Liselott Blixt (DF), 2011-05-19:
Jeg vil jeg give hr. Per Clausen evig ret i, at det her handler om dem, der er visiteret til en insulinpumpe, og det vil sige, at de børn, der er visiteret til en insulinpumpe, er blevet det af en lægefaglig person, for der er altså nogle kriterier, der skal være opfyldt, før de tilbydes en insulinpumpe.
Man skal have en dårligt reguleret diabetes med et langtidsblodsukkertal, der er højere end 7,5 pct.
– nu går vi ind i noget med teknik, men det er bare for at sige, at der er utrolig mange ting, der gør, at man kan få en insulinpumpe.
Patienten skal trods en optimeret behandling inklusive en dosissøgning af insulin opleve at have mange og uforudsigelige hypoglykæmitilfælde, dvs. for lavt blodsukker, hvilket for et barn kan betyde, at det får hjerneskader og det kan faktisk dø af det.
Jeg takker for alle de positive ting, der er blevet sagt, men igen vil jeg sige, at jeg ikke kan forstå, at man ikke går ind i det her med noget mere entusiasme og siger, at der skal være en ventetidsgaranti, når der er det på så mange andre områder.
Ministeren var inde på, at der skal foreligge evidens, og så vil jeg da lige spørge om, hvad det er for en evidens, vi har på fedmeoperationer, som der også er garanti på; der gøres åbenbart forskel, afhængigt af hvilken sygdom man lider af.
Vi taler om forebyggelse, og lige præcis om det her kan man sige, at det virker fra dag et, og er man i tvivl, bør man gå ud og spørge en familie, hvis barn har fået en insulinpumpe, og de kan fortælle, at det hjælper med det samme.
Barnets gennemsnitlige blodsukkerniveau daler meget hurtigt, efter det har fået en insulinpumpe, og det kan ses på bare en uge, at blodsukkerniveauet ligger på en helt anden måde, end når insulinen er givet med den pen, som de er vant til at bruge.
Det her forslag lægger ikke op til, at alle børn med diabetes skal have en insulinpumpe, nej, det skal de børn, som efter en lægefaglig vurdering lever op til de strenge krav, som jeg bare nævnte et par stykker af, og det er de børn, der står på venteliste i dag.
I de senere år har vi mange gange talt, skrevet og diskuteret om diabetes.
Blot er det ofte type 2-diabetes, som vi diskuterer, når vi taler om livsstilssygdomme, og jeg er en gang imellem bange for, at man glemmer de mennesker, som har eller får en type 1-diabetes, som også kaldes den insulinkrævende diabetes.
Denne diabetesform kan optræde hos både børn og voksne, og desværre ser vi også her en stigning, selv om det ikke er en livsstilssygdom, og for hvert år stiger antallet af tilfælde på børneområdet med 3 pct. Der er ikke nogen helbredelse for den form for sukkersyge, men man kan med omhyggelig og korrekt behandling af sukkersygen få en næsten normal tilværelse.
Hvis blodsukkeret holdes på et næsten normalt niveau med insulinbehandling, vil risikoen for sendiabeteskomplikationer være væsentlig lavere, end hvis blodsukkeret er permanent forhøjet.
Man skal stikkes med en insulinpen, der ligner en kuglepen, når man skal tage sin insulin.
Det er heldigvis ikke som i gamle dage, hvor man havde store kanyler, men alligevel er det ikke sjovt for et barn først at skulle måle sit blodsukker og dernæst at skulle stikkes for at få insulinen.
Og det er netop her, den nye teknologi kan gøre en forskel med en insulinpumpe, som er et lille apparat, man har siddende i linningen eller har i lommen, og med en lille nål siddende i underhuden kan den automatisk give den mængde insulinen, som man har brug for.
Formålet med en insulinpumpe er at tilføre kroppen insulin på en måde, der ligner den normale måde så meget som muligt, så personen, der bruger pumpen, får så flot en blodsukkerkontrol, som det er muligt.
Med hensyn til diabetesbørn ved vi, at der kan opstå problemer, specielt når de er i skole, og når de er ude at lege; de vil gerne være som alle andre børn, lave sjov og ballade, og glemmer tiden indimellem.
Samtidig er det påvist, at deres koncentrationsevne er meget bedre, når de får insulinen regelmæssigt, ligesom de heller ikke får de samme senskader eller -følger, som fremkommer, når blodsukkeret er ustabilt.
Børn, der ikke får insulin, når de har behov for det, kan få hjerneskader, og i værste tilfælde kan de dø af det.
