runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2010-02-25:
Tak, formand.
Jeg har da helt forståelse for, at hr. Lennart Damsbo-Andersen kritiserer, at Dansk Folkeparti har fået forlængelsesmulighederne igennem.
I 2007 fik vi en forlængelsesmulighed på 52 uger igennem i forbindelse med finansloven, i 2009 fik vi yderligere 26 uger igennem, og i forhandlingen om finansloven i 2010 fik vi 13 uger mere.
Det er helt forståeligt, at hr. Lennart Damsbo-Andersen kritiserer, at vi har fået de forlængelsesmuligheder igennem.
Det, jeg så ikke forstår, er, at hr. Lennart Damsbo-Andersen ikke i forbindelse med finanslovforhandlingerne slår mere på, at Socialdemokraterne gerne vil tage et ansvar for at få det her igennem og være med til at skaffe pengene til at afskaffe varighedsbegrænsningen for.
Det er jo ikke det, hr. Lennart Damsbo-Andersens parti har gjort i forbindelse med finanslovforhandlingerne.
Derfor er det påfaldende, at man står her og kritiserer Dansk Folkeparti, der har fået forlængelsesmuligheder igennem, men i forbindelse med finansloven vil man ikke tage ansvar for at få det igennem, som hr. Lennart Damsbo-Andersen gerne vil.
Bent Bøgsted (DF), 2010-02-25:
Jamen det er måske spørgsmålet, hvor helhjertet Socialdemokraterne gik ind i forhandlingerne i forbindelse med finansloven.
Det er nemt at sige: Jamen vi blev ikke budt op til dans i forbindelse med finanslovforhandlingerne.
Det kunne også være, at Socialdemokraterne kunne have fået 200 eller 300 mio. kr. under forhandlingerne, hvis de var kommet og havde været mere konstruktive og havde sagt: Jamen vi vil gerne være med til at sikre den kommende finanslov, men vi har så lige forslaget om sygedagpengene, som vi gerne have med ind i den.
Men der lænede man sig tilbage og sagde: Vi blev ikke budt op til dans, og så kunne vi ikke få noget igennem.
Det er sådan lidt påfaldende, at hr. Lennart Damsbo-Andersen står og kritiserer Dansk Folkeparti for at få forlængelsesmulighederne igennem, når det trods alt var Socialdemokraterne, der var med til at fjerne muligheden for at få ubegrænsede sygedagpenge.
Det gjorde man tilbage på det offentlige område i, jeg tror det var 1995 eller 1996.
Det var jo den socialdemokratiske regering, der lavede indgrebet og sagde: Nu kan man i det offentlige ikke få ubegrænsede sygedagpenge.
Det indførte man.
Tilbage i 1990 under Schlüterregeringen skulle det ikke undre mig, om Socialdemokraterne stemte for det, jeg har ikke været inde og tjekke det, så jeg vil ikke lige direkte sige, at det er sådan.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-02-25:
Det er lidt sjovt, at hr. Bent Bøgsted bruger ordet helhjertet, for det passer sådan set meget godt til den situation, jeg prøvede at ridse op i min ordførertale, nemlig netop det der med, hvornår man er helhjertet.
Hvis man er helhjertet, når man gør det, man siger – og det er netop det, jeg kritiserer Dansk Folkeparti for ikke at gøre – så kan man sige, at vi i hvert fald ikke kan blive kritiseret for ikke at være det.
Vi kan nærmere blive kritiseret for, at vi bliver ved med at gøre det, som vi siger.
Hvis det er tredje gang, vi fremsætter det her forslag, på trods af at det blev stemt ned to gange, drejer det sig om, at vi bliver ved med at gøre det, vi siger.
Vi ønsker at afskaffe varighedsbegrænsningen på sygedagpenge.
Man er ikke specielt helhjertet, for så havde man stået her i dag og sagt: Vi vil gå ind for forslaget om at afskaffe varighedsbegrænsningen på sygedagpenge.
Erling Bonnesen (V), 2010-02-25:
Nu er det jo fint nok, at oppositionen sådan forsøger at forholde sig, skal vi sige kritisk til tingene og prøver at sætte spot på nogle ting, men så er det, som om kæden ryger lidt af, når man kun sætter spot på et hjørne af tingene.
Derfor kunne det være godt her og nu i kraft af spørgsmål også at få sat spot på hele området og ligesom prøve at tage resten med også.
