runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2008-11-26:
For 14 dages tid siden havde statsministeren flyttet sit pressemøde ud på en frokostrestaurant i det københavnske, og ved den lejlighed var der en ordveksling med en journalist fra Berlingske Tidende, som blev gengivet i avisen dagen efter, hvor statsministeren blev spurgt om udlændingesagen, og statsministeren svarede så: Hvilken udlændingesag?
Det må jeg sige at jeg godt forstår, der vil jeg gerne komme statsministeren lidt til undsætning, for der har jo været mange udlændingesager.
Det kunne jo dreje sig om en hel del ting.
Det kunne også dreje sig om den interne diskussion, der har været ført i regeringen om, hvorvidt Politiets Efterretningstjeneste selv må bestemme, hvem de taler med, og om der skal føres dialog med folk, som man er uenig med, eller om man kun skal tale med dem, man er enig med.
Endelig kunne det jo være Ombudsmandens meget hårde kritik af hele administrationen af EU-reglerne på udlændingeområdet.
Det var egentlig der, jeg gerne ville tage fat, fordi det netop var den sag, der blev omtalt.
Her siger statsministeren: »Det siger sig selv, at offentlige myndigheder skal give borgerne retvisende oplysninger.
Det har ombudsmanden så følt ikke har været tilfældet i en række sager.«
Jeg vil gerne sige, at jeg tror, at der er en almen interesse for, hvad statsministeren føler, men til gengæld næsten ingen interesse for, hvad ombudsmanden føler, for det er jo ikke ombudsmandens følelser, der er på spil, men derimod nøgterne juridiske vurderinger.
Jeg vil spørge statsministeren, om ikke det giver anledning til alvorlige overvejelser, når man får så grundlæggende og skelsættende en kritik ikke af enkeltsager, men helt generelt af administrationens praksis med at fortolke domme, omsætte dem til praksis og vejlede borgerne i, hvordan reglerne i virkeligheden stiller dem.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-11-26:
Jamen som hr. Villy Søvndal ved, gik jeg til valg sidste gang på, at vi kunne gøre det endnu bedre, så det har hr. Villy Søvndal fuldstændig ret i.
Vi stiller os aldrig tilfredse med det, der er opnået, selv om det er gode resultater.
Det gælder også på det her område.
Jeg kan sige til hr. Villy Søvndal, at regeringen selvfølgelig nøje vil følge udviklingen, og vi vil tage de skridt, der skal til for at sikre en fortsat høj beskæftigelse og en lav ledighed.
Jeg vil også sige, at jeg jo er enig i, at hele filosofien bag regeringens plan om en grøn vækst netop er at sætte streg under ordet vækst.
Kan man slå to fluer med et smæk, både sørge for en langsigtet, holdbar økonomisk vækst og forbedre miljøet, er det simpelt hen alle tiders forretning i mere end én forstand.
Villy Søvndal (SF), 2008-11-26:
Men nu er det så, at man bliver lidt skuffet, for jeg troede faktisk, at det, statsministeren sagde, var et udtryk for, at der skulle ske noget nyt, som ikke var sket før.
Nu siger statsministeren i forhold til energibesparelser på bygningsmassen, at der ikke kommer til at ske noget nyt, fordi der er et anlægsloft.
Enhver, der kender kommunernes situation, ved, at der ikke er penge til de her ting, og at de ikke vil blive gennemført i stor skala.
Derfor må jeg så melde tilbage til de skeptiske folk, der ringer og spørger, at statsministeren blev uklar i dag, uld i mund, der var ikke nogen som helst løfter om, at nu skulle der ske et ryk.
Jeg må sige, at jeg slet ikke forstår det.
Vi er i en situation, hvor beskæftigelsen inden for byggefagene er faldet med 8.000 mand fra sidste år og til i år.
Forventningerne i Dansk Byggeri, arbejdsgiverorganisationen inden for området, er, at den vil falde med yderligere 13.000 næste år.
Det vil sige, at vi står i en situation, hvor vi kunne slå to fluer med et smæk: Vi kunne lave de langsigtede investeringer i vores bygninger og bygningsmasse, der sikrede energi- og klimamålsætninger.
Det må statsministeren kunne gøre bedre.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-11-26:
Det må være vores fælles jyske baggrund, der gør, at hr. Villy Søvndal og jeg kan forenes i det standpunkt, at hvad der er sparet, er tjent.
