Benny Engelbrecht (S), 2011-05-10:
Tak, formand.
Vi har fremsat dette forslag for at bringe ansvarsfordelingen for håndtering af elskrot i Danmark på linje med producentansvaret i andre lande og for at undgå fremtidige gebyrstigninger for borgerne.
Som det er i dag, betaler alle borgere via affaldsgebyret for at få indsamlet elskrot af kommunerne, hvorefter kommunerne overdrager elskrottet til producenterne.
De henvendelser, der er kommet til udvalget fra forskellige aktører, og de meldinger, der har været i medierne og i debatten i det offentlige rum, tyder også på, at vi her har at gøre med et i forvejen konfliktfyldt område.
Det behøver ikke at betyde, at vi har berøringsangst i forhold til at gå ind i det.
Socialdemokraterne har valgt at anskue situationen, således at hvis der ikke gøres noget for at løse de føromtalte problemer, risikerer borgerne at skulle betale endnu mere end i dag i fremtiden, og det er ikke rimeligt, især fordi vi på europæisk niveau er enige om, at det finansielle ansvar bør ligge hos producenten.
Det bør være forureneren, dvs. producenterne, der betaler ved at lade omkostningerne til kommunernes indsamling indgå i de samlede produktionsomkostninger.
Borgerne vil fortsat skulle bruge det system, de er bekendt med, og som hidtil har resulteret i store mængder indsamlet elskrot.
Vi vil selvfølgelig også gerne anerkende, at vi har en høj indsamlingsprocent.
I en række af de andre EU-lande pålægges producenterne allerede at betale for større del af indsamlingen.
Det gælder bl.a. i Spanien, Sverige og Grækenland.
I forhold til disse lande møder producenterne i Danmark ekstraordinært favorable infrastrukturelle og ikke mindst økonomiske forhold.
Producenter og importører af elartikler har over for Miljøudvalget givet udtryk for, at Danmark har en klar og velfungerende lovgivning på området, og at grænsefladen mellem kommunalt ansvar og producentansvar håndteres uden problemer i dagligdagen.
Nu er det jo ikke sådan, at bare fordi den formelle lovgivning er på plads, fungerer tingene så i praksis.
I en henvendelse til Folketingets Miljøudvalg den 23. september 2010 gør RenoSam da også opmærksom på, at producenterne eller rettere de kollektive organisationer, som har til formål at håndtere producentansvaret i Danmark, vælter opgaver og dermed omkostninger over på kommunerne.
Ifølge RenoSam understøttes denne tendens i den nye affaldsbekendtgørelse.
Nu kan man jo sige, at dette er et partsindlæg i sagen, men ikke desto mindre tegner det et billede af, at situationen ikke er så velfungerende, som producenten har fremført.
Ifølge kritikerne handler sagen om definition af producenter og importører.
Nu er sådan en henvendelse jo fortrolig, men i et svar af 26. november 2010 påpeger ministeren, at Kommissionens begrundelse for sagen er, at de ikke kan se, hvordan det sikres, at en producent sørger for finansieringen af bl.a. indsamling af egne produkter.
Derfor er vores vurdering, at en ny især finansiel ansvarsfordeling vil være et klarere svar på Kommissionens kritik nu, men ikke mindst i fremtiden.
Vi er jo også nødt til at forholde os til, hvordan virkeligheden ser ud, og når vi kan konstatere, at omkostningerne, som tilsyneladende ikke er rimelige, pålægges kommunerne, bliver vi selvfølgelig nødt til at forholde os til den virkelighed.
RenoSam, sammenslutningen af kommunale affaldsselskaber, vurderer, at en ny ansvarsfordeling vil kunne spare kommunerne og derfor borgerne for omkostninger på 40-60 mio. kr. Man kan selvfølgelig altid diskutere, hvor stort eller hvor lille det beløb er, det er igen et partsindlæg, men ikke desto mindre er det interessant, at det i hvert fald er et beløb, som ligger inden for de beløbsrammer, som man også diskuterede, da loven første gang blev behandlet i 2005, så der er en god sandsynlighed for, at det ligger inden for dette prisleje.
Det er omkostninger, som jo altså ifølge producentansvar burde ligge hos producenterne, og, som tilfældet er i dag, bliver spredt ud over alle borgere.