runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Vivi Kier (KF), 2009-11-27:
Da vores fødevareordfører, hr. Knud Kristensen, ikke kan være til stede, skal jeg her læse talen op.
Lad mig starte med at sige, at vi fra konservativ side kan støtte op om det her lovforslag.
Vi har forståelse for, at eksempelvis små virksomheder gerne vil have en forhåndsgodkendelse, inden de sætter en eventuel opsparing på spil i forhold til lokaler, udstyr m.v.
Fødevarevirksomhederne gør heldigvis deres allerbedste for at leve op til den lovgivning, vi har, men hvis man er en lille virksomhed og ikke har juridisk bistand, kan det være svært at gennemskue lovgivningen.
Derfor kan vi støtte op om, at disse virksomheder nu på forhånd kan få en godkendelse af, at deres investeringer i reklamer, mærkning og materialer, alt sammen bestemt til at komme i kontakt med fødevarer, lever op til den gældende lovgivning.
Vi ser heller ikke noget problem i, at godkendelser og inspektion af laboratoriet nu kan henlægges til en privat institution.
Så alt i alt støtter vi op om lovforslaget.
Bente Dahl (RV), 2009-11-27:
Denne regering fremsætter af og til lovforslag, der er sammensat af forskellige elementer, der ikke nødvendigvis har noget med hinanden at gøre.
Med hensyn til forhåndsgodkendelse er der et eksempel i bemærkningerne, som handler om, at en virksomhed indhenter en forhåndsgodkendelse af et produkts mærkning, inden mærkningen af emballagen sættes i værk, fordi der så vil være bedre mulighed for at undgå, at der produceres emballage, det senere viser sig at skulle kasseres.
Det er jo et fint eksempel, og her vil en forholdsgodkendelse være et gode.
Det ser umiddelbart fornuftigt ud fra bl.a. brugerens, virksomhedens og miljøets side.
I Det Radikale Venstre har vi dog bidt mærke i, at der udtrykkes bekymring i nogle af høringssvarene, og den bekymring deler vi.
Derfor vil vi have diskuteret de synspunkter godt igennem i udvalgsbehandlingen.
Umiddelbart ser det ud, som om virksomhederne har det samme ansvar både med og uden forhåndsgodkendelse, men vi er indstillet på at få det endevendt, så vi kan se, om det med den her nye lovgivning i hånden kan være muligt at unddrage sig ansvar.
Det vil naturligvis være uacceptabelt, hvis virksomhedsansvaret gennemhulles.
Hvad angår hjemlen til godkendelse af laboratorier, mener vi, at varetagelsen af disse opgaver kræver særlig ekspertise på området, og den ekspertise vurderes det ikke at være praktisk muligt at opbygge i Fødevareministeriet.
Det kan synes lidt mærkeligt at indføre en bestemmelse om, at reglerne fremover for GLP på fødevareområdet skal fastsættes af Fødevareministeriet, når dette ministerium endnu ikke har bygget den fornødne ekspertise op.
Jeg vil derfor spørge ministeren, hvad der er den dybere mening med det.
Jeg kan selv få øje på en lille ting, såsom at man kan samle alle fødevarerelaterede områder i Fødevareministeriet, men det kan jo være, at der er nogle ting, jeg ikke har fået øje på.
I Radikale Venstre har vi ikke problemer med at udlicitere.
Det afgørende for os er, hvem der har ansvaret for, at opgaven bliver løst efter hensigten.
Derfor vil vi naturligvis med interesse følge den her opgave og se efter, om den bliver løst tilfredsstillende, også fremover.
I Radikale Venstre er vi afventende, og vi vil lade vores endelige stillingtagen være afhængig af, om udvalgsarbejdet afdækker, at der er huller i systemet, der vil stille forbrugeren dårligere, eller om der er elementer i L 67, der vil svække retssikkerheden for de involverede parter.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2009-11-27:
Først vil jeg lige rydde misforståelsen om miljøgodkendelser til side.
Selvfølgelig har SF en interesse i, at der skal gives forhåndsgodkendelse af bl.a. svinebrug.
Det, jeg gjorde opmærksom på, var, om man kunne diskutere en eller anden form for forsikringsordning, så det i sidste ende ikke blev myndighedernes ansvar, som det f.eks. var blevet på Fyn.
Det var det element, jeg gerne ville introducere, og så kan ministeren selvfølgelig vælge at forvanske det, men det var det, der var pointen der.
