runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2008-05-30:
Man skal huske på, at der er forskel på kontanthjælp og starthjælp.
Kontanthjælp er noget, man oparbejder rettigheden til, når man er i Danmark, lige så vel som alle andre sociale ydelser.
Starthjælp er noget, man får, når man kommer til Danmark og ikke har været her længe nok til at opnå rettigheder til andre sociale ydelser.
Det er der, forskellen ligger.
Dansk Folkeparti mener, at man stadig væk skal huske på i relation til det, vi lavede i L 91 vedrørende kontanthjælp, hvor vi gav unge psykisk syge under 25 år, der var udeboende, ret til at få en højere ydelse, at starthjælp er noget, man får, når man kommer til Danmark og skal have hjælp til at komme ud på arbejdsmarkedet.
Kontanthjælp er noget, man har optjent rettigheden til, og det er uanset, om man hedder Anders eller Ahmet eller Allan, eller hvad man nu hedder.
Alle har ret til den samme ydelse, når man får ret til kontanthjælp.
Jamen der er ikke forskel.
Hvis Anders og Ahmet har de samme lidelser, de er under 25 år, de er udeboende, de har ret til at få kontanthjælp, er der ingen forskel.
De har ret til at få den samme ydelse.
Der er ingen forskel - ingen forskel.
Forskellen ligger i, hvis det er en på starthjælp, der ikke har optjent ret til at få kontanthjælp.
De, der er på starthjælp, uanset om man hedder Anders eller Ahmet, kan ikke få den ekstra høje ydelse, hvis ikke man har optjent retten til kontanthjælp, og det gør man først efter 7 år af de seneste 8 år, man er i Danmark.
Morten Østergaard (RV), 2008-05-30:
Først et lidt opklarende spørgsmål til hr. Bent Bøgsted: Kan hr. Bent Bøgsted bekræfte, at spørgsmålet om diskrimination af starthjælpsmodtagere og unge psykisk syge også blev rejst under førstebehandlingen af L 91?
Jeg har læst mig frem til, at der bl.a. var en ordveksling mellem hr. Thomas Adelskov og hr. Bent Bøgsted om netop den problemstilling - blot for historieskrivningens skyld, så det ikke skal fremstå, som om oppositionen ikke allerede dengang var opmærksom på det her problem.
Et andet spørgsmål er: Jeg går ud fra, at hr. Bent Bøgsted i modsætning til Venstre stadig væk mener, at det er en god idé, at der er et tillæg for unge psykisk syge på kontanthjælp.
Og hvis det kan bekræftes, vil jeg bare spørge, om argumenterne for det tillæg ikke er nøjagtig de samme som for at lave et tillæg til folk på starthjælp.
Bent Bøgsted (DF), 2008-05-30:
Nu fik jeg lige generet Venstres ordfører, så Venstres ordfører ikke havde mulighed for at stille spørgsmål til Socialdemokratiets ordfører.
Det skal jeg beklage, for det var vi jo blevet lovet, så det må jeg tage på mig selv.
Dansk Folkeparti kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Forslagsstillerne ønsker at ligestille starthjælpsmodtagere under 25 år, der har psykiske lidelser, med unge, udeboende kontanthjælpsmodtagere under 25 år med psykiske lidelser.
Det er ikke Dansk Folkepartis opfattelse, at det skal være økonomisk fordelagtigt at komme til Danmark.
Med starthjælpen er det fastsat, at man skal gøre sig fortjent til ydelser fra det danske sociale system.
Det betyder, at man skal have været i Danmark i 7 af de seneste 8 år for at få ret til kontanthjælp.
I den periode skal der gøres, hvad der er muligt, for at få dem, der er på starthjælp, i beskæftigelse.
Det betyder også, at de selv skal gøre en indsats for at omstille sig til det danske arbejdsmarked.
Målet er at få et arbejde og ikke at få kontanthjælp.
Der ydes også f.eks. boligstøtte, børnefamilieydelse, friplads i daginstitutioner, hjælp i særlige tilfælde til enkeltudgifter og sygebehandling samt særlig støtte til høje boligudgifter og stor forsørgerbyrde.
Vi skal samtidig huske på, at starthjælp får modtageren til i højere grad at blive selvforsørgende.
Hvis der startes med at give højere sociale ydelser, vil tilskyndelsen til at finde et arbejde forsvinde, hvilket ikke er hensigtsmæssigt.
Hvis folk kommer til Danmark eller danskere, der ikke har været i Danmark i 7 af de seneste 8 år, flytter hjem til Danmark og ikke har et arbejde, så ryger de på starthjælp.
