runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-02:
Udgangspunktet er, at afviste asylansøgere skal tilbage til de lande, hvor de kommer fra, derom er der ingen uenighed.
Det her handler om, at den danske befolkning bl.a. gennem tv og presse har set, hvordan de her afviste asylansøgere sidder og forkrøbler mentalt i de danske asylcentre.
Det synes vi ikke er i orden.
Det er det, som flertallet her i Folketinget åbenbart synes er i orden.
Det er sådan, at UNHCR anbefaler, at man yder de afviste asylansøgere en form for midlertidig beskyttelse i stedet for at lave de her negativt motivationsfremmende foranstaltninger.
Så prøver ministeren at vende det om, som om det er os, der har skabt problemerne, i stedet for at forholde sig til, at vi faktisk prøver at løse den problematik, som vi jo kan se der er et folkeligt pres for at få taget op, men som flertallet herinde fuldstændig ignorerer.
Jesper Langballe (DF), 2007-03-02:
Og hvis jeg har ret i det, er ministeren så ikke enig med mig i, at så er hr. Arbo-Bæhrs regnestykke, der siger, at de, der rejser hjem, er trygge, føler tryghed ved at komme hjem, og at de, der nægter at rejse, ikke føler tryghed?
Der kunne jo være mange andre motiver.
Der kunne f.eks. være det helt regulære, at man får nogle penge med hjem.
Men hvis det var så enkelt, som hr. Arbo-Bæhr sagde, er det så ikke rigtigt, at så ville jo alle de nordirakiske afviste asylansøgere rejse hjem til den tryghed, der vitterlig hersker i deres område?
Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-02:
Det er jeg sådan set enig i, for heldigvis er situationen meget anderledes i den nordlige del af Irak, end den er i Bagdad, ifølge nogle af de beretninger, som vi jævnligt får gennem medierne.
Der er heldigvis en helt anden ro, og der er fremgang i Nordirak, hvilket jo også fremgår af UNHCR's papirer.
Derfor burde der jo netop også alt andet lige set med den enkelte afviste irakiske asylansøgers øjne være bedre mulighed for at vende hjem.
Steen Gade (SF), 2007-03-02:
Nu kunne jeg forstå, at ministeren godt kunne bruge UNHCR's, altså FN's flygtningeorganisations oplysninger, men det, som sådan set forskrækker mig, er ministerens fuldstændige uvidenhed om situationen i regionen.
Det er jo den største flygtningekatastrofe, der har eksisteret i Mellemøsten siden oprettelsen af staten Israel, og så kan man vel ikke bare sådan glemme den konkrete situation i forhold til Irak.
Jeg vil spørge: Hvad er i virkeligheden regeringens argumentation for, at man ikke vil lytte til det, som UNHCR anbefaler?
Det er jo faktisk at gøre noget i retning af det, som foreslås her.
Og så synes jeg egentlig ministeren mangler at holde den tale, hun skulle have holdt i starten.
Hvorfor i alverden forholder ministeren sig ikke til forslaget?
Ministeren kaldte det sådan lidt hånligt teknik.
Det er jo et forslag, som enhver anstændig borgerlig regering burde støtte.
Hvis vi ikke var så afhængige af Dansk Folkeparti i det her land, var det her noget, som alle ordentlige mennesker ville sige ja til.
Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-02:
Det er så hr. Steen Gades vurdering.
Jeg er helt enig i, at der er store opgaver i Irak, og at der er lang vej, til situationen i Irak er tilfredsstillende.
Det er jo derfor, regeringen, når det drejer sig om flygtningesituationen, netop har afsat 100 mio. kr. til at hjælpe og støtte indsatsen dernede.
Det er jo en klar melding fra regeringens side på den front.
Det, det her beslutningsforslag i bund og grund går ud på – og det er det, jeg har forholdt mig til – er, at det ikke længere er den enkelte afviste asylansøgers ansvar at respektere en afgørelse fra en dansk myndighed.
Det ansvar vil man nu tage fra den enkelte, og der er det, jeg har sagt, at det princip støtter regeringen ikke.
Steen Gade (SF), 2007-03-02:
Jo, men jeg synes jo ikke ministeren har forholdt sig til den konkrete udformning af det her forslag, for det handler jo om at begrænse brugen af negative motivationsfremmende foranstaltninger, altså der, hvor man presser, og hvor man sådan set forringer tilværelsen for dem, der er her i landet.
