runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Kjærsgaard (DF), 2010-09-07:
Jeg synes, det hele dagen har lydt på hr. Morten Bødskov, som om han forventer, at der bliver udskrevet valg her hen mod slutningen af dagen.
Altså, jeg kunne læse i avisen i morges, at statsministeren er på turné, og finansministeren kan ikke udskrive valg, så jeg tror godt, man kan forsøge at dæmpe retorikken lidt.
Men det, jeg godt vil lidt tilbage til, er den uenighed, der vitterlig er mellem S, SF og De Radikale.
Den kom jo helt frem i dagens lys i går i forhold til den økonomiske politik.
Men jeg vil godt spørge lidt til udlændingepolitikken, som der jo ikke rigtig er nogen andre der rejser, så det vil jeg gerne gøre.
Hvordan ser det ud med hensyn til udlændingepolitikken, som jo i virkeligheden også er et bidrag til at medvirke positivt til den økonomiske politik, hvis man altså fortsat vil begrænse indvandringen?
24-års-reglen, tilknytningskravet osv. er ting, som Socialdemokratiet siger at man vil fastholde, men hvordan er debatten mellem Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet og SF i forbindelse med udlændingepolitikken?
Morten Bødskov (S), 2010-09-07:
Vi er enige i, at en finanslov rummer alt, og derfor diskuterer vi sandelig også gerne udlændingepolitik, og det skal vi også gerne gøre med Dansk Folkeparti.
Vi har sammen med SF fremlagt et svar på, hvad det er, der skal ske inden for udlændingepolitikken, og grundlæggende kan man vel sige, at den linje, der bliver lagt op til, er, at vi ikke skal tage flere, end vi kan klare at integrere.
Det er den gennemgående sætning i vores udlændingeudspil.
Det er det, vi går til valg på, og det er det, vi agter at gennemføre.
Så er jeg da ked af, at fru Pia Kjærsgaard mener, at retorikken har været lidt hård og måske lidt højrøstet – skinger ligefrem, o.k.
Sådan er der jo så meget en gang imellem, men så må man jo også ligesom prøve at se det lidt fra den anden side, for
det, der er sket, er, at S og SF er blevet angrebet voldsomt af en finansminister, som går på talerstolen og tiltvinger sig ordet, uden at det, han siger, har karakter af at være sådan faktuelt opklarende – det kan man vel næppe kalde det – men mere er et polemisk indlæg.
Hvorfor polemisk?
Jo, for når vi spørger til fakta i det, han rent faktisk står og siger, kan han ikke svare på det.
Vi har en finansminister, der står her under ministeransvar og indleder en debat i Folketinget, og så kan han ikke svare på spørgsmålene.
Jeg beklager, men så bliver retorikken jo lidt hård en gang imellem.
Det er da også rigtigt nok, at folk siger, at der nu har været en konsekvent valgkamp i dansk politik i et år.
Altså, hvis regeringen og Dansk Folkeparti gerne vil lave brede aftaler om nogle af de udfordringer, Danmark står over for i forbindelse med uddannelse, politi, kriminalforsorg, efteruddannelse, politikken over for de arbejdsløse, så vil vi gerne være med til det, helt sikkert, og så kan man bare invitere os, når der skal forhandles finanslov, for man mangler jo et par mandater.
Så vi kommer gerne og bidrager til, at vi kan få lavet gode aftaler til gavn for Danmark.
Pia Kjærsgaard (DF), 2010-09-07:
Jamen altså, så tiltvinger vi os jo alle sammen ordet.
Men det, jeg spurgte om, fik jeg i hvert fald ikke noget svar på.
Jeg ved godt, hvad S og SF går til valg på, og så er det et spørgsmål, om vælgerne tror på det.
Og det er jo ikke alene Det Radikale Venstre, som har modsat sig meget store og vigtige dele af udlændingepolitikken, det er også, hvad man kan læse fra SF's bagland, altså at det ligger sådan og simrer, at man bare venter på, at valget skal blive overstået.
