runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-03-15:
Det lyder jo så fint, og jeg kan såmænd godt være enig i rigtig meget af det, som ordføreren her siger, nemlig at det, at de unge mennesker får en uddannelse, børnene kommer i skole og de voksne får et job, er nogle ting, som virkelig vil hjælpe på integrationen.
Det er nemlig rigtigt, men hvorfor i alverden laver man så en lovgivning, hvor man arbejder lige direkte modsat af det, som ordføreren står og siger?
Tror ordføreren, der er flere, der får et job, fordi man laver en 225-timers-regel?
Det er der da ikke, tværtimod bliver der færre.
De tider, vi har nu,
betyder netop, at der er færre job derude.
Det går jo stik imod det, som ordføreren selv står og taler så fint for.
Louise Schack Elholm (V), 2011-03-15:
Jeg vil meget gerne fortælle, hvad der skaber en bedre integration.
Det skaber en bedre integration at få et job og være en del af samfundet ved at være en del af arbejdsmarkedet.
Så får man større forståelse for hinandens kultur, og vi får en større sammenhængskraft i samfundet.
En anden del af det her er jo, at man skal overholde forældrepålæg og ungepålæg, og det kan f.eks. være, at et barn skal deltage i undervisning.
Jamen det er med til at hjælpe, at barnet får en uddannelse, og det hjælper også integrationen.
Et andet forældrepålæg kunne være, at forældrene skal deltage i forældremøder.
Det er også med til at sikre en bedre integration, for så sikrer man, at alle bliver hørt, og at forældrene er orienteret om, hvad der foregår.
Så det her sikrer integration på så mange forskellige områder.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-03-15:
Jamen den rådgivning bliver så også meget nemmere nu, når der bliver færre penge at tage stilling til i de her familier.
Så bliver det nemmere at overskue for dem, der skal hjælpe familierne.
Når jeg hører Venstres ordfører referere til statistikkerne over, hvor godt det nu er med 450-timers-regel og 300-timers-regel, så er det jo gamle tal.
Der er ikke noget nyt under solen.
Altså, er der noget overhovedet, der kan dokumentere, at en 225-timers-regel vil virke?
Jeg har jo ikke set det med de andre.
Det, der sker her, er, at kasserne bliver lukket.
Der bliver skabt mere fattigdom, end der allerede er i forvejen, og der bliver sat flere familier på gaden.
Hvor er det lige, at det, der så fint står i forordet til den her lovgivning, om, at der skal være bedre integration i Danmark, kommer ind?
Hvordan ser Venstre på det?
Hvad er det for nogen ting i det her, der skaber en bedre integration?
Louise Schack Elholm (V), 2011-03-15:
Ja, der er helt klart grænser for, hvad Venstre vil være med til at sende folk ud i, og det er et helt forfejlet billede, som fru Line Barfod tegner her, for sagen er, at de undersøgelser, der er, viser, at når folk bliver smidt ud af deres boliger, er det ikke på grund af deres indkomst, så er det på grund af deres udgifter.
Det er jo på grund af, at folk ikke kan styre udgifterne.
Den største gruppe, der bliver smidt ud af deres boliger – det har en undersøgelse vist – er lønmodtagere.
Så det her med at sige, at de to ting hænger sammen som ærtehalm, er ikke rigtigt.
Det handler om at tage problemet der, hvor det er, og det er at sikre, at folk ikke bliver smidt ud af deres bolig.
Derfor skal man sikre, at de får en rådgivning, og der er netop fokus på, at vi skal sikre en bedre rådgivning af folk, der står til at blive sat ud af deres bolig.
Line Barfod (EL), 2011-03-15:
Det er det argeste vrøvl.
Altså, hvordan bliver man en del af samfundet ved ikke at have nogen penge?
Er man en del af samfundet, hvis man står nede på Nørrebrogade og tigger?
Er det den del af samfundet, som Venstre ønsker at vi skal have flere der er omfattet af?
Jeg forstår det simpelt hen ikke.
Man bliver ikke en del af samfundet ved ikke at have penge til at købe mad for, ved ikke at have penge til at betale sin husleje med, og det er jo det, der bliver resultatet af det forslag, ligesom det er resultatet af, at man i forvejen har sat ydelserne så langt ned.
Det, undersøgelserne viser, er, at folk ikke har råd til at betale deres husleje, ikke har råd til at købe mad, men må låne af familie og venner.