Det er at begrænse det, det er faktisk ikke at sige, at de ikke skal sendes hjem igen.
Forslaget understreger jo faktisk, at de skal sendes hjem igen.
Hvorfor i alverden siger ministeren ikke noget om det i sin fremlæggelse?
Det er sådan, at jeg faktisk overvejer, om Præsidiet skulle kigge på det.
Det er en elendig forberedelse og en elendig lancering af en ministertale på et forslag, der er fremsat af nogle andre her i Folketinget.
Rikke Hvilshøj (V), 2007-03-02:
Altså, sådan som jeg forstår det her forslag, handler det om at give nogle midlertidig opholdstilladelse i Danmark, det handler ikke om hjemrejse.
Det kan det så handle om på sigt, men først og fremmest handler det om, at de, der ikke kan tvangshjemsendes, skal have mulighed for at få en midlertidig opholdstilladelse, og det mener jeg sådan set også at jeg har behandlet og kommenteret på.
Derfor er vi jo altså tilbage til: Hvad er det for et grundlæggende princip, der ligger bag?
I forhold til de motivationsfremmende foranstaltninger og det, som hr. Steen Gade kalder de negative motivationsfremmende foranstaltninger, har jeg sådan set også givet mit svar: at jeg stadig væk mener, at der er behov for, at der er motivationsfremmende foranstaltninger.
Men vi drager jo også vores erfaringer af de ting, der har været, og derfor indfører vi nu bl.a. selvhushold.
Vi har set, hvordan det har fungeret, og nu bliver det også indført på Sandholm.
Så det er et svar på den del af det.
For et år siden vedtog Folketinget et lovforslag, som jeg fremsatte, lang tid før den noget større debat i de offentlige medier kørte frem, som netop handlede om at give bedre muligheder for undervisning og aktivering.
Jeg koblede det så op på at sige: Hvis du samarbejder om din hjemsendelse, vil vi også godt være med til at tilrettelægge det på en måde, så du måske skal have et kort forløb, som kan sikre, at du kan starte en lille virksomhed, når du kommer hjem, eller styrke dine muligheder for at få beskæftigelse, når du kommer hjem.
Det er sådan set sikret i dag.
Det gjorde vi for et år siden.
Så de principper er jeg sådan set enig i.
For mig er der selvfølgelig en begrænsning med hensyn til hvor lang tid, når udgangspunktet er, at det jo altså er nogle, der har fået afslag på ophold i Danmark.
Men den form for motivationsfremmende foranstaltninger indførte jeg faktisk for et år siden.
Marion Pedersen (V), 2007-03-02:
Da Venstres ordfører på området desværre ikke kan være til stede i dag, har jeg lovet at oplæse hendes ordførertale.
I Venstre går vi ind for en fast og fair udlændingepolitik.
Det er et grundlæggende princip i udlændingeloven, at udlændinge uden lovlig opholdstilladelse i Danmark skal forlade landet.
Venstres flygtningepolitik baserer sig på, at vi hjælper de personer, der er personligt forfulgt.
Har en udlænding krav på beskyttelse efter de internationale konventioner, får personen asyl.
Viser det sig imidlertid, at personen ikke er i risiko for at blive udsat for f.eks. tortur eller forfølgelse i sit hjemland, har vedkommende ingen lovlig opholdsgrund i Danmark.
Et afslag på asyl er dermed lig med udrejse.
Det synes jeg er vigtigt at holde fast i.
Hvis vi ikke holder fast i dette princip, mister asylsystemet fuldstændig sin legitimitet og værdi.
I Venstre støtter vi op om regeringens vurdering af, at afviste irakiske flygtninge kan vende hjem til Irak, hvis de ønsker det.
Naturligvis er der forskel på sikkerhedssituationen i landet, som vi også har hørt i den forrige debat.
Men specielt i de nordlige egne kan det betragtes som værende sikkert at opholde sig.
Derfor handler det altså om, at irakerne ikke ønsker at vende frivilligt tilbage.
I Danmark gør vi ellers meget for at motivere flygtninge til at rejse frivilligt tilbage til deres hjemland.
Vi tilbyder en økonomisk støtte i forbindelse med hjemrejsen og også ofte i reetableringsfasen.
Virker disse initiativer imidlertid ikke, er det nødvendigt at benytte tvangshjemsendelse.
