Lone Loklindt (RV), 2013-02-21:
Vi står her i dag med lovforslag nr. L 147, og det er forslag til ændring af lov om planlægning.
Det er set med radikale briller en kærkommen ændring af planloven, som retter op på de vilkårlige regler, som gav 29 udvalgte kommuner særlige muligheder, og som blev indført af VKO uden opbakning fra Radikale Venstre og de andre nuværende regeringspartier.
For det første bliver der med den her ændring af planloven igen ensartede regler for alle kommuner i forhold til kystnærhedszonen.
De uspolerede danske kyster er et gode, som vi skal værne om, og derfor kræver det en helt særlig begrundelse at få lov til at bygge i kystnærhedszonen.
Men det betyder ikke, at det aldrig er muligt.
Nu bliver det bare igen kommunen, der har planmyndigheden.
Det er ikke, fordi jeg ikke har tillid til den nuværende miljøminister, men jeg synes, det er rigtig godt, at det er kommunen, der har planmyndigheden.
For det andet er denne lovændring med til at bevare og forhåbentlig endda forbedre butikslivet i bymidterne.
Med dette lovforslag ophæver vi nemlig de lempelser i detailhandelsbestemmelserne, der blev indført i 2011, så man nu igen kun kan etablere store udvalgsvarebutikker på over 2.000 m², hvis byen har over 40.000 indbyggere.
Detailhandelsredegørelsen fra december 2011 viste, at placeringen af butikker i aflastningsområder påvirker detailhandelen negativt i de mindre byer og i landdistrikterne.
Romantik, det er godt, men når det gælder detailhandelen, skal man hellere holde sig til fakta.
Og der er ikke tvivl om, at byliv og nærhed til indkøb, cafeer og andre mødesteder giver værdi ikke alene for mindre mobile borgere, men også for alle andre.
Det kan vi understøtte med planloven, og derfor skal vi gøre det.
Og tænker man i bæredygtighed og grøn livsstil, så betyder det også noget, at man kan cykle eller gå, når man skal købe ind, og at børn og unge har muligheder i nærmiljøet.
For det tredje betyder denne lovændring, at landdistrikterne får bedre vilkår.
Mens 29 kommuner lige nu har særlige vilkår, bliver det fremover muligt for alle kommuner med vanskeligt stillede landområder at give tilladelse til indretning af ledige bygninger – ikke bare landbrugsbygninger, men også skoler og andre bygninger – til boliger og erhverv.
Men igen er det kommunen, der har planmyndigheden med hensyntagen til natur og landskab, som de er vant til at vurdere i en helhedsorienteret planlægning.
Desuden bliver det med lovforslaget muligt at opsætte nye mobilantenner på eksisterende master og bygninger uden landzonetilladelse.
Og sidst, men ikke mindst, bliver det muligt selv at vælge tv-udbyder.
Fællesantennepligten bliver en saga blot efter en overgangsperiode på 2 år.
Der er høringssvar, som udtrykker skepsis, men der er også rigtig mange, som er positive over for de foreslåede ændringer.
For mange er planloven måske noget af det mest kedelige, man kan tænke sig, men debatten her viser jo allerede, at det nok så meget handler om værdier og holdninger til, hvordan vi indretter os i fremtiden.
Radikale Venstre er som resten af regeringen glad for, at De Konservative og Enhedslisten står bag ændringerne.
Da loven sidst blev ændret, udtrykte min forgænger på den her plads, at en række af de centrale elementer i den eksisterende lov må afmonteres efter et valg, hvis der bliver parlamentarisk mulighed for det.
Det blev der, heldigvis.