runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marlene Harpsøe (DF), 2010-05-31:
Man kan diskutere, hvordan regningen skal betales; det kan man diskutere frem og tilbage.
Vi er jo kommet med nogle af vores forslag til, hvordan regningen skal betales, og regeringen er også kommet med nogle forslag.
Der må jeg sige, at regeringen lagde op til, at overførselsindkomsterne skulle fastfryses i 2 år.
Så kan man selvfølgelig spørge sig selv: Jamen er der så social balance nok i det?
Det synes vi ikke i Dansk Folkeparti.
Derfor gik vi ind til forhandlingerne og lagde på bordet, at det ville vi gerne have fjernet igen, og det fik vi heldigvis fjernet.
Vi fik også aflyst de besparelser på 4 mia. kr. i kommunerne, der ellers var lagt op til.
Dem fik vi også taget af bordet.
Der må man så bare sige til sig selv: O.k., vil man have en S og SF-plan igennem, som er fuldstændig ufinansieret, eller vil man have regeringen og Dansk Folkepartis plan, som rent faktisk er finansieret?
Jeg ved bare, at hvis man skal have et husholdningsbudget til at hænge sammen, er kroner og øre nødt til at stemme.
Ole Hækkerup (S), 2010-05-31:
Jeg kan så oplyse Dansk Folkepartis ordfører om, at fru Helle Thorning-Schmidt sådan set har været nede omkring salen, allerede da vi startede i morges kl. 10.00.
Vi havde en dagpengediskussion osv. osv.
Men lad det nu fare.
Venstre har også stillet med nogle af dem, der har været med i forhandlingerne.
Jeg vil gerne tage fat i noget andet, som ordføreren sagde.
Ordføreren startede med at sige: Vi er nødt til at gøre det, på grund af omstændighederne er vi nødt til at gøre det.
Når man siger, at man er nødt til noget – at man er nødt til at gøre det her – gør man i virkeligheden sig selv til offer.
Når man siger, at det er nødvendigt på grund af omstændighederne, man er nødt til at gøre det, fralægger man sig med den argumentation i virkeligheden ansvaret.
Jeg er helt ærligt dødtræt af ordførerens offermentalitet.
Tag dog ansvaret for at have prioriteret.
Selvfølgelig har man altid et valg.
Du kunne have valgt at prioritere på en anden måde og gøre noget andet.
Det har du valgt ikke at gøre.
Hvordan kan du på nogen måde forsvare, at det er ufaglærte, der ikke har en folkeskoleuddannelse, der skal betale for, at de allerrigeste i Danmark får skattelettelser?
Det har været dit valg.
Rasmus Jarlov (KF), 2010-05-31:
Efter det scenario, som jeg opererer med, nemlig at vi fortsætter med en borgerlig regering, kommer der nok færre ufaglærte job i fremtiden.
Hvis vi får en rød regering, kommer der generelt færre job, fordi man ødelægger væksten og erhvervslivets klima i Danmark, men det gælder både de faglærte og de ufaglærte job.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-05-31:
Jeg vil stille hr. Rasmus Jarlov et spørgsmål, som jeg også stillede til Venstres ordfører, nemlig om den konservative ordfører tror, at der kommer flere eller færre ufaglærte job i fremtiden i Danmark.
Jeg kan forstå på formanden, at vi har en lille smule travlt, så et simpelt svar ville være rart: Kommer der i fremtiden flere eller færre ufaglærte job i fremtiden i Danmark?
Rasmus Jarlov (KF), 2010-05-31:
Det er ikke korrekt sagt, at vi ville have holdt uddannelsesområdet fuldstændig fri, hvis det havde stået til os alene.
Uddannelsesområdet lægger beslag på en ret stor andel af statens budget, og derfor er det ret uomgængeligt, at man er nødt til også at kigge på det område og se, om man kan finde nogle besparelser, som forekommer nogenlunde rimelige, når man skal spare så meget på statens budget, som der er tale om her.