Så der er ikke nogen diskrimination i det her.
Men som sagt kan Dansk Folkeparti ikke støtte forslaget.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2008-05-30:
I Socialdemokratiet er vi meget optaget af, at alle, der har mulighed for og evner til det, skal være en del af arbejdsmarkedet, så de kan forsørge sig selv og være en aktiv del af samfundet.
Vi ser det også som noget ganske naturligt, at der skal være et økonomisk incitament til, at f.eks. unge under 25 år skal tage enten et arbejde eller en uddannelse.
Men vi er også af den opfattelse, at de borgere, der af den ene eller den anden grund, enten på den korte eller på den lange bane, ikke har udsigt til at blive en del af arbejdsmarkedet, skal behandles anstændigt og have et ordentligt forsørgelsesgrundlag.
En sådan gruppe borgere er unge under 25 år med psykiske lidelser. I den sidste folketingssamling vedtog et samlet Folketing at give de fleste af disse unge et særligt tillæg af hensyn til deres mulighed for at modtage behandling og for at forebygge en negativ udvikling i deres lidelser.
Desværre er det ikke alle unge med psykiske lidelser, der er omfattet af loven; en ganske lille gruppe er undtaget, nemlig 32 unge under 25 år med psykiske lidelser, der modtager starthjælp.
Vi ser dette forslag som en mulighed for at rette op på det forhold.
I Socialdemokratiet ønsker vi ikke at være uanstændige og diskriminerende, så jeg skal på Socialdemokratiets vegne fastslå, at vi stemmer for forslaget, og anmode de øvrige partier i Folketinget om at vise anstændighed og gøre det samme.
Sophie Løhde (V), 2008-05-30:
Det er jo netop også derfor, at vi skal udfordre det enkelte menneske og støtte op om, at den enkelte får de bedste muligheder for at kunne vende tilbage til arbejdsmarkedet, og derfor vil jeg da også fremhæve et af de gode initiativer, som regeringen jo har været med til at igangsætte, nemlig den personlige assistance til sindslidende i erhverv.
Det er jo netop eksemplet på, hvordan vi kan hjælpe nogle mennesker, som måske ikke er kommet helt ud af deres sygdom, men hvor det at være beskæftiget hjælper til at fremme deres helbredelse, det at komme sig.
Jeg tror sådan set, at alle mennesker ville få det værre af bare at sidde derhjemme og af, at der ikke blev stillet krav til dem om, at de skulle deltage på arbejdsmarkedet eller noget, end hvis det var, at de blev udfordret til også at være en del af en virksomhed, være en del af et socialt fællesskab på en virksomhed.
Line Barfod (EL), 2008-05-30:
Jeg er fuldstændig enig i, at der er masser af mennesker, der kan bidrage rigtig godt på arbejdsmarkedet, og som har godt af at komme ud og arbejde, også selv om de har forskellige sygdomme.
Men det ændrer ikke på det, hvis man lever et liv i kaos, hvor man ikke aner, om man har penge til at betale huslejen, eller hvor en ekstra elregning vælter det hele og man ikke har penge nok til at købe mad sidst på måneden og man skal rundt og finde det forskellige steder.
Mener ordføreren så, det er befordrende for, at man får det bedre, og at man kan leve op til at være på arbejdsmarkedet osv., eller tror ordføreren, det er med til at forværre ens situation og måske endda gøre, at man har det så dårligt, at man ikke er i stand til at arbejde?
Min erfaring fra de mange år, jeg har arbejdet som advokat, er i hvert fald, at de fleste mennesker får et langt større overskud, når de får sikkerhed for, at de har et hjem og de har råd til at købe mad hele måneden.
Sophie Løhde (V), 2008-05-30:
Jamen i modsætning til Enhedslisten vil jeg endnu en gang gentage, at jeg ikke anerkender den holdning, at alle sociale problemer skal være fuldstændig løst og afsluttet, før man kan vende blikket mod et arbejde.
Altså, det er dokumenteret, at selv den mindste tilknytning til arbejdsmarkedet kan være med til at vende en negativ social spiral, og derfor ser jeg som ordfører for Venstre rent faktisk det at arbejde som et led i det at komme sig, og jeg ser det som et meget vigtigt element.
Line Barfod (EL), 2008-05-30:
Nu har jeg både fra Venstres ordfører og fra ministeren flere gange hørt det her med, at folk ikke skal parkeres på varig passiv forsørgelse.
