Kristian Thulesen Dahl (DF), 2009-09-08:
I virkeligheden kan jeg jo starte, som jeg plejer, for selv om der er rigtig meget, der er anderledes, er der en ting, der er, som den plejer at være.
Vi har nu hørt et ordførerindlæg fra Venstres ordfører, fru Tina Nedergaard, som på forskellig vis fortalte om, at der bliver taget rigtig mange gode initiativer, at det på mange måder går rigtig godt, at krisen bliver håndteret osv.
Vi har senest hørt Socialdemokratiets ordførertale ved hr. Morten Bødskov, og mage til elendigheder skal man jo lede længe efter.
Alt er sort, alt er frygteligt og forfærdeligt, og man kan ikke ane noget som helst positivt i noget som helst.
Så kommer jeg så som den tredje ordfører i rækken, og sagen er jo, at den virkelighed, som jeg så kan repræsentere, cirka ligger midtimellem de to ordførerindlæg, der er holdt.
Den er nok knap så rosenrød, som et regeringspartis ordfører fremstiller det, og den er knap så sort, som de, der forsøger at være leder af oppositionen på venstrefløjen, forsøger at foregøgle at den er.
Sandheden er, at det nok ligger et eller anden sted derimellem.
Sandheden er jo, at vi er i en krisesituation, og det har efterhånden længe været kendt.
Vi er i en situation, hvor arbejdsløsheden er steget og fortsat er stigende.
Vi er i en situation, hvor danskerne er bekymrede for fremtiden, fordi der er alle de her tegn på krise og en debat om den, man kan ikke åbne en avis, uden at man hele tiden skal forholde sig til krisen.
På den anden side er der også nogle lyspunkter.
Jeg ved ikke, om det kun er mig, der har set dem, men Danmarks Statistik har lige offentliggjort en ny oversigt over vareeksporten, og det viser sig, at vareeksporten er steget for anden måned i træk.
Det er jo ikke lige det, vi fik ud af det, da vi for et øjeblik siden hørte Socialdemokraternes ordførertale; at der her er et lille lyspunkt, nemlig at vareeksporten rent faktisk er steget for anden måned i træk.
Det er selvfølgelig noget, som vi, der prøver at have meget fokus på, hvad der er det rigtige at gøre i situationen, har kig på, nemlig at der også er positive ting midt i elendigheden.
Vi har også set, at danskerne ser med lidt større optimisme på deres forbrugsmuligheder, på deres egen økonomi og på landets økonomi end tidligere.
Det vil sige, at der hen over sommeren er kommet lidt mere optimisme.
Der er lidt flere danskere, der tror, at vi kommer igennem krisen på en tålelig måde, og derfor tør forbruge lidt mere og dermed også er med til at sikre, at der er arbejdspladser, så der bliver færre ledige og ikke så mange flere ledige, som man ellers ville kunne forestille sig.
Det er da også et lille positivt lyspunkt i forbindelse med den diskussion, der er herinde i dag.
Vi kan også se, at nogle af de offentlige investeringer, der er sket og skal ske, jo har en virkning.
Vi kan se, at med hensyn til den renoveringspulje, vi lavede, og som gjorde, at så mange husejere blev motiveret til at få sat gang i renoveringen, melder mange håndværkere, at den helt konkret har en positiv effekt.
Vi kan se, at det, at kommunerne i år fik lov til at bruge flere anlægskroner, er der i hvert fald kommuner, som synes har været meget gavnligt, fordi de har kunnet sætte gang i nogle renoveringsprojekter, som de ellers ikke ville have kunnet sætte gang i.
Det er da også et lille positivt element.
Vi kan se, at infrastrukturaftalen fra januar i år og næste års fremrykkede vejinvesteringer for 5 mia. kr., også er noget, der gavner hele situationen.
Så der er i forbindelse med kommuneaftalen for næste år taget mange initiativer.
Der er taget det initiativ, at man må lave anlægsinvesteringer for 5 mia. kr. mere.
Det er da også noget, som en række kommuner har kvitteret positivt for.
Det er bare for sige, at virkeligheden er, at vi har krise – vi skal lave krisestyring, vi skal håndtere krisen – men på den anden side bliver der også gjort noget, og der er også nogle lyspunkter.
