runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thomas Adelskov (S), 2007-04-19:
Det er jeg selvfølgelig lidt ked af at høre, men så vil jeg spørge ministeren, om ikke ministeren er enig i, at når man i lovforslaget argumenterer for at undtage barslende kvinder, er det jo, fordi man ikke vil stille krav om, at de skal være til rådighed for arbejdsmarkedet, finde sig et job eller deltage i aktivering, og at man kan opstille nøjagtig den samme argumentationsrække for mennesker, der er faldet ud af sygedagpengesystemet, og som går og venter på operationer, behandlinger og genoptræning i det offentlige sundhedsvæsen, og som vi derfor heller ikke kan stille krav til om, at de skal gå ud og finde sig et arbejde eller deltage i aktivering.
De er simpelt hen for syge.
Kan ministeren ikke godt se, at der er en sammenhæng mellem den argumentation, der er for barslende kvinder og for syge mennesker, og kunne det ikke få ministeren til at overveje, at vi kunne tage syge mennesker med ind og dermed også lempe det for dem og undtage dem fra reglerne?
Når det så foreslås, at barslende alligevel undtages, skyldes det helt særlige forhold.
Barslen skal være med til at sikre, at den nyfødte får mulighed for at være sammen med den ene af forældrene i barselperioden, og de barslende bør derfor ikke tilskyndes til at bringe sig fri af loftet ved at arbejde i denne periode.
Jeg ved ikke, om jeg skulle lægge noget i den der understregning fra formanden af, at det var en kort bemærkning.
Nu hørte vi Venstres ordfører, hr. Erling Bonnesen, og også Dansk Folkepartis ordfører, hr. Bent Bøgsted, være åbne over for, at man også kiggede på, om f.eks. kræftpatienter eller psykisk syge kunne undtages fra kontanthjælpsloftet.
Jeg vil gerne spørge, om vi kunne få en tilkendegivelse og måske et tilsagn fra ministeren her i dag om, at det vil han også gerne være med til, sådan at vi kan få det med i det samme lovforslag.
Anne Baastrup (SF), 2007-04-19:
SF støtter selvfølgelig det her forslag, ingen tvivl om det.
Men det er dog alligevel fantastisk, at når der skal ske indgreb over for mennesker, kan det fra regeringens side gå meget, meget hurtigt.
Jeg husker de to pårørende, der beskrev situationen for det ægtepar, der var ramt af kontanthjælpsloftet; jeg tror, det er 2½ år siden, de var i Arbejdsmarkedsudvalget.
Det var en mor og datter, og de beskrev situationen for sønnen.
Han var psykisk syg, og de havde ikke penge til den helt nødvendige medicin.
Kvinden var på barsel, og i den situation, hvor alle andre kvinder i Danmark har ret til op til 12 måneders barselorlov, blev hun ramt af kontanthjælpsloftet, fordi hun i og for sig gerne ville være sammen med sit barn i de måneder, hvor hun havde ret til det.
Jeg husker stadig væk det samråd, hvor vi forsøgte at beskrive over for beskæftigelsesministeren, hvad det var, det i virkeligheden handlede om.
Mennesker, vi gerne vil have er hjemme hos deres børn, fordi vi ved, at børnene har godt af det,
Beskæftigelsesministeren kunne godt se, at der måske var en pointe.
Jeg havde en forventning om, at der umiddelbart efter kom et lovforslag, der rettede op på det, men beskæftigelsesministeren gjorde intet før nu.
Nu skal man jo ikke skælde ud på folk, der bliver omvendt, det er altid fint, men det, der så bare er mit problem, som jeg jo deler med fru Elisabeth Geday, er: Hvor mange konkrete eksempler skal vi diske op med, hvor det drejer sig om mennesker af kød og blod, som på grund af alvorlig sygdom ikke kan arbejde, og hvor lægerne siger, at de ikke må?
Skal de straffes på pengepungen?
Skal de stå i en situation, hvor de ikke har råd til helt elementære ting, fordi regeringen forlanger, at de skal ud at arbejde, når de ikke kan arbejde og lægerne forlanger, at de skal være hjemme?
Jeg stillede jo spørgsmålet til hr. Erling Bonnesen, ikke for at han skulle beskrive regeringens politik, men for at han skulle beskrive sin egen opfattelse af, hvordan den type problemer skulle løses.
Og hr. Erling Bonnesens eneste svar var: Der er jo ikke tilsidesat nogen konkrete regler i den konkrete sagsbehandling, og derfor er der ikke noget at komme efter.
