Inger Støjberg (V), 2015-11-20:
Tak for det.
Først vil jeg gerne komme med nogle mere overordnede bemærkninger vedrørende den generelle migrationssituation, som Danmark og Europa står i i de her dage, og så vil jeg gerne mere konkret sige noget efterfølgende om de løsninger, som lovforslaget lægger op til.
Som jeg har sagt mange gange i den seneste tid, står vi allerede i dag i en alvorlig situation.
Europa og Danmark er presset som aldrig før af flygtninge og migranter, der strømmer hertil, og presset ses tydeligt.
Landene omkring os genindfører midlertidig grænsekontrol, asylansøgere bliver indkvarteret i telte, og der bliver gennemført stramninger i landenes asylpolitik.
Både regeringen og Folketinget har et ansvar over for Danmark.
Flere flygtninge og migranter vil lægge pres på den eksisterende kapacitet til indkvartering af asylansøgere og tilbageholdelse af udlændinge, som ulovligt har ophold i Danmark.
Det er jo også hele årsagen til, at lovforslaget er blevet hastebehandlet.
Under normale omstændigheder ville det have været mest hensigtsmæssigt, at lovforslaget blev undergivet en sædvanlig behandling i Folketinget, og at det blev sendt i høring.
Men vi er ikke i en normal omstændighed.
Selv om lovforslaget har været hastebehandlet, har både jeg og mine embedsmænd stillet os til rådighed for spørgsmål – selvfølgelig har vi det.
Under behandlingerne her i salen har jeg selvfølgelig gjort det, i en teknisk gennemgang i udvalget har embedsmændene gjort det, og så har jeg også selv været i samråd.
Der er dermed også blevet stillet lige i omegnen af 90 skriftlige spørgsmål, som er besvaret.
De første dele af lovforslaget tager sigte på at afhjælpe kapacitetsproblemer, som indkvarteringssystemet kan løbe ind i.
Samtidig sikrer vi os, at kommunerne kan pålægges et operatøransvar, for vi skal kunne følge med.
Vi tager de forholdsregler, der er nødvendige for at håndtere en særlig situation.
Der har været en del debat om, hvorvidt private aktører i særlige tilfælde kan bistå politiet og Udlændingestyrelsen med varetagelsen af deres opgaver efter udlændingeloven, og lad mig understrege, at de private aktører, hvis muligheden bringes i anvendelse, selvfølgelig vil arbejde under de offentlige myndigheders ansvar og ledelse, og de vil naturligvis skulle overholde alle regler på området.
Det vil således fuldt ud være politiet og Udlændingestyrelsen, som bestemmer, hvilke opgaver der skal løses, og hvordan opgavevaretagelsen nærmere skal foretages.
Hvis Danmark oplever en væsentlig forøgelse af antallet af indrejste flygtninge og migranter, vil det kunne blive vanskeligt i tilstrækkeligt omfang at fastlægge de pågældendes identitet og foretage en registrering m.v., hvis der ikke kan ske en frihedsberøvelse.
Det vil afhænge af den enkelte sag og af, hvilke sagsskridt det er nødvendigt at foretage, hvor længe det vil være nødvendigt at frihedsberøve en asylansøger.
Under alle omstændigheder vil det kun kunne ske, så længe det er nødvendigt af hensyn til den indledende registrering og sagsbehandling.
Hvis en udlænding frihedsberøves efter den foreslåede bestemmelse, skal den pågældende inden 3 døgn fremstilles for en dommer, der tager stilling til, om frihedsberøvelsen er lovlig, og om den skal opretholdes.
I den forbindelse vil asylansøgeren også få beskikket en advokat.
Som det fremgår af de skriftlige svar, som jeg har besvaret, følger det af Menneskerettighedsdomstolens praksis, at spørgsmålet om, hvorvidt domstolsprøvelsen er sket med den fornødne hurtighed, ikke kan besvares abstrakt, men må afgøres på baggrund af omstændighederne i den konkrete sag.
Der har været meget snak om frihedsberøvelse af børn, og det er helt forståeligt.
Regeringen ønsker ikke at frihedsberøve nogen og slet ikke mindreårige, medmindre det er strengt nødvendigt.
Desværre kan vi jo komme i en situation, hvor det er umuligt for politiet at fremstille alle de udlændinge, der kommer her til landet, for retten, og hvor domstolene ikke vil være i stand til at beramme og bemande det ekstraordinært store antal sager.
Derfor foreslår regeringen, at der skabes mulighed for i særlige tilfælde at suspendere den automatiske domstolsprøvelse af frihedsberøvede udlændinge inden for 3 døgn, således at domstolsprøvelsen alene finder sted efter anmodning fra udlændingen og ikke nødvendigvis inden for 3 døgn.
I suspensionsperioden vil domstolsprøvelsen skulle ske så hurtigt som muligt.
Hvor hurtigt det vil kunne ske, vil afhænge af, om et meget stort antal udlændinge er blevet frihedsberøvet og ønsker en domstolsprøvelse.
En suspension har ikke betydning for, om betingelserne for frihedsberøvelsen er opfyldt.
Politiet kan derfor naturligvis kun frihedsberøve udlændinge, hvis det er nødvendigt og andre mindre indgribende foranstaltninger ikke er tilstrækkelige.
Jeg skal understrege, at denne mulighed for at suspendere den automatiske domstolskontrol kun vil kunne anvendes i helt særlige akutte tilfælde, hvor det vil være helt umuligt for politiet at fremstille så mange udlændinge for retten, og hvor domstolene ikke vil være i stand til at beramme og bemande et ekstraordinært stort antal sager.
Suspensionsperioden vil i almindelighed være på 14 dage ad gangen.
Regeringen og aftaleparterne er enige om, at vi vil evaluere og revidere lovforslagets initiativer i folketingsåret 2017-18, altså om 2 år.
Derudover er der aftalt en solnedgangsklausul på 4 år.
Jeg har noteret mig mindretallets ønske om en solnedgangsklausul med en varighed på helt ned til 6 måneder, men jeg må sige, at jeg synes, at det er meget kort tid, og at jeg finder de 4 år helt passende.
Afslutningsvis vil jeg gerne takke alle Folketingets partier for en hurtig behandling, om end nogle ikke har været helt enige i det, og for de mange stillede spørgsmål og gode diskussioner, vi har haft hen ad vejen.