runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Christiansen (DF), 2011-05-10:
Det er fantastisk at stå og høre Socialdemokraterne i den grad bekymre sig, for mig at se fuldstændig unødigt, fordi bekymringen åbenbart stammer fra en eller anden overbevisning om, at Rådet for Sikker Trafik skulle være sådan et sandhedsvidne.
Jeg vil gøre hr. Flemming Møller Mortensen opmærksom på, at der ikke er nogen statistikker, der siger, at det her skulle medføre en større dødelighed blandt knallertkørere.
Hovedparten af dem, der bliver dræbt på knallert i dag, er enten unge mennesker, der har tunet deres knallerter, eller også er det typisk midaldrende mænd, som kører rundt med spiritus i blodet på de såkaldte mælkekasseknallerter.
Det er altså dem, der tæller i statistikkerne, vil jeg sige til hr. Flemming Møller Mortensen.
Det ved Socialdemokratiet sikkert også godt, og derfor synes jeg, det er forkert at stå og mane frem, at nu er vi altså med til at slå unge mennesker ihjel, for det passer ikke.
Jeg ved godt, at Anders Rosbo fra Rådet for Sikker Trafik har udtalt det, men det må stå for hans regning, og han er heller ikke politiker.
Så jeg synes, det er en mærkelig holdning, man indtager fra Socialdemokratiets side, men man vil åbenbart ikke give de unge mennesker den her frihed, selv om man, har jeg i hvert fald forstået, også interesserer sig lidt for problematikkerne i udkantsområderne.
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-05-10:
Jeg kan anbefale, at Folketinget imødekommer ændringsforslaget fremsat af Socialdemokraterne.
Hvis man gør det, lytter man også til det, Rigspolitiet anbefaler, og det, Rådet for Sikker Trafik anbefaler.
Rådet for Sikker Trafik siger, at man på det kraftigste vil fraråde at sænke aldersgrænsen for knallert 30 til 15 år, fordi det vil medføre flere dræbte og tilskadekomne i trafikken.
Så med ændringsforslaget fra Socialdemokraterne fastholder vi aldersgrænsen, og hvis det bliver vedtaget, kan vi fra socialdemokratisk side støtte forslaget i sin helhed.
Der er flere gode elementer i det i forhold til at forbedre undervisning og trafiksikkerhed på anden måde, men det her vil medføre flere trafikdræbte og svært tilskadekomne, og det kan vi under ingen omstændigheder støtte fra socialdemokratisk side.
At regeringen også her har fremsat et lovforslag, hvor man lægger mange, mange ting sammen, gør, at vi som helhed ikke kan støtte forslaget, hvis ikke ændringsforslaget bliver imødekommet.
Regeringen siger, at forslaget her er fremsat for at fremme mobiliteten ude i landdistrikterne.
Der bor jeg selv, alleryderst ude, og jeg vil sige: Vi har vores unge lige så kære, som man har alle andre steder i Danmark, hvorfor vi bestemt ikke kan støtte et forslag, som eksperterne siger vil betyde flere trafikdræbte og svært tilskadekomne.
Kim Christiansen (DF), 2011-05-10:
Lovforslaget, som vi skal andenbehandle i dag, om, hvornår de unge mennesker skal have ret til at køre knallert, er langt hen ad vejen et rigtig godt forslag.
Det, vi siger ja til ved tredjebehandlingen, er, at de unge kan begynde at køre knallert, når de er 15 år, og det er i hvert fald med til at øge mobiliteten specielt i yderområderne at give de unge mennesker bedre mulighed for nå frem til deres uddannelsessteder og lærepladser.
Det, jeg synes er beklageligt, er, at man fra ministeriets side mener, at det skal tage indtil den 19. januar 2013, før man kan få politiets systemer til at fungere på en sådan måde, at det her lovforslag kan indføres.
Det burde altså ikke i en tid, hvor man kan sende folk til månen og andre ting, være så besværligt.
Vi har derfor stillet et ændringsforslag om, at loven skal træde i kraft den 1. januar 2012.
Det er dog en betragtelig frist, synes vi, til at få det på plads.
Det er såmænd i al sin enkelhed, hvad det handler om.
Jeg ved ikke, om der er andre forhold, der kunne spille ind for ministeren i forhold til ikrafttrædelsestidspunktet, men vi synes i hvert fald, at det er urimelig lang tid, de unge skal vente på at få den her mulighed.