Benny Engelbrecht (S), 2010-05-31:
Men det er vel ikke forkert sagt, at havde det stået til Det Konservative Folkeparti, var uddannelsesområdet ikke indgået i genopretningspakken, så havde man fundet besparelserne på anden vis.
Rasmus Jarlov (KF), 2010-05-31:
Så er det blevet mere præcist beskrevet, hvor man vil finde de penge henne, og det er så der, man mere konkret er kommet ind på, at der skal findes nogle besparelser på uddannelsesområdet.
Så der er ikke sket noget sådan voldsomt fra det ene oplæg til det andet, andet end at man er blevet en lille smule mere konkret.
Benny Engelbrecht (S), 2010-05-31:
Jeg kan konstatere, at der jo er en række elementer i det fremlagte forslag, som divergerer fra det oprindelige udspil, der kom fra regeringens side; faktisk er hele den del, der handler om uddannelse, ikke med i det oprindelige udspil.
Derfor synes jeg, det er meget passende at spørge den konservative ordfører, da jeg har en fornemmelse af, at den konservative ordfører er forholdsvis godt inde i det forhandlingsoplæg, der har været, og har været forholdsvis tæt på forhandlingerne i øvrigt: Er det sådan, at den konservative ordfører opfatter det som en konservativ mærkesag, at uddannelsesområdet er kommet med i genopretningspakken?
Rasmus Jarlov (KF), 2010-05-31:
Det er lige voldsomt nok at kalde det her for en massiv nedskæring, vil jeg sige.
Det er jo stadig væk sådan, at vi har et meget højt niveau.
Der er flere, der benytter voksen- og efteruddannelse i Danmark, end i næsten alle andre lande, og vi bruger også flere penge på det end i næsten alle andre lande.
Derfor kan vi også sagtens være det niveau bekendt, som vi kommer til at ligge på, efter at det her er blevet vedtaget.
Karsten Hønge (SF), 2010-05-31:
Der tror jeg da at ordføreren helt har misforstået den måde, det er skruet sammen på.
Det var da godt nok bekymrende, når nu De Konservative er en del af det her forlig.
Man reducerede statens tilskud til VU-godtgørelsen med 20 pct., og det beløber sig faktisk til 446 mio. kr.
Så hvad tror ordføreren det kommer til at koste?
Mon ikke erhvervslederne vil sige, at om de betaler mere i skat eller de kommer til at betale noget mere her i form af en afgift for at sende folk på efteruddannelse, nok kommer ud på et.
For det er jo penge, man skal af med.
Det var det ene.
Det andet er: Jeg står her med en kronik, som er skrevet af udenrigsministeren.
Den kan jo være skrevet alle mulige steder i verden og sendt på mail.
Men der står: Innovation og kompetence bliver stadig mere afgørende i den globale konkurrence.
Der står også: Det er afgørende, at vi i Europa har en uddannelsessektor i verdensklasse, og at vi konstant har fokus på at opkvalificere arbejdsstyrken.
Særlig i krisetider skal der sættes ind.
Hvordan kan det harmonere med en massiv nedskæring på voksen- og efteruddannelse?
Rasmus Jarlov (KF), 2010-05-31:
Jeg skal ikke gisne om, hvordan det vil blive modtaget ude i erhvervslivet.
Jeg har ikke nogen beregninger af, præcis hvor mange penge i refusion erhvervslivet går glip af her, men det er ikke særlig meget, det handler om.
Vi snakker om, at det er omkring 500 mennesker, som bliver berørt af lige præcis det her besparelsesforslag.
Julie Rademacher (S), 2010-05-31:
Vi blev belært af Venstres ordfører om, at vi skulle være optimistiske, og jeg må nok indrømme, at det, efter jeg har hørt på Dansk Folkepartis ordfører, ikke ligefrem er optimisme, der pryder humøret her lidt før midnat i Folketingssalen.