Jeg vil såmænd ikke citere ordret – for det jeg tror ikke man kan fra Folketingets talerstol – hvad der var et medlem af SF's folketingsgruppe, der sagde uden for referat om udlændingepolitikken, men det, jeg bare spørger om nu, er: Ligesom det er tilfældet med den økonomiske politik, hvor der er dyb uenighed mellem Det Radikale Venstre og S og SF, er det ikke nøjagtig det samme på udlændingeområdet?
Jeg ved godt, hvad man siger man går til valg på, men hvordan i alverden vil man fastholde det efter et valg?
Morten Bødskov (S), 2010-09-07:
Det er jo fuldstændig rigtigt, som fru Pia Kjærsgaard siger det, at S og SF har fremlagt vores bud på en udlændingepolitik, og det er det, vi går til valg på.
Så er det jo rigtigt nok, at man kan sige – jeg tror, det er ordret citeret – om vælgerne så tror på det.
Det er deres afgørelse, og det valg må jo så træffes.
Jeg tror endda, at Socialdemokraternes formand har inviteret fru Pia Kjærsgaard til at tage en debat om ikke bare det her vigtige samfundsemne, men en bred samfundsdebat om, hvor det er, Danmark skal bevæge sig hen.
Vi tager alle debatter med alle, og vi diskuterer også hjertens gerne udlændingepolitik med Dansk Folkeparti.
Det, vi også gerne diskuterer med Dansk Folkeparti, er selvfølgelig: Hvor er det, Danmark skal bevæge sig hen?
Og der må man bare sige, at der er en afgrundsdyb uenighed mellem det, som Dansk Folkeparti lægger stemmer til her i Folketingssalen, og det, som S og SF vil.
Vi vil ikke mere være med til, at man giver store skattelettelser til dem, der har tjent allermest, og løber – løber, vil jeg sige til fru Pia Kjærsgaard – fra alle løfter, der er givet til arbejdsløse og dagpengemodtagere, som man har garanteret, at man ikke vil røre dagpengeperioden, og som en tyv om natten halverer dagpengeperioden.
Vi vil ikke være med til det.
De diskussioner tager vi også gerne med Dansk Folkeparti.
Peter Christensen (V), 2010-09-07:
Man har kunnet lyttet sig til den helt store forbrødring mellem Enhedslisten og Socialdemokratiet i dag.
At det er rødt, er én ting, men noget andet er, at jeg synes, det er toparrogant, hvad vi har hørt fra Socialdemokratiet.
Når private virksomheder, for den sags skyld også banker, påpeger, at det at hæve beskatningen, som Socialdemokratiet vil, og få en højere selskabsskat er et problem for dem i forhold til at kunne konkurrere med resten af verden,
Det er så arrogant, at jeg sjældent har hørt lignende her i Folketingssalen, og det vidner jo grundlæggende om, at man ingen forståelse har for, at for at vi kan have nogle velfærdsydelser, er vi også nødt til at tjene nogle penge i det her land.
En af de ting, som virksomhederne går op i, er, at de kan regne med, hvilke forhold der gælder, når de skal ud at konkurrere, og derfor tror jeg, at der var mange, der først lyttede med rædsel til »Fair Forandring« og alle de nye skatter, der skulle komme der.
Så fandt de måske en lille smule tryghed ved, at fru Helle Thorning-Schmidt så sagde: Men så kommer der heller ikke mere, så bliver der ikke ændret et komma ud over det.
Det holdt selvfølgelig ikke.
Nu har vi kunnet se i dag, at der er et hav af nye skatter, og så spørger jeg bare hr. Morten Bødskov: Tør Socialdemokratiet sige i dag: Nu kommer der ikke mere?