Hvordan kan det være at være en del af samfundet?
Og den del af samfundet, man ønsker de skal være en del af, er det, ved at de skal stå og tigge, ved at vi får flere, der står og tigger på gaden?
Henrik Høegh (V), 2011-03-15:
I den nye EU-politik lægger vi op til, at vi gerne vil støtte flere formål, der kunne være offentlige goder, med nogle penge fra søjle 1.
I relation til den nye EU-politik vil jeg ikke udelukke, at det kan være en af de ting, man skulle vurdere.
Vi har lagt finansieringen fast, og det har vi gjort frem til udgangen af 2013 – det drejer sig om EU-midler og landdistriktsmidler – og her tager vi artikel 68 i anvendelse.
Kristen Touborg (SF), 2011-03-15:
Jeg vil gerne takke ministeren for svaret.
Men jeg vil måske godt have ministeren til at præcisere lidt nærmere, om regeringen er indstillet på at gå mere i retning af frivillig modulation end det, man har lagt op til indtil videre, sådan at man kunne skaffe nogle yderligere midler til de unge.
Henrik Høegh (V), 2011-03-15:
Når vi i det her lovforslag snakker landdistriktsmidler, og hvad der eventuelt kunne ske til næste år, forestiller vi os, at man i nogle af de tilskudsordninger, vi i øjeblikket finansierer under »Grøn Vækst«, kan prioritere unge landmænd.
Louise Schack Elholm (V), 2011-03-15:
Her er det vigtigt at have fokus på, hvad det er, vi skal hjælpe med.
Det er det, vi tager os af her.
Så er der andre tiltag, hvormed vi tager os af at sikre, at folk ikke bliver sat ud af deres boliger, og hvormed vi prøver at afhjælpe den tendens, der er på nuværende tidspunkt, og som vi gerne vil undgå.
Det gør vi ved at sætte ind med at give kommunerne bedre redskaber til at undgå udsættelser af lejere.
Det er nogle af de ting, det er vigtigt at have fokus på.
Vi skal prøve at skaffe flere i beskæftigelse.
Det her har en beskæftigelseseffekt, og derfor gør vi det.
Vi skal prøve at sikre, at folk ikke bliver sat ud af deres boliger, og derfor prøver vi at hjælpe dem med at imødegå det via rådgivning og andre ting.
Så for at kunne hjælpe folk er det vigtigt også at have nogle målrettede redskaber, og det her er et målrettet redskab til at skabe en større beskæftigelse.
Dette lovforslag angår ændring af 450-timers-reglen.
450-timers-reglen, som tidligere var kendt som 300-timers-reglen, har vist sig at være eminent effektiv med hensyn til at få folk i arbejde.
Inden indførelsen af 300-timers-reglen var der situationer, hvor man skulle tjene helt op til 28.000 kr. om måneden, før det kunne svare sig for begge ægtefæller at være i arbejde.
Og det er ikke rimeligt, at samfundet på den måde sender et signal til befolkningen om, at deres arbejdskraft ikke er noget værd; vi har brug for alle.
Derudover har AKF lavet en undersøgelse, hvor de kunne se, at der er indvandrerkvinder, som har kunnet bruge 300-timers-reglen som en begrundelse over for deres mand for, at de skulle have et arbejde.
Reglen hjælper altså visse indvandrerkvinder til at blive en del af samfundet, til at få et arbejde.
Der er altså rigtig gode grunde til 450-timers-reglen, men reglen kan godt blive bedre.
Dette lovforslag indeholder tre elementer, som netop skal forbedre 450-timers-reglen.
Det første element er at ændre 450-timers-reglen til en 225-timers-regel, som løber over 1 år i stedet for 2 år.
Det gør reglen mere overskuelig, og sådan undgår man situationer, hvor folk i sidste øjeblik skal arbejde 450 timer.
Samtidig sikrer vi med 225-timers-reglen mere kontinuitet i deltagelsen på arbejdsmarkedet.
Det andet element i lovforslaget er, at frakendelse af kontanthjælpen ikke skal modregnes i boligstøtten.
Det er ikke meningen, at når én kasse lukker i, bliver den blot erstattet af en anden, der lukker op.
Helt konkret betyder det, at hvis et barn ikke overholder pålægget, vil dette barn ikke tælle med i forældrenes boligstøtte.
