runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2009-10-08:
Hvis vi skal prøve at lande på noget, som kunne være antydningsvis konstruktivt, synes jeg egentlig, at statsministeren, hvis han havde lyttet lidt mere efter i den her debat og egentlig også den finanslovdebat, vi havde for nogle uger siden, jo faktisk ville have hørt, at man har en opposition, som er villig til at gå ind og løfte ansvaret for den krise, vi er i.
Det er den krise, som regeringen systematisk har undervurderet helt tilbage fra den første arbejdsdag i indeværende kalenderår, hvor man forudså en sund og stabil udvikling i dansk økonomi, i de offentlige finanser, høj og stabil beskæftigelse og fin vækst, og så til nu, hvor man senest i august sagde, at faldet i BNP ville blive på 3 pct., men her ganske få måneder senere må konstatere nok snarere bliver på 4 pct.
Hvorfor er det, at da man skulle redde bankerne, kunne man godt bruge oppositionen til et bredt samarbejde, men når det handler om at redde virksomheder, når det handler om at redde almindelige menneskers job, så foretrækker man at mure sig inde med Dansk Folkeparti i stedet for at tage imod en udstrakt hånd til at skabe en fælles løsning for hele Danmark med hele Folketinget bag?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Det, jeg kan få øje på, er, at regeringen altså fører en økonomisk politik, der sammenfattes hvert år i finansloven, hvor det jo ikke er lykkedes at få det parti, hr. Morten Østergaard selv er medlem af, til at tage det fulde ansvar.
Sådan er det jo.
Men det skal jo så ikke skygge over, at der kan være steder, hvor man kan samarbejde.
Jeg vil da gerne kvittere for det samarbejde, vi f.eks. har haft omkring bankpakkerne, og kan da være lidt ærgerlig over, at vi så heller ikke i fællesskab i virkeligheden også tager noget større medejerskab til de resultater, der er kommet af bankpakkerne.
Man bliver jo sådan lidt trist, når der i oppositionen tegnes et billede af, at der ikke er gjort noget, når hr. Morten Østergaard nu rejser sig op og faktisk peger på nogle steder, hvor vi har gjort noget, som faktisk også har vist sig at være uhyre effektivt, og som efter alle tegn i sol, måne og stjerner viser sig også sådan rent økonomisk, i forhold til hvad belastningen for samfundet bliver, at være rigtig godt tænkt.
Så det samarbejde vil jeg gerne kvittere for.
Morten Østergaard (RV), 2009-10-08:
Fraset det sidste, statsministeren sagde, vil jeg sige, at jeg synes, det er ærgerligt at få et lidt polemisk svar på et spørgsmål, som egentlig er helt relevant, i forhold til at oppositionen nu vedholdende og igennem lang tid – bl.a. med afsæt i anbefalinger fra de økonomiske vismænd om, at der er behov for en vækstpakke ud over det, regeringen har lagt frem i sin finanslov – har tilbudt sig og sagt: Skal vi ikke lave nogle fælles løsninger, hvor vi foretager nogle investeringer, der kan sætte gang i hjulene?
Men nej, ikke en eneste invitation er der kommet fra regeringen.
Man har lavet nogle små, drypvise tiltag, hvoraf nogle har haft en mere parodisk karakter end andre, f.eks. den berømte renoveringspulje, som vist mest gik op i bureaukrati og var så lang tid undervejs, at den kostede job alle vide vegne, inden den overhovedet var kommet i gang.
Ikke en eneste gang har man ønsket at forhandle det med oppositionen på nær dengang, hvor det var bankerne, man skulle redde, for da var man bange for, at det ville blive upopulært at gøre alene.
Derfor synes jeg, at det er flot af statsministeren at stå og sige: I oppositionen er de bare sure.
Der er ikke en eneste fremstrakt hånd fra statsministeren og fra regeringen til at få den her historiske krise løst i fællesskab med resten af Folketingets partier, men derfor er det jo ikke en naturlov, at Dansk Folkeparti har den afgørende indflydelse; det er jo noget, statsministeren vælger, fordi han ikke ønsker at samarbejde med resten af Folketinget.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Der har ikke været tale om små, drypvise tiltag.
Der har været tale om en stribe tiltag af forskellig karakter.