Jeg ved godt, at tvangshjemsendelse lyder drastisk, men der er på ingen måde tale om, at flygtninge bliver tvangshjemsendt, medmindre der er lavet en klar og fornuftig aftale med myndighederne i hjemlandet.
Ingen bliver hjemsendt mod sin vilje, medmindre det er forsvarligt og sikkert.
Venstres udlændingepolitik er gennemført ansvarlig.
I modsætning til Danmark er det i Sverige normalt ikke muligt at genoptage en asylsag.
Alligevel valgte den daværende svenske socialdemokratiske regering sidste år at gennemføre en særlig amnesti, hvor 30.000 afviste irakiske asylansøgere fik deres sag behandlet en gang til.
Den beslutning udløste 17.000 nye opholdstilladelser.
Samtidig med det steg antallet af nye irakiske asylansøgninger voldsomt.
Det ser ud til, at det er denne svenske beslutning, som forslagsstillerne har ladet sig inspirere af.
Går det, som det er gået i Sverige, vil vi også opleve en markant flygtningestrøm mod Danmark.
Jeg skal for egen regning sige, at jeg er glad for at høre, at ministeren i dag er gået ud og har sagt, at asylfamilier nu får to rum og mulighed for at lave deres mad sammen til daglig.
Det konkrete beslutningsforslag er hverken fast eller fair, og derfor kan vi ikke tilslutte os beslutningsforslaget.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-02:
Hvor blev jeg dog alligevel glad, da jeg hørte fru Lotte Bundsgaards tale, for i modsætning til ministeren brugte hun dog lidt mere tid på det egentlige forslag, selv om der også her blev brugt meget tid på ministerens udmeldinger i Jyllands-Posten.
Jeg forstår ikke helt, hvorfor Socialdemokratiet ikke går skridtet videre.
Jeg kan forstå, at der faktisk er lidt enighed mellem os om det her, altså, Socialdemokratiet vil godt anerkende, at man dog ikke skal bruge alt for mange negative foranstaltninger imod dem, som ikke kan rejse hjem.
Hvorfor vil Socialdemokratiet ikke være med til at give dem en form for midlertidig opholdstilladelse?
Lotte Bundsgaard (S), 2007-03-02:
Jeg vil godt sige, at jeg er enig med hr. Simon Emil Ammitzbøll i, at vi skal sikre bedre forhold for de afviste asylansøgere, som ikke kan rejse hjem.
Socialdemokraterne mener, at de skal have mulighed for at blive i bopælscentrene, for i bopælscentrene er der mulighed for, at man kan tage noget uddannelse, og der er mulighed for, at børnene kan gå i den lokale folkeskole.
Nu må jeg ikke rose hr. Jesper Langballe – det er heller ikke så tit, jeg egentlig har grund til at rose hr. Jesper Langballe – så jeg vil starte med at sige, at jeg mener, det er dybt problematisk, at Dansk Folkepartis indstilling til asylansøgeres forhold er, at de bare skal have det så dårligt som muligt.
Jeg synes, det er problematisk, at asylansøgere, f.eks. unge mennesker, der er kommet herop som børn, og som har ventet så længe, at de nu er blevet unge, ikke kan få lov til at færdiggøre en lærlingeuddannelse, fordi bl.a. Dansk Folkeparti ikke vil give dem lov til at arbejde.
Det synes jeg er dybt problematisk, og jeg kan ikke forstå, hvad grunden er til, at de ikke skal kunne få lov til det.
Hr. Jesper Langballe siger, at så bliver de bare integreret i det danske samfund.
Nu kan jeg ikke helt huske det, men jeg tror faktisk, hr. Jesper Langballe var med både i Brovst og Hanstholm, hvor vi stillede de to centerledere præcis det samme spørgsmål.
Begge steder sagde de, at når asylansøgerne har haft noget fornuftigt at give sig til og har haft noget kontakt med lokalbefolkningen, er de ikke gået i stykker, og så er det langt nemmere for dem at tage hjem og være med til at genopbygge deres land.
Den kovending synes jeg også Dansk Folkeparti skulle tage, ligesom de har foretaget en lille kovending i dag sammen med regeringen.
Jesper Langballe (DF), 2007-03-02:
Jeg vil godt henstille – andet kan jeg ikke – til fru Lotte Bundsgaard ikke at gøre det til en vane at rose mig offentligt.
