runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bertel Haarder (V), 2010-04-21:
Ombudsmanden har kritiseret Københavns Kommune på følgende punkter: Kommunen har ikke offentliggjort de fire ledige stillinger på jobnet.dk, men kun på kommunens jobportal.
Den normale praksis for annoncering blev ikke fulgt.
Fristen på 14 dage blev heller ikke sat; det blev altså kørt hurtigere igennem.
Ombudsmanden mener, at forløbet har været meget kritisabelt, og han lægger vægt på, at der kun blev holdt ansættelsessamtaler med de fire ansøgere, der blev ansat; at alle samtaler blev ført før ansøgningsfristens udløb, og at en af dem blev gennemført telefonisk; at ansættelsesudvalget ikke mødtes for at drøfte ansøgningerne, og at de var indforstået med ikke at deltage i ansættelsessamtalerne.
Det fremgår også, at en af ansøgerne til stillingen som pressechef blev tilbudt stillingen på et tidspunkt, hvor ansættelsesudvalget ikke var bekendt med indholdet af den anden ansøgning til den samme stilling.
Kommunen ansatte en studerende uden at gennemføre samtaler med andre ansøgere med relevant uddannelse, og der blev ikke givet korrekte begrundelser i afslagene til de ansøgere, der ikke blev ansat, og begrundelserne var formuleret af ansatte, som manglede forudsætninger for at formulere en korrekt begrundelse.
Alt i alt en meget kraftig ombudsmandskritik.
Han føjer så til, at han dog ikke har grund til at antage, at Frank Jensen havde nære personlige venskaber med dem, der blev ansat, og det er så det, som nogle har fortolket som, at Frank Jensen blev frikendt.
Per Stig Møller (KF), 2010-04-21:
Jeg synes stadig væk, det er noget pjat.
Det er finanslovforhandlinger, hr. Mogens Jensen prøver at føre her, og det vil jeg ikke.
Der er de tre undersøgelser på vej, og de tre undersøgelser skal have lov at løbe af stabelen og skal have lov til at påvirke mig, og så vil jeg tage stilling til det, når man med de tre undersøgelser, som det sig hør og bør, i ro og mag har fået lov til at rådgive ministeren.
De er ikke afsluttet, og derfor ville det være utidigt, hvis jeg stod og sagde, at det ene skulle op og det andet skulle ned i forbindelse med rytmisk musik.
Jeg vil bare bede hr. Mogens Jensen om også lige at fortælle os, når vi nu har fået vide, at man har opprioriteret rytmisk musik i finanslovforslaget fra Socialdemokratiet: Hvad har man nedprioriteret?
Det kan man ikke uden videre sige.
Man kan jo ikke bare løse det ved at tage penge fra den klassiske musik.
Det er altså dyrere at drive et symfoniorkester, og det kræver langt flere mennesker end et rytmisk orkester.
Når hr. Mogens Jensen siger, at der ikke er sket meget siden 2001, vil jeg lige gøre opmærksom på, at jo, der er sket det, at der er kommet 40 mio. kr. mere i kassen til rytmisk musik, hvad der så stadig væk svarer til 19 pct., men det er 40 mio. kr. mere i kassen til rytmisk musik siden dengang og 170 mio. kr. mere i kassen til klassisk musik.
Så der er faktisk sket noget.
Man kan bare konstatere, at der er kommet flere penge.
Procentforholdet er det samme mellem den rytmiske og den klassiske musik, men musikken har fået flere penge siden 2001 – betragteligt flere penge.
Og der er det jo så bare, at jeg siger, at der er så meget, Socialdemokratiet gerne vil, når Socialdemokratiet sidder i opposition, men lad os så se, hvis Socialdemokratiet en dag kommer i regering, hvad man så gør.
Mogens Jensen (S), 2010-04-21:
Vil ministeren, som den tidligere kulturminister lovede det ved behandlingen af beslutningsforslag nr. B 99 den 2. februar 2010, indkalde Folketingets partier til forhandlinger om en plan for styrkelse af den rytmiske musik i Danmark i tilknytning til finansloven for 2011?
Per Stig Møller (KF), 2010-04-21:
Det er der jo næsten allerede svaret på.
Men så lad mig begynde forfra og påpege, at jeg mener, der er tale om en overfortolkning, når hr. Mogens Jensen siger, at den tidligere minister lovede at indkalde partierne til forhandlinger i tilknytning til finansloven for 2011.