Det er jeg sådan set fuldstændig enig i; jeg tror, at alle har et ønske om, at unge mennesker ikke skal på førtidspension, hvis det overhovedet kan undgås.
Men hvis vi så skal prøve at se på, hvordan vi sørger for, at de ikke bliver ved med at være syge, men at de tværtimod bliver i stand til at arbejde, tror ordføreren så, at man bliver mere rask, hvis man ikke ved, om man har råd til at betale sin husleje, hvis man ikke har råd til at købe en varieret kost osv. og man ikke ved, hvordan man skal få mad sidst på måneden?
Tror ordføreren, at det gør en mere rask, hvis man har en tryghed i forhold til de mest basale udgifter, altså hvis man ved, at der ikke er nogen risiko for, at man bliver sat ud af sin bolig, og hvis man ved, at man har penge til mad hele måneden osv.?
Sophie Løhde (V), 2008-05-30:
Man kan da ikke forestille sig eller tro, at Venstre skal kunne forklare en eller anden form for diskrimination, som ordføreren for Socialdemokratiet selv har været med til at skabe.
Altså, det må ordføreren for Socialdemokratiet alt andet lige være den bedste til at komme med svaret på.
Men jeg skal nok forsøge at stille spørgsmålet, når det bliver min tur og ordføreren kommer herop.
Det virker jo, som om at de, der har fremsat forslaget om den nuværende lovgivning, jo kender principperne for det forslag, de har fremsat, og dermed kender de også selv, hvad der har været Socialdemokratiets bevæggrund for at vedtage det forslag, som nu engang gælder i dag.
Line Barfod (EL), 2008-05-30:
Det ved jeg ikke hvor ordføreren har fra.
Kommunerne gør en stor indsats.
De må ikke gå ind i den situation, hvor de vurderer, at et ungt menneske er så præget af sin sygdom og står midt i så stort et kaos - og også hører det fra sundhedsvæsenet - at det ikke er muligt overhovedet at sætte ind i forhold til arbejdsmarkedet lige på det tidspunkt.
Der er nødt til at gå noget tid, til vedkommende har fået det bedre.
Der må kommunen ikke gå ind og hjælpe med f.eks. at betale huslejen og sørge for, at der er nogle flere penge hver måned til mad osv.
Det er det, jeg spørger ordføreren om.
Jeg synes ikke, at det er særlig detaljeret, og jeg mener heller ikke, det kræver en stor sundhedsfaglig eller socialfaglige viden, bare helt almindelige menneskekundskab.
Tror ordføreren ikke, at der er større sandsynlighed for, at man har ro i sit liv, og at man dermed har flere ressourcer til at få det bedre, hvis man ved, at man har råd til at betale huslejen hver måned, og hvis man ved, at man har penge til at købe mad for hele måneden?
Knud Kristensen (KF), 2008-05-30:
Nu er det jo meget detaljerede spørgsmål, som fru Line Barfod stiller der.
Det er jo klart, at det altid er godt at have et betalingsmiddel, hvis man går på indkøb.
Det er altid det, man får den største gevinst ud af.
Men når fru Line Barfod siger, at kommunerne ikke gør noget ved det, kunne jeg godt tænke mig at stille fru Line Barfod det spørgsmål, om fru Line Barfod var klar over, at jobcentre rent faktisk har muligheder for at lave nogle ekstra tiltag for netop at få den her gruppe i arbejde.
Det var det, som jeg lige forklarede for et øjeblik siden, om matchgruppe 3, 4 og 5.
Det er præcis nogle af de her personer, som man taler om.
Line Barfod (EL), 2008-05-30:
Nu er det jo Folketinget, der har lavet reglerne, som forhindrer kommunerne i at agere, som kommunerne gerne vil, og som forhindrer, at kommunerne kan hjælpe de her mennesker helt konkret, så de har penge nok til at leve for.
Det er jo, fordi Folketinget har lavet de her regler.
Jeg er fuldstændig enig med ordføreren i, at vi skal gøre alt, hvad vi overhovedet kan, for at unge mennesker kommer ud på arbejdsmarkedet, men vi skal have indrettet arbejdsmarkedet, så man kan være der, også hvis man har forskellige sygdomme eller andre problemer.
Det er rigtig, rigtig vigtigt.
Forslaget går tværtimod ud på at hjælpe dem til om ikke at blive fuldstændig raske, så i hvert fald til at få ro i deres tilværelse og blive i stand til at leve med deres sygdom, så de også er i stand til at have et arbejde.
