Allan Niebuhr (KF), 2007-10-12:
Der var faktisk ikke noget i den, som jeg kunne være uenig i.
Det må jeg sige.
Jeg synes, den var meget konstruktiv, og det synes jeg at jeg gerne vil kvittere for.
Så vil jeg vende mig mod det nordiske samarbejde, for det er jo netop sådan, at vi op til lige kort før sessionen i København blev opmærksomme på noget, som måske var overraskende for nogle, ikke så meget for os, der arbejder med det nordiske, men for mange andre, og det var resultatet af en undersøgelse, der blev foretaget blandt borgerne, som viste, at borgerne i de nordiske lande faktisk lagde meget vægt på det arbejde, der foregår i de nordiske lande og i Nordisk Råds regi.
Det synes jeg er meget konstruktivt, og det viser med al tydelighed betydningen af det gode, nordiske samarbejde og forståelsen for, at vi arbejder med nogle væsentlige spørgsmål, der har betydning for hele Norden.
Det er sådan nogle undersøgelser, der godt kan give en blod på tanden til at sige, at det nok er den rigtige vej, vi går.
Vi ved det godt selv, men det er jo rart, at også andre ser det.
I forbindelse med optakten til sessionen i København var der jo rigtig meget fokus på globaliseringen med Norden som vinderregion.
Det er nu blevet videreført med det nye tema »Mulighedernes Norden«.
Det er efter min mening et rigtig godt skridt, at man har valgt at højprioritere netop globaliseringen og de ting, der ligger omkring globaliseringen i Norden, som et af vores hovedprojekter.
Det er jo sådan, at tiderne har ændret sig og fortsat ændrer sig meget.
Når man bl.a. før i tiden købte en Volvo eller Volvos produkter, så kunne man se, at der stod »made in Sweden«, og når man købte Danfossprodukter, kunne man se, at der stod »made in Denmark«.
Det gør der ikke mere.
Hvis man prøver at kigge efter, kan man se, at der står »made by Volvo« eller »made by Danfoss«.
Det betyder nemlig, at produkterne ikke absolut behøver at være produceret i Sverige eller i Danmark, men kan være produceret i Kina eller andre steder, men med det kendte nordiske brand.
De nordiske virksomheder står altså inde for det produkts værdi og kvalitet, og det viser jo netop noget om udviklingen i globaliseringen, at vi arbejder sammen i Norden om forskning, innovation og udvikling af produkter, der ikke absolut behøver at blive produceret i de nordiske lande, men bliver brandet af de nordiske virksomheder.
Det viser noget om udviklingen af nordiske virksomheder i den globaliserede verden.
Jeg synes, det er utrolig vigtigt, at vi holder fokus på det, der ligger i globaliseringen, det vil sige fokus på netop det med markedsføring af Norden, på det med at lægge vægt på forskningen, på innovation og på hele situationen i forbindelse med energi og klima, og så også på det, som vi allerede i nogle år har arbejdet for, nemlig en fjernelse af grænsehindringer også for erhvervslivet i Norden, således at man kan arbejde sammen om tingene, udvikle og videreudvikle Norden som en vinderregion.
Klima har også fået en høj prioritering, og det synes jeg er rigtig fornuftigt, rigtig godt.
Med klima forstår vi jo også, at det drejer sig om energi.
Det drejer sig igen om det, som hr. Ole Stavad omtalte.
Både energi og forbruget af vores energiprodukter og lignende gør, at vi er med til at sikre og fastholde fokus på et godt klima.
Det er jo ikke mindst i de nordiske lande - og ikke mindst i polarområdet - at man i første omgang kommer til at mærke virkningerne af den voldsomt hastende klimaforandring, der sker.
Hvordan når vi så de her ting, som jo alle sammen koster rigtig mange penge, i nordisk sammenhæng?
Det gør vi ved at målrette og fokusere på vores budgetter, således at vi tilpasser og tilretter dem, så de passer til den prioritering, vi har valgt at have i arbejdet i Nordisk Råd.
Jeg sidder som formand for kontroludvalget, og vi har der valgt, at det næste tema for udvalgets granskning skal være at se på budgettet, at se på de utrolig mange udvalg og de ressourcer, der ligger i de enkelte udvalg og i de her mange, mange projekter.
