Bjarne Laustsen (S), 2010-12-09:
Det er jo et rigtig stort spørgsmål, som vi drøfter med det her forslag, og vi kommer også til at drøfte det meget indgående i de kommende år, for der har været meget debat om gmo.
Ordet gmo er ikke det mest positivt ladede ord, der findes, og sådan opfattes det heller ikke i befolkningen.
Befolkningen er utryg ved det.
Det er ikke sikkert, at man ved nok om det.
Der er også dem, der siger, at hvis man ved noget mere om det, bliver man i hvert fald helt imod.
Med i forhold til fællesskabsretten har det selvfølgelig været sådan, at det er EU, der bestemmer på det her felt.
Vi har været langt fremme i skoene i Danmark i forhold til at lave sameksistensregler osv.
Hvis nu man skulle gøre det, hvordan skal man så gøre det?
Nytteværdien af at dyrke gmo bliver også diskuteret.
Kan man argumentere ud fra sådan nogle synspunkter om, at det kunne være fornuftigt?
Der anerkender vi brugen af de metoder.
Men et af de problemer, der også er skitseret her i forslaget, er jo, at man bruger antibiotika.
Der er meget fokus på overforbrug af antibiotika og resistens, og at vi ikke kan behandle folk, når de bliver syge.
Det er jo fuldstændig unødvendigt, at producenterne og dem, der har fundet på at lave de her ting, bruger antibiotika som en genmarkør.
Derfor er jeg også glad for, at vi i hele Folketinget er imod dem.
Det er unødvendigt at bruge dem.
Man kunne bare bruge nogle andre stoffer, og så var vi i hvert fald ude over den debat.
Det er faktisk derfor, at vi i Socialdemokratiet er tilhængere af det her lovforslag, altså fordi den Amflorakartoffel er kommet til verden med antibiotika som genmarkør, og det er vi imod.
Også når vi diskuterer import af foder fra tredjelande, siger vi nej, hvis det er produkter, der er kommet til verden med brug af antibiotika.
Når det er sagt, er vi jo også alle enige – og vi skal drøfte det senere hen – om en revurdering af sameksistensreglerne, for vi skal jo kigge på, hvordan tingene kan foregå.
Hvis det er sådan, at der vil være et flertal, når vi får den endelige beslutning, der vil sige nej, så behøver vi jo ikke at drøfte sameksistensregler så meget.
Så kan der være noget i forhold til grænsedragningen mellem Danmark og Tyskland.
Hvor tæt kan tyskerne dyrke op imod dansk jord?
Det er noget, Socialdemokratiet står for, altså at vi stiller os selv det spørgsmål, om Danmark ikke er for lille til at have tre produktionsformer.
Der er den konventionelle, hvor vi er rigtig stærke på frøavl osv. og har en stor eksport af det.
Det skal vi jo ikke forpurre, ved at vi giver tilladelse til nogle gmo-produkter.
Og vi har også behov for vores økologi.
Der er vi også enige med regeringen i, at vi skal mere økologi, nemlig en fordobling af arealet.
Hvis vi giver os til at dyrke gmo-produkter, hvordan kan vi så håndtere det, altså at der er tre produktionsformer, og at der er afstandskrav osv.?
Noget af det, vi også skal forholde os til, er jo det scenarie, altså hvordan vi, hvis nu der opstår nogle ting, som vi ikke er klar over i dag, så kan rulle det tilbage, hvis vi først er begyndt at dyrke?
Derfor er der grund til at sige, at det her forslag jo er lakmusprøven på, om vi kan få den reelle kompetence, som er i forhold til EU-systemet, altså om vi kan sige nej og med hvilken begrundelse.
Det er jo lidt skørt, at når vi alle sammen i Folketinget er enige om det – hvilket ministeren lige har sagt – altså at vi er imod, at man bruger antibiotika som genmarkører, så må vi ikke argumentere med det.
Vi må ikke bruge sundhedsting og miljømæssige ting, det må vi ikke.
Men vi kan måske have lov til at sige, at vi bare er imod.
Jamen så er det jo den argumentation, vi må bruge for at sige, at der er nogle ting, vi ikke vil have.
I Socialdemokratiet er vi selvfølgelig med på det forslag, vi selv har været med til at fremsætte her.
Vi mener heller ikke, at det er i strid med nogen som helst ret.
Så ville vi være på kant med en række andre lande.
De ville også være på kant med EU-systemet, for de har jo allerede vedtaget det, vi taler om her, nemlig at forbyde Amflorakartoflen.
Men nu lægger vi os der, hvor vi siger, at uanset ministerens forsikringer om, at BASF ikke vil bruge deres ret til at dyrke, og at producenterne heller ikke vil aftage det, ja, så er det jo selvfølgelig et skridt på vejen.
Men der kan ske så meget, og foreløbig er det også kun i 2011.
Og da der ikke er nogen ændringer i forhold til argumentationen og sagligheden af at forbyde dem, vil vi selvfølgelig holde fast i, at det er langt bedre med et forbud end bare en mail fra BASF.
Nu kunne det lyde, som om hr. René Christensen er blevet klog af skade.
Vi har jo tidligere i dag debatteret, hvordan Dansk Folkeparti har indtaget synspunkter ved førstebehandlingen, som ikke holdt senere hen.
hvorfor er det så lige, at han ikke kan støtte et decideret forbud i stedet for bare at synes, at det er nok med en mail, hvor BASF skriver, at de ikke agter at dyrke den i Danmark?