Det andet, vi har stillet ændringsforslag om, ved jeg, at vi i hvert fald har stor opbakning til i Venstres folketingsgruppe.
Jeg har da forståelse for, at man i et regeringssamarbejde må bøje lidt af, men det er mig komplet uforståeligt, at partier, som ellers er så EU-venlige, ikke vil følge resten af landene i EU og lade de unge mennesker køre knallert 45, fra de er 16 år.
I Danmark skal de have gyldigt førerbevis til en bil og altså vente, til de er 18 år, før de kan køre på sådan en knallert, der kan køre 45 km/t.
De samme unge mennesker må godt føre en traktor på adskillige ton, der kan køre 50-60 km/t.
Så der er ikke rigtig logik i det, og der er slet ikke logik i, at de normalt så EU-venlige partier i hvert fald på det her punkt er dybt uenige med deres kollegaer rundtomkring i EU.
Derfor har vi også stillet ændringsforslag om at sænke grænsen for, hvornår man må køre knallert 45, til 16 år.
Vi har set, at der nok ikke er flertal for det, men det skal ikke forhindre os i at stille forslaget.
Ved tredjebehandlingen vil vi støtte forslaget, og det vil vi, fordi vi som udgangspunkt synes, at det er godt, at de 15-årige får den her mulighed.
Per Clausen (EL), 2011-05-10:
Jeg tager bare ordet for ganske kort at sige, at hvis Folketingets flertal vælger at vedtage det her lovforslag, så har vi endnu en gang vedtaget, at vi vil give myndighederne mulighed for at lukke adgangen til hjemmesider, hvor vi forventer, at der sker noget ulovligt.
Den beslutning tages, på trods af at et i hvert fald meget bredt flertal i Folketinget de gange, vi har diskuteret det principielt, er blevet enige om, at det skal vi holde op med at gøre, før vi har truffet en egentlig beslutning om, hvorvidt det er et redskab, som er anvendeligt i forhold til at forhindre kriminel adfærd.
Det med at lukke adgangen til hjemmesider, hvor der foregår ulovligheder, startede jo med børneporno og gik via terror til at handle om ulovlige spil og nu altså opkøb af ulovlig medicin.
Så jeg vil endnu en gang – endnu en gang – opfordre Folketinget til at overveje, om det er klogt, at vi på det ene område efter det andet laver indgreb i forhold til den frie meningsudveksling, ytringsfriheden på hjemmesider, fordi vi mener, at det er den nemmeste og mest praktiske måde at stoppe kriminalitet på.
Når det så oven i købet er sådan, som det er i det her tilfælde, nemlig at det formentlig på ingen måde vil virke effektivt, for man vil kunne se, at hver eneste gang der lukkes for adgang til en hjemmeside, så opretter man bare en ny hjemmeside, og så er det jo et fuldstændig håbløst projekt, man er i gang med.
Men når Enhedslisten stemmer imod det her lovforslag, er det altså ikke, fordi vi ikke er enige i, at man skal bekæmpe salg af ulovlig og indimellem også farlig medicin, selv om jeg må indrømme, at lægemiddelindustriens store interesse for den her sag måske har givet mig en anelse bekymring for, at det også var andre motiver end hensynet til folkesundheden, der lå bag.
Der skal ikke være nogen tvivl om, at det vil vi meget gerne bekæmpe, men vi vil faktisk også meget gerne slås for, at man bevarer frie ytringsmuligheder på nettet, og at vi altså ikke bruger afbrydelse af forbindelse til hjemmesider som sådan et generelt instrument, vi tager i anvendelse, hver gang der foregår et eller andet på nettet, vi ikke bryder os om.
Hanne Agersnap (SF), 2011-05-10:
SF støtter det her lovforslag og byder de 1.290 voksne og 491 børn velkommen som statsborgere i Danmark.
De har boet her i ganske mange år allerede og har kæmpet med det danske sprog og med at integrere sig i det danske samfund, og de har så valgt at søge statsborgerskab, og vi byder dem rigtig hjertelig velkommen, ligesom vi plejer at gøre ved disse lovforslag.
Imidlertid har vi jo så ved det forrige lovforslag fået hvirvlet sager om ulovlig sagsbehandling i ministeriet op, så jeg vil gerne i forbindelse med behandlingen af det her lovforslag have svar på nogle spørgsmål om, hvor meget der er blevet ryddet op i sagsbehandlingen.
