runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helle Sjelle (KF), 2009-02-24:
Da vi lavede vores forbehold i sin tid, havde det som sagt en klar mening.
Der var en klar opgave, vi stod over for og gerne ville have løst.
Vi ville gerne selv have retten til netop at bestemme, hvem det er, der får statsborgerskab her i Danmark, og hvem der f.eks. kan vælges til det danske Folketing.
Det har vi sådan set faktisk også stadig væk den dag i dag, og vi har faktisk også nærmest fået udbredt de ting, som vi var bekymrede for, til resten af de europæiske lande.
Så jeg synes i høj grad, at det har tjent sit formål, at vi havde vores forbehold på det tidspunkt.
Per Clausen (EL), 2009-02-24:
Men det er vel alligevel rigtigt, at det er defineret som en rettighed, som man har som unionsborger.
Og derfor er det vel også rigtigt, at Domstolen har forsøgt at bruge henvisningen til en rettighed, og den rettighed har man som borger, velvidende at hr. Michael Aastrup Jensens for så vidt ærlige svar her, nemlig at det jo grundlæggende kun handler om at sikre den fri bevægelighed for arbejdskraft, set fra EU's synsvinkel jo er rigtig.
Men pointen er, at unionsborgerskabet altså også her bruges til at gennemtrumfe nogle ting, som i hvert fald i udgangspunktet var imod det, hr. Michael Aastrup Jensen og et flertal i Folketinget ønsker.
At det så er tættere på det, Enhedslisten ønsker, er så en anden sag, men det skal jo ikke få os til at glemme det grundlæggende demokratiske princip, at lovgivningen i Danmark skal foretages i Folketinget og ikke ved EF-Domstolen.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-24:
Jeg skal i den grad beklage.
Det er hermed også belyst for ordføreren.
Vi taler om udvikling af unionsborgerskabet, og i 1986, altså inden unionsborgerskabet træder i kraft, får vi en dom, der siger, at spørgsmål af uddannelsesmæssig karakter, retten til SU, retten til at blive optaget på universitetet osv., ikke er en del af EF-retten.
Så får vi 10 år efter en dom, der direkte henviser til unionsborgerskabet og artikel 12 og siger, at det nu er en del af EF-retten.
Helle Sjelle (KF), 2009-02-24:
Nu synes jeg jo, at ordføreren først og fremmest skal finde ud af, hvad det er, ordføreren vil med den diskussion, vi har her i dag, hvor vi har forbeholdet for unionsborgerskabet til debat, for så vidt jeg er orienteret, så har ordføreren fra Dansk Folkeparti jo netop også stillet forslag om Domstolen, som kommer til debat her i Folketinget senere på måneden.
Så jeg synes jo ligesom, man skal finde ud af, hvad det er, man vil drøfte her i dag.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-24:
Jeg vil gerne bede ordføreren forholde sig til to domme, som jeg går ud fra er omdelt i Europaudvalget og ordføreren derfor er bekendt med, nemlig henholdsvis Browndommen fra 1986, hvori EF-Domstolen klart siger, at uddannelsesanliggender, altså spørgsmål om optagelse på universiteter og retten dertil osv., retten til SU, alle de der ting, ikke er omfattet af EF-traktaten ifølge D'Hoopdoktrinen, og Grzelzcykdommen, hvori man få år efter kommer frem til det præcis modsatte resultat med en henvisning til artikel 18, altså om unionsborgerskabet.
Betyder det så, at unionsborgerskabet har været uden virkning, at det ikke har ført til noget, at det bare er sådan et kosmetisk raffinement, som stats- og regeringscheferne har puttet ind i traktaten, eller betyder det, at det reelt har ført til mere integration?
Helle Sjelle (KF), 2009-02-24:
Først og fremmest stor tak til udenrigsministeren for en informativ redegørelse om det danske forbehold over for unionsborgerskabet, men også en tak, selvfølgelig, til Dansk Folkeparti, fordi de har taget initiativ til denne forespørgselsdebat om - ja, det fristes man jo næsten til at sige - det glemte forbehold.
I Det Konservative Folkeparti kan vi til fulde tilslutte os udenrigsministerens opfattelse af unionsborgerskabets betydning.
Således mener vi ikke, som Dansk Folkeparti synes at mene, at unionsborgerskabet har udviklet sig i strid med hensigten bag de danske forbehold, sådan som de blev vedtaget i 1993.
