Benny Engelbrecht (S), 2010-05-11:
Diskussionen om sms-lån er så sandelig ikke ny, men jeg tror nu nok, at i hvert fald Dansk Folkepartis ordførers hukommelse måske er lidt for fyldt af antallet af behandlinger, hvor vi har diskuteret sms-lån her i salen.
Men der er jo ikke nogen tvivl om, at det i hvert fald for Socialdemokraterne er meget væsentligt, at man ikke udnytter svage forbrugere i forhold til udbud af lån, og det er da i hvert fald en diskussion, vi har haft rigtig mange gange, hvorimod antallet af diskussioner om selve sms-lån dog har været forholdsvis begrænset.
Lad mig derfor også blot slå fast, at en af årsagerne til, at vi netop fremsætter dette forslag om at lave et egentligt forbud mod netop sms-lånene – netop fordi det er den hurtige måde at låne på og der, hvor man især frister svage sjæle – selvfølgelig er, at det jo ikke har været muligt i dette Ting at få et flertal til at stå bag et forslag om et loft over ÅOP.
Havde vi et loft over ÅOP, altså et loft over, hvad den årlige omkostning i procent må være, var det slet ikke nødvendigt at diskutere disse sms-lån – fordi jeg ganske enkelt ikke tror, at de ville eksistere, hvis der var meget store begrænsninger på, hvad man kunne tage.
Hvis man søger efter sms-lån på internettet, kan man blandt mange andre virksomheder læse om virksomheden Mobillån Danmark, som tilbyder sms-lån uden renter.
Hvis der skulle sidde en enkelt og på nuværende tidspunkt følge med på Folketingets tv-kanal, kan jeg godt forstå, hvis vedkommende synes, at det næsten lyder for godt til at være sandt.
Det er det også.
For ganske vist tilbyder virksomheden, at man her og nu kan låne 1.000 kr. i 1 måned for 0 pct. i rente, men til gengæld skal man altså betale 300 kr. i gebyr, og det giver altså et ÅOP på 2.969 pct.
Dermed kan man sige ja til, sådan som Dansk Folkepartis ordfører var inde på tidligere, at renter og gebyrer er to forskellige ting.
Det er nu engang bare sådan, at når man regner i årlige omkostninger i procent, lægger man netop de to tal sammen for at kunne give det, som man normalt omtaler som lånets kilopris.
Det er altså en måde at sikre forbrugerne en nem, oversigtbar måde at finde frem til, hvad et lån reelt koster.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at vi selvfølgelig har skelet til de svenske erfaringer, som skræmmer.
Vi må også bare sige, at det godt kan være, at antallet af lån endnu kun er på de 11.000 i Danmark, men i hvert fald den del af udviklingen, der handler om ubetalte sms-lån, følger meget nøje udviklingen i Sverige.
De tal er alarmerende og viser, at selv meget små udlån ikke kan tilbagebetales, og det indikerer jo, at der generelt lånes ud til personer, som i forvejen har en meget lav kreditværdighed.
De personer, der fristes til at optage de dyre og hurtige lån, har i Sverige vist sig at være de helt unge.
I Danmark er aldersfordelingen lidt anderledes, men desværre må vi sige, at det også kan pege på, at pengene netop ikke bare går til almindeligt forbrug og til afbetaling på anden gæld, men også til mere alvorlige ting som f.eks. finansiering af misbrug af alkohol, narkotika og spil.
Det er jo lette penge, som det er nemt at komme i besiddelse af, men det er yderst problematisk.
Ifølge Forbrugerombudsmanden kan straffelovens § 282 om åger ikke tages i brug i forhold til sms-lånene, da det i bestemmelsen forudsættes, at en gerningsmand skal have udnyttet og være klar over en underlegen tilstand hos modparten.
Det er altså Forbrugerombudsmandens opfattelse, at der ikke har været sager, hvor denne betingelse kan siges at være opfyldt.