Derfor vil jeg godt spørge ordføreren: Er det ikke fuldstændig korrekt, at som fakta er i dag, så bliver der med det samme, hvis man bliver syg, taget kontakt til en, og så er der en hel palet af muligheder til hjælp for den, der er blevet syg, for forhåbentlig at blive rask igen eller blive udredt og få den rigtige behandling og ligesom komme videre på en eller anden måde?
Er ikke fuldstændig rigtigt, at der er en hel palet af muligheder?
Der er oven i købet forlængelsesmuligheder, som kan kombineres på forskellige måder, så man har alle muligheder for lige præcis at hjælpe så rigtigt som muligt.
Er det ikke korrekt?
Eigil Andersen (SF), 2010-02-25:
Der bliver jo ikke rigtig svaret her, for konklusionen er jo, at den, som fortsat er syg efter at have mistet sygedagpengene, ingen mulighed har for at skaffe sig en indtægt.
Så det med at blive selvforsørgende er ikke en reel mulighed.
Jeg har ellers altid opfattet Det Konservative Folkeparti som et parti med nogen social ansvarlighed.
Den er i hvert fald meget langt væk lige for øjeblikket.
Der er jo ikke tale om, at man i den her situation tager hånd om de svageste.
Der er tale om, at samfundet, at staten skaber nogle svage, fordi de alvorligt syge mennesker, hvis situation jeg prøvede at beskrive før, ved, at de oven i købet oven i alle de problemer også mister deres indtægt.
Hvorfor er det så vigtigt for De Konservative at skabe fattigdom i Danmark?
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2010-02-25:
I Venstre er vi helt enige i, at vi skal sikre uddannelse til alle, og at vi skal give den hjælp, der er behov for, så man kan komme igennem en uddannelse.
Så langt er vi helt enige i det, der står i dette beslutningsforslag.
Men hvis vi så går ind og sammenligner med et ludospil – og der kan man måske lige spørge om hvorfor – vil jeg sige, at jeg altså vil betragte det, som at man bliver slået tilbage til starten, hvis man laver fleksuddannelse ved siden af alle de andre fantastisk gode og rigtige tilbud, der er i øjeblikket.
Vi har kun en vis mængde unge mennesker, og hvis de vælger fleksuddannelsen frem for et af de mange andre gode tilbud, der eksisterer, ender vi med at udvande den eksisterende uddannelsesverden fuldstændig.
Vi har nogle 10.-klasses-centre, som arbejder ganske målrettet, vi har nogle 10.-klasses-centre, der har et tæt samarbejde med erhvervsuddannelserne, og vi har indført nogle muligheder, så man kommer hurtigere og mere fleksibelt igennem, plus at vi har lavet ungepakke I og ungepakke II, og de giver også utrolig meget fleksibilitet.
Altså, tilbage til ludospillet: Vi vil hellere slå et slag mere med terningen, rykke et par felter frem, i stedet for at vi kunne risikere at blive slået tilbage til starten, lukke uddannelser ned, fordi der ikke var elever nok til at søge ind på holdene, og fordi der ikke var ekspertise nok blandt underviserne, fordi det var et udvandet område.
På grund af det er det jo netop, at vi har lavet nogle gode, stærke uddannelser, som de unge flytter hen på og er på, og det er også den vej, vi skal fortsætte ad, plus at vi har en mesterlære lige ved siden af som supplement til det hele, og det er igen et tilbud, der gør, at de unge, der måske ikke er helt parat, kan blive afklarede, mens de er i mesterlære og dermed ende med at være fuldt uddannede, når de er færdige.
Så Venstre kan altså ikke støtte dette beslutningsforslag.
Helle Sjelle (KF), 2010-02-25:
Jeg synes, at det, der er vigtigt at understrege i den forbindelse, er, at vi har et system her i Danmark, som gerne skal sikre, at vi tager hånd om så mange som muligt af dem, der er ramt af netop sygdom.
Der vil være nogle tilfælde – det tror jeg ikke man kommer uden om – som selvfølgelig falder uden for det system, også det fintmaskede system, som vi har.
Vi prøver løbende på at revidere systemet, prøver på at gøre det bedre, prøver på at sikre det og se på, om det nu er godt nok, om der kan tages nogle tiltag, som kan gøre det endnu bedre, end det er.
