Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2015-08-21:
Helt overordnet vil jeg sige, at vi jo skal andenbehandle tre lovforslag på flygtningeområdet i dag.
Og når jeg tager ordet under andenbehandlingen, skyldes det bl.a., at vi under førstebehandlingen var i den situation, at der ikke var høringssvar, at der ikke var noget høringsnotat, fordi man valgte at haste lovgivningsprocessen igennem.
Det må jeg sige: Det synes jeg er dårlig stil.
Jeg synes, at man altid som regering må tilstræbe at få så god en lovgivningsproces som overhovedet muligt, herunder at sørge for, at alle de relevante organisationer osv. bliver hørt i tide.
Og jeg kan ikke se noget argument for, at det her skulle sjuskes igennem.
Men nu har vi så en andenbehandling, og grundlæggende om de her tre lovforslag vil jeg sige, at vi står i en historisk flygtningekrise.
Altså, ikke siden anden verdenskrig har så mange mennesker været tvunget på flugt.
Jeg synes faktisk, det er helt vildt, at den måde, Danmark reagerer på det, er ved at spørge: Hvordan kan vi gøre mest muligt for at undgå, at flygtningene kommer hertil?
Det her forslag, L 3, handler jo om at fratage flygtninge retten til folkepension.
Det vil sige, at flygtninge, som ikke har boet mange, mange år i Danmark, kommer til at tilbringe de sidste år i fattigdom.
Der er jo to hovedargumenter fra regeringens side for de her tre lovforslag.
Det ene er, at det vil få folk hurtigere i arbejde, hvis man gør dem fattigere.
Det er jo sådan en argumentation, som højrefløjen dyrker generelt.
Jeg mener, at den er tvivlsom, også når det handler om arbejdsløse danskere osv., men nu er det altså flygtninge, vi taler om.
Og der må man bare sige: Her taler vi om folkepensionister, altså om mennesker, der ikke skal arbejde, fordi de er for gamle til at arbejde.
Så den argumentation falder jo fuldstændig på gulvet.
Det andet argument er, at det vil få folk til at blive væk, altså at søge til et andet land end Danmark, hvis man giver lave ydelser.
Jeg har ikke på nogen måde kunnet få regeringen til at komme med noget forskningsmæssigt belæg for den påstand og da slet ikke nogen som helst form for dokumentation for sammenhængen mellem pensionens størrelse eller muligheden for at få folkepension og så, hvilket land man vælger.
Beskæftigelsesministeren sagde såmænd også på det samråd, vi havde i tirsdags, meget klart: Nej, regeringen og ministeren kan ikke dokumentere det eller har ikke nogen erfaring, der tyder på, at folkepensionens størrelse eller muligheden for at få folkepension har betydning for, hvilket land flygtninge vælger at tage til.
UNHCR, altså FN's Flygtningehøjkommissariat, mener jo faktisk, at det her forslag er i strid med flygtningekonventionen.
Institut for Menneskerettigheder har også tidligere været ude at sige, at de faktisk mener, at man vedtager lovgivning, som strider mod flygtningekonventionen fra 1951.
En lang række organisationer tager også afstand fra det her forslag med den argumentation, at det vil skabe fattigdom.
Og fattigdom er sådan cirka det dummeste, man kan skabe, hvis man gerne vil god integration.
En hovedanke fra vores side, fra Enhedslistens side, i forhold til de her tre lovforslag, vi andenbehandler i dag, er jo netop, at man simpelt hen skyder sig selv i foden, at man spænder ben for sig selv, hvis ønsket er god integration.
For hvis vi placerer mennesker i fattigdom, isolerer vi dem og skubber dem væk fra samfundet; vi skubber dem længere væk fra arbejdsmarkedet.
Og for de mennesker, det her forslag vedrører, er arbejdsmarkedet jo slet ikke en mulighed, fordi det netop vedrører ældre borgere.
Derudover mener jeg, at det her forslag vil komme til at medføre et kæmpemæssigt bureaukrati ude i kommunerne.
For det vil, som der skrives i lovforslaget, være sådan, at hvis den enkelte ældre borger er i en situation, hvor man ikke kan betale huslejen eller sidder så stramt i det, at man ikke kan få mad på bordet eller betale sin medicin, eller hvad det nu kunne være, så vil man have mulighed for at søge enkeltstående ydelser.