Der står i den skriftlige fremsættelse til lovforslaget, at de personer, der er på lovforslaget, er behandlet efter to forskellige regelsæt, det fra 2006 og det fra 2008.
Jeg spekulerer på, om det er de eneste regelsæt, det har været behandlet efter, da konventionerne ikke fremgår af de to regelsæt.
Så jeg vil undervejs i udvalgsbehandlingen spørge, om der ikke er personer på lovforslaget, der skulle være blevet behandlet efter andre regelsæt.
Dertil har vi fået bilag 2, hvor der står, at der er 11 personer på det her lovforslag, der hidrører under konventionen for statsløshed, 1961-konventionen.
Hvad angår disse 11 personer, vil jeg gerne have en oversigt over, hvornår de har indgivet deres ansøgning, og hvilken vej den har haft, altså om nogle af dem eventuelt har været blandt de 3, vi har fået svar om har fået ulovlige afslag – eller om der er flere af dem, der har fået ulovlige afslag tidligere.
Bilag 1 til det her lovforslag oplyser, at der er 79 statsløse personer på lovforslaget.
Fordi man er statsløs, behøver man jo ikke at være født i Danmark som statsløs, og man behøver i det hele taget ikke at have været statsløs, da man blev født.
Så det siger ikke noget om, hvor mange personer der skulle have været kommissionsbeskyttet.
Men alligevel vil jeg gerne have en positiv bekræftelse på, at der virkelig ikke har været personer, der skulle have været beskyttet af børnekonventionen i forbindelse med dette lovforslag.
Det er nogle spørgsmål, jeg vil stille skriftligt i forbindelse med udvalgsbehandlingen, men jeg vil gerne høre fra den nye integrationsminister, hvordan det går med oprydningen i forbindelse med behandlingen af disse sager i ministeriet.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2011-05-10:
Der er ufattelig mange mennesker, der lever, arbejder og betaler skat i årtier i Danmark uden at komme i nærheden af at kunne få et statsborgerskab her i Danmark.
I modsætning til Dansk Folkeparti er vi overordentlig glade for, at man er begyndt at overholde FN's konvention om begrænsning af statsløshed, som Danmark jo fuldstændig frivilligt har tilsluttet sig.
Sådan er det jo i et demokrati, at det kan et flertal beslutte sig for, også selv om Dansk Folkeparti ikke bryder sig om det.
Vi har nogle spørgsmål til, hvor mange børn der er på forslaget som følge af børnekonventionen, men det kan vi jo få svar på undervejs i udvalgsbehandlingen.
Hanne Agersnap (SF), 2011-05-10:
Som opfølgning på forrige spørgsmål må jeg sige, at jeg er bange for at ministeren fuldstændig valgte at misforstå spørgsmålet.
Kunne det cirkulære, der ligger til grund for de retningslinjer, indfødsretskontoret arbejder efter, ikke have gavn af at være til genstand for åben debat i Folketinget?
Eksperter udefra giver høringssvar, og vi får i det hele taget folk, der f.eks. ved noget om international ret og konventioner, til at kommentere de cirkulæreændringer, der forekommer i meget lukkede rum.
Det var det ene spørgsmål.
Jeg havde selv et spørgsmål i forbindelse med retssikkerhed, nemlig om ministeren anerkender, at borgerne ikke kan føle sig behandlet i overensstemmelse for retssikkerheden og lige behandlet, når f.eks. to borgere med enslydende diagnoser får to forskellige resultater.
Søren Pind (V), 2011-05-10:
Jeg ville såmænd ikke have noget imod, at man her i Folketingssalen åbent kunne drøfte de enkeltpersoner, lovforslaget drejer sig om, og deres baggrund.
Hvis hr. Jørgen Poulsen vil fremkomme med et sådant forslag, må vi drøfte det nærmere.
Det er bare nyt for mig, at hr. Jørgen Poulsen ønsker den åbenhed i Folketingssalen; det har jeg ikke vidst hidtil.
Men Integrationsministeriet vil meget, meget gerne kigge på den sag og på hr. Jørgen Poulsens opfordring se på, hvad vi kan gøre for, at der kommer fuld åbenhed om, hvem det er, dette land byder velkommen.
Jørgen Poulsen (RV), 2011-05-10:
Jamen mener ministeren da ikke, det er hensigtsmæssigt at adskille den lovgivende og den udøvende magt?
Det er jo et princip, vi ellers normalt står fast på.
