Mette Frederiksen (S), 2015-01-16:
Det er jo altid sådan, når vi behandler sager, der har en vis sammenhæng med hinanden, i umiddelbar forlængelse af hinanden, at der også vil være en del gentagelser i talerne.
Det, vi diskuterer her, er en del af samme problemstilling som det, vi netop har været inde på, nemlig de situationer, hvor danske statsborgere eller personer med opholdstilladelse i Danmark rejser ud og eksempelvis bidrager, som vi ser det lige nu, hos Islamisk Stat i Mellemøsten.
Jeg har den helt grundlæggende og klare holdning, at danskere selvfølgelig ikke ustraffet skal kunne deltage i væbnet kamp mod danske soldater.
Det siger sig selv.
Det er en organisation, der i tanke og virke er inhuman, har begået og begår enorme forbrydelser mod menneskeheden og er en trussel mod os alle sammen.
Det gør vi på den ene side, og så på den anden side er der unge danskere eller herboende udlændinge, der rejser ud og kalder sig selv for såkaldte hellige krigere, går over på den forkerte side, kæmper imod demokratiet og i konkrete tilfælde også imod danske soldater.
Når det finder sted, er det i mine øjne at betragte som landsforræderi.
Derfor skal vi selvfølgelig gøre, hvad vi kan, for at forhindre de pågældende i at udrejse.
Det har vi netop diskuteret, og vi skal også gøre alt, hvad vi kan, for at de pågældende bliver retsforfulgt, når de vender tilbage.
Så ingen af os er, vil jeg gerne sige, uenige, tror jeg, i målet for den her diskussion, men måske snarere i fremgangsmåden.
Straffeloven indeholder allerede en række bestemmelser, som afhængigt af nærmere omstændigheder kan bruges til at straffe personer, der indgår i væbnet kamp mod danske soldater.
Og lad mig bare lige i den forbindelse sige, at man godt kan overtræde flere forskellige bestemmelser i straffeloven med samme handling.
Vi har f.eks. § 114 om terrorisme.
Det er en paragraf, der kan bruges, hvis en person begår eller medvirker til terrorhandlinger, og der gælder også straffelovens § 114 e, bl.a. om at fremme virksomheden for grupper eller sammenslutninger, der begår eller har til hensigt at begå terrorhandlinger.
Også når der ikke er direkte tale om terror, vil danskere efter omstændighederne kunne straffes for at deltage i væbnet kamp mod danske soldater.
Straffelovens almindelige regler om vold og drab gælder også i den situation.
Som i hvert fald retsordførerne godt ved, anvender straffeloven jo ikke direkte begrebet landsforræderi.
Der er en paragraf, 102, som indeholder en bestemmelse om bistand til fjenden under krig, hvilket bl.a. omfatter at gøre tjeneste i en fjendtlig krigsmagts væbnede styrker.
Den paragraf har nogle år på bagen.
Den er etableret umiddelbart efter anden verdenskrig, og jeg og regeringen synes, at det er afgørende at få kortlagt og defineret, om vi også kan bruge de bestemmelser i forhold til de situationer, danske soldater indgår i i dag.
Det er f.eks. spørgsmålet om krig.
Omfatter det også væbnede konflikter mod en ikkestatslig gruppe, og omfatter krig også væbnede konflikter, der ikke i praksis risikerer at berøre dansk territorium?
Derfor har regeringen bedt Straffelovrådet om at vurdere spørgsmålet om den strafferetlige behandling af danskeres deltagelse i væbnede konflikter i udlandet.
Også her har vi at gøre med en ret vanskelig juridisk afvejning, bl.a. i forhold til det folkeretlige grundlag, og det bliver vi nødt til at have på plads.
Straffelovrådet arbejder i et tempo, som nogle gange kan være lidt uforeneligt med mit eget lidt utålmodige væsen, skal jeg være ærlig og sige.
Jeg har stor respekt for, at man skal gøre sit arbejde på den rigtige måde, men jeg vil selvfølgelig gerne have, at vi kommer videre med det her spørgsmål så hurtigt som muligt, og derfor har jeg faktisk – og det gør man ikke så tit som justitsminister – bedt Straffelovrådet om at fremrykke arbejdet, sådan at de vil være i stand til at give en deludtalelse på netop spørgsmålet om deltagelse i og hvervning til væbnede konflikter i udlandet.
Det arbejde vil blive færdiggjort før sommeren her i 2015.
Så er mit håb selvfølgelig, at vi får skabt et endnu stærkere og mere tydeligt grundlag, end tilfældet er i dag.
Det er ikke sådan, at der ikke i dag er bestemmelser, vi kan straffe de pågældende efter.
Det er der.
Jeg vil bare gerne have mange veje ind til en eventuel retsforfølgning, fordi jeg synes, det er afgørende, hvis bevisbyrden overhovedet kan løftes, at folk bliver holdt ansvarlige for de ugerninger, de måtte have gjort, eksempelvis i Syrien eller Irak.
Det andet, jeg bare afslutningsvis vil sige, er, at der her er et område, hvor jeg tror det er vigtigt, at vi tager den rigtige stilling som samfund.
Selvfølgelig skal vi på ingen måde acceptere den fuldstændig uacceptable adfærd, der ligger bag, når danskere eller herboende udlændinge vender Danmark ryggen og kæmper for Islamisk Stat, som vi ser det lige nu i Syrien og Irak.
Der er kun grund til at tage afstand fra den slags.