runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Camilla Hersom (RV), 2014-05-28:
Tak for det.
Det er en tragisk ulykke, hver gang der sker et selvmord.
Det gælder for den person, der har haft så ondt i livet, at vedkommende vælger den ultimative udvej, det gælder for den familie og de venner og bekendte, der bliver ladt tilbage, men det gælder også for vores samfund, der burde kunne hjælpe og støtte sine borgere, så ingen følte sig tvunget derud, hvor selvmord virker som en løsning.
I Danmark er der sket en stigning i antallet af selvmord inden for de seneste år.
Det er en bekymrende udvikling, og derfor skal vi holde meget nøje øje med, om antallet af selvmord og selvmordsforsøg fortsætter i den forkerte retning, eller om der er tale om enkeltafvigelser.
Det siger jeg, fordi tendensen over en længere periode er en anden.
Hvis man ser på tallene for perioden siden 1980, er antallet af selvmord i Danmark halveret.
Men uanset om tallene går op eller ned, er vores niveau fortsat højt i en international sammenhæng, og vores mål må naturligvis være, at selvmord slet ikke finder sted.
Enhedslisten vil med sit beslutningsforslag pålægge regeringen at etablere en national handlingsplan for selvmordsforebyggelse gennem oprettelsen af et nationalt råd.
Derudover vil man pålægge regeringen at afsætte ressourcer til Livsliniens selvmordsforebyggende rådgivning om natten.
Vi er enige i den intention, der ligger bag forslagene, netop at man skal have fokus på området og arbejde for at reducere antallet af både selvmord og selvmordsforsøg.
Når Radikale Venstre alligevel vil afvise det konkrete forslag, handler det om, at der allerede foregår en hel del arbejde rundtom i landet med det formål at forhindre og forebygge selvmord.
Bl.a. er der etableret det nationale Center for Selvmordsforskning, der har til formål at undersøge, hvad der er de bagvedliggende årsager til, at mennesker begår så desperat en handling, som selvmord er.
I alle regioner findes der centre for selvmordsforebyggelse, der hurtigt skal kunne yde støtte til selvmordstruede.
Endelig er der igangsat en række projekter og indsatser, der også har til formål at forebygge selvmord ved at fremme mental sundhed.
Det er derfor vores vurdering, at der i virkeligheden mere er brug for, at de eksisterende initiativer arbejder sammen i et partnerskab, end at man etablerer nye initiativer som f.eks. et nationalt råd.
Et partnerskab vil i øvrigt have den helt oplagte fordel, at de instanser, der arbejder konkret med selvmordstruede mennesker, vil indgå.
Hvad angår forslaget om at afsætte ressourcer til Livslinien, har jeg forstået, at det bliver muligt at udvide åbningstiden de næste 2 år, finansieret af private fondsmidler.
Hvis det efter den periode igen er et problem med finansieringen, må vi diskutere det på det tidspunkt, sådan som ministeren også lagde op til i sin tale.
På den baggrund vil vi afvise det konkrete beslutningsforslag.
Julie Skovsby (S), 2014-05-28:
Menneskers trivsel betyder rigtig meget for os Socialdemokrater, og nu nævnte jeg blot nogle initiativer, som den her regering har sat i værk netop på det område.
Et af dem var den langsigtede plan for psykiatrien, men noget andet, jeg også nævnte i min ordførertale, var jo løftet af folkeskolen.
Det er bare for at sige, at når det handler om menneskers trivsel, er der jo mange steder, hvor vi gør, hvad vi kan, for netop at forebygge mistrivsel, og at der forekommer selvmord og selvmordsforsøg.
I forhold til en handlingsplan og opsamling af viden og udveksling af best practice og alt det, som vi er enige om der skal foregå, tror vi, som jeg også sagde i min ordførertale, at et partnerskab kan medvirke til det her dynamiske samarbejde.
Og det, at der er en række aktører på området, der får ejerskab og fælles mål, tror vi kan betyde, at vi når i mål med de politiske drømme, vi har på det her område.
Özlem Sara Cekic (SF), 2014-05-28:
Nej, det gjorde ordføreren nemlig ikke.
Men den nuance, der mangler, er tit, at man får det til at fremstå, som om man, når man har gjort noget for mennesker, der har en sindslidelse, i forhold til at de har en risiko for at begå selvmord, så har løst det problem.
Det har man jo ikke.