Det er vigtigt, at forældrene viser ansvar og hjælper deres børn til at komme på ret kurs.
Kommer børnene ikke på ret kurs, kan de hurtigt ende uden uddannelse eller i hård kriminalitet og senere i fængsel.
Det er en kriminalitetsspiral, som skal stoppes allerede i begyndelsen.
Derfor får forældre nu et håndgribeligt incitament til at tage deres ansvar alvorligt.
Venstre kan på den baggrund støtte lovforslaget.
Line Barfod (EL), 2011-03-15:
Det er svært at vide, hvor man skal starte eller slutte med det her, men jeg vil bare høre: Har Venstre nogen som helst nedre grænse for, hvor lidt man mener mennesker skal leve af?
Altså, i forvejen ved vi jo, at de her mennesker mister deres bolig og alt muligt andet, så er der nogen grænser for, hvad Venstre vil være med til?
Louise Schack Elholm (V), 2011-03-15:
Det her handler om at sikre, at folk er en del af samfundet, er en del af arbejdsmarkedet, og vi har set, at det her har haft en effekt.
Det er faktisk sådan, at hvis man nu gør, som S og SF foreslår, nemlig afskaffer kontanthjælpsloftet, starthjælpen og 450-timers-reglen, så vil det betyde en reduktion på 2.000-3.000 mennesker i arbejdsstyrken, i beskæftigelse.
Det er altså rigtig, rigtig mange mennesker, som lige pludselig ikke er en del af samfundet, og jeg synes, det er vigtigt, at vi sikrer, at alle er en del af samfundet.
Helle Sjelle (KF), 2011-03-15:
Jeg synes slet ikke, at man kan tale om det på den her måde.
Det her forslag handler simpelt hen om, at vi meget gerne vil have nogle mennesker, der lever isoleret på passiv forsørgelse, til at blive aktive i vores samfund.
Der må man jo så se på, hvad det er for incitamenter, der er de rigtige i den her sammenhæng.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-03-15:
Jeg noterer mig, at Konservatives ordfører også anvender eller i hvert fald henviser til den SFI-rapport, der kom i 2008, og igen vil jeg sige, som jeg sagde til Venstres ordfører, at det jo handler om tal, der skal dokumentere, at 300-timers-reglen virker, og at tallene stammer helt tilbage fra 2005 og 2006, hvor det var opgangstid i Danmark og der var masser af muligheder for at få job, også for dem, der havde det rigtig svært.
Og selv om det gik rigtig, rigtig godt, var der 30 pct. af dem, undersøgelsen omfatter, der så havde mulighed for enten at være i arbejde eller at få en uddannelse, og så er der 70 pct. tilbage, som så ikke har fået nogen uddannelse.
Kan ordføreren ikke godt se, at det er noget miskmask, at man nu, samtidig med at vi oplever at stå i en situation, hvor der ikke er nogen job derude – der er ikke mulighed for bare at gå ud og finde sig et arbejde – siger: Jamen vi skal have folk tilbage på arbejdsmarkedet, det skal nok gå, og det virker jo, det her?
Per Ørum Jørgensen (KD), 2011-03-15:
Tak for de pæne ord.
Jeg skal vende tilbage til de spørgsmål, som den socialdemokratiske ordfører rejser her, for jeg synes også, det er helt centrale spørgsmål som f.eks.: Hvad med folk, der er arbejdsløse, hvad betyder det i forhold til folks pension, osv. osv.?
Det er også derfor, vi ikke har været mere konkrete, for selvfølgelig skal sådan en ordning udarbejdes i samarbejde med arbejdsmarkedets parter, så man tager de forskellige hensyn, der skal tages i forbindelse med sådan en ordning.
Men det, jeg ligesom hører den socialdemokratiske ordfører anerkende, er, at der faktisk er en ret stor udfordring, specielt for børnefamilierne, i forhold til at få arbejdsliv og familieliv til at hænge sammen.
Hvordan hænger det så sammen med, at Socialdemokraterne rent faktisk ønsker, at man skal til at arbejde 1 time mere om ugen?
For det er jo netop børnefamilierne, der vil blive endnu mere presset på baggrund af det forslag, som er kommet fra S og SF.
Leif Lahn Jensen (S), 2011-03-15:
Kristendemokraterne har her fremsat et beslutningsforslag om en flekskontoordning, der netop vil betyde, at erhvervsaktive i perioder af arbejdslivet kan spare penge op for så at holde fri på andre tidspunkter.