Det var ikke det, ministeren lovede.
Ministeren talte om finanslovforhandlingerne i en helt anden kontekst.
Hun stillede sig undrende over for tidspunktet for fremsættelsen af Socialdemokratiets forslag B 99.
Beslutningsforslaget er stærkt udgiftskrævende, og hvis man virkelig mener fremsættelsen af dette forslag seriøst, må man selvfølgelig afstemme fremsættelsen med finanslovprocessen og i det hele taget tydeligere redegøre for, hvordan beslutningsforslaget fra Socialdemokratiet skal finansieres.
Når det er sagt, vil jeg sige, at jeg ved, at den tidligere minister var imødekommende over for en fælles drøftelse af hele musikområdet, hvis resultaterne af det igangværende afdækningsarbejde viste grund til at ændre kursen – altså hvis, som jeg sagde før.
Denne udmelding, også med ordet hvis, vil jeg gerne stå inde for, og jeg vil gerne drøfte emnet med partierne, hvis det viser sig, at der er grund til det.
Hvordan denne drøftelse præcis skal udfolde sig, mener jeg ikke at vi kan eller skal træffe beslutning om nu.
Ministeriet har, som jeg sagde før, igangsat et musikpolitisk projekt, som skal afdække musikbranchens udvikling, og Statens Kunstråds musikudvalg har, som jeg også sagde før, dels igangsat en analyse af pengestrømmene i dansk musikliv, dels nedsat en arbejdsgruppe, der skal afdække den rytmiske musik.
Jeg vil først se resultaterne af disse arbejder og på det grundlag tage stilling til, om der er noget at tale om.
Hvis man kigger på beslutningsforslag B 99 fra Socialdemokratiet, peger det i flere forskellige retninger, og det lægger op til en væsentlig tilførelse af nye midler.
En eventuel fremtidig drøftelse vil derfor blive inden for de eksisterende og nuværende økonomiske rammer, og det vil derfor ikke være relevant, at eventuelle drøftelser knyttes til finanslovforhandlingerne.
Men som jeg også forklarede i mit tidligere svar, er det rytmiske område inde i en spændende udvikling, som både hr. Mogens Jensen og jeg er opmærksom på, og jeg vil derfor ikke afvise, at der i en senere sammenhæng kan være gode grunde til at overveje, om vi kan prioritere midlerne anderledes, om vi anvender de eksisterende midler på bedst mulig og mest givtig vis.
Mogens Jensen (S), 2010-04-21:
Altså, hvad angår finansieringen, behøver ministeren ikke gøre andet end at gå op og slå op i Socialdemokratiets finanslovforslag for 2010.
Der har vi prioriteret det, og det er jo et prioriteringsspørgsmål.
Det er da helt i orden, at den konservative kulturminister siger, at det at fremme og styrke den rytmiske musik ikke er noget, regeringen prioriterer, lige så vel som man generelt ikke har prioriteret kunsten og kulturen i de år, hvor der har været en VK-regering.
Det synes jeg jo er problemet.
Med hensyn til ministerens tilsagn her om godt at ville kigge på forholdene for den rytmiske musik tager jeg det selvfølgelig positivt, men det kræver jo altså, at der også følger nogle ressourcer med.
Vi vil godt prioritere det, men spørgsmålet er, om ministeren vil prioritere det inden for sit område.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-04-21:
Det er jo også det, vi prøver på bl.a. ved at tage den diskussion her i Folketinget i dag.
For det, det drejer sig om, er jo sådan set det rent principielle, og det er også derfor, jeg har spurgt indenrigsministeren om det her tilfælde.
For jeg er da ikke i tvivl om, at vi også kunne finde andre borgmestre, også måske fra andre partier, som kunne finde på at gennemføre ansættelser på nogenlunde tilsvarende vis.
Men det, jeg godt kunne tænke mig at få en præcisering af, er netop indenrigsministerens holdning til, at borgmestre, som bliver valgt, tilsyneladende har sådan nogle særaftaler, som gør, at de kan tillade sig enten direkte via forvaltningen eller også via de administrativt ansatte i forvaltningen, altså så at sige med ført pen, at gennemføre ansættelsessamtaler fuldstændig uden om alle de retningslinjer, der er gældende.