Hensigten var, som anført af udenrigsministeren, todelt, nemlig for det første at sikre, at unionsborgerskabet ikke trådte i stedet for det nationale statsborgerskab, og for det andet at sikre, at spørgsmål vedrørende statsborgerskabet i et EU-land alene kan afgøres af landet selv.
Det danske forbehold blev altså i Edinburgaftalen til på baggrund af en ganske konkret dansk frygt for, at EU fremover ville kunne blande sig i, hvem der blev statsborger i Danmark.
Hensigten bag det danske forbehold om unionsborgerskabet, som det er formuleret, var dermed ikke forbundet med en generel udvikling af de sociale og udlændingeretlige regler, men er helt anderledes konkret.
Og med Amsterdamtraktaten fra 1997 blev det danske forbehold, hvad angår unionsborgerskabet, overflødiggjort, eftersom det blev en del af EU’s traktatgrundlag.
Siden har unionsborgerskabet blot været et supplement til det nationale statsborgerskab.
Hvad der engang var et dansk forbehold, er altså blevet udstrakt til at gælde samtlige 27 medlemslande.
Hensigten bag det danske forbehold er dermed i allerhøjeste grad opnået, og det er vi i Det Konservative Folkeparti faktisk ganske glade for.
Det er altså ikke længere særlig relevant at diskutere betydningen af det danske forbehold for unionsborgerskabet.
Det er ganske enkelt ikke længere relevant.
Det er til gengæld de øvrige forbehold, der hæmmer den proaktive danske tilgang til EU, som vi Konservative er tilhængere af.
De forbehold forhindrer en dansk militær indsats på Balkan, en deltagelse i det efterhånden veludviklede retlige samarbejde, og det udelukker os fra eurosamarbejdet med et betydelig økonomisk tab i form af en højere rente til følge.
Sidst, men ikke mindst, udelukker forbeholdene Danmark fra aktiv og reel indflydelse på meget vigtige områder.
Hanne Agersnap (SF), 2009-02-24:
Jamen nu er det jo ikke dansk ret, der bliver suppleret eller erstattet; det er borgernes ret, der bliver suppleret eller erstattet.
Så jeg ser det ikke, som at det erstatter dansk ret, men det giver borgerne en ekstra ret inden for området for den fri bevægelighed.
Nu kan jeg ikke huske de forskellige domme, der har været om lovligt ophold i forbindelse med arbejdstageres rettigheder, når arbejdstagerne bevæger sig over grænserne, men det er rigtigt, at der har været en EF-Domstols-afgørelse, som har været en undtagelse i forhold til fire andre domstolsafgørelser, der ikke har krævet lovligt ophold som grundlag for, at en borger kunne medføre medfølgende ægtefælle, når borgeren tager arbejde i et andet land.
Så den kan ses som en undtagelse, men jeg har ikke læst de forskellige dommes præmisser, så jeg præcis ved, hvorfor der har været en EF-dom, der har afveget fra de fire andre om arbejdstagernes frie bevægelighed.
Men det er jo individets ret, der er blevet suppleret med arbejdstagernes frie bevægelighed; det er ikke dansk ret.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-24:
Jeg vil gerne have lov til at takke fru Hanne Agersnap for at være den første, der overhovedet forsøger at svare på spørgsmålet.
Og så vil jeg spørge, om fru Hanne Agersnap i forbindelse med den sag, vi har haft med Metockdommen – hvor man fra EF-Domstolens side ophævede det gamle i øvrigt også af EF-Domstolen tidligere opretholdte krav, om at man skal have lovligt ophold i EU for at kunne bruge EU's regler om fri bevægelighed – finder, at ophævelsen af det krav kan betragtes som et supplement til dansk ret eller en regulær tilsidesættelse af i øvrigt ikke bare dansk, men af alle 27 landes udlændingeret, og om der i det lys så er tale om, at unionsborgerskabet bruges til at supplere eller erstatte de nationale regler.
Hanne Agersnap (SF), 2009-02-24:
Jeg havde næsten forudset det spørgsmål, og jeg prøvede faktisk i min tale at komme lidt ind på det, men jeg vil prøve at sige det mere præcist.
Jeg synes – og det ligger i selve ordet – at et supplement er noget ekstra, nogle ekstra rettigheder.
Erstatning er det vel, hvis man borttager nogle andre rettigheder eller pligter eller beskyttelse.