Nogle har rettet sig direkte ind i den finansielle sektor og har bidraget til at stabilisere den.
Nogle har rettet sig ind i privatøkonomierne og bidraget til at stabilisere dem og give dem noget fremtidshåb tilbage, bl.a. SP – folks egne penge.
Nogle har været målrettet udgiftssiden og har altså øget de offentlige udgifter, de offentlige investeringer.
Nogle har været målrettet indtægtssiden, omlægninger på skat, og hvis man ser på den samlede effekt af vores ekspansion i vores finanspolitik, tror jeg, at det sådan balancerer på udgiftssiden og indtægtssiden.
Det, hr. Morten Østergaard så tilbyder, er et medejerskab til at bruge nogle flere penge.
Jeg vil gerne sige, at hvis vi skønner, det er nødvendigt at bruge nogle flere af de penge, vi har mulighed for at bruge, fordi vi har ført en økonomisk ansvarlig politik i en årrække, så finder vi nok ud af det.
Det kræver ikke meget mod, det kalder ikke på så ufattelig meget hjælp i virkeligheden at finde ud af at bruge flere penge.
Det kan vi godt finde ud af, hvis det er fornuftigt.
Pernille Frahm (SF), 2009-10-08:
Selv om regeringen har siddet i 8 år, har statsministeren jo ikke siddet så længe, og når man sådan hopper ind i et embede, kommer man til at arve en masse sager – der er gode sager, og der er rigtig, rigtig dårlige sager.
En af de her rigtig, rigtig dårlige sager er jo, at i et kongerige som det danske, hvor vi har en lang, lang tradition for, at kongehuset holder sig fuldstændig ude af det politiske spil, har arvingen til den danske trone, kronprins Frederik, besluttet, at han i morgen vil indtræde i et meget politisk befængt forum, nemlig Den Internationale Olympiske Komité.
Der vil han sidde og blive kollega med en af Idi Amins tidligere hærchefer; han skal være kollega med en af general Francos tidligere venner – tidligere, fordi Franco jo er død; han skal sidde sammen med folk, der er dømt for svindel og bedrageri og bestikkelse, og blandes ind i en lang række politisk befængte beslutninger.
Ville statsministeren ikke ønske, at den sag ikke fandtes?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Jeg har fuld tillid til, at kronprinsen kan håndtere det hverv, som han formentlig, efter alle underretninger, vælges til i morgen, tror jeg, det er.
Det er, hvad jeg kan sige om den sag.
Pernille Frahm (SF), 2009-10-08:
Det var dog et meget overraskende svar, må jeg sige, og det er det, for så er statsministeren måske ikke opmærksom på, at Statsministeriet selv har oprettet en politisk følgegruppe, der skal hjælpe kronprinsen ud af de her politisk meget befængte situationer, han risikerer at havne i.
Så den der fulde tillid kan i hvert fald ligge på et meget lille sted, når det handler om, hvad Statsministeriet selv har tænkt sig at gøre for at redde ham ud af det. Ville statsministeren dybest set ikke ønske, at han ikke havde arvet den sag?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Det er jo et lidt underligt spørgsmål.
Jeg har været medlem af den her regering siden 2001; regeringen er et kollegium; jeg har på alle måder taget del i beslutninger, der er truffet, også før jeg blev statsminister, og jeg står inde for det hele.
Og i forhold til den aktuelle situation kan jeg bare oplyse, at jeg har fuld tillid til, at det er et hverv, som kronprinsen vil kunne bestride.
Og så kan der ikke oplyses mere om den sag – altså, det er jo ikke en ønskekoncert eller andet, vi afholder her.
Forhandling
Nick Hækkerup (S), 2009-10-08:
Både i åbningstalen og også flere gange i løbet af i dag har vi hørt, hvordan forslaget om millionærskat vil føre til, at virkelysten svækkes, at de særlig kvikke vil blive grebet af tungsind og ikke rigtig vil gide mere.
Nu har statsministeren så senest opfordret til, at vi skulle prøve at lave en nogenlunde fair beskrivelse af virkeligheden, og det vil jeg gerne følge lidt op på.