Og så vil der – det beklager jeg – selvfølgelig være nogle tilfælde, hvor man kan sige, at det ikke slår til.
Der må vi jo se, hvad vi så kan gøre.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-02-25:
Jeg tænkte, at nu ville jeg så benytte mig af en anden mulighed, og det er, at jeg simpelt hen vil bede ordføreren om at fortælle lidt mere – når der nu ikke var taletid nok under ordførertalen – om indholdet i det brev fra HK, og om, hvor mange der er på den liste, og så måske ridse lidt flere af de menneskeskæbner op, som det reelt handler om.
Med hensyn til den del kan jeg jo bare sige ja.
Det er også ganske glimrende, at der bliver taget hånd om dem, der er syge, at de bliver aktiveret og undersøgt, sådan at man har mulighed for at finde ud af, om de kan komme tilbage på arbejdsmarkedet eller komme på en pension eller i fleksjob.
Det er jo klart, for det er ulykkeligt for mennesker at stå i en situation, hvor de er syge.
Men det mest ulykkelige er jo så, at der, når alle de her ting er sat i værk, når alle de her ting er gjort, så er nogle mennesker tilbage, 6.200 efter regeringens egne beregninger, som mister sygedagpengene på grund af varighedsbegrænsningen.
Det er nogle folk, som det her system ikke samler op.
Uanset hvor meget vi roser det, så bliver de ikke samlet op af systemet, og ud af dem er der så 1.000, der fuldstændig mister deres forsørgelsesgrundlag.
Det er dem, vi snakker om, og det er også det, vi kritiserer.
Vi kritiserer jo overhovedet ikke alt det andet her i systemet, for det fungerer jo glimrende.
Eigil Andersen (SF), 2010-02-25:
Den liste, som vi har modtaget, er der 27 personer på, og det er 27 eksempler på de her tragiske forløb.
Der er så 16 af dem, som ikke har nogen indtægt og havner på de nævnte 0,0 kr., så er der ni, som er havnet på kontanthjælp, og så er der to, hvor man siger, at de har en lavere indkomst på grund af nedsat timetal.
Men altså, 16 ud af de 27 er havnet i det sorte hul.
Jeg synes jo, at det er nogle eksempler, som viser, at det her kan ramme enhver.
Jeg kan her nævne en salgsassistent, som har slidgigt i knæ, ryg og hænder, 55 år, og hun har også 0,0 kr.
Helle Sjelle (KF), 2010-02-25:
Hvis forslaget bliver vedtaget, vil det nemlig betyde, at sygedagpengeperioden bliver uendelig, eller med andre ord at sygedagpenge, der i dag er en midlertidig ydelse til sygemeldte borgere, bliver en permanent ydelse.
Vi Konservative, må jeg sige,
har den grundholdning, at selvforsørgelse er vejen til et godt liv for den enkelte, og desuden mener vi, at det er en forudsætning for at bevare vores velfærdsstat, hvilket vi synes er meget vigtigt, at der er så mange selvforsørgende danskere som muligt.
Derfor er beslutningsforslaget også et stort skridt ikke i den rigtige retning, men i den gale retning.
Med de nuværende sygedagpengeregler er der mange gode muligheder for at forlænge sygedagpengeperioden ud over de 52 uger, altså 1 år, som er udgangspunktet.
Hvis vi afskaffer varighedsbegrænsningen, sådan som oppositionen i beslutningsforslaget foreslår, vil det betyde, at tidsperspektivet forsvinder for den enkelte sygemeldte og for den ansvarlige kommune.
I dag udgør udløbet af sygedagpengeperioden et vigtigt fikspunkt, der sikrer fokus på, at den sygemeldte skal vende tilbage til arbejdsmarkedet.
Vi må huske på, at formålet med sygedagpenge ikke er at flytte endnu flere danskere over på permanent passiv forsørgelse, men derimod at give personer, der rammes af sygdom, og det er vigtigt, muligheden for at komme sig og derefter forhåbentlig vende tilbage i beskæftigelse igen.
Det fikspunkt ønsker vi ikke at afskaffe.
Når det er sagt, vil jeg gerne understrege, at vi bestemt ikke ønsker at lade den sygemeldte sejle i sin egen sø.
Derfor har vi gennem længere tid været med til at sikre, at der finder en tidlig indsats sted for at hjælpe den enkelte sygemeldte.
