runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Zenia Stampe (RV), 2016-04-29:
Tak for det.
Jeg kunne forstå, at SF's formand, fru Pia Olsen Dyhr, havde kaldt os for åbenhedstrojkaen, og det kan jeg godt forstå generer dem, der i hvert fald selv opfatter sig som stående på åbenhedens side.
Men vi havde jo også diskussioner og tvivl internt.
Og lad mig også være ærlig og sige, at nogle af de kritikpunkter og noget af den skepsis og frygt, der var blandt kritikerne, jo viste sig at være berettiget.
For vi er også af den overbevisning, at den aftale, der er lavet, ikke har ramt rigtigt.
Men det er en svær balance, og jeg synes også, det er på sin plads at forsvare den balance.
For som justitsministeren sagde, mener vi, at det i et demokrati, hvor vi gerne vil være så åbne som muligt, er legitimt at ønske et frirum til diskussioner, ideer, overvejelser, strategi, taktik og til forhandlingspositioner.
Jeg tror, at hvis vi ikke giver den mulighed i forvaltningen, kommer det til at foregå på andre måder, og så er der bare ikke mails, der kører frem og tilbage.
Så mødes man i stedet for eller kører papirer rundt med bud osv.
For det er jo en realitet, at vi alle sammen har brug for det frirum.
Og det har vi jo også som partier.
Hvordan ville vi synes det var, hvis offentligheden skulle sidde som en flue på væggen eller der var et tændt webcam, der sad og sendte vores politiske overvejelser ud til offentligheden?
Derfor synes vi, at der skal findes en balance.
Det er ikke sort og hvidt, og der skal findes en balance mellem på den ene side så meget åbenhed som muligt omkring faglige vurderinger, informationer og den måde, administrationen fungerer på, men så også på den anden side et, synes jeg, legitimt frirum til at diskutere ideer, strategier, taktikker og forhandlingspositioner.
Men jeg tror, at kritikerne har ret i, at det frirum måske er blevet til reglen i stedet for undtagelsen, og det mener vi også er et problem.
Eller også er problemet, at der i virkeligheden ikke er en præcis afgrænsning, men at det er meget op til det enkelte ministerium, hvordan det afgrænses.
Alt dette blot for at sige, at vi synes, der er noget at komme efter, og derfor er vi rigtig glade for den proces, der er igangsat, hvor ombudsmanden kommer med en vurdering og der er en politisk proces i aftalekredsen med ministeren.
Vi har store forventninger til den proces, og for os er det også afgørende, at der vil blive foretaget ændringer.
Men dermed siger vi også, at vi ikke kan støtte det her lovforslag, fordi vi netop respekterer den proces, og det vil selvfølgelig tage lidt mere tid, end det ville tage at stemme den her lov igennem.
Men det er jo, fordi vi heller ikke mener, at den her lovændring ville være optimal, fordi den ikke ville beskytte det frirum, som vi synes er vigtigt.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2016-04-29:
Forslaget er fremsat for at gøre op med de indskrænkninger af åbenheden, der har været i forbindelse med vedtagelsen af offentlighedsloven, der meget passende fik tilnavnet mørklægningsloven, for det er reelt, hvad det var – en vanskeliggørelse af den frie presses mulighed for at følge med i, hvad der foregår i magtens centrum.
Jeg har det sådan med åbenhed, at det er en stor fordel, at befolkningen kan følge med så meget som overhovedet muligt i, hvad der foregår i magtens centrum, for demokratiet og de politiske processer er i virkeligheden noget, der skal gøres for borgernes skyld af politikere, befolkningen selv har valgt.
Derfor er det også kun fair, at man giver pressen og dermed borgerne de bedste muligheder for at kunne følge og kontrollere magthaverne.
Den sidste offentlighedslov ser vi derfor som et skridt i den helt forkerte retning.
Vi ønsker at gå den anden vej, og derfor er vi også med til at fremsætte forslaget sammen med Enhedslisten og Alternativet.
Det forslag, vi har fremsat, vil trække tingene i den rigtige retning.
Det drejer sig om åbenhed i forhold til kalenderføring, ministerbetjeningsreglen og dokumentudveksling mellem ministre og folketingsmedlemmer.