Og når det gælder tilliden til medlemmerne af Folketinget, mener jeg da, det er ministeren, som sår mistillid, for hvis ministeren mener, at det, der foregår i Indfødsretsudvalget, følger en praksis, så tager ministeren i hvert fald fejl.
Det er det, jeg spørger om.
Søren Pind (V), 2011-05-10:
Det synes jeg da er en meget, meget kedelig måde at fremstille tingene på.
Jeg er overbevist om, at der finder en grundig behandling sted.
Jørgen Poulsen (RV), 2011-05-10:
Vi synes også, sætningen »intet over og intet ved siden af Folketinget« er rigtig; det kan vi sagtens være med til.
Men jeg kunne godt tænke mig at høre ministerens begrundelse for lovgivningsbehandlingen på det her område.
Det foregår jo ikke sådan på andre områder, og det her er jo et område, som har meget store konsekvenser for borgerne.
Hvorfor er det, ministeren ikke mener, det bør underkastes samme grundighed som al anden lovgivning?
Søren Pind (V), 2011-05-10:
Min grundlæggende holdning til det spørgsmål er, som jeg antydede det før i mit svar om intet over og intet ved siden af Folketinget, at det sådan set er landets fineste myndighed, der træffer den pågældende afgørelse.
Det er den myndighed, som er udpeget af det danske folk, valgt af det danske folk til at varetage bl.a. de pågældendes retssikkerhed.
Hvis jeg skulle bruge fru Johanne Schmidt-Nielsens terminologi, kunne jeg lige så godt tale om, at det i andre sammenhænge ville være tilfældige dommere, der skulle sidde og afgøre det – og om jeg ville synes, det ville være rimeligt og såkaldt retfærdigt.
Det er for mig meningsløs snak.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2011-05-10:
Nej, i en situation, hvor det er folketingsmedlemmer, der f.eks. sidder og skal vurdere lægeerklæringer, mener jeg nu godt, man kan tale om forholdsvis tilfældige vurderinger.
Dermed være ikke sagt, at de medlemmer, der sidder i Folketinget, er tilfældige, men vurderingen af, hvorvidt en lægeerklæring er relevant eller ej, bliver forholdsvis tilfældig, når bl.a. jeg, som ingen lægelig uddannelse har bag mig, skal vurdere den.
Men ministeren svarede ikke på mit spørgsmål, nemlig:
Kan ministeren slet ikke se, at vi har et problem for retssikkerheden, så længe det forholder sig sådan, at to personer, som har den samme historie bag sig, og som søger om dispensation f.eks. for danskkravet, får henholdsvis et nej og et ja, alt efter hvem der nu dukker op til mødet og hvilket humør folk er i den dag osv.?
Søren Pind (V), 2011-05-10:
Der er en frase, som er blevet anvendt i dansk parlamentarisk historie gennem mange år, og som jeg altid anvender med yderste forsigtighed.
Den lærer man at lade være med at anvende, hvis man har undervist i forfatningsret i næsten 10 år, men jeg vil nu alligevel anvende den her.
Det er nemlig frasen: intet over og intet ved siden af Folketinget.
Når jeg hører fru Johanne Schmidt-Nielsen tale om tilfældige folketingsmedlemmer i et tilfældigt Folketing, studser jeg måske lidt over det parlamentariske grundsyn.
Sagen er sådan set meget enkelt den, at der ikke er noget tilfældigt her.
Det, der sker i den sammenhæng, er netop, at grundloven markerer vigtigheden af indfødsretsspørgsmålet og derfor lader det være op til Folketinget og det enkelte folketingsmedlem, hvad vedkommende vil stemme i disse sammenhænge.
Det kan fru Johanne Schmidt-Nielsen godt få gjort til en tilfældighed; jeg kalder det for et udkomme af demokratiet.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2011-05-10:
Det er sådan et lidt generelt spørgsmål: Mener ministeren, det er rimeligt, at to mere eller mindre enslydende sager – og så kan man jo selvfølgelig altid spørge, hvornår noget er enslydende – kan resultere i forskellige resultater, altså henholdsvis et ja eller et nej til en dispensation for f.eks. danskkravet, alt efter tilfældige folketingsmedlemmers tilfældige mavefornemmelser?
Altså, mener ministeren, der er nogen retssikkerhed i, at mere eller mindre enslydende sager munder ud i forskellige resultater, alt efter hvad folketingsmedlemmer i Indfødsretsudvalget nu tilfældigvis mener den dag?