For hvis vi nu tager en direktør med en årsindkomst på 1,1 mio. kr., og hvis man bruger en almindelig skatteberegning, f.eks. Skatteministeriets, kan man se, at sådan en gut eller gutinde vil have en nettoindkomst på 600.000 kr. om året.
Med millionærskatten, som jo er på 6 pct., skal han så betale 6 pct. af de sidste 100.000 kr., dvs. 6.000 kr. ekstra.
Kan man måske forestille sig, at det der katastrofale tab af arbejdstid også kunne indtræffe, hvis han f.eks. drak en halv kop kaffe mere sidst på eftermiddagen eller blev forsinket i bilen om morgenen på vej ind til arbejde, eller at andre ting ville gøre, at et tilsvarende tab af arbejdstid kunne indtræffe?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Jo, jo, jeg kan jo godt se, hvad man har gang i her.
Det er sådan noget med at tage fat i den lille danske misundelse og se, om man ikke kan lave et eller andet her.
Det berører ikke så mange, og det er jo populært, og der er jo ingen grænser for, kan jeg forstå, hvor mange hjemmehjælpstimer man kan finansiere ved det.
Men hele afsættet, hele tankegangen, hele indfaldsvinklen er forkert og har også været det i debatten her i dag, hvor man jo igen og igen siger, at vi giver skattelettelser.
Altså, jeg vil gerne lige bare for god ordens skyld sætte et par ting på plads.
I min optik foregår det på den måde, at folk tjener penge, og udgangspunktet er, at det er deres egne.
Så opkræver vi noget skat.
Og derfor er alle de her eksempler på, hvor meget vi giver, og hvad effekten af det er, en skæv vej.
Hvorfor gør vi det?
Det gør vi rimeligvis, fordi vi godt et eller andet sted ved – den tidligere regering gjorde det jo også – at hvis vi skal være konkurrencedygtige på arbejdskraften internationalt, er vi også nødt til at have en fornuftig lav beskatning af høje indkomster.
Så kommer Socialdemokratiet så her og foreslår, at nu skal vi øge beskatningen af de høje indkomster.
Nick Hækkerup (S), 2009-10-08:
O.k., så accepterer jeg præmissen om, at der skal et lidt bredere syn på, og at vi simpelt hen bliver nødt til at løfte niveauet.
Så lad os sige, at der altså er 28.000 personer, der bliver ramt af den her millionærskat.
De vil alle sammen arbejde 3 minutter mindre, og det betyder, at der vil blive leveret 1.400 timers arbejde mindre om året på grund af millionærskatten i Danmark, svarende til noget under 1 direktørs arbejde.
Så når vi løfter det her op i et større samfundsmæssigt perspektiv, kan vi se, at vi med millionærskatten taber 1 direktørs arbejde.
Hvis det nu var Stein Bagger eller et af de kvikke hoveder i Roskilde Bank, kunne vi måske endda leve med det, men selv hvis det ikke var det, er det da tankevækkende, synes jeg, at Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti har brugt så meget tid af debatten på at kere sig og bekymre sig om 1 direktør og så lidt tid på at bekymre sig om de 100.000 andre – som ser ud til at blive 200.000 – som kommer til at stille sig ved siden af den ene direktør.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Når man løfter det her op, skal man jo nok snarere løfte det op ved at tage en diskussion om, hvordan vi indretter Danmark både i forhold til offentlig service og i forhold til vores skattestruktur m.v. sammenlignet med de lande, som vi i de kommende år kommer til at konkurrere med om den dygtige, veluddannede arbejdskraft og om at trække kapital til, med henblik på at der foregår forskning, innovation, udvikling og produktion i Danmark.
Det er nok snarere den diskussion, vi skal tage, tror jeg.
Så kan man jo f.eks. sætte sig ned og beregne, hvor mange højtlønnede danskere der skal føle, at det er mere attraktivt at bo i London eller Singapore eller et andet land end at bo i Danmark, og så får den dér millionærskat meget hurtigt ben at gå på, for det er jo sådan set den konkurrence, vi er oppe imod, og det er det, der er det interessante.
Men jeg ved godt, at Socialdemokratiet hellere vil ride den lille misundelse og skabe et indtryk af, at det er en gratis omgang.
Jonas Dahl (SF), 2009-10-08:
Jeg vil gerne indledningsvis sige, at jeg da er glad for at se statsministeren i dag.