Jeg vil gerne spørge, om ministeren overhovedet har læst høringssvarene fra Kræftens Bekæmpelse, Forbrugerrådet, Diabetesforeningen og Landbrug & Fødevarer, og om den slags høringssvar gør indtryk på ministeren, eller om man er ligeglad med, at nogle af dem, der faktisk er borgernes og forbrugernes vogtere, siger, at der er problemer med det her med markedsføringen.
Og vil ministeren åbne op for, at nogle af de kommentarer, der kommer fra dem, vil have indflydelse på lovforslaget i sidste ende?
Eva Kjer Hansen (V), 2009-11-27:
Ja, det vil jeg da selvfølgelig.
Altså, høringssvarene bliver nu inddraget i det videre arbejde, og jeg er også sikker på, at der skal besvares rigtig mange spørgsmål under udvalgsarbejdet.
Det, jeg havde ønsket mig i dag, var, at ordførerne sådan forholdt sig til det overordnede i det, at her giver vi faktisk en mulighed for at undgå, at man uforvarende kommer til at vildlede forbrugerne, fordi man på forhånd kan tjekke med myndighederne, om man nu har husket at få det hele med.
Der er det blot, at jeg responderer og siger, at jeg simpelt hen er dybt forundret over den tilgang, bl.a. fru Pia Olsen Dyhr havde til det her lovforslag.
Jeg betragter det måske mere som sådan en rygmarvsreaktion: Hov, her er et initiativ fra regeringens side, det må vi hellere være imod.
Hvad kan vi finde og bruge af argumentation?
Derimod er de her markedsføringssynspunkter nogle detaljer, som vi så kan diskutere nærmere, men jeg har fortsat det synspunkt, at også på markedsføringsområdet er det en rigtig god idé, at man kan tjekke i forhold til reglerne.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2009-11-27:
Jamen jeg har da rygmarvsreaktioner, det må jeg sige.
Jeg har oplevet, at fødevareministeren adskillige gange har trådt forbrugernes interesser under fode og varetaget virksomhedernes interesser.
Men jeg vil da gerne have en åben approach, slå ud med armene og sige, at hvis vi kan kigge på delen med markedsføringsloven og markedsføringsdelen og mærkningsdelen, er SF positive over for det her.
For det handler om, at forhåndsgodkendelser i forhold til bygninger giver god mening, men den øvrige del er vi simpelt hen ikke enige i, og vi mener, at det er dybt problematisk, at man lægger op til, at vi kan få markedsføringskampagner, som vi ikke har styr på, og som faktisk kan være med til at vildlede forbrugerne, og det vil vi ikke være med til.
Jamen det er jo ganske korrekt, at vi ikke har tillid til det.
Det har vi jo været enige med Dansk Folkeparti om, altså at vi ikke er enige i de vildledningssager, der har været, om bl.a. GDA-mærkning.
Der har Dansk Folkeparti og SF stået sammen med hensyn til de klager, der har været om vildledning.
Man siger bl.a., at Chokopops er rigtig sundt for børn, bare spis noget mere af det.
Der har vi jo ment, at det er vildledende for forbrugerne, og at det må producenten ikke.
Vi er kede af, at Fødevarestyrelsen så siger: Nej, det er søreme o.k., bliv I bare ved med det.
Det mener vi simpelt hen er ødelæggende for den danske sundhed, og vi er overraskede over, at Fødevarestyrelsen er kommet frem til den her konklusion, netop fordi DTU, som er dem, der normalt vejleder dem, har sagt, at det er usundt.
Her har Dansk Folkeparti og SF tidligere stået sammen om at sige: Vi står på forbrugernes side.
Nu noterer jeg mig bare, at man lægger sig fladt ned for ministeren og siger: Det var ærgerligt, virksomhederne må gøre, hvad de vil.
Det svar var jeg glad for.
Nu noterede jeg mig også, at ordføreren snakkede meget om produkter og bygninger osv.
Det er jo ikke kun det, den her lov omfatter, den omfatter også det, der hedder markedsføring og mærkning.
Og jeg har jo med glæde noteret mig, at Dansk Folkeparti har været meget kritisk over for industriens mærkning, det, der hedder GDA, ligesom SF også er det, fordi industrien prøver at gøre usunde fødevarer sunde gennem den her mærkningsordning.
