Villum Christensen (LA), 2013-04-11:
Tak for det.
Liberal Alliance har svært ved at se behovet for endnu en kommission, som skal kloge sig på, om vores ressourceforbrug svarer til forbruget på tre eller fire jordkloder, når man ganger op med indbyggertallet.
Vi tror ikke på, at statsregulering eller samfundsdefinerede rationeringsmærker, eller hvad man kunne kalde det, er hovedsvaret på ressourceproblematikken.
Mange af de her ting kan markedsmekanismen regulere af sig selv, for når nødvendige ressourcer bliver dyrere, vil man automatisk forsøge at finde alternativer og søge at genbruge mere, ligesom der vil pågå en mere intensiveret teknologiudvikling, fordi det nu kan betale sig.
Sådan er markedsmekanismen jo indrettet.
Sådan har det altid været, og sådan vil det sikkert også være mange år frem.
Ressourcespørgsmålet bliver analyseret på rigtig mange universiteter, i mange ngo'er og i teknologicentre, og vi har fra miljøministeren og fra energiministeren hørt om alle de her mange ressourcetiltag.
Hertil kommer Det Miljøøkonomiske Råd, som arbejder helt eksplicit med at definere det, de kalder den ægte opsparing, hvor man altså breder den økonomiske tankegang ud og siger, at det ikke er nok at kigge på bruttonationalproduktet og samfundsøkonomien generelt, man må også se på, om vi nu driver rovdrift på ressourcerne.
Jeg tror ikke, at vi kommer til at mangle viden, eller rettere: Med den viden, vi kan få, kan man formentlig ikke forudsige, hvad det er, der er fornuftigt om 10, 20 eller 30 år, fordi teknologiudviklingen altid vil betyde, at der opstår muligheder, som vi ikke kan forestille os.
Det fremgår, at der skal peges på økonomiske virkemidler, som kan fremme en cirkulær økonomi.
Det har også været nævnt nogle gange her i debatten.
For os lugter det lidt for meget af nye skattefinansierede milliardtilskud til at gøre noget bestemt, som statsmagten finder intelligent.
Ordet intelligent fremkommer jo også nogle gange i forslaget.
Vi er bange for, at det vil ende i symbolpolitiske tiltag, som vi har set rigtig mange af, når der tales om grøn omstilling.
Det er sådan, styringsmekanismen typisk har været.
Nu introduceres så begrebet cirkulær økonomi.
Jeg tror, at man skal passe gevaldigt på med at bruge disse plusord.
De kan være farlige og kan få økonomien til at ligne sådan en evighedsmaskine og kan foranledige, at velmenende politikere skriver nye milliardregninger ud for at kunne redde verden og på den måde blive nogle rigtig gode mennesker.
Til forslaget om den her kommission vil jeg her til sidst sige, at jeg tror, at den kunne give langt mere mening, hvis man fik inderne eller kineserne til at nedsætte sådan en kommission, for de ressourcepriser, der har været nævnt nogle gange, og stigningerne af dem på globalt plan vil jo være langt, langt mere afhængige af, hvad de foretager sig i de lande, end af de promiller, vi kan bidrage med.
Det er jo egentlig et af de interessante dilemmaer i den her diskussion.
Uanset hvad vi gør, vil det ikke rigtig løse det samlede problem, for det danske omkostningsniveau er jo sådan, at vi altid vil have meget fokus på ressourcepriserne og på det at gøre tingene rigtigt, for ellers kan vi jo ikke få virksomhederne til at løbe rundt.
Det giver sig selv, at vi er mere spidse på det.
Jeg synes da også, at når vi sammenligner os med den øvrige verden, bliver der gjort rigtig meget i Danmark.
Jeg synes, at sporene skræmmer med hensyn til den tankegang, som ligger bag, nemlig at nu skal man give tilskud og påvirke det i en bestemt retning.
Vi er ikke særlig begejstrede for det.
Det har vi også været inde på i energispørgsmålet.
Det er jo i virkeligheden langt hen ad vejen en anden form for socialisme, som har fået et eller andet grønt islæt.
Det substantielle i det er at styre folk, og at staten skal bestemme, hvordan man skal fungere.
Det er jo i virkeligheden det, der ligger bag den her kommission.
Og så giver det sig selv, at det ikke er noget, vi kan støtte.