runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Prehn (S), 2010-02-24:
Jeg må nok sige, at jeg synes, at den måde, som statsministeren svarer på de her spørgsmål på, begynder at udvikle sig ret særegent.
Statsministeren er jo altså statsminister for et land, hvor der for nylig var en politikvinde, som blev sendt på orlov på grund af en ytring på Facebook, fordi den simpelt hen var ringeagtende osv., så det er ikke ligegyldigt, hvad man skriver på Facebook, det har faktisk en konsekvens, og Facebook er et offentligt rum.
Så statsministeren kan altså godt være statsminister for et land, hvor politifolk bliver sendt hjem fra arbejde, men når det handler om den spindoktor, som netop er ansat til at hjælpe statsministeren med at fremme statsministerens politiske sager og politiske argumenter, er det jo en anden sag.
Det er altså en spindoktor, der er ansat til at kommunikere statsministerens budskab ud, og som sidder og skriver under det her møde, som jeg tror de fleste er enige om ikke ligefrem var den største succes for statsministeren.
Jeg synes lige, at vi skal høre, hvad det er, vedkommende har skrevet, for det er ret kradsbørstige løjer, der kommer her, og jeg citerer: Undskyld udfaldet – undskyld, men jeg citerer altså her – men hold kæft, hvor er det sølle, at danske journalister ikke kan se, at der er ved at ske et gennembrud i forhandlingerne nu, og at min chef ikke er usikker, men derimod i gang med lave en lille genistreg i samarbejde med gode kræfter fra andre lande. Ud over at forekomme usædvanlig komisk og helt uden nogen som helst form for sans for, hvad der rent faktisk skete, er det da noget af en mishagsytring over for journaliststanden.
Der må statsministeren da også som pressens minister træde i karakter over for sin egen spindoktor og sige: Hallo, der skal ikke lægges den form for pression på pressen, på journalister, de har frihed til at skrive deres ting, de skal ikke sættes i bås og have karakterer af min spindoktor.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-02-24:
Fantastisk engagement
– jeg giver min store kompliment for det.
Sagen handler i sin kerne om, hvorvidt personer har lov til at ytre sig på Facebook.
Ja, det har personer lov til.
Er det noget, jeg skal gå og blande mig i?
Nej, det er ikke noget, jeg skal gå og blande mig i.
Det er klart, at hvis der er folk, der er ansat i mit regi, og som overtræder ytringsfrihedens grænser, som bryder tavsheden, eller som på anden måde bringer sig i konflikt med de lovgivningsmæssige rammer, der er for ytringsfriheden, er der selvfølgelig en udfordring her.
Men det er jo slet ikke det, der er tale om her.
Det har jeg da rimeligvis nogle synspunkter om, men det er ikke nogle, jeg har følt anledning til at ytre mig om i givet fald.
Selvfølgelig skal vi stå til ansvar for de holdninger, vi har, og alt, hvad jeg skriver på Facebook, står jeg til ansvar for.
Det glæder mig da, at det også gælder spørgeren.
Men jeg har jo ikke ytret mig.
Vi står her og taler om en navngiven person, der har ytret sig, og skal jeg stå til ansvar for det?
Nej, det skal jeg ikke.
Jeg skal stå til ansvar for, at vi har ytringsfrihed i det her samfund.
Altså, det er da et skråplan af de helt store, venstrefløjen er ude på, at man nu vil begrænse offentligt ansattes ytringsfrihed.
Det er da totalt rystende, for nu at sige det ligeud.
Offentligt ansatte har ytringsfrihed.
Det har de på deres eget ansvar.
Så kan der være nogle forhold, hvor man som offentligt ansat skal være opmærksom på, hvad man gør, når man ytrer sig som privatperson.
F.eks. må man ikke komme med ulovlige ytringer, og man må ikke bryde sin tavshedspligt og den slags ting.
Men et samfund, hvor offentligt ansatte ikke skulle have en mulighed for at deltage i den offentlige debat i deres egen kapacitet, er ikke et samfund, jeg vil leve i.
Klaus Hækkerup (S), 2010-02-24:
Tak for det.
Jeg vil godt sige, at jeg overhovedet ikke synes, at skatteministeren svarede på spørgsmålet.
Vi havde et samråd i Folketingets Trafikudvalg, hvor alt det, skatteministeren har stået her og læst op, blev oplyst for udvalget og indgik i debatten.