Hvis nu industrien havde fået den her forhåndsgodkendelse og så alligevel havde strammet skruen til det yderste, fordi det er lidt svært med forhåndsgodkendelser og mærkning, fordi man ikke helt kan lave en tegning af det, som man kan af en bygning, ville Dansk Folkeparti så ikke mene, at det ville være hensigtsmæssigt, hvis man kunne trække sådan nogle ting tilbage efterfølgende?
Benny Engelbrecht (S), 2009-11-27:
Jeg går også ud fra, at hr. Henrik Høegh er enig med mig i, at der kan være meget stor forskel på det meget konkrete tilfælde med fliserne, som man dog kan skitsere og tegne sig frem til, og hvor man med en arbejdstegning fuldstændig klart vil kunne redegøre for, hvad det er, man har tænkt sig gøre, og så det mere subjektive, nemlig bestemte mærkningsordninger, bestemte markedsføringstiltag, som kan være vanskeligere på det teoretiske plan at forholde sig til.
Der er altså stor forskel på, om fliser sidder i en bestemt højde, eller om man taler om noget, som potentielt kan være vildledende i sin markedsføring.
Det går jeg ud fra at også hr. Henrik Høegh vil være enig med mig i.
Henrik Høegh (V), 2009-11-27:
Jeg håber meget, at hr. Benny Engelbrecht også vil være enig med mig i, at det er bedre at få forhåndsgodkendt en mærkning end bare at sende produkter på markedet og så ved næste kontrol eller ved en anmeldelse få kontrolleret, om det nu er rigtigt.
Det undgår vi med det her forslag.
Det er en tryghed for virksomheden, det er også en tryghed for forbrugerne, at den måde, man mærker det pågældende produkt på, er gennemgået først.
Per Clausen (EL), 2009-11-27:
Der vil jeg godt spørge hr. Henrik Høegh, om han kender nogle eksempler på, at virksomheder ikke har kunnet finde ud af markedsføringsreglerne og derfor ved et uheld er kommet til at overtræde reglerne, eller om det ikke snarere er sådan, at når der sker overtrædelse af reglerne, er det, fordi man ønsker at gå præcis til grænserne og måske lidt over.
Det, man så kan bruge en sådan forhåndsgodkendelse til, er lige at tjekke op på, hvor grænserne går, så vi får flere kampagner, der ligger lige på grænsen.
Henrik Høegh (V), 2009-11-27:
Vi kan sige det samme om de her mærkningsregler og anprisningsregler, nemlig at ved at få det vurderet på forhånd er man sikker på, at det ligger inden for de krav, der er på det pågældende område, frem for at kaste det op i luften og så se, om der nu er nogen, der anmelder det eller lægger mærke til det.
Så er jeg stadig væk mere tryg ved det første, nemlig at få det gennemgået, inden man går i gang.
Lige for lidt siden hørte vi fra oppositionens side, at man var betænkelig ved omkostningerne ved det her.
Det vil være omkostningstungt at skulle sende tre til fire ansøgninger for at finde ud af, hvor grænsen nøjagtig går.
Så der vil jo være et gebyr og nogle omkostninger, der gør, at man også ved første ansøgning vil bestræbe sig på at overholde loven.
Så jeg må gentage, at jeg stadig væk er mere tryg ved det her end ved det, vi har i dag.
Henrik Høegh (V), 2009-11-27:
Må jeg spørge hr. Benny Engelbrecht helt kort: Hvad mener hr. Benny Engelbrecht er bedst, når man skal lancere et nyt produkt, en ny emballage?
At man får det tjekket, inden man går i gang, eller at man kører løs med sin markedsføring og så venter på, at der kommer en kontrol på et eller andet tidspunkt, eller at nogen anmelder den pågældende markedsføring?
Hvad giver egentlig størst sikkerhed?
Per Clausen (EL), 2009-11-27:
Vi kunne jo også forestille os, at hvis man selv er ansvarlig for at sikre, at man overholder lovgivningen, så er man omhyggelig med det og går ikke til grænsen, fordi man ikke ønsker at risikere at skride over grænsen, hvorimod hvis man inden kan henvende sig hos myndighederne og få at vide, om det her er lovligt, på et måske lidt uklart grundlag og så få en tilkendegivelse af, at det er lovligt, så vil interessen for at afsøge grænserne bare blive forøget.
Det, der jo sådan set er problemet her, er, at vi måske får flere, der vil balancere på grænsen, og da de jo har fået en forhåndsgodkendelse af myndighederne, løber de ingen som helst risiko.
