runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bertel Haarder (V), 2009-05-19:
Jeg vil meget nødig forpligte mig på, hvor og hvor mange pladser der skal være.
Jeg har godt hørt ønsket om, at vi skal have en masse skolepraktik på kontorområdet, men med i betragtningen skal jo inddrages spørgsmålet om fremtidsmulighederne for dem, der får den skolepraktik.
Vi har et rådgivende organ, som vi har bedt om at give os gode råd.
Dertil kommer, at der jo er penge involveret.
Skolepraktik er meget kostbart, og jeg har ikke en blankocheck.
Men det er jo sådan, at der allerede i det tidlige efterår begynder drøftelser om fordelingen af visse midler, og jeg har forstået på bl.a. fru Christine Antorinis parti, at det er i den forbindelse, man vil finde finansiering.
Hvis jeg kun nævnte arbejdsmarkedets parter, vil jeg godt føje til, at jeg er helt opmærksom på, at jeg skal holde tæt kontakt til Folketingets partier.
Christine Antorini (S), 2009-05-19:
Jeg kunne godt tænke mig, at ministeren sagde en lille smule mere om skolepraktikken.
Det er jo meget positivt, at der er løbende drøftelser mellem parterne og ministeren, men det, som er udestående, er jo, hvor meget vi løfter skolepraktikken, både med hensyn til områder og måske især hvor mange pladser.
Det lød på ministeren, som om det var nogle drøftelser, der skulle foregå sådan over længere tid og hen over sommeren.
Kunne ministeren være lidt mere præcis, for det er jo altså her og nu, at der er brug for at løfte på skolepraktikken og i første omgang på de tre hovedområder, mekaniker-, tømrer- og kontorområdet, som der er blevet peget på?
Nanna Westerby (SF), 2009-05-19:
Det lader til, at hr. Martin Henriksen åbenbart ikke har læst vores beslutningsforslag om skolepraktik, hvilket også kan være en del af forklaringen på, at hr. Martin Henriksen først i Folketinget afviste det og senere gik ud i medierne og sagde, at man gerne selv ville komme med et tilsvarende forslag.
Det, som SF foreslog, var netop, at man genindførte skolepraktikken som et midlertidigt konjunkturinstrument.
Så det lader til, at ordføreren faktisk ikke har læst vores forslag, og det er da rigtig ærgerligt, for det kan da godt være, at det kunne have betydet, at man faktisk i dag havde haft fælles fodslag om at genindføre skolepraktikken som et midlertidigt konjunkturinstrument.
Martin Henriksen (DF), 2009-05-19:
Jeg mener nu nok, at jeg har læst de beslutningsforslag, Socialistisk Folkeparti har fremsat i Folketinget.
De fylder ikke mere end en halv side sammenlagt, så det evner jeg at overskue, trods alt.
Jeg vil bare sige, at så hænger Socialistisk Folkepartis politik på det område jo overhovedet ikke sammen, for det, Socialistisk Folkeparti foreslog - og så kan jeg jo stille det samme spørgsmål: om ordføreren har læst sit eget beslutningsforslag, der kom for et stykke tid siden var jo, at man skulle oprette praktikcentre, altså at man simpelt hen skulle oprette nye centre, hvor man kunne uddanne de unge mennesker i forbindelse med skolepraktikforløb.
Det var det, der stod i beslutningsforslaget.
Og så virker det jo sådan lidt underligt, at man nu så står her i dag og siger, at det er midlertidigt.
Jeg synes, det er fint, at man siger, det er midlertidigt, men det er fuldstændig tosset at bruge midler på at bygge nogle praktikcentre op, som så skal være midlertidige foranstaltninger.
Så må jeg nok sige, at jeg tror, at man fra Socialistisk Folkepartis side skal gennemtænke sin politik lidt mere.
Jeg vil bare sige, at det bl.a. var derfor, vi fra Dansk Folkepartis side afviste det, og derfor har vi valgt den vej, som nu er lagt frem her i enighed mellem regeringen og andre partier, og som jo har en mere nuanceret indgangsvinkel til tingene.
Nanna Westerby (SF), 2009-05-19:
Jeg kan sige til ordføreren for Dansk Folkeparti, at der jo allerede i dag er skolepraktik.
Der er allerede nu skolepraktik, og det er jo en relativt permanent skolepraktik, man har rundtomkring på en masse skoler.