Jeg frygter, at det her kommer til at medføre et meget stort bureaukrati, hvor vores sagsbehandlere rundtomkring i kommunerne skal bruge en masse tid på at sidde og tildele enkeltstående ydelser og forholde sig til den enkeltes økonomi, frem for at vi siger, at de her mennesker selvfølgelig skal have en pension, man kan leve af.
Så det vil sige, at jeg sådan set også tvivler på besparelsen i det her.
Tværtimod tror jeg, at de bureaukratiske omkostninger, om man så må sige, må blive meget, meget store.
Vi stemmer selvfølgelig imod det her lovforslag.
Og som sagt mener jeg simpelt hen ikke, at argumentationen holder.
Det giver ikke mening at sige, at man skal motivere mennesker til at arbejde ved at sætte ydelsen ned, når der er tale om ældre mennesker, som netop ikke kan eller skal arbejde.
Tak for det.
Det bliver konsekvensen af de lovforslag, vi behandler i dag.
Jeg vil gerne komme med en række bemærkninger.
Den første handler om den danskprøvebonus, som regeringen lægger op til.
Når den er værd at nævne, er det jo, fordi regeringen, når den er blevet kritiseret for, at de her lovforslag vil føre til fattigdom, har svaret: Jamen folk kan jo bestå en danskprøve, nemlig danskprøve 2, og så få den her bonus.
Til det er der jo at sige, at godt en tredjedel – 34-39 pct. – af flygtninge og familiesammenførte, der kommer til Danmark, placeres på det, der hedder danskuddannelse 1.
Det er ikke noget, de selv vælger.
Altså, det er sådan, at når man kommer til Danmark, bliver man vurderet af sprogcenteret
Når man så har gennemført danskuddannelsen på det niveau, bestået prøven, har man ikke ret til mere danskundervisning.
Så for godt en tredjedel vil det altså ikke være en mulighed at komme op på det niveau, som kræves, for at man kan modtage den her bonus.
Regeringen henviser til det, der hedder FVU, forberedende voksenundervisning, som et alternativ.
Det fremgår af et skriftligt svar, jeg har fået, at når flygtninge så har bestået niveau 1 og ikke har ret til mere sprogundervisning, ikke har ret til en ny prøve, kan de jo komme hen i det her FVU-system.
Problemet er bare, at det kræver, at kommunen accepterer og har lyst til at betale for det særlige undervisningsforløb.
Og i øvrigt er den her forberedende voksenundervisning slet ikke lavet til flygtninge i den her situation.
Med andre ord vil en stor del af de flygtninge, der kommer hertil, reelt være afskåret fra den her bonus.
Det andet, jeg gerne vil sige, er, at flygtninge, som har børn, og som jo er på integrationsydelse i den første tid her i landet, vil have et ekstremt lavt rådighedsbeløb, fordi de ikke får børnetilskud.
Rådighedsbeløbet for en enlig med tre børn vil være på 5.300 kr. om måneden og ikke de 14.500 kr., som fremgik af regeringens faktaark – fakta i citationstegn, skulle man sige – fra juli.
Der vil i den grad være tale om børn, som kommer til at leve i fattigdom, i modsætning til hvad hr. Lars Løkke Rasmussen, statsministeren, lovede under valgkampen.
Punkt 3: Vi mangler stadig dokumentation for, at asylansøgere vælger land efter niveauet på ydelserne.
Jeg har ikke kunnet få regeringen til at tilbagevise den forskning eller pege på en forskning, som tyder på noget andet.
Punkt 4: Den beskæftigelsesmæssige effekt ved starthjælpen var ekstremt begrænset – 14 pct., så vidt jeg husker.
Altså, 14 pct. ekstra kom i arbejde, og resten blev bare fattigere.
Og når jeg siger »bare«, lyder det sådan lidt ligegyldigt, men det er bestemt ikke ligegyldigt.
Det medførte voldsomme, massive sociale problemer.
Ud over at det er problem for det enkelte menneske, er det rigtig, rigtig dyrt for det danske samfund at sende mennesker ud i den type fattigdom.
Oven i købet er det sådan med det lovforslag, vi behandler i dag, at den her lave ydelse, som altså skal motivere flygtninge til at arbejde, også gælder for de flygtninge, som af danske sagsbehandlere er blevet vurderet til ikke at være i stand til at arbejde – altså de mennesker, som ikke er arbejdsmarkedsparate.
På den ene side siger man: Vi laver en lav ydelse, fordi det vil få folk til at komme i arbejde.