6 dage er jobbene slået op, og kun én kommer til samtale til de forskellige job.
En lang række af dem, der bliver ansat her i Københavns Kommune, er gode socialdemokrater med partibogen i hånden, og som er blevet godkendt, og som oven i købet har været en del af Frank Jensens kampagnestab under hele den kommunale valgkamp, der lå forud for ansættelsen.
Giver det ikke ministeren nogle overvejelser om at indskærpe over for kommunerne, at der altså må gøres noget for at præcisere, at man ikke bare sådan kan bruge skatteborgernes penge på at ansætte partisoldater i den offentlige sektor?
Per Stig Møller (KF), 2010-04-21:
Der er masser af politisk vilje.
Jeg vil bare ikke stå og forhandle finanslov her i Folketingssalen over onsdagsspørgsmål, det gør man altså rent faktisk ikke.
Så vil jeg gerne påpege igen, at den rytmiske musik har fået det betydelig bedre med de skiftende konservative kulturministre, end den havde det med de socialdemokratisk-radikale.
Beløbet fra Statens Kunstfond til skabende kunstnere er gået fra 6,8 inden for rytmisk musik til 7,8, og med de musikpolitiske initiativer, som bl.a. rummer »Syngelyst«, »Nye toner« og »Liv i musikken«, går der 21 mio. kr. til rytmisk musik, mens der gik 0 kr. til rytmisk musik under Socialdemokratiet i 2001.
Det er igen det her, vil jeg sige til hr. Mogens Jensen, at et er, hvad man gør i oppositionen, og noget andet er, hvad man gør i regeringen.
Vi kan konstatere, at vi har haft en meget stor vilje til at fremme rytmisk musik.
Socialdemokraterne havde rent faktisk ingen.
Derfor kan jeg ikke give ret meget for det her, og derfor siger jeg: Jeg er interesseret i at fremme det.
Det berører mange mennesker, det engagerer mange mennesker, det er fremragende, og det går også godt som eksport, som hr. Mogens Jensen med rette siger.
Jeg kan bare ikke rigtig snuppe, at det er onsdag efter onsdag, at hr. Mogens Jensen skal foreholde os andre, at vi ikke rigtig gør noget, når man kan se på tallene, at Socialdemokratiet intet gjorde.
Mogens Jensen (S), 2010-04-21:
Altså, nu kan jeg selvfølgelig ikke forlange, at man som udenrigsminister skal følge med i alt, hvad der foregår på kulturens område, men hvis ministeren havde kendskab til, hvornår vi fik en lov om rytmiske spillesteder i Danmark, var det altså under den socialdemokratisk-radikale regering.
Der blev for første gang afsat en bevilling til rytmiske spillesteder i Danmark.
Det var den mest markante fremgang, der har været i bevillingerne til rytmisk musik, og det burde ministeren i hvert fald være blevet briefet om, synes jeg, for at det hele skal være ret og rimeligt.
Min forespørgsel her var sådan set ikke for at lave en krigserklæring over for kulturministeren.
Det var sådan set bare for at få bekræftet, om vi har en fælles dagsorden om at styrke den rytmiske musik, om ministeren er indstillet på at finde nogle fælles løsninger til gavn for den rytmiske musik, gerne i forbindelse med finansloven for 2011.
Per Stig Møller (KF), 2010-04-21:
Jo, men jeg vil bare ikke stå og forhandle finanslov her, og det er derfor, jeg prøver at holde hr. Mogens Jensen tre skridt fra livet af mig.
Jeg må så konstatere, at det er korrekt, hvad hr. Mogens Jensen siger, at de spillesteder blev oprettet af Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre og fik 28,5 mio. kr. det første år.
Den post på finansloven har vi altså øget med 3 mio. kr. siden, bare til spillestederne.
Dertil kommer så hele området med musikpolitiske initiativer, inklusive »Liv i musikken«, »Nye toner« og »Syngelyst«.
Der går 21 mio. kr. til det, hvor der i Socialdemokratiets tid gik 0 kr. til rytmisk musik.
Så der har altså været klare forbedringer, og det er bare det, jeg understreger.
Når man onsdag efter onsdag hiver mig ned og foreholder mig, at jeg skal gøre mere for den rytmiske musik, siger jeg bare: Jeg er konservativ kulturminister og har gjort langt mere for rytmisk musik, end Socialdemokratiet nogen sinde måske gerne ville have gjort, men i hvert fald ikke nåede at gøre.