Den kunne vi godt tænke os at man prøvede at modernisere.
Den eksisterende skolepraktik vil vi gerne modernisere, f.eks. gennem oprettelse af praktikpladscentre.
Derudover vil vi gerne se på at udvide brugen af skolepraktik.
Det har Dansk Folkeparti mig bekendt selv foreslået.
Dansk Folkeparti har mig bekendt selv været med i en politisk aftale, hvor man har meldt ud, at man ville gøre det.
Man har endnu ikke efter 2 uger gjort det, selv om vi dag for dag mister flere praktikpladser.
Men jeg vil gerne slå fast, at SF selvfølgelig helst vil have, at folk tager deres praktik på en virksomhed.
Selvfølgelig er det meget mere optimalt at tage sin praktik ude i praksis i stedet for på en skole, men det er også rigtigt, at den skolepraktik, der er, vil vi gerne gøre mere virkelighedsnær.
Det er det, der ligger bag SF's forslag.
Charlotte Dyremose (KF), 2009-05-19:
I Det Konservative Folkeparti støtter vi det her lovforslag varmt.
Det har visse steder givet en lille smule forvirring om, hvad det egentlig indebar.
Det, det i virkeligheden handler om, er, at det er en justering af, hvordan man tildeler elevrefusion.
Der er jo ingen tvivl om, at det er i vores allesammens interesse, at vi har flest mulige praktikpladser ude i virkeligheden.
Det kan godt være, at vi på et eller andet tidspunkt kommer til at skulle justere lidt på skolepraktikmulighederne, men jeg skal gerne indrømme, at vi fra konservativ side absolut og aldeles foretrækker, at vi bruger alle tænkelige midler på at justere de ordninger, der tilskynder til rigtige praktikpladser i rigtige virksomheder.
Det er nu engang den måde, hvorpå man bedst får en praksisnær uddannelse, som bagefter kan bruges ude i virkeligheden.
Der er ingen tvivl om, at der også er elever, der kommer igennem et skolepraktikforløb og bagefter bliver ganske dygtige.
Det er ikke det, jeg sætter spørgsmålstegn ved, men der er ingen tvivl om, at de altså får bedre forudsætninger, og at chancen for, at de bliver dygtige, er betydelig større, hvis de også har en elevplads i en rigtig virksomhed og får lov til at beskæftige sig med den rigtige virkelighed, som jo også er den, de skal ud at møde, når de er færdige med uddannelsen.
Derfor er det her lovforslag vigtigt, fordi det netop er et forsøg på at ramme lige præcis den fine balance, der bedst tilskynder virksomhederne til at tage og fastholde elever og skolerne til at forsøge at få de her aftaler i stand og dermed også give eleverne de bedst tænkelige muligheder selv i en situation - der er flere, der har været inde på det - hvor det ikke er nemt, bl.a. fordi nogle virksomheder går konkurs, og det er klart, at hvis der ikke er noget arbejde, er der heller ikke nogen elevpladser.
Derfor er situationen en anden, end den er i opgangstider, og derfor skal beløbene og præmieringsordningerne justeres.
Vi er også glade for, at den her ordning udløber i 2010, fordi virkeligheden jo også ændrer sig, og derfor skal vi være klar til at ændre på refusionsordningerne for at sikre flest mulige rigtige praktikpladser.
Der er nemlig ingen som helst tvivl om, at vi fra konservativ side lægger utrolig stor vægt på at kunne fortsætte den kæmpe succeshistorie, må jeg tillade mig at sige, som det har været i den her regeringstid at skaffe så mange rigtige praktikpladser.
Det er selvfølgelig ekstremt svært at fortsætte den succeshistorie i en krisetid, men lad os dog gøre, hvad vi kan for at fastholde niveauet så godt som overhovedet muligt og sørge for, at flest mulige får en rigtig praktikplads.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-05-19:
Situationen på erhvervsuddannelserne er jo meget, meget alvorlig.
Den økonomiske krise har betydet, at antallet af lærepladser er i frit fald inden for rigtig mange brancher.
Derfor er der i den grad brug for politisk handling, så vi kan få reddet de tusindvis af elever, der sidder fast, ud af klemmen, så de kan få deres uddannelse gjort færdig.
