Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-05-07:
I Socialdemokratiet arbejder vi for en vision, der handler om fri og lige adgang til sundhed – ud fra en lægelig prioritering af, hvilken patient der har mest behov – i et demokratisk forankret sundhedsvæsen med direkte valg i vores regioner.
Socialdemokraterne, SF og De Radikale mener, at de mest syge skal behandles først.
Retten til behandling efter 1 måned, som den nu er udformet, er med til at skævvride prioriteringen i sundhedsvæsenet til fordel for mennesker med lettere lidelser og ukomplicerede forløb, dels fordi det primært er disse grupper, der kan bruge det udvidede frie sygehusvalg, dels fordi de offentlige sygehuse i de sidste år har udvidet kapaciteten for at holde på disse patienter, så der fokuseres mere på økonomi end på patienternes forskellige behov for hurtig behandling.
Den nuværende model for det udvidede frie valg giver ikke tilstrækkelig mulighed for, at ekspertise, arbejdskraft og penge kan prioriteres, så patienter med alvorlige sygdomme får den rettidige og nødvendige behandling i sundhedsvæsenet.
Et eksempel:
Jørgen Hansen arbejder i en tømrervirksomhed.
Med den nuværende model for det udvidede frie valg står Jørgen Hansen dog godt.
De fremadrettede ventetider på at få lavet en rekonstruktion af ledbåndet i knæet er faldet fra hele 38½ uge i juli 2002 til bare 16 uger i februar 2010.
Og kan Jørgen Hansen ikke vente i så lang tid, er der gode chancer for, at et privathospital eller en klinik har set store økonomiske fordele i at operere netop den her type lidelse og skade.
Så kan han komme til bare 4 uger efter diagnosticering, hvis det er det, han måtte ønske.
Hvis genoptræningen går godt, er han hurtigt på arbejde igen.
Jørgen Hansens nabo, Poul Jensen, er imidlertid ikke helt så heldig.
En dag, da han er ude at køre, kører en bagvedkørende bil pludselig op i ham.
Poul Jensen får et piskesmæld, og han er efterfølgende ramt af kroniske smerter.
Men her er ikke megen hjælp at hente.
De fem smerteklinikker, vi har i Danmark,
har en ventetid på mellem halvandet og to et halvt år, men inden da har Poul Jensen mistet sit arbejde.
Hans familie har det rigtig svært, for den kan se, at far er syg og ikke kan overkomme sin dag uden smertestillende medicin og masser af ro.
Er det det sundhedsvæsen, vi ønsker os?
Vi ønsker ikke at afskaffe det udvidede frie valg.
Men der findes ingen – og jeg gentager: ingen – sundhedsfaglig begrundelse for, at alle patienter skal behandles inden for 1 måned.
Og med det personale, der er til rådighed, og de økonomiske budgetter, som vi giver regionerne, er kapaciteten heller ikke til det.
Derfor har der hele tiden været tale om bristede forventninger og falsk tryghed for borgerne og patienterne.
Mange rygpatienter er i en gråzone, hvor nogle vil have godt af at blive opereret, mens andre bliver raske af sig selv.
Det samme gælder for knæskader.
Mange knæskader heler af sig selv i løbet af 1-2 måneder, men med en garanti på 1 måned vil en frisk knæskade hurtigere resultere i en operation, på trods af at operationen kan være overflødig og give risiko for komplikationer, især infektion, som i værste fald kan føre til et invalideret stift knæ.
Problemet med behandlingsgarantien på 1 måned er, at de patienter, som normalt bliver raske af sig selv i deres ventetid til behandling, ikke længere når at blive raske af sig selv, fordi de tilbydes operation meget hurtigere end tidligere, det vil sige inden for 1 måned i stedet for 2.
Resultatet er altså, at flere patienter opereres unødigt.
Det er både en unødvendig behandling og spild af ressourcer, men den udsætter også patienterne for unødige risici, der er forbundet med operation.
I Socialdemokratiet afsætter vi gerne flere midler til indførelse af både teknologiske og medicinske fremskridt for patienterne i de kommende år.
Vi har foreslået en omprioritering for lidt over 1 mia. kr. til gavn for de mest syge patienter.
Vi kommer med 3,1 mia. kr. til sundhedsvæsenet og 2 mia. kr. til forebyggelse via vores og SF's fælles skatteudspil »Fair Forandring«.
Vi har øgede afgifter på de ting, der gør danskerne usunde, afskaffelse af skattefradraget for arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer, og en arbejdsskadeafgift til de virksomheder, der har et rigtig dårligt arbejdsmiljø.
Regeringen vil derimod spare i kommunerne for at sikre midler til sundhedsvæsenet.
Jeg mener, at det klinger hult, når Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti derimod kæmper indædt for en patientrettighed, der kun er for de få, der kan få et tilbud på et privathospital.
Vi mener derfor, at det er på tide, at vi i fællesskab anerkender, at det udvidede frie valg efter bare 1 måned hverken sikrer den frie og lige adgang eller løser problemerne med ventetid til udredning, behandling og rehabilitering.
Tak for ordet.