Vi ved alle, at det kan være en rigtig stor udfordring at få familie- og arbejdslivet til at hænge sammen.
Derfor er det også rigtig vigtigt at se på, hvad vi kan gøre for at forbedre børnefamiliernes kår.
Vi har alle nogle historier om de her ting.
Jeg har selv to skønne døtre hjemme i Grenå, og jeg skal da være den første til at skrive under på, at det har været en udfordring at forene arbejdsliv og familieliv, når mobilen bipper løs og mail tikker ind, og man kommer hjem og er godt og grundigt træt og så også skal være noget for sin familie.
Det er selvfølgelig noget, som fylder meget for børnefamilier.
Det tror jeg de fleste herinde har oplevet.
Derfor synes jeg selvfølgelig også, det er fornuftigt, at Kristendemokraterne og hr. Per Ørum Jørgensen har startet en debat op, så vi netop hele tiden debatterer, hvordan vi kan gøre livet lettere for de trængte børnefamilier.
Det er en god debat, og det vil vi selvfølgelig også gerne takke Kristendemokraterne for, og den skal vi også være klar til at tage indimellem.
Som jeg ser det, er der dog nogle udfordringer forbundet med det her forslag, ting, som bør undersøges grundigere.
Jeg kan godt blive bekymret over, hvorvidt den fremlagte model vil øge den økonomiske ulighed blandt danskerne.
Helt konkret er jeg bekymret for, om man for det første øger uligheden mellem lavtlønnede og højtlønnede, sådan at højtlønnede, som kan tjene mere, hermed får mere tid med deres børn, fordi de er mere velstillede.
Og det synes jeg måske ikke kan være rigtigt.
De kan jo ikke spare tid op, og det vil sige, at hvis de så senere får et job, har de ikke de samme muligheder som andre.
Endelig er der for mig at se nogle uklarheder omkring fattigdom blandt de ældre lønmodtagere, der måske bruger løs af deres arbejdsmarkedspensioner midt i arbejdslivet.
Så det er klart, at der er nogle udfordringer, og at der er nogle spørgsmål, som arbejdsmarkedets parter skal tage højde for, hvis de vælger at arbejde for sådan en flekskontoordning, og også nogle spørgsmål, jeg stiller mig selv.
Nogle sektorer har allerede etableret lignende ordninger.
Det gælder f.eks. for politiet, hvor man har etableret en fridøgnsbank, der lader medarbejdere opspare tid, som de så senere kan bruge i forbindelse med personlige og familiemæssige formål.
I Danmark har vi en lang tradition for at have tillid til arbejdsmarkedets parter fra politisk side.
Men igen synes vi, det er rigtig fornuftigt og godt, at vi tager debatten.
Louise Schack Elholm (V), 2011-03-15:
Familien er kernen i de fleste danskeres liv, familien er en afgørende del af vores identitet, og den giver tryghed og støtte; for barnet er familien udgangspunktet i livet, og for forældrene er børnene det vigtigste i livet.
Derfor skal vi værne om familien, og vi skal give familien de bedste vilkår, vi kan give.
Dette beslutningsforslag, B 68, af Kristendemokraterne har ifølge forslagsstilleren til formål at give forældre bedre mulighed for at være sammen med deres børn, når børnene er små og har særlig brug for omsorg og nærhed.
Forslaget skal således give mulighed for at indgå aftaler på arbejdsmarkedet om en flekskontoordning, som det er anbefalet af Familie- og Arbejdslivskommissionen.
Kristendemokraterne foreslår bl.a., at flekskontoen integreres i eksisterende arbejdsmarkedsrate- og kapitalpensionsordninger således, at det bliver en betingelse for udbetaling fra disse ordninger til flekskontoordningen, at man trækker sig tilsvarende senere tilbage.
I Venstre anerkender vi Kristendemokraternes ønske om en god balance mellem familieliv og arbejdsliv.
Hvis forslaget blev gennemført, ville det nemlig være et brud med den danske model.
Der skal nemlig eksistere et ønske om det fra arbejdsmarkedets parters side, hvis staten skal overveje at komme med et forslag, der griber ind i parternes uafhængighed og autonomi, herunder arbejdsgivernes ledelsesret.