Den slags kan godt koste mig en del vælgere.
Og så vil jeg gerne undskylde over for formanden min mangel på disciplin før.
Men når fru Lotte Bundsgaard nu siger, at hun egentlig også gerne vil have, at de kommer i arbejde, synes jeg, fru Lotte Bundsgaard skulle forholde sig til det, integrationsministeren sagde før.
Hvordan ville det være?
Hvad tror fru Lotte Bundsgaard egentlig arbejdsmarkedets parter ville sige til en asylordning, der konkurrerer med jobkort- og greencardordningen?
Det er den ene ting.
Den anden ting er: Har fru Lotte Bundsgaard ikke overvejet, at arbejde betyder integration?
Og det betyder i virkeligheden, at det gør endnu mere ondt den dag, båndene skal rives over, fordi de jo før eller siden skal hjem.
... der skal til, før man ligner en snurretop?
Lotte Bundsgaard (S), 2007-03-02:
Tak, formand.
Men jeg vil godt rose hr. Jesper Langballe for, at han er gået sammen med regeringen og vil forbedre forholdene for asylansøgerne bare en lille smule.
Jeg vil ikke kritisere hr. Jesper Langballe, jeg vil tværtimod sige tillykke med den åbenbaring, der åbenbart er opstået for hr. Jesper Langballe, så selv hr. Jesper Langballe kan se, at asylansøgere, der venter i Danmark, ikke skal blive syge af at vente i Danmark, de skal tværtimod udvikle sig.
Når vi er på besøg på asylcenteret i Brovst og får at vide, at der faktisk er voksne og unge mennesker, der gerne vil tage en lærlingeuddannelse, men ikke kan gøre det, fordi de ikke må arbejde, så bliver jeg ærgerlig, og jeg vil håbe, hr. Jesper Langballe i stedet for at hidse sig alt for meget op vil sige: Fair nok, hr. Jesper Langballe er blevet klogere, og nu bliver næste skridt så, at asylansøgerne selvfølgelig også skal have lov til at arbejde, mens de er i Danmark.
Jesper Langballe (DF), 2007-03-02:
Fru Lotte Bundsgaard brugte udtrykket kovending.
Vi andre har
lidt svært ved at se nogen kovending i, at man disponerer fornuftigt, og at man i det øjeblik, der er blevet tyndet rimeligt ud i asylcentrene, fordi en del er rejst hjem, så der er plads til det, bruger den plads til at skaffe børnefamilierne og især deres børn en bedre tilværelse.
Men når vi taler om kovending, vil jeg sige, at det altså virkelig er en verdensmester, der bruger det udtryk.
Der er ikke en kissekat, der efterhånden kan finde ud af: Hvad er egentlig Socialdemokraternes udlændingepolitik?
Det startede i 2002 med en voldsom forargelse.
Så slog man hundrede og firs grader rundt og accepterede regeringens og Dansk Folkepartis udlændingepolitik stort set fuldstændig.
Så gik man med ind i en integrationspakke, som man senere sprang fra og ofrede den daværende integrationsordfører, og nu under fru Lotte Bundsgaard ser det ud til, at Socialdemokraterne er blevet direkte fjendtlige over for den asylpolitik, vi fører.
Kunne vi få en forklaring på, hvor Socialdemokraterne egentlig står, og hvor mange kovendinger ...
Lotte Bundsgaard (S), 2007-03-02:
Jeg vil godt starte med at takke forslagsstillerne, for der er ingen tvivl om, at en af hovedårsagerne til regeringens kovending i forhold til behandlingen af asylansøgere er, at det her beslutningsforslag er blevet fremsat.
Så tak til forslagsstillerne.
Så til selve forslaget.
Socialdemokraterne mener ligesom størstedelen af befolkningen, at asylansøgere skal have mulighed for at føre en langt mere aktiv tilværelse, mens de venter på, at deres asylsag afgøres, og mens de venter på, at de eventuelt skal sendes hjem igen.
Vi mener, at asylbørnene skal kunne gå i den lokale børnehave, i den lokale folkeskole og i den lokale fritidsklub; vi mener, at forældrene skal kunne uddanne sig og tage arbejde i den periode, de venter i Danmark; og vi mener, at asylansøgerne skal udvikle kompetencer, som gør dem i stand til at bidrage i deres hjemland, hvis de ikke kan få ophold i Danmark.
