Steen Gade (SF), 2007-04-12:
Hr. Frank Aaen har startet med en række fortællinger om de produkter, vi omgiver os med.
Jeg er jo helt enig i, at den situation, vi har i verden i dag, hvor det tøj, jeg står i, og det tøj, hr. Frank Aaen går i, er produceret andre steder, er, at forureningen er flyttet fra åerne i Vestjylland til floderne i Kina.
Det gælder for begge personers cowboybukser i dag, og vi er alle en del af den her diskussion.
Det er også rigtigt, at der er slavearbejde i dele af kakaoproduktionen.
Det er også rigtigt, at en række af de produkter, vi i øvrigt køber og får vældig billigt, er produceret under forhold, som vi skal bruge alle vores kræfter på at modarbejde.
Det er så et, kan man sige, politisk spørgsmål og vel også et moralsk spørgsmål.
Men det er da først og fremmest et politisk spørgsmål, fordi forbrugere og marked gør det ikke alene.
Vi skal gøre noget som forbrugere, vi skal arbejde på det, og markedet skal vi også presse, bl.a. ved at presse danske virksomheder til at gå ind i CSRkonceptet, Global Compact-aftalerne, som jo faktisk forpligter virksomhederne.
Det er det, jeg ikke synes har været fremme i debatten.
Så i det øjeblik, virksomheder går ind på de koncepter, som er lavet af FN-systemet, og som er udviklet, vil de gå den vej.
Jeg mener, vi skal gå ind i det koncept, og jeg mener også, vi politisk skal presse på internationalt for, at det koncept bliver stærkere, at der skal være nogen, der går ud og kigger på de virksomheder og ser, om de så faktisk lever op til det.
Det er et af de forslag, som vi vil arbejde videre med i den her diskussion.
Globaliseringen er jo ikke skurken.
Verdenskommissionen for den sociale dimension af globaliseringen, altså den verdenskommission, som blev nedsat under ILO, taler i stedet for om den økonomiske ubalance, og at der er brug for en global indsats, der sammenkæder sociale og økonomiske forhold.
Der er brug for et nyt perspektiv, som fører væk fra et snævert markedsfokus og hen mod et bredere menneskeligt udgangspunkt for at imødekomme befolkningernes behov i de samfund, de lever i.
Det er jeg enig i.
Det er det, jeg kalder globalisering med et menneskeligt ansigt, og det er det projekt, som Danmark bør arbejde markant for at vi får.
Der er nogle redskaber, vi kan tage fat med.
Det er jo ikke sådan, at det hele skal genopfindes.
Vi har EU, som har lagt en klar linje i miljødiskussionerne internationalt, men faktisk også i forbindelse med at videreføre ILO's arbejde om anstændige arbejdsvilkår.
Der er EU jo den, der er aktøren.
Der må jeg også sige til forespørge ren her, at det er lidt bemærkelsesværdigt, at EU ikke rigtig har været på banen.
Det er jo EU, vi kan bruge til at gøre det her, og det er ILO's system, vi skal tage udgangspunkt i, akkurat ligesom EU-Kommissionen, beslutningen i december 2006 fra Det Europæiske Råd og Europa-Parlamentets vedtagelser allerede har lagt op til.
Derfor skal de her ting indarbejdes.
Det er jo et spørgsmål om, at det skal indarbejdes i de internationale aftaler, vi indgår om sociale forhold.
ILO-konventionen, som den er indrettet, giver jo allerede i dag ret til eller mulighed for at opbygge en domstolsfunktion, og det vil sige, at der skal laves et politisk arbejde for det.
Så vil jeg også godt sige til forespørgeren, at allerede WTO-systemet, som forespørgeren jo er imod, har nogle domstolsfunktioner, som jo altså ikke altid dømmer, som forespørgeren plejer at sige.
Netop på miljøområdet er der jo faktisk en række domme, som viser, at der også tages andre hensyn end markedsliberalistiske.
På skatteområdet – hvis jeg må slutte med det –
vil jeg sige, at vi altså her har brug for en meget stærkere international indsats, og vi har også brug for en rigtig meget stærkere dansk indsats.
Jeg mener selv, at de lande, som er skattely og som markedsfører sig som skattely, skal i en global gabestok.
Så må vi arbejde meget kraftigere for at standse skattespekulation.
Efter SF's opfattelse ville et af instrumenterne og et af de signaler, der kunne gives til resten af verden, være, at vi i EU kunne blive enige om en minimumsbeskatning på selskabsområdet, sådan at vi i hvert fald inden for EU-området standsede den konkurrence mod bunden, som der i hvert fald på skatteområdet er tale om.