Det er så sandt, som det er sagt.
Derfor er energibesparelser også en rigtig god ting, dels er der god økonomi i det, dels er der godt miljø i det.
Vi er fuldstændig enige.
Jeg er også enig med hr. Villy Søvndal i, at der bestemt er offentlige bygninger, der kunne trænge til en kærlig hånd for at nedbringe energiforbruget.
Vi befinder os i øvrigt selv i en af dem.
Det er alt sammen en prioriteringssag.
Det kan kommunerne gøre inden for den ramme.
Det er jo ikke et anlægsstop.
Det er bare en aftale om, at de holder de anlægsbudgetter, de har vedtaget.
Villy Søvndal (SF), 2008-11-26:
Vi synes nu, at det vil være en stor jysk overdrivelse at kalde den ambitiøs.
En af grundene til, at det kun blev en 4-årig-aftale, er, at når den kommende regering tager over, har vi planer om at lave noget, der er noget mere ambitiøst.
Derfor var vi i modsætning til regeringen optaget af at få en aftale, der havde en så kort løbetid som muligt, så vi kunne tage fat med et andet flertal.
Nogle af de steder, hvor vi for alvor smider energi ud af vinduet - man kan måske sige, at varmen næsten fosser ud af bygningerne - er mange af de offentlige bygninger, som er dårligt vedligeholdt.
Der ligger en række ansøgninger fra kommuner med projekter, der vil have en meget hurtig løbetid, fordi de simpelt hen vil finansiere sig selv meget hurtigt, fordi man kan spare penge på energiforbrug og dermed spare penge.
De sparede penge er jo nogle af de nemmeste penge overhovedet.
Derfor vil jeg spørge statsministeren: Vil statsministeren være med til at lempe det anlægsloft, der i øjeblikket i kommunerne umuliggør, at man laver den her fornuftige investering, som også ville hjælpe statsministerens grønne plan på vej?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-11-26:
Jamen som vanlig er jeg jo dybt rørt over den omsorg, som hr. Villy Søvndal viser for mit velbefindende.
Jeg har jo også noteret mig hr. Villy Søvndals omsorg for mit eftermæle, men jeg er nødt til at sige til hr. Villy Søvndal: Det er meget tidligt, at hr. Villy Søvndal - også for tidligt - begynder at beskæftige sig med mit eftermæle.
Svaret til hr. Villy Søvndals spørgende vælgere er jo, at der ikke er ret langt fra snak til handling, når det gælder statsministeren i Danmark, for vi indgik jo en stor, meget ambitiøs energiaftale, som sætter meget ambitiøse mål for, hvad vi vil med udbygning af vedvarende energi, hvad vi vil med energibesparelser, og hvad vi vil på en række områder, når det gælder en ambitiøs klima- og energipolitik.
Hvis ikke jeg husker meget galt, var SF selv med i den aftale.
Så det er jo et eksempel på, at der ikke er langt fra tale til handling.
Villy Søvndal (SF), 2008-11-26:
Statsministeren fremlagde jo sin grønne plan for godt 1 uge siden, og i dag fremlagde han den så her i Folketinget.
Jeg vil godt kvittere for statsministerens omvendelse til grøn mand, det synes jeg er perspektivfyldt efter 7 spildte år.
Hvis man læser statsministerens åbningstale fra 2006, kan man se, at det grønne fylder en del i talen fra dengang med ord som f.eks., at regeringen vil sætte ambitiøse mål om at sikre Danmark en fremtidig selvforsyning med miljørigtig energi.
Hvis nu man er optaget af statsministerens renommé og eftermæle, er det jo vigtigt, at statsministeren ikke efterlader det indtryk i offentligheden, at statsministeren bare er en, der siger de her ting.
Jeg får mange henvendelser fra de der bekymrede folk, der spørger: Snakker han nu bare igen, eller er der noget i det her?
Og der er jeg så nødt til at spørge statsministeren: Hvad skal jeg sige til de folk, når de ringer? Jeg spørger af stor interesse både for statsministerens renommé og for hans eftermæle.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-11-26:
Vi har sagt ja til de ting, vi synes er fornuftige.
Det vil sige, at den skal i Folketingets Europaudvalg og have mandat til sin stemmeafgivning i EU.