Omkring 5.000 unge står i en situation, hvor de mangler en praktikplads; det er unge, der brænder efter at gøre deres uddannelse færdig, der brænder efter at komme ud på arbejdsmarkedet, og det eneste, de har ventet på, har sådan set været politisk handling.
Derfor er vi selvfølgelig også glade for, at det forslag, vi behandler i dag, er blevet fremsat, for det er et kæmpe, kæmpe problem - ikke bare for den enkelte unge, men jo også for samfundet som helhed - når så mange unge står uden en praktikplads.
Derfor vil vi selvfølgelig stemme for forslaget her, og det vil vi gøre, fordi lidt er bedre end ingenting.
For det første må jeg sige, at vi synes ærlig talt, det er noget sløjt, at regeringen har kunnet se på, at det her problem bare voksede og voksede i månedsvis, uden at man har gjort noget.
SF fremsatte to udmærkede beslutningsforslag for et par måneder siden, som bl.a. handlede om at gennemføre skolepraktikken på de hårdest ramte områder.
Det afviste man desværre på det tidspunkt.
Jeg vil gerne citere fra aftalen.
Her står der, at man vil arbejde videre med at afdække muligheden for en styrkelse af uddannelsesgarantien, herunder eventuelt en midlertidig styrkelse af skolepraktikken.
Jeg synes, en ansvarlig minister allerede nu burde fremsætte forslag om skolepraktik, for alt tyder altså på, at det er den eneste måde, hvorpå vi kan få sikret de mange, mange elever, der desværre står uden en praktikplads.
I Enhedslisten savner vi også nogle praktikpladscentre i aftalen.
LO var jo faktisk ude med et godt og gennemarbejdet forslag, som imødekom en lang række af de kritikpunkter, der havde været af skolepraktikken fra regeringens side.
Det er jo en indlysende god idé, at man kombinerer skolepraktikken med en hverdag, der ligner den hverdag, man har på arbejdsmarkedet, mest muligt, altså at man møder klokken 7, arbejder sammen med udlærte svende og er med til at lave noget arbejde, som rent faktisk kan bruges til noget.
Derfor synes vi også, at LO's forslag om praktikpladscentre var rigtig, rigtig godt, og det undrer mig sådan set, at man ikke har taget det med i aftalen, for om end vi er glade for det, der ligger her, er jeg som sagt bange for, at det ikke er nok.
Som sagt sætter vi meget stor pris på, at man fra regeringens side endelig har kunnet se ideen i at lette sig fra stolen og gøre noget ved praktikpladsmangelen.
Vi stiller os positivt over for de elementer, som lovforslaget indeholder, men vi er meget ærgerlige over, at det ikke er sket før, og vi er altså i tvivl om, hvorvidt det her er nok til at løse problemerne.
Til gengæld kan vi garantere, at vi står klar med mandaterne.
Vi stemmer for, når man er parat til yderligere handling, og jeg er desværre ret overbevist om, at man vil blive tvunget til at handle yderligere.
Michael Aastrup Jensen (V), 2009-05-19:
Hvis der stadig væk var DR2-dækning af mødet lige i øjeblikket – nu er der desværre ikke det, nu er der jo kun internetdækning – tror jeg, at folk også ville blive lidt forundrede over det, som jeg har indblik i, nemlig at Enhedslisten har rejst den her debat fem gange, men at de nul gange har rejst debatten om alle de andre lande, jeg lige har nævnt.
Så hvis man virkelig ikke var dobbeltmoralsk fra Enhedslistens side, hvis man virkelig mente det med menneskerettighederne og det ikke bare var en hetz mod en demokratisk stat, mod Israel, ville man jo have rejst bare en enkelt debat om nogle af de andre lande, jeg lige har nævnt.
Når vi kommer tilbage til den rent konkrete situation med fredsprocessen, vil jeg sige, at vi varmt støtter de forskellige arbejder, der er i gang.
Folketingets Europaudvalg har også rejst rundt både i Israel og på den besatte Vestbred for kort tid siden, hvor jeg var med, og hvor vi jo talte med både Fatahregeringens repræsentanter og med den dengang kommende israelske regering.
Og der har vi støttet varmt op om, at der både stilles krav til israelerne, og at der selvfølgelig stilles krav til det palæstinensiske selvstyre.
Og det er da klart noget af det, vi arbejder på.
Men det betyder også, at den dobbeltmoral, der kommer fra Enhedslistens side, kommer vi ikke langt med i forhold til at få skabt en fred.