Så er det, jeg synes, at ens opfattelse af, hvad det vil sige at være politiker,
bliver noget fortegnet.
Jeg troede, man var her i Folketinget, fordi man havde en ambition om at få løst problemerne for almindelige mennesker, men sådan skal det tilsyneladende ikke være, hvis man er medlem af Venstres folketingsgruppe, for så får man jo kniven, hvis man ikke gør, hvad regeringen siger.
Vi er imod kontanthjælpsloftet, ingen tvivl om det,
men regeringen har den der fuldstændig firkantede opfattelse, som den her sag jo er et glimrende bevis på, og der håber jeg, at vi via konkrete beslutningsforslag med de enkelte eksempler kan få rykket på billedet.
Det kan ikke være rigtigt, at vi i et rigt samfund, som Danmark jo er, skal udsætte mennesker, der er alvorligt syge, for også at blive ramte på pengepungen, når de er syge på en sådan måde, at lægen forbyder dem at arbejde.
Tina Nedergaard (V), 2007-04-19:
Nu er det jo ikke rigtigt, hvad hr. Thomas Adelskov påstår, at ældreservicen er blevet dårligere.
Tværtimod påviste Rockwool Fonden for et års tid siden, at netop ældresektoren havde fået et gevaldigt løft, og at omsorgen var blevet bedre.
Man havde flyttet midler fra rengøringssiden, for at sige det på den måde, til omsorgsdelen, og det er en målsætning, som vi deler med kommunerne.
Derudover har jeg på ingen måde antydet, at Venstre ikke finder det bekymrende, at der bliver deltidsansatte, men vi konstaterer i Venstre, at det da er en hel del bedre, at man er deltidsansat, end at man er ledig, og det er jo det, der er sket i denne regerings tid, nemlig at flere er blevet ansat på det private arbejdsmarked, hvilket til fulde opvejer de påstande, som kom fra oppositionen, og på den anden side har vi fået flere ind i den offentlige sektor til at løfte de meget væsentlige serviceopgaver, som vi står over for.
Det er korrekt, at der er kommet flere ældre, men der er også blevet bedre ældreomsorg.
Jeg deler fuldstændig bekymringen, hvis det er sådan, at vi i en tid med problemer med at skaffe arbejdskraft ikke kan få folk i fuldtidsarbejde, men det er bare den helt forkerte måde at løse det problem på.
Det skal ikke ske ved lovgivning, men gennem god dialog med parterne om, hvordan man kan gøre det, så det foreslåede værktøj er efter vores opfattelse ikke det rigtige.
Så skal jeg blot konstatere, at jeg på ingen måde er tonedøv, og det er det øvrige Venstre heller ikke.
Det, man demonstrerede imod i efteråret, var de budgetforslag, som lå ude i kommunerne, men en gennemgang af regnskabstallene og af de budgetter, der rent faktisk blev vedtaget i kommunerne, viste, at der bliver brugt flere penge i børnehaverne pr. barn og brugt flere penge i folkeskolen i 2007, og gymnasierne, som i høj grad også var på banen, får ikke bare de samme midler som i 2006, men faktisk omkring 70 mio. kr. ekstra.
Vi var ikke tonedøve, for det viste sig, at der var en unødig bekymring for, hvilke budgetter kommunerne ville fastsætte.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-04-19:
Jeg er i hvert fald glad for, at fru Elisabeth Geday giver mig ret i, at der i hvert fald nogle steder er brug for flere hænder, og vel også, at det her forslag er en mulighed for at skaffe de flere hænder i en tid, hvor der ikke er så meget ledig arbejdskraft.
Den anden ting, der undrede mig lidt, var det med, at det var et kraftigt anslag mod ledelsesretten.
Men når det handler om at tvinge arbejdsgivere på grund af mangelen på arbejdskraft, er De Radikale øjensynligt meget opsat på, at arbejdsgiverne skal fredes og vi ikke skal gøre noget med hensyn til ledelsesretten.
Er det virkelig radikal politik, at man på den måde sådan gerne vil tvinge de ansatte, men ikke tvinge arbejdsgivere?
Elisabeth Geday (RV), 2007-04-19:
Jeg vil ikke afvise, at det ville være den rigtige løsning nogle steder.
Men hvis hr. Jørgen ArboBæhr rigtig tænker sig om, tror jeg også, at han vil være enig med mig i, at det måske ikke lige er her på Christiansborg, at den beslutning skal træffes.
