Pernille Skipper (EL), 2012-05-08:
Tak for det.
Som mange andre har sagt fra den her talerstol, har det her forslag nogle rigtig gode intentioner.
Intentionen om at styrke ytringsfriheden er noget, som Enhedslisten stærkt kan bakke op om.
Derudover er der også flere elementer i beslutningsforslaget, som vi synes er rigtig positive. For det første gælder det – næsten selvfølgeligt – straffelovens § 114 e, som har en ekstremt uheldig effekt på vores ytringsfrihed her i landet.
Det så vi f.eks., da Roj TV, tv-stationen, blev dømt for overtrædelse af bestemmelsen med den begrundelse, at nyhedsdækningen var for ensidig.
Det må man sige er noget af et låg at lægge på ytringsfriheden, at et nyhedsmedie kan komme til at dække for meget af den ene side af en debat.
Vi har også set en sag, hvor en boghandler blev dømt for at distribuere materiale, som han ikke selv havde skrevet, men som han altså havde været med til at trykke.
Og vi har set det, da foreninger og andre nærmest blev truet til at fjerne en appel fra det, der blev kaldt Foreningen Oprør, fra deres hjemmesider.
Her var ikke engang tale om en indskrænkning, men om decideret censur.
Her er vi altså meget enige med Liberal Alliance i, at der er stærkt behov for at sikre vores ytringsfrihed.
Derudover indeholder beslutningsforslaget ændringer af henholdsvis injurielovgivningen, blasfemiparagraffen og racismeparagraffen.
Man fristes til at sige, at Liberal Alliance har glemt majestætsfornærmelse, men det kan de jo tage med en anden gang.
Alle de her bestemmelser, altså racismeparagraffen, blasfemiparagraffen og injurielovgivningen, begrænser i en eller anden form det, som enkeltpersoner kan ytre sig om i det offentlige rum.
Jeg vil starte med at sige, at Enhedslisten længe har været tilhænger af en afskaffelse af blasfemiparagraffen.
Vi har også tidligere mig bekendt selv stillet forslag om det, og vi er rigtig tilfredse med, at vurderingen ligger i Straffelovrådet.
Men som udgangspunkt er vi positive over for det.
Det er vi bl.a., fordi blasfemiparagraffen er en bestemmelse, som indskrænker ytringsfriheden med det formål at beskytte guder og ikke mennesker.
Det kan så lede mig hen til, at injurieparagraffen har til formål at beskytte mennesker og ikke guder mod ringeagtsytringer og usande sigtelser.
Jeg vil sige, at jeg synes, det er nogle interessante argumenter, Liberal Alliance kommer med i den forbindelse, og vi vil gerne være med til at diskutere det nærmere, før vi lægger os mere konkret fast på det.
Samtidig vil vi også gerne bakke op om SF's ordfører, som netop problematiserer, at adgang til sagsanlæg i forbindelse med injuriespørgsmål måske skulle have en hjælpende hånd med på vejen.
Der er ikke nogen tvivl om, at der er brug for en bestemmelse, men man kunne måske se på at ændre den.
Der, hvor vi ikke kan støtte dette beslutningsforslag, er en indskrænkning af racismeparagraffen, i det omfang som Liberal Alliance foreslår.
Jeg vil sige, at Enhedslisten selvfølgelig ønsker sig en verden, hvor racismeparagraffen ikke var nødvendig; hvor det altså ikke var sådan, at minoriteter og mindretal blev nedgjort på grund af religion og hudfarve, og hvor der ikke var en hetz eller risiko for en hetz imod dem, men det er desværre ikke virkeligheden.
Her fungerer racismeparagraffen som en yderste stopklods for, hvilke dæmoniseringer man som mindretal må finde sig i i den offentlige debat.
nødvendigt i de sidste mange år, hvor man må sige, at der er sket et skred i den måde, som vi socialt og politisk omtaler minoriteter, f.eks. folk med anden etnicitet, på.
Dæmonisering er ikke i sig selv et problem.
Det vil jeg medgive Liberal Alliance.
Men dæmonisering er et problem, fordi det kan føre til handlinger, altså racistiske handlinger – både de mindre alvorlige, hvor Ali ikke kan komme ind på diskoteket sammen med sin ven Allan, fordi han har en anden hudfarve, og også de mere alvorlige som hate crimes.
Hvis vi skubber grænserne for, hvad man politisk og socialt acceptabelt kan sige, rykker vi også grænserne for, hvad det er acceptabelt at gøre.