Karsten Lauritzen (V), 2011-05-10:
Det var blot, fordi jeg havde lovet den konservative ordfører, som desværre ikke kunne være til stede her i salen i dag, at meddele, efter mit indlæg som Venstres ordfører, at den konservative folketingsgruppe og den konservative ordfører, hr. Tom Behnke, er fuldstændig enige og selvfølgelig også bakker op om lovforslaget.
Søren Pind (V), 2011-05-10:
Jeg noterer mig Folketingets tilslutning til lovforslaget.
Jeg beklager, at Dansk Folkeparti har truffet den beslutning, men jeg forstår argumentationen fra Dansk Folkeparti.
Den er ikke overraskende.
Den har også i lang tid været en del af den offentlige debat.
Jeg føler imidlertid også et behov for at sige, at jeg deler Dansk Folkepartis beskrivelse af det samarbejde, der har været mellem regeringen og Dansk Folkeparti siden 2001, og jeg synes trods alt også, at det kendetegner hovedlinjerne i langt størstedelen af det arbejde, der gøres på området.
Jeg vil sige til fru Hanne Agersnap, at vi må kigge på det under udvalgsbehandlingen – nu forsvandt det søreme, hvad fru Hanne Agersnap spurgte mig om.
Det var ikke så godt.
Nej, det var ikke det, hun spurgte mig om.
Hanne Agersnap (SF), 2011-05-10:
Jeg havde et par spørgsmål: om ministeren kunne bekræfte, at der ikke er nogen på lovforslaget, der skulle være blevet behandlet efter andre retningslinjer end de to, der er nævnt i fremsættelsesbrevet; om de 11 personer, der står der særskilt, er behandlet på baggrund af konventionen, og om, hvornår de har indgivet deres ansøgning, og om de tidligere har fået et afslag; om der er nogle af de 79 statsløse, der skulle være blevet behandlet efter børnekonventionen.
Søren Pind (V), 2011-05-10:
Det var så paradoksalt nok ikke noget af det, som ministeren havde tænkt sig at svare på, for han synes nemlig ikke, at det er passende, at der finder en udvalgsbehandling sted i salen.
Det vil han glæde sig til at svare på der.
Men det, jeg derimod ønskede at sige noget om, er fru Hanne Agersnaps betragtninger om en såkaldt oprydning i Integrationsministeriet.
Det var det, fru Hanne Agersnap gjorde sig betragtninger om.
Der kan jeg sige, at Integrationsministeriet i øjeblikket er ved at gennemgå alle de konventioner, der er på området, og i løbet af kort tid vil vende tilbage til Folketinget med en samlet gennemgang af de forhold, som i den sammenhæng måtte gøre sig gældende.
Jørgen Poulsen (RV), 2011-05-10:
Det Radikale Venstre vil også gerne byde velkommen til de nye danske statsborgere, denne gang knap 1.300 personer og næsten 500 børn, som får indfødsret sammen med deres forældre.
Der er virkelig grund til at glæde sig, når vi får nye statsborgere, for Danmark bliver jo rigere hver gang.
De nye statsborgere kan så glæde sig over, at de nu på lige fod med alle andre danskere kan deltage i alle samfundets beslutninger og være med til at stemme om, hvem der skal vælges til Folketinget eller til Europa-Parlamentet.
Men samtidig med at de glæder sig over at være blevet danske statsborgere, ved vi jo, at der for en hel del af dem også er et skår i glæden, fordi de samtidig så bliver tvunget til at opgive deres oprindelige statsborgerskab.
Det gør ondt på dem – på samme måde, som det gør ondt på danskere i udlandet – at de skal klippe navlestrengen til deres oprindelige hjemland for at blive statsborgere i Danmark.
Under debatten her i Folketinget i sidste uge, fremgik det jo klart, at der faktisk ikke findes nogen som helst praktiske grunde til, at Danmark som et af de sidste lande i Europa fortsat opretholder denne gamle regel, og at den i virkeligheden kun tjener til at genere en masse mennesker.
Derfor håber Det Radikale Venstre også, at Danmark på dette punkt inden så længe afskaffer denne fuldstændig unødvendige regel til glæde for danskere i udlandet og til glæde for udlændinge i Danmark, således at glæden, næste gang vi byder velkommen til nye statsborgere, kan blive hel og fuld og faktisk en dobbelt glæde.