Men jeg ved, hvorfor det er vigtigt, at vi stadig væk står her.
Det er, fordi bl.a. Dansk Folkeparti lægger stemmer til besparelser, der rammer folk, som gerne vil have en uddannelse, men lige pludselig – bum – får de bare at vide, at det kommer til at koste endnu flere penge.
Hvorfor?
Fordi Dansk Folkeparti igennem rigtig mange år nu har lagt stemmer til ufinansierede skattelettelser.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge fru Marlene Harpsøe, om hun ikke kan bringe lidt optimisme ind i mit sind og sige: Jeg fortryder, at vi gav de skattelettelser, vi vil gerne genoptage den sociale ansvarlighed og i stedet for aflyse de her besparelser.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-05-31:
At sætte mig som Dansk Folkepartis uddannelsesordfører på en mission, der hedder, at jeg skal bringe optimisme ind i fru Julie Rademachers sind, må jeg sige
godt nok er en svær udfordring.
Jeg hører ikke andet end pessimistiske toner fra de socialdemokratiske folketingsmedlemmer, så det synes jeg godt nok er en stor mission, men jeg gør det gerne.
Det ville jo så betyde, at jeg var nødt til at føre socialdemokratisk politik.
Så ville det jo betyde, at jeg var nødt til at gå ind for, at alle danskere skal arbejde 12 timer mere om dagen.
Sagde jeg 12 timer?
Jeg mente 12 minutter mere hver dag, for at virksomheden derefter kan sige, at den bare tager hver 37. medarbejder og afskediger den person.
Det er altså ikke nogen økonomisk ansvarlig plan, som vi i Dansk Folkeparti kan bakke op om.
Jeg tror også, at det er derfor, at jeg nu engang er medlem af Dansk Folkeparti og ikke Socialdemokratiet.
Julie Rademacher (S), 2010-05-31:
Jeg er sådan set
ikke interesseret i en lang udredning om, hvorfor det er, man er medlem af Dansk Folkeparti.
Jeg synes i stedet for, at vi skal diskutere, hvordan vi her og nu skaber job.
Det gør man bl.a. ved at fremrykke offentlige investeringer, og på længere sigt vil vi hellere arbejde os ud af krisen end at spare os ud af krisen.
Jeg beder ikke ordføreren om at skifte parti, men om at svare helt simpelt på et helt simpelt spørgsmål: Fortryder Dansk Folkepartis ordfører, fru Marlene Harpsøe, at man har lagt stemmer til ufinansierede skattelettelser og nu er nødt til at spare på velfærden?
Marlene Harpsøe (DF), 2010-05-31:
Det passer simpelt hen ikke.
Så vil jeg også sige, at jeg synes, det er underligt at blive beskyldt for, at vi ikke har nogen følelser og vi ikke har nogen forståelse.
Selvfølgelig har vi det.
Vi har også forståelse for de folkepensionister, som helst ikke ville have fastfrosset deres folkepension i 2 år, som der ellers var lagt op til i regeringens udspil, og for de SU-modtagere, som er i gang med at tage en uddannelse, og som ifølge regeringens forslag også havde set frem til – i anførselstegn – at få fastfrosset deres SU.
Vi havde i hvert fald ikke lyst til at røre ved det, så de personer fik fastfrosset deres overførselsindkomst i 2 år, fordi det netop allerede i dag er de personer, som økonomisk set er dårligst stillet i vores samfund.
Så det havde vi som et socialt ansvarligt parti ikke lyst til.
Jeg er glad for, at fru Julie Rademacher ikke opfordrer mig til at skifte parti, for det har jeg bestemt ikke lyst til.
Jeg befinder mig rigtig, rigtig godt i Dansk Folkeparti.
Til fru Julie Rademacher vil jeg sige, med hensyn til om Dansk Folkeparti fortryder tidligere indgåede aftaler, at vi da står ved de aftaler, som vi indgår.