Under det samråd kunne vi ikke få svar på, hvornår vi kunne forvente, at kørselsafgiften på lastbiler ville blive indført.
Men i den aftale, regeringen har indgået med Dansk Folkeparti, regner man med i 2011 at oppebære et provenu på 630 mio. kr.
Spørgsmålet er: Kommer den grønne kørselsafgift på lastbiler med virkning fra 2011, så vi får et provenu på 630 mio. kr. det år og årene efter, eller gør den ikke?
Troels Lund Poulsen (V), 2010-02-24:
Tak for det.
Jeg kan oplyse, at min forgænger jo har besvaret spørgsmål nr. 808 om regeringens plan om indførelse af kørselsafgifter, hvor der bliver redegjort for den danske tidsplan, og at den også er revideret i lyset af forsinkelserne i Nederlandene.
Regeringen har i transportudspillet »Bæredygtig transport – bedre infrastruktur« fra december 2008 tilkendegivet, at indførelse af en intelligent grøn kørselsafgift skal ske på basis af udenlandske erfaringer, så de teknologiske risici begrænses.
Nederlandene planlægger at indføre kørselsafgifter og er det land, der er længst fremme med planerne om intelligente kørselsafgifter.
Imidlertid er de nederlandske planer blevet forsinket.
Som konsekvens har regeringen måttet revidere den danske tidsplan.
For så vidt angår lastbiler, ønsker regeringen at fastholde målet om introduktion af kørselsafgifter snarest muligt.
Regeringen undersøger i øjeblikket, om det kan ske ved at anvende systemer, som allerede er i drift i andre europæiske lande, eller om det kan ske ved udvikling af et nyt system baseret på erfaringer fra andre lande.
Den reviderede tidsplan for hele projektet påvirker også tidsplanen for introduktion af et nyt system for lastbiler.
Vores forventning er, at vi kan starte med lastbilerne i 2011 eller snarest derefter.
John Dyrby Paulsen (S), 2010-02-24:
Er ministeren enig i, at forsvaret med den nuværende beskæftigelsessituation i væsentligt omfang skal bidrage til at fastholde arbejdspladser i Danmark og ikke sende arbejde ud af landet, der lige så godt og lige så billigt kan varetages af forsvarets egne ansatte?
Tak for det.
Spørgsmålet lyder: Er ministeren enig i, at forsvaret med den nuværende beskæftigelsessituation i væsentligt omfang skal bidrage til at fastholde arbejdspladser i Danmark og ikke sende arbejde ud af landet, der lige så godt og lige så billigt kan varetages af forsvarets egne ansatte?
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-02-24:
Når den plan foreligger, er det jo forsvarsforligskredsen, som skal tage stilling til den, herunder om der skal udliciteres opgaver.
Med hensyn til eventuelle udliciteringer er det for mig meget vigtigt, at det selvfølgelig set med helhedsbrillerne på skal give mening økonomisk, når man udliciterer, ellers skal vi ikke udlicitere.
Men som sagt er det forligskredsen, der skal tage stilling til det.
John Dyrby Paulsen (S), 2010-02-24:
Tak, fru minister, skulle det vel hedde.
Tak, minister.
Og tak for svaret.
Det mener jeg faktisk, for jeg synes egentlig, at det var rimelig klart, men det efterlader også nogle spørgsmål, for når jeg snakker med nogle af de ansatte i forsvaret, giver de udtryk for, at det faktisk allerede er bestemt, at deres arbejde skal nedlægges, og at det allerede i dag er sådan, at en del af det arbejde – det gælder bl.a. for nogle af mekanikerne – bliver udført i Tyskland og i Sverige.
Det undrer mig, at man samtidig er i en situation, hvor Forsvarets Materieltjeneste i nogle tilfælde simpelt hen har stoppet leverancen af reservedele, så de værksteder, der er nogle steder i Danmark, simpelt hen ikke kan udføre deres arbejdsopgaver, der så i stedet bliver lagt i Tyskland eller Sverige.
Må man så ikke gå ud fra, med ministerens svar in mente, at det er en fejlforståelse hos Forsvarets Materieltjeneste?
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-02-24:
Jeg synes, det er meget vigtigt at holde fast i, at vi i forligskredsen og med den forligstekst, der ligger, ikke har besluttet noget om udlicitering, om nedskæringer, om udflytninger, om centraliseringer, før vi har noget konkret på bordet, og det vil sige, at vi ikke har taget stilling til det i forligskredsen, og der ligger heller ikke noget konkret på bordet.