Der er også mennesker, som ikke har en sindslidelse, men som stadig væk prøver at begå selvmord eller har begået selvmord.
Det er derfor, jeg gerne vil spørge en gang til: Hvad er det, der begrænser regeringspartierne i at lave en handlingsplan, i forhold til hvordan man skal tackle det?
Rasmus Prehn (S), 2014-05-28:
Jeg kan høre på Venstres transportordfører, at der er sådan lidt af en transformation i gang.
Venstres ordfører er jo kendt for at være meget engageret i veje og biler, men nu tyder det lidt på, at Venstre prøver at iscenesætte sig lidt som togelskere, en slags trainspottere, som sådan virkelig bakker op om dansk jernbane.
Jeg kan også forstå, at Venstres ordfører har udgivet en bog på eget forlag, hvor den får hele armen med jernbanehistorie og andet.
Ordføreren gav udtryk for, at Venstre er parat til at tage ansvar.
Det lyder jo rigtig, rigtig flot.
Men en ting er ord, en anden ting er handling.
Kan Venstres ordfører ikke prøve at forklare, hvorfor det er, at Venstre ikke er med til at elektrificere dansk jernbane med Togfonden DK?
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2014-05-28:
Jeg kan jo starte med at bekræfte, at det er rigtigt, at jeg har tilladt mig at skrive en bog om jernbanen, og den sælger forholdsvis godt, selv om det er sådan en kedelig bog, der ikke er fyldt med løgn og sladder, men det er ganske udmærket.
Og så har jeg oven i købet tilladt mig at køre rundt på samtlige jernbanestrækninger, bl.a. sammen med hr. Rasmus Prehn og det ærede medlem hr. Kim Christiansen.
Så det er rigtigt nok.
Men det er ikke nyt, at vi i Venstre interesserer os for jernbanen.
Det gjorde vi også i 1999, hvor vores politik var at få igangsat en massiv elektrificering, men som sagt ville de røde partier det anderledes, og det er ærgerligt.
Siden hen har vi også interesseret os voldsomt for jernbanen, det var som bekendt os, der havde regeringsmagten, da vi i 2009 iværksatte Infrastrukturfonden, hvor to tredjedele af pengene faktisk blev brugt på jernbanen.
Massive investeringer i projekter som det store signalprojekt dækkende hele landet, en ny strækning København-Køge-Ringsted til knap 11 mia. kr. og en lang række andre investeringer blev iværksat i vores regeringstid.
Så jeg må afvise, at det er nyt, at Venstre interesserer sig for jernbanen.
Det har vi gjort hele tiden.
Vi er også meget optaget af den elektrificering, der nu finder sted.
Og i forbindelse med de forhandlinger om Togfonden DK, som vi ikke kom med i, blev det meldt klart ud af Venstre, at vi over finansloven var klar til at finansiere den del af Togfonden DK, der gjaldt elektrificeringen frem mod 2020, og vi ville endda gøre det hurtigere end den plan, der ligger i Togfonden DK.
Villum Christensen (LA), 2014-05-28:
Så er det jo ejendommeligt at få skudt i skoene, at det er politikerne, der har udsultet DSB, og at det er politikerne, som er skyld i den her misere.
Jeg synes faktisk, det er lige omvendt.
Der skal være konsekvens i det, vi gør, og så må vi sige, at nu skal man kunne fungere på normale erhvervsmæssige betingelser, samtidig med at vi siger, at man selvfølgelig heller ikke skal komme og stå med hatten i hånden og bede om tilskud hver anden dag, hvilket jeg forstår åbenbart er Enhedslistens måde at tænke på.
hvad var det, ordføreren sagde?
– 4,4 mia. kr. ekstra i tilskud; jeg tror, det var det tal.
Henning Hyllested (EL), 2014-05-28:
Jamen det er det, jeg siger.
Det er jo ikke nogen fair måde at gøre det på.
Altså, jeg sammenligner det lidt med, da man i sin tid absolut skulle have gennemtvunget et privat marked for hospitaler – privathospitalerne – med forhøjede tilskud og den slags ufine tricks.
Nu har man så bare næsten gjort det omvendte, nu forringer man i det her tilfælde DSB's økonomi, ødelægger deres muskler så at sige, så de ikke er i stand til at optage konkurrencen.
Og det er i bund og grund det, som jeg siger er en unfair måde at gøre det på.
Man ødelægger mulighederne for det statslige selskab for overhovedet at kunne tage konkurrencen op, og man gør det netop for at bane vejen for ens egen ideologiske kamp for privatisering og liberalisering og den slags ting.