Den beslutning, om det er den løsning, man skal vælge, ligger altså bedst ude i den enkelte kommune eller ude på den enkelte arbejdsplads.
Hr. Jørgen Arbo-Bæhr kan jo heller ikke afvise, at gjorde vi, som SF her foreslår, helt fuldstændig lige ud ad landevejen, så ville vi komme i den situation, at det var de ansatte selv, der bestemte, om de ville op på fuld tid eller de ikke ville op på fuld tid.
Og det ville ikke nødvendigvis være den mest hensigtsmæssige prioritering af arbejdskraften.
Vi i Det Radikale Venstre er meget optaget af, at der navnlig bliver sat ekstra kræfter ind der, hvor behovet er stort.
Når det gælder daginstitutioner, er det jo i særlig grad de daginstitutioner, som har mange tosprogede børn, og som har mange børn med sociale problemer og børn med forældre med forskellige slags belastninger, hvor der er behov for at lave en større voksenbemanding.
Men med det forslag her, hvor vi i København sidder og beslutter, hvad der skal ske i Hjørring, har vi jo ingen sikkerhed for, at det lige præcis er de rigtige steder, der kommer de flere ressourcer, der er brug for.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-04-19:
Jeg forstod på to punkter ikke rigtig fru Elisabeth Gedays ordførertale.
Det ene punkt var, at det øjensynligt i vid udstrækning skulle være nødvendigt at få ansatte til at skifte arbejdsplads eller have flere job på grund af det her forslag.
I den forbindelse vil jeg bare bede fru Elisabeth Geday om at kommentere, om ikke det er rigtigt, at der f.eks. i daginstitutionerne er brug for, at der faktisk er flere pædagoger i forhold til børnene.
Så hvorfor ikke løse det problem ved i de daginstitutioner, hvor der er mange deltidsansatte, at sige: I stedet for at der skal ansættes en mere, kunne de to pædagoger, der er på 28 timer, og den ene, der er på 32 timer, arbejde fuldtids?
Det er jo en forholdsvis enkel måde at løse problemet på.
Og det her er den letteste og enkleste måde at investere på.
Elisabeth Geday (RV), 2007-04-19:
Jeg vil give SF fuldstændig ret i, at der er noget helt aldeles paradoksalt ved, at der er så mange mennesker i den offentlige sektor, der er ansat på deltid, selv om de ønsker fuldtidsarbejde, på samme tid som den offentlige sektor mangler arbejdskraft i stadig større omfang.
I en situation med arbejdskraftmangel er det altså uhensigtsmæssigt, at mange offentligt ansatte lever af et deltidsjob kombineret med dagpenge på grund af en frigørelsesattest.
Her var det i princippet bedst for samfundet og formodentlig også for den enkelte, at personen udfyldte en af de mange ledige stillinger på fuldtid
enten i eller uden for den offentlige sektor.
SF skriver i beslutningsforslaget, at en undersøgelse fra fagforbundet FOA viste, at en fjerdedel af dem, der gik på deltid, var på tvungen deltid, at de altså ikke kunne få mere arbejdstid, selv om de ønskede det.
Hvis de fik fuld tid, ville det betyde 8.000 stillinger ekstra, har FOA altså beregnet.
Jeg synes, at når det forholder sig sådan, må man i hvert tilfælde sige, at den type beregninger som et minimum må indgå i drøftelserne om en kommende kvalitetsreform af den offentlige sektor som en af de måder, vi kan skaffe flere varme hænder på.
Men jeg må også sige, at jeg langt hen ad vejen kan følge de indvendinger, som regeringen har gjort rede for, både når det gælder spørgsmålet om den enkelte arbejdsgivers ledelsesret, det kommunale selvstyre og aftaleretten på arbejdsmarkedet.
Og derfor er det altså vigtigt for os, at de ændringer, som der lægges op til, sker i en dialog eller i egentlige forhandlinger mellem de offentlige arbejdsgivere og lønmodtagere.
Jeg ville i hvert fald være meget forsigtig med at sidde her på Borgen og trække løsninger ned over kommunerne, som måske ikke rigtig passer til den virkelighed, der er derude.
Når jeg tænker forslaget igennem, så forudsætter det vel, at de ansatte er smidige med hensyn til eksempelvis at være tilknyttet flere arbejdspladser eller decideret flytte arbejdsplads i det offentlige.