Hvis en asylansøger får afslag på asyl og derfor skal rejse ud af Danmark, må den danske regering også bruge tvangshjemsendelse for at sikre det.
Der er imidlertid tilfælde, hvor man ikke kan tvangshjemsende mennesker til deres hjemland.
Det ser vi i de her måneder med irakiske flygtninge, hvor man ikke kan tvangshjemsende dem til Irak, fordi landet ikke vil tage imod tvangshjemsendte flygtninge.
Det vil den irakiske regering ikke, fordi de ikke kan garantere de tvangshjemsendtes sikkerhed.
Hvad skal Danmark så gøre i de tilfælde?
De gør det bare ikke.
De er nemlig ligesom FN bange for deres og deres families sikkerhed, hvis de rejser tilbage til Irak på nuværende tidspunkt.
Beslutningsforslaget, som vi behandler, foreslår bl.a., at vi kun skal bruge motivationsfremmende foranstaltninger i de tilfælde, hvor man reelt og sikkert kan tvangshjemsende afviste asylansøgere.
Socialdemokraterne er enig i intentionerne om, at motivationsfremmende foranstaltninger kun skal bruges over for mennesker, der har en reel mulighed for at rejse hjem.
Den del af forslaget er Socialdemokraterne ikke helt enig i.
Vi skal give asylansøgerne bedre mulighed for at uddanne sig og mulighed for at arbejde; vi skal have gode programmer, der giver asylansøgerne kompetencer, de kan bruge, hvis de skal tilbage til deres hjemland; vi skal give dem bedre mulighed for at bo uden for asylcentrene; vi skal give asylbørnene en god barndom i de år, de skal være i Danmark; og vi skal ikke overflytte afviste asylansøgere til udsendelsescentre, før der er en reel chance for, at de kan rejse hjem.
De forbedringer for asylansøgerne kan sagtens gennemføres, uden at vi giver flere midlertidige opholdstilladelser.
Alt i alt er Socialdemokraterne meget enig med forslagsstillerne i, at forholdene for asylansøgerne skal forbedres, vi er dog ikke enige i, at det skal være lettere at få midlertidig opholdstilladelse i Danmark.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2007-03-13:
Hvad angår det næste forslag har det været lidt specielt at være med i forliget om 10. klasse, men ikke at være med i forliget om vejledning til brobygningsloven her.
Man har måttet manøvrere lidt med hensyn til, hvor man kunne gøre sin indflydelse gældende, og jeg vil da godt lige sige, at jeg er glad for, at et flertal fik reddet 10. klasse fra regeringens oprindelige intentioner om en ungdomsklasse af 20 ugers varighed for de allersvageste unge.
Tilbage til det her forslag: Helt overordnet ser det ganske fornuftigt ud med mentorordninger, brobygningsforløb og særlig indsats over for unge med svage uddannelsesmæssige kompetencer.
Lovforslaget indeholder altså en række gode intentioner om at styrke de unge i valg af uddannelse, og SF støtter de intentioner.
Men som høringssvarene også viser, er der flere områder, hvor loven sagtens kan blive bedre, og jeg vil især slå ned på følgende: vejledningen allerede fra 6. klasse, den tidlige indsats.
Vejledningen skal styrkes, ja, men det er helt urealistisk at forestille sig, at elever i 6. klasse, det vil sige unge i alderen 12-13 år, reelt kan tage stilling til deres fremtidige uddannelse og erhverv.
Samtidig finder vi det uheldigt, at elever allerede fra 6. klasse grupperes i risikogrupper af elever med særlig stor fare for at falde fra en ungdomsuddannelse.
Sådan en vurdering vil være behæftet med stor usikkerhed, og det kan føre til en helt unødvendig stigmatisering.
Spørgsmålet er, om de kræfter og ressourcer, der ligger i den her meget tidlige udskilning, ikke kunne bruges bedre et andet sted.
Med hensyn til finansieringsdelen i brobygningsdelen synes vi, det er urimeligt, at de frie skolers driftstilskud mindskes på grund af brobygningsforløbene.
Godt nok skal eleverne ikke modtage almindelig undervisning på skolen, mens brobygningsforløbet kører, men de her forløb kører jo ikke fuldstændig adskilt fra undervisningen i skolen.
