Mette Abildgaard (KF), 2016-01-22:
Tak for det.
Det lovforslag, vi behandler i dag, handler jo om udformningen af de her værdighedspolitiker, og hold op, hvor er det et vigtigt område, men også et svært område.
Jeg tror, at jeg i virkeligheden synes, det er nemmere at svare på, hvad der er uværdigt.
Det tror jeg at vi alle sammen kan se for os.
Det er uværdigt ikke at kunne få lov til at sove, når man gerne vil, altså ikke at kunne komme i seng, når man er træt, fordi der måske ikke er personale til at lægge en i seng.
Det er uværdigt at spise noget mad, som ikke er appetitligt på nogen måde, og som måske har stået for længe, det er uværdigt ikke at få skiftet sin ble og komme i bad.
Det er nemt at pege på.
Men hvad er så værdigheden?
Den er jo individuel for hvert et menneske.
Selvbestemmelse er et nøgleord.
Det blev nævnt heroppe fra tidligere, og det synes jeg er et godt ord i den henseende.
Selvfølgelig er der noget værdighed, som er fundamental for alle, men jeg har selv haft den store fornøjelse at arbejde på et plejehjem, og når jeg tænker tilbage på, hvad der var værdighed dér, kunne det for den ene beboer være værdighed, at hun hver dag fik sin læbestift og sin neglelak på, for hun havde altid været en fin gammel dame, der gik meget op i at pleje sig selv.
For andre bestod værdigheden i at komme ud i naturen, komme ud ad døren og ikke sidde inde hele dagen.
Derfor er det så individuelt, og det kan være svært at rumme i politiker og strategier, men dog er der også nogle fællesnævnere, som kommunerne nu skal i gang med at finde.
Nu har der også været lidt debat omkring det her med værdighedsmilliarden.
Jeg så faktisk, at Københavns Kommune i går – jeg mener, det var i går aftes – indgik en ret bred aftale i borgerrepræsentationen, hvor man udmønter sin del.
Her peger man på, at det vil betyde 120 ekstra fuldtidsstillinger, varme hænder.
Man vil bl.a. prioritere, at der skal være flere på arbejde i aftentimerne og i weekenderne, fordi det er dér, at man har oplevet store problemer.
Det synes jeg er nogle rigtig gode initiativer, og flere kommuner vil jo skulle lave den her øvelse.
Vi bakker fuldstændig op om det her lovforslag.
Jeg vil blot sige en enkelt ting til sidst, og det er, at jeg faktisk synes, at vi lidt mangler familierne i den her diskussion.
Jeg tror på, at vores personale på plejehjemmene gør et helt fantastisk stykke arbejde, men vi må ikke glemme, at vi også som familier har et ansvar.
Det er ikke, fordi jeg på nogen måde siger, at det er familien, der skal ind og skifte ble eller andet i den dur, det er absolut ikke det, jeg argumenterer for.
Det kan være en gåtur i naturen eller andet.
Der har været nogle private hollandske plejehjem, som har eksperimenteret med det her med at indgå kontrakter med familierne, når de ældre kommer på plejehjem, og det vender sig næsten helt i mig, når jeg hører om det, for at sætte familieansvar på kontrakt er noget så forfærdeligt.
Vi har også et medmenneskeligt ansvar, og uanset hvor gode plejehjem vi får, vil de ikke kunne erstatte et barnebarn, der kommer på besøg og sidder og holder i hånd.
Det er i hvert fald svært, tror jeg.
Så det synes jeg også er et vigtigt element, når vi har den her snak.
Men vi ser fra konservativ side frem til at se kommunernes forskellige bud på værdighedspolitiker, og vi bakker op om det her lovforslag.