Jeg har også igennem dagspressen lyttet mig frem til, at det specifikt er disse områder, som De Konservative, SF og De Radikale ønsker at lave om eller helt afskaffe.
Det var ellers partier, der var med til at vedtage offentlighedsloven i sin tid, men det er jo ingen skam at blive klogere.
Det er faktisk godt nok, hvis man selv indser, at man har lavet noget, man ikke kan være stolte af, og derfor vil være med til at lave det om.
Nu har de partier så chancen for at trække det i den rigtige retning, og det håber jeg selvfølgelig at de vil udnytte.
Trine Bramsen (S), 2016-04-29:
Lovforslaget her er et forslag om ændring af den offentlighedslov, som et flertal i Folketinget vedtog i juni 2013.
Lovforslaget indebærer, at bestemmelserne i offentlighedsloven om, at retten til aktindsigt ikke omfatter sager om kalenderføring, ministerbetjening og korrespondance mellem ministre og folketingsmedlemmer, altså at loven ophæves. Og det vil i praksis betyde, at hvis vi vedtager forslaget her, går vi langt videre end ændringen i 2013.
Med forslaget her kan selv interne dokumenter fra eksempelvis K-udvalgsmøder og andet offentliggøres.
Det mener vi ikke er hensigtsmæssigt.
Jeg vil også konstatere, at vi Socialdemokrater er en del af et forlig om netop offentlighedsloven, hvorfor vi heller ikke kan støtte forslaget her.
Når vi indgår en aftale, indgår vi en aftale og drøfter eventuelle ændringer i en forligskreds.
Vi konstaterer, at der er indkaldt til møde om den kommende evaluering af offentlighedsloven i netop forligskredsen, og her tager vi drøftelserne om lovens indhold.
Med de ord skal jeg meddele, at vi ikke kan støtte forslaget.
Søren Gade (V), 2016-04-29:
Fordi vi har et repræsentativt demokrati, som jeg faktisk mener fungerer ret godt.
Og derfor har jeg den principielle holdning, at man kan tage kontakt til folketingspolitikere, som jo også følger med i den offentlige debat og også af egen fri vilje og på eget initiativ fremsætter beslutningsforslag.
Derfor mener jeg faktisk, at det system, vi har, er godt.
Men jeg anerkender fuldt ud, at et flertal kan beslutte at føje det her værktøj til værktøjskassen, og jeg anerkender også fuldt ud, at det ikke udgør en trussel mod det danske demokrati.
Venstre har bare den principielle holdning, at det er et overflødigt forslag.
Zenia Stampe (RV), 2016-04-29:
Det tror jeg faktisk ministeren allerede redegjorde for i sine indledende bemærkninger.
Vi har jo et møde, som jeg forstår det, meget snart, og loven skal evalueres efter 3 år, men vi begynder sådan set allerede nu at snakke om, hvordan den proces skal forløbe.
Og det bliver jo en forhandling, men i offentlighedens ånd synes jeg da også, at så snart vi ved mere, skylder vi da at fortælle offentligheden, hvordan vi mere nøje har tænkt os at gribe det an.
Det synes jeg da ville være ordentligt.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-04-29:
Jeg er faktisk ikke enig med fru Pernille Skipper.
For det første er der det med procesfnidder.
Hvis der bliver henvist til, at man er en del af et forlig, synes jeg, at for at man overhovedet kan arbejde sammen herinde, uagtet hvad vi ellers mener og føler og har holdninger til, glider alting, hvis man ikke respekterer det.
Jeg synes så også, at det er fuldstændig i orden at sige, at man står et andet sted politisk, men man bliver nødt til at følge de spilleregler, der er.
Ellers synes jeg faktisk, det er et stort demokratisk problem.
For det andet er der fru Pernille Skippers anden bemærkning.
Jeg vil sige, at jeg til dels er enig.
I noget af det her – og det er også derfor, vi i SF havde en omfattende diskussion – er det selve paragrafferne, der er en diskussion værd, hvis jeg skal udtrykke mig på den måde.
Men rigtig meget handler også om den måde, det bliver brugt på.
Dagbladet Information og andre, som har lavet de her undersøgelser, siger: Det her er meget noget med elastik i metermål.
Hvordan fortolker man det i de enkelte ministerier?
Og der er stor forskel på, hvordan det bliver brugt.
