Jacob Jensen (V), 2011-03-23:
Krisen har jo vist, at rundt om os i Europa har man ikke været lige god til at styre de offentlige finanser, i hvert fald ikke lige så gode, som vi har været til det her i Danmark.
Men som sagt har vi heldigvis i Danmark haft mulighed for og har ført en fornuftig ansvarlig økonomisk politik, både før krisen, under krisen og nu også så småt efter krisen.
Vi fik betalt vores gæld.
Vi stod godt rustet, da krisen ramte os.
Vi fik investeret fornuftigt i tide.
Men Danmark er jo, som man vil vide, en lille og åben økonomi, og derfor er det selvfølgelig vigtigt, at der er styr på de offentlige finanser i Danmark.
Men vi bliver også påvirket af, hvordan man rundtomkring i Europa har styr på eller ikke har styr på de offentlige budgetter.
Det påvirker Danmark, hvordan Europa som region bliver vurderet af de internationale finansmarkeder.
Danmark er meget påvirkelig i forhold til, hvordan netop finansmarkederne vurderer Europa og dermed også Danmark.
Hvis renterne går i den forkerte retning og stiger bare med f.eks. 1 procentpoint, vil det betyde i omegnen af 25.000-30.000 flere ledige i Danmark og dermed manglende vækstmuligheder.
Det er jo selvfølgelig også i en sammenligning, når vi kigger på Europa under et, at man kigger på netop konkurrenceevnen som region i forhold til Kina, Indien og de andre store vækstlokomotiver i verden.
Den konkurrenceevnepagt, som vi her diskuterer, har, som finansministeren var inde på i sin besvarelse, fire hovedområder, nemlig en styrket konkurrenceevne, højere beskæftigelse, styrket holdbarhed i de offentlige finanser og endelig en understøttelse af finansiel stabilitet.
Det er også sådan nogle udmærkede og gode målsætninger og overskrifter, men neden under de overskrifter ligger stadig væk EU's vækst- og stabilitetspagt med krav i konvergensprogrammet m.v. til medlemslandenes maksimale underskud og maksimale gældsætning.
Jeg tror sådan set – nu skal jeg selvfølgelig passe på med, hvad jeg siger – at de fleste kan tilslutte sig målsætningerne, som jeg lige her nævnte, men der er nok, og det ved jeg jo der er, milevid forskel i Danmark og det danske Folketing på, hvilke midler man så bruger på at opnå de målsætninger, som vi skal nå her i fællesskab.
Derfor er det en lidt paradoksal situation, at vi står her i dag og skal diskutere, hvor vi så er nogle partier, som synes, det er en god idé at gå ind for den her konkurrenceevnepagt, men hvor man er lidt uenig omkring de midler, der skal bruges til at nå målsætningerne i pagten.
Til gengæld er der andre partier, som synes, at vi ikke skal gå ind i den her pagt, men hvor vi så til gengæld er enige om, i hvert fald langt hen ad vejen, retningen for de midler, som vi skal bruge.
Men jeg vil gerne understrege, at det er, uanset hvordan man vender og drejer det, en politisk pagt og ikke en juridisk pagt.
Det er selvfølgelig ret afgørende i forhold til, hvad det er for en forpligtigelse, som også hr. Per Clausen var inde på for et øjeblik siden, man så påtager sig med den her pagt.
Det er regeringscheferne, som skal forpligte sig og kigge hinanden i øjnene og sige hinanden, hvordan det går, og følge op på, hvordan det går med udviklingen.
Det er nationalstaternes selvstændige ret fortsat at melde de forskellige politikker ind, som man ønsker at føre.
Det kan være på arbejdsmarkedet.
Det kan være finanspolitikken.
Det kan være skattepolitikken.
Og det bliver der som sådan ikke ændret ved ved pagten.
Det er som sagt en politisk forpligtelse, ikke en juridisk.
Landene rundtomkring i Europa er jo ikke ens, og derfor kræver det selvfølgelig også forskellige svar på de udfordringer, som de enkelte lande står over for, men dog med den helt gennemgående tendens, at der er behov for mindre offentlige udgifter, ikke flere.
Der er behov for en afvikling af gæld, ikke opbygning af gæld.
Pagtens indhold og målsætninger og idé flugter derfor også fuldstændig med den økonomiske politik, som regeringen, og i øvrigt også med Dansk Folkepartis politiske linje, i de senere år har ført, nemlig med styr på finanserne, ro på de offentlige udgifter og fornuftige reformer af arbejdsmarkedet, eksempelvis dagpengereformen.
Derfor støtter Venstre naturligvis også, at vi fra dansk side kan tilslutte os den konkurrenceevnepagt.
Vi har meget, vi kan lære de andre lande rundt om os i Europa.
På den baggrund skal jeg på vegne af Venstre, Socialdemokraterne, Socialistisk Folkeparti, Det Konservative Folkeparti og Det Radikale Venstre fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at det er i Danmarks interesse at deltage i konkurrenceevnepagten, jf. Europaudvalgets beretning af 22. marts 2011.
Pagten bygger på national bestemmelse i den økonomiske politik og respekt for nationale arbejdsmarkedsmodeller som grundlag for styrket vækst, beskæftigelse og velstand.
Dansk deltagelse styrker Danmarks indflydelse på den politiske udvikling i Europa.«