Det er jo sådan set sådan, at statsborgerskabet giver rettigheder og pligter og beskyttelse, men unionsborgerskabet kan give nogle ekstra rettigheder alt efter, hvad landene i Europa er blevet enige om og har traktatfæstet vedrørende borgernes rettigheder.
Michael Aastrup Jensen (V), 2009-02-24:
Selv om hr. Per Clausen stadig væk forsøger, kan han ikke komme ind og sørge for at give mig den holdning, som jeg ikke har.
Jeg mener stadig væk, hvis vi tager udgangspunkt i Metockdommen, som der jo virkelig har været meget debat om, at det er tydeligt for enhver at se, at det intet har at gøre med unionsborgerskabet - det er i forhold til det indre marked - og derfor er unionsborgerskabet stadig væk et supplement til den nationale lovgivning.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-24:
Ja, nogle gange kan man føle sig en smule enfoldig, men jeg bevarer håbet og håber, at Socialistisk Folkepartis ordfører kan forklare mig, hvad forskellen på at erstatte og at supplere er.
Altså, hvori består forskellen mellem en erstatning og et supplement?
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-24:
Tak for - jeg ved ikke, hvad man skal kalde det - bemærkningerne.
Jeg sad og tænkte på, om Socialdemokratiet og Venstre mon får skrevet deres taler på det samme kontor, for jeg tror nærmest, der var linjer, som var ens.
Det kunne man måske for fremtiden bare for variationens skyld få ændret lidt på.
Men det gør det noget lettere, når man så skal stille spørgsmål.
Vi så før, at Venstres ordfører ikke var i stand til at forklare, hvad forskellen på at erstatte noget og at supplere noget er.
Det gælder altså for både det allerstørste jubeleuropæiske parti og for det næststørste ditto.
Det er helt afgørende i argumentationen, at der er en forskel mellem at erstatte og at supplere, må jeg så ikke bare gerne høre, hvad den er?
Bedst af alt var det en gentagelse af det uunderbyggede nonsens, som vi hørte i ordførertalen.
Når ordføreren siger, at unionsborgerskabet er fuldstændig uproblematisk, fordi det slår fast, at det kun kan supplere og ikke erstatte dansk ret, så er det vel kun rimeligt, at vi får at vide, hvad forskellen på et supplement og en erstatning er.
Man kan jo ikke rende rundt og sige, at alt er i orden, fordi det hele ligger herovre, uden at vide, hvad det så er, der ligger der.
Hvad er et supplement?
For det er jo godt.
Hvad er en erstatning?
Yildiz Akdogan (S), 2009-02-24:
Jamen jeg kan egentlig ikke rigtig forstå, hvorfor ordføreren skal bruge sådan en nedladende tone.
Ordføreren kan muligvis være uenig i det, jeg siger, men lad os debattere det åbent og ærligt, i stedet for at ordføreren siger, at jeg roder rundt i alle mulige forskellige ting.
Jeg kan ikke komme med en juridisk forklaring, hvis det er det, hr. Morten Messerschmidt efterspørger.
Det træder ikke ind i stedet for dansk ret, og jeg kan heller ikke sige andet, end at jeg holder mig til det, eksperter har sagt, jeg holder mig til det, der står i traktaten, og det er, at den undtagelse i forbindelse med unionsborgerskabet, som hr. Morten Messerschmidt så gerne vil debattere, ikke har en betydning vedrørende det, hr. Morten Messerschmidt fisker efter.
Andet kan jeg egentlig ikke supplere med.
Hanne Agersnap (SF), 2009-02-24:
Historien bag unionsborgerskabet er jo på nuværende tidspunkt i debatten sådan set blevet gennemgået, så jeg vil gøre det meget kort, da SF jo var ret involveret i de fire forbehold, som kom efter nederlaget ved Maastrichtafstemningen.
Det var jo sådan, at tre af forbeholdene var undtagelser, hvor Danmark var undtaget fra EF's - det hed det på det tidspunkt - udvikling, hvorimod unionsborgerskabet mere var en sproglig præcisering af, hvordan det stod i forhold til de nationale statsborgerskaber.
Det viste sig jo så netop senere, at andre lande var enige i den danske holdning, nemlig at det skulle forstås som et supplement og ikke skulle kunne træde i stedet for statsborgerskab i et medlemsland.