Til hvad det præcis er for nogle initiativer, spørgeren henviser til med hensyn til Forsvarets Materieltjeneste, må jeg sige, at det er min anden dag på posten, så jeg er simpelt hen ikke bekendt med, hvad det er, der skal ligge der.
Jeg kan opfordre spørgeren til at oversende de konkrete eksempler til ministeriet, og så kan vi jo tage diskussionen i forligskredsen, når vi ses.
Tina Nedergaard (V), 2010-02-24:
Jamen vi går altså overhovedet ikke stik imod noget.
Vi fastholder da i regeringen, at de vejledere, der er derude, skal have en høj grad af faglighed.
Men det, man åbner for, er andre fagligheder end den rent vejledningsmæssige.
Jeg vil næsten gå så vidt som til at sige, at jeg tror meget stærkt på, at hvis der er nogle psykiske problemer, som betyder, at man har vanskeligt ved at komme igennem sin uddannelse – der kan opstå en frygtelig sorg i ens familie, der kan være en nærtstående, der er omkommet – så er det måske nok snarere en psykolog eller en præst, man har brug for, end det er en uddannelsesvejleder. Jeg synes kun, at det er fornuftigt, at vi giver skolerne frihed til at vurdere det sammen med den unge.
I øvrigt troede jeg faktisk også, at det var SF's politik.
For vi er ofte nok hernede i salen blevet klandret for, at vi detailstyrer institutionerne.
Det her er sådan set udtryk for det modsatte.
Det viser, at vi har tillid til, at uddannelsesinstitutionerne kan vælge den faglighed, der er brug for i situationen, i samarbejde med den unge.
Og så må vi altså ikke glemme, at forud for at den unge kommer i gang med en uddannelse, ligger der nogle store udfordringer.
Og dem har vi i fællesskab med mange partier tilvejebragt midler til at man kan tage hånd om sammen med kommunerne.
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-02-24:
Jeg tror, at jeg vil gøre det meget klart, at det, som vi i forligskredsen og som ministeren jo også har bedt om, er, at forsvarschefen skal komme med forslag til en implementeringsplan i forhold til forsvarsforliget, inklusive hvad der måtte være af muligheder for udlicitering, hvad der vil være af muligheder for, at man kan få sammenhæng mellem mål og midler.
Det har vi bedt forsvarschefen om fra forligskredsens side, og det har ministeren bedt forsvarschefen om at stille op med. Hvad der så måtte være sagt på møder ude i landet af forskellige chefer er jeg jo simpelt hen ikke klar over.
Jeg vil bare benhårdt holde fast i, at det er forligskredsen, der beslutter, hvad der skal udliciteres, og vi har bedt om at få et beslutningsgrundlag præsenteret i forligskredsen – det er ikke klart endnu.
Når det bliver klart, vil det også komme til spørgerens kendskab, for spørgeren sidder som en del af forligskredsen.
Og så tager vi stilling til det der.
John Dyrby Paulsen (S), 2010-02-24:
Endnu en gang: Jeg er glad for det svar, for det er også sådan, jeg har opfattelsen af virkeligheden.
Men jeg må så konstatere, at der er nogle i forsvaret – og det er ikke bare nogle, det er nogle meget højt på strå i forsvaret – der har en anden opfattelse.
De har nemlig den opfattelse, at der skal udliciteres på f.eks. Forsvarets Materieltjenestes område, og det er oven i købet sådan, at forsvaret ikke selv skal komme med bud, altså forstået på den måde, at der skal udliciteres på det her område, nærmest koste, hvad det koste vil.
Men det, jeg forstår ministeren siger meget klart, er i virkeligheden: Nej, sådan er det ikke.
Vi udliciterer ikke af ideologiske årsager.
Det kan godt være, hvis der er en gevinst ved det, at vi drøfter og overvejer det, men hvis der ikke er det, giver det sig selv, at det så ikke er noget, vi overvejer.
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-02-24:
Jeg tror, det er vigtigt at holde fast i, som jeg nu har sagt op til flere gange, at vi har bedt forsvarschefen om at komme med forslag til, hvordan vi implementerer forsvarsforliget.
Det er hans ansvar at komme med et bud på det, inklusive hvordan man får mål og midler til at hænge sammen.
