Pernille Skipper (EL), 2016-01-22:
I de her uger gennemfører et meget bredt flertal i Folketingssalen en hastebehandling af en lovgivning, som på en lang, lang række områder forringer asylansøgeres og flygtninges rettigheder.
I forhold til en enkelt del af den lovgivning, nemlig det næsten landskendte lovforslag nr. L 87 fra regeringen om at afskære flygtninge med midlertidig beskyttelsesstatus fra retten til at søge om familiesammenføring i en 3-årig periode, skriver regeringen direkte i bemærkningerne til lovforslaget, at der faktisk er en risiko for, at Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol vil fastslå, at de danske regler strider imod menneskerettighedskonventionen.
Det er i den situation og under de omstændigheder, at den samme regering så nu foreslår nye regler, der begrænser muligheden for at modtage retshjælp, når man klager til Menneskerettighedsdomstolen og en række FN-komiteer, altså det lovforslag, vi står med her.
I Enhedslisten mener vi ikke, at de forskellige FN-komiteers udtalelser altid er hævet over al kritik.
Faktisk har vi set udtalelser fra FN-systemet, som ikke umiddelbart ser ud til at basere sig på de samme solide juridiske overvejelser, som er tilfældet, når det gælder Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol.
Omvendt er vi i Enhedslisten også enig med Dansk Flygtningehjælp, som i deres høringssvar netop påpeger, at man ikke i udgangspunktet bør afvise retshjælp til klagesager ved et internationalt klageorgan vedrørende Flygtningenævnets afgørelser i sager, der handler om bevisvurdering.
Og det er jo så det, lovforslaget lægger op til.
Som Dansk Flygtningehjælp også skriver i sit høringssvar til Justitsministeren, kan der ske fejl i Flygtningenævnets bevisvurdering.
Det sker jo.
Og derfor ville det være mere fair, at man i de konkrete sager tog konkret stilling til, om der kan ydes retshjælp, i stedet for at man sådan over en kam udelukker alle sager, der handler om lige præcis bevisvurdering.
Så i Enhedslisten er vi indstillet på at forholde os kritisk til nogle af FN-komiteernes afgørelser.
Men i de fleste sager, som vedrører asylansøgere, som ofte er helt ubemidlede, bør der også gives klageadgang, i hvert fald som udgangspunkt.
Og lad mig minde om, at udlændingeministeren, som hun kaldes, i et nyligt svar jo netop har skrevet, at der ikke inden for de sidste 50 år har været et eneste tilfælde, hvor en asylansøger er kommet til Danmark med en kuffert fuld af diamenter, som det ellers er blevet påstået.
Så der er ikke nogen tvivl om, at vi har at gøre med en gruppe, der faktisk har brug for retshjælp, når de skal have lov til at klage.
Derfor er det også helt urimeligt, at kritikken af et FN-system, som rigtignok ikke fungerer optimalt, skal kunne komme asylansøgerne og andre, der ikke har særlig mange penge, til skade.
I stedet burde vi i Danmark engagere os mere i FN-spørgsmål og arbejde for at højne kvaliteten af både arbejdet og afgørelserne.
Så som man nok kan høre, er Enhedslisten skeptiske over for lovforslaget.
Vi havde nok været mere tilbøjelige til at lytte til argumenter om, at FN-komiteerne ikke i tilstrækkelig grad afviser klager til Danmark, hvis det ikke var kommet fra en regering, som med den anden hånd strammer udlændingeloven og, som udlændingeministeren har formuleret det, accepterer, at der er en procesrisiko, altså en risiko for, at Danmark bliver dømt for at krænke menneskerettighederne.
I den situation er tiden altså ikke inde til også at beskære adgangen til retshjælp – tværtimod.