Det får mig til at tænke på netop hr. Frank Aaens yderst relevante bemærkninger om ågerparagraffens anvendelse, selv om det selvfølgelig ikke direkte er elementer, som er omtalt i forslaget her.
Men det er selvfølgelig yderst relevant at spørge, om vi overhovedet kan benytte denne ågerparagraf til noget som helst, som det er nu.
Det er naturligvis også en af årsagerne til, at Socialdemokraterne har foreslået andre initiativer på låneområdet som f.eks. at lægge et loft over, hvor meget den totale ÅOP må være.
Et andet forslag, som kom fra hr. Frank Aaen, var, at man skulle kigge på, om man kunne tillade sms-lån under nogle former, altså hvor der er nogle begrænsninger på, hvor store renter og omkostninger må være.
Relativt set
må jeg sige at jeg har svært ved at forestille mig, at der kan være en situation, hvor man kan låne ud med så lidt kredittjek, som det er tilfældet med sms-lån, og at långiverne så rent faktisk vil være med på det.
Så jeg tror, at det ville sætte en naturlig begrænsning, hvis man havde loftet over ÅOP, hvad jeg også tidligere har været inde på.
Jeg er i et udvalgsarbejde naturligvis meget lydhør over for de kommentarer og bemærkninger, som Det Radikale Venstre måtte have om, hvordan man rent praktisk kan gennemføre sådan et forslag.
Man kan naturligvis altid diskutere, om forbud mod et konkret medie er det optimale, og derfor er det selvfølgelig klart, at der vil være andre forslag, som er mere optimale.
Men det handler selvfølgelig om at sikre en måde, hvorpå vi kan gå til det her område og få en bedre generel forbrugerbeskyttelse.
Vi mener ikke, at det kan gå for stærkt med at få indført en lovhjemmel, som er målrettet dette område, når forholdene er så alvorlige og følgerne af sms-lån er så alvorlige, som der kan være tale om her.
Et af de forslag, som vi naturligvis ikke er uvenlige over for at se nærmere på, er det forslag, som Venstres ordfører, hr. Flemming Damgaard Larsen, på et tidligere tidspunkt har fremført i medierne, altså dette med at indføre en slags karenstid eller en tidsbegrænsning i udbetalingen.
Det synes vi egentlig kunne være et interessant alternativ at se nærmere på.
Desværre kan jeg så også konstatere, at hr. Flemming Damgaard Larsen i den debat, vi har haft i dag, kun mener, at det er vigtigt at kunne udtale sig brysk til medierne, hvilket jeg også i debatten har citeret ham for, og hvilket han har vedstået.
Men vi vil altså fra socialdemokratisk side mere end blot rasle med sablen.
Når det er sagt, så finder vi faktisk, at forslaget om en forsinkelse af udbetalingen er et meget positivt forslag.
Jeg vil afslutningsvis blot gøre opmærksom på, at vi i dette forslag jo også peger på at indgå et fælles nordisk samarbejde, hvor vi netop skal finde ud af, hvordan vi kan forbyde sms-lån på tværs af de skandinaviske lande.
Der er jo ikke nødvendigvis noget, der forhindrer danskere i at tage lån i Sverige, eller vice versa, så vi kan altså ikke isolere det alene til et land.
Et sådant samarbejde vil selvfølgelig også give fordele i forhold til at sikre tiltag, elementer og indgreb, som også virker på europæisk plan, hvilket jo kan være lige så relevant i denne sammenhæng, selv om meget tyder på, at omfanget af sms-låneudbydere ikke er så udbredt i andre dele af Europa, som det altså er i de nordiske lande.
Med disse bemærkninger vil vi selvfølgelig se frem til den kommende udvalgsbehandling og håbe, at ikke mindst den fokus, som den debat, vi har haft i dag, har skabt, også kan være med til at forhindre, at denne ubehagelige måde at tilbyde lån på med meget høje omkostninger breder sig yderligere i samfundet.