En af grundene til, at SF gik så voldsomt ind i den kampagne, var jo den angst, der også tidligere blev nævnt, for, at EU skulle udvikle sig til en føderation eller forenede stater, og man så begrebet unionsborgerskab som et symbol dér og ville gerne tage noget af kraften ud af det symbol ved at sige, at det bare skulle være et supplement på den måde, at de traktatdækkede forhold, man blev enige om, selvfølgelig skulle kunne håndhæves.
Det vil sige, at unionsborgerskabet, som jeg forstår det, i dag kan hjælpe til at håndhæve de regler, man traktatligt er blevet enige om i EU.
Så på den måde er det et supplement til individets rettigheder, som ellers er bestemt af statsborgerskabet.
Vi synes i SF, at det er rigtig fint, at EF-Domstolen er med til at sikre borgernes traktatfæstede rettigheder, også selv om de ikke er sikret af statsborgerrettighederne.
Så vi synes, det er fint, hvad enten EF-Domstolen bruger unionsborgerskabet som retskilde eller bruger traktaterne som retskilde, og det ændrer ikke ved, at unionsborgerskabet ikke træder i stedet for statsborgerskabet, men giver nogle supplerende rettigheder til medborgere i Europa.
Ida Auken (SF), 2009-02-25:
Jamen så skal jeg løfte sløret for statsministeren.
Det har jeg fra regeringens eget papir.
Skattekommissionen lægger op til 1,9 mio. t CO2-reduktioner.
I papiret her står der to gange, at man vil fjerne 0,6 mio. t CO2, og efter hvad jeg kan regne ud, er det altså lidt mindre end en tredjedel, der er tilbage. Statsministeren må jo kende sine egne papirer og Skattekommissionens CO2-beregninger, så han kan da ikke bare stå og feje tingene af helt uden argumentation.
Det er simpelt hen ikke en måde at behandle folkestyret på.
I statsministerens egne papirer står der, at reformen fjerner 0,6 mio. t CO2.
Det svarer cirka til det, Gentoftes beboere tilsammen udleder af CO2, dvs. 600.000 t CO2, og det er ikke ret meget.
Det er cirka lige så meget, som planen her fjerner, det står i den, og Skattekommissionen havde tre gange så meget i sine beregninger, så det synes jeg statsministeren skylder os et svar på.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-02-25:
Det, jeg omtalte, var såmænd daværende præsident Bushs private ranch i Crawford, som er energirigtigt indrettet, og til det kan jeg føje, at jeg glæder mig over, at USA's nye præsident Obama har lagt grønne planer frem og har lovet, at han vil være aktiv i arbejdet på at få en klimaaftale i København i december i år.
Jeg kan fuldstændig afvise fru Ida Aukens påstand.
Jeg ved simpelt hen ikke, hvor fru Ida Auken har de tal fra, men jeg kan sige, at det samlede grønne element i regeringens udspil er større end i Skattekommissionens betænkning.
Ida Auken (SF), 2009-02-25:
Lad os bare tage skattereformforslaget, hvor statsministeren med et pennestrøg fjerner to tredjedele af Skattekommissionens CO2-reduktioner.
Hvad siger statsministeren til det?
Hvor blev den grønne revolution af?
Kan vi få et svar på det?
Lars Barfoed (KF), 2009-02-25:
Jeg skal sørge for, at hr. Per Clausen bliver orienteret, når jeg har haft møde med kommissæren, så hr. Per Clausen er orienteret om sagens videre gang.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-02-25:
I øvrigt skal man ikke alene se på regeringens politik på det grønne område, med skatteudspillet er der taget og vil blive taget yderligere initiativer på det grønne område.
Ida Auken (SF), 2009-02-25:
I november måned sprang statsministeren jo ud som grøn og indrømmede, at regeringens politik havde været fodslæbende og forkert på miljøområdet, og siden har vi jo set en statsminister, som siger en masse fine ord om klimaet og miljøet, man faktisk ikke gør så meget ved det.
Senest har vi set skatteudspillet, som kom i går,
hvor man med et pennestrøg fjerner to tredjedele af de CO2-reduktioner, som Skattekommissionen har foreslået.
Så kunne man jo godt spørge statsministeren, hvor den grønne revolution blev af, men den slags spørgsmål har statsministeren det med at glide let og elegant af på, så jeg vil spørge om noget andet.