Benny Engelbrecht (S), 2009-11-27:
Se, vi er jo ikke afvisende over for, at man sagtens kunne indføre et princip, hvor man rådførte sig med fødevaremyndighederne, men uden at det var sådan, at fødevaremyndighederne afgav endelige og bindende svar, altså at man juridisk bandt sig til afgørelser.
Jeg mener sagtens, det kan lade sig gøre, at man i dialogform kan nå frem til nogle bedre løsninger end dem, som forslaget lægger op til.
Vi er meget bekymrede for, at vi kan komme til at stå i en situation, hvor myndighederne pådrager sig et erstatningsansvar i de tilfælde, hvor man f.eks. overtræder markedsføringsloven.
Det er jo noget, hvor det altid er et spørgsmål om en høj grad af vurdering.
Henrik Høegh (V), 2009-11-27:
Mener hr. Benny Engelbrecht, at vi skal have nogle myndigheder herhjemme, som kun kan give et svar, der hedder: Måske er det her rigtigt, måske overholder du det her, men prøv nu at gå i gang, så kommer vi og kontrollerer dig lidt senere, og så kan det være, vi forbyder den markedsføring?
Benny Engelbrecht (S), 2009-11-27:
Jeg mener rent faktisk, myndighederne er i stand til at kunne afdække ting, som man kan sige vil være i en gråzone og dermed også være der, hvor man udsætter sig selv for potentielt at overtræde markedsføringsloven.
Vi skal jo også huske, at Fødevarestyrelsen ikke er det eneste område, hvor man beskæftiger sig med markedsføringstiltag, det er der så sandelig andre områder som også gør.
Det vil sige, at der også vil være en myndighedsoverlapning i nogle tilfælde, og det vil sige, at man også vil kunne komme i en situation, hvor man vil være ude af stand til at kunne give en endelig og præcis besvarelse fra fødevaremyndighedernes side.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2009-11-27:
Jeg noterede mig, at ordføreren sagde, at man skulle passe på, at priserne for brugerbetaling på det her område ikke lige pludselig bliver massivt høje osv.
Og er det så ikke bedre, at prisen er sat højt, end at den er sat for lavt, for hvis den er sat for lavt, vil det så ikke medføre, at vi f.eks. ikke kan lave kødkontroller, og vil DF så være med på, at vi ikke skal lave kødkontroller?
René Christensen (DF), 2009-11-27:
Så har jeg nok ikke fået udtrykt mig klart nok.
Det, jeg synes er utrolig vigtigt, er, at det er en pris, vi fastsætter nu.
Jeg har en forventning om, at det bliver en timepris på x kr., og så ønsker jeg bare ikke, at vi om 2-3 år ser, at denne timepris er steget med eksempelvis hundrede procent.
Jeg mener, den skal følge den almindelige prisudvikling, og vi skal selvfølgelig kunne sætte en pris, som er passende nu i forhold til, hvad det reelt koster at køre de her sager.
Mogens Jensen (S), 2009-12-01:
Det er 4 – til nød 5 – ud af de 31 forslag, som regeringen har fat i.
Det synes jeg er ret beskedent, hvis man vil gøre det her til et satsningsområde og mener noget med at ville gøre noget for, at vores børn og unge får mulighed for at udtrykke sig mere kreativt, og bidrage til, at Danmark bliver mere kreativt og innovativt.
Jeg synes, det er en ret beskeden satsning, og jeg synes, at problemet jo er, som det fremgår her, at der er alle de gode ord og alt det, man gerne vil, men at man ikke sætter de ressourcer ind, der skal til for at få resultaterne.
Bertel Haarder (V), 2009-12-01:
Jeg skal gerne fremsende et regnskab til udvalget, hvoraf man kan se, hvor mange af de 31 forslag regeringen har taget fat i.
Vi kan lige så godt med det samme få på det rene, at nogle af forslagene var meget kostbare, og dem har vi altså ikke haft penge til her og nu, for som det jo fremgår af dagens debat, er der mange andre behov, og folkeskolen har i forvejen fået disse 14 ekstra timer, og en ekstra time koster 50 mio. kr.
Så vi er altså ikke nået dertil, men det kan jo være, at vi kommer dertil senere.
Måske kunne jeg inspirere Socialistisk Folkeparti, for jeg kan forstå, at Socialistisk Folkeparti vil bruge 2 mia. kr. på, at alle klasser skal have to lærere.
