Marianne Jelved (RV), 2016-01-19:
Jeg vil gerne indlede med at sige, at jeg har forståelse for, at ministeren gør sig umage med at dæmpe kritikken af kommunerne og måske forsvarer kommunerne lidt eller taler pænt om dem.
Det har jeg meget stor respekt for og forståelse for.
Jeg er kun ordfører, og jeg har nu været socialordfører i et halvt års tid.
Det har jeg også været med mellemrum tidligere, og jeg er bare stærkt overrasket over og ked af at opleve, at det faktisk ikke går så godt med den behandling på socialområdet, som kommunerne skal levere.
Odense Kommune har vi alle sammen i erindring, hvor man ulovligt siger: Vi skærer nu hjælpen til 20 pct. af de børn og familier, som får hjælp nu, væk.
Det kan man bare ikke!
Vi har det, som jeg kalder en ny Tøndersag, hvor det er svært at se, at Tønder Kommune lever op til den lovgivning, som er ganske, ganske klar, i den type sager.
Vi har lavet tre reformer af det her område inden for kort tid i Folketinget.
Derfor er jeg meget indstillet på at se på, hvordan vi kan håndtere den her problemstilling, som beslutningsforslaget her omtaler.
Jeg synes bare, det er svært at se det uafhængigt af det næste beslutningsforslag, og jeg synes også, at det er svært at gøre sådan på fri hånd.
Så jeg giver bare tilsagn om, at jeg gerne vil arbejde med det her og prøve at finde nogle veje, men jeg vil også gerne anerkende, at der er brug for en reform af lovgivningen.
Det kunne måske i virkeligheden være med til at lette arbejdet i kommunerne.
Vi har også – hvilket jeg synes har været fantastisk positivt – arbejdet med det under satspuljeforhandlingerne, hvor vi, ni partier, har været enige om at prøve at se, om man kunne overføre erfaringer fra én kommune til andre kommuner, så vi laver nogle udviklingsbestræbelser.
Det synes jeg er langt, langt mere positivt, end at vi sidder og donerer nogle millioner kroner til gode ting rundtomkring i samfundet.
Jeg vil godt her citere fra Advokaten, nr. 01, februar 2015, altså for et år siden.
Der er en lektor, der hedder John Klausen, som er lektor i socialret på Aalborg Universitet, og han har også arbejdet med kommunal forvaltning.
Han siger i en artikel: »Gennemsnitligt er det cirka en fjerdedel af de sager, som Ankestyrelsen afgør på social- og beskæftigelsesområdet, som bliver omgjort.
For afgørelser efter lov om social service er det mere end hver tredje sag, der bliver omgjort.
Når en sag bliver omgjort, er den enten direkte forkert eller behæftet med så væsentlige fejl, at den er ugyldig.
Men inden sagen kommer til Ankestyrelsen, skal kommunen revurdere og behandle den igen, og kan dermed reparere sager med fejl, det et altså kun, hvis kommunen fastholder afgørelsen, at klagen går videre.
Derfor er der grund til at antage, at der er mindst lige så mange forkerte og fejlbehæftede sager blandt de sager, der ikke bliver påklaget, siger John Klausen, der også påpeger, at antallet af omgjorte sager er et gennemsnit.
« Jeg har også som ordfører her i den her efterårsperiode haft besøg af stort set alle organisationer inden for socialområdet.
Det her er det fælles tema for dem alle sammen, så jeg er altså parat til at se på, hvordan man kan gøre noget her.
Og jeg beklager rigtig meget, at jeg skal sige det her om det folkevalgte organ, der hedder kommunerne, og jeg vil også her appellere til, at vi alle sammen i vores egne partier gør vores kommunalbestyrelsesmedlemmer meget bevidste om den problemstilling her, så vi også får den del af vores demokrati til at sætte fokus på den her type problemstillinger.