Jeg understreger vigtigheden af rytmisk musik, men jeg vil ikke stå her og sige, at de skal have flere penge, for hvis jeg gør det, er det næste spørgsmål: Hvor skal de tages fra?
Det spørgsmål stiller man også hr. Mogens Jensen, men det får man bare ikke svar på.
Det skal alt sammen løses ved højere cigaretafgifter, men det har efterhånden skullet løse alle problemer i Danmark.
Mogens Jensen (S), 2010-04-21:
Jeg tror, ministeren udmærket ved, at en ting er undersøgelser.
Dem får vi i dusinvis af om alt muligt.
Det, det jo handler om her – og det er både i Folketingssalen og hos regeringen – er politisk vilje, altså om der er politisk vilje til at anerkende, dels at den rytmiske musik har behov for at blive understøttet på en lang række områder, kulturpolitisk, erhvervspolitisk, i højere grad, end den bliver det i dag, dels at der er nogle ressourcemæssige problemer, der alene kan afspejles af den kendsgerning, at fordi bevillingerne til Kunstrådets musikudvalg er blevet udsultet gennem de seneste mange år, er det jo sådan, at man har været nødt til at skære antallet af regionale rytmiske spillesteder ned fra 20 til 18, fordi man ville sikre, at hvert enkelt spillested fik en ordentlig økonomi.
Men det kunne man ikke med det bevillingsniveau, man har i Kunstrådet.
Nu siger ministeren jo sjovt nok, at da vi tidligere rejste debatten, var det for sent i forhold til finanslovproceduren.
Så rejser jeg den nu for at udøve rettidig omhu, og så er det for tidligt i forhold til finanslovprocessen.
Vil ministeren ikke give mig ret i, at hvis vi skal i forhandlinger om det her i forhold til finansloven for 2011, er det jo nu, at sådan en proces skal indledes?
Vi behøver jo ikke undersøgelserne for at konstatere, at ministerens eget rådgivende udvalg, altså Statens Kunstråd og Statens Kunstråds musikudvalg, klart har påpeget over for ministeren og Folketinget, hvad behovet er.
Det er summer, der faktisk godt kunne rummes i en finanslov, hvis altså der var den politiske vilje.
Men det er jo ligesom den politiske vilje, jeg måske fornemmer at der er lidt mangel på.
Kim Andersen (V), 2010-04-21:
Jeg er meget glad for, at den radikale spørger har en så åbenlyst positiv og konstruktiv tilgang til det her vanskelige spørgsmål.
Jeg er nemlig fuldstændig enig med den radikale spørger i, at der ikke er nogen mening i nu at anvende tiden på at drive heksejagt og i at placere noget ansvar hos enkeltpersoner.
Det er fuldstændig klart, hvem det er, der har det myndighedsmæssige ansvar i disse forhold, og mig bekendt er der ikke – i hvert fald ikke fra Venstres side – blevet lagt nogen begrænsninger i forhold til ressourceanvendelsen, da det viste sig, at der var problemer ved Tinglysningsretten i Hobro.
Morten Østergaard (RV), 2010-04-21:
Svaret på det ellers relativt simple spørgsmål blafrer jo fuldstændig i vinden.
Vi går varmt ind for, at man digitaliserer tinglysningen, vi driver ikke heksejagt på de medarbejdere, der slider og slæber for at få det til at fungere, og heller ikke på ledelsen i Domstolsstyrelsen.
Det, vi spørger om, er: Hvis ansvar er det, at der ikke er tilført tilstrækkelige ressourcer til at løse de overgangsproblemer og ekstra opgaver, som var ventet, jævnfør det, direktøren skriver i dag?
Hvis ansvar er det? spørger jeg hr. Kim Andersen.
Hvis ansvar er det, at de borgere har oplevet et aldeles utilfredsstillende forløb, som har påført dem enorme ekstraomkostninger i forbindelse med ejendomshandler af forskellig karakter?
Det må vi da kunne få et svar på fra det parti, som er med til at opretholde regeringen, og som selvfølgelig her det samlede ansvar for hele regeringens fødsel.
Hvis ansvar er det, at der ikke blev tilført ressourcer nok?
Det må være rimeligt at bede om at få et svar på det.