I den forbindelse hænder det så, at der bliver dannet nogle flertal uden om regeringen, der gør, at regeringen så må føre en lidt anden linje end den, der måske er regeringens egen opfattelse.
Jeg må selvfølgelig tage det forbehold, at en mindretalsregering jo kan blive tvunget til at sige ja til et eller andet, som måske inderst inde ikke rigtig er regeringens politik, eller nej til noget andet.
Men det er jo vilkårene i et demokrati, hvor vi ikke har vores eget flertal, men hvor partier kan gå uden om regeringen og danne flertal, sommetider sådan lidt underligt på kryds og på tværs.
Jeg tror, hr. Morten Messerschmidt godt er klar over, hvad jeg tænker på.
Karen Jespersen (V), 2008-11-26:
Det er så meningen nu, at regionerne skal bistå med at lave en samlet vurdering af behovet inden for den enkelte region, sådan at man også kan få et samarbejde kommunerne imellem.
Det skulle meget gerne bidrage til, at man dér, hvor der stadig væk er yngre handicappede, som ikke har en tilfredsstillende bolig, så laver en plan for, hvordan og hvor hurtigt man kan komme det her problem til livs.
Jeg er helt enig i, at det er et problem, og selv om det er langt færre i dag, end det var for nogle år siden, så hjælper det jo ikke så meget dem, der stadig væk sidder i en bolig, som er utilfredsstillende.
Så jeg regner med, at det her instrument med rammeaftaler gør, at man laver en plan for, hvordan man kommer den sidste del af det her problem til livs.
Annette Lilja Vilhelmsen (SF), 2008-11-26:
Vil ministeren sikre, at der bygges tilstrækkeligt med botilbud til mennesker med handicap, så yngre mennesker med handicap får et reelt valg imellem, om de vil leve på plejehjem eller have et alternativt botilbud?
Skriftlig begrundelse
Der henvises til begrundelsen for spørgsmål nr. S 490.
Jeg er lidt mere kritisk over for, om det allerede går så godt, som ministeren siger, men jeg tager det som et udtryk for, at ministeren ser positivt på det og vil være med til at sige, at så kunne vi i hvert fald mødes også med kommunerne og se på, hvor det her ligger i det mellemkommunale.
Hvordan kan de enkelte kommuner etablere et acceptabelt tilbud, og hvordan kan staten være med til at understøtte et sådant tilbud?
Og det vil jeg vende tilbage til, når jeg kommer til næste spørgsmål.
Karen Jespersen (V), 2008-11-26:
Jeg er meget enig i, at det helt klart er et mål, at yngre mennesker skal kunne bo under vilkår, som de selv trives med.
Der kan være nogle, der siger: Jamen her, hvor vi bor, er her, hvor vi gerne vil bo - selv om det er opført som et plejehjem eller plejebolig.
Men der er andre, der siger: Jeg føler mig isoleret; de, der bor omkring mig, er meget ældre end mig, og det har jeg det ikke godt med.
Og der er jeg enig i at det er en meget vigtig opgave.
Altså, dels er der jo tilført nogle penge til, at kommunerne kan bygge billigere, dels er det nu samlet under kommunerne, hvor det før lå under amterne og kommunerne, og så er det jo meningen, at kommunerne og regionerne en gang om året skal lave det, der hedder rammeaftaler, hvor de i fællesskab opstiller nogle mål og finder ud af, hvordan de indfrier dem.
Og det er jo ikke mindst det at sørge for, at der er boliger til de her yngre handicappede.
Annette Lilja Vilhelmsen (SF), 2008-11-26:
I virkelighedens verden er det jo sådan, at der f.eks. sidder en yngre mand på 51 år med sklerose isoleret på et plejehjem uden omgang med andre.
Der er multihandicappede på 25 år, som ikke får det tilbud, som de jo ifølge loven faktisk har krav på, osv.
Der er også mange rigtig gode historier, og det er egentlig det, der sådan meget er min anledning til at stå her, nemlig en invitation til ministeren og kommunerne, for der er et efterslæb efter kommunalreformen.
Det er ikke for at sige: Giv os nu nogle flere penge til drift osv., for vi har drift.
Det er for at få en tilkendegivelse fra ministeren om, at selv om der er sket meget, er det stadig et problematisk område - og de sidder derude.