Det er afgørende, at der skabes kontakt mellem den sygemeldte, arbejdsgiveren, den praktiserende læge og kommunen, så den bedste individuelle løsning for den sygemeldte kan findes.
Alt i alt støtter vi – og det er nok ikke nogen stor overraskelse – ikke det her beslutningsforslag, og det skyldes altså primært to ting.
For det første ønsker vi ikke, at endnu flere danskere skal leve af permanent passiv forsørgelse.
Det mener vi er den forkerte vej.
For det andet vil beslutningsforslaget også betyde store ekstraomkostninger for staten, og i en tid med et enormt underskud på den offentlige konto synes vi simpelt hen at det er uansvarligt.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-02-25:
Jeg er sådan set lidt ærgerlig over endnu en gang at måtte bede en af ordførerne fra de regeringsbærende partier om egentlig at læse vores forslag rigtigt.
For der står jo ikke noget som helst om en uendelig ydelse.
Der står, at man skal have sygedagpenge, indtil man er afklaret i forhold til at komme tilbage til arbejdsmarkedet, eller man kan få pension eller efterløn.
Men man skal bare ikke lades i stikken, sådan som tingene foregår i dag, og der skal netop foregå en aktiv indsats.
Jeg tror, at vi formentlig er enige om, at med den indsats, der er, er der virkelig mulighed for at få en kort periode, hvor man skal have sygedagpenge, hvis ellers der bliver gjort det rigtige.
Er det ikke et problem?
Helle Sjelle (KF), 2010-02-25:
Jeg vil gerne understrege endnu en gang, som jeg også gjorde i mit ordførerindlæg, at vi ikke synes, at den vej, der bliver foreslået af oppositionen, er den rigtige og optimale vej at gå i den her sammenhæng.
Vi mener, at det, der er vigtigt, er at sikre, at vi selvfølgelig hjælper de mennesker i vores samfund, der er syge.
Men det er også væsentligt at sikre, at mange af dem kommer tilbage på arbejdsmarkedet igen og netop ikke bliver ladt i stikken.
Vi ønsker ikke et samfund, hvor det, at man siger, at man er syg, bliver mødt med: Nå ja, men hvad gør det?
Det er også derfor, vi synes, at det er en rigtig dårlig idé at afskaffe varighedsbegrænsningen.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-02-25:
Jeg er da glad for, at ordføreren siger, at det gælder om at få de syge tilbage på arbejdsmarkedet eller få dem afklaret osv.
Det lyder rigtig godt.
Den vej virker ikke.
Når nu ordføreren åbenbart, som jeg kan høre det, ikke støtter det forslag, som vi fremsætter,
hvilken vej skal det så være?
Helle Sjelle (KF), 2010-02-25:
Jeg synes, at det, det handler om, er, at der bliver taget hånd om de svageste i vores samfund.
Vi sikrer, at hvis man er syg, så bliver man hjulpet.
Som jeg også sagde før, skal man på de bedst mulige måder komme tilbage til arbejdsmarkedet.
Jeg bliver nødt til også at sige, at ud over de 52 uger, som der på nuværende tidspunkt er mulighed for at få sygedagpenge i, er der jo altså også muligheden for at få forlænget den her periode.
Så jeg synes ikke på den måde, at folk bliver ladt i stikken.
Selvfølgelig er det beklageligt, når der er nogle enkelte tilfælde, som ikke bliver samlet op af systemet.
Jeg tror desværre bare, at der, uanset hvor mange systemer vi prøver på at lave, og uanset hvor meget vi gør, vil være nogle situationer, hvor systemet ikke er i stand til at samle menneskene op.
Eigil Andersen (SF), 2010-02-25:
Jeg vil igen understrege, at for de 6.000 menneskers vedkommende, der mister sygedagpengene hvert år, er forlængelsesmulighederne brugt, men de mister sygedagpengene alligevel, for forlængelsesmulighederne holder jo også op.
Ordføreren siger, at det er vigtigt for Det Konservative Folkeparti, at der er så mange selvforsørgende som muligt.
Hvad skal den syge gøre, som har mistet sine sygedagpenge, og som heller ikke kan få kontanthjælp, og som stadig væk er syg, for at skaffe sig en indtægt?
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2010-02-25:
Jeg vil også gerne sige hjertelig velkommen til den nye minister.
Hvor er jeg glad for, at det er lige præcis ministeren, der er blevet minister på det her område.