Kim Andersen (V), 2010-04-21:
Jeg noterer mig, at direktøren for Domstolsstyrelsen i dagens kronik i Berlingske Tidende også anfører, at man naturligvis før introduktionen af det digitale tinglysningssystem har haft et samarbejde med de relevante brugere, og at man også har foretaget rettelser i systemet, ændringer af systemet, som følge af den dialog.
Det må siges at være en naturlig og respektabel arbejdsproces.
Jeg tror også, at det må stå klart, også for den radikale spørger, at der her er tale om et så komplekst og specialudviklet system, at det jævnfør introduktionen af andre edb-systemer, også i den offentlige sektor, efterfølgende har vist sig, at der var nogle vanskeligheder forbundet med det – dem skal man så tage hånd om hurtigst muligt og søge at få løst bedst muligt til borgernes tilfredshed.
Det forventer jeg også at man har gjort ved Domstolsstyrelsen og ved Tinglysningsretten i Hobro.
Andet må vise sig, når Rigsrevisionen har talt.
Morten Østergaard (RV), 2010-04-21:
Hr. Kim Andersen siger, at det har været særdeles utilfredsstillende, og det fører jo til det nærliggende spørgsmål: Hvis ansvar er det, at der har været et forløb, som har været aldeles utilfredsstillende?
Det fremgår af en kronik i Berlingske Tidende fra i dag, hvor direktøren i Domstolsstyrelsen, Adam Wolf, skriver – og jeg citerer: »Ekstraopgaver og overgangsvanskeligheder var ventet, og der var derfor tilført yderligere ressourcer, men det viste sig desværre ikke at være tilstrækkeligt.«
Vi ved jo ud fra de aktstykker, der er tilgået Finansudvalget, at man havde en meget høj risikovurdering, og virkeligheden har jo altså vist, at den omkostning, fordi det ikke har været tilstrækkelig godt forberedt og man ikke har taget højde for den risikovurdering, man selv havde foretaget, så er blevet overvæltet på borgerne.
Derfor må jeg jo spørge hr. Kim Andersen: Hvem er det, der har ansvaret for det helt og aldeles utilfredsstillende forløb, der har været, jævnfør ordførerens eget indlæg?
Benny Engelbrecht (S), 2010-04-21:
Jeg kender ikke til eksempler på personer, der har ventet på tinglysningen i 2, 3, 4, 5 eller 6 måneder, eller hvor lang tid de har ventet, og som ikke har lidt økonomisk af den grund.
Men hvis ordføreren har eksempler på det, vil jeg gerne se dem.
Tom Behnke (KF), 2010-04-21:
Skal jeg forstå det på den måde, at det er et forslag til, at staten på den måde skal betale aflad for, at der er sket fejl, og så skal sprede penge ud til alle dem, der har været med, uanset hvor store tab de har haft undervejs, og uanset om de har tabt 100.000 kr. på det her eller de måske i virkeligheden har tjent på det, fordi de har fået tinglyst hurtigere, end de ville have fået, dengang det var manuelt?
Var det ikke bedre, som ministeren lægger op til, at vi nu afventer, hvad kammeradvokaten har at sige i den her sammenhæng?
Rent juridisk skal der jo være et grundlag for at udbetale erstatning i det hele taget, og det kan meget vel være, at nogle er berettiget til at få erstatning, men var det så ikke mere rimeligt, at de, der er berettiget til erstatning, får en erstatning, frem for at man bare betaler aflad og strør penge ud over alle dem, der har været involveret?
Benny Engelbrecht (S), 2010-04-21:
Det socialdemokratiske forslag går ud på at vælge en løsning, hvor man refunderer tinglysningsgebyret til dem, der har ventet unødig længe.
Hvad unødig længe er, skal en arbejdsgruppe definere, om det eksempelvis er 1 måned, 1½ måned, eller hvordan det skal se ud.
Det er op til en arbejdsgruppe at definere det.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-04-21:
Nu har indenrigsministeren jo mange flere år på bagen i dansk politik, end jeg har, men jeg har trods alt en baggrund også i den kommunalpolitiske verden og har været medlem af byrådet siden 1998.
Det er jo ikke den normale måde at ansætte folk i kommunerne på, skulle jeg hilse og sige.