Jeg takker også ministeren for dette svar og glæder mig over, at der fra ministerens side er en positiv vilje til at samarbejde via regioner og kommuner.
Det må der bestemt kunne komme noget godt ud af.
Jeg ved, at ministeren har modtaget et brev fra seks fynske borgmestre vedrørende udligningen imellem kommunerne, som faktisk betyder, at vi har en skævvridning kommunerne imellem.
De borgere, som jo mere eller mindre tilfældigt bor i en kommune,
får så på baggrund af det meget forskellige tilbud i forbindelse med at have pådraget sig et handicap.
Det vil sige, at der er forskel på at være i provinsen og at være i de store byer og også kommuner imellem i provinsen.
Så jeg vil spørge, om ministeren vil være positiv over for at yde en særlig indsats i forhold til de mindre kommuners mulighed for at etablere bo- og levemiljøer.
Det vil sige, at der er behov for noget mere kreativ tænkning og mere nytænkning, for at vi skal kunne etablere boliger, som er fleksible, og som svarer til yngres behov for støtte, aktivitet og genoptræning.
Det vil være et utrolig vigtigt signal, hvis ministeren vil nikke bekræftende til det og sige, at man er indstillet på sammen med kommunerne at arbejde positivt for nytænkning på området.
Karen Jespersen (V), 2008-11-26:
Med hensyn til de yngre handicappede
havde jeg egentlig regnet med, at det var det, det næste spørgsmål handlede om.
Det er rigtigt, at der er de der omkring 150 mennesker under 50 år, som sidder på plejehjem eller i plejeboliger, men der skal man jo huske på, at det tal er styrtdykket.
Det er virkelig styrtdykket, jeg tror, at det er faldet med 80 pct. over den periode, vi snakker om her.
Og det er jo, fordi der har været ydet en målrettet indsats, som regel i fællesskab.
Dertil kommer, at man ikke bare kan sige, at man bare sidder i en plejebolig, for nogle steder er der jo indrettet særlige enheder.
Men det er helt klart, at målet er, at man i hvert fald skal kunne have den bolig, man gerne vil have som yngre handicappet.
Annette Lilja Vilhelmsen (SF), 2008-11-26:
Jeg takker ministeren for svaret, og jeg kan fremsende tallene, så vi i hvert fald har en enighed om, hvor tallene stammer fra.
Det er egentlig det, mit spørgsmål går på, når nu ministeren står for den her § 108, som der ligger rigtig mange gode intentioner i, og som man også i kommunerne har stor lyst til at leve op til.
Til trods for BOHANDI-puljen er det alligevel ikke lykkedes at give de her mennesker et reelt frit valg på området.
Så jeg vil simpelt hen bare spørge ministeren, om ministeren synes, at det er et acceptabelt serviceniveau, kommunerne må indrette sig under, når det er sådan, at opgørelsen her viser, at der stadig væk er 151 under 50 år og en meget stor gruppe, som vi stadig væk må kalde yngre, under 65 år, som enten er sklerosepatienter, senhjerneskadede, ofre for trafikulykker eller med tidlig demens, der bliver placeret på plejehjem og plejecentre, hvor der hovedsagelig er ældre, altså sådan - hvad skal man sige? - mere traditionelle, deciderede ældreplejehjem.
Er det en hensigtsmæssig indsats på så vigtigt et område, som handicapområdet er?
Karen Jespersen (V), 2008-11-26:
Nu ved jeg ikke, hvor tallene i spørgsmålet stammer fra, det fremgår jo ikke, men det har jo været i en fælles indsats, at der faktisk er brugt rigtig, rigtig mange penge på det her område siden 2001.
Der er jo det, der hedder BOHANDI-puljen, som er på små 550 mio. kr., som har været givet som støtte til kommunerne, så de kunne opføre flere boliger til mennesker med handicap.
Det har jo også betydet, at der i den periode, der bliver nævnt, er opført rigtig mange boliger til mennesker med fysiske handicap, 1.473 boliger med støtte fra BOHANDI-puljen, og så har amterne og kommunerne også i den periode oprettet 3.354 almene handicapboliger under almenboligloven.
Så jeg synes faktisk, at der både er tilført mange penge - og det er jo sket i fællesskab - og bygget mange boliger i den periode.
