Eigil Andersen (SF), 2008-04-11:
Hvis man har en lup med, tror jeg måske, man kan få øje på den her lille forbedring, men der skal bestemt også en lup til for at se den.
Det skyldes jo, at det hidtil har været sådan, at man kunne få supplerende dagpenge i 52 uger; det var foreslået skåret ned til 26 uger, og nu bliver det så til 30 uger.
Altså, en matematisk beregning viser, at det altså er 4 uger, det er blevet forbedret med, men det står så fast, at det bliver forringet med 22 uger.
Man kan sige, at forringelsen simpelt hen er fire gange så stor som den mikroskopiske forbedring, der er sket under den politiske behandling.
Regeringen går galt i byen, når den nu for 37. gang viser mistillid til arbejdsløse, og det er sørgeligt, at regeringens støtteparti, Dansk Folkeparti, og også Det Radikale Venstre hopper med på mistilliden til ledige.
Denne gang rammer man så dem, der kun kan få et deltidsjob og derfor er nødt til at få supplerende dagpenge.
De ønsker et fuldtidsarbejde, men de kan ikke få det.
Det ville være meget, meget klædeligt og meget positivt, hvis regeringen for en gangs skyld ikke ville vise mistillid og ville holde op med at mistænke de ledige for at misbruge reglerne og nærmest være en form for halvkriminelle.
Man vil naturligvis i enhver sammenhæng altid kunne finde enkelte, som bruger et system på den måde, som det ikke er tiltænkt, men det er jo sådan, at det, man skal hæfte sig ved, er, hvad langt, langt hovedparten gør, og det, der er tale om her, er, at langt, langt hovedparten opfører sig særdeles fornuftigt og rimeligt.
Regeringens rækkefølge er helt forkert.
De allerallerfleste ledige ønsker et fuldtidsjob, men sandheden er, som jeg også var inde på tidligere, at mange offentlige arbejdsgivere udbyder enormt mange deltidsjob.
Det gælder bl.a. inden for undervisningsområdet, hvor ministeren har haft så travlt med at klandre de ledige, og hvor De Radikale åbenbart også er enige i, at man skal klandre de undervisere, der er inden for den sektor.
Især statens universiteter bruger masser af deltidsansatte undervisere, og det er altså statens egne institutioner, som gør det.
Dem bør ministeren og regeringen og flertallet efter vores opfattelse gribe fat i og sørge for, at de får oprettet flere fuldtidsstillinger.
I stedet for at hakke på de arbejdsløse bør man hakke på staten selv som arbejdsgiver og snakke med kollegaen i form af undervisningsministeren.
Som jeg også var inde på tidligere, medvirker regeringen desuden til, at kommunerne har masser af deltidsjob.
SF har foreslået, at regeringen giver kommunerne råd til, at bl.a. de mange deltidsansatte plejemedarbejderne på ældreområdet, kan få fuldtid ved et øget bloktilskud.
Det forslag burde beskæftigelsesministeren og flertallet støtte i stedet for at angribe de social- og sundhedsassistenter, som er tvunget på deltid.
I det hele taget må man sige, at når man er søgende efter et fuldtidsjob, kan et deltidsarbejde være vej til i det hele taget at få fodfæste på arbejdsmarkedet.
Men der er altså også lønmodtagere i Danmark, for hvem det ikke lykkes at få et fuldtidsjob, og dem rammer den her nedskæring meget hårdt.
Der er en tendens til, når man diskuterer arbejdsløshed for øjeblikket, at det af regeringen og det borgerlige flertal nærmest bliver betragtet som en matematisk opgave, nemlig hvis der er så og så mange arbejdsløse og så og så mange ubesatte job, jamen så kunne vi i princippet løse det hele i morgen ved at sende de pågældende hen til de job.
Det er imidlertid ikke en matematisk opgave, fordi der skal være et match mellem de kvalifikationer, den enkelte har, og det, som arbejdsgiveren ønsker, og desuden er det sådan, at arbejdsgivere i Danmark - der kan man på en måde sige: desværre - ønsker selv at udvælge, hvem de får ansat, og de ønsker at have dem, som har de rigtige kvalifikationer, og derfor er det ikke kun en matematisk opgave.
Der er flere nuancer i det.
I høringssvarene kan man se, at alle arbejdsmarkedets tre hovedorganisationer, og det er altså LO, FTF og Akademikernes Centralorganisation, afviser det her forslag om at skære ned på supplerende dagpenge.
Endelig vil jeg sige - det er så et mindre spørgsmål, men dog et, som bør rettes under udvalgsbehandlingen inden den endelige vedtagelse - at der er en stor ulempe ved, at man opererer med en ikrafttrædelsesdato den 14. april for en del af lovforslagets vedkommende.
Det betyder, at a-kasserne simpelt hen ikke får tid nok til at informere om de her nye regler, og det er ikke en rimelig fremgangsmåde.
Det skaber forvirring og bureaukrati, som regeringen ellers siger den er imod.
Som det vist fremgår af den her tale vil SF stemme imod det her lovforslag.