Det har til tider også, synes jeg, været en kende for morsomt, og jeg havde da håbet på, at vi kunne få lidt mere alvor fra en statsminister, nu hvor landet befinder sig i en så alvorlig krise, som det gør.
Nu valgte statsministeren jo at gå under jorden i hele sagen om regeringens overbetaling af privathospitaler, en overbetaling, som nu er blevet bekræftet af Rigsrevisionen, og mens statsministeren har undgået det ene samråd efter det andet, har han kommunikeret med omverdenen på Facebook.
Det er åbenbart den måde, man kommunikerer på, når det er dårlige sager for statsministeren.
Når nu vi har fornøjelsen af at se statsministeren her i salen, så vil jeg gerne høre, hvordan den økonomiske ansvarlighed, som regeringen prædiker og siger, den har så meget af, hænger sammen med den systematiske overbetaling af privathospitalerne, som statsministeren stod bag, dengang han var sundhedsminister.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Ja, nu er jeg ikke bekendt med, hvad det skulle være for nogle samråd, jeg har undgået.
Jeg har været kaldt i samråd i Udvalget for Forretningsordenen.
Det har været det relevante samrådsspørgsmål, der har været stillet til mig i den sag, og det har jeg deltaget i.
Der har ikke fundet nogen systematisk overbetaling sted.
Jonas Dahl (SF), 2009-10-08:
Det vil sige, at statsministeren altså ikke anerkender den undersøgelse, der er kommet fra Rigsrevisionen, og som påpeger, at der faktisk er foregået overbetaling af privathospitalerne.
Det synes jeg da er påfaldende.
Jeg kan da understrege – og det ved statsministeren åbenbart ikke – at statsministeren i hvert fald har været indkaldt til samråd i Sundhedsudvalget.
Der har også været indkaldt til samråd i Finansudvalget, og begge gange har statsministeren fejet det af bordet og sagt, at dem syntes han ikke at han ville møde op til.
Det må jo så måske være statsministerens pressechef, der har kommunikeret de oplysninger ud.
Det undrer mig da, at statsministeren ikke er blevet gjort opmærksom på det, men jeg håber da ikke, det er en afsmittende effekt af den indsats, vi har set i Forsvarsministeriet.
Jeg håber da ikke, at det er en måde, som er ved at brede sig i hele regeringen.
Jeg vil gerne høre, om statsministeren vil bekræfte, at de 900 mio. kr., som regeringen har overbetalt privathospitalerne med, rent faktisk kunne være gået til en psykiatrisk behandling af de 7.000 mennesker, som i dag står på venteliste, eller til en yderligere genoptræning af de 10.000, som i dag ikke får ordentlig genoptræning, når de udskrives fra hospitalerne, eller til behandling af 15.000 danskere for prostatakræft.
Det er faktisk, hvad man kunne have fået, hvis man ikke havde overbetalt privathospitalerne.
Anerkender statsministeren det?
Steen Gade (SF), 2009-10-08:
Jeg vil først sige til statsministeren, at vi da fra SF’s side tager imod tilbuddet om at komme ind i forvaltningen af globaliseringsmidler.
Jeg kan ikke opfatte det som andet end en fuldstændig åben invitation.
Til gengæld vil jeg gerne sige til statsministeren, at det jo er ren sorteper at sige, at det er der, det skal løses.
Det er statsministeren, der ikke har sørget for, at det om miljø og teknologi står på finansloven fra regeringen.
Vi ved, at det er et kæmpe vækstområde, og derfor har jeg sådan set et spørgsmål til statsministeren.
Vi er nogle, der synes, at statsministeren har fejlet helt afgørende i sin åbningstale ved ikke at lægge vægt på problemerne med, hvordan vi får skabt fremtidens job, og hvordan vi undgår at tabe job.
Statsministeren sagde for lidt siden: Når vi engang vågner op efter krisen.
Jeg håber, det var en fortalelse, for det er jo ikke det, vi skal.
Vi skal handle nu, så vi undgår at tabe for mange job, og så vi skaber de nye job.
Der har statsministeren jo egentlig kun svaret med vækstforum.
Kan statsministeren ikke godt se, at det er lidt sølle?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Men det er også forkert.