Der kan udlicitering være et muligt redskab, hvis det efter en helhedsvurdering er økonomisk fordelagtigt, men det vil være forligskredsen, som skal tage stilling til det.
Der ligger ikke noget på bordet for forligskredsen nu, og derfor vil jeg bare holde fast i, at når vi har noget på bordet, kommer det for forligskredsen.
Så drøfter vi det der, og så tager vi stilling til det.
Jeg har i hvert fald ikke som minister taget stilling til, at der skal udliciteres noget, og det ville jeg heller aldrig nogen sinde gøre bag om ryggen på forligskredsen, fordi vi har et forsvarsforlig og vi har et håndslag på, at tingene skal op i forligskredsen, før det bliver besluttet endeligt, hvad det er, vi skal gøre.
John Dyrby Paulsen (S), 2010-02-24:
Hvad kan ministeren oplyse om planerne om brug af udlicitering i FMT, i lyset af at der i forsvarsforliget alene er aftalt konkurrenceudsættelse af dele af etablissementdriftsområdet?
Spørgsmålet lyder: Hvad kan ministeren oplyse om planerne for brug af udlicitering i FMT, altså Forsvarets Materieltjeneste, i lyset af at der i forsvarsforliget alene er aftalt konkurrenceudsættelse af dele af det, der hedder etablissementdriftsområdet?
Det har jeg fuld forståelse for, det siger sig selv, og det vil jeg gøre.
Er det så ikke betænkeligt, hvis det er sådan, at det er tilfældet?
Nanna Westerby (SF), 2010-02-24:
Jamen problemet er jo, at når man fjerner kravene til, hvem der skal stå for vejledningsindsatsen, når man fjerner kravene til, at det skal være en professionel indsats, så risikerer man jo også, at økonomisk pressede institutioner i virkeligheden bare nedprioriterer gennemførelsesvejledningen.
Allerede i dag kan man jo ansætte psykologer og socialrådgivere på ungdomsuddannelsesinstitutioner, hvis man synes, det er en god idé.
Det, man gør her, er, at man siger, at skolerne ikke engang behøver at have reelle vejledere med vejlederuddannelse.
Det undrer mig bare, for hvis man eksempelvis tager fat i regeringens egen globaliseringsstrategi fra 2006, kan man læse, at regeringen stik imod det, ministeren siger nu, skrev: »Der er behov for at styrke vejledernes uddannelse. Der skal etableres en professionsbacheloruddannelse som vejleder.
Man skrev altså i sin egen globaliseringsstrategi, at vi bliver nødt til at stille nogle flere uddannelseskrav til vejlederne.
Er ministeren uenig i regeringens egen globaliseringsstrategi fra 2006?
Hvorfor går man ellers i den stik modsatte retning nu?
Tina Nedergaard (V), 2010-02-24:
Jo, jeg forstår udmærket, at man lige kan undre sig, når man kaster blikket hen over, og det ser ud til, at der fjernes 35 mio. kr.
Det ville også undre mig, hvis det var tilfældet.
Men situationen er den, at vi jo samlet tilfører hele området flere penge og har valgt at omprioritere i et samarbejde med også Det Radikale Venstre og Socialdemokraterne, som fru Nanna Westerbys parti jo meget gerne vil i regering sammen med.
Så der må jo i hvert fald være lidt tillid til dem, om ikke til regeringen.
Hele intentionen har været at gribe vejledningen lidt anderledes an og sige, at det, vi oplever, jo er nogle unge mennesker, som i vidt omfang slet ikke magter at komme i gang med uddannelse.
100 pct. vil faktisk gerne starte på en uddannelse, men 10 pct. kommer slet ikke i gang, og yderligere 10 pct. falder hurtigt fra.
Det vidner jo lidt om, at man måske ikke er fuldstændig parat til en uddannelse, selv om intentionen er der, lysten er der.
Derfor har man jo bl.a. lavet det forløb, der betyder, at man kan tilrettelægge særlige forløb, så man bliver uddannelsesparat, så man ikke får nederlaget, men derimod er klar til at gennemføre hele sin uddannelse.
Nanna Westerby (SF), 2010-02-24:
Det er vigtigt, at man som gymnasieelev f.eks. kan gå lige ned på kontoret på skolen og få vejledning, i stedet for at man skal ind til et center, der ligger langt væk, eller man skal ind på internettet.
Det er jo lige præcis den her lokale vejledningsindsats, der bliver skåret i.