Det var ikke rigtigt, sidste gang man sagde, at man ikke kunne finde på flere nye skatter, men er det her så de skatter, vi kan forvente fra Socialdemokratiet?
Morten Bødskov (S), 2010-09-07:
Årsagen til, at vi går lidt hårdt til Danske Banks vurderinger af Socialdemokraternes økonomiske politik, er selvfølgelig, at Danske Bank jo gentagne gange har været langt ude over rampen i deres konsekvensvurderinger af S og SF's politik.
Når man er så biased i sine vurderinger, som de har været, må man også kunne tåle, at der bliver stillet spørgsmål ved det.
Jeg tror, jeg kunne finde masser af andre eksempler på lignende kommentarer fra eksempelvis spørgeren her.
Garanterer vi så alt og alle nu, at der ikke sker nogen som helst forandringer af Socialdemokraterne og SF's politik?
Vi har selvfølgelig som en ansvarlig opposition og en kommende ansvarlig regering den interesse, at også skatte- og afgiftspolitikken kan indstille sig på de ændringer, den nuværende regering måtte finde på at lave.
Derfor har vi forholdt os til det.
Hvis man nærlæser »Fair Forandring«, vil man se, at der rent faktisk også står, at det er det, vi vil gøre.
Man kunne starte med at læse på side 2 i »Fair Forandring«.
Der står meget nøje beskrevet, at hvis regeringen ændrer skattepolitikken, forholder vi os til det.
Det er det, vi har gjort, fuldstændig som vi har sagt.
Derfor er der ingen ændringer i det.
Årsagen til, at der er en ændring, er, at knap nok har statsministeren forsøgt at bilde befolkningen ind, at regningen er betalt – mens hjemmehjælperen bliver fyret og der kommer flere nullermænd – og knap nok er folk kommet hjem fra sommerferie, før der bliver lovet større skattelettelser.
Derfor konsoliderer vi dansk økonomi yderligere, således at vi kan tage højde for den uansvarlighed, som præger den nuværende regerings økonomiske politik.
Line Barfod (EL), 2010-09-07:
Der er jo ingen tvivl om, at den vej med at investere og skabe arbejdspladser, som S og SF ønsker at gå, er vi fuldstændig enige i er klart bedre end VKO's ønske om bare at skære ned og sende endnu flere mennesker ud i arbejdsløshed.
Selv om vi forhåbentlig meget snart får et valg, får et nyt flertal, får sat gang i investeringerne og skabt arbejdspladser, så går der alligevel noget tiden, før folk kommer i arbejde.
Der går noget tid, hvor folk stadig er afhængige af arbejdsløshedsunderstøttelse.
Er Socialdemokraterne ikke bekymrede over det kæmpe problem, som det er for mange mennesker, at de i dag risikerer at gå ned til halvdelen af deres indkomst, og over, at det får flere og flere til slet ikke at være i dagpengesystemet, og at de så risikerer at gå helt ned og stå fuldstændig uden indkomst, fordi vi stadig væk har ægtefælleafhængighed i kontanthjælpssystemet, så man, hvis man er gift, ikke får noget, hvis ens ægtefælle er i arbejde?
Er det noget, som Socialdemokraterne er villige til at se på og sige, at vi simpelt hen bliver nødt til at gøre noget for at få nogle bedre forhold for de arbejdsløse?
Morten Bødskov (S), 2010-09-07:
Vi er enige i, at der skal skabes vækst i det danske samfund, og derfor har vi også i vores finanslovudspil fokuseret på ikke allerede næste år at sende en chokkur ind i dansk økonomi, for vi mener, at dansk økonomi stadig er meget skrøbelig.
Boligmarkedet halter, investeringerne halter, forbrugerne er nervøse, og arbejdsløsheden stiger.
Det er derfor, at vi mener, at der skal skubbes gang i dansk økonomi.
Det er vi enige i.
Vi kan så være uenige om svaret på, hvordan den vækst skal skabes; om det er, ved at man laver en flat tax eller sætter en grænse på 50 pct. i skat af den sidst tjente krone.