Vi fremlagde som sagt en erhvervsklimastrategi i mandags, og jeg sagde klart i min tale i tirsdags, at et af de første steder, vi tager fat i forhold til den her vækstdagsorden, præcis er med hensyn til grøn vækst.
Det, der er brug for, hvis der nu spørges tættere ind til den proces, som jeg ser for mig, er jo, at der direkte i kølvandet på indgåelse af en forhåbentlig ambitiøs aftale i København i december sker den opfølgning med politiske beslutninger, der gør, at Danmark og danske virksomheder kan få den fulde effekt af den grønne bølge, som en sådan international klimaaftale sætter i værk.
Det, man kan forvente, er, at vi er meget optaget af det her, som jo skal løses, ved at vi prioriterer offentlige forskningspenge, som skal løses, ved at vi laver en stærkere offentlig regulering, som bl.a. fremmer nogle af de ting, der spørges ind til, altså at vi ved udskiftning og på anden vis trækker den rigtige grønne vej og dermed også understøtter et hjemmemarked.
Det, man kan forvente, er, at første ting fra nu af og hen over klimatopmødet, forankret i det her vækstforum, er denne grønne vækst.
Det er det, man kan forvente.
Ole Hækkerup (S), 2009-10-08:
Tak, formand.
Synes statsministeren ikke, det er tankevækkende, at vi for 10 år siden diskuterede, om man skulle indtægtsgraduere børnechecken for de højeste indkomster, og at vi så nu har en diskussion om at tage børnechecken fra dem med de laveste indkomster?
Hvor synes statsministeren helt ærligt selv det fortæller os at det her samfund er blevet drejet hen?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Jamen jeg deltager ikke i nogen debat om at tage børnechecken fra de laveste indkomster.
Ole Hækkerup (S), 2009-10-08:
Nu kan man selvfølgelig godt have en diskussion af, hvem der mon har den bedste forældreevne til at sørge for, at ungerne kommer videre.
Jeg vil gerne lægge hovedet på blokken på, at vi nok finder den ringeste forældreevne hos nogle af dem, der i forvejen er dårligst kørende, også sådan rent økonomisk.
Det er det ene.
Jeg synes, at noget af det, som har været lidt overset i debatten i dag, er hele den fordelingsside, der er af den politik, regeringen fører, og derfor har jeg et andet spørgsmål til statsministeren.
Med den skattereform, man har lavet, får slagteriarbejderen, der er blevet fyret – hvis man isoleret set ser på skatten – en skattelettelse på 40 kr. om måneden og direktøren i Danske Bank får en skattelettelse på 40.000 kr. om måneden.
Hvor er retfærdigheden i det?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Jeg synes, at det, hr. Hækkerup giver udtryk for, er en meget fordomsfuld tilgang til forældrerollen: lav indkomst – dårligt forældrepotentiale, høj indkomst – fantastisk forældrepotentiale.
Det er ikke min tilgang til det.
Prøv at køre op og ned ad kysten herude, og prøv så at spore nogle af de børn, der også bor der, og se, hvem det er, der besøger de enklaver, vi har med hashhandel i København, og sådan noget.
Altså, det er simpelt hen for fordomsfuldt, og det er hverken i overensstemmelse med min personlige erfaring eller mit menneskesyn at sætte det op på den måde, at hvis man har en lav indkomst, kan man ikke løfte sit forældreansvar, og hvis man har en løn på det niveau, som der hentydes til, så er man en brillant forælder.
Altså, sådan hænger det, tror jeg, ikke sammen.
Mogens Lykketoft (S), 2009-10-08:
Når jeg lader mig provokere på det her meget sene tidspunkt, er det, fordi jeg ikke tror på den påstand, som vi nu har hørt statsministeren og VK-ordførere fremføre gang på gang, om, at de hundredtusinder af kroner, man giver i skattelettelser til den ene procent af danskerne, der tjener mest, er en samfundsøkonomisk nødvendighed eller en direkte gevinst.
Jeg betragter det som en dårlig og uholdbar undskyldning for at forgylde VK-partiernes hovedsponsorer.
Derfor vil jeg stille statsministeren to spørgsmål.