Hvordan fortolker man, hvad der skal gives aktindsigt i, specielt hvad angår meroffentlighed?
Jeg er kritisk over for meroffentlighed, fordi det simpelt hen er for meget elastik i metermål og op til, hvad man selv synes er rimeligt at give aktindsigt i.
Pernille Skipper (EL), 2016-04-29:
Jeg anerkender rigtig meget, at SF både havde det svært under vedtagelsen af offentlighedsloven dengang og har taget et skridt i den rigtige retning.
Det synes jeg er vigtigt og godt.
Vi nærmer os kraftigt noget, der minder om 90 mandater.
Hvis vi bare får alt det plidder med proces ryddet af vejen, er der et lys for enden af tunnelen.
Det synes jeg er det vigtigste.
Jeg kan godt være lidt enig med spørgeren fra Dansk Folkeparti i, at det måske nogle gange er lidt meget, når åbenhedstrojkaen lader, som om man ikke kunne forudse noget som helst – at det simpelt hen er en stor overraskelse, at der er kommet en hel del mere lukkethed.
En stor del af det handler ikke om, hvordan man fortolker regler eller anvender regler ude i ministerierne.
En stor del af det er jo bare enormt konkret.
Det gælder f.eks. den her § 27, som handler om, om der er adgang til aktindsigt i de papirer, der tidligere er blevet udvekslet i forhandlinger mellem partier og ministerier.
Kan vi se, hvad forhandlingerne er grundlag for, eller ej?
Derfor vil jeg bare gerne høre SF: Hvad er det, I helt konkret gerne vil opnå i de forhandlinger, for at I kan sige, at I er tilfredse?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-04-29:
Hvis vi nærmer os et valg og der ikke er sket noget eller vi ikke har fået et resultat, som vi synes er acceptabelt, opsiger vi forliget.
Og ellers har vi jo den tid, der skal til.
Jeg kan ikke sige, hvor mange møder det skal tage.
Nu skal vi her om meget kort tid til møde med justitsministeren igen, og så må vi se, om vi kan nærme os hinanden.
Jeg synes, jeg ser nogle ret forskellige synspunkter på det her område, men det er jo i forligskredsen, at man mødes om det her.
Jeg kan ikke sige, hvornår det slutter, men jeg kan godt sige, hvad SF's smertegrænse er.
Det er jo det, som jeg læste op i min tale.
Hvis vi ikke når til enighed om de her konkrete paragraffer, må man jo gøre det, der er mest ordentligt med hensyn til den måde, vi arbejder på herinde, og det er at opsige forliget.
Josephine Fock (ALT), 2016-04-29:
Tak til ordføreren.
Jeg vil spørge om processen i forbindelse med forhandlingerne.
Hvad er SF's smertegrænse for, hvor lang tid det med at få ændret offentlighedsloven kan trække ud?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-04-29:
Jeg kigger lige i min tale, for jeg er faktisk enig med hr. Simon Emil Ammitzbøll i, at jeg ikke var præcis nok.
Jeg er enig i det, der står i bemærkningerne.
Jeg er enig i lovforslaget.
Jeg kan bare ikke som ordfører for et parti, der respekterer forlig, uagtet hvad man synes om dem, sige, at SF stemmer for det.
Men den korrekte måde at gøre det på, synes jeg, er, at vi nu deltager i de møder, der bliver indkaldt til af justitsministeren, og diskuterer os frem til det her.
Men jeg synes, det mest respektfulde er at deltage i de møder, der er planlagt.
Jeg håber, det var svar på spørgsmålet.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2016-04-29:
Jeg kunne på ingen måde forestille mig at lægge fru Lisbeth Bech Poulsen de processuelle valg, som SF's daværende ledelse foretog, til last.
Det ville jo være unfair.
Så det vil jeg faktisk slet ikke gå ind i.
Jeg ved godt, at SF ikke vil stemme for det her forslag.
Så jeg har fuld respekt for processerne.
Fru Lisbeth Bech Poulsen sagde, at hun godt kunne have sympati for bemærkningerne til lovforslaget.
Jeg skal bare lige forstå SF's position, så jeg er helt sikker.
Det er i virkeligheden, at man er enig i det her?