Yildiz Akdogan (S), 2009-05-19:
I Socialdemokratiet deler vi stadig væk Enhedslistens bekymring over Israels utilstrækkelige overholdelse af menneskerettighederne, ligesom vi har gjort det tidligere, hvor samme forslag blev behandlet, for det er blevet fremsat et par gange før.
Partnerskabet mellem EU og landene omkring det sydlige Middelhav tager udgangspunkt i den fælles udvikling og den gensidige solidaritet.
Igennem et økonomisk og handelsmæssigt samarbejde har vi mulighed for at føre en regelmæssig politisk dialog, og endnu vigtigere er det, at vi kan stille krav til vores partnere.
Aftalerne bygger i udgangspunktet på respekten for demokratiet og retsstaten.
Senest så vi med Gazakrigen, at Israel ikke har været god til at holde sin del af aftalen.
Israel har foretaget overgreb på mennesker imod menneskerettighederne, specielt igennem det seneste år, hvor vi alle har været vidner til optrapningen af konflikten mellem Israel og Palæstina.
Skoler, klinikker og fødevarelagre har været mål for israelsk artilleri og bombardement, og Gaza er efter vinterens hændelser en by i ruiner.
Ligeledes har der været en stigning i antallet af bosættelser, hvilket er kernen i konflikten.
Men spørgsmålet er også, om vi skal suspendere aftalen og tro, at dette vil hjælpe, eller om vi skal holde fast i aftalen og indgå en ihærdig dialog med Israel såvel som med palæstinenserne.
I Socialdemokratiet tror vi på dialogen, vi tror på den politiske dialog.
Derfor er det vigtigt, at vi i EU har en fælles kurs mod fred i Mellemøsten.
Derfor er det vigtigt, at vi via dialog og samarbejde gør Israel opmærksom på, at der ikke må gennemføres nye besættelser eller udvidelser af de eksisterende områder.
Vi mener, at alle parter i konflikten skal opgive vold som middel til at opnå resultater, da vold ikke fører noget godt med sig.
Begge parter skal anerkende hinanden og bidrage til at finde en fælles løsning til gavn for begge parters befolkningsgrupper.
Her er det vigtigt, at EU ligesom USA gør en ihærdig indsats og støtter parterne økonomisk såvel som politisk for at bane vejen mod en tostatsløsning.
Når det er sagt, mener vi, at beslutningsforslaget her er overflødigt, for vi er enige i, at der skal ske en løsning på konflikten, som er til gavn for begge parter, vi deler bare ikke troen på Enhedslistens metode, og derfor kan vi ikke støtte Enhedslistens forslag.
Hans Kristian Skibby (DF), 2009-05-19:
Så kan man jo sige, som en tidligere ordfører før sagde, at så står vi her igen og skal debattere et forslag, som sådan set indeholder nøjagtig det samme, som det har indeholdt de fire forrige gange.
Af den grund kunne man måske også bare have taget sin ordførertale fra sidste gang og så have refereret fra den endnu en gang.
Men jeg vil gerne sige, at selvfølgelig skal tingene behandles fair og sobert her i Folketinget.
Det bliver de så også, ved at vi i dag har en diskussion og en politisk forhandling om det forslag, som Enhedslisten har fremsat.
Jeg synes, det er værd at pointere, at vi jo som sagt også kan undre os over, hvorfor forslagsstillerne ikke udtrykker samme bekymring over den palæstinensiske side af sagen, hvor man jo bl.a. tilbage i 2006 fik bekræftet fra den palæstinensiske forsvarsminister, at Iran over en 2-årig periode havde bidraget med over 100 mio. dollar til at bekæmpe Israel fra området på Vestbredden og i Gaza ved at give tilskud direkte til Hamas, for jeg synes jo også, vi skal have den anden side af hele den her dagsorden med.
Der er selvfølgelig to sider af samme sag, og de er begge to sammen med mange andre årsagsgivende til, at der er den her konflikt i Israel, som desværre har stået på alt, alt for længe.
Jeg synes også, det er værd at pointere, at hvis man kigger på det charter, som ligger bag den ideologi, hvor der netop tages udgangspunkt i arbejdet inden for Hamas, så står der faktisk, at Allah er målet, Profeten er modellen, Koranen er forfatningen, jihad er vejen, og død for Allah er den mest sublime overbevisning.
