Annette Vilhelmsen (SF), 2015-03-19:
Tak for det, og mange tak til Venstre for at rejse debatten her, og også tak for ministerens redegørelse, som jo viser, at vi ikke nødvendigvis er så langt fra hinanden, og at – det er jeg i hvert fald sikker på – der nok skal kunne findes løsninger på det her.
Det er jo sådan i Danmark, at vi faktisk har meget stolte skoletraditioner.
Det er helt særligt, at vi har vores lov om frie grundskoler og vi også har vores lov om folkeskolen.
Det skal vi værne om, og derfor skal vi selvfølgelig også værne om, at det er to meget selvstændige måder at drive skole på med hver deres styrke.
Men fælles skal være, at der skal være en mulig skole til alle børn, og at man som forældre skal kunne vælge den skole til sit barn, som man i familien synes man har brug for.
Det er også en grundlovssikret pligt at få undervisning, men der er ikke skolepligt.
Det skal vi også værne meget om.
Der, der så gør det helt særligt, og som er grunden til, at jeg også synes, at den her drøftelse i dag er ganske vigtig, er de børn, som har specielle behov.
Vi har arbejdet meget med inklusion på hele folkeskoleområdet, vi har arbejdet med timerne over og under 9 timer og over og under 12 timer.
Og midt i al det her er der nogle børn, vi kan se risikerer at komme i klemme.
Det er de tilfælde, hvor børn, der er på en fri grundskole, har været elev der, måske vælter på deres cykel og får en senhjerneskade, og hvor skolen må konstatere, at med den økonomi, skolen har, er den ikke i stand til at varetage det behov, barnet og familien har efterfølgende.
Derfor kan den desværre blive nødt til at måtte afvise familien.
De andre tilfælde er børn, som er visiteret, som har helt særlige behov, hvis skole kan være nødsaget til at sige, at selv om familien ønsker en grundtvig-koldsk-skole eller en anden skole, har den desværre ikke økonomi til at varetage barnets behov.
Det er for mig at se egentlig det, vi drøfter i dag.
Hvordan kan vi gøre det lige for familier, så de har retten til at vælge en skole efter det værdigrundlag, som familien bygger på.
Så det er værdibaserede skoler.
Med den koblingsprocent på 71, som er vedtaget, er skolerne stillet ulige i forhold til folkeskolen.
De problemer, der kan være, og som jeg nævnte familierne kan stå med, er jo dem, der ligger til grund for, at det er vigtigt, at vi tager den her drøftelse.
Vi har alle sammen hørt, at de frie skoler ikke tager socialt ansvar.
Så kan vi sige: Hvem er det, der ikke gør det; vi kender alle sammen nogen, der gør det.
Vi har haft drøftelserne om efterskolernes 8. og 9. klasse, de efterskoler, som også er skoler for børn og unge med særlige behov, og derfor synes jeg også, det er meget glædeligt, at der nu kommer et lovforslag fra regeringen.
Jeg kunne så måske have ønsket mig lidt mere inddragelse, lidt mere åbenhed om det lidt tidligere i forløbet, for så kunne vi jo i fællesskab med de gode intentioner, der er her, også have haft en lidt mere samlet fremadrettet drøftelse af det her.
SF er ikke med i det beslutningsforslag, der bliver fremsat her, og det er ikke på grund af munterhed.
Det er simpelt hen, fordi vi har taget teksten seriøst.
Vi er med så langt, at vi synes, det er vigtigt at undersøge.
Undersøgelsen er i gang, så det er sådan set at sparke en åben dør ind.
For SF er det afgørende vigtigt, at de her drøftelser altid sker i tæt samarbejde med skoleforeningerne.
Sådan som jeg har læst teksten, bemærkningerne til forslaget, står der, at man vil pålægge regeringen at undersøge, hvordan kommunerne kan forpligtes.
Der ligger altså en intention om, at man med det her forslag vil undersøge, hvordan man forpligter kommunerne.
Det er der, skredet er.
Indtil nu har man fordelt midler til de frie skoler fra statens side, og man har også de 145 mio. kr. fra en fælles pulje, og det er skolerne, der har besluttet, at det var sådan, man ville gøre det.
Det her princip bryder med det, og det er derfor, vi ikke kan være med.
Fra SF's side siger vi: Ja, vi støtter, at der skal ske noget; ja, vi støtter, at familier skal have lov til at vælge den skoleform, som man nu synes passer godt til familien.
Vi siger nej til fuld liberalisering.
Vi vil ikke være med til, at pengene følger barnet, og at det at have et personnummer på et barn udløser en pulje penge, og så kan man så rejse rundt med dem til sit barn.
Det er vi ikke optaget af, og vi er ikke med på, at vi pålægger kommuner, hvad de skal gøre, for så vil det også betyde, at det vil være en »skal«-opgave, og så vil det skulle DUT'es, som det populært hedder, og så er det noget, der skal ligge på finansloven.
Så ja, vi inddrager, vi vil gerne være med til at undersøge, men vi vil ikke bryde med det princip, der har været gældende indtil nu.