Marianne Jelved (RV), 2016-05-23:
For en del år siden besøgte jeg et hotel, som hed Hotellet, og som havde ti sengepladser, og som egentlig var en slags socialøkonomisk virksomhed, uden at være det på det tidspunkt.
Hun sagde til mig, da jeg besøgte hende og jeg spurgte hende, hvad vi kan gøre, for at hun får det, hun lige står og mangler, for at få det her til at fungere rigtig godt, at hendes største ønske var en konto på f.eks. 6.000 kr. om året, som hun kunne bruge til belønninger, når xx har så svært ved at møde til tiden.
For når han så endelig møder til tiden, skal han have en belønning osv.
Og den ene af de to ting, som kan være formålet med det, er at forbedre den enkeltes sociale og personlige funktion og udviklingsmuligheder, og det andet, som jeg synes det er værd at tænke over, er at forbedre den enkeltes livsudfoldelse gennem kontakt, tilbud om samvær, aktivitet, behandling, omsorg og pleje.
Så det går altså på noget, der er helt langt væk fra arbejdsmarkedets funktioner, som vi kender dem.
Men det er klart, at noget af opgaven, som alle har været inde på og peget på, jo er at definere gruppen.
Og hvordan forestiller vi os så egentlig at det skal foregå i virkelighedens verden?
Ja, vi mener, at én måde kunne være at sige, at socialforvaltningen i kommunen, som jo har kontakt med de her mennesker, kunne give den enkelte et kort, der ligesom autoriserer vedkommende og viser arbejdsgiveren, at man faktisk er en fra den målgruppe, som gerne må feje gården for denne og få penge for at gøre det, eller man kan pakke kasser sammen henne i supermarkedet, slå græsplænen eller hjælpe gårdmanden i en ejendom med lejligheder med forskellige småting.
Det, der er det centrale, er jo at skabe den aktivitet og det sociale fællesskab og få den personlige funktion udvidet og at opleve livsudfoldelse, som der står i sociallovgivningens § 81.
Og arbejdsgiverne skal jo melde sig.
De skal vide, at det her er en mulighed, hvis de har dette sociale sigte.
Jeg har talt med ledere af en forretning i en stor kæde i Danmark, som faktisk gør sig umage med at få øje på de skæve eksistenser og skaber nogle job til dem, nogle jobmuligheder, men det er en helt anden situation, for de kan mere end dem, vi taler om her.
Men det er bare for at sige, at der altså er ledere af virksomheder, som gerne vil prøve at skabe muligheder for mennesker, og som har den rundhåndethed, om jeg så må sige, at det vil de gerne bidrage med.
Så er der blevet rejst spørgsmål om rettigheder, især af Finn Sørensen.
Det er jo rigtigt, at der skal være en eller anden form for rettighed, når man laver en aftale med en arbejdsgiver, og det må vi også tale om hvordan man kan gøre.
For de skal jo ikke føle, at de bare kan behandles på en hvilken som helst måde, og der er selvfølgelig et forhold, en relation, som man må tage højde for.
Men alle de spørgsmål, som er blevet rejst her, har beskæftigelsesministeren jo givet tilsagn om at bidrage til at vi får udredt, og at vi kan gøre det i fællesskab, fordi vi har vores forskellige tilgange til det og vi har vores forskellige opfattelser af det.
Så det er en dialog, der skal til, med de udgangspunkter, som vi nu har som partier her i Folketinget.