Derfor vil jeg bare høre ordføreren, om ikke han tror, at det er bedre i forhold til at få ro i tilværelsen og at kunne gøre noget ved sin sygdom, hvis man har ro omkring at betale sin husleje, og at man har råd til at købe mad.
Knud Kristensen (KF), 2008-05-30:
Jeg er glad for, at jeg får den tilkendegivelse om, at jeg er positiv.
Det er for øvrigt noget, der fylder meget i mit univers, at vi netop får unge mennesker ind på arbejdsmarkedet.
Men i et folketingsarbejde er jeg også indstillet på, at vi skal træffe nogle overordnede beslutninger, hvor så kommunerne implementerer og udfører de overordnede beslutninger.
Vi skal ikke i Folketinget sidde og tale om 18 personer eller 32 personer, men vi lægger nogle regler for, hvordan og hvorledes kommunerne skal fungere.
Og det tror jeg kommunerne er allerbedst til.
Özlem Sara Cekic (SF), 2008-05-30:
Jeg snakkede med en sygeplejerske fra OPUS på Vesterbro, som fortalte, at hun havde en patient, og at hun rigtig gerne ville have, at vi gjorde noget ved den her regel, for han var på starthjælp.
Hun sagde, at det første han gjorde, hver gang der kom en rudekuvert, var at sætte ild til den, så mange vrangforestillinger havde han.
Jeg er rigtig glad for, at ordføreren i det mindste er positiv og gerne - måske, eventuelt - længere ude i fremtiden vil kigge på et forslag.
Det drejer sig om 32 mennesker.
Jeg vil bare lige høre ordføreren, om ordføreren ikke synes, at det ville være klædeligt for regeringen, eller i hvert fald ordførerens parti, og at det ville være menneskeligt, hvis vi også rakte de her 32 mennesker hånden?
Knud Kristensen (KF), 2008-05-30:
Jeg synes bestemt ikke, at det er et spørgsmål om, at der er nogle ordførere, der lukker ørerne.
Jeg synes i virkeligheden, at der er blevet talt positiv om problemet, og at der er meget fokus på det, og jeg er helt klar på, at der findes et godt socialt system, uanset om det er første gang, eller det er tredje gang.
Der er fokus på området, og jeg synes jo lige, at jeg her fra talerstolen har talt om, at matchgrupperne 3, 4 og 5 netop er de grupper, vi taler om her, og at der er skabt nogle muligheder for netop at komme ud på arbejdsmarkedet.
Og når man kommer ud og får et job på arbejdsmarkedet, er det jo, at mange af de forskellige ting helt bliver neutraliseret - selvfølgelig også medicinering.
Line Barfod (EL), 2008-05-30:
Men det lyder lidt, når man hører ordføreren, som om han er bange for, at psykisk syge fra hele verden vil komme rejsende til Danmark for at få den her ufattelig høje hjælp, som jeg kan forstå at ordføreren mener der vil være tale om.
Hvis det nu er en, der er kommet hertil for at arbejde, for at yde en indsats, og som virkelig var i gang med det, men som så pludselig bliver ramt af sygdom - det kan jo ske, man kan blive ramt af psykisk sygdom, nøjagtig ligesom man kan blive ramt af fysisk sygdom og derfor mister sit arbejde og altså er syg, mener ordføreren så, at vi bedst får ham hurtigt rask igen og dermed tilbage på arbejdsmarkedet, ved at han ikke har penge til at betale sin husleje, ikke har penge til at købe ordentlig mad, eller ved at han har penge til at betale sin husleje, har penge til at få ordentlig mad og derfor kan koncentrere sig om at blive rask og komme tilbage i arbejde hurtigst muligt?
Özlem Sara Cekic (SF), 2008-05-30:
Sympati hjælper ikke så meget, hvis man mangler penge.
Sympati kan man ikke veksle i Netto.
Jeg synes virkelig ikke, at vi har en dialog, eller er det bare mig, der får sådan en følelse?
Rent fagligt vil jeg sige, at når det drejer sig om folk under 25 år, er langt størstedelen af dem førstegangsskizofrene, det vil sige, det er første gang, de får deres psykoser, det er første gang, de hører stemmer, det er første gang, de bliver rigtig dårlige.
I gamle dage kaldte man jo de her mennesker for sindssyge, og det er jo derfor, jeg simpelt hen ikke forstår det.
OPUS arbejder med de unge førstegangsskizofrene.
Eksperterne på området, sygeplejerskerne og lærerne, alle sammen siger de, at når det er første gang, er alt kaotisk.