Men vi er enige i, at der skal være vækst.
Vores vej er investeringer i det, der virker nu og her, som nu og her skaber arbejdspladser, ved at fremrykke offentlige investeringer, som giver arbejdspladser i det private til bygningshåndværkere, ingeniører og andre, men som også har et fokus, der gør, at vi rent faktisk har svar på noget af det, som danske erhvervsledere også påpegede i går, og som jeg har nævnt et par gange, nemlig vækst og investeringer i områder, som på sigt virker fremmende på dansk konkurrenceevne, nemlig klima og energi. Her har vi apropos sagt, at det nogen gange kan være nødvendigt at bruge flere ressourcer, men andre gange er det nødvendigt at vende hver eneste krone.
Det er derfor, at vi gerne sammen med erhvervslivet går erhvervsstøtteordningerne igennem med en tættekam for at fokusere støtten til de områder, som kan give de områder noget vækst i fremtiden.
Det giver nemlig ikke det, vi gerne vil nå.
Det giver større skattelettelser til bankerne, og det er vi simpelt hen bare ikke enige i.
Der er forskellen, og jeg håber, at det var svar nok.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2010-09-07:
Det er jo altså utroligt, at hr. Morten Bødskov vil benægte fakta, men det er åbenbart det, man vil.
Så vil jeg spørge om noget andet.
Hr. Morten Bødskov har jo flere gange her i dag været inde på, at man skal ramme erhvervslivet, og man skal ramme banker osv. osv. hele vejen rundt.
Det er jo netop erhvervslivet, der skal skaffe væksten til Danmark, men hver gang man rammer erhvervslivet, er det jo ikke erhvervslivet som sådan, man rammer.
Så er det erhvervslivets kunder, og det vil sige, at det igen er ganske almindelige mennesker, der skal have udført et stykke arbejde, skal købe en vare osv. osv., der nu skal betale en højere pris for den pågældende vare eller for den ting, man skal have udført.
Er det ikke igen at ramme ganske almindelige mennesker i det her land, og hvorfor er det, Socialdemokratiet og SF vil jagte ganske almindelige mennesker, således at de får en dårligere levestandard?
Morten Bødskov (S), 2010-09-07:
Vi indrømmer gerne, at bankerne skal betale mere.
Nu kan jeg forstå, at finansministeren har været ude at rose forslaget fra De Konservative om, at vi skal sænke selskabsbeskatningen.
Hvad er konsekvensen af det?
Det er, at bankerne får store selskabsskattelettelser.
Det er fair nok; der er vi så uenige.
Vi har en anden vej til, hvordan vi gerne vil skabe vækst, som jeg redegjorde for både til hr. Mike Legarth og til hr. Simon Emil Ammitzbøll: Vi mener, at eksempelvis erhvervsstøtteordningerne skal bruges mere målrettet, og i stedet for at skære – hold fast – næsten 5 mia. kr. ned på uddannelse og forskning frem til 2013, skal vi investere i uddannelse og forskning.
Det var i al beskedenhed det, som erhvervslederne i Politiken i går mente der var behov for.
Det er at skabe vækst i Danmark.
Når man så ser forsiden af Berlingske Tidende i dag, må man jo altså sige, at efter 9 år ved magten kunne det måske være en god idé at prøve at kigge lidt på, hvad resultatet er for dansk økonomi.
Vi rasler ned på alle de afgørende målsætninger.
Midt under danmarkshistoriens værste økonomiske krise er det eneste, regeringen kan fremlægge, en diagnose for, hvordan det står til i Danmark.
Man har siddet 9 år ved magten, og man kan kun fremlægge en analyse, man har ingen svar på, hvor Danmark skal bevæge sig hen.
