Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-05-11:
Jeg er glad for at få denne lejlighed til at drøfte klima- og energipolitikken med Folketingets politiske partier.
Klima- og energiministeren og jeg vil sammen redegøre for regeringens synspunkter og indsatser.
Det skaber selvfølgelig en risiko for, at der vil være et vist element af gentagelse, men regeringens politik tåler gerne at blive gentaget.
Når vi er det, er det, fordi forudsætningen for et Danmark i vækst og fremgang er, at vi har en stabil energiforsyning.
Situationen er jo den, at vi om føje år ikke længere er selvforsynende med olie og gas, og derfor har vi brug for gradvist og målrettet at skifte til et grønt energispor.
Alternativet ville jo være, at vi som en række andre lande, ville blive afhængige af energiimport fra ustabile regimer.
Det er ikke i vores interesse.
Det er også en forudsætning for et Danmark i vækst og fremgang, at vi løser klimaudfordringen.
Det gør vi ikke i Danmark alene.
Det er en global opgave.
Men vi skal naturligvis løse vores andel.
En samfundsøkonomi, der kører på grøn energi, er det bedste svar på klimaudfordringen.
Det er også en forudsætning for et Danmark i vækst og fremgang, at vi fortsat udvikler vores virksomheder og i særlig grad vores eksportvirksomheder.
Ny grøn teknologi er en meget væsentlig del af svaret på Danmarks fortsatte konkurrencedygtighed.
De muligheder skal vi udnytte.
En samfundsøkonomi, der udvikler og sælger grøn teknologi, er også en vækstøkonomi.
Derfor skal Danmark være en grøn eksportøkonomi.
Og så er det en forudsætning for et Danmark i vækst og fremgang, at vi kommer godt igennem den økonomiske krise, der for tiden udfordrer os alle.
Investeringer i grøn vækst er i regeringens optik en væsentlig del af løsningen med at trække verden ud af den nuværende alvorlige recession.
Derfor skal vores svar på krisen ikke være at opgive eller udskyde vores grønne planer.
Regeringen har en meget klar og en meget konkret vision for Danmarks omstilling til en grøn vækstøkonomi.
Målsætningen er den ultimative, at vi skal være helt uafhængige af fossile brændsler som kul, olie og gas.
Vi har et godt udgangspunkt, for Danmark har allerede en ganske grøn energiprofil.
Vedvarende energi udgør godt 17 pct. af vores energiforbrug i dag, og udbygningen går efter planen.
Det er i international sammenhæng imponerende resultater.
Vi har altså et stærkt udgangspunkt.
Selv hvis vi ikke gjorde mere, men det gør vi, ville vi på mange strækninger være foran de lande, som vi normalt sammenligner os med.
Det er jo ikke regeringens fortjeneste alene.
Det skyldes ikke mindst den ambitiøse energiaftale, som et bredt flertal her i Folketinget vedtog 2008, og som vi nu er godt i gang med at gennemføre.
Men der er et stykke vej endnu, før vi kan sige, at vores samfund kører fuldt og helt på grøn energi.
Hvorfor ikke bare en dato her og nu i dag?
Nej, oplægget skal være fagligt funderet, det skal være samfundsøkonomisk bæredygtigt, og det skal være teknologisk muligt.
Det kan lyde let, men det er ikke let.
Det er en ret kompliceret opgave, og derfor vil regeringen bl.a. lyttede opmærksomt til Klimakommissionen, når den kommer med sine anbefalinger.
Det kunne selvfølgelig være fristende at slynge et årstal ud, at sige, at i 2000 og et eller andet er vi helt uafhængige, men helt ærligt så ligger det efter min opfattelse uden for det fornuftige bare at slynge en dato ud på det foreliggende grundlag.
Men vi har altså også behov for at få fagfolk til at give nogle klare og meget præcise bud på, hvordan vi kan nå de mål.
Og så er det så vores opgave at vælge den løsning, som ud fra en samlet vurdering giver bedst mening i lyset af de kriterier, jeg lige har opstillet her, altså at det skal være fagligt funderet, at det skal være samfundsøkonomisk bæredygtigt, og at det skal være teknologisk muligt.