Det er ikke der, man kan gå ind og motivere folk til at få et arbejde.
Jeg er fuldstændig enig i, at de selvfølgelig skal motiveres til alle de her ting.
Men hvordan kan det være, når alle eksperter siger det her, at ordføreren og ordførerens parti alligevel vælger at lukke ørerne?
Hvad er grunden til det?
Knud Kristensen (KF), 2008-05-30:
Beslutningsforslaget omhandler ekstra ydelser til unge under 25 år på starthjælp.
Jeg har stor respekt for, at der skal være den ydelse og den hjælp til dem, som har det allersværest i vores samfund.
Jeg tror også, vi kan blive enige om, at det danske system er det bedste system, det sikreste system overhovedet i verden.
Jeg tror ikke på det.
Vi har haft et tema i Arbejdsmarkedsudvalget om psykiske arbejdsskader.
Der hørte vi nogle af indlæggene, der gik på, at hvis man har en psykisk lidelse, hvis man har et dårligt helbred, skal man forsøge at passe sit arbejde - selvfølgelig efter nogle aftaler.
Der er ikke noget, der er bedre end at komme på arbejde, være sammen med arbejdskolleger og på den måde holde sig i gang på arbejdsmarkedet.
Jeg synes, vi har bygget mange systemer op inden for vores arbejdsmarked, der er med til netop at løse de mange problemer, som vi har.
Vi har fleksjob, vi har skånejob, vi har revalideringsmuligheder, og det sidste, som vi netop har oplevet jobcentrene gøre, er, at de går ud og laver virksomhedsaftaler, hvor matchgrupperne 3, 4 og 5 kommer ud i jobbene.
Det kan også være den kategori af arbejdstagere, som vi taler om her.
Og det er lykkedes.
Der er nogle tilskudsmuligheder, netop for at virksomhederne kan få implementeret de her unge mennesker på arbejdsmarkedet, og det er utrolig vigtigt.
Jeg tror, vi i Arbejdsmarkedsudvalget er meget enige om, at alle unge skal ud.
Jeg finder også, at der er et godt samarbejde i Arbejdsmarkedsudvalget i forbindelse med netop at finde frem til nogle løsninger.
Derfor må jeg sige, at Det Konservative Folkeparti ikke kan støtte beslutningsforslaget, men vi har stor sympati for, at de unge mennesker, uanset lidelser og sygdomme og muligheder, skal ind på arbejdsmarkedet.
Det er de muligheder, vi skal bygge på i fremtiden.
Özlem Sara Cekic (SF), 2008-05-30:
Jeg havde forberedt en tale til i dag, men jeg tror, at jeg kommer til at holde den for fuldstændig døve øren.
Vi står i den situation, at Danmark har givet 30 mia. kr. i skattelettelser.
Vi har penge, vi har råd, men desværre står vi simpelt hen her i Folketingssalen og mangler dialog.
Det her drejer sig udelukkende om nogle mennesker, som har psykiatriske lidelser, og det er ikke bare, fordi de går rundt og tæller deres skridt igen og igen - at de har tvangstanker eller tvangshandlinger - det er de tungeste, det drejer sig om.
Vi snakker om skizofrene mennesker.
I dag er det jo sådan, at lovgivningen har givet mulighed for, at man, når man er under 25 år og har en skizofrenidiagnose eller en borderlinediagnose, godt kan blive kompenseret, så man får det samme i kontanthjælp som alle andre.
Det vil sige, at de her unge mennesker, som rigtig gerne vil have et arbejde og rigtig gerne vil have en uddannelse og rigtig gerne vil være en del af samfundet, kan få den ro i økonomien, der gør, at de kan koncentrere sig om deres medicin, deres behandling og deres terapi, så de kan komme ovenpå og tage fat igen.
Jeg synes, det er rigtig, rigtig skønt, at der har været mulighed for, at man har kunnet give de her mennesker den håndsrækning.
Der, hvor jeg synes det hele kortslutter, er der, hvor vi står i en situation, at man har lavet sådan en lovgivning, fordi Dansk Folkeparti ikke ville stemme for, hvis de mennesker med minoritetsbaggrund også kunne benytte sig af den her gode lovgivning.
Vi står nu i den situation, at vi har 32 mennesker - herregud, altså, vi snakker ikke om flere tusinde - 32 unge mennesker, som har nogle drømme, og som gerne vil det her samfund, som gerne vil have en uddannelse, gerne have arbejde.