Vi har så i Dansk Folkeparti det synspunkt, at der er plads til at gøre mere end det, som regeringen foreslår i sit finanslovoplæg.
Vi lytter jo til og diskuterer meget med eksempelvis de økonomiske vismænd.
Vi har dem inde til møder i Finansudvalget, når der kommer nye vurderinger.
Og vi lytter selvfølgelig også meget til deres vurdering af, at der er plads til at gøre mere med hensyn til fremrykning af offentlige investeringer.
Hvor er det så, vi prioriterer fremrykning af offentlige investeringer?
Ja, det er specielt inden for sygehusområdet.
Der ligger nogle meget store planer om investeringer i nye sygehuse og renoveringer af eksisterende sygehuse i de kommende år.
Det er da en øvelse værd at se, hvor mange af de renoveringer, der skal foretages inden for sygehussektoren, vi med fordel kan rykke frem og få foretaget tidligere.
For ud over at det altså er krisestyring, i form af at folk er i arbejde i stedet for at være ledige, så har det også den sidegevinst, at vi hurtigere får nogle sygehuse, som er mere til gavn for patienterne end dem, vi kender, altså hvor arbejdsgangene er bedre, og hvor patienterne i det hele taget møder et mere velfungerende sygehusvæsen end det, vi kender i dag.
Så det er et af de punkter, vi vil diskutere med regeringen i finanslovforhandlingerne.
Vi vil også i forhold til det her med krisestyring diskutere nogle områder målrettet.
Regeringen har jo lavet et oplæg, som blev offentliggjort i fredags, om de unges situation.
Vi ved jo, at hvis arbejdsløsheden specielt for unge får lov til at sætte sig, er der en meget større risiko for, at det bliver en langvarig arbejdsløshed, som vi får sværere ved at få bugt med end med så meget andet, og derfor er der grund til at gøre en særlig indsats her.
Derfor vil jeg også kvittere for, at regeringen er kommet med et oplæg, der sætter fokus på det med ungearbejdsløsheden og på, hvordan vi dér kan tage nogle særskilte initiativer.
Men jeg vil også sige, at vi selvfølgelig også har nogle synspunkter om, hvordan sådan en pakke skal indrettes.
Var det så ikke bedre, at man videreuddannede sig inden for det felt, man var i gang med at uddanne sig inden for?
Det vil vi i hvert fald gerne drøfte med regeringen.
Hvis vi kan få det igennem, har det selvfølgelig en række afledte konsekvenser i forhold til midlerne til uddannelsesinstitutionerne, og det har selvfølgelig også en afledt konsekvens i forhold til de unges SU-mulighed i den længere tidsperiode, hvor de skal studere.
Vi synes også, der er behov for at kigge på sygedagpengene.
Det har vi gjort fra tid til anden, for nogle af de mennesker, der tidligere kunne komme tilbage på arbejdsmarkedet forholdsvis nemt, selv om de havde en skavank, får sværere ved at komme ind på et arbejdsmarked, hvor der fyres, i stedet for at der ansættes.
Der vil vi gerne se, om man kan smidiggøre reglerne om sygedagpenge, så man tager højde for den situation.
Det vil i praksis betyde, at flere skal kunne fortsætte på sygedagpenge, end hvad reglerne giver anledning til i dag.
Så der er altså en mængde ting omkring det med krisen, udgangspunktet for den økonomiske situation, der gør, at vi vil tage nogle initiativer ud over dem, som regeringen har foreslået i sit finanslovforslag, for at gøre mere her.
Det andet hovedområde, jeg vil nævne, er socialområdet.
Vi mener, at der er behov for at kigge kritisk på, om der er områder på socialområdet, hvor vi skal gøre mere.
Alle ved jo, at når det handler om de ældres vilkår, er der ikke en finanslovforhandling, uden at vi sætter det punkt på dagsordenen.
Det vil vi også gøre i år dels i forhold til den generelle pleje, der sker af de ældre ude i kommunerne, dels selvfølgelig i forhold til de økonomiske midler, den enkelte ældre har at gøre med.
