Sophie Hæstorp Andersen (S), 2008-04-22:
Gadeurolighederne begyndte på Nørrebro den 9. februar 2008, men i de uger, de varede, blev der i hele landet sat ild til affaldscontainere, klubber, skoler og biler.
Nu er urolighederne overstået, kameraerne er slukket, men netop derfor er det nu, vi har et ansvar for at gå i dybden med de problemer, der udgjorde udgangspunktet for urolighederne.
Vi politikere har et ansvar.
Mange partier fremsatte lige efter urolighederne en række forslag til forbedringer af integrationsindsatsen i Danmark.
Der var både fornuftige og også enkelte tossede ideer imellem, men overordnet set tyder meget på, at partierne i Folketinget uden de store problemer ville kunne finde sammen om en række fornuftige og vigtige tiltag for at gavne integrationen i Danmark, hvis det virkelig var det, Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti ønskede.
Ærlig talt, der skal nok også langt flere tiltag til, og de skal være målrettede og langsigtede og kunne gøre brug af virkemidler, vi ikke hidtil har set en vilje fra regeringens side til at tage i brug.
For integrationen er faktisk ikke så fantastisk, og regeringens tiltag for at imødegå de problemer, vi ser i dagens Danmark, er ikke så vidtrækkende, som Venstres ordfører lagde op til i sin tale.
Vi lever i en tid, hvor flere unge med anden etnisk baggrund er kommet i arbejde eller er under uddannelse, og hvor flertallet udnytter det danske samfunds muligheder, bidrager til fællesskabet og står vagt om demokratiet, samtidig med at flere undersøgelser viser, at diskrimination og intolerance fra danskernes side er på tilbagetog.
I den situation er det faktisk rystende og dybt, dybt bekymrende, at mange andre bevæger sig i stik modsat retning ind i fundamentalistiske og religiøse sekter, der giver sig udslag i et anderledes kvindesyn, arrangerede ægteskaber, æresdrab, genopdragelsesrejser m.m., ind i organiseret kriminalitet, hvor vold og trusler på livet er hverdagskost, ind i etniske parallelsamfund i boligområder uden personlig kontakt med den øvrige danske befolkning.
Mange unge med anden etnisk baggrund kæmper dagligt en indre værdikamp, og regeringen gør alt for lidt for at sikre, at de moderate kræfter inden for religion eller ideologi bliver styrket, for over for dem er der kræfter, der trækker i modsat retning.
Andre - ofte helt unge - bliver trukket ind i organiseret kriminalitet, og de har på mange områder fået de danske rockere til at blegne.
Det har ført til utryghed i boligområder på grund af banders tilfældige opgør med hinanden om narko, våben og menneskehandel på åben gade.
Ud over kriminaliteten i sig selv er det største problem her, at det trækker i en forkert retning, når unge kriminelle fremstår som rollemodeller for mindre søskende og andre i et lokalområde.
I Socialdemokratiet har vi udarbejdet et udspil, der hedder »Integration - forfra«.
Vi havde ansvaret for integrationen i 1990'erne og tog de første spadestik med integrationsloven fra 1998, der var målrettet flygtninge i Danmark.
Denne regering har efter vores mening spildt 7 år - 7 gode år med vækst i økonomien til at tage de næste skridt i integrationen.
I »Integration - forfra« foreslår vi Socialdemokrater, at ghettoområder om 10 år er en saga blot via en massiv indsats med renoveringer, flyttehjælp, fortrinsret til lejligheder for folk med arbejde m.m.
Vi foreslår ligeledes, at familiesammenførte skal stille sig til rådighed for arbejdsmarkedet, da isolerede indvandrermødre uden en naturlig kontakt til det danske samfund har meget svært ved opdrage deres børn til at fungere i det.
Vi har en lang række andre forslag, som jeg gerne kommer ind på, og jeg vil sige, at målet med en effektiv integrationspolitik jo netop må være at fremme en udvikling, som ikke sker af sig selv.
Målet er ikke alene at forhindre fremtidige uroligheder og kriser, målet er at åbne en historisk mulighed for Danmark.
Gevinsten for det danske samfund ville være enorm, hvis alle med en anden etnisk baggrund fik en uddannelse og fik den samme beskæftigelsesgrad, som de øvrige danskere har.
Faktisk ville det være den mest positive økonomiske reform i Danmark i nyere tid.
Men ud over starthjælpen og nedskæringen på kontanthjælpen har denne regering i stort omfang ikke leveret nogen tiltag, der kunne fremme en sådan ordning.
Til gengæld har man søsat en række projekter, ofte betalt af satspuljen og andre puljer.
Nogle er gode, andre er det så som så med.
Men jeg vil sige, at der er brug for, at vi kigger på den integrationsindsats, vi har i Danmark.
Vi mener, at der er brug for at støtte op om et kasseeftersyn på området, og vi mener også, at der er brug for at opstille konkrete mål, og at der er brug for nogle tiltag, der går i en mere ordentlig retning, der går i retning af at kigge på de problemer, vi har, frem for alene at kigge på noget, som f.eks. mentorordninger, som måske kun er finansieret over 3 år af satspuljen.
Tak for ordet.