Annette Lilja Vilhelmsen (SF), 2008-11-26:
Mener ministeren, at regeringen har gjort en hensigtsmæssig indsats på handicapområdet, set i lyset af det faktum, at investeringer til hjælpemidler og botilbud til mennesker med handicap, udviklingshæmmede og sindslidende er faldet med hele 300 mio. kr. fra 2001 til 2007?
Skriftlig begrundelse
Investeringer på handicapområdet i Danmark har siden 2004 slået historiske bundrekorder år for år.
Det viser tal fra Finansministeriet i et svar til Finansudvalget, som AE-rådet har analyseret.
Investeringen på området er faldet fra 481 mio. til 167 mio. kr. i 2007, svarende til et fald på 300 mio. kr.
Samtidig vælger mange kommuner at sende mennesker med handicap på plejehjem.
Ifølge kommunernes egne indberetninger til de regionale udviklingsråd, som Ugebrevet A4 har regnet sammen, bor mindst 151 borgere under 50 år på plejehjem, jf. Danske Kommuners hjemmeside den 10. november 2008.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-11-26:
Jeg vil godt lige gentage: Hvis man arbejdede inden for et område, hvor der ingen opsigelsesvarsel var, kunne man ved at præstere 13 timers arbejde om ugen hver uge resten af livet på arbejdsmarkedet få suppleret op til 37 timer.
Det synes jeg ikke er en rigtig måde at indrette sig på, og derfor har vi sagt, at vi synes, at det kan man gøre i 30 uger inden for en 2-årig periode.
Og det synes jeg er en rimelig tid til at imødegå det, som de supplerende dagpenge var tænkt som, nemlig at man, hvis der kom en storm, hvis der udeblev råvarer, så måtte stoppe i en periode.
Der synes jeg 30 uger er rigtigt.
Men at en 21-årig tjener ved at præstere 13 timers ugentligt arbejde, indtil den pågældende bliver 67, kan få suppleret op til 37 timer ugentligt, synes jeg ikke er rigtigt, og derfor ændrede vi reglerne.
Line Barfod (EL), 2008-11-26:
Jeg forstår ikke helt ministerens melding om, at ministeren på den ene side synes, at det er godt, at fiskeindustri og byggeindustri osv. kan indrette sig på, at man kan sende folk hjem, når det er dårligt vejr eller der ikke er nogen fisk.
På den anden side siger ministeren, at arbejdsgiverne ikke må indrette sig på det, og at vi skal have reglerne om supplerende dagpenge strammet sådan op, som man har gjort, så folk ikke kan blive ved med at arbejde på de vilkår.
Konkret betyder det, at mange af dem, der arbejder i fiskeindustrien, mister deres arbejde, for fiskefabrikkerne lukker.
Jeg vil bare høre, om ministeren synes, at det er godt, når vi står midt i en krise, at den politik, regeringen så har gennemført, fører til, at der er endnu flere, der bliver fuldtidsarbejdsløse, i stedet for at folk er i arbejde det meste af tiden og så kun får supplerende dagpenge en gang imellem.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-11-26:
Det anser vi som en rimelig periode til at imødegå disse midlertidige ting, som kan komme - enten en hård vinter, der gør, at man ikke kan arbejde på stilladser, eller at der er en storm, der gør, at fiskerne ikke kan lande fisk.
Selvfølgelig.
Det er jo også derfor, vi har 30 ugers supplerende dagpenge.
Det synes vi faktisk er uhensigtsmæssigt.
Karen Jespersen (V), 2008-11-26:
Altså, det, jeg også har talt med handicaporganisationerne om, er, hvordan vi kommer den sidste rest af institutionsbegrebet til livs.
Vi har efterhånden i mange år og i hvert fald siden revisionen af bistandsloven sagt, at man skal væk fra den her institutionstankegang, og der er vi nu ved at vurdere, hvor langt vi er nået med BOHANDI-puljen, som er vedtaget i fællesskab, og med de andre ting, og hvad der så er det sidste, vi mangler.
Jeg tør ikke stå her og sige helt konkret, hvordan vi lige kan lande det, men det er jo helt klart, at det er et mål, at de yngre handicappede skal have en bolig, de er glade for, og at vi skal prøve at finde nogle løsninger og også se på, hvordan kommunerne kan løse det, og hvad vores rolle som Folketing og regering så er.