Hvis man tager udgangspunkt i det her, som jo så er charteret for, baggrunden for Hamas' arbejde for et frit Palæstina, kan man jo sagtens sige, at hvordan skal de dog så finde frem til en forenelig fred og fordragelighed med staten Israel.
Det er så at sige umuligt.
Men selvfølgelig skal tingene prøves, og vi skal gøre, hvad vi kan, også fra dansk side.
Jeg synes også,
at vi bl.a. via vores arbejde i Europaudvalget og andre steder - de steder og de organer, hvor vi er medlem - gør en aktiv indsats for at synliggøre, at det selvfølgelig forpligter israelerne at sikre eksempelvis, som udenrigsministeren selv var inde på, at medicin, cement, fødevarer, hygiejneartikler osv. har mulighed for at komme ind til borgerne i Palæstina.
Det gør man selvfølgelig ikke ved at sanktionere den del af essensen.
Men forslaget, som det er præciseret her, kan Dansk Folkeparti ikke på nogen måde tilslutte sig.
Vi mener, at det vil være den forkerte vej at gå, og det vil også være et brud med de traditioner, som vi i hvert fald i Danmark har med hensyn til at have samarbejde med en selvstændig stat, som Israel jo vitterlig er.
Helge Adam Møller (KF), 2009-05-19:
Da den konservative ordfører, fru Helle Sjelle, er forhindret i at være til stede, skal jeg på hendes og den konservative folketingsgruppes vegne sige følgende: Forslaget, vi behandler her fra Enhedslisten, er et forslag, som de har fremsat adskillige gange de seneste år, et forslag, hvor Enhedslisten hver gang har fremhævet, at Israel fortsat og i stigende grad krænker menneskerettighederne.
Enhedslisten må tro, at deres evindelige gentagelser får os andre til at skifte holdning, men det er ikke tilfældet.
I Det Konservative Folkeparti mener vi fortsat, at en suspension af associeringsaftalen med Israel er en dårlig idé.
En suspension er først og fremmest en dårlig idé, fordi et centralt element i associeringsaftalerne er politisk dialog om sikkerhed, om menneskerettigheder og kultur og mange andre spørgsmål.
Vi foretrækker langt en konstruktiv dialog frem for sanktioner.
De fremskridt, der gennem tiden har fundet sted i fredsprocessen mellem Israel og Palæstina, skyldes nemlig dialog og opbygning af tillid.
En suspension af aftalen kan medføre en tilintetgørelse af tilliden mellem EU og Israel.
Det vil næppe forbedre situationen i regionen.
Tværtimod vil både israelere og palæstinensere lide under et stop af samarbejdet med EU.
En suspension er desuden en dårlig idé, fordi den vil underminere EU's status som udenrigspolitisk aktør i Mellemøsten og Middelhavsregionen, hvor EU i dag engagerer sig aktivt og også har associeringsaftaler med andre lande i denne region.
Naturligvis bør menneskerettighederne respekteres i Israel, men det kan EU også bidrage til ved at føre en konstruktiv dialog med landet, hvilket EU allerede gør.
EU-landene har oven i købet i fællesskab kritiseret Israels offensiv i Gazastriben ved årsskiftet.
Omvendt må vi også have forståelse for, at dagligdagens virkelighed er ganske anderledes for israelerne, end den er for os i Danmark og i Europa
Utallige selvmordsbombere og raketangreb har sat og sætter fortsat deres præg på israelsk politik.
Til slut vil jeg gerne gentage, for gentagelser er jo tilsyneladende noget, som Enhedslisten sætter stor pris på, at vi Konservative er imod en suspension af associeringsaftalen med Israel.
Det er vi, fordi vi er pragmatiske og tror på, at mange små skridt fører os i den rigtige retning.
Dialog og et mildt pres virker ofte langt bedre end sanktioner og suspension.
Derfor støtter vi ikke forslaget fra Enhedslisten.
Frank Aaen (EL), 2009-05-19:
Nu er det jo ikke sådan, at vi altid er imod sanktioner.
Altså, Danmark har lige indført sanktioner mod Hviderusland på grund af deres overtrædelser af menneskerettighederne, og det tror jeg at vi og De Konservative er fuldstændig enige i.
Så vil jeg bare gerne have et eksempel på et lille skridt frem, som er opnået gennem den dialog og det samarbejde, man har haft indtil nu.