Søren Pind (V), 2011-05-10:
Jeg har den intention inden for en ganske kort periode at vende tilbage Folketinget med information om det, men jeg kan ikke give medlemmet en præcis dato.
Men jeg er helt overtydet om, at selv efter fru Johanne Schmidt-Nielsens begreber vil der være tale om en kort periode og ikke en lang periode.
Det Radikale Venstre har sammen med Socialdemokraterne, SF og Enhedslisten fremsat et forslag om såkaldt retssikkerhed i forbindelse med erhvervelse af dansk statsborgerskab ved naturalisation.
Det er foreslået, at regeringen skal gennemføre brede forhandlinger i Folketinget med henblik på at kunne fremsætte de nødvendige lovforslag og foretage de fornødne administrative ændringer, sådan at så meget som muligt af både sagsbehandlingen og afgørelseskompetencen vedrørende ansøgninger om indfødsret ved naturalisation overflyttes fra Folketinget til de relevante administrative myndigheder.
Hvad er hensigten med forslaget?
Hensigten med forslaget er jo i virkeligheden at gøre op med den grundlovsbestemmelse, som har fastlagt, hvordan forholdet er, nemlig at indfødsretsspørgsmålet er af en sådan særlig karakter, at det er Folketingets medlemmer, der skal behandle sagen og hver for sig personligt tage stilling til, om man ønsker at støtte, at de personer, der måtte være optaget på lovforslaget, nu engang tildeles statsborgerskab.
Der er en særlig historik bag bestemmelsen – den skal jeg ikke redegøre for her – men sagen er i al sin enkelhed den, at det er den historik og den sammenhæng, som stillerne af dette forslag ønsker et opgør med.
Det er jeg ikke enig i.
Jeg mener, at den helt særlige lovgivning, vi har på det her område, understreger vigtigheden af, hvad indfødsret er for en størrelse, den pålægger folketingsmedlemmer et særligt ansvar, som jeg ikke ønsker at udvande, og den placerer også, synes jeg, den politiske debat der, hvor den skal være i de her sammenhænge, nemlig i Folketingssalen og hos det enkelte folketingsmedlem.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2011-05-10:
Det er til den allersidste bemærkning, som ministeren kom med, om det her konventionstjek, hvor ministeren sagde, at man inden for en kort periode ville vende tilbage.
Kan vi få noget, der er bare lidt mere præcist end inden for en kort periode?
Altså, hvornår får vi den her gennemgang af konventionerne?
Jørgen Poulsen (RV), 2011-05-10:
Jamen for os handler det jo egentlig også om noget meget enkelt, og det er at sikre mere retssikkerhed på det her område, og jeg er fuldstændig overbevist om, at grundlovens fædre ikke ville have noget imod, at man indskrev i loven, hvad der gælder for at blive tildelt et dansk statsborgerskab.
Det er jeg fuldstændig overbevist om.
Jeg er også helt sikker på, at grundlovens fædre naturligvis ikke har ment, at man dermed kunne overlade det til en myndighed at træffe de her beslutninger, men man kan da udøve de beslutninger, som dette Folketing træffer.
Det gør man jo i øvrigt også, når det gælder den foregående lov.
Her taler vi om § 44, i § 43 taler vi bare om skatter, men med det samme ordvalg, og det har vi da overladt til myndigheder, til forvaltningsmyndigheder.
Søren Krarup (DF), 2011-05-10:
Det er meget enkelt.
Grundlovens fædre i forbindelse med indfødsretsloven var bl.a. en N.F.S. Grundtvig, der, som jeg har nævnt allerede i dag, var den første ordfører for det første indfødsretsforslag, og for Grundtvig var spørgsmålet om indfødsret et spørgsmål om det danske folks mulighed for fortsat at være herre i sit eget hus.
Derfor tildelte man indfødsret efter principper, som betød, at man stadig selv kunne afgøre, hvem der blev dansk statsborger.
Det er da klart, at det er en ganske entydig affære.
Det betyder, at det er Folketingets flertal, der sikrer, at de, som man anser for værdige til det, modtager indfødsret, og det er jo ikke nogen juridisk sag.
Det er for så vidt en politisk sag, jeg kunne også sige, at det er en folkelig sag, for det er altså folkets flertal, der bestemmer, hvem der skal have indfødsret.
Det kan man nu i form af den gave, der er tale om, ikke gøre til et retssikkerhedskrav, og gør man det, er det, fordi man er tungnem og ikke kan forstå forskellen på ret og på gave.