Villum Christensen (LA), 2014-05-28:
Næh, det er den faktisk ikke.
For det ville lige netop i den her situation, hvor DSB ikke har musklerne til at levere det nødvendige tog – det hørte jeg ordføreren sagde – være oplagt med liberaliseringen, så man sagde: Jamen så kan der komme andre ind, som har musklerne, og som har gode, nye tog at sætte ind.
Det er faktisk lige den omvendte situation, vi er ude i.
Jeg forstod ordføreren sådan, at hvis man arbejder realistisk og erkender, at der er så dårlig en økonomi, at man ikke kan løfte det, og at man har snydt lidt med regnskaberne – for at sige det, som det er, for det er jo et sminket foretagende – så er det et kæmpe problem at skulle skaffe de her penge.
Henning Hyllested (EL), 2014-05-28:
Jeg synes, at hr. Villum Christensen løber lidt fra det ansvar, som jeg jo prøvede at påpege i mit ordførerindlæg at jeg mener at politikerne har i den her situation, når vi snakker DSB's økonomi.
Men er der ikke sådan lidt tale om en situation, hvor man siger, at først kører vi dem fuldstændig ned økonomisk – det er det, man har gjort i løbet af 00'erne, hvor man har mishandlet DSB rent økonomisk – og når de så er kørt ned, er buddet, ikke kun for materielstrategien, men i det hele taget, at så må vi have nogle andre ind og køre?
Det er fuldstændig rigtigt, at vi vælger en anden strategi, som vel egentlig er mere fair.
Vi siger: Så må man holde DSB skadesløs og hjælpe dem på fode igen.
Under alle omstændigheder kommer det til at koste nogle kroner – lige meget hvad man gør.
Men jeg synes, at den anden form for tankegang er sådan lidt unfair, for man tvinger sin egen ideologiske præference frem og siger, at nu skal der liberaliseres og privatiseres.
Villum Christensen (LA), 2014-05-28:
Jeg er ked af at sige det, men så er jeg bange for, at hr. Rasmus Prehn må have taget en lille blund.
Hvis en privat virksomhed opførte sig på den her måde og lod, som om at noget, der ikke var noget værd, havde en høj værdi, så ville den jo gå nedenom og hjem.
Så vi skal være glade for, at DSB ikke er en virksomhed, der producerer dippedutter, for så havde den aldrig kunnet låne en krone i banken, kan jeg love.
Rasmus Prehn (S), 2014-05-28:
Det skal jeg da lige love for virkelig er at tale det her ned.
Der er nogle mennesker, der sidder derude nu, som kommer fra A til B med et IC4-tog, og som er glade for at komme fra A til B. Hvis det er sådan, at Liberal Alliances ordfører taler det fuldstændig ned i et hul og siger, at det slet ikke kan lade sig gøre, og at det i virkeligheden er usikkert og alt muligt andet, så står vi jo i en fuldstændig alvorlig situation, hvor vi ikke har erstatningsmateriel til dem.
Vi er jo nødt til at have de der IC4-tog til at køre i det omfang, de kan, ellers kommer vi til at mangle det materiel.
Så skal jeg høre i forhold til de indkøb af dobbeltdækkertog, der har været, for dem kritiserede ordføreren også: Hvad er alternativet så?
Hvor skulle de passagerer gå hen, hvis vi ikke havde taget den her beslutning?
Er det i og for sig en indirekte kritik af den tidligere regering, som ikke udviste rettidig omhu og sørgede for andet materiel end IC4?
Villum Christensen (LA), 2014-05-28:
Spørgsmålet er sådan set meget karakteristisk for ordførerens måde at tænke økonomi på.
Vi har ingen som helst interesse i at tale det her ned i et sort hul, men interesse i at lægge tingene frem, som de er.
Og det er jo præcis det, der ikke er sket, i og med – som vi har snakket om tidligere – at man regnskabsfører på en måde, således at den retmæssige gæld ikke kommer frem.
Så det handler jo ikke om at tale noget ned, det handler om at få svesken på disken og være realistiske, for man bliver altså ikke rigere af at kaste gode penge efter dårlige.
Og vi ved jo dybest set godt, at mange af de her få IC4-tog, der faktisk kører, jo alene kører, fordi det skal se ud, som om der er lidt i gang, men reelt burde de jo stoppes, fordi de kilometer er alt, alt for dyre, når togene er på værksted hele tiden.
