Lone Dybkjær (RV), 2008-04-03:
Det Radikale Venstre er sådan set temmelig tiltalt af overskriften på det her forslag, nemlig: » … en national handlingsplan for det medicinske område«.
Vi mener i virkeligheden, at der er brug for noget i den retning, og vi mener, at det medicinske område har lidt under at være underprioriteret i forhold til det kirurgiske område.
Så vi synes, at det er godt, at vi her i dag og forhåbentlig fremover i udvalgsarbejdet får fokus på det medicinske område.
Men jeg synes, at vi i udvalget skal stræbe efter at lave en beretning og se, om vi dog ikke kan komme et eller andet stykke vej og få taget nogle initiativer, så vi får lidt mere fokus på det her område, uden at vi samtidig fuldstændig blander os i regionernes arbejde.
Vi har jo heller ikke fra radikal side været fuldstændig betaget af den måde, tingene er blevet grebet an på, specielt ikke med ventetidsgarantierne, så det er jo ikke nødvendigvis den handlingsplan, som vi synes skal laves også på de her områder.
Men vi synes, det er nødvendigt, at der kommer fokus på det medicinske område, og det gør vi, fordi det medicinske område kommer til at lide kraftigere af personalemangel end de andre områder, fordi det er langt sværere at planlægge på det medicinske område, end det er på det akutte område.
Der er en lang række ting i det her forslag, som vi synes er udmærkede.
Vi synes, at det er alt for detaljeret, og det har jeg sådan set også sagt til forslagsstillerne at vi synes det er, men vi synes, at det må være muligt at tage nogle af tingene også fra nogle af de ordførere, der har nævnt eksempler i dag, så vi kan komme et skridt videre.
Jeg vil også sige det sådan helt pragmatisk: Det her forslag har været fremsat et passende antal gange, og det kunne selvfølgelig være rart, hvis vi ikke skulle blive ved med at gentage forslagene gang på gang, fordi de måske i virkeligheden ikke får nogen helt tilfredsstillende behandling.
Så i virkeligheden skal min opfordring i dag være, at vi prøver at tage fat på det i udvalgsarbejdet for at se, om vi dog ikke kunne få sat lidt mere fokus på det her område og dermed altså også komme videre.
Jeg mener, at det er klart, at det fokus, som regeringen har haft på den planlagte kirurgi, betyder, at der ofres mange flere kræfter på det område, også fordi man, hvis ikke man ofrede de fornødne kræfter, jo ville få folk sendt over i den private sektor, som alt andet lige er dyrere.
Jeg synes også, at vi skal diskutere at få prioriteret sundhedspersonale og få tilrettelagt tingene på en sådan måde, at det også er attraktivt at arbejde på de medicinske afdelinger, uden at man derved blander sig i regionernes arbejde, for det ønsker vi ikke.
Men det er jo også klart, at regionerne har signaleret, at der er behov for at gøre noget på det her område.
Så skal jeg lade være med at tage diskussionen om offentlig og privat i den her sammenhæng.
Jeg ved godt, at så kommer vi ingen vegne, men måske kunne vi komme nogen vegne, hvis ikke vi forholder os alt for ideologisk til tingene.
Sundhedsministeren kom med en lang række eksempler på, hvor gode og hvor mange initiativer man havde taget, og jeg vil godt sige til ministeren, at jeg synes, at man også skal fokusere lidt på her og nu.
Det har man jo gjort med hensyn til de kirurgiske patienter, men det har man altså ikke gjort her.
Altså, det er jo ikke det, man har brug for, hvis man er akut patient på det medicinske område, så derfor synes jeg godt, at vi måske også kunne sige: Jamen hvad er det, vi kan gøre her og nu, så det ikke bliver sådan, som ordføreren fra SF's sagde - nu skal jeg passe på, at jeg anvender den rigtige terminologi - nemlig at de, der arbejder på det her område, føler, at det er underprioriteret.
Det er jeg helt enig i, for sådan opleves det jo, og sådan må det opleves.
Derfor synes jeg godt, at vi kunne tage fat på det på en måde også fra Sundhedsministeriets side, så medarbejderne ikke havde den fornemmelse, som de har i dag, nemlig at de ikke er så meget værd som de andre.