Joachim B. Olsen (LA), 2014-12-02:
I Liberal Alliance synes vi, det er et godt princip, at når mennesker vælger at bo sammen og leve sammen, så forsørger de hinanden, hvis det skulle blive nødvendigt, inden de beder naboen om at forsørge sig.
Det er et godt, sundt princip, at man kun modtager overførsler fra det offentlige og dermed fra andre skatteborgere, hvis man har et behov for det.
Alternativet til det er jo, at man har borgerløn, og det er også det, man på mange områder har taget skridt til at indføre.
Man har både arbejdsmarkedsydelse og uddannelsesydelse, og nu afskaffer man den gensidige forsørgerpligt.
Man har altså indført en lang række ydelser, hvor man ikke er afhængig af hinandens indkomst, hvis man er i et forhold, og det synes vi er dybt problematisk, og vi synes sådan set, det er et brud på de grundlæggende gode principper, som det her samfund bygger på, altså at man forsørger sig selv, inden man beder naboen om at gøre det.
Det her lovforslag er også et udtryk for, at man desværre har udvandet den kontanthjælpsreform, som regeringen sammen med Venstre, DF og Liberal Alliance vedtog for halvandet års tid siden.
Vi synes også, det er mærkeligt, at man for halvandet år siden kan argumentere meget stærkt og stålfast for, at der skal være en gensidig forsørgerpligt for samlevende, og at man så kan stå noget tid senere og argumentere lige så stærkt og stålfast for, at det skal der ikke være.
Den daværende beskæftigelsesminister sagde dengang – og nu citerer jeg hende ordret: I dag er det helt almindeligt, at man lever sammen uden at være gift.
De fleste er kærester, inden de bliver gift, og en del vælger også at leve sammen som kærester.
Det er en del af det moderne samfund.
Vi synes egentlig, det er lidt mærkeligt, at der er ét sæt regler, når man har papir på hinanden, og et andet sæt regler, når man ikke har papir på hinanden.
Man elsker nok hinanden lige højt, om man er gift eller ej.
Det var altså også regeringen selv, der foreslog den gensidige forsørgerpligt, det var ikke noget, der blev forhandlet ind, men nu bliver det altså så forhandlet ud med nogle helt andre partier.
Det reducerer beskæftigelsen med 1.100 personer, og det er der ikke behov for i Danmark.
Vi har 800.000 danskere i den arbejdsdygtige alder på overførselsindkomst, og der er brug for, at det tal bliver mindre, ikke større.
Det bliver også til en urimelig forskelsbehandling af gifte og samlevende par.
Hvis man er gift, kan man bruge sin kones eller mands bundfradrag i tilfælde af arbejdsløshed; det har en værdi af ca. 42.000 kr.
Nu, hvis man er samlevende,
kan man så få en kontanthjælp, som har en nettoværdi på 75.000 kr.
Det er en helt urimelig sidestilling, som faktisk gør det attraktivt for nogle mennesker at blive skilt, i tilfælde af at de står i den her situation, fordi de ville få mere ud af at blive skilt end ved at blive sammen.
Det er helt skævt, at man skaber nogle incitamenter til, at folk skal gå fra hinanden, fordi det bedre kan betale sig.
Så vil jeg også sige, at for mindre end 24 timer siden stod beskæftigelsesministeren i et live-program på DR1 og sagde, at han var meget optaget af, at man arbejdede på at forbedre incitamenterne til at tage et arbejde.
Og altså mindre end 24 timer efter behandler vi et lovforslag, som reducerer incitamentet til at være i beskæftigelse.
Det er dybt utroværdigt, og det er et udtryk for en regering, som siger de ting, de tror folk gerne vil høre, når det er belejligt, som når der f.eks. er fokus på, at det ikke kan betale sig at arbejde, men så gør man noget andet, når det bedre kan betale sig.
Det er ikke godt, det er utroværdigt, og vi kan naturligvis ikke støtte det her lovforslag.