Ellers ville vi jo komme i den situation, at der ville være nogle, f.eks. børnehaver eller plejehjem, som ville have mange ansatte til rådighed, altså der, hvor de deltidsansatte har takket ja til tilbuddet om at få en fuldtidsansættelse, mens andre arbejdspladser må stå med ubesatte stillinger, fordi medarbejderne ikke har ønsket at takke ja til tilbuddet.
Så jeg synes, at der er en række spørgsmål knyttet til det forslag, som SF kommer med, men det ændrer ikke på, at jeg synes, at der er noget paradoksalt ved den situation, vi står i, og at jeg derfor synes, at det er helt rigtigt af SF at rejse problemstillingen i et beslutningsforslag.
Henriette Kjær (KF), 2007-04-19:
Da vores ordfører på området, hr. Lars Barfoed, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Lad mig sige fra starten, at Det Konservative Folkeparti afviser det fremlagte beslutningsforslag.
Det er konservativ politik at understøtte det kommunale selvstyre, og det er konservativ politik at føre en økonomisk politik og en finanspolitik, der sikrer en afdæmpet vækst i de offentlige budgetter.
Beslutningsforslaget vil underminere begge dele.
En ret til at få et fuldtidsarbejde, når man er i deltidsarbejde kombineret med en frigørelsesattest, er en fuldstændig tilsidesættelse af kommunens mulighed for at styre personaleudvikling og omkostninger.
Noget andet er, at den nuværende konjunktursituation kombineret med den demografiske udvikling formentlig vil betyde, at de fleste personer i en sådan situation rent faktisk får mulighed for at få et fuldtidsarbejde, fordi der vil være en stigende mangel på arbejdskraft.
Så formålet med beslutningsforslaget vil formentlig i vid udstrækning blive opfyldt helt uden de tvangsforanstaltninger, som SF lægger op til i forslaget.
Så, som sagt er det en afvisning fra Det Konservative Folkeparti.
Bent Bøgsted (DF), 2007-04-19:
Jeg synes, det er prisværdigt, at SF vil sikre, at alle, der ønsker at arbejde på fuld tid, skal have mulighed for det.
Det er sådan set også det, Dansk Folkeparti ønsker, så det er vi ikke uenige om.
Vi ved, at mange kommuner spekulerer i at have deltidsansatte, og at det f.eks. kan være for at få åbningstiderne til at hænge sammen.
Det kan også være en god måde at løse en del af problemet med mangel på arbejdskraft i kommunerne og i det offentlige i øvrigt på.
Men selv om vi er enige med SF langt hen ad vejen, mener Dansk Folkeparti altså ikke, at det er den rigtige måde at løse problemet på.
Så tror jeg egentlig, der kan findes en fornuftig løsning, der kan tilgodese SF's ønske om at konvertere deltidsstillinger til fuldtidsstillinger og give de ansatte, der ønsker det, ret til at få et fuldtidsjob.
Selv om vi har sympati for forslaget, er det altså vores opfattelse, at den rigtige måde er at finde løsningen i forbindelse med forhandlingerne om kvalitetsreformen.
Thomas Adelskov (S), 2007-04-19:
2010-planen var en meget stram økonomisk plan, men den indeholdt altså også et økonomisk råderum.
Dette økonomiske råderum tog regeringen og Dansk Folkeparti til sig, og så gav de det ud til skattelettelser til befolkningen i stedet for at bruge det på bedre service.
Derfor er der fastholdt en vækst på 0,5 pct. i den offentlige sektor, som har betydet nedskæringer og forringelser af servicen i den offentlige sektor, så enkelt er det jo.
Det eneste af 2010-planen, som regeringen overholder, er lige nøjagtig den lave offentlige vækst, ellers har man ikke overholdt noget som helst af 2010-planen.
Alt andet har man skudt langt væk, det eneste, der er tilbage, er den stramme økonomiske politik over for kommunerne, og det er det, der har haft de konsekvenser, at kommunerne ikke ansætter folk i fuldtidsstillinger, men i deltidsstillinger, og at der er ringere service ude i kommunerne.
En eller anden grad af tonedøvhed må der jo eksistere, når man ikke kunne høre de mange mennesker, som stod nede på Slotspladsen i efteråret og demonstrerede imod de besparelser og nedskæringer, som er sket ude i kommunerne med baggrund i regeringens politik, som betød, at mange kommuner sad og raslede med forskellige planer om liggedage, 3 uger imellem at tage de ældre i bad osv.
Jeg er bare nødt til at konstatere, at det bekymrer os, at der kommer til at mangle hænder på det danske arbejdsmarked i fremtiden, og derfor har Socialdemokraterne også set på alle mulige måder, hvorpå arbejdsudbuddet kan øges.