Det, som den her fleksuddannelse også ville give en mulighed for, er jo, at man får en gennemgående professionel voksen, som følger den unge gennem fleksuddannelsen, så man ikke hele tiden på alle de meget glimrende individuelle forløb, som ministeren også har redegjort for, møder forskellige voksne, der skal guide en igennem et lille brudstykke af, hvad der til sidst skal gå hen og blive en ungdomsuddannelse.
Hvad tænker ministeren om lige præcis den mulighed for en gennemgående professionel voksen i sådan et fleksuddannelsesforløb?
Så kunne det være rigtig fornuftigt med denne fleksuddannelse at samle trådene og også samle de kræfter, der er omkring de unge.
Det ser vi i alt for begrænset grad i dag, og det er noget, som de unge selv påpeger er et stort problem.
Så jeg vil bare henstille til ministeren, hvis ministeren stadig ikke kan se det smarte i det her forslag, at finde løsninger på lige præcis de der rent mellemmenneskelige relationsproblemer, der er, som kunne løses med det her forslag.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-02-25:
Problemet er bare det, at der er nogle unge, der, når de er færdige med folkeskolen, ikke er klar til hverken erhvervsuddannelse eller en gymnasial uddannelse.
Det bliver vi nødt til at forholde os til.
Det er ikke en løsning, at de starter på en uddannelse, de ikke er klar til.
Tværtimod er det et rigtig, rigtig stort problem, hvis vi propper nogle unge ind på en erhvervsuddannelse, hvor de så falder fra, fordi de fra starten af ikke var parat til at gå der.
Det giver dem nederlag, og det er det sidste, den her gruppe af unge har brug for.
Lige præcis den gruppe unge kan vi samle op med flexuddannelsen.
Det er ikke holdbart, at vi, som situationen er i dag, har en ret stor gruppe af unge, som falder fra uddannelsessystemet.
Det gør vejen videre endnu sværere for dem, for så har vi påført dem nederlag.
Så kan ministeren se, at vi med flexuddannelsen altså ville kunne tage fat i den gruppe af unge – for den gruppe findes – som efter folkeskolen helt åbenlyst ikke er klar til hverken erhvervsuddannelsen eller den gymnasiale uddannelse?
Tina Nedergaard (V), 2010-02-25:
Jeg er fuldstændig enig i, at der er mangel på uddannelsesparathed hos nogle unge, og det er jo derfor, at man tager hånd om det i ungepakken.
Det er for at sikre, at der bliver en styrket vejledning af den unge, og at kommunen også får et større ansvar, og at der er finansiering med til det.
Det er sådan noget, vi godt kan lide i regeringen, altså at man finansierer sine forslag.
Vi sætter fokus på det, samtidig med at vi så også sørger for at styrke vejledningen, når de kommer ind på uddannelserne.
Altså, det er ikke et mål at etablere flest mulige veje uden om det ordinære uddannelsessystem.
For mig er det fuldstændig afgørende, at optagelsen på uddannelserne øges, og at gennemførelsesprocenten også øges.
Det er regeringens politik.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-02-25:
Velkommen til ministeren.
For at starte på EGU skal man være fyldt 19 år, og man skal have haft en vis periode med erhvervsarbejde.
Det vil sige, at EGU jo ikke sigter på de unge, der kommer lige ud af folkeskolen.
Flexuddannelsen ville kunne tage fat i den gruppe unge og vise en vej, som er klart defineret, bl.a. for den her gruppe unge.
Kan ministeren se, at der er et problem her, at der er et problem med ministerens argumentation, fordi flexuddannelsen altså er skruet sammen på en måde, så man skal være 19 år, og man skal have haft en vis periode med erhvervsarbejde?
Vi vil sådan set gerne have fat i de unge, allerede når de kommer ud af folkeskolen.
Erling Bonnesen (V), 2010-02-25:
Allerførst tak for bekræftelsen af, at vi rent faktisk på hovedbanen har nogle rigtig gode systemer, som hjælper, hvis man går hen og bliver syg.
Det var godt at få det slået fast.
Hvis vi så prøver lige nøjagtig at sætte spot på det allersidste, som ordføreren prøver at tage fat på igen, nemlig at der er nogle, der på en eller anden måde ligesom ryger i det sorte hul, er det så ikke korrekt, at det, hvis man er i en situation, hvor man ikke kan få kontanthjælp, så f.eks. er, fordi man har en ægtefælle, der har en god indtægt ved siden af, eller man måske selv har en formue eller på anden måde er selvforsørgende?
