Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2016-05-18:
Det bliver meget ofte sagt i flygtningedebatten, at løsningen på flygtningeproblemet ligger i nærområderne.
Det er jeg langt hen ad vejen enig i.
Der er ikke nogen tvivl om, at den absolut primære opgave i forhold til at give beskyttelse til verdens flygtninge ligger i de krigshærgede lande og i nærområderne, og jo altså ikke mindst af den simple årsag, at mere end 90 pct. af de mennesker, der er på flugt i verden, befinder sig
enten som internt fordrevne i de krigshærgede lande eller i nærområderne.
De fleste bor jo i øvrigt ikke i egentlige flygtningelejre, men er med større eller mindre succes blevet integreret i lokalområdet.
UNHCR, altså FN's flygtningeorganisation er sådan set ret skeptisk over for tanken om flygtningelejre, fordi man ofte oplever, at disse lejre etableres som en midlertidig løsning, men ender med at være permanente.
Dermed ikke sagt, at lejre ikke kan være nødvendige – selvfølgelig kan de det – men det er sådan set ikke nødvendigvis det bedste redskab.
Når jeg siger det her med nærområderne, er det sådan set også for at sige, at jeg synes, det er en meget stor fejl, at man fra højrefløjens side har valgt at skære på den udviklingsbistand, som jo bl.a. går til at stabilisere de her meget berømte og omtalte nærområder.
Man har altså f.eks. valgt at skære på den organisation, der hedder UNDP, altså FN's udviklingsorganisation.
Det er en organisation, der bl.a. arbejder med at opbygge og styrke infrastruktur som skolesystem, sundhedssystem i Syrien og i nærområderne.
Et land som Jordan har modtaget omkring 1,3 millioner syriske flygtninge.
Jordan har en jordansk befolkning på cirka samme størrelse som den danske.
Jeg synes, det er perspektivløst, at man i sådan en situation vælger at skære på f.eks. UNDP's arbejde.
Vi risikerer jo i øvrigt også, at de her meget berømte nærområder knækker sammen under flygtningepresset, og hvis først de gør det, vil der da for alvor komme flygtninge til Europa.
Men, altså, hvor vil jeg hen med det her
Jeg vil sige til Dansk Folkeparti: Ja, hovedopgaven i forhold til at hjælpe de mange mennesker, der desværre har behov for beskyttelse, ligger helt åbenlyst i nærområdet.
Dansk Folkepartis forslag går så på, at de flygtninge, som har fundet vej til Danmark, skal sendes til nogle ikkeeksisterende lejre i nærområder eller andre steder.
For det første er et af de lande, som hr. Martin Henriksen, så vidt jeg husker, har foreslået, jo Kenya.
Nu er der jo ret langt fra Syrien til Kenya, men lad det ligge.
Kenya har på nuværende tidspunkt verdens største flygtningelejr, Dadaab.
Kenya har i øvrigt meldt ud, at de ikke længere vil huse de her meget store lejre, som bl.a. giver beskyttelse til mange hundrede tusinde somaliske flygtninge, som jo har boet der i årtier.
Hr. Martin Henriksen og jeg har i fællesskab besøgt den jordanske indenrigsminister for cirka halvandet år siden.
Jeg præsenterede den jordanske indenrigsminister for hr. Martin Henriksens forslag og sagde: Jamen kunne indenrigsministeren mon forestille sig at tage imod de flygtninge fra Syrien, som var kommet til Danmark?
Indenrigsministeren var en høflig mand, men påpegede jo altså, at Jordan har taget imod mere end en million syriske flygtninge, og han var på den måde ikke sådan, hvad skal man sige, sympatisk indstillet over for hr. Martin Henriksens forslag.
Ministeren påpegede bl.a., at de syriske flygtninge jo altså ikke i højere grad er et jordansk ansvar, end de er et dansk ansvar, fordi de jo altså ikke er borgere i Jordan.
For det andet henviser Dansk Folkeparti bl.a. til hr. Sass Larsens forslag om at oprette lejre i Libyen.
Jeg ved ikke, hvilken virkelighed hr. Sass Larsen og Dansk Folkeparti lever i.
Hvem er det, Dansk Folkeparti og hr. Sass Larsen forestiller sig man skal ringe til
, altså hvilken milits?
For Libyen bliver p.t. regeret af militser, heriblandt Islamisk Stat.
Forestiller man sig virkelig, at det skal foregå på den måde?
Hvordan vil man fra Dansk Folkepartis side på nogen måde kunne garantere for de her menneskers sikkerhed.
For det tredje er forslaget helt åbenlyst i strid med FN's flygtningekonvention.
Og netop i en situation som den, verden står i lige nu, nemlig en situation hvor historisk mange mennesker er på flugt, er det da i allerhøjeste grad vigtigt at holde fast i den konvention, som verdenssamfundet lavede i fællesskab oven på anden verdenskrig.
Altså, verdenssamfundet kiggede hinanden i øjnene og sagde: Aldrig igen.
Aldrig igen skal vi opleve, at mennesker, som flygter, fordi deres liv er i fare, afvises og sendes tilbage.
Det var jo en klog beslutning, man traf på det tidspunkt, da man lavede konventionen.
Som sagt: Netop i en situation som denne er der behov for sådan en konvention.
Derfor synes jeg da også, at det er trist, at Dansk Folkeparti foreslår, at man skal være ligeglad med den.
Enhedslisten kan ikke støtte forslaget.