Lone Dybkjær (RV), 2008-01-29:
Ja, undskyld.
Det er ikke, fordi jeg skulle have mange papirer med, men når jeg kun skulle have to papirer med og ikke får det ene med, er det jo en dramatisk procentdel, jeg ikke har fået med mig.
Jeg vil gerne takke for debatten.
Jeg synes måske, at det er ganske prisværdigt, at regeringen som regering vælger ikke, om jeg så må sige, at blande sig.
Jeg håber ikke, at det er ensbetydende med, at ministeren ikke vil svare på spørgsmål.
Det går jeg umiddelbart ud fra at det ikke er ensbetydende med, sådan at vi kan få afklaret alle de spørgsmål, som medlemmerne her i Folketinget - i hvert fald fra visse partier åbenbart mener der er.
Fint nok med det.
Jeg vil gerne starte med at takke først og fremmest medforslagsstillerne, Dansk Folkeparti.
Det er jo ikke hver dag, vi fremsætter forslag sammen, men jeg er da glad for, at vi har kunnet være sammen om det.
Det har undret mig meget, at Dansk Folkeparti kun er med på det ene og ikke på det andet, men efter en kort snak med formanden forstår jeg, at det måske var mere eller mindre tilfældigt - eller også var det, fordi man ikke skulle demonstrere alt for stor forbrødring.
I betragtning af hvor få gange det sker, mener jeg ikke, at der sker noget ved det, og da det her jo helt øjensynligt ikke får nogen nem gang på jorden og derfor skal genfremsættes, kan det jo være, at vi kan få flere partier, både Dansk Folkeparti og måske også SF og Enhedslisten, med, næste gang det kommer.
I hvert fald må jeg forstå på ordføreren fra SF, som også talte på Enhedslistens vegne, at man egentlig gerne vil være med til at gennemføre det her.
Det vil jeg takke for, og så synes jeg også, det vil være rimeligt, at vi næste gang kører videre med det i fællesskab.
Så har der været talt meget om tiden.
Altså, der er jo to tidsrammer.
Den ene er, at der skal gå mange folketingsvalg,
og den anden er, som fru Lene Hansen sagde, 3 måneder, fordi det skal træde i kraft i juli 2008.
Det er så en helt anden yderlighed.
Det handler ikke om, om det bliver 2008 eller 2009; medmindre statsministeren griber til ganske dramatisk at udskrive hyppige valg, vil det jo stadig være inden for den her periode.
Derfor håber jeg ikke, at det er det, der er til diskussion.
Vi kan bare genfremsætte det og fortsætte diskussionen.
Jeg synes derimod, at det ville være utrolig ærgerligt, hvis der skulle gå flere folketingsvalg.
Socialdemokratiet sagde nærmest, at der kunne gå adskillige folketingsvalg, og det synes jeg måske er for lang tid trods alt.
Men det, som jeg slet ikke kan forstå, er, hvad det er, man er så bange for.
Jeg kan simpelt hen ikke fatte, hvad angsten for det her forslag består i.
Jo, for nogle ganske konkrete steder og nogle ganske bestemte medlemmer kan jeg godt forstå det, men jeg kan ikke forstå, at et parti generelt er så bange for det her.
Det er ikke ligegyldige forslag, men de er ikke dramatiske - det skal jeg vende tilbage til - i forhold til valgkredsreformen.
Jeg er godt klar over, at der var en hel del, der talte med deres bagland, det var vi sådan set mange der gjorde, men til syvende og sidst skulle vi også nå frem til noget, der var stor enighed bag, og derfor var det jo et kompromis på forskellige punkter, og det var dramatisk.
Valgkredsreformen var dramatisk.
Vi var mange, der godt vidste, at den ville være dramatisk.
I det øjeblik man har større kredse, har man større kendiseffekt for at sige det sådan meget kort og meget banalt, og det har vi også set.
Det vil sige, at de store stemmesamlere, som er i enkelte storkredse, betyder frygtelig meget for deres eget parti, fordi kampen om de næste pladser bliver meget mere på marginalerne, end hvis ikke der er stemmeslugere.
Det kan næsten ikke undgås, at der er stemmeslugere, når vi taler om storkredsene, og derfor er det en dramatisk reform.
Det kan vi sagtens analysere, og det synes jeg vi skal, men vi vidste på forhånd, at sådan ville det gå.
Man behøvede, som jeg sagde, ikke have været ret meget mere end 5 minutter i politik eller have oplevet et par valg for at vide, at det var en dramatisk reform, og det var en reform, vi alle sammen måtte lægge os ind under.
Der var ikke nogen valgmulighed.
Så kommer jeg sådan set til de her forslag.
Som det er blevet understreget gang på gang, specielt af Dansk Folkeparti, er det her et tilbud.
Der er ingen pligt.
Så er det en dårlig idé, og de kan fastholde deres hidtidige system, fuldstændig som de vil.
Vi ved jo godt, at opstillingsformerne siden tidernes morgen har undergået en forandring.
Oprindelig var det kun partierne, der talte.
Senere begyndte man at tale om de personlige stemmer, og folk tror i dag, at det er de personlige stemmer, der afgør det, men det er det ikke.
Det er ikke de personlige stemmer, der afgør det, det er også fordelingen på de enkelte kredse.
Så man kan bare vælge at sige, at det vil man ikke.