Af samme grund vil jeg heller ikke stå her i dag og komme med en stribe konkrete bud på nye indsatser til at reducere udledningen af drivhusgasser eller til at sikre mere vedvarende energi ud over, hvad der allerede er aftalt i bl.a. energiaftalen.
Det er ikke min opgave at vælge mellem teknologi A og teknologi B eller teknologi X og teknologi Y - vi har brug for at få et stærkt fagligt opspil.
Men jeg vil til gengæld gerne knytte et par ord til regeringens tilgang og til den angrebsvinkel, som vi har valgt på hele området her.
Vi vil fortsætte energibesparelserne, samtidig med at vi fastholder et skarpt fokus på økonomisk vækst.
Vi vil fortsætte arbejdet med at reducere udledningen af drivhusgasser, såvel inden for som uden for kvotesystemet.
Vi må ikke blive forblændet af lyset fra det grønne paradis; vi må også forbedre de fossilt baserede teknologier, for uanset hvilken målsætning man stiller op, vil det være en realitet, at de fossilt baserede teknologier vil spille en rolle i en betydelig årrække frem.
Vores tilgang er den, at vi vil fokusere indsatsen der, hvor vi får mest grøn energi og flest CO2-reduktioner for pengene.
Det er jo det, som man i økonomsprog ville omtale som omkostningseffektivitet, men oversat til almindeligt godt dansk betyder det, at vi vil lade os vejlede af både sund fornuft og faglig viden, ikke af følelser eller sympatier eller antipatier.
Konkret betyder det, at regeringen på den måde ikke har nogen yndlingsteknologier.
Regeringens tilgang betyder, at vi ikke falder i den grøft, hvor vi nu opstiller en masse specifikke delmål for, hvor meget vindkraft vi skal have i Danmark, eller hvor meget biomasse vi skal bruge.
For det er sådan set det samlede regnestykke for den vedvarende energi, der interesserer os, og det er sådan set det samlede regnestykke for den vedvarende energi, der er et pejlemærke, vi løbende skal indrette vores indsats efter, sådan som vi jo også gør det i energiaftalen, som jeg tillader mig at gå ud fra jo fortsat nyder den brede opbakning, som kan aflæses af, at det er et bredt flertal i Folketinget, der for et år siden indgik den.
Det er også derfor, vi ikke opstiller delmålsætninger for, hvor meget biler, boliger og bønder, for bare at nævne nogle eksempler, skal reducere CO2-udledningen.
Det er det samlede CO2-regnestykke uden for kvotesektoren, der interesserer os; det er det pejlemærke, vi indretter os efter.
Og det er også derfor, at vi til efteråret fremlægger en samlet analyse for reduktioner af drivhusgasudledninger uden for den kvotebelagte sektor.
Vi vil i vidt omfang bruge markedsbaserede instrumenter.
Jeg noterede mig med tilfredshed, at Det Radikale Venstre netop også nævnte det element i begrundelsen af forespørgslen, for fordelen ved markedsbaserede elementer, f.eks. omsættelige kvoter og afgifter, er, at vi som samfund så at sige
sætter en pris på udledning og på forurening og dermed sender et klart signal om, at her er der en adfærd, som på alle måder er uhensigtsmæssig, som har uhensigtsmæssige konsekvenser for samfundet, et signal, som har den konsekvens i sig, at virksomheder og borgere nødvendigvis logisk omlægger deres fokus, deres indsats og sætter ind der, hvor det bedst kan betale sig for dem og for samfundet.
Samtidig giver afgifter og omsættelige kvoter et klart incitament for både virksomheder og borgere til at tage nye grønne teknologier i anvendelse.
Det gælder både hr. Hansen, der som følge af høje energiafgifter kan se en fidus i at efterisolere sit hus, og det gælder fabrikant Olsen, der kan se bedre tal på bundlinjen, hvis han kan spare noget CO2.
Det er jo i virkeligheden de mekanismer, der også gennemsyrer den skattereform, som i øjeblikket er til behandling her i Folketinget, og som er det mest offensive samlede bud på en nyindretning af skattesystemet, som trækker i en grøn retning.
Så med andre ord: Sund grøn fornuft.