Og der er der bare et klart alternativ til den politik, som har ført hertil, hvor Danmark er gået i stå, og det alternativ står at læse for hr. Flemming Damgaard Larsen i S og SF's finanslovudspil.
Kurt Scheelsbeck (KF), 2010-09-07:
For der ser vi jo, at graden af detailregulering over for kommunerne nu sætter nye rekorder.
Men for ligesom sådan at få virkelighedens verden ind til ordføreren her kan jeg nævne et eksempel ude fra Vestegnen, fra den kommune, jeg kommer fra, hvor vi har en skole med to spor, og der er i 2.-klasserne 46 elever i alt.
Der har lærerne valgt, at de 28, som er motiverede og velopdragne osv., går i klasse sammen.
De resterende 18 svagere elever, der har behov for noget støtte og opbakning, går i en klasse sammen.
Morten Bødskov (S), 2010-09-07:
Svaret er selvfølgelig nej.
Hvis man gerne vil tilrettelægge en undervisning ud fra elevernes behov, skal man ikke læse mange linjer i Socialdemokraternes uddannelsespolitik for at finde ud af, at det lige nøjagtig er det, der er kernen i det.
Det har vi, fordi vores børn og unge har behov for en bedre uddannelse.
Det er det behov, de har; ikke at der bliver skåret ned, at klasserne bliver større, at lærerne bliver mere frustrerede, og at der ikke er penge til at investere i undervisningsmaterialer.
Hvis det er de behov, eleverne har – og forældrene i øvrigt også – ja, så er det det, vi bruger pengene på, og det er det, vi gør i vores finanslovudspil.
Men beskeden er klar, nemlig at tendensen til, at der i visse dele af landet proppes flere elever ind i klasserne af budgetmæssige hensyn, stopper, fordi vi giver tilskud til at sikre, at klassekvotienten kan komme ned.
Signalet er i hvert fald givet i S og SF's finanslovudspil.
Vi sætter penge af til et målrettet løft af folkeskolen, og en udmøntning af det vil også tage afsæt i, hvor de problemer, vi vil undgå, er størst.
Nu er vi begge to fra Vestegnen – ja, er i hvert fald valgt på Vestegnen – og vi har jo også været i valgkamp sammen, så vi kender udmærket baggrunden for, hvad det er, der sker i folkeskolen.
Der er masser af metoder, som man kan anvende også til folkeskoler, hvor betingelserne for, at eleverne rent faktisk kan klare sig, er svære.
Det tror jeg vi er helt enige om.
Det er klart, at i en S-SF-optik vil de her penge jo selvfølgelig blive anvendt til at styrke indsatsen der, hvor vi kan undgå de problemer, vi mener der er i folkeskolen.
Altså, hvis det er mindre klasser, der skal til, så er det det, vi gør.
Hvis der skal undervisningsassistenter ind, er det det, vi gør.
Hvis vi skal have investeret i andre undervisningsmaterialer, er det det, vi gør.
Hvis det er it, der skal introduceres bedre i undervisningen, så er det det, vi gør.
Villum Christensen (LA), 2010-09-07:
, men jeg vil da gerne være med her til slut – der er vist ikke så mange tilbage – ved afrunding af den her debat om det røde finanslovoplæg.
Hvis man skulle karakterisere det, tror jeg, at analysen er kort, også når man hører bemærkningerne.
Det kan sammenfattes i mere skat, 30 mia. kr., flere offentligt ansatte, flere regler, flere standarder – vi har lige hørt om dem – for, hvordan vi skal gebærde os.
Det er altså på alle måder socialdemokratisk classic, totalt blottet for nytænkning, men mere af det samme, mere stat, mindre frihed. Et godt eksempel er jo i virkeligheden den sidste debat, vi har haft omkring skolevæsenet, hvor vi nu herindefra skal kloge os på kommunernes fordeling af eleverne i klasserne fra 28 til 24.
Vi skal også blande os i, hvor mange lærere der skal være.