Er ministeren ikke bekymret for, at man skærer i den her meget lokale vejledningsindsats, og at det kan gøre, at der er nogle elever – særligt dem, som har lidt svært ved at overskue deres uddannelsesforløb – som får lidt svært ved at opsøge vejledningen, når den ikke er tilgængelig i samme grad på hver skole?
Tina Nedergaard (V), 2010-02-24:
Det, der i hvert fald er helt sikkert, er, at det bekymrer mig, og det bekymrer hele regeringen, at der er for få, der får gennemført deres uddannelse.
Heldigvis viser de seneste tal – det er jo et af krisens paradokser – at fordi det er svært at få ufaglærte job, så bliver man måske en anelse mere tilbøjelig til at starte på uddannelse.
Det er jo positivt.
Men jeg forstår godt præmissen, som fru Nanna Westerby opstiller, nemlig at man også har brug for vejledning på stedet, og det er også derfor, at jeg peger på, at den samlede indsats i forhold til at gennemføre uddannelse faktisk er styrket med ungepakke 2.
Så den – hvad skal man sige – mistillid, der måtte ligge i, at man mener, at vi bare fjerner ressourcer og ikke tilbagefører dem til hele området, må jo skyldes, at man heller ikke rigtig har tillid til Det Radikale Venstre og Socialdemokraterne, som man ellers agter at gå i regering med.
Vi tager problemerne ret alvorligt, og vi forventer os faktisk en hel del af ungepakke 2.
Vi satte også initiativer i gang tidligere, end spørgeren faktisk antyder, for allerede sidste forår var vi i gang med en række initiativer, herunder også at sikre øget adgang til skolepraktik, for at give nogle muligheder til de unge, der kom i klemme som følge af krisen.
Nanna Westerby (SF), 2010-02-24:
Jeg vil så sige, at for et år siden stod jeg her i Folketingssalen, hvor SF havde fremsat et beslutningsforslag netop om at skaffe flere skolepraktikpladser og flere ordinære praktikpladser.
Det stemte regeringen faktisk imod.
Så jeg ved ikke, om det ligesom er hastværk, der på den måde har præget den her regering.
Det er meget muligt, at man tilfører nogle midler til hele uddannelsesområdet med ungepakken, og det er jo en rigtig god idé.
Men det er jo underligt, at en del af finansieringen af den ungepakke skal være, at man så at sige skal fodre hunden med sin egen hale på den måde, som man gør her.
Man tager 35 mio. kr. fra den skolenære vejledning, fra den vejledning, der foregår på skolen, og så lægger man det f.eks. over i, at man skal lave internetvejledning.
Jeg vil bare høre, om ministeren ikke godt – det synes jeg ikke at jeg fik et klart svar på før – kan være lidt bekymret for den omprioritering?
Man fjerner fra den helt nære vejledning og lægger det over i noget, som måske kan virke fjernere for en række elever.
Tina Nedergaard (V), 2010-02-24:
Nej, jeg er faktisk tryg ved, at de fem store partier har indgået en aftale om det.
Det er selvfølgelig også baseret på informationer ude fra institutionerne, informationer om de unges oplevelser og også viden om, hvor det knager for at få de unge igennem uddannelse.
Jeg synes jo, at det i sig selv er tankevækkende, at der åbenbart sker noget, fra at man forlader 9.-10. klasse, og inden man kommer i gang.
Når man så lige er startet, er der så derudover yderligere 10 pct., der falder fra.
Det vidner i hvert fald for mig i høj grad om, at der er noget i den indgangsfase til ungdomsuddannelsen, som ikke har fungeret tilstrækkeligt.
Så har vi tilvejebragt finansiering til disse ekstra – og tror vi på – bedre initiativer ved bl.a. at omlægge finansieringen om gennemførelsesvejledningen.
Så vil jeg gerne sige, at fru Nanna Westerby jo til hver en tid er velkommen til også at gå ind og pege på finansieringsmuligheder for at gøre mere for ungdomsuddannelserne.
Når vi kan gøre det med Det Radikale Venstre og Socialdemokraterne, er det jo faktisk, fordi de har været med til at tilvejebringe pengene.
Det er meget nemt at gå i salen og altid sige, at man gerne vil gøre noget mere, og at man gerne vil gøre det bedre, og at alt skal blive meget godt.
Men situationen er den, at vi jo er i en krise, og at vi samlet set skal finansiere disse tiltag.