Og så vil man prøve at se, om man kan finde et eller andet kompromis, og kan man ikke finde et, som er tilfredsstillende, vil man opsige forliget, og så er man fri efter næste valg.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-04-29:
Jeg vil godt betakke mig for at blive belært om demokrati af DF, men jeg tror ikke, at det er et helt klart billede, som ordføreren giver her.
Der var store og omfattende diskussioner i SF forud for offentlighedsloven.
De var også ret offentlige, så jeg tror ikke, at det gik nogens næse forbi.
Der var bl.a. et punkt på vores landsmøde på det tidspunkt, hvor det her var oppe til diskussion.
Så der var en ret offentlig debat i partiet om offentlighedsloven, og der var en stor diskussion om nogle af de problematikker, der var i den.
Jeg synes ikke, at man ikke skal tage ansvar for det, man har gjort, men man må også tage ansvar på den måde, at man siger, at vi har gennemført det her, og vi synes, at der er nogle store, omfattende problemer med det.
Vi vil gerne være med til at ændre det, og hvis vi ikke kan det inden for den forligskreds, hvor det er naturligt at gøre det som forligsparti – det håber jeg de fleste partier er enige i – må man opsige forliget forud for et valg.
Jeppe Jakobsen (DF), 2016-04-29:
Så det var altså med fuldstændig åbne øjne, at SF vedtog de her ting – altså man vidste godt, at det her i væsentlig grad ville forringe den offentlige indsigt i den politiske beslutningsproces; man var godt klar over, da man vedtog loven, at så forhindrede man offentlighed; man vidste godt, at man gik imod ellers normale principper om offentlighed i den demokratiske proces, da man vedtog loven?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-04-29:
I den omfangsrige diskussion, der var op til indgåelsen af offentlighedsloven dengang, var der jo nogle ting, som også Liberal Alliances ordfører var inde på, hvor man sagde, at det her faktisk skulle løfte i forhold til vægtskålens balance.
Det var bl.a. meget kortere svartider, det var meroffentlighed osv.
Det er nogle af de ting, hvor vi siger, at det ikke har kunnet balancere i forhold til de nye paragraffer, der kom ind, fordi meroffentlighed bliver brugt ekstremt forskelligartet de forskellige steder, og svartiderne er mange steder også alt, alt for lange.
Så den balance i forhold til nogle af de nye ting, der blev indgået, er der ikke efter vores opfattelse.
Jeppe Jakobsen (DF), 2016-04-29:
Tak for det.
Jeg studsede lidt over ordførerens bemærkning om, at loven ikke virkede efter hensigten.
Var det virkelig SF's opfattelse, at man ved at undtage kalenderføring, ministerbetjening og dokumenter udvekslet mellem ministre og folketingsmedlemmer fra offentlighed og aktindsigt så ville have skabt bedre indsigt i den politiske proces, når ordføreren nu mener, at loven ikke har virket efter hensigten?
Troede SF virkelig på, at de her bestemmelser ville skabe bedre indsigt i den politiske proces?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-04-29:
Det er et problem, når erfaringerne med den nye offentlighedslov, som vi har set beskrevet mange steder, viser, at ministerbetjening bliver anvendt langt mere end forventet som begrundelse for at begrænse aktindsigten.
Det et problem, når erfaringerne med den nye offentlighedslov viser, at folketingspolitikerreglen på samme måde bliver anvendt mere end forventet.
Hvis princippet om meroffentlighed samtidig ikke bliver brugt i stort nok omfang og svartiderne fortsat er alt for lange, er der efter min mening et solidt grundlag for at overveje, hvordan vi kan gøre det langt bedre.
Det er afgørende for SF, at offentligheden i vid udstrækning får indsigt i de beslutninger, der træffes.
Når offentligheden holdes ude, må vi blankt erkende, at loven virker mod hensigten.
Det er rigtigt, som forslagsstillerne skriver i lovforslaget, at vi gerne ser, at man får bedrer muligheder for at give indsigt i materiale, hvor det er ministerbetjening, eller i korrespondance mellem ministre og folketingsmedlemmer, end tilfældet er i dag.
Jeg er derfor et langt stykke hen ad vejen enig med forslagsstillerne i diagnosen, men i SF har vi en anden holdning til, hvilken medicin der skal til, for SF er med i forligskredsen, og det er her, at vi sammen med De Radikale og Konservative forsøger at påvirke de andre partier.