Jeg ved ikke, om ikke det gør indtryk på hr. Morten Bødskov, at vi her er helt inde i hjertekammeret af det lokale selvstyre.
Det at fordele klasser, det at fordele lærere på klasserne og hele organiseringen af skolevæsenet er virkelig det dybeste af det lokale selvstyre, vi nu her har fat i.
Så er mit spørgsmål: Hvad i alverden skulle gøre os herinde klogere, med hensyn til hvad der præcis er rigtigt at gøre ude i den enkelte kommune, end de mange mennesker, som er valgt og sidder ude i virkeligheden, og som hver evig eneste dag – jeg er sikker på, at næsten er hver time i øjeblikket – er optaget af bedst muligt at få planlagt lige den specifikke skole, og som jo aldrig nogen sinde vil være bedre tjent med en standardløsning, man presser ned over alle de mange forskelligheder.
Det er jo i virkeligheden derfor, at vi har lokalt selvstyre.
Det er vel, fordi man mener, at hvis man er tæt på virkeligheden, kan man også finde den optimale løsning.
Nu er vi jo i en situation, hvor vi ved, at det bliver dyrere, hvor store velfungerende klasser ikke længere må eksistere, de skal halveres, og vi ved, at de bliver dyrere.
Hvad er det for et samfundsmæssigt rationale, som Socialdemokraterne har på det her område, at bare man laver standarder og presser dem ned over en kompleks virkelighed, får vi en optimal ressourceudnyttelse?
Det har jeg aldrig forstået, og det vil jeg godt have et svar på.
Morten Bødskov (S), 2010-09-07:
Tak for det.
Jeg tror, at de fleste er helt sikre på, at der er store forskelle på det Danmark, som Socialdemokraterne vil, og det Danmark, som Liberal Alliance vil.
Det er helt fair.
Det Danmark, Socialdemokraterne ønsker sig, er, som jeg sagde i min ordførertale, ikke et Danmark, hvor bankdirektørerne bliver ved med at få skattelettelser, og hvor dem, der har behov for ekstra hjælpende hænder i folkeskolen, skal betale regningen.
Vi ønsker et Danmark – kan man lidt populært sige – hvor der er lige muligheder for de mange og ikke kun for de få.
Det er den grundlæggende forskel.
Hvis man ser på Liberal Alliances og ikke mindst konsekvenserne af Liberal Alliances økonomiske politik, er der ingen tvivl om, at så vil der i direktionslokalerne i finanssektoren blive skålet i endnu mere dyr rødvin, men som jeg også sagde i min ordførertale, gider vi ikke at betale regningen mere.
Det må man selv gøre.
Derfor er vi uenige i den fordelingspolitik, Liberal Alliance står bag.
Vi er uenige i det syn, man har på det offentlige, den offentlige sektor.
Vi er uenige i det syn, man har på statens rolle til bl.a. at sikre, at vi via folkeskoleinvesteringer, målrettet investeringer i folkeskolen, som vi foreslår i vores finanslovudspil, kan sikre, at flere børn og unge får det rigtige skub bagi, så de kommer sikkert igennem folkeskolen og igennem ungdomsuddannelserne.
Det er helt fair, at vi er uenige, det er vi.
Men vi mener som sagt, at vores uddannelsesmål er rigtige, det er dem, der skal til, for at de unge, der halter sig igennem lige i øjeblikket, kan få en bedre folkeskoleuddannelse.
Villum Christensen (LA), 2010-09-07:
Uenige må vi i hvert fald sige at vi er.
Hvis det skulle være hensynet til bankdirektørernes rødvinsdrikning m.v., der afgør, om man kan gå ind at sætte en reel vækstdagsorden eller ej, er vi rigtig, rigtig langt ude.
Jeg ved ikke, hvor mange gange der er blevet sagt bankdirektører under debatten her under påskud af, at det så skal være illegitimt at give erhvervslivet bedre vilkår, så vi kan få den vækst og få råd til netop præcis de her folkeskoleløsninger, som hr. Morten Bødskov er så optaget af at vi skal sætte i gang.