Så er det præcis 1 år siden, statsministeren udnævnte George Bush til at være en stor miljøforkæmper, og derfor vil jeg spørge statsministeren, om han holder fast i, at George Bush er en stor miljøforkæmper, som han sagde for 1 år siden, eller om han trækker den udtalelse tilbage efter sin grønne omvendelse.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-02-25:
Jeg er fuldstændig enig med fru Margrethe Vestager i det væsentlige mål, som regeringen giver høj prioritet, og jeg kan forsikre fru Margrethe Vestager om, at regeringen ikke blot har tillid til, men også vil gøre sit yderste for at nå de mål, vi selv har sat os i 2015-planen.
Den skattereform, vi i går lagde frem, yder et meget markant bidrag til at nå de mål.
19.000 ekstra i arbejdsudbud er ganske meget.
Reformen er fuldt finansieret, og de dynamiske effekter, der er af den, bliver faktisk brugt til at styrke den finanspolitiske holdbarhed ganske markant.
Så det er en reform, der går i den rigtige retning.
Men fru Margrethe Vestager har da også ret i, at regeringen selvfølgelig er nødt til at skele til, hvordan det lader sig gøre at skabe et flertal bag reformen, og der er jo da i hvert fald en del partier, der allerede har skældt ud over det, vi har lagt frem, og synes, vi er gået for kraftigt til værks, mens altså fru Margrethe Vestager synes, vi ikke har gjort nok.
Per Clausen (EL), 2009-02-25:
Jeg vil bare sige til ministeren, at det på nuværende tidspunkt sådan set er en tilfredsstillende udgang på den her sag og at der ikke er nogen grund til ikke at benytte lejligheden til at sige, at der er en enkelt sag, som i hvert fald i første omgang får et tilfredsstillende udfald.
Så må vi jo vende tilbage til sagen, når ministeren har talt med kommissæren.
Rasmus Prehn (S), 2009-02-25:
Jeg ønsker så sandelig heller ikke at piske nogen til at arbejde mere.
Jeg ønsker, at de, der rigtig gerne vil arbejde, også kan få et arbejde.
I mandags besøgte jeg a-kassen i 3F Aalborg, og de kunne berette om, at der var en eksplosiv stigning i ledigheden.
Det var sådan, at der var op til 25 pct. ledighed blandt murerne.
Og alle økonomer ved, at hvis vi skal have gang i beskæftigelsen, så er fremrykning af offentlige investeringer, altså en vækstpakke, en tre til fem gange bedre investering end skattelettelser.
Derfor er det en fuldstændig uansvarlig og tilmed underfinansieret reform, regeringen lægger op til.
Jeg kan kun tolke det som statsministerens sidste ideologiske kip med flaget.
Når man ser på den her underfinansiering og det forhold, at regningen for de skattelettelser, som de rigeste skal have, først skal betales senere, kan man ikke lade være med at tænke på Simon Spies' gamle slogan - også når man tænker på, at statsministeren måske er på vej til udlandet: Rejs nu, betal senere.
Og det er altså vores børn, der kommer til at betale i fremtiden.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-02-25:
Jeg ønsker ikke at piske folk ud på arbejdsmarkedet i et større omfang, end de selv ønsker.
Det er virkelig op til den enkelte og den enkelte familie selv at tilrettelægge balancen mellem arbejdsliv og familieliv.
Det skal vi ikke blande os i.
Men det, vi som politikere bør tilrettelægge, er et system, hvor det er sådan, at de, der eventuelt i en periode påtager sig et stykke overarbejde, fordi der er brug for det, får lidt mere tilbage til sig selv, end de gør i dag, sådan at de vælger overarbejde og at få pengene udbetalt frem for afspadsering, for det har vi brug for.
De, der gør sig den ulejlighed i en periode at gøre en ekstra kraftanstrengelse for at tage noget omskoling, efteruddannelse, opkvalificering til et andet job, oplever i dag, at det har de faktisk ikke ret meget ud af, fordi skatten tager det hele, hvis de får lidt lønfremgang.
Vi skal ikke blande os i, om folk nu vil arbejde mere eller mindre, men det, vi skal gøre, er at sørge for at have et skattesystem, så der i hvert fald er noget mere tilbage til dem, der vælger at gøre en ekstra indsats.
Rasmus Prehn (S), 2009-02-25:
Mere dynamik, siger statsministeren, mere dynamik.
Altså, jeg forstår det sådan, at tanken er den meget klassiske liberalistiske, nemlig at sætter vi skatten ned, er folk mere interesserede i at arbejde.
Men så er det da lidt interessant at læse dagens udgave af Morgenavisen Jyllands-Posten, for der har vi et portræt af en LO-funktionærfamilie.