I forhold til de økonomiske midler er det jo en årligt tilbagevendende begivenhed, at vi hele tiden kigger på mulighederne for at justere ældrechecken.
Det forbigås jo af nogle, der ikke føler så stort et ejerskab til ældrechecken, som vi gør, men det gør vi, fordi ældrechecken jo er en målrettet ydelse til de pensionister, der økonomisk har mindst.
Den er meget målrettet de pensionister, der økonomisk har mindst, og derfor er den altid velegnet at kigge på, med hensyn til om vi kan forbedre den.
Det, som også har været nævnt nogle gange, angår mad til de ældre.
Der var det jo sådan, at vi sidste år med finanslovaftalen for i år lagde loft over prisen for mad til ældre på plejehjem og i plejeboliger.
Det var allerede annonceret sidste år, og der er jo så også andre, der har set, at vi annoncerede det sidste år, og derfor har de taget det med i deres eget forslag, og det synes jeg er en helt ærlig ting at gøre.
Det er i øvrigt nøjagtig samme måde, som vi har arbejdet med ældrechecken på.
Den startede ikke på det optimale niveau, det er kommet hen over årene, i takt med at det har kunnet finansieres.
Det er det samme, vi gør på andre områder inden for vores ældreområde.
For i modsætning til andre skal vi jo have kassen til at stemme til sidst, vi skal have det hele til at klappe, så kassen stemmer, når vi går.
Andre kan jo bruge kassen tre-fire gange uden problemer, fordi de ikke selv har en forventning om at skulle sidde og lave en endelig finanslovaftale.
Der er andre områder end ældreområdet, jeg vil nævne, f.eks. handicapområdet.
Vi har stået bag den her STU-uddannelse, altså at handicappede kan få et uddannelsestilbud, og vi vil også kigge på, hvordan man kan forbedre uddannelsestilbuddene til vores handicappede medborgere og sikre bedre mobilitet.
I regionsaftalen fra i sommer er der taget nogle initiativer i forbindelse med den fysiske indretning, men der er også behov for at kigge på kvaliteten af de tilbud, psykiatriske patienter mødes med.
Så vil jeg lige nævne et par ting på sundhedsområdet.
Jeg har jo været inde på det med hurtigt at sikre bedre sygehuse for vores patienter og fremrykning af de offentlige investeringer i sygehusene for at bruge det som et krisestyringselement, men vi mener også, der er behov for målrettede forbedringer for bestemte grupper.
De ældre medicinske patienter er jo løbende oppe til debat for at se, om de bliver trængt i den sygehusstruktur, vi har i dag, og der har vi tidligere også taget konkrete initiativer for at sætte ekstra penge af til at hjælpe ældre medicinske patienter.
Også kræftområdet har tidligere haft vores bevågenhed, og det område lægger vi særlig vægt på i år.
Det drejer sig om kræftrehabilitering, altså det med, hvordan man som kræftpatient også hjælpes efter behandling, så man kan blive velfungerende.
Det er noget, vi synes man hele tiden skal have særlig fokus på.
Vi har desværre igennem lang tid set, at der har været store problemer i det danske samfund – specielt selvfølgelig i hovedstadsområdet, men også andre steder, hvor bander har hærget, og hvor der har været skud i gaderne.
Det er den hårde form for kriminalitet, vi desværre kan se i gadebilledet.
Der er også en anden form for kriminalitet, der sker mere i det skjulte, og som ikke i tilstrækkeligt omfang bliver opklaret i dag.
Det er jo bl.a. en følge af de åbne grænser, som et flertal her i Folketinget mod Dansk Folkepartis anbefaling desværre har stået bag.
Det er klart, at når man ikke har en tilstrækkelig kontrol ved grænserne, heller ikke der, hvor grænsen i virkeligheden kontrolleres fra lufthavne og andre havne osv., så kommer der et større antal kriminelle ind i landet.
Der kommer mere illegal indsmugling af våben, der kommer mere indsmugling af narkotika, og der kommer i det hele taget i højere grad kriminelle ind og virker i landet, kriminelle, der ved, at de hurtigt kan komme ud igen.
Det er et hovedområde for Dansk Folkeparti, at vi hele tiden sikrer at gøre det bedre.