Det er da den ringeste prioritering, jeg nogen sinde har hørt.
Så var der da mere gejst over det – det tror jeg også hr. Mogens Jensen er enig med mig i – hvis der bare var lidt til det musiske, kunstneriske og praktiske, men det glemte man måske i den forbindelse.
Pernille Frahm (SF), 2009-12-01:
Det, der får mig til at bede om en kort bemærkning, er, at ministeren selv siger, at grunden til, at man ikke gennemfører ideerne i rådgivningsgruppens rapport, er penge.
På den anden side hører vi nu en række bebrejdelser fra ministeren over, at vi beder om penge.
Er ministeren ikke enig i, at hvis man skal gennemføre nogle af de her meget fornuftige projekter, kræves der også penge?
Nu er jo sådan, at det er ministeren, der står oppe på talerstolen, og mig, der står hernede og kommer med kommentarerne, og det er et udvalg, der er nedsat af ministeren.
Hvis vi skal diskutere SF's uddannelsespolitik, lad os gøre det, men så sætter vi det på dagsordenen.
Nu diskuterer vi det her spørgsmål, og spørgsmålet var: Er ministeren ikke enig i, at hvis man skal gennemføre de her projekter, kræves der penge?
Mogens Jensen (S), 2009-12-01:
Nu henviste undervisningsministeren til, at fru Anne Bamford, som jo er en ekspert på det her område og måske den, der har forsket mest på feltet, og som har rådgivet en række lande, har hæftet sig ved, at man også godt kunne få mere for pengene i den danske folkeskole.
Men det har vel ikke undgået ministerens opmærksomhed, at Anne Bamford også anbefaler en lang række ting, som er forbedringer i folkeskolen, og som også kræver nogle ressourcer?
Man kan jo selvfølgelig være sådan selektiv i de udtalelser, man udvælger fra Anne Bamford, men vil ministeren ikke give mig ret i, at det også kræver, at man vil satse ressourcer på det her område, hvis man skal gennemføre noget, og at det faktisk også er det Anne Bamford siger i sin rapport?
Og må jeg ikke spørge ministeren: Hvor mange af de 31 forslag, som rådgivningsgruppen, som kom efter Anne Bamford, har stillet på det her felt, gennemfører regeringen?
Det vil jeg gerne bede undervisningsministeren svare på.
Bertel Haarder (V), 2009-12-01:
Nu har jeg jo også hørt på kulturdebatten mange gange, og jeg ved, at hr. Mogens Jensens evige sang er flere ressourcer, og det respekterer jeg.
Men jeg har altså det princip at sætte højere mål end bare at kræve flere penge, mere af det samme.
Jeg synes, det er en spændende fase, vi er i.
Det er jo ikke sådan, at der kun er sat fire forslag i søen; jeg nævnte andre forslag, som ikke er kommet fra rådgivningsgruppen.
Så der foregår jo virkelig noget på feltet; der foregår vel i virkeligheden mere på feltet end i mange år, eksempelvis samarbejdet mellem professionshøjskolerne og konservatorierne.
Men lad os tage de 31 forslag som en drøm, som vi har inden for denne branche, en drøm, som jeg i øvrigt er sikker på at kulturministeren kan tilslutte sig.
Men nu tager vi det punkt for punkt og bevarer drømmen; jeg har ligesom statsministeren en drøm.
Christine Antorini (S), 2009-12-01:
Jeg tror, det er nogle forskellige initiativer, som ministeren nu blander sammen.
Det, jeg taler om, er det seneste forsøgsprogram – og det er jo rigtigt, at vi blev orienteret om det i folkeskoleforligskredsen – og her fik man bl.a. mulighed for, at man kunne søge om, at man kunne udstrække de samme få timer over flere år.
Der er ikke sat en krone af til de forsøg, der er i den her palet af muligheder, som ministeren gerne vil lade sig inspirere af, og der er altså tre skoler, der har forsøgt det her, og jeg håber, at ministeren ikke vil lave en evaluering på baggrund af tre skoler, men først vil evaluere, når der rent faktisk er noget at evaluere på.
Mit spørgsmål handler om det, som jeg til gengæld synes lyder spændende, nemlig at ministeren er i dialog med en professionshøjskole og med et videnscenter.
