Per Stig Møller (KF), 2009-11-06:
Man kan jo blive helt utryg ved, om det er et godt nok forslag til vedtagelse, når nu Enhedslisten stemmer for.
Så må der være et eller andet galt med forslaget til vedtagelse.
Det er jo første gang i lang tid, man ser Enhedslisten stemme for noget som helst, men de skal være velkomne.
Det er altid rart at få fuld opbakning fra Folketinget, og derfor vil jeg også godt takke Folketinget for den brede tilslutning, og jeg kan da sige til hr. Per Clausen, at vi er konkrete.
Som hr. Per Clausen garanteret ved fra Bertolt Brecht, som garanteret er en af hans favoritforfattere, så er sandheden jo konkret.
Vi har altså også været konkrete i de ting, vi går og laver, og de ting, vi agter at lave.
Jeg synes også, som hr. Niels Helveg Petersen påpegede, at der er taget en masse konkrete initiativer.
Men selvfølgelig skal det da fortsætte.
Efter konferencen i København til december håber vi faktisk at have fået basis for en masse konkrete tiltag, som også vil spille ind på sikkerhedsområdet, som jo ikke er hovedemnet, men som er en sidebegivenhed i december.
Når jeg har taget ordet her, er det jo ikke, fordi der var ret mange spørgsmål, for det var der faktisk ikke.
Det ene var om early warning, og der er det jo klart, at Danmark mener, at det er vigtigt – selvfølgelig, det gælder jo enhver ting, om det er trafikpolitik eller det er sikkerhedspolitik eller indenrigspolitik.
Early warning, altså spørgsmålet om, hvor ulykkerne kan indtræffe, er jo vigtigt.
Vi lavede jo også mellemøst- og afrikastudier for at gøre opmærksom på, at der her på grund af klimaet kan indtræffe nogle ulykker, som bliver meget, meget store.
Jeg nævnte fredsforhandlingerne, som jo indirekte bliver påvirket af, at søen pludselig er blevet mindre.
Den grænse, man talte om i 2000, ligger nu et helt andet sted i forhold til søen og har skabt et nyt problem i forhandlingerne dernede.
Så tingene kan opstå uventet.
Derfor skal vi selvfølgelig udbygge vores viden om hvor, hvornår og hvordan.
Det har vi gjort, det gør vi også via EU, og det fører vi ind i FN, sådan som vi gjorde i New York.
Men så er der spørgsmålet om Arktis vedrørende moratoriet.
Det tror jeg faktisk at kyststaterne vil bede sig fritaget for, og jeg er helt sikker på, at vores grønlandske folketingsmedlemmer vil spørge, hvorfor de ikke skulle have lov til at udnytte de muligheder, der ligger, og som pludselig opstår.
Der var en repræsentant i Tromsø, da vi havde møde i Arktisk Råd tidligere på året.
Det var en meget klog mand, som var med som observatør – jeg sætter meget pris på ham – og han sagde: Når nu klimaforandringerne kommer, må de udnyttes på Grønland, for så kommer der endnu mere nedsmeltning.
Så sagde han: Nå ja, nu har jeg forstået det.
Så det forslag blev ikke genfremsat.
Derfor har moratorietanken ikke nogen gang på jorden.
Det ville også være forkert.
Der gælder havretten, der gælder kyststaterne, der gælder den økonomiske zone, og man kan selvfølgelig kun udnytte områderne – og det er det, der skal ske på en bæredygtig måde osv. – inden for ens egne områder, indtil man har fået overdraget noget mere.
Der er vi jo alle sammen enige om, at det kun kan ske via en FN-beslutning, og hvis man er uenig i den beslutning, må man gå til Haag og få en grænsedragning.
Derfor vil jeg sige til hr. Steen Gade, at der ligger et de facto-moratorium i det, at man ikke udnytter de områder, man ikke har ret til, før man har fundet ud af, om man har ret til det.
Men de øvrige har man jo ifølge havretten ret til.
Det fører så til næste spørgsmål om USA.
Nej, de har ikke tilsluttet sig den, men min forståelse er, at de vil efterleve den, og jeg håber så sandelig også, at de underskriver den på et eller andet tidspunkt.
Det er min vurdering, at de vil gøre det.
Det var de spørgsmål, jeg fik.
Og så vil jeg bare konkludere med at takke for den meget brede opbakning, den meget brede tilslutning.
Det er jo rigtigt, som hr. Niels Helveg Petersen sagde, at vi ikke ved, hvor sikkerhedsproblemerne opstår, men netop derfor er det også så meget desto vigtigere, at vi prøver at forudse, hvor de kan opstå, og i hvert fald gør, hvad vi kan, for at forhindre det uden at tro, at vi hermed kan forhindre alle ulykker her i verden, for det er der ingen der kan.