Det er da en del af det at være et socialt og økonomisk – og i det hele taget – ansvarligt parti.
Det er vi i Dansk Folkeparti, der tager vi ansvar, og det er der behov for.
Det gør vi jo sådan set også i den her sammenhæng, så vi fortryder ikke aftaler, vi har indgået, men gør alt, hvad vi kan, for at få nogle gode aftaler i hus.
Man kan sige, at i det her tilfælde, hvor vi skulle finde 10 mia. kr., som kunne omprioriteres bl.a. til mere uddannelse, har vi så været inde at sige, at som et ansvarligt parti må vi finde de her penge.
Rasmus Jarlov (KF), 2010-05-31:
Dengang statens voksenuddannelsesstøtte blev udformet, havde vi jo en anden økonomisk situation, end vi har i dag.
I dag har vi en anderledes og meget værre økonomisk situation.
Klokken er 1 minut i 12 med andre ord – og det er den så faktisk lige nu.
Det er klart, at voksenuddannelsessektoren vil være ked af, at støtteperioden bliver lidt kortere, og det er næppe sådan, at vi får masser af ros og tak for det her lovforslag.
Som opposition kan man slå ned på enhver besparelse og sige, at det ville man aldrig gøre, og som det er fremgået af den mangelfulde og utilstrækkelige såkaldte økonomiske plan fra S og SF, som sarkastisk er blevet kaldt for »En Fair Løsning«, kan man lidt nemmere slippe af sted med ikke at have en sammenhængende økonomisk plan, hvis man sidder i opposition.
Det kan man ikke som regering.
Vi er truet af forgældelse, stigende renter og lavvækst, hvis ikke vi får gjort noget ved de her problemer.
Det røde regeringsalternativ har intet bud på, hvad det vil gøre for at bringe balance på statsbudgettet.
Der kommer noget helt sort snak om, at man vil bringe balance på statsbudgettet og reducere underskuddet ved at bruge flere penge – det er ret kreativ budgetlægning, vil jeg sige – og så vil man opfordre til, at fagforeningerne om 3-4 år vil gå med til, at der skal arbejdes lidt mere.
Der er ikke noget konkret bud på, hvordan det skal hjælpe statsbudgettet, for fagforeningerne har meldt klart ud, at folk selvfølgelig skal have mere i løn, hvis de skal arbejde mere, så det skaber ingen balance på statsbudgettet.
Regeringen tager ansvar og går den modsatte vej af den, oppositionen går.
Der bliver skåret ned, og det her er så desværre et af de områder, der bliver ramt.
Vi har forsøgt at prioritere sådan, at kerneområderne inden for uddannelse ikke bliver ramt, og samtidig må vi sige, at udgifterne inden for voksenuddannelse er steget ganske meget, og det er vi nødt til at holde øje med.
Vi kan ikke have så stor en udgiftspost, som bliver ved med at stige, samtidig med at vi har et statsunderskud på 90 mia. kr. Så håber jeg ikke, at oppositionen er blevet træt.
Jeg ved godt, at den har gentaget alle sine monotone spørgsmål hele dagen i håb om, at det virker offensivt, men jeg håber, at vi kan tage en runde mere.
Karsten Hønge (SF), 2010-05-31:
Almindeligvis lader Det Konservative Folkeparti jo aldrig chancen for at tale om skattelettelser til erhvervslivet gå fra sig.
Man er altid svært bekymret, hvis der er den mindste optakt til et forslag, som kunne koste erhvervslivet noget.
Derfor vil jeg spørge ordføreren: Hvad kommer det her til at koste erhvervslivet?
Når nu mange overenskomster indeholder lønudbetaling, når man tager på efteruddannelse, hvad kommer det så til at koste erhvervslivet, at refusionen bliver mindre?