Kan ministeren sige lidt mere om, hvad det går ud på, hvor det er, hvad det er for nogle fag, hvad det er, det her videnscenter skal kunne, og hvornår det i givet fald skulle træde i kraft?
Bertel Haarder (V), 2009-12-01:
Vi har faktisk frem til 2014 afsat i alt 66 mio. kr. til at iværksætte initiativer fra den handlingsplan, jeg fremsatte i marts.
Christine Antorini (S), 2009-12-01:
Nu håber jeg, at ministeren kan bekræfte, at ministeren faktisk ikke har sat penge af til det forsøgsprogram, der blev sat i gang, og det afspejles jo også i, at der kun er ganske få skoler, der har været interesseret i at søge de muligheder, der var, for at kunne styrke de praktiske, kreative, håndværksmæssige fag.
Det hænger jo sammen med, at det, som ministeren ville inspirere til, var, at inden for de eksisterende få timer, der er til de her fag, kunne man få lov til at strække de få timer ud over endnu flere år.
Det vil sige, at dem, de slutter i 5. eller 6. klasse, kunne man så trække tyndt helt op til 9. klasse.
Det er der helt præcis tre skoler der har fundet attraktivt.
Kunne det få ministeren til at overveje en måske lidt mere ambitiøs satsning, så der var nogle flere skoler, der ville søge det?
Hvis man skal styrke de praktiske, kreative, musiske fag, handler det jo om, at der skal være nogle reelle timer, som eleverne har fagene i, og man får altså ikke mere af, at man trækker det tyndt over en række år.
Vil ministeren overveje at sætte nogle penge af til, at man kan få flere timer i de pågældende fag?
Bertel Haarder (V), 2009-12-01:
Jeg har jo beskrevet over for udvalget, at forholdsvis få har meldt sig til disse forsøg, men der er dog nogle, og vi glæder os til at få evalueret de forsøg.
Vi vil selvfølgelig også undersøge, om hr. Leif Lahn Jensen har ret i, at det er, fordi der ikke er nogen interesse i at få lukket hullet i 7. klasse og få et fortløbende forløb.
Hvis der ikke er interesse for det, er der måske andre ting, som vi skal afprøve.
Jeg har et åbent sind over for alle gode forslag, men jeg synes, det er rimeligt nok, at før vi eventuelt bevilger det, jeg kalder den 15. time, for vi har allerede øget timetallet i skolen med 14, skal vi være helt sikre på, at vi rammer rigtigt med det beløb, vi sætter ind.
Leif Lahn Jensen (S), 2009-12-01:
Ministeren forklarede udmærket de ting, som er blevet forsøgt, bl.a. nogle af de forsøg, der selvfølgelig ikke er mange penge i, eller som er udgiftsneutrale.
Der er så heller ikke ret mange, der har ønsket at være med i de forsøg, som ministeren jo også selv har skrevet i et svar på et udvalgsspørgsmål.
Derfor vil ministeren jo igen prøve at få nogle til at ønske at komme med i de her forsøg her i efteråret.
Ministeren har bl.a. i de forsøg foreslået at udtrække nogle fag, altså give det samme antal timer over en længere periode, og det har folk derude åbenbart kunnet se ikke er særlig attraktivt.
Er det ikke tydeligt, at disse forsøg ikke virker, at det udspil ikke virker?
Bertel Haarder (V), 2009-12-01:
Når jeg selv skal sige det, synes jeg, at min redegørelse fra marts samt det, jeg har sagt i dag, antyder, at regeringen forbereder sig ret så grundigt på dette felt, sætter nye forsøg i søen, inddrager de faglige foreninger osv., med henblik på at vi kan forberede et eventuelt fremstød for disse fag så grundigt som muligt.
Leif Lahn Jensen (S), 2009-12-01:
I det udspil, som regeringen kom med den 13. marts, og som ministeren også henviser til, siger undervisningsministeren følgende: Vi har allerede styrket de boglige fag, nu er turen kommet til de praktiske, musiske og kunstneriske fag, som er mindst lige så vigtige.
Ministeren blev også på et tidspunkt kaldt i samråd og sagde under samrådet, at man selvfølgelig ikke kunne gennemføre det hele samlet, fordi det var meget dyrt.
Ministeren siger jo tit, at der er givet flere timer til de boglige fag.
Og hvordan sikrer vi så, at de bliver taget lidt mere seriøst politisk, altså på linje med det, som ministeren siger vedrørende de boglige fag?