Derfor vil jeg gerne spørge: Hvad ville indenrigsministeren gøre, hvis han nu skulle blive borgmester engang i en kommune – eksempelvis Københavns Kommune, det kunne da være vældig interessant – og så stod som nyvalgt borgmester og skulle ansætte en pressemedarbejder, en personlig assistent og en personlig sekretær?
Det er tre personer i den type job, som er blevet ansat uden om alle retningslinjer, tre job, som ligger meget, meget tæt på selve borgmesterens arbejdsområde.
Er det ikke en kende underligt, at man kan frikende en nyvalgt borgmester, når man jo ved, at enhver, som skulle have det her job, selvfølgelig ville være interesseret i at være med til de samtaler og den dialog, der var forud for ansættelsen af så meget, meget nære medarbejdere i ens stab?
Bertel Haarder (V), 2010-04-21:
Ombudsmanden bruger udtrykket meget kritisabelt, og det er hans kommentar til den lange liste af brud på almindelige, rimelige ansættelsesprincipper, som Københavns Kommune har gjort sig skyldig i.
Det har overborgmesteren selvfølgelig på en eller anden måde det overordnede ansvar for, men ombudsmanden føjer så til, at han altså ikke kan bevise, at der er tale om nære politiske venskaber, som har ført til de ansættelser.
Det kan jeg jo ikke forbedre.
Når ombudsmanden har talt, tror jeg, det er klogt af enhver minister at henholde sig til det, som ombudsmanden har sagt – specielt da ombudsmanden jo lægger meget vægt på, at det handler om, hvad han har fået oplyst, og det handler om, at han ikke kan bevise osv.
Det er derfor, jeg siger, at så må den, der læser ombudsmandens kritik, jo tænke sit, men man har altså ikke kunnet påvise noget.
Når ombudsmanden ikke kan påvise en sådan usaglig, venskabelig begrundelse, tror jeg heller ikke, at jeg som indenrigs- og sundhedsminister skal gøre det.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-04-21:
Jeg synes, at man skal kigge på den diskussion, der har været efterfølgende rent politisk, bl.a. også fra Socialdemokraternes kommunalordfører, hr. Rasmus Prehn, som sidder her i salen i dag.
Man har bl.a. været i radioen med det her emne.
Der blev det foreslået af Socialdemokraterne, at man i kommunerne efter hvert kommunalvalg skulle have lov til at kunne ansætte politiske, udvalgte medarbejdere til nøglepositioner i eksempelvis 5-10 pct. af de administrative stillinger i en kommune. Kunne ministeren se en begrundelse for, at vi, hvis det blev virkelighed, i det mindste prøver at kigge rent politisk på at lave nogle meget, meget klare retningslinjer for landets borgmestre?
Det kunne netop sikre imod, at man ikke bruger borgernes skattebetalte midler på at ansætte politiske medarbejdere, som skal have en bestemt politisk holdning til tingene, frem for – som vi i hvert fald synes i Dansk Folkeparti – at alle medarbejdere i den offentlige sektor, også i kommunerne, selvfølgelig skal ansættes på baggrund af deres faglige kunnen, deres evner og deres lyst og motivation til at passe deres arbejde.
Bertel Haarder (V), 2010-04-21:
Jeg tror, det er klogt af alle ministre, når ombudsmanden har talt, at henholde sig til det, som ombudsmanden har sagt.
Jeg er helt sikker på, at ombudsmandens kritik har betydelig større virkning udeomkring i kommunerne, end hvis jeg kom med en kritik.
Derfor tror jeg egentlig, at det vigtigste og det bedste, hr. Hans Kristian Skibby og jeg kan gøre, er at lade ombudsmandens kritik stå i al sin lysende skarphed.
Den er ikke til at komme udenom, og den er flov for dem, som har gjort sig skyld i den.
Hvad man så mener om den politiske chef, kan man jo selv danne sig et indtryk af ved at læse ombudsmandens kritik.
Det er jo i sig selv ejendommeligt med så store informationssekretariater, der var bygget op i nogle af de store byer i Danmark.
Der var noget, der virkelig havde taget overhånd, og det må jo lette kommunernes arbejde med at tilpasse deres budgetter til de rammer, som regeringen har fastlagt.
Hvis man ud over disse voksende informationssekretariater også følger ideen om, at en vis procentdel skal være politisk ansatte, eller hvordan spørgeren nu formulerede det, bliver det jo endnu værre.
Derfor vil jeg gerne tage afstand fra den tanke.