Rasmus Prehn (S), 2014-05-28:
Nu er det jo lige før, man ikke tør rejse sig op og stille et spørgsmål, efter at man er blevet banket ned af formanden, men jeg vover pelsen alligevel.
Liberal Alliances hr. Villum Christensen giver udtryk for en hel masse kritik.
Altså, jeg tænker, at nu er vi nogle stykker, der har prøvet at række hænderne ud mod DSB og rent faktisk rose dem og anerkende, at de har fået styr på deres økonomi og er ved at lave en genopretning og alt muligt andet.
Skulle man ikke hellere tale positivt om det og få de positive historier frem frem for bare at tale det hele ned i et stort hul?
Villum Christensen (LA), 2014-05-28:
Tak for det.
Vi står over for nogle vigtige forhandlinger, det ved vi alle sammen, som handler om, hvor meget vi skal lægge i hænderne på DSB i en fremtidig kontrakt.
Det er jo naturligvis noget ejendommeligt noget at skulle forhandle kontrakt med en part, som ikke er synderlig overbevisende i spørgsmålet om at kunne levere det nødvendige materiel, og så er det endda formuleret ret mildt,
synes jeg.
Hvis man skal kunne betjene dobbelt så mange passagerer, som det fremgår af planerne og passagermålsætningerne, og samtidig har omkring 60 IC4-tog proppet med fejl og mangler, og disse aldrig kommer ud at køre – det gør de formentlig ikke – og oven i dette en gæld i 10-mia.-kronersklassen, er der jo grund til bekymring.
Det er ikke sådan en paradebekymring, det her er altså en reel bekymring.
Så vi ved godt, hvad der sker med prisen i sådan en situation – og ikke et ondt ord om ministerens ageren, for det var jo nødvendigt.
Vi er alvorligt bange for, at det også vil ske i fremtiden, hvis ikke vi tager os sammen.
Vi skal have en realistisk plan og derfor denne forespørgsel.
Vi kan ikke flytte passagerer uden at have de nødvendige togsæt, skinnerne gør det ikke alene.
Har DSB ikke musklerne til at levere på dette felt, må der jo andre til, og det håber jeg at ministeren vil notere sig.
Når det stærkt gældsplagede DSB ikke har penge til at købe tog for, må man jo ud og låne, det siger sig selv, og inden man får et lån, vil bankerne naturligvis gerne se regnskaber og budgetter.
Jeg tror altså desværre, at de her banker er i stand til at se, at den dårlige økonomi er endnu værre end det, der umiddelbart fremgår af regnskaberne, især når man tager højde for denne lille cowboyfinte eller dette cowboytrick – kan man vel kalde det – som revisorerne udførte, da de sammen med ledelsen besluttede at ændre regnskabsprincipperne, således at man ikke afskriver eller nedskriver IC4-tog, før de er gået i drift.
Det er smart, for det koster jo ikke noget, når de står med plastik om.
Så længe de står der i Aarhus og ikke rører sig ud af flækken eller på Amager, eller hvor de ellers står henne, ved vi godt, at det ikke tæller i regnskabet til den negative side, og så har man ligesom lukket øjnene for problemerne.
Hvis deres retmæssige værdi blev regnskabsført, ville DSB nærme sig en fallit, da det jo er milliarder, og jeg har forstået tidligere i debatten, at vi er i nærheden af 4,4 mia. kr., som de skal nedskrives til, og det er et selskab, som er utrolig gældstynget i forvejen.
Derfor mener vi, at vi med danmarkshistoriens vel nok største indkøbsskandale nogen sinde i rygsækken er i en situation, hvor det nærmer sig det hypotetiske, at DSB vil være i stand til at levere på materielsiden, uden at skatteborgerne skal til lommerne endnu en gang, og det var jo også det, vi hørte fra Enhedslisten, altså at det simpelt hen er det, det handler om.
Men det vil vi gerne undgå, og det er den afklaring, som vi ønsker med debatten i dag, og derfor er der den klare opfordring til ministeren, som vi er blevet enige om ved formuleringen af teksten fra forslagsstillerne.
Henning Hyllested (EL), 2014-05-28:
Jo, helt sikkert,
Jeg synes, det er uacceptabelt, og jeg har også givet udtryk for, at det ikke ligner noget, og det frikender ikke Atkins for at have medvirket til en meget, meget mærkelig rapport i det hele taget.