Helge Adam Møller (KF), 2009-05-19:
Jeg må undskylde, men den sidste halvdel af spørgsmålet, altså de sidste to-tre sætninger, fik jeg simpelt hen ikke fat i, så hvis jeg må få spørgsmålet en gang til, vil det være fint.
Frank Aaen (EL), 2009-05-19:
Der blev sagt, at dialog og samarbejde fører små skridt frem.
Så er det bare, at jeg vil høre et eksempel på et lille skridt frem, der er opnået.
Vi kan godt tale om alt muligt andet, der er altså mange lande i verden, der er interessante at tale om.
Men nu drejer det sig her i dag faktisk om forholdene i Israel og i de besatte områder og om, hvordan palæstinenserne får deres rettigheder opfyldt, og så kan vi tage det andet en anden dag.
Det er jo ikke Enhedslisten, der samarbejder med torturstater nede i det område.
I efterretningstjenesten var man indstillet på at sende folk derned, på trods af at de blev udsat for fare for tortur.
Det drejer sig sådan set om VK-regeringen, så kan vi ikke lige prøve at holde os til sagen?
Hvad har Venstre tænkt sig, at der skal gøres for at presse igennem, at der kommer en fredsaftale?
Nu har der været talt om det i 40 år, og i alle 40 år har Israel været den stærke magt.
Hvad skal der gøres?
Har Venstre overhovedet et forslag?
Michael Aastrup Jensen (V), 2009-05-19:
Det tror jeg det var.
Frank Aaen (EL), 2009-05-19:
Det er korrekt, at det er femte gang, at vi fremsætter forslaget, og det er lige så korrekt, at det er femte gang, at udenrigsministeren siger, at det vil man ikke være med til, man ønsker dialog.
Så er det bare, jeg spørger, hvordan det går med resultatet af dialogen.
Der har lige været krig imod Gazaområdet.
Der er stadig væk lukket til Gazaområdet.
Der bygges stadig væk apartheidmure, der deler Vestbredden op i småbidder.
Der er stadig væk vejpatruljer og vejspærringer.
Der foregår stadig væk en ualmindelig nedværdigende og umenneskelig behandling af palæstinenserne.
Så hvordan synes udenrigsministeren det er gået med den dialog?
Per Stig Møller (KF), 2009-05-19:
Dialogen er der jo.
Jeg har selv været i dialog, som hr. Frank Aaen udmærket ved, med alle parterne i Mellemøsten, også Israel og palæstinenserne, hver gang jeg har været dernede.
Den dialog går faktisk udmærket, men det går ikke godt med resultaterne.
Men det bliver bare ikke bedre af at sige: Så dropper vi dialogen.
Det er rigtigt, at Israel bør lade medicin og cement komme ind i Gaza.
Så der er en masse ting, der skal siges til dem.
Det skal den nye regering gøre klart.
Men på den anden side skal der også styr på, hvad der foregår fra Gaza, fordi end ikke Hamas har styr på det nu.
Der kommer jo altså raketter ind fra Gaza, som Hamas nu siger de ikke har med at gøre, samtidig med at Hamas går rundt og skyder Fatahmedlemmer i Gaza.
Så der er jo en stor uro der.
Så jeg har hele tiden haft den opfattelse, det ved hr. Frank Aaen også godt, at når vi støtter palæstinenserne, når vi giver penge til palæstinenserne, så er svaret ikke at straffe Israel - det er også toldhandelsaftalen, der så ophæves - for Israel er faktisk blevet angrebet af Gaza.
Så vi kan ikke give den ene penge og straffe den anden.
Frank Aaen (EL), 2009-05-19:
Nu kan man vel ikke sige, at man ikke har straffet den anden.
Der har været total boykot af Hamas.
Men det er alligevel sådan, at man har dialog, samarbejde og en økonomisk fordelagtig aftale med den ene side, nemlig Israel, hvorimod man har været meget negativ og fjendtlig over for den anden part, selv om man selvfølgelig har givet nødhjælp i en vis form.
Når der ikke sker noget fremskridt, når Israel kan notere sig, at der jo ikke sker noget, og at de bare kan gøre, som de hidtil har gjort, er det så ikke på tide at sige, at hvis den dialog ikke snart fører til noget, så får det konsekvenser, herunder økonomiske konsekvenser?
Og det ville jo betyde en ophævelse af associeringsaftalen.