Et sådant ønske eksisterer ikke i dag hos arbejdsmarkedets parter.
Det betyder imidlertid ikke, at arbejdsmarkedets parter ikke allerede i dag udviser et stort ansvar for at sikre børnefamilierne gode vilkår og fleksibilitet; det har vi bl.a. set i forbindelse med de seneste overenskomstforhandlinger.
F.eks. blev der i 2007 på det private område aftalt forbedringer med ret til betalt fravær ved børns sygdom, og på det offentlige område blev parterne i 2008 enige om betalt fravær ved barnets anden sygedag og forlængelse af den betalte forældreorlov fra 12 til 18 uger.
Ligeledes har man på mange arbejdspladser også indgået aftaler om fleksible arbejdstider, hjemmearbejdspladser m.v.
; dette medvirker også til at sikre en god balance mellem familieliv og arbejdsliv.
Jeg har derfor fuld tillid til, at arbejdsmarkedets parter kan integrere særlige hensyn til børnefamilier i deres overenskomster, og skulle arbejdsmarkedets parter en dag også nå til enighed om et ønske om at oprette en flekskontoordning lig den, Kristendemokraterne her har foreslået, så skal regeringen selvfølgelig være klar til at løfte oprettelsen af en sådan.
Et sådant ønske eksisterer dog som nævnt ikke i dag.
Jeg skal derfor meddele, at Venstre til trods for forslagets gode hensigter om at sikre forældre mere tid med deres børn, når de er små, ikke kan støtte forslaget fra Kristendemokraterne.
Inger Støjberg (V), 2011-03-15:
Og så kan man sige, at det jo sådan set er stik imod den hensigt, som der var med det.
Men jeg vil igen understrege, at jeg er stor tilhænger af den danske model og af, at arbejdsmarkedets parter er dem, der genererer ændringerne på arbejdsmarkedet, også med hensyn til ting som dem her.
Og igen vil jeg sige, at jeg synes, det er vigtigt at rette blikket mod nogle af de overenskomster, som jo rent faktisk er blevet indgået, og hvor man har kunnet se, at arbejdsmarkedets parter har arbejdet i den retning, som hr. Per Ørum Jørgensen også arbejder for.
Så når hr. Per Ørum Jørgensen sagde som indledning, at han var i tvivl om, hvorvidt han skulle takke for min modtagelse af det her beslutningsforslag, vil jeg da sådan set sige, at det synes jeg egentlig godt hr. Per Ørum Jørgensen kunne gøre.
Per Ørum Jørgensen (KD), 2011-03-15:
Nu kan der være forskel på ambitionsniveauet, når det kommer dertil, men det skal ikke være en stor diskussion.
Men vi synes, at det fine ved den her model jo sådan set er, at det er en model, som også kan indrettes, så der tages behørigt hensyn til samfundsøkonomien og til arbejdsudbuddet og de udfordringer, der selvfølgelig er.
Kommissionen har jo fået beregnet den her model og er egentlig nået frem til, at man faktisk godt kan sikre den her frihed og fleksibilitet, uden at det har konsekvenser for samfundsøkonomien, og uden at det har konsekvenser i forhold til arbejdsudbuddet.
Og dermed er det jo et eller andet sted ærgerligt, hvis man ikke kan finde ud af at indføre en ordning, som måske ikke har økonomiske konsekvenser, og som ikke har konsekvenser i forhold til arbejdsudbuddet, men som faktisk giver mere frihed og fleksibilitet til, at man som familie i perioder, hvor der er behov for det i ens liv, kan prioritere sit familieliv.
Inger Støjberg (V), 2011-03-15:
Jeg er fuldstændig enig med hr. Per Ørum Jørgensen i, at det klinger godt i en liberal ministers ører, når man siger frihed og fleksibilitet, for det er faktisk det, den liberale grundholdning langt hen ad vejen bygger på.
Når det så er sagt, er det også sådan, at vi jo har en helt særlig model for arbejdsmarkedspolitikken i Danmark, og det synes jeg faktisk også man må sige at vi kan se ud fra de overenskomster, der er blevet indgået – nu henviste jeg bl.a. til det private område i 2007 og det offentlige område i 2008, hvor man netop har diskuteret frihed og fleksibilitet på arbejdsmarkedet, især med hensyn til børnepasning, men også med hensyn til fleksibilitet i arbejdstilrettelæggelse og sådan nogle ting.
