jeg er derfor også helt enig i intentionerne bag både det aktuelle og det tidligere beslutningsforslag; vi skal som samfund støtte voldsudøverne i at bryde med deres voldelige adfærd og hjælpe dem med at komme tilbage på rette spor.
Det er også baggrunden for, at regeringen allerede har taget en række initiativer for at forhindre vold i samlivsforhold, herunder på behandlingsområdet.
Men inden jeg kommer nærmere ind på de initiativer, vil jeg gerne slå fast, at det i mange sager om samlivsrelateret vold i dag er sådan, at der ligesom i andre voldssager udmåles en ubetinget fængselsstraf.
En ordning, hvormed samlivsrelateret vold fremover skulle straffes med en betinget dom med vilkår om behandling, ville således i vidt omfang skulle træde i stedet for en betinget fængselsstraf.
En ordning som den, forslagsstillerne ønsker indført, vil derfor kunne betragtes som en rabatordning, der signalerer, at partnervold ikke er en lige så alvorlig forbrydelse som enhver anden form for vold.
Noget sådant kan vi fra regeringens side selvfølgelig ikke støtte.
Vold er en meget alvorlig forbrydelse, der indebærer en grov krænkelse af offeret, og det gælder naturligvis også, når der er en samlivsrelation mellem voldsudøveren og offeret.
Det er med andre ord regeringens helt klare holdning, at samlivsrelateret vold er fuldt ud lige så alvorligt som enhver anden form for vold, og det bør strafudmålingen naturligvis også afspejle.
Ud over de nævnte retshåndhævelsesmæssige betænkeligheder, som en ordning med betinget dom med vilkår om behandling vil give, skal jeg endvidere henvise til Justitsministeriets forskningsenheds rapport fra november 2007 om behandlingsprogrammer for voldelige partnere.
Jeg nævner denne rapport, fordi jeg mener, at man bør være endog særdeles varsom med at indføre en rabatordning, hvor voldsudøveren idømmes en betinget dom med vilkår om behandling, når forskningen samtidig fortæller os, at vi ikke kan have nogen stærk forventning om, at denne behandling i betydelig grad vil reducere risikoen for tilbagefald.
I den sammenhæng vil jeg gerne minde om, at en voldsudøver, der oprigtigt er motiveret til at ændre på sin voldelige adfærd, vil kunne indgå i et af de frivillige behandlingsprogrammer, som Kriminalforsorgen allerede i dag tilbyder de indsatte under afsoning af fængselsstraf.
At regeringen ikke ønsker at indføre en ordning med betinget dom med vilkår om behandling, er således naturligvis på ingen måde ensbetydende med, at regeringen ikke ønsker at støtte voldsudøveren i at bryde med den negative voldelige adfærd.
Jeg kan i tilknytning hertil oplyse, at Kriminalforsorgen siden 2008 har haft et samarbejde med Dialog mod Vold.
Dialog mod Vold udbyder behandling til personer, der har begået vold i nære relationer, og udgør netop et af de behandlingsprogrammer, der nævnes af forslagsstillerne.
Jeg skal undlade at komme nærmere ind på enkelthederne i selve behandlingen, men blot oplyse, at samarbejdet giver mulighed for, at personer, der afsoner en fængselsstraf, fordi de har begået vold i nære relationer, kan indgå i et frivilligt behandlingsforløb.
Behandlingen er ikke og skal heller ikke være et alternativ til frihedsstraf, men derimod et supplement til de eksisterende behandlingsformer, enten under afsoning eller som vilkår i forbindelse med prøveløsladelse.
Direktoratet for Kriminalforsorgen har oplyst, at der i øjeblikket er ca. 30 voldsdømte indsatte i Kriminalforsorgens institutioner, som er i gang med en behandling hos Dialog mod Vold.
For at få flere i behandling har Kriminalforsorgen og Dialog mod Vold intensiveret indsatsen for at opsøge de personer, der er dømt for partnervold, og forsøge at motivere dem til behandling.
Der er tale om en forsøgsordning, som vil blive evalueret i 2011, når ordningen har været i gang i godt 2 år.
Før dette tidspunkt giver det ikke mening at foretage en evaluering af ordningen, da der er tale om lange behandlingsforløb.
Ud over de behandlingsforløb, som Dialog mod Vold står for, er der i Kriminalforsorgens regi en række andre behandlingsinitiativer, der også retter sig mod voldsdømte.
Det drejer sig om »Anger Management«, som der også henvises til i bemærkningerne til beslutningsforslaget.