De skal også stå i den situation, at de dag efter dag med deres manglende prioriteringsevne skal prioritere, om de skal købe mad, eller om de skal købe tandpasta, eller om de skal sidde på en café sammen med deres venner og måske have overskud til at drikke en kop kaffe.
Jeg synes, det er enormt diskriminerende, jeg synes, det er enormt beklageligt, og jeg synes simpelt hen, det er så sørgeligt, at vi i dagens rige Danmark sidder og siger, at det helt o.k., og at vi vil være det bekendt over for 32 unge mennesker, som rigtig gerne vil Danmark.
Vi står i den her meget kedelige situation, at vi ikke har flertal.
Ellers havde vi nok sørget for at indføre, at det ikke kun var skizofrene, men generelt unge mennesker under 25 år med en psykiatrisk lidelse, som kunne få den her håndsrækning.
Så jeg håber virkelig, at vi meget snart får skabt et andet flertal, for det her er simpelt hen ikke til at holde ud at være vidne til.
Bent Bøgsted (DF), 2008-05-30:
Forskellen er, som jeg hele tiden har sagt, at starthjælp er noget, man får, når man er kommet til Danmark og ikke får et arbejde med det samme, når man har fået ret til at være i Danmark, mens kontanthjælp er noget, man oparbejder ret til og skal være et stykke tid i Danmark for at få, nemlig 7 ud af de seneste 8 år, uanset hvor man kommer fra.
Hvis en dansker har været 8 år i udlandet og vender tilbage til Danmark, er den pågældende omfattet af de samme regler, så der er ikke nogen diskrimination i det.
Alle er ligestillede og er omfattet af de samme regler.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2008-05-30:
Jeg har tænkt lidt over det, hr. Bent Bøgsted talte om, at det handler meget om kontanthjælp og starthjælp og forskellen mellem det ene og det andet.
Jeg kunne godt tænke mig at fokusere en lille smule på, hvad det egentlig er for nogle mennesker, det handler om, og hvad årsagen er til, at de lige pludselig står i den her situation, og jeg vil godt have lov til at citere fra hr. Bent Bøgsteds ordførertale, for i Information fra i går står der nøjagtig det samme, som blev sagt i ordførertalen: Det er en gruppe, der har det svært, og de har behov for meget hjælp. Jeg kunne godt tænke mig spørge ordføreren, hvad det er, der er særligt ved dem, vi taler om, altså de 32 unge under 25 år, der gør, at de ikke har det svært og ikke har behov for meget hjælp.
Bent Bøgsted (DF), 2008-05-30:
Nu er det sådan, at hvis man bliver syg, har man selvfølgelig ret til behandling lige så vel som alle andre i Danmark.
Danmark er indrettet som et socialt ansvarligt land for folk, der bliver syge i Danmark, og så har man ret til at få behandling.
Så er man jo ikke startet på starthjælp, hvis man har fået et arbejde.
I den forbindelse vil jeg sige, at er man på starthjælp, har man ret til ekstra høje ydelser til boligsikring, boligstøtte, man har ret til at få betalt udgifterne ved ekstra høje enkeltudgifter.
Line Barfod (EL), 2008-05-30:
Det kan jo være, at man har stiftet familie i Danmark, eller der kan være andre forhold, der gør, at man ønsker at blive her.
Det kan også være, man er så syg, at man slet ikke kan overskue at træffe så store beslutninger, som det er, at man skal til at flytte igen.
Man kan jo have etableret sig her i landet.
Som ordføreren selv bliver ved med at påpege, er det jo 7 år, man skal have været her i landet, før man kommer ud af starthjælpen.
Så jeg vil gerne høre ordføreren svare på mit spørgsmål: Tror ordføreren, at man nemmest bliver rask, og at det er bedst for at blive rask, at man har sikkerhed for, at man kan betale sin husleje, at man har penge til at købe noget mad for, så man får mad tre gange om dagen og der er lidt frugt og grønt også, eller tror ordføreren, at det er bedst for ens sygdom, at man går rundt i en konstant uvished og usikkerhed med hensyn til, om man har et sted at bo, hvor man skal få penge fra til at købe mad sidst på måneden osv.?
Bent Bøgsted (DF), 2008-05-30:
Nu nævner fru Line Barfod eksemplet med, at det er en, der er kommet til Danmark for at arbejde.
Jeg går ud fra, at hvis det er en, der er kommet til Danmark for at arbejde, så rejser vedkommende jo nok hjem igen, hvis man mister sit arbejde.