Det var første spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Tror ordføreren, at erhvervslivet lægger noget særligt i, om de betaler mere i skat, eller om de kommer til at betale nogle flere penge i uddannelsesafgifter?
Tina Nedergaard (V), 2010-05-31:
Det tror jeg faktisk der er andre der lige så vel som jeg kan begrunde.
Det, jeg skal begrunde, når jeg står på talerstolen, er det lovforslag, jeg fremsætter.
Det kan jeg gøre fru Johanne Schmidt-Nielsen bekendt med.
Det gør jeg meget gerne, fordi jeg finder, at det er forsvarligt, at vi giver de kortuddannede på arbejdsmarkedet en god chance for at få 40 uger på et højt ydelsesniveau, for så vidt de starter på en uddannelse.
Men det er også helt givet, at i en situation som denne, hvor landene omkring os faktisk slet ikke har en SVU og i mange tilfælde ikke engang har en SU, så er det ikke unaturligt, at vi, når vi er i en økonomisk krise, ser på, hvor der er mulighed for at skærme vores uddannelser af, således at det er forsørgelsesdelen, vi kigger på, og ikke tilbuddet om at tage en uddannelse.
Det er faktisk en naturlig måde at håndtere det på, når man er undervisningsminister, alene af den grund, at jeg gerne vil sikre, at der er adgang til uddannelse, også for kortuddannede voksne, men det bliver så i højere grad på samme ydelsesniveau, som gælder for unge.
Niels Helveg Petersen (RV), 2010-05-31:
Jamen vi skal jo sådan set finde mere end 24 mia. kr.
De løser jo ikke opgaven.
Vi skal længere, og vi kommer til at gå længere i de kommende år, også med hensyn til mere vidtgående reformer, end regeringen lægger op til.
Men jeg kan ikke forstå følgende ræsonnement: Vi skal stå sammen skulder ved skulder, og derfor skal børnefamilierne betale.
Det forstår jeg ikke.
Mads Rørvig (V), 2010-05-31:
Jeg er meget uenig med ordføreren i, at dette lovforslag er meningsløst.
Og jeg er faktisk skuffet over, at hr. Niels Helveg Petersen tager det ord i sin mund, for hvis der er noget, der ikke er meningsløst, er det, at man kommer med et bud på, hvordan vi kommer ud af krisen.
Vi benytter en række forskellige økonomiske incitamenter her i dette lovforslag for at kunne konsolidere med de 24 mia. kr.
Jeg ved ikke, om hr. Niels Helveg Petersen anerkender, at vi skal have fundet de 24 mia. kr. over de næste 3 år i statens finanser, det gør vi, og det mener jeg og Venstre absolut ikke er meningsløst.
Niels Helveg Petersen (RV), 2010-05-31:
Jeg skal gerne bekende fra starten, at jeg anser dette lovforslag for at være helt meningsløst, for det rammer fuldstændig vilkårligt.
Der er ingen som helst fornuftig begrundelse for forslaget.
Der er ingen logik i det.
Jeg vil gerne spørge ordføreren: Er der overhovedet nogen sammenhæng mellem krisen, vi er i, og antallet af børn i et ægteskab?
Kan man overhovedet finde en gruppe, og det er mit hovedspørgsmål, i samfundet, der har mindre ansvar for krisen, end gruppen af børnefamilier?
Mads Rørvig (V), 2010-05-31:
Jeg vil sige, at hele den her økonomiske krise har gjort indtryk.
Det er også det, som afspejles i den genopretningsplan, vi står og forhandler en række punkter vedrørende i dag her i Folketingssalen.
Som jeg tidligere har nævnt over for hr. Simon Emil Ammitzbøll, har vi fundet en balanceret løsning.
Vi bruger forskellige instrumenter, dels for at komme ud af krisen, dels selvfølgelig også for at konsolidere med de 24 mia. kr., der er behov for inden for de næste 3 år.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-05-31:
Det er meget afbalanceret, får vi at vide igen og igen og igen.