En af de ting, der bekymrer os, at af de sidste tal, som vi har set i dag, har vi kunnet konstatere, at antallet nok er faldet en lille smule, men at der med den lave ledighed, vi har, alligevel stadig er 39.000 personer, der får supplerende dagpenge.
Det er vi sådan set indstillet på at se på, vi har også tilbudt beskæftigelsesministeren nogle løsningsmodeller, og en af løsningerne ville jo være, at man i f.eks. den offentlige sektor ansætter på fuldtid i stedet for på deltid.
Torsten Schack Pedersen (V), 2007-04-19:
Jeg er imponeret over, at hr. Thomas Adelskov som tidligere it- og teleordfører for Socialdemokraterne ikke er klar over, at man kan sidde på sit kontor og følge med i debatten.
Det var såmænd bare det, jeg startede med at gøre opmærksom på, så jeg er sådan set fuldt orienteret om, hvad hr. Thomas Adelskov ellers har underholdt med.
Men igen: Jeg er da glad for, at hr. Thomas Adelskov kan bekræfte, at der bruges flere penge.
Men dermed må diskussionen om nedskæringer da også høre op fra Socialdemokratiets side.
Det er fair nok, at man løber fra tidligere målsætninger, fra 2010-planen og fra alt muligt andet, fair nok, men så er vi tilbage til, at den økonomiske uansvarlighed hærger.
Det lever vi fint med, men jeg er glad for, at vi har kunnet få en bekræftelse af, at regeringen bruger flere penge på velfærd i dag, end der blev brugt tidligere.
Det sætter jeg stor pris på.
Jeg sad på mit kontor og fulgte med i debatten og blev lidt fanget af det spørgsmål, som fru Tina Nedergaard stillede til hr. Thomas Adelskov, nemlig om hr. Thomas Adelskov ville forholde sig til, hvordan udviklingen har været i den offentlige sektor.
Jeg blev meget opløftet, for hr. Thomas Adelskov gav jo et klart tilsagn om, at med undtagelse af nogle få hundrede millioner kroner, bruges der i dag 35 mia. kr. til ekstra velfærd til danskerne, og det synes jeg sådan set var særdeles positivt.
Men når hr. Thomas Adelskov indrømmer det i sit svar til fru Tina Nedergaard, kunne vi så ikke slippe for den retorik om påståede nedskæringer?
Hr. Thomas Adelskov har jo indrømmet, at med undtagelse af nogle få hundrede millioner kroner bruger vi altså 35 mia. kr. ekstra på offentlig velfærd.
Thomas Adelskov (S), 2007-04-19:
Nu ved jeg jo godt, at der foregår store interne diskussioner i regeringen mellem Venstre og De Konservative om, hvorvidt man skal bruge penge på kultur.
I Socialdemokratiet mener vi, at det skal man, også fordi kultur giver en værditilvækst i samfundet, så det er sådan set en god idé, uanset hvor man gør det.
Men regeringen må afklare med sig selv, hvad den mener om det, og her tror jeg nok jeg er enig med den konservative kulturminister.
Men vi er af den opfattelse, at vi ikke bare vil håbe på, at en kvalitetsreform kan gøre et eller andet, som måske kan animere kommunerne til at gøre noget.
Vi kan godt gå ind for målsætningen i forslaget, og det er også derfor, jeg opfordrer til, at regeringen allerede i kommuneforhandlingerne, som starter i maj måned, rent faktisk tager med på dagsordenen og gør gældende, at man ikke skal oprette deltidsstillinger, men oprette fuldtidsstillinger.
Det betyder selvfølgelig, at der skal følge økonomi med, og det er vi også indstillet på at støtte.
Ulrik Kragh (V), 2007-04-19:
Det er simpelt hen for billigt, når man tænker på, at de kommuner, jeg nævnte, alle sammen er kommuner, som iværksætter en lang række projekter for at udvikle kommunen, skabe fornyet vækst osv.
Man vælger at prioritere kulturfyrtårne, og man vælger at prioritere andre udviklingstiltag i stedet for at prioritere den service, som de mennesker, vi taler om her, skal være med til at udvikle.
Det er ikke de økonomiske rammer, der er skyld i de begrænsninger.
Det er et bevidst valg af måden at drive sin kommune på.