Og jeg synes, vi skal være ekstremt varsomme med her fra Folketingets side at gå ind og bryde med den danske model på det her område.
Man kan jo sige, at arbejdsmarkedets parter på mange måder har taget Familie- og Arbejdslivskommissionens ideer op, har kigget på dem i forbindelse med overenskomstforhandlingerne, og det kan jeg sige at jeg er fuldt tilfreds med.
Per Ørum Jørgensen (KD), 2011-03-15:
Jeg ved ikke, om jeg skal sige tak for ministerens modtagelse af forslaget, men formålet med at fremsætte forslaget her er jo også at få en generel debat for at imødekomme det, som mange undersøgelser viser, og det, som jeg egentlig også synes fremgår meget klart af danske familiers liv, nemlig at rigtig mange har svært ved at få arbejdsliv og familieliv til at hænge sammen.
Vi har bl.a. set oppositionen komme med forslag om, at man skal arbejde 1 time mere om ugen, som jo også er med til at presse børnefamilierne, specielt småbørnsfamilierne, i usædvanlig grad.
Så der er ligesom en tendens i tiden, som trækker i den modsatte retning af det, som vi hører mange børnefamilier give udtryk for, nemlig at de faktisk gerne vil have mulighed for at få mere fleksibilitet og mere frihed.
Netop dette med mere fleksibilitet og mere frihed må jo klinge rigtig godt i en liberal ministers ører.
Og der er det her måske den bedste model, som Familie- og Arbejdslivskommissionen har arbejdet med.
Det er rigtigt, at det er arbejdsmarkedets parter, der skal inddrages, men politikerne kunne jo godt tage serveretten i forhold til at få det her indført og dermed tage initiativ til ligesom også politisk at sige: Vi prioriterer faktisk, at der skal være plads til familieliv, og at man skal have den her fleksibilitet og frihed i sin hverdag.
Bent Bøgsted (DF), 2011-03-15:
Var det så ikke er formålstjenligt, at ministeren måske undersøgte, om ikke det var enkelt alligevel at få det ind i det her lovforslag med et ændringsforslag, så man kunne spare systemet en hel del besvær?
Ministeren henviste til teknologien, der kommer til hjælp, men teknologien er vel også så fremskreden, at det forholdsvis enkelt kunne puttes ind i det her lovforslag som et ændringsforslag, og så sparer man staten – det er sparetider – en hel del her til efteråret, ved at der skal fremsættes et lovforslag mindre.
Inger Støjberg (V), 2011-03-15:
Det er altid godt med gode forslag og i særdeleshed, vil jeg sige, fra Dansk Folkeparti.
Det er sådan, at teknologien sandsynligvis vil komme hele det her område til hjælp, og det er så også det, der sker i forhold til det ønske, som DA har fremsat.
Så jeg synes, vi skal holde fast i den køreplan, som der er lagt, men jeg ser altså med stor fortrøstning på, at det rent faktisk også kan lade sig gøre.
Bent Bøgsted (DF), 2011-03-15:
Jeg vil gerne takke for, at ministeren er lydhør over for det.
Jeg synes jo alt andet lige, at når vi har et lovforslag, der skal lave ændringer i loven om sygedagpenge, var det nemt at tage det med her, for så slap vi for den ekstra lovgivning til efteråret.
Vi kunne jo få det med som et ændringsforslag til lovforslaget og behandle det samtidig og få det gennemført her og nu.
Så sparer vi jo systemet for et lovforslag til efteråret.
Det mener jeg ministeren måtte kunne se var lidt enklere at tage med her, også af hensyn til medarbejderne, administrationen og det hele, for så sparer man systemet for et lovforslag.
Inger Støjberg (V), 2011-03-15:
Jeg tror ganske enkelt ikke, at der i sin tid blev taget højde for det, men det kan vi jo komme tilbage til i skriftlige besvarelser.
Jeg vil blot sige, at det jo ikke er et ukendt fænomen, når man har med store it-systemer at gøre, at de indimellem også skal opdateres.
Jeg tror, vi alle sammen kender det f.eks. fra vores netbank.
Der er måske en time eller to, hvor netbank ikke virker, og sådan er det også, når et stort it-system som det her skal opdateres.
Så på den måde kan man tage højde for den slags, men man må også acceptere, at når man har med store it-systemer at gøre, skal de indimellem også opdateres.