Vi har tidligere rost regeringen for at tage initiativer vedrørende de her Al Capone-metoder, altså at man bruger det, man har.
Det drejer sig om, at når man kan se, at der f.eks. kører udenlandsk indregistrerede biler rundt, får man dem standset og får dem tjekket for alt muligt andet, det drejer sig om razziaer, telefonaflytninger osv.
Men vi bliver nødt til at se på, hvordan det danske samfund kan ruste sig helt anderledes stærkt til den kriminalitet, vi ser, og den kriminalitet, vi ved der er, og det kræver nye værktøjer.
Så det er et stort hovedområde.
Et andet stort hovedområde i forhold til kriminalitetsforebyggelse og kriminalitetsopklaring er selvfølgelig politiets vilkår.
Vi har tidligere lavet aftaler, der generelt skal øge politistyrken.
Det er vigtigt for Dansk Folkeparti at holde fast i, at det også sker som aftalt.
Derudover sker der jo noget helt særligt i år, nemlig at klimatopmødet bliver holdt i København til december.
Det giver to problemer for det danske samfund og for de danske borgere.
Den ene udfordring er, at der er stor risiko for, at der kommer folk til Danmark i forbindelse med klimatopmødet, som bestemt ikke kommer for seriøst at diskutere miljø- og klimaspørgsmål, men som kommer for at sabotere, for at nedlægge, for at lave alle mulige ting, vi ikke bryder os om.
Vi har noteret, hvordan man i København vil gøre alt for at reklamere for, at man vil huse alle dem, der kommer, og der vil givetvis også være nogle af dem, man kommer til at huse, der ikke kommer for det gode, men som kommer for det onde.
Det skal vi vide som dansk samfund at sætte ind over for, og vi skal vise rettidig omhu i forhold til det.
Den anden udfordring er, at der jo rent faktisk sker kriminalitet, mens klimatopmødet forberedes og står på, og det er jo ret vigtigt for almindelige danske borgere, at man ved, at når der sker kriminelle gerninger, bliver de også efterforsket og forhåbentlig opklaret, så en lovløshed ikke breder sig over landet, fordi der er klimatopmøde og alle politiressourcer er allokeret til den opgave.
Det her har konsekvenser ind i 2010, som finanslovforslaget jo dækker, for vi risikerer jo, at der kommer efterdønninger fra klimatopmødet, som trækker spor ind i 2010.
Vi har forhandlet med regeringen om, hvordan man prøver at håndtere de her ting, men det er afgørende for os at understrege, at vi selvfølgelig hen over efteråret, hvor forhandlingerne foregår, vil se på, om man gør tilstrækkeligt i forhold til den her indsats, eller om man skal tage yderligere initiativer.
Det er de hovedsynspunkter, vi vil have med, når vi møder op til forhandlingerne med finansministeren.
Der vil selvfølgelig også komme andre initiativer, men det er de her hovedprioriteringer, vi vil have, og som jeg så har løftet sløret for her i dag.
Så ser vi i øvrigt frem til forhandlingerne og håber, at der både bliver en god stemning i forhandlingerne, og også en alvor i forhandlingerne, så der sikres fremdrift i forhold til de store udfordringer, man står over for.
Vi går i hvert fald benhårdt efter at lave en ny finanslovaftale med regeringen.
Bare for en ordens skyld skal jeg sige, at vi jo har tradition for ikke at have noget som helst imod, at der også er andre partier, der byder sig til, men vi kan måske skimte – i hvert fald i nogle af de kommentarer, der allerede er kommet fra nogle partier, i forbindelse med at de har budt sig til i forhold til emner – at de ikke selv har en forventning om, at de emner skal bæres sådan helt ind til forhandlingsbordet.
Men det er noget, som finansministeren må vurdere, han må vurdere, hvilken kreds han inviterer, og hvordan han vil tilrettelægge forhandlingsforløbet.
Vi møder i hvert fald op, og vi håber på, at vi får lavet en finanslovaftale til sidst, som altså håndterer de udfordringer, man står over for, herunder jo den krise, landet er i, med stigende arbejdsløshed, så man får igangsat det, der er plads til i økonomien, for at få gjort, hvad man kan for at undgå for stor stigning i ledigheden.