Almindeligvis vil der fra grundskolens side være en kontakt til og opfølgning af den enkelte elev i brobygningsforløbet.
Og den planlagte reduktion i driftstilskud overstiger derfor de ressourcemæssige besparelser, som skolerne måtte have i forbindelse med brobygningen.
Der er altså nogle ting ved lovforslaget, som vi heller ikke just råber hurra for, men som helhed fremstår det dog som et godt bud på, hvordan flere unge ledes gennem uddannelsessystemet, og SF støtter derfor dette lovforslag.
Charlotte Dyremose (KF), 2007-03-13:
Vi forsøger nu at lave forskellige initiativer og tiltag, der kan sikre det.
Det er utrolig vigtigt, hvis man skal sikre det, at vi har en bred forligskreds bag det faktum, at det nu bliver i orden at tale om differentiering og om indsatser på forskellige niveauer.
Den udvikling har jeg med stor fornøjelse fulgt gennem de seneste par årtier og frem til, at det nu er blevet sådan, at det er i orden at gøre den forskel.
Jeg skal også komme ind på det i forbindelse med det sidste forslag, vi har, hvor der faktisk er nogle rigtig, rigtig gode konservative bemærkninger om lige præcis det her med undervisningsdifferentiering.
Det, at det ord nu ikke længere er et fyord, gør, at vi kan føre en meget bedre konservativ uddannelsespolitik.
Det, jeg synes er utrolig vigtigt, er, at der her er mulighed for at sige: Vi gør en særlig indsats for dem, der har et særligt behov.
Vi gør en større indsats, en mere gennemgribende indsats for dem, der har mest behov for det.
Det synes jeg er god konservativ uddannelsespolitik, og derfor er jeg glad for at vi gennemfører det med det her forslag.
Carsten Hansen (S), 2007-03-13:
Jeg synes, det var en glimrende tale, fru Charlotte Dyremose holdt, men når man siger, at det er god konservativ uddannelsespolitik, kunne jeg egentlig godt tænke mig at spørge: Da vi gennemførte lovgivningen om UU’erne tilbage i 2002, hvad var så årsagen til, at De Konservative ikke ville være med til opsøgning af de op til 25årige og opsøgende arbejde på UU’erne, når det nu pludselig er blevet god konservativ uddannelsespolitik?
Dengang afviste man det med, at det ikke var nødvendigt, for det skulle folk nok selv tage sig af.
Nu er der lige pludselig behov for det, det er jeg sådan set enig i, og det har vi sagt hele tiden, men hvordan kan det være, at De Konservative nu synes, det er vigtigt at lave opsøgende virksomhed?
Charlotte Dyremose (KF), 2007-03-13:
For Det Konservative Folkeparti er det egentlig lidt svært at holde lovforslaget her adskilt fra det næste, men jeg skal forsøge at skille tingene en lille smule ad.
Dette lovforslag er sammen med det næste forslag en meget væsentlig ændring, der i høj grad sætter fokus på at styrke og målrette indsatsen for de svageste elever, der af den ene eller den anden eller den syvende grund ikke har fået det ud af folkeskolen, som man kunne have ønsket sig på deres vegne.
Uddannelsesplanerne ser vi som en vigtig mulighed for at sikre, at de unge følges hele vejen op gennem ungdomsuddannelserne og også – det vil jeg komme mere ind på i forbindelse med det næste forslag – får mest muligt ud af det, hvis de vælger at tage 1 år i 10. klasse.
Vejledningsindsatsen målrettes til at fokusere på dem, der har mest behov for det.
Med brobygningen får eleverne mulighed for at få en god basis for at finde ud af, hvilken hylde de skal ende på.
Skal de tage en gymnasial uddannelse, skal de tage en mere praktisk orienteret uddannelse, og igen – hvorfor er det egentlig, de går i skole?
Det samme er tilfældet med mentorordningen, der giver mulighed for at følge op over for den enkelte elev, fordi en voksen person kan støtte og hjælpe den unge gennem uddannelsesforløbet.
Det er god konservativ uddannelsespolitik.
Det er en uddannelsespolitik, der sikrer, at man gerne må differentiere indsatsen, at man gerne må hjælpe dem, der har mest hjælp behov, og at man via det kan gøre en ekstra indsats over for dem, der har det svært, og behandle dem lidt anderledes end dem, der har det nemt.