Line Barfod (EL), 2010-11-09:
Alle politikere i dette Folketing vil jo sige, at det afgørende er, at vi får bekæmpet langtidsledighed, og det gør vi ved at skabe nogle job.
Så er problemet jo, hvad man rent faktisk gør for at få skabt de job.
Hvis man ser på det, som regeringen og Dansk Folkeparti har foretaget sig indtil nu, har det jo primært været at give skattelettelser til de rigeste og give masser af penge til bankerne.
Og det har ligesom ikke rigtig virket – tværtimod.
Vi synes, man skulle gå i gang med at skabe nogle konkrete job i stedet for at jagte de arbejdsløse.
Vi ved, at der er brug for masser af klimarenoveringer, og der er forslag til, hvordan man finansierer dem.
Man kunne gå i gang i morgen, hvis man gerne ville skabe de job.
Men regeringen og Dansk Folkeparti vil hellere sikre penge til skattelettelser til de rigeste og så komme med så meget pisk som muligt af de arbejdsløse.
Vi fik for nylig også forklaringen fra beskæftigelsesministeren, da der blev diskuteret aktivering.
Ministeren sagde, at det, man skulle se på, ikke var effekten af dem, der var i aktivering, nej, det, man skulle se på, var, om folk, inden de kom i aktivering, gik ud og tog et job.
Formålet med at piske de arbejdsløse er altså, at folk skal gå ud og tage nogle job på elendige arbejdsvilkår, som man normalt ikke ville acceptere i Danmark.
Det synes jeg man skulle sige ærligt faktisk er det, man vil, sådan som beskæftigelsesministeren næsten fik sagt det i sine kommentarer til aktiveringsspørgsmålet. Hvad angår det her forslag, går det ud på, at man siger: Vi tror, at folk ikke har lyst til at kunne læse og skrive, vi tror, at folk helst vil gå rundt og ikke være i stand til at læse et vejskilt, ikke være i stand til at påtage sig et arbejde, hvor de skal læse og skrive, og derfor straffer vi dem, hvis de ikke vil deltage i en test.
I stedet kunne man gå ind og sige: Lad os give nogle rigtig gode muligheder for dem, der har svært ved at læse og skrive, og lad os gå ind og se på, hvordan vi får flere i gang med at lære at læse og skrive.
Hvad er der for nogen gode erfaringer med at motivere folk, og hvordan sikrer vi, at vi får ændret reglerne, så folk rent faktisk også får lov til at deltage i de forløb, og så der kommer penge med til det?
Jeg synes jo, at det nemmeste ville være, hvis man snakkede med folk og spurgte dem, om de var i stand til at læse og skrive, spurgte dem, om de havde behov for hjælp til uddannelse på det her område eller på andre områder for bedre at kunne få job.
Det fremgår af en række høringssvar fra dem, der har kendskab til nogle af de mest udsatte i vores samfund, både fra Rådet for Socialt Udsatte, Danske Handicaporganisationer og Dansk Socialrådgiverforening, at det med sanktioner er den helt forkerte vej at gå.
Vi ved om mange af dem, at hvis de i forvejen har svært ved at læse og skrive, åbner de altså ikke rudekuverter.
Mange af dem viger tilbage for kontakt med systemet, og nu kommer det så til at koste dem yderligere.
Vi synes, at det er den helt forkerte vej at gå.
Vi synes, at man i stedet skal hjælpe og støtte dem.
Som flere andre har været inde på, forstår vi simpelt hen ikke, at man ophæver flaskehalsbevillingen.
Der er i den grad behov for at have nogle gode muligheder for at sikre, at man får omskolet de folk, der går arbejdsløse, over til steder, hvor der er mulighed for at få job.
Det har man kunnet gøre med flaskehalsmidlerne ved lokalt og regionalt at sætte dem ind nøjagtig der, hvor der var behov for at bruge pengene.
Det fremgår af den evalueringsrapport, der ligger, at man faktisk lokalt er rigtig glade for at have dette instrument.
Man mener, at det er skruet sammen på en bøvlet og bureaukratisk måde – det kunne vi jo så gøre op med – men vi kan ikke se, hvorfor i alverden man skal gå ind og helt fjerne en ordning, som rent faktisk giver mening ude lokalt, og som kan være til gavn i forbindelse med at få omskolet folk og få sat dem i arbejde der, hvor der er behov for arbejdskraft.