Derfor prioriterer vi benhårdt og siger, at der, hvor vi bruger ekstra ressourcer, er også der, hvor vi med et bredt flertal i Folketinget har større tiltro til, at det virker.
Vi er selvfølgelig opmærksomme på og også altid villige til at justere igen, hvis ikke det er det perfekte, og hvis forligspartierne i øvrigt er med.
Nanna Westerby (SF), 2010-02-24:
Hvordan mener ministeren, at afskaffelsen af gennemførelsesvejledningen på ungdomsuddannelserne vil påvirke kvaliteten af den vejledning, eleverne får, set i lyset af de sidste mange års indsats for professionalisering af vejledningen?
Hvordan mener ministeren at afskaffelsen af gennemførelsesvejledningen på ungdomsuddannelserne vil påvirke kvaliteten af den vejledning, eleverne får, set i lyset af de sidste mange års indsats for professionalisering af vejledningen?
Tak for det.
Siden 2002 har hele Folketinget, også den nuværende regering og uddannelsesverdenen, institutioner og skoler, arbejdet for at professionalisere vejledningen.
Det har man gjort, fordi der er et rigtig stort frafald.
Der er faktisk mere end 95 pct. af en ungdomsårgang, som starter på en ungdomsuddannelse, men der er rigtig mange, der falder fra.
Derfor er det vigtigt, dels at vi får vejledt folk det rigtige sted hen, dels at man løbende under uddannelsen har mulighed for at vejlede de unge elever.
Nu vil regeringen så afskaffe kravene til, at vejledere på skolerne skal være uddannet som vejledere.
Det virker lidt selvmodsigende i forhold til den indsats, man har lavet siden 2002.
I 2002 lavede man faktisk en fælles vejlederuddannelse.
Dengang sagde den daværende undervisningsminister, fru Ulla Tørnæs: Etableringen af den fælles vejlederuddannelse kan bidrage til at begrænse de unges frafald eller omvalg af uddannelse.
Jo bedre vejlederne er klædt på til at vejlede, jo større er muligheden for en overskuelig og sammenhængende vejledning.
Så sent som i 2008, altså for mindre end 2 år siden, vedtog man skærpede uddannelseskrav til de her vejledere på skolerne.
Dengang skrev ministeriet i bemærkningerne: »For at understøtte den øgede professionalisme og målrettethed i vejledningen på alle niveauer skal vejledernes kompetenceniveau styrkes.«
Så er der bare noget, der undrer mig.
Man har for mindre end 2 år siden vedtaget regler om, at uddannelsesniveauet blandt vejlederne skal øges, og nu afskaffer man så alle krav til uddannelsesniveau blandt vejlederne.
Det synes jeg virker selvmodsigende.
Derfor vil jeg gerne høre, om ministeren er uenig med sin forgænger, fru Ulla Tørnæs, og om ministeren er uenig i regeringens egen lovændring fra 2008.
For begge gange har man forsøgt at professionalisere, og nu fjerner man så alle krav igen.
Tina Nedergaard (V), 2010-02-24:
Jeg bliver sådan lige lidt forvirret her, fordi jeg opfatter, at spørgsmålet fortsat går på den ændring af vejledningen, som ungeaftalen omfatter, og nu taler vi så om uddannelse af vejledere.
Det må jeg indrømme at jeg ikke har forberedt mig på at vi skulle gå i detaljer med.
Men det, jeg synes er væsentligt, er, at SF mange gange, også her i salen, har peget på, at vi skal stille institutionerne mere frit.
Det gør vi så ved at afbureaukratisere, hvordan de skal bruge deres vejledningskroner.
Jeg har i dag været ude at tale ved en EGU-konference – det var godt nok en anelse vovet på dag et som minister, men det var jeg nu ikke desto mindre – og der oplevede jeg i hvert fald, at entusiasmen var stor omkring det, at vi netop tager fat på de unge, umiddelbart når de forlader grundskolen.
For det er jo dér, de svære valg skal træffes, og det er jo dér, man også oplever, at mange unge ikke er tilstrækkelig uddannelsesparate.
Der har vi så stillet ressourcer til rådighed, og det burde glæde SF.
Vi har nemlig stillet nogle ressourcer til rådighed både for institutionerne med uddannelsesvejledning og for kommunerne – læg mærke til det – for at de kan gøre en bedre indsats over for de unge, der er mindst tilbøjelige til at gennemføre en uddannelse.