Jeg tror, at fru Marion Pedersen bl.a. var inde på, at nogle af dem har haft en meget, meget lang levetid, og stadig væk står der et nærmest uoverskueligt billede af små projekter, små grupper med økonomier, der ikke er et klart overblik over.
Angående spørgsmålet om de selvstyrende områder er det jo helt klart, at vi fra dansk side har lagt meget, meget vægt på, som det jo også er nævnt flere gange i dag, at skabe de bedst mulige forhold for disse områder.
Alle har fra dansk side arbejdet på, at vi skulle nå længst muligt.
Vi er nået længst muligt, som situationen ser ud nu.
Jeg vil ikke sige, at vi er nået så langt, som vi gerne ville, men jeg ser de fremskridt, vi har nået, som positive, og dem har jeg lyst til at bakke op om.
Vi ved alle, at Helsingforsaftalen kræver enstemmighed, hvis der skal laves ændringer.
Det er der ikke basis for, som situationen ser ud.
Der har vi ikke fra dansk side fuld opbakning fra nogen af vores kollegaer i det nordiske.
Det må vi så tage til efterretning, og så må vi se.
Vi har, også ud fra færingernes og grønlændernes synspunkt, taget nogle meget vigtige skridt, selv om vi ikke er nået så langt, som vi gerne ville.
Vi har nået det mulige, og det synes jeg vi skal være tilfredse med.
Vi skal selvfølgelig arbejde videre, men jeg synes, vi skal være tilfredse med, at arbejdet trods alt har givet nogle resultater, som eksempelvis både færingerne og grønlænderne er godt tilfredse med.
Der er jo sket utrolig meget i de baltiske lande i de 15 år, og de baltiske kontorer har haft en rimelig god succes gennem deres levetid, men vi er også nødt til at gå ind og se på, hvad vi vil lægge som opgaver for de baltiske kontorer i fremtiden.
I og med at de baltiske lande er blevet medlemmer af EU og i kraft af, at de baltiske lande har haft en utrolig udvikling gennem de sidste 15 år, er situationen og dermed også arbejdsopgaverne for de baltiske kontorer blevet ændret.
Når jeg vender blikket mod kontorerne i henholdsvis Kaliningrad og Sankt Petersborg, synes jeg til gengæld, at jeg har lyst til at kritisere noget af det, der sker i forbindelse med disse kontorer.
Vores ønske om at være et godt bindeled med kontorerne i henholdsvis Kaliningrad og Sankt Petersborg viser efter min mening - og nu taler jeg igen om det granskningsarbejde, vi har lavet i kontroludvalget -
at man i hvert fald fra russisk side har gjort utrolig meget for at sætte sig på dagsordenen på kontorerne, bl.a. gennem den måde man samarbejder med medarbejderne på kontorerne på.
Det er ikke tilfredsstillende, og vi har fra kontroludvalgets side meldt tilbage til præsidiet og til ministerrådet, at hvis der skal være en fortsat udvikling af den nordiske tanke med de her kontorer, så er vi nødt til at anerkende problemet og sørge for, at vi arbejder på lige vilkår, og at det ikke er russerne, der bestemmer, hvordan udviklingen skal være på disse kontorer, for så har de efter min bedste overbevisning ikke den værdi, vi gerne ville have de skulle have.
Jeg vil slutte med at sige, at det nordiske samarbejde ikke, som en dansk journalist på et tidspunkt skrev, når vi har møder i Nordiske Råd, er en fætter-kusine-fest.
Vi føler os ganske rigtigt som en stor familie, men vi arbejder med store og væsentlige områder, og det har stor betydning for os alle i Norden.
Derfor har det nordiske samarbejde haft og har fortsat en meget, meget stor betydning.
Og det skal vi værne om, bl.a. ved at fastholde en god prioritering og opnå gode, synlige resultater, som betyder noget for os alle sammen.
Jeg vil slutte med at takke ministeren for en god, konstruktiv redegørelse, og jeg ser frem til et fortsat spændende arbejde i det nordiske.
Og jeg kan kun kvittere for det, som hr. Ole Stavad sagde: Vi skal alle sammen passe godt på det nordiske samarbejde og passe godt på Norden.