For det første: Er statsministeren helt klar over, at det, som S og SF foreslår med millionærskatten, alene geninddrager den del af næste års skattelettelse, der ligger på personlig indkomst ud over 1 mio. kr.?
For det andet: Kan statsministeren på nogen som helst måde dokumentere, at den hidtidige beskatning af dem, der tjener over 1 mio. kr., har ført til hjerneflugt i Danmark?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Så uanset hvad hr. Mogens Lykketoft spørger til i så henseende, er det jo sådan set situationen. Socialdemokratiet var sådan set klar til, måtte man forstå oven på Skattekommissionen, at gå ind i den debat.
Vi andre lavede så en skattereform, som i forhold til Ginikoefficient og alt muligt andet burde være mere traditionelt socialdemokratisk, og Socialdemokratiet vil så ingenting.
Det er jo så bare situationen.
Mette Gjerskov (S), 2009-10-08:
Statsministerens meget teoretiske udfoldelse af erhvervsklimastrategien bekræfter mig bare i, at der ikke er noget konkret i det, at der ikke er et konkret hjemmemarked.
Vi stiller forslag om en skrotningsordning for oliefyr, hvis man udskifter det med solvarme eller med jordvarme.
Med hensyn til solceller har Risø fundet noget af det fineste i verden, men de kan ikke eksportere det, hvis ikke de kan vise, at det virker.
Det kan vi hjælpe dem med.
Kan jeg forvente, når nu hele den der strategi åbenbart skal rulles ud i noget konkret, at regeringen f.eks. vil støtte vores skrotningsordning for oliefyr?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-10-08:
Det står mig i hvert fald klart, at hr. Mogens Lykketoft og jeg ikke bliver enige om det her, og det skal vi vel heller ikke blive.
Jeg må sige, at med den skattereform, regeringen har lavet, er der en forsvarlig indkomstmæssig profil.
Det er i den grad de bredeste skuldre, der bærer de største byrder.
Næsten ligegyldigt hvordan man går ind og ser på det, er det situationen.
Hvis man snakker retfærdighed og sådan noget, så kan jeg da f.eks. pege på det forhold, at målt på Ginikoefficienten svarer den forøgelse af – i gåseøjne – uligheden, vi laver med skattereformen, til 2 år under den gamle socialdemokratisk ledede regering, som i gennemsnit jo altså forøgede uligheden i samfundet målt på Ginikoefficient med ¼ pct. om året.
Det er sådan set situationen omkring det.
Jeg er slet ikke i tvivl om, at en del af det at kunne være en stærk konkurrencedygtig økonomi i et stadigt tættere konkurrerende internationalt samfund også er at kunne byde ind med, at man i forhold til folk med attraktive lønninger har en fornuftig beskatning.
En bankdirektør – og den bankdirektør har været fremme mange gange her i dag – med en indkomst på 2½ mio. kr. om året vil jo altså betale noget, der ligner 1,3 mio. kr. i skat i 2010 med den reform, vi har lavet, svarende til 53 pct., en folkepensionist vil betale 37.000 kr., svarende til 25 pct.
Lone Dybkjær (RV), 2009-10-08:
Statsministeren svarede i sit indlæg til fru Marianne Jelved, som han kvitterede for var meget engageret i sine spørgsmål vedrørende de her underskud, vi står med nu, at det jo var ærgerligt, at det engagement ikke var til stede, da vi drøftede reformer sidste år.
Det passer jo ikke, at Det Radikale Venstre ikke godt vil lave arbejdsmarkedsreformer.
Jeg synes, at det ville være klædeligt, hvis statsministeren sagde, at det ikke var Det Radikale Venstre, der ikke ønskede det.
Det var derimod Dansk Folkeparti.
Det er helt o.k., at statsministeren så opgiver.
Vi synes, at det er forkert, men det er så de faktiske forhold i jernindustrien.
Så vil statsministeren meget gerne vende tilbage til 2001, og det er klart, at så kan man få milliarder af spørgsmål, milliarder på bordet hele tiden.
Det, som interesserer Det Radikale Venstre, er: Hvad vil statsministeren gøre ved det voksende underskud og det, der netop er publiceret nu fra statsministerens eget finansierede forskningsteam, nemlig at det bliver meget dramatisk større, end man havde forudset?