Martin Lidegaard (RV), 2015-03-10:
Mange tak, formand.
I bemærkningerne til forslaget anerkender forslagsstillerne, at EU's forhold til Tyrkiet er vigtigt, og jeg har også noteret mig, at forslagsstillerne finder, at vi i dag har gode relationer til Tyrkiet i Europarådet, i NATO og i en række andre internationale organisationer.
Forslagsstillerne bag beslutningsforslaget nævner imidlertid også en række forhold, som skulle tale imod, at Tyrkiet bliver fuldgyldigt medlem af EU.
Det nævnes for det første, at der er folkelig modstand mod at optage Tyrkiet; for det andet, at Tyrkiet er et stort, fattigt ikkeeuropæisk land; for det tredje, at kvinders rettigheder og ytringsfrihed undertrykkes; og for det fjerde, at Lars Hedegaard-sagen illustrerer, at landet ikke er en retsstat i vestlig forstand.
Jeg er på sin vis ikke uenig med forslagsstillerne i, at de nævnte forhold bør adresseres, men jeg er uenig i, at vi på grund af disse forhold skulle arbejde for at indstille EU's forhandlinger med Tyrkiet om optagelse i EU.
Geografien taler også for det: Landets største by ligger halvt i Asien, halvt i Europa.
Også i et historisk-kulturelt perspektiv er Tyrkiet en integreret del af Europas historie.
Tyrkiet er en strategisk, sikkerhedspolitisk og økonomisk vigtig samarbejdspartner for både Danmark og Europa.
Tyrkiet er en geopolitisk afgørende allieret i bestræbelserne på at håndtere de komplicerede udfordringer, det internationale samfund står over for i bl.a. Mellemøsten og i bekæmpelsen af terror.
Derfor er det i vores interesse, at EU's dialog med Tyrkiet om reformer fortsætter, også i form af EU's optagelsesforhandlinger.
Regeringens overordnede politik i forhold til EU's udvidelse ligger således fast.
Udvidelsesprocessen spiller en vigtig rolle for stabiliteten og den økonomiske vækst og for fremme af demokrati og retsstatsprincipper i Europa.
EU's tiltrækningskraft udgør et vigtigt incitament for ansøgerlandenes reformprocesser ved at sikre troværdighed om EU's udvidelsesproces og samtidig holde fast i, at en forsvarlig meritbaseret tilgang kan fremme sikkerhed og velstand, og med danske værdier har vi de største chancer for at fremme netop de værdier.
Lad mig erindre om de rammer, der er aftalt for EU's udvidelsesproces.
Et centralt element i udvidelsesprocessen er opfyldelsen af de såkaldte Københavnskriterier, der blev fastlagt under det danske formandskab i 1993.
Kriterierne omfatter stramme krav om demokrati, retssamfund, respekt for menneskerettighederne, beskyttelse af mindretal samt krav om velfungerende markedsøkonomier og evnen til at påtage sig forpligtelserne ved EU-medlemskab.
Ud fra denne overordnede tilgang vil jeg gerne knytte nogle kommentarer til hvert af de fire forhold, der er nævnt i bemærkningerne til beslutningsforslaget. For det første finder jeg det ikke overraskende, at Altingets meningsmåling i 2012 om EU's optagelsesforhandlinger med Tyrkiet viste en folkelig modstand mod at få Tyrkiet med i EU.
Jeg ser det faktisk som et udtryk for, at danskerne er klar over, at der stilles store reformkrav til nye medlemsstater, og at danskerne ved, at Tyrkiet ikke er klar til optagelse i EU på nuværende tidspunkt.
For det andet er jeg enig i, at Tyrkiet er et stort land, der stadig er relativt fattigt i forhold til EU's medlemsstater.
Blandt de nuværende EU-lande er det kun Bulgarien, der har et lavere BNP pr. capita end Tyrkiet.
Tyrkiet er EU's sjettestørste handelspartner, mens EU er Tyrkiets største handelspartner.
Og Tyrkiet har fortsat pæne vækstrater på 4 pct. i 2013 og 2,8 pct. i de første 9 måneder af 2014.
Desuden har Tyrkiet en robust banksektor, hvor man ikke har oplevet de krak, der har præget en række EU-medlemsstater.
Det er bestemt ikke uden grund, at regeringen har inkluderet Tyrkiet i sin vækstmarkedindsats.
Vi skal naturligvis søge at forhindre, at nye medlemsstater bliver en økonomisk byrde for EU.
Med Kommissionens udvidelsesrapport fra efteråret 2013 blev der sat større fokus på kandidatlandenes økonomiske styring og konkurrenceevne.
Udvidelseslandene skal forberede årlige nationale økonomiske reformprogrammer, som vil blive gennemgået kritisk af Kommissionen.