Det ligger helt grundlæggende i debatten, at flere penge giver højere kvalitet.
Det er sagt rigtig, rigtig mange gange, at bare vi bruger flere penge, får vi også en bedre folkeskole og alle de andre serviceområder, vi har været inde på.
Det er ikke påvist nogen som helst steder.
Eller er det en helt anden sammenhæng, Socialdemokratiet er optaget af, nemlig det forhold, at hvis man bestikker tilstrækkelig mange offentligt ansatte, tilstrækkelig mange indkomstoverførselsmodtagere – det er jo over halvdelen af den danske befolkning – er man jo kommet et rigtig godt skridt frem mod regeringsmagten?
Kurt Scheelsbeck (KF), 2010-09-07:
Det er et ædelt formål, og jeg kan helt sikkert også forestille mig, at man så har regnet på, hvad det her vil koste.
For nu udgør de skoler, jeg sådan har kendskab til økonomien bag, jo kun en lille procentdel af landets skoler.
Men det ville i den pågældende kommune koste i omegnen af 30 mio. kr., fordi man skulle lave nye klassedannelser – altså langt dyrere, end det er f.eks. at sikre, at der er undervisningsassistenter i de klasser, som er på eksempelvis 28 elever.
I rigtig mange kommuner, hvor man i øjeblikket er ved at gennemføre skolesammenlægninger, har det jo ikke kun noget at gøre med, at klasserne skal være større.
Det har i høj grad noget at gøre med det faglige niveau, det vil sige, at der er mere end én biologilærer, der har mulighed for faglig sparring.
Så det er, som om man tager tilbage i historien, dengang Danmarks Lærerforening kunne sige: Der må ikke være mere end så og så mange elever i klasserne.
Prøv at se lidt bredere på det, og så giv mig nogle tal på, hvor meget det her forslag konkret koster for de 98 kommuner.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-10-05:
Der er ikke mere at foretage i dette møde.
Folketingets næste møde afholdes i morgen, onsdag den 6. oktober 2010, kl. 13.00.
Jeg henviser til den dagsorden, der er opslået i salen.
Mødet er hævet.
Ida Auken (SF), 2010-10-06:
Lad os få en garanti for, at vi bevarer beløbet uændret.
Det ville da være rart.
For det andet
, når ministeren nu selv nævner Klimakommissionen, så var en af deres hovedpointer, at der var brug for langsigtede satsninger.
Det, som folk, der nu sidder og skal lave ansøgninger til EUDP, oplever, er altid nogle bevillinger, der går sådan her, og lige nu kan de se, at der er sat 48,8 mio. kr. af, hvor der sidste år var 412 mio. kr.
Kan ministeren ikke bekræfte, at der er brug for nogle langsigtede, stabile bevillinger på det her område?
Det er ikke ligefrem det, der er, når man for det første lægger det op til nogle forhandlinger i stedet for at prioritere det i regeringens grundbevillinger, og for det andet at der rent faktisk er sat mindre af før globaliseringsforhandlingerne i år end i de andre år.
Bertel Haarder (V), 2010-10-06:
Jeg ved ikke af, at der er andre end fru Özlem Sara Cekic, som graver i det her.
Det er altså ikke første gang, at en minister, der får et spørgsmål, siger: De tal har vi ikke, vi har til gengæld nogle andre tal, der siger noget om det samme.
Det er altså ret almindeligt, at ministre svarer sådan, og egentlig synes jeg, at fru Özlem Sara Cekic skulle være lidt glad for, at hun altså nu får sin vilje.
Det synes jeg da egentlig skulle betragtes som en sejr, for det er i hvert fald noget, der ikke er uden arbejdsbesvær for dem, der skal sidde og foretage optællingerne.