Man udnytter sin ledelsesret til at få det optimale ud af midlerne, så jeg synes egentlig, at i stedet for at stå her og skælde regeringen ud skulle hr. Thomas Adelskov vende rundt og sige: Vi har et problem med rekruttering – det er det, forslagsstillerne egentlig er inde på – men vi må håbe, at kvalitetsreformen får kommunerne til at indse, at der er noget, som kan gøres bedre, og som kan gøre, at de, der gerne vil have et fuldtidsjob, også kan få et fuldtidsjob.
Men det er altså ikke noget, vi skal klare fra Folketingets talerstol.
Det skal derimod ske gennem aftalesystemet og ved, at kommunerne bruger deres ledelsesret til at ansætte flere mennesker, når de 200.000, der er på vej på pension, går på pension.
Thomas Adelskov (S), 2007-04-19:
Nu ved jeg ikke, om hr. Ulrik Kragh er klar over, hvordan tingene fungerer, men det er jo sådan, at regeringen har pålagt kommunerne en meget stram udgiftspolitik, i øvrigt især i år.
Selv om kommunerne har penge på bogen, selv om kommunerne har penge i banken, og selv om kommunerne har et stort overskud, kan de ikke engang få lov til at bruge det på bedre service, og derfor kan man heller ikke i socialdemokratiske kommuner levere den service, man rent faktisk gerne vil levere.
Det er en af årsagerne til de protester, der kom fra borgmestrene hele sidste efterår.
Svaret er meget enkelt.
Han har sagt det flere gange i medierne, og jeg håber også, at hr. Ulrik Kragh har noteret det.
Han er meget utilfreds.
Svaret er: Nej!
Man må ikke bruge pengene på bedre service.
Ulrik Kragh (V), 2007-04-19:
Det er sådan set en udmærket generaldebat, men der er jo et konkret forslag, som vi egentlig skal forholde os til, og det går ud på, om vi skal stille krav om, at man skal have udvidet adgang til at forlange at få fuldtidsbeskæftigelse, når man har deltidsbeskæftigelse.
Socialdemokraterne svinger sig op og siger, at det er en god idé, og at det vil man gerne, og i den forbindelse vil jeg spørge hr. Thomas Adelskov: Er der eksempler på, at Socialdemokraterne i Ritt Bjerregaards København eller i Horsens under Jan Trøjborg eller i Århus under Nicolai Wammen eller i Aalborg under Henning Jensen har taget initiativer til at lægge om, så der blev flere fuldtidsansatte?
Så ville der jo være konkrete eksempler, men det er ikke ligefrem det, jeg synes der har været fremført i debatten fra Socialdemokraternes side, og ud over det virker det mere, som om det er en billig omgang, hvor man siger, at det lyder da meget sympatisk, så lad os gå med på det.
Thomas Adelskov (S), 2007-04-19:
I går blev finansministeren her i Folketingssalen bedt om at fremlægge tal for, hvordan kommunernes økonomi er, men det kunne ikke rigtig lade sig gøre, fordi man først ville få de tal senere.
Jeg forstår, at fru Tina Nedergaard har fået fat i de tal, og dem vil vi meget gerne se.
Jeg kan konstatere, at af de penge, som skulles bruges på såkaldte forbedringer inden for hele ældreplejen, har man brugt et trecifret millionbeløb på at oprette privat hjemmehjælp.
Der har skullet trykkes pjecer, og de har skullet kontrolleres ude i kommunerne, så pengene er gået op i ren administration, men overhovedet ikke i varme hænder.
Det er det, jeg kan konstatere at denne regering har lavet på ældreområdet.
Tina Nedergaard (V), 2007-04-19:
Hr. Thomas Adelskov anerkender helt givet ikke den indsats, regeringen har gjort for at øge omsorgen for de ældre og i øvrigt sikre en bedre offentlig service for borgerne, men hr. Thomas Adelskov kan måske bekræfte, at dette til trods anerkender Socialdemokraterne, at vi i år bruger 35 mia. kr. mere i den offentlige sektor, end man gjorde under den tidligere SR-regering?
Det er muligt, at pengene kan bruges bedre.
Det er vi sådan set opmærksomme på, og det jo derfor, at vi med stor billigelse ser på kvalitetsreformen, som bl.a. skal anvise, hvordan arbejdet kan organiseres mere tilfredsstillende for borgerne og i høj grad også for medarbejderne.
Men jeg vil gerne bede hr. Thomas Adelskov bekræfte, at i dag bruges der langt flere ressourcer i den offentlige sektor, end tilfældet var under den tidligere regering.