Er det ikke korrekt, at det så er, fordi der lige pludselig ikke er behov for kontanthjælpen, fordi der er andre ting, der træder ind på banen i stedet for?
Kan vi ikke få det bekræftet også?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-02-25:
Nu ved jeg ikke nøjagtig, hvordan indtægtsgrænsen skal være, for at man mister kontanthjælpen, men det, der er fakta i det her, er jo, at man kan risikere som ganske almindelig borger, der bliver syg, at stå i en situation, hvor man, hvis man har en ægtefælle og man bor i eget hus – og det kan man jo godt gøre – må gå fra hus og hjem og endda risikere at blive skilt, fordi det bliver én stor social deroute, at alt forfalder omkring en, fordi man ikke er i stand til at betale sine regninger mere, fordi der mangler en indtægt.
Så enkelt er det jo.
Christine Antorini (S), 2010-02-25:
Allerførst vil jeg også benytte lejligheden til her officielt, selv om vi tidligere har haft mulighed for at hilse på hinanden, at sige tillykke med undervisningsministerposten.
Det glæder jeg mig rigtig meget til, for jeg ved, at ministeren er utrolig kompetent inden for feltet, som hun har arbejdet med tidligere.
I forlængelse af den lange indledning vil jeg gerne spørge ministeren, om ikke alle de mange forskellige uddannelsesveje for de ikkeuddannelsesparate unge måske er det, der lige præcis illustrerer problemet, nemlig at det er blevet temmelig uoverskueligt.
Det betyder, at for det her unge menneske skal man i virkeligheden til at holde en tale, der varer de 10 minutter, som ministeren også har brugt til at fortælle om alle de mange muligheder, der er.
Når vi har fremsat forslaget om en fleksuddannelse, er det bl.a. for at skabe en tydelig uddannelsesvej mellem enten den gymnasiale vej eller den erhvervsuddannelsesmæssige vej, og det er jo ikke noget, vi i oppositionen bare har fundet ud af sådan ud af den blå luft.
Det er, fordi der har været et massivt ønske fra hele vejledningsverdenen om at få den her samlede ramme med en tydelig og klar identitet i forhold til de unge, der ikke kan gå den slagne vej, men så kan tage fleksuddannelsesvejen.
Er det et argument, der gør indtryk på ministeren, at vejledningsverdenen har efterlyst den her lovgivningsmæssige ramme, der kan samle de forskellige ungdomsuddannelsesveje?
Marianne Jelved (RV), 2010-02-25:
Men reelt er der jo ikke stor forskel på det fleksuddannelsesforslag, der ligger her, og så de initiativer, der er taget senest i efteråret i aftalen om ungepakken, og det synes jeg man skal holde fast i.
Og nu kunne nogle af os jo gøre os den umage at kalde det, vi har aftalt i ungepakken, for fleksuddannelse.
Altså, det kunne vi jo gøre.
Det, der er min pointe, og som jeg gerne vil have at ministeren forholder sig til, er, hvordan vi får formidlet til de unge og ikke mindst deres forældre, at der er en tredje vej.
Og nu taler jeg ikke om EGU, for det er en særlig uddannelse.
Den uddannelse eller de uddannelsesmuligheder, vi taler om her, er jo for unge, som vil noget mere end EGU, men ikke kan tage en af de to andre.
Tina Nedergaard (V), 2010-02-25:
Så ville det i hvert fald kræve, at man var lidt mere præcis, med hensyn til hvad det er for en specifik uddannelsesvej, man mener skulle etableres, og som ikke eksisterer i forvejen.
Jeg har netop listet de mange muligheder op, der er for en fleksibel tilrettelæggelse.
Hvis vi f.eks. tager EGU, som er en fantastisk uddannelse, kan den jo sammenstykkes af alt lige fra nogle elementer fra erhvervsuddannelserne til elementer fra højskoleverdenen og elementer, hvor man er i praktik i en virksomhed.
Det er derfor, jeg har vanskeligt ved egentlig at se, hvad dette kunne tilføre ekstra, som vi ikke allerede har tilvejebragt – i øvrigt i vidt omfang i fællesskab – gennem det arbejde, vi har lavet i globaliseringspuljesamarbejdet de fem partier imellem.