De siger til Jyllands-Posten, at det ikke giver dem grund til at arbejde mere.
Lige præcis den her indkomstgruppe får så uendelig lidt ud af statsministerens forslag, at de ikke vil arbejde mere.
Så er der andre artikler i dagens aviser, hvor det er meget rige mennesker, som siger, at det her simpelt hen er for lidt, eller at de arbejder så rigeligt i forvejen, at de ikke tror, at de kan komme til at arbejde mere.
Så det er svært at se dynamikken i det forslag, som regeringen har lagt frem.
Tværtimod ser det ud, som om det alene handler om underfinansierede skattelettelser til de rigeste og altså en tilbagevenden til en minimalstat.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-02-25:
Det, hr. Rasmus Prehn nu siger, viser, at hr. Rasmus Prehn hverken har forstået dette stykke klassiske politiske litteratur fra 1993 eller den skattereform, som regeringen lagde frem i går.
Det forslag, vi lagde frem i går, går netop ud på, at vi skal skabe mere dynamik i det danske samfund, så der kan tjenes flere penge i det danske samfund til gavn for de svageste i det danske samfund.
Margrethe Vestager (RV), 2009-02-25:
Jamen der er bestemt også brug for yderligere initiativer.
Jeg tror, der er nogle andre ting, som familierne i Danmark også har brug for, og det er viden om, at deres børn kan blive undervist af kompetente lærere, at der er læger og sygeplejersker på hospitalerne, når de bliver syge, og at virksomhederne kan rekruttere veluddannede medarbejdere.
Skattekommissionens forslag ville øge arbejdsudbuddet med 24.000, regeringen har neddroslet til 19.000.
Det vil sige, alene dér er der et fald i ambitionsniveauet, og det er jo slet ikke deroppe, hvor man kan sige at man har løst det velfærdsproblem, som er foran os.
For det er jo hasard med velfærdssamfundet, hvis man ikke sørger for, at der er de mennesker, der skal til for at løfte velfærdsopgaverne.
Jeg synes, vi savner regeringens svar på, hvad det så er, der skal til.
Regeringens forslag skal jo nok finde flertal på den ene eller den anden måde.
Hvor kommer resten fra?
Hvor kommer det bidrag fra, der faktisk sikrer velfærden, så der er lærere i skolerne, sygeplejersker på hospitalerne og medarbejdere på virksomhederne?
Rasmus Prehn (S), 2009-02-25:
Det er jo en kendt sag, at statsministeren, mens han endnu var kronprins og næstformand i partiet Venstre, begik en bog, der hed »Fra socialstat til minimalstat«.
Da statsministeren så blev statsminister, havde statsministeren meget travlt med at lægge afstand til den bog.
Det var sandelig ikke noget, statsministeren mente.
Han ville ikke være nogen hulemand, og så liberalistisk var man heller ikke i Venstre.
Nu har man så fremlagt et udspil til en skattereform, og vi kan se på forsiden af dagens Ekstra Blad, at der virkelig lægges op til en rigmandsreform eller det, som andre kalder for en rødvinsreform.
Fogh selv får 115.000 kr., mens Inge, der er enlig mor, får en lang næse.
Der er ikke ret meget til hende.
Ligger der i det her udspil en tilbagevenden til den oprindelige hulemandsliberalisme?
Er det et forsøg fra statsministerens side på at få manifesteret sig selv som ægte liberal, altså den borgerlige statsminister, som for alvor fik sat skatten ned?
Er det i virkeligheden her, vi skal se det første klare tegn på, at statsministeren virkelig er på vej væk fra sit embede som statsminister og vil noget andet, så der nu skal knæsættes et nyt princip?
Ligger der heri et brud med den lange, stolte tradition, vi har haft i Danmark, for, at vi har lighed, altså at man simpelt hen vil have et ulighedssamfund, hvor de rige får mere og de svage får mindre?
Er det sådan, vi skal læse det her udspil?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2009-02-25:
Jeg kan sige, at grunden til, at regeringen ønsker en hurtig afklaring af spørgsmålet om en skattereform, er, at vi skylder befolkningen, skylder de enkelte familier, skylder de enkelte virksomheder, at der hurtigst muligt kommer klarhed over regelsættet.
Og jeg vil sige: Ikke mindst i den nuværende usikre økonomiske situation er det af altafgørende betydning, at man mindsker perioden med uklarhed om reglerne, og derfor ønsker vi en hurtig politisk afklaring.