Vi opfordrede allerede i sommer partierne bag forliget til at tage et møde for at diskutere mulighederne for at styrke loven.
Herefter sendte de tre partiformænd fra SF, De Radikale og Konservative et fælles brev til justitsministeren med henblik på en fornyet diskussion i forligskredsen.
Der er nu en proces i gang, hvor vi også skal have endnu et møde snarest.
Vi mener, at det er den rigtige fremgangsmåde som forligsparti igennem politiske forhandlinger med justitsministeren og de øvrige forligspartier at ændre loven, herunder de omtalte paragraffer i det her forslag.
SF bryder ikke et indgået forlig, men vi ser, at erfaringerne med offentlighedsloven er så dårlige, at det kræver nogle grundlæggende ændringer.
Vi ser en opsigelse af forliget som en sidste udvej, og derfor kan vi ikke støtte forslaget på det foreliggende grundlag, selv om jeg i vid udstrækning deler forslagsstillernes bemærkninger til lovforslaget.
Zenia Stampe (RV), 2016-04-29:
For jeg tror, at det, som ville være vigtigt for os, og som jeg synes ville give et rigtig godt beslutningsgrundlag, ville være at se på, hvordan ministerierne har administreret det her forskelligt.
Det kan jo være, at vi så kan finde et ministerium, som vi mener har administreret det med respekt for åbenheden, som jo er kernen i den her diskussion.
Men jeg skal ærligt tilstå, at jeg ikke har et overblik over, hvordan alle ministerierne har administreret det.
Jeg ved, at nogle ministerier har administreret det på en måde, hvor lukketheden er blevet reglen i stedet for undtagelsen, og at der er andre, der har gjort det mere til den anden side.
Jeg synes, at når vi skal blive konkrete og ikke bare tale jurasprog, så handler det måske netop om at se på de forskellige praksisser, der er, og så se på, hvad for en af de praksisser der faktisk rammer balancen bedst.
Og så prøve at skrue juraen sammen på en måde, så alle ender der.
Det synes jeg faktisk ville være en spændende proces og en meget konkret proces.
For selvfølgelig er der værdier og principper og alt muligt, men i virkeligheden synes jeg, at det i sidste ende handler om, at alle de her værdier, diskussioner og paragraffer jo skal stå deres prøve i forhold til, hvad det så er, der bliver undtaget, og hvad det er, offentligheden får adgang til.
Der synes jeg i virkeligheden, at den diskussion måske foregår bedst ved, at der tages udgangspunkt i praktiske eksempler.
Pernille Skipper (EL), 2016-04-29:
Det er jeg rigtig glad for.
Så kan vi starte med at holde op med at lade, som om der er nogle i den her sal, der har sagt, at alle bare skal have lov til at kigge på alt.
For det er der jo ikke nogen af os der mener.
Og så vil jeg bare gerne spørge til det, som hr. Simon Emil Ammitzbøll prøvede at spørge til.
For fru Zenia Stampe siger hele tiden, at det her nok ikke er ramt rigtigt og sådan noget.
Og det synes jeg er rigtig fint og stor ros for det.
Jeg vil bare gerne vide, hvad der så er optimalt, hvis det ikke er det her.
Hvis nu Radikale Venstre kunne lægge snittet, hvor skulle det snit så helt konkret lægges henne?
Jeg siger ikke, det kommer til at ske, det ved jeg godt, for der er det med kompromiser og det muliges kunst.
Men hvis nu, Radikale Venstre kunne vælge, skulle det så være det snit, som forslaget her handler om, eller skulle det være et med lidt mindre åbenhed?
Hvor ville Radikale Venstres snit ligge henne?
Det glæder jeg mig utrolig meget til at høre om.
Jeg tror, vi er ved at nærme os årsdagen for, at den såkaldte åbenhedstrojka første gang sagde, at nu var det for galt.
Jeg tror sågår, der var et par partier, der sagde, at man ville fremsætte beslutningsforslag og alt muligt andet.
Min personlige holdning er bare, at det virker som en meget lang proces, hvis man ikke engang nu har fastlagt yderligere.
Det, jeg godt kunne tænke mig at starte med at spørge om, er noget helt sådan faktuelt.