Så har man skabt balance i tingene.
Det er fuldstændig tåbeligt.
Vi ved, at det koster danske arbejdspladser, at regeringen sætter skatten op.
OECD har kritiseret, at man sætter skatten op i Danmark, der i forvejen har verdens højeste skattetryk.
Gør det slet ikke indtryk på en borgerlig skatteordfører?
Mads Rørvig (V), 2010-05-31:
Jeg mener, at vi har fundet en meget afbalanceret løsning.
Nu har hr. Simon Emil Ammitzbøll selv tidligere på dagen givet udtryk for glæde over den dagpengereform, som er blevet behandlet her i Folketingssalen.
Jeg mener, at man gør begge dele, hvor det er nødvendigt.
Og man sikrer med den her plan, at Danmark kan komme ud af krisen, og at vi kan konsolidere med de 24 mia. kr., der er nødvendige, over de næste 3 år.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-05-31:
Jeg forstår godt, hvis ordføreren synes, at det kan være lidt besværligt at skulle svare på alle de noget underlige spørgsmål, som bliver stillet, for de går i en helt anden retning end den virkelige verden.
Sandheden er jo, at det her forslag handler om at indføre massive skattestigninger.
Regeringen indfører med sin pakke samlede skattestigninger for over 10 mia. kr.
Det vil sandsynligvis koste i omegnen af 10.000 danske arbejdspladser.
Når situationen er så alvorlig, som ordføreren selv forklarede, vil det så ikke være en god idé at tage initiativer, der giver arbejdspladser og bevarer arbejdspladser, i stedet for initiativer, der koster arbejdspladser?
Mads Rørvig (V), 2010-05-31:
Altså, det lovforslag, vi nu diskuterer her i Folketingssalen, er jo ikke noget, der kun rammer en bestemt gruppe af befolkningen, som hr. Frank Aaen nu lægger op til.
§ 20-reguleringen rammer jo, som hr. Frank Aaen kan læse ud af bemærkningerne, alle over en bred kam; alle indkomstgrupper bliver ramt af det her.
Frank Aaen (EL), 2010-05-31:
Altså, jeg har faktisk gang på gang her i Folketingssalen fremlagt, hvor vi synes pengene skal tages fra.
Og det er jo det, der er valget: Vil man skære ned hos børnefamilierne, vil man skære ned hos dem, der tjener allermindst, eller vil man genoverveje skattelettelserne til de allerrigeste?
Det er jo valget, og jeg kan ikke forstå, at man synes, det er en god idé, at det er børnefamilierne, der skal undgælde, jeg kan ikke forstå, at man synes, det er en god idé, at de, der har mindst, skal undgælde.
Hvorfor skal man ikke tage pengene der, hvor der er allerflest?
Mads Rørvig (V), 2010-05-31:
Hr. Morten Bødskov har jo ret i, at vi har et fuldstændig klart valg.
Udfordringen er det lidt uklart om vi er enige i, altså om vi skal konsolidere den danske økonomi med 24 mia. kr. inden for de næste 3 år.
Hr. Morten Bødskov siger, at Socialdemokraterne og oppositionen giver en klar valgmulighed, men når vi læser på side 14 i det, man kalder en løsning, »En Fair Løsning«, står der, at planen ikke går i detaljer med effekterne på de offentlige finanser på kort sigt.
Hvordan kan man så påstå og love danskerne, at man har en løsning på Danmarks økonomiske udfordringer?
Det hænger jo ikke sammen.
Jesper Petersen (SF), 2010-05-31:
Siden regeringen kom til i 2001, er der blevet væsentlig flere børn, der vokser op i familier, der decideret kan kaldes fattige.
Vi er nu oppe på 65.000 børn, der lever i fattigdom i Danmark.
Det er ca. 30.000 mere, end der var i 2001, da regeringen kom til.
Man vil nødig snakke om det, men det er altså sådan, forholdene rent faktisk er.
