Karen Hækkerup (S), 2009-01-23:
Så fik vi jo endnu en gang at vide, at det her drejer sig om retsprincipper, og at det vil være uacceptabelt, fordi det vil ramme mennesker hårdt.
Grunden til, at Socialdemokraterne i sidste samling fremsatte det her forslag og nu genfremsætter det sammen med SF, er jo ikke, at vi vil tage hensyn til dem, som har dyrene.
Det handler om, at vi vil tage hensyn til de dyr, der lider.
Der er fra tid til anden skrækkelige historier om hunde, som bliver hængt, om køer, som får brækket deres haler, og om dyr, der bliver efterladt i skoven med deres poter klippet af eller med deres mund tapet sammen.
Der er altså mennesker i det her land, som behandler deres dyr så skidt, at det ligner torturlignende forhold.
Det er til de mennesker, vi rent faktisk gerne vil ind at sige: Det nytter ikke noget, at I bare går ud og køber jer et nyt dyr, mens vi venter på, at der falder dom i en given sag.
Lovgivningen i dag er sådan, at man har ret til og mulighed for, hvis det er det samme dyr, der lider overlast, at komme ind og give en masse pålæg; man kan fjerne dyret, man kan kræve det aflivet.
Men det ændrer ikke ved, at folk, mens sagen verserer ved domstolene, kan gå ud og anskaffe sig et, to, tre eller ti nye dyr, som de kan behandle lige så dårligt eller værre.
Vi har nogle sagsbehandlingstider ved domstolene, der generelt er meget, meget lange.
Det er en sang, vi synger tit.
Vi brokker os ganske ofte over, at der er for få ressourcer ved domstolene, og foreslår, at man f.eks. kunne ansætte noget HK-personale for at frigive noget mere dommertid, så der kunne være noget mere effektiv handling ved domstolene.
Det er en sag, som løber helt for sig selv, men en afledt konsekvens af den her ineffektivitet ved domstolene, som der jo givet må siges at være, er, at der er nogle sager, som har en ganske lang sagsbehandlingstid, fordi de vurderes til ikke at være lige så vigtige som alt muligt andet.
Vi har jo her i Folketinget fremsat forslag om forskellige regler for, hvor lang tid vi vil vente, når det eksempelvis er en voldssag.
Det er, fordi vi prioriterer voldssager.
Det er, fordi det er vigtigt, at der hurtigt bliver fældet en dom.
Men det betyder altså, at andre sager bliver skubbet i baggrunden, og især må man sige, at sager, som falder allernederst i køen, præcis er de sager, som drejer sig om dyr.
Det synes vi at man må gøre op med, og vi synes ikke længere, at vi kan se stiltiende til, at dyr bliver så groft mishandlet, som tilfældet rent faktisk er.
Det, man bliver mødt med fra regeringens side, er ligegyldighed, men der er et behov, og det er ikke bare noget, Socialdemokraterne og SF, hvilket SF også senere selv vil redegøre for, mener, det er noget, som vi også har rejst på vegne af Dyrenes Beskyttelse, som har udtalt, at der er et behov for at give politiet den mulighed i meget grove sager at kunne udstede et midlertidigt forbud mod at have med dyr at gøre, indtil retten har afsagt dom.
Alligevel vælger regeringen den her linje, som jeg slet, slet ikke kan forstå, og som slet, slet ikke hjælper de dyr, der bliver mishandlet.
Der er altså ikke tale om folk, der bare ikke kan finde ud af at passe deres dyr.
Der er tale om folk, som i den grad misrøgter deres dyr.
Det er dem, vi ikke vil have skal have mulighed for at kunne gå direkte fra politistationen ned og købe et nyt dyr, som de kan gå i gang med.
Det er mig meget ubegribeligt, at man i Folketinget ikke vælger at bakke op om det her forslag, som altså også Dyrenes Beskyttelse peger på er nødvendigt.
Men jeg kan jo endnu en gang konstatere, at det bliver ved retorikken og de fine ord, og at de, der vil hjælpe dyrene, i hvert fald ikke er dem, der sidder i regeringen.