Som led i Tyrkiets optagelsesforhandlinger med EU kan vi således fra EU's side skubbe på for at få gennemført reformer i Tyrkiet, som bl.a. kan mindske den uformelle økonomi, forbedre korruptionsbekæmpelsen og sikre bedre overensstemmelse med de økonomiske spilleregler, der gælder i EU.
På den måde bidrager optagelsesforhandlingerne netop direkte til at skabe bedre rammebetingelser for dansk erhvervslivs engagement i Tyrkiet.
Som et tredje argument for at indstille optagelsesforhandlingerne med Tyrkiet henviser forslagsstillerne til manglende efterlevelse af menneskerettigheder, herunder kvinders rettigheder og ytringsfrihed.
Lad mig bare slå fast, at der klart er plads til forbedring, hvad angår tyrkiske kvinders rettigheder og erhvervsfrekvens.
Tyrkiet har iværksat en række tiltag, der skal fremme kvinders adgang til arbejdsmarkedet, men bl.a. traditionelle kønsroller og utilstrækkelig adgang til børnepasning udgør fortsat en barriere for kvinders erhvervsaktivitet.
Vold mod kvinder er desværre også udbredt i Tyrkiet.
Det bør dog nævnes, at Tyrkiet var det første land, der underskrev og ratificerede Istanbulkonventionen, Europarådets konvention til forebyggelse og bekæmpelse af vold mod kvinder og vold i hjemmet.
Med henblik på at gennemføre konventionens bestemmelser vedtog Tyrkiet landets første lov om bekæmpelse af vold mod kvinder.
Civilsamfundsorganisationer har udtrykt kritik af lovens gennemførelse i praksis, bl.a. bemandingen af centrene, men vi ser altså en vilje til at tackle problemet og fremme ligestilling.
I tillæg til en styrket indsats fra myndighedernes side er der også i Tyrkiet brug for en mentalitetsændring, så vold i familien i langt højere grad betragtes og håndteres som et samfundsproblem og ikke som et privat problem.
Med hensyn til presse- og ytringsfrihed må jeg desværre erklære mig enig i, at udviklingen i Tyrkiet er bekymrende.
Presse- og ytringsfrihed er fundamentale værdier for regeringen, og det er klart, at Tyrkiet har store udfordringer på dette område, og at fremskridt er nødvendige.
Spørgsmålet om pressefrihed i Tyrkiet følges tæt af den danske regering, og vi giver løbende udtryk for bekymring over ytrings- og pressefrihedssituationen i vores dialog med Tyrkiet.
Sagen vedrørende udlevering af Lars Hedegaards formodede attentatmand nævnes så af forslagsstillerne som et fjerde punkt i argumentationen for at indstille EU's optagelsesforhandlinger med Tyrkiet.
Det er som bekendt en sag, som både justitsministeren og jeg forfølger.
Det er uacceptabelt, at Tyrkiet fortsat ikke har givet et fyldestgørende svar på, hvorfor man har løsladt en person, der er mistænkt for en meget alvorlig forbrydelse, og som Danmark har bedt om at få udleveret.
Vi vil fortsat holde Tyrkiet fast på, at vi ønsker et svar.
Justitsministeren og jeg vil i nærmeste fremtid redegøre nærmere for sagen under et lukket samråd med Udenrigsudvalget.
Optagelsesforhandlingerne med Tyrkiet blev indledt den 3. oktober 2005 på grundlag af en sådan opstrammet forhandlingsramme, der giver mulighed for at opstille milepæle for åbning og lukning af de enkelte kapitler i EU's acquis.
Der er derfor ingen tvivl om, at EU har aftalt klare rammer for udvidelsesprocessen i forhold til Tyrkiet og stillet skrappe krav om reformer.
Med dette udgangspunkt mener jeg at EU's fortsatte optagelsesforhandlinger med Tyrkiet faktisk er det bedste værktøj til at sikre dialog med Tyrkiet om den tyrkiske reformagenda, herunder udfordringerne på pressefrihedsområdet og juridiske reformer.
Men jeg vil samtidig understrege, at det er afgørende, at Tyrkiet arbejder aktivt for at leve op til de betingelser, der stilles af EU.
Set med regeringens øjne er der behov for et helt andet Tyrkiet, inden landet kan blive medlem af EU.
Der er lang vej igen, før Tyrkiet opnår medlemskab.
Vi følger linjen i Folketingets vedtagelser om forhandlingerne fra 2006 og 2009, hvor det blev slået fast, at målsætningen er tyrkisk medlemskab af EU.
I vedtagelserne understreges det samtidig, at forhandlingerne er en åben proces, hvis resultat ikke er givet på forhånd, og at der også skal tages hensyn til EU's evne til at optage nye medlemmer.
Jeg skal på denne baggrund og på regeringens vegne opfordre til, at nærværende beslutningsforslag afvises.