En væsentlig del af den regning havner altså så hos børnefamilierne.
Kan Venstres ordfører bekræfte, at vi vil se en yderligere stigning i antallet af børn, der kommer til at vokse op i en familie præget af fattigdom, fordi man altså også nu forringer børnechecken for de familier, der er hårdt trængt og har brug for børnechecken?
Mads Rørvig (V), 2010-05-31:
Der er ingen, der påstår, at den øvelse, vi er ude i nu, er nem.
Hvis det forholdt sig sådan, at man bare kunne love, at dansk økonomi ville blive reddet af, at man arbejdede 12 minutter mere om dagen, så ville man løse det hele.
Vi må stå skulder ved skulder, når vi skal løse fremtidens udfordringer.
Alle er nødt til at bidrage.
Med hensyn til den sociale balance i forslaget kan man jo kigge på bemærkningerne til forslaget for at se, hvordan det påvirker i forhold til rig og fattig.
Der ser man, at det selvfølgelig er dem, der tjener mest, der også kommer til at holde mest for i den øvelse, vi lige nu er ude i.
Jesper Petersen (SF), 2010-05-31:
Ordføreren præsterer en fuldstændig afkobling fra virkeligheden og formår overhovedet ikke at svare på spørgsmålet.
Han tillader sig endda at sige, at nu skal danskerne stå skulder ved skulder.
Det er da besynderligt, at der er så mange velstillede danskere, der har brug for en fattig mands skulder at græde ud ved.
Det er jo det, der er tilfældet.
Det kan godt være, at man kan komme med alle mulige sammenlagte beregninger, men man bedes forholde sig til spørgsmålet: Er det ikke sådan, at der ikke er nogen form for differentiering?
I de familier, hvor de nu tæller den yderste krone for at få regnskabet til at hænge sammen, vil vi nu se, at de får en lavere børnecheck, og at de dermed skal finansiere de ufinansierede skattelettelser, som regeringen har givet, for at man kan få regnskabet til at stemme.
Den seneste skattereform kan man påstå er finansieret, de to forrige skattelettelser er decideret ufinansierede.
Nu kommer regningen, og bl.a. børnefamilierne skal betale for den.
Er faktum så ikke, at børnefamilier, der i dag er afhængige af børnechecken, kommer til at opleve, at den bliver mindre, og at det kommer til at betyde, at der er endnu flere børn, der kommer til at vokse op i fattigdom i Danmark?
Mads Rørvig (V), 2010-05-31:
Altså, børnechecken bliver mindre, det kan man læse ud af lovforslaget, så det kan jeg fuldstændig bekræfte.
Jeg kan også bekræfte, at regeringens linje er, at det her ikke er nemt.
Der har vi fremsat et lovforslag, der bl.a. lægger et loft over børnefamilieydelsen, som jeg finder meget retfærdigt.
Det her er altså ikke en nem udfordring, men det er nødvendigt, for at vi kan komme ud af krisen.
Frank Aaen (EL), 2010-05-31:
Så vidt jeg har forstået den seneste variant af regeringens forslag, som vi dog ikke har set i Folketinget endnu, men kun læst om i medierne, så vil man skære ned i børnechecken til alle, og derudover fastholder man et loft over børnechecken, så man særlig rammer dem, der har mange børn.
Der er to elementer i forringelsen af børnechecken.
De samme familier oplever i øvrigt også, at personfradraget, som jo er mest værd for de fattigste, altså dem, der tjener mindst, også bliver reduceret.
Det vil sige, at man tager pengene hos børnefamilierne og hos dem, der tjener mindst.
Samtidig fastholder man – og det er jo det, der er valget – de skattelettelser, man har givet til de rigeste her i samfundet.
Kan vi ikke godt lige få at vide: Hvorfor skal børnefamilierne og dem, der tjener mindst, undgælde for at opretholde de skattelettelser, man har givet til de rigeste?