Ellen Trane Nørby (V), 2008-12-04:
For nogle år siden var jeg i Irland og så en lang række irske museer, og noget af det, der var slående ved de irske museer, var, at vikingerne, især de danske vikinger, var udstillet som nogle, der brutalt slog ihjel, voldtog og smadrede det irske land.
Det var ikke ligefrem den danske børnefortælling, jeg havde fået om vikingerne, og det var nok også et meget godt eksempel på, at nogle af de gode fortællinger, som er blevet holdt i live gennem beretningen om den danske historie og den danske fortid, jo også meget tit har forskellige sider.
Det er jo også noget af det, der egentlig gør sig gældende, når vi diskuterer civilt krigsbytte, nemlig at landene i Europa, herunder også Danmark, igennem tusind år har ligget i krig med hinanden, har hærget, har huseret, og for Danmarks vedkommende må vi jo nok desværre sige, at vi har tabt forfærdelig mange krige til svenskerne, hvilket jo så også betyder, at vi står i en situation, hvor svenskerne har en hel del civilt krigsbytte, som oprindelig er kommet fra Danmark, men som jo i høj grad også er en del af den danske historie.
Noget af det, vi skal være bevidste om, er, at den danske historie ikke kun knytter sig til nutiden, og hvordan Danmark ser ud i dag, men også knytter sig til en tid, hvor vi var herrer i hele Norden, til en tid, hvor vi mistede Sønderjylland og Slesvig, til en tid, hvor vi mistede Skåne, Halland og Blekinge og også historiske ting, som også er vigtige for at definere nationalstaten Danmark og det, der egentlig gør os til danskere i dag.
I Venstre tror vi egentlig, at det er en stor del af det at være en del af et globalt samfund, at man også accepterer de strømninger, der har været i tidligere tider, at man accepterer, at det er nogle præg, der er blevet sat på historien, og at de pyramider, hvis indhold for størstedelen er udstillet på europæiske museer, også er med til at fortælle om den verden, der har været, og den verden, der er.
Når vi kigger helt konkret på det beslutningsforslag, som Dansk Folkeparti fremsætter i dag, kan vi jo se, at det ikke er et beslutningsforslag, som knytter sig til en enkelt kulturgenstand.
F.eks. kan vi også tage danske kunstskatte, som vi i dag opfatter som danske kunstskatte, som jo også er blevet en del af den danske kulturarv, og som vi jo meget nødig ville aflevere igen.
Det kan være det, vi tog under Den Store Nordiske krig i 1713, da de danske tropper røvede hertugen af Gottorps slot og flyttede genstandene tilbage til Danmark.
I Venstre mener vi, at det er vigtigt, at det her ikke bliver sådan en national dagsorden, der handler om, at man skal have alt tilbage til de lande, det kommer fra, men at det her jo sådan set er en del af fortællingen om, hvordan der har været krig gennem årtusinder, og hvordan ting har skiftet hænder gennem tiden.
Derfor ønsker vi heller ikke at støtte det beslutningsforslag, som Dansk Folkeparti har fremsat, om udveksling af civilt krigsbytte mellem Sverige og Danmark.
Vi ønsker ikke, at regeringen skal pålægges at kræve alt civilt krigsbytte tilbage fra Sverige, for vi mener simpelt hen ikke, at det ville være en hensigtsmæssig måde at håndtere en sådan situation på.
Når vi kigger på udleveringen af de islandske sagaer, kan vi jo se, det foregik i en venlig ånd, hvor der også var en forståelse for, at det kunne bibringe et godt samarbejde mellem Island og Danmark på det tidspunkt, og vi er helt overbevist om, at hvis der skal ske en udveksling af kunstgenstande, fordi man føler, at de har en særlig national betydning, så må det bero på, at man laver nogle gensidige aftaler, og ikke på, at man nidkært vil gennemtvinge, at alt civilt krigsbytte skal føres tilbage til de nationer, det kom fra.