Det er almen lægefaglig viden, og det er også derfor, at alle lægefaglige samt patientforeningerne bifalder, at disse børn får en insulinpumpe.
Samtidig bør vi indtænke, som også andre ordførere har været inde på, glukosesensorer, for når vi taler om ny teknologi og diabetes, så er vi ikke langt fra at have opfundet den kunstige bugspytkirtel, som faktisk kan klare det hele selv.
Det er ikke sket endnu, men med en glukosesensor kan man se, hvordan ens blodsukkerniveau svinger igennem hele døgnet, og dermed kunne insulinpumpen stilles meget mere præcist, og derved ville man få meget færre komplikationer.
Det er da forebyggelse om noget.
Små børn med diabetes har store udsving i blodsukkerniveauet, hvilket dels skyldes deres variable hverdag, dels en meget forskellig appetit og forskellige aktivitetsmønstre.
Små børn har høj forekomst af alvorlig hypoglykæmi og er i risiko for udvikling af blivende hjerneskader i forbindelse med det.
Små børn er insulinfølsomme og har et lille insulinbehov.
Det vil medføre en ikke ubetydelig risiko for regnefejl og dermed give en langt større doseringsusikkerhed.
Små børn har mange akutte infektioner, hvor en pumpe på meget kort tid vil kunne ændre den injicerede insulindosis.
Det er ikke muligt ved en penbehandling.
Det her er alvorligt, og jeg mener ikke, at man tager det alvorligt, når man ikke kan se det problem, der er.
Måske skulle man selv være vokset op i en familie, hvor der var diabetes.
Jeg har set de skader, som den medfører, specielt når man som ung eller som barn får diabetes.
Dårlige nyrer og blindhed er nogle af de komplikationer, som mine familiemedlemmer har fået.
Hvad mon det koster samfundet i det lange løb, er der også mange, der har talt om i dag.
I Ugeskrift for Læger bragte man en artikel, hvor man havde beregnet omkostningseffekten, hvis man brugte insulinpumpe.
Konklusionen var klar, nemlig at insulinpumpebehandling giver bedre kliniske langtidsresultater på grund af en forbedret glykæmisk kontrol sammenlignet med en pen.
Evalueringen af de økonomiske konsekvenser af insulinpumpebehandling versus en penbehandling viser sig at være god valuta for pengene.
Derfor ønsker vi i Dansk Folkeparti, at vi sikrer en ventetidsgaranti for børn, der er visiteret til at få en insulinpumpe.
Ventetidsgarantien foreslås, så børn, der er yngre end 6 år, tilbydes en insulinpumpe fra debut, og at børn, der er ældre end 6 år, skal have tilbudt den inden for 3 måneder.
Der er ordførere, der har spurgt om, hvor det økonomisk står.
Der er et antal børn, der står på listen, og samtidig har vi fået udmeldinger fra regionerne.
Region Sjælland havde, da jeg sidste gang fik tallene at vide, 45 på venteliste.
De lovede for 14 dage siden, at nu ville de ikke ligge i bunden mere, så de gør selv en indsats.
Samtidig skal vi begynde at se på omkostningerne i et helt menneskelivs forløb, fordi der er det her netop en forebyggelse, der gør, at det vil give pengene igen i stedet for at være en udgift.
Men skulle det være, at der var nogle omkostninger, så er vi også i Dansk Folkeparti indstillet på at gå ud og finde de penge.
Vi har aftaler, hvor vi netop har nogle penge, som vi kan bruge, når det drejer sig om sundhedsfaglige ting, så der bør ikke være problemer med økonomien.
Jeg mener, at hvis man er i tvivl om, hvor god en insulinpumpe er, eller om, hvordan dem, der venter, har det, så kan jeg sige, at vi var nogle få politikere til diabetesforskerdag her sidste søndag.
Vi så fire børn og unge stå og fortælle, hvad det havde gjort for deres liv.
De kunne fortælle, hvordan det var, når man løb maraton og så havde svært ved at kontrollere, hvordan blodsukkeret var.
Og vi taler så meget om, at vi skal dyrke motion, og at vi skal have forebyggelse og det ene og det andet.
Det hele går op i, at vi skal finde ud af, hvor meget cigaretter skal koste, eller hvor de må handles, i stedet for at se på, hvor man kan gå ind og gøre en aktiv indsats i dag.
Det gør vi bare ikke.
Vi diskuterer hele tiden de samme ting.
Det er jeg lidt ked af.
Jeg håber, at der kan være nogle i forløbet indtil næste behandling, som kan gå ind og stemme for.