På den anden side siger man: Men det skal også gælde for de mennesker, som vi selv har vurderet ikke vil være i stand til at arbejde.
Igen: Resultatet af det her vil for langt de fleste være fattigdom med dertil hørende massive sociale problemer.
Det er ikke kun et problem for den enkelte borger, der udsættes for det her, men i den grad et problem for hele det danske samfund, fordi integrationsproblemer går ud over os alle sammen.
Punkt 5: Den svenske terrorismeekspert Magnus Ranstorp og psykologen David Oehlenschläger fra DIGNITY, Dansk Institut Mod Tortur, frygter, at marginaliserede flygtningebørn, der vokser op i fattigdom, er i fare for radikalisering.
Altså, de udtaler direkte, at konsekvensen af det her kan være, at risikoen for radikalisering vokser.
Det er igen et kæmpemæssigt problem for det danske samfund.
Punkt 6: Ministeren har flere gange henvist til, at hvis flygtninge virkelig kommer på spanden på grund af den her meget lave ydelse, vil der være mulighed for at få en særlig støtte til høje boligudgifter.
Det, ministeren så bare ikke har henvist til i de svar, er, at regeringen har tænkt sig at lægge et loft over den støtte, som kan gives til særlig høje boligudgifter.
Punkt 7: Lovforslaget er blevet mødt med en bred front af kritik for diskrimination, for at skabe fattigdom, for at modvirke integration.
Kritikken kommer bl.a. fra Socialrådgiverforeningen, Amnesty International, Institut for Menneskerettigheder, Red Barnet, LO, FTF, Uddannelsesforbundet, Dansk Folkeoplysnings Samråd, Børnerådet, Dansk Flygtningehjælp, De Danske Sprogcentre, Dansk Institut mod Tortur, Røde Kors, Rådet for Socialt Udsatte, AOF Danmark og Retspolitisk Forening.
Hvis man på nogen måde er interesseret i god integration, hvis man synes, det er et problem, når flygtninge havner i kriminalitet, når flygtninge ender med ikke at kunne det danske sprog, når flygtninge ikke kommer ud og bliver en del af det danske samfund, så er det simpelt hen tudetosset at stemme for det her lovforslag, for det her lovforslag vil i den grad øge risikoen for integrationsproblemer frem for at gøre det modsatte.
Jeg synes, at det er dybt bekymrende.
Hr. Martin Henriksen tager fat i danskundervisning og spørger: Hvorfor skal den være gratis til rådighed?
Altså, når der kommer flygtninge hertil, hvorfor skal de så have adgang til danskundervisning?
Skal de ikke betale for det?
Hvis man indførte det princip, at vi sagde til de flygtninge, der kommer hertil og var anerkendt som flygtninge, dvs. at de danske myndigheder havde sagt, at du er i fare, dit liv er i fare, vi vil ikke sende dig tilbage, for så risikerer du at blive slået ihjel, derfor har du lovligt ophold i Danmark, du har krav på beskyttelse i Danmark, at de selv skal betale for deres danskundervisning, så ville der som det første ske det, at de færreste ville få danskundervisning.
Der er ikke særlig mange flygtninge, som kommer med en masse penge.
De fleste har enten mistet alt, hvad de ejer og har, eller har solgt det for at finde en måde at betale for at komme ud af f.eks. Syrien på på flugt fra Islamisk Stats myrderier og voldtægter og tortur.
Ville det gavne det danske samfund, at der var en masse flygtninge i Danmark, som ikke havde adgang til danskundervisning og som dermed ikke lærte det danske sprog?
Det ville da være et kæmpemæssigt problem.
Det ville være et kæmpemæssigt problem for os alle sammen.
Det ville betyde, at de her menneskers mulighed for at komme på arbejdsmarkedet og blive selvforsørgende ville blive endnu ringere, end den er i dag.
Det er ikke let at komme hertil i forvejen og komme ud på det danske arbejdsmarked.
Så jeg tror, at det sådan cirka er det dummeste, man kunne finde på at gøre, hvis man ønsker integration, altså at fratage flygtningene retten til danskundervisning.
Så vidt jeg husker, havde Dansk Folkeparti på et tidspunkt et forslag eller måske bare en overvejelse om, at mennesker fra andre lande kun måtte tale dansk på gaden.
Mange flygtninge ville i så fald skulle være tavse, når de gik rundt på de danske gader.