Rasmus Prehn (S), 2008-11-26:
Mener ministeren, at regeringen har præsteret en tilfredsstillende opfølgning på arbejdet i regeringens egen Familie- og Arbejdslivskommission?
Karen Jespersen (V), 2008-11-26:
Jamen helt bestemt, for vi ved jo, at gode pasningstilbud kan have en vigtig forebyggende indsats og i det hele taget være med til at give gode rammer for børns hverdag.
Jeg er desværre nødt til at sige, at det jo er nogle regler, der hører under undervisningsministeren, og derfor ser jeg mig desværre ikke i stand til at svare på dem med hensyn til de her prismekanismer mellem offentlige og private tilbud.
Men jeg vil gerne være behjælpelig med at skaffe de oplysninger.
Rasmus Prehn (S), 2008-11-26:
Ja, vi taler altså alene om skolefritidsordninger, og der kan jeg fortælle, at i den undersøgelse, som Børne- og Ungdomspædagogernes Landsorganisation selv har foretaget, viser det sig, at der i 46 pct. af kommunerne sker en stigning i prisen på en SFO-plads, mens der kun er en sænkning af prisen i 2 pct. af kommunerne.
Det konkrete eksempel, der var fremme i dagspressen, er så lidt interessant, for det viser sig, at den meget uheldige tendens med at vælge det offentlige tilbud fra og det private tilbud til, nogle gange dækker over en situation, hvor forældrene ikke nødvendigvis får den kvalitet, som de tror de betaler for.
Det konkrete eksempel med privatskolen Nilen - som vi fra socialdemokratisk side har rettet henvendelse til - viser, at man slet ikke får det samme tilbud, som man får i offentligt regi.
Så nogle forældre snydes simpelt hen til at vælge det private, fordi de alene kigger på prisen, og det mener jeg da også er noget som velfærdsministeren har en interesse i at gå ind i.
Man skal lade være at vælge det private tilbud til, før man helt har undersøgt, om det er det samme, man får for pengene, for i det her konkrete tilfælde med privatskolen Nilen får man mindre, end man får i det offentlige.
Karen Jespersen (V), 2008-11-26:
Jeg vil således foranlediget spørge i Undervisningsministeriet, hvad de kan sige om søgningen til skolefritidsordninger.
Det kan også være, at Kommunernes Landsforening kan være behjælpelig, for det er da klart, at det ville være en skam, hvis der var en tendens til, at færre forældre sendte deres børn i skolefritidsordninger, for det er generelt et godt tilbud.
Men alle mine erfaringer og de tal, som gælder inden for mit område, viser jo faktisk, at der er en stigende søgning, og der har ikke været nogen sammenhæng mellem pris og søgning.
Da forældreandelen blev sat op til 33 pct. i 1990'erne, fortsatte søgningen med at stige, så der var ikke noget med, at fordi prisen steg på en børnehaveplads, så skræmte man forældrene væk.
Rasmus Prehn (S), 2008-11-26:
Nu er der jo ikke tale om sådan nogle hengemte avisartikler, som man skal sidde og bladre meget i aviserne for at finde frem.
Der er jo tale om bl.a. en forsideartikel på Berlingske Tidende en mandag for et par uger siden, hvor det var slået stort op, at skolefritidsordningerne var blevet så dyre, at mange forældre valgte dem fra.
Så det mener jeg da må være sådan et tema, man tager op som velfærdsminister, nemlig at hvis man kan se, at der er kernevelfærdsopgaver, som bliver så dyre, at folk vælger dem fra, så er det da noget, man kan kigge på, specielt når vi kan se i de budgetter, der er blevet lagt ude i kommunerne, at der er kommunerne så presset, at også normeringen er blevet forringet.
Det vil altså sige, at de tilbud, som skulle være et kernevelfærdstilbud, er noget, der er blevet så ringe, at folk vælger det fra.
Det synes jeg er problematisk.
Det, der fremgår konkret her, er et eksempel fra Århus, hvor en SFO-plads alene koster 1.664 kr., mens man altså kan vælge at gå i en privatskole med privat skolefritidsordning for 1.007 kr. om måneden.
Så er det altså, at vi er ude på et skråplan efter min mening, hvor vi simpelt hen får undermineret det offentlige tilbud.
Det synes jeg da er noget, som velfærdsministeren skal tage alvorligt, og ikke noget, der egentlig er undervisningsministerens ansvar.