For fru Zenia Stampe maler lidt et billede af, at os, der har fremsat det her lovforslag og var imod ændringen af offentlighedsloven, ønsker os en eller anden form for livedækning eller adgang til at kigge med under alle møder.
Så kunne vi ikke sådan bare for saglighedens skyld få bekræftet, at før bl.a. Radikale var med til at vedtage de her indskrænkninger af adgangen til aktindsigt, var interne dokumenter i ministerierne undtaget for aktindsigt, og at det lovforberedende arbejde også var undtaget?
Det betød, at når vi som folketingsmedlemmer havde forhandlinger med ministerierne, var der ikke løbende adgang til at få aktindsigt, men først når forhandlingerne var afsluttet.
Er det ikke korrekt, at det var sådan, det var?
Jeg vil sige, at med hensyn til det resultat, vi håber på i Enhedslisten, er det da generende, at det er et forlig og ikke en aftale, men jeg prøvede sådan set bare at sige noget positivt om, at vi nok kommer på den anden side af alt det der.
Så har man faktisk muligheden for at stemme for det, altså fortsætte i forliget, men stemme for det her og vise, at man vil noget konkret.
Jeg kan forstå, at det har SF ikke tænkt sig gøre.
Jeg vil gerne vide hvorfor.
Og så prøver jeg igen: Hvad er det konkret, SF gerne vil?
Ud over at der er noget med nogle fortolkninger, er der så noget i loven, SF gerne vil lave om?
Skal f.eks. § 27, som helt undtager adgang til aktindsigt mellem ministre og folketingsmedlemmer, fjernes?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-04-29:
Det sidste forstår jeg ikke der kan være tvivl om, for jeg bekræftede i mit svar til hr. Simon Emil Ammitzbøll, at jeg er fuldstændig enig med forslagsstillerne i det, som de tre partier har foreslået, med at kigge på de tre konkrete paragraffer.
Jeg er helt enig.
Så det er det, vi gerne vil i SF.
Der er ingen diskussion om det indholdsmæssige.
Så er der det med, at det er generende, fordi det er et forlig.
Det synes jeg også lige nu.
Men det er der, man er, og det respekterer vi lige indtil det tidspunkt, hvor man måske ikke har fået en aftale i hus, som lever op til de her ting.
Og så er det jo også helt almindeligt christiansborgsk at opsige et forlig til ikrafttræden efter et valg.
Men jeg kan ikke stemme for noget, når vi endnu er et forligsparti og har nogle forhandlinger i gang ovre i Justitsministeriet.
Det kan jeg ikke.
Jeg tror heller ikke, det vil være særlig godt for samarbejdsklimaet derovre.
Jeg må håbe på det bedste – at vi når det sted hen, hvor forslagsstillerne og jeg selv ønsker vi kommer hen.
Uagtet det er vi som parti bundet indtil efter et valg.
Benny Engelbrecht (S), 2016-04-29:
Jeg tror, det er en utrolig god idé at invitere folk ind i parlamentet.
Det synes jeg fungerer rigtig godt.
Der er 300-500 mennesker, der følger med i det og stiller spørgsmål og kommer med kommentarer.
Jeg ganske sikker på, at noget af det, der vil komme ind dér, også vil komme til at blive noget, jeg kan bruge, og som måske kan ende med at blive til konkrete forslag.
Så det handler i allerhøjeste grad om at invitere folk ind, men spørgsmålet er jo: Skal der virkelig 50.000 underskrifter til for det?
For den ene gode idé kan det jo netop være at der ikke er 50.000 der står bag.
Så jeg synes også, at en del af udfordringen her ligger i den der forudsætning om, at der skal være mange, der bakker noget op.
Det kan jeg faktisk godt være bekymret for, for det kan betyde, at rigtig gode ideer, som der ikke nødvendigvis lige er den store folkelige opbakning til, ikke får ret til at blive hørt.
Torsten Gejl (ALT), 2016-04-29:
Nu er det jo ikke sikkert, at vi vedtager de forslag, der bliver fremsat, men tror ordføreren ikke, at det, at vi giver folk mulighed for at kunne spille ind med sådanne forslag, vil skabe en større interesse for det politiske arbejde og vil skabe en følelse af mere dialog og måske være med til at give os en lidt større troværdighed, i og med at vi inviterer borgerdrevne forslag direkte ind i vores parlament?