Enhedslisten har valgt at have en partilisteopstilling, og det er vel den oprindelige og mest gammeldags facon.
Andre partier har forskellige opstillingsformer, og det går udmærket, det er jo fint.
Derved har de politiske partier jo også på et kerneområde meget stor indflydelse på selve opstillingen.
Vi synes bare, det er rimeligt, at vælgerne også har indflydelse.
Vælgerne tror i dag, at det er personlige stemmer, der afgør det, og ikke alt muligt andet tilfældigt, men det er jo alt muligt andet.
Jeg skal så vende tilbage til det første tilbud, nemlig det, at man ikke opstiller alfabetisk, og jeg vil gerne sige, at jeg også synes, at vi skal bede Folketingets sekretariat om at lægge tallene sammen.
Jeg har lagt tallene så nogenlunde sammen, og det er altså faktisk sådan, at hvis man deler alfabetet op sådan midt over med 14 til den ene side og 14 til den anden side, ja, så er der altså 131, der er valgt fra A til N. Venstre og Konservative var på den måde ikke så præcise, de sagde bare, at de ville diskutere det med deres bagland, og det er også i orden.
Men hvis man lægger det sammen, er der altså 131, der er valgt fra A til N, og 48 - nu har vi så taget 179, men det kan ændres til 175 - der er valgt på den nederste halvdel. Så det er altså ikke sådan, at det er ligegyldigt.
Vælgerne går ikke nødvendigvis ned for at finde en person, og det skyldes selvfølgelig også, at så stort er antallet af personlige stemmer, når det kommer til stykket, trods alt ikke.
Sådan er det ikke, og derfor synes vi, at der ingen - og det er specielt til hr. Erling Bonnesen og Venstre - højere retfærdighed er i, at man bruger alfabetet.
hr. Rasmus Prehn, undskyld.
Det siger jeg hele tiden forkert, og nu gjorde jeg det igen, men det var, fordi jeg var sur.
Jeg prøver at sige noget til ordføreren fra Venstre, hr. Erling Bonnesen, mere for at forkorte debatten.
Ja, nu har jeg næsten glemt, hvad det var, jeg ville sige.
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Jeg synes ikke, at der i alfabetet som sådan ligger en højere retfærdighed, men faktum er, at man vælges efter sin placering på listen, som i dag er alfabetisk.
Derfor vil jeg meget bede om - det er også derfor, forslagene er delt i to - at man i det mindste kunne tage fat på, om den alfabetiske rækkefølge ikke kunne ændres.
Det ville i hvert fald give en anden retfærdighed, kan man sige, og det ville jo alt andet lige give partierne større indflydelse, end de her i dag.
Og det ville måske ikke være så dårligt endda.
Når det drejer sig om det andet tilbud, er det et spørgsmål om, om man skal optælle efter storkredse eller kredse.
Her er det klart, at det valgteknisk set og valgkredsmæssigt set er en større reform - det medgiver jeg gerne - ikke så meget fordi man skal optælle på storkredse, men det er selvfølgelig to forskellige principper, om man skal vælges bredt, eller man kan nøjes med at være valgt lokalt.
Men jeg synes trods alt, at det eneste rigtige er, når man render rundt og siger til vælgerne, at det er de personlige stemmer, der afgør det, at det så også er de personlige stemmer, der afgør det, for det er ikke tilfældet i dag.
Det er ikke de personlige stemmer, der afgør det.
Det tror vælgerne, og derfor synes jeg, det ville være rigtigt, at man så i det mindste holdt op med den snak om, at det er de personlige stemmer, der afgør det, men sagde, at det er et meget mere kompliceret system.
Jeg synes, det er vigtigt, at man diskuterer det med sit bagland, selvfølgelig.
Det synes jeg vi alle sammen skal gøre, men jeg synes også, at det er meget vigtigt, at man diskuterer det med sit bagland på den præmis, at det overhovedet ikke er noget, man behøver at gennemføre.
Det kan være, at der er nogle fjollede partier som Det Radikale Venstre og Dansk Folkeparti og sådan nogle, der gennemfører det.
Det kan være, at vi gør det, men det behøver ikke at berøre de store partier, de veletablerede partier i den forstand, og derfor synes jeg da godt, at man kunne vise den largesse, at de andre partier kunne få lov til at opstille, som de vil, og i hvert fald sige, at man synes, det skal være de personlige stemmer, der afgør det, og bestemt ikke, at det skal være alfabetet, der afgør det.
Derfor vil jeg meget appellere til, at man stiller de spørgsmål, som man har, og laver de analyser, som man gerne vil have - jeg er meget spændt på, hvad det er for nogle, for jeg kan ikke regne sådan det helt dramatiske analysearbejde ud - og så i øvrigt viser den largesse at sige: Hvad er der i vejen med, at der er nogle partier, der får nogle ekstra tilbud?
Det må også være muligt for de partier, der ikke vil have det, at argumentere for, at de ikke vil have det, men at de bare vil fortsætte, som de altid har gjort, og så lade nogle andre partier finde nogle andre veje til, hvordan de engagerer deres medlemmer og deres vælgere.
Så det vil jeg opfordre til, og jeg vil sige, at selvfølgelig er det med 2008 ikke afgørende, men at vi på den anden side ikke behøver hundrede år og en sommer og mange folketingsvalg, før vi kan gennemføre så relativt små reformer, som der her er tale om.