Jeg synes, den er helt uholdbar, og jeg kan slet ikke forstå, at man vil lægge navn til den.
Men jeg er enig i, at man ikke i sådan en situation skal tilbageholde oplysninger.
Det skal man helt klart ikke, så det kan vi slet ikke blive uenige om.
Til spørgsmålet om, hvor mange penge vi skal bruge, vil jeg svare: Det er rigtigt, at vi bruger rigtig mange penge, og vi skal også finde en balance.
Men i det omfang, de ikke kommer ud at køre og derfor ikke kan opfylde det ekstra kapacitetsbehov, som der er beregnet til at være på 15.000 passagerer – jeg tror, jeg var inde på tallet – frem til 2020, så er man jo nødt til at finde på noget andet, og det skal der så bruges penge på.
De vil nødvendigvis – i hvert fald i et vist omfang – blive taget fra reparationerne af IC4 og IC2, og så er der nogle af dem, der ikke kommer ud at køre.
Det er jo den balance, der efter vores mening skal findes.
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2014-05-28:
På den baggrund vil jeg gerne spørge: Hvor mange flere penge er Enhedslisten villige til at bruge på IC4?
For man bruger jo rigtig mange penge hver eneste dag.
Rigtig mange folk knokler med at få dem til at køre, og jeg har fuld respekt for de mennesker, men det koster.
Hvor mange penge skal vi bruge på det frem for at begynde at kaste penge i en plan B?
Så er hr. Henning Hyllested inde på, at der har været politisk pres på DSB i forbindelse med IC4 gennem årene.
Ja, det tror jeg.
Det politiske pres startede vel i 1999, da Enhedslisten var med til at beslutte at pådutte DSB IC4-togene.
Der vil jeg spørge Enhedslisten, om de er tilfredse med, at man har holdt vitale oplysninger skjult i den rapport.
Det er nogle oplysninger, som måske kunne have ledt frem til en helt anden konklusion i 2011.
Henning Hyllested (EL), 2014-05-28:
Jo, præcis.
Det er også det, jeg prøver at give udtryk for, og det er også det, der i og for sig ligger i det forslag til vedtagelse, som vi er medforslagsstillere på.
Det er jo netop at få udarbejdet, hvad skal man sige, en plan for eller i hvert fald at tage stilling til, hvad der skal ske, hvis de her i IC4- og IC2-tog ikke kommer ud at køre.
Jeg synes, at man skal holde fast i, at selv om der kun kører 20 togsæt af dem i dag, har DSB fået godkendt 60 togsæt til persontransport.
Kommer de så ud at køre?
Der er ikke nogen, der kan garantere noget om IC4 og IC2, det er jeg helt enig i, og derfor er det også, vi lægger op til, at det er man nødt til at gøre sig nogle tanker om og have nogle planer for.
Jeg kan forstå, at DSB er på vej med en materielstrategi.
Den skal i høj grad omfatte de næste 10 år, men det er klart, at man er nødt til at tage højde for, at de ikke kommer til at køre, som der også står i forslaget til vedtagelse, i det omfang, det måske var forventet.
Der er man nødt til at have en plan B, og derfor er det jo vigtigt, at Folketingets partier også gør sig klart, at det kommer til at koste nogle penge, og de penge skal DSB efter min mening sikres, som jeg sagde i min ordførertale.
Vi mener, at DSB skal holdes skadesløs, så pengene skal findes, så DSB kan gå ud at købe, leje, lease, eller hvad det nu bliver, andre tog, og se på det materiel, som de har i øjeblikket, og få det opgraderet ...
Formanden er en streng formand.
Vi har allerede i dag en situation, hvor passagerer i stor udstrækning må stå op i nogle af de mest overfyldte tog på nogle af de mest – hvad skal man sige – pressede tidspunkter.
Er det ikke allerede nu – i henhold til den debat, vi har haft i dag – vi skal spørge DSB om, hvad de egentlig har tænkt sig at gøre ved den situation.
Hvad har DSB af materiel, de kan sætte ind for at afhjælpe det der problem?
Har de IC4- og IC2-togsæt – de har 60 godkendte togsæt – som kan sættes ind til at afhjælpe den der situation?
Og det aktualiserer jo i virkeligheden det forslag til vedtagelse, vi har lagt op til her.
For hvis DSB ikke nu kan levere IC4- og IC2-tog, mener jeg, at vi, sådan som det her forslag til vedtagelse lægger op til, må ud at se på andre muligheder.