Jeg kan også nævne det voldsforebyggende program VFP, som er et såkaldt højintensivt program, som har til hensigt at ændre adfærden og opstille alternative handlemuligheder i stedet for vold.
Herudover kan jeg nævne, at der på Indenrigs- og Socialministeriets område – og altså uden for strafferetsplejens rammer – findes en række behandlingstilbud til voldelige mænd.
Via satspuljemidlerne ydes der således økonomisk støtte til fire projekter, der tilbyder rådgivning eller behandling til voldsudøvende mænd.
Jeg vil ikke gå nærmere i detaljer med de enkelte projekter, men blot nævne, at det drejer sig om projekterne Dialog mod Vold, Alternativ til Vold, Krisecenter Odense og endelig Manderådgivningen.
Som jeg tidligere har nævnt, har forskningen hidtil ikke kunnet påvise entydige og positive effekter af behandlingen af voldsudøvende mænd.
Det er også baggrunden for, at det i tilslutning til projekternes bevilling er blevet besluttet, at der skal foretages en evaluering af projekterne.
Det er Servicestyrelsen, som ligger under Indenrigs- og Socialministeriet, som skal foretage den evaluering.
Evalueringen forventes at foreligge i 2011, sådan som det også er tilfældet med evalueringen af Kriminalforsorgens samarbejde med Dialog mod Vold.
Som jeg har redegjort for, er der allerede igangsat en række initiativer fra regeringens side, der sikrer, at personer, der er motiveret for behandling, har mulighed for at indgå i behandling.
Regeringen har således konsekvent prioriteret bekæmpelse af samlivsrelateret vold meget højt.
Allerede i 2002 fremlagde regeringen sin første handlingsplan til bekæmpelse af vold mod kvinder.
Denne handlingsplan blev i 2005 afløst af en ny handlingsplan, der yderligere styrkede indsatsen, og regeringen er i øjeblikket ved at færdiggøre en ny samlet strategi til bekæmpelse af vold i nære relationer.
Denne strategi skal afløse handlingsplanen fra 2005.
Både politiet og anklagemyndigheden har tillige fokus på at forhindre vold mod kvinder.
Rigspolitiet fremlagde i 2007 en overordnet strategi for en styrket indsats over for jalousidrab og alvorlige samlivsrelaterede forbrydelser, der bl.a. indebærer, at der oprettes særlige enheder, og at der i den enkelte politikreds udarbejdes en handlingsplan for indsatsen over for jalousidrab og andre alvorlige samlivsrelaterede forbrydelser.
I forlængelse af Rigspolitiets strategi og for at styrke indsatsen mod jalousidrab og samlivsrelateret vold udsendte Rigsadvokaten i 2008 en ny meddelelse om behandlingen af sager om samlivsrelaterede personfarlige forbrydelser.
Selv om debatten i dag tager afsæt i forslagsstillernes ønske om tiltag, der er målrettet voldsudøveren, vil jeg her afslutningsvis understrege, at det er vigtigt, at vi ikke glemmer at anerkende vigtigheden af at støtte og beskytte ofrene for den voldelige adfærd.
Jeg vil i den forbindelse gerne nævne reglerne om bortvisning og tilhold, som er vigtige værktøjer i den tidlige indsats mod samlivsrelateret vold.
Herudover vil jeg nævne, at jeg i efteråret bad Strafferetsplejeudvalget om at se nærmere på reglerne om bortvisning og tilhold og i den forbindelse overveje, om der er behov for ændringer for at sikre, at ofrene kan få en bedre beskyttelse og en øget tryghed i hverdagen.
Jeg har samtidig bedt Strafferetsplejeudvalget om at overveje, om der bør indføres en ordning med GPS-overvågning af voldelige eller truende mænd.
Hvis jeg kort skal opsummere, vil jeg sige følgende: Der skal ikke herske nogen tvivl om, at regeringen tager bekæmpelse af samlivsrelateret vold meget alvorligt.
Regeringen har således siden sin tiltrædelse taget en række tiltag på området, og der foreligger allerede i dag gode muligheder for at indgå i et frivilligt behandlingsforløb.
Det er imidlertid regeringens helt klare holdning, at samlivsrelateret vold er fuldt ud lige så alvorligt som enhver anden form for vold, og at der derfor i samme omfang som hidtil skal være mulighed for at idømme ubetinget fængselsstraf i disse sager.
På den baggrund kan regeringen som sagt ikke støtte beslutningsforslaget.