Morten Østergaard (RV), 2010-03-02:
Jeg synes, det er en meget væsentlig debat, som SF har givet os anledning til at have i Folketinget i dag.
Vi forstår jo på ministeren, at det må vi overlade til markedet, sådan lidt heroisk i virkeligheden.
Jeg synes egentlig, at det er et stærkt tidspunkt i verdenshistorien at henvise til det hæderkronede bankmarked, som jo ellers har ligget i dyb krise og over hele verden er blevet understøttet af forskellige statslige tiltag, der skulle gøre, at man ligesom på skatteydernes regning løb noget af risikoen for det marked, der altså med al ønskelig tydelighed havde demonstreret, at den her opgave kunne den ikke selv løse.
Jeg synes da, at man på sin vis må have respekt for, at man altså ligesom stadig væk har den tiltro.
Det ændrer jo ikke på, at vi i hvert fald i fællesskab – nogle af os – har taget tiltag også i Danmark til at spænde et sikkerhedsnet ud under bankmarkedet for at sikre finansiel stabilitet.
Det har faktisk i virkeligheden vist sig, som det ser ud nu,
at være en rigtig god forretning for skatteyderne, fordi vi jo også har taget os betalt for det
Jeg kunne endda læse af det nye regeringsgrundlag, at man allerede er begyndt at formøble overskuddet fra disse bankpakker, bl.a. til folkeskolen.
På den måde kan man sige, at man måske i virkeligheden ikke skulle være så fremmed over for at diskutere de her ting.
Det kan vise sig, at det gavner skatteyderne i den sidste ende, alligevel.
Så kan man jo selvfølgelig spørge, om der er et problem eller der ikke er et problem, og man kan lytte til Det Radikale Venstre, som har peget på problemet.
Man kan lytte og læse, hvad SF mener er problemstillingen, eller også kan man jo gøre det, at man lytter til Økonomi- og Erhvervsministeriet.
Der vil jeg gerne henvise til sagen om Skagen Skipperskole, som altså har været behandlet i Finansudvalget.
Det var et interessant eksempel på en virksomhed, en skole i et udkantsområde, som tilsyneladende var rigtig veldrevet.
Det fremgår af svaret på spørgsmål 1, at skolen i de seneste 3 år har haft et gennemsnitligt driftsoverskud på 1,3 mio. kr. svarende til en overskudsgrad på 13 pct.
Det er jo virkelig fremragende, altså tænk, hvis en virksomhed havde en overskudsgrad på 13 pct., så ville det jo være et fund for en hvilken som helst bank netop på nuværende tidspunkt at få sådan en ind i folden.
Så det var jo altså ikke det, der var problemet for Skagen Skipperskole.
Nej, det, der var problemet, var, at selv om man havde den her forrygende økonomi, kunne man alligevel ikke få et realkreditlån til sine nye skolebygninger.
Hvorfor var det, at fire realkreditinstitutioner sagde nej til at låne penge?
Ja, det fremgår af svaret på spørgsmål 3, at realkreditinstitutionerne har anført, at skolens beliggenhed i et udkantsområde indebærer en særlig risiko, idet de anser anvendelsesmulighederne for bygningerne som værende begrænset, såfremt skolen lukker, hvilket har betydning for vurderingen af bygningens markedsværdi.
Jamen var det ikke tæt på at være nøjagtig det, hr. Flemming Bonne har henvist til i bemærkningerne, og det, som Det Radikale Venstre i offentligheden har gjort opmærksom på, nemlig at der altså er en særlig udkantsrisiko, hvor en veldrevet virksomhed, et godt sundt projekt, som sagtens i udgangspunktet lader sig finansiere, alligevel er forbundet med en særlig risiko, fordi en fornyet anvendelsesmulighed måske i ringere grad er til stede i et udkantsområde, end den ville være, hvis den lå i Høje Taastrup? Så man må sige, at også når man kigger på ministeriets egne vurderinger og gøren og laden i praksis, tyder det på, at der er et problem.
Det gælder også den regionale problemstilling.
I svaret på spørgsmål 2 konstaterer man jo – og jeg citerer – at Nordjylland i højere grad end de øvrige regioner er påvirket af den økonomiske afmatning.
Der er altså regionale forskelle på, hvordan krisen har ramt.
Der er altså vilkår, der gør sig gældende for dem, der driver virksomhed eller institution i udkantsområderne, der gør, at de har sværere ved at opnå medfinansiering.
Alt det her kommer direkte fra Økonomi- og Erhvervsministeriet.
Hvad skal man så gøre ved det?
Ja, SF har foreslået her, at man skal lave en slags statslånsmodel.
Det er ikke nødvendigvis den måde, vi i Det Radikale Venstre vil løse det på.
Vi vil i stedet for sige, at det, der er afgørende, er, at når man skal have lån, går man i banken eller i realkreditinstituttet; det er dem, der laver kreditvurderingen.
Men på samme måde, som vi i dag stiller vækstkaution til rådighed, når vi ønsker at fremme innovation og vækst, og at staten eller det offentlige skal tage en del af risikoen for vækstvirksomheder, kunne man lave en udkantskaution, altså en kaution, hvor man går ind og tager den geografiske risiko så at sige.
I tilfældet Skagen Skipperskole ville det altså sige, at man løb en del af risikoen, det, der skulle til for at få bankerne til at være med på resten.
Det er en velafprøvet model, regeringen med støtte fra oppositionen også bruger i forhold til en vækstkaution.
En skole er selvfølgelig ikke i samme grad påvirket af konjunkturernes skiften som en virksomhed.
Samlet set vil vi sige, at vi er meget positive over for forslaget her.
Vi vil vælge en anden model, men jeg tror ikke, at den uenighed er større, end at den kunne overkommes gennem en saglig drøftelse.
Vi håber, at regeringen i sine overvejelser på et eller andet tidspunkt bliver moden til at lade Skagen Skipperskole danne grundlag for en fornyet generel drøftelse.
Der kunne være virksomheder andre steder i landet, der havde brug for samme hjælp.