Magnus Heunicke (S), 2014-05-28:
Altså, spørgsmålet om, hvor mange pladser der skal være til rådighed i forhold til antallet af passagerer, er jo noget, som er defineret i DSB-kontrakten.
Det er jo en kontrakt, som hverken Enhedslisten eller vi Socialdemokrater var med til at indgå forliget om.
Jeg vil godt lykkes med at lave et bredt forlig om også den sag, hvis det kan lade sig gøre, og det kræver også Folketingets velvilje, selvfølgelig.
Og som det er nu, overholder DSB de krav, der er i kontrakten.
Så hvis man som parti vil skærpe disse krav, er det selvfølgelig noget, man kan bringe med ved bordet.
Personligt vil jeg sige, at der som hovedregel skal være siddeplads til alle rejsende.
Hvis der skal være tale om ståpladser, skal det være på nogle helt specielle, kortere afgange i nogle helt specielle spidsbelastningsperioder.
Men som hovedregel bør man kunne regne med, at man kan få sig en siddeplads, når man vælger den kollektive trafik.
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2014-05-28:
Jeg går ud fra, at hr. Henning Hyllested ikke tænker på, at det så skulle være DSB, der skulle have et kongerige fyldt med togmateriel, som andre allernådigst kunne bruge af.
Det er jo nu engang sådan, at nogle af dem, der byder på jernbanekørsel, måske har et overskud af deres eget materiel i andre lande, det kunne være Sverige eller Tyskland, og så netop kan give et godt tilbud, fordi de kan nyttiggøre noget overskudsmateriel.
Så ville det jo være tåbeligt at være tvunget til at skulle bruge det statslige materiel, der så måtte være i en stor pulje.
Derfor synes vi ikke, man skal se så firkantet på det, men vælge nogle gode, praktiske løsninger.
Det her er ikke ideologi, og det er ikke atomfysik.
Det handler om at definere, hvilken togkørsel vi vil have, og så skal vi ud på markedet og se, hvem der kan løse opgaven, og vi politikere skal så holde operatøren op på, at passagererne får den vare, de har krav på.
Henning Hyllested (EL), 2014-05-28:
Uanset hvad hr. Kristian Pihl Lorentzen siger, er det her ideologi.
Men ordføreren svarer ikke helt på mit spørgsmål, som måske heller ikke stod lysende klart.
Hvad vil ordføreren sige til, at man i det her land skaber en statslig materielpool, altså at vi på statsligt plan simpelt hen overtager alt, hvad der er af kørende materiel i det her land, og så kan forskellige togselskaber være operatører, eller hvad de vil, og byde ind på de tog, de har lyst til i sådan en fond eller pool, eller hvad ved jeg?
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2014-05-28:
Jeg er da glad for, at ministeren fik hr. Hyllesteds ører til at blafre – det var der måske også brug for.
For det er jo ikke ideologi, det handler om.
Det er sund fornuft.
Vi politikere definerer, hvilken togkørsel der skal være, og hvilken service der skal være, og så går vi ud på markedet og finder ud af, hvem der kan levere det, og de skal så holdes op på den standard.
Det er jo det politiske ansvar, vi har, og så er farven på togene i princippet lige meget.
Men sådan er det nok ikke i hr. Henning Hyllesteds verden, og svaret er: Ja, hvis andre vil ind at køre tog, skal de dokumentere, at de har pålideligt materiel.
Det er ganske ens for alle, der ønsker at operere på de danske baner.
Hvad enten det er DSB eller konkurrenter, skal de selvfølgelig stille med en robust materielplan.
Ellers skal de slet ikke have lov til at byde på tingene.
Henning Hyllested (EL), 2014-05-28:
Velbekomme.
Nu har vi snakket meget materielstrategi, og det har handlet om IC4 og DSB.
Jeg må sige, at ministerens sidste indlæg får mine ører til at blafre, når han pludselig begynder at snakke om, at der nu skal laves udbud i den ny kontrakt, og at danske tog kan komme ind og køre Esbjerg-København, og hvad ved jeg.
Det var ligesom det, jeg hørte, selv om det ikke blev sagt så direkte.
Hvis det virkelig skal til at være realiteten, er der så ikke behov for en materielstrategi for danske tog, altså for Arriva osv.?
Så vil vi også gerne vide, hvad for en materielstrategi de stiller op med.