runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villum Christensen (LA), 2012-11-28:
Desværre tror jeg ikke, at det er et både-og, for solcellefesten er allerede stoppet.
Så jeg spørger videre, for der er jo en grund til det her: Er ministeren ikke enig i, at når man skal forandre noget – og det er jo egentlig det, ministeren gerne vil, altså forandre folks adfærd, så vi går ad en mere grøn vej – er det vigtigt, at man ikke kun har top-down-processer, men også har bottom-up?
At vedtage nogle store vindmølleparker ude i Vesterhavet må virkelig være top-down.
Er ministeren ikke enig i, at skal man forandre – nu er ministeren jo ikke leder af en virksomhed, men af et helt land på det her område, kan man sige, men det er jo de samme processer, der foregår – er det vigtigt, at vi bevarer den her involvering fra borgerne, som der jo er tale om, når 40.000-50.000 danskere har jublet over den her ordning ved at sætte solceller op?
Så kan vi få forandringer.
Er det ikke ærgerligt at skulle skrue ned for det, der rigtig virker og så skulle tvinge noget andet igennem, sådan ud fra en almindelig ledelsesbetragtning?
Mikkel Dencker (DF), 2012-11-28:
Jeg vil så også høre, om ikke ministeren er enig med mig i, at hvis vi nu forudsætter, at det i hvert fald varer nogle år, før man kan få de store udviklingslande til at ændre politik, så sætter Danmark sig jo, hvad angår den økonomiske konkurrenceevne, tilbage i forhold til andre lande.
Når vi i Danmark åbenbart har valgt den strategi, at vi skal bruge mere og mere vedvarende energi, som jo alt andet lige er dyrere energi end f.eks. kul og også for tiden olie, altså når vi har valgt den strategi at bruge den form for energi, som er dyrere, sætter vi jo os selv tilbage i konkurrenceevnen i forhold til de her udviklingslande, som jo bruger fossile brændsler i meget, meget stort omfang.
Martin Lidegaard (RV), 2012-11-28:
Tak for det meget relevante spørgsmål.
Isoleret set er det i forhold til de forhandlinger, der pågår i denne og næste uge, min vurdering, at man kan nære en vis optimisme med hensyn til den langsigtede aftale, der skal gælde efter 2020, og som jo både Kina, Indien og USA har indvilliget i også skal omfatte dem.
På den korte bane, frem mod 2020, er det sværere at nå det mål, som vi har sat, med de maks. 2 graders stigning, der skal til for at lukke det reduktionshul.
Som det måske er spørgeren bekendt, har den danske regering nu indgået aftaler med både Kina, Vietnam og Sydafrika, og vi er på vej i Mexico, hvor vi går ind og prøver at overføre de danske erfaringer, som jo er, at det at blive mere effektiv i sit energiforbrug, at i højere grad satse på vedvarende energikilder, faktisk ikke giver højere energiregninger, men mere stabile energiregninger, og også betyder, at man kan forsikre sig mod kommende prisstigninger.
Der har vi altså et virkelig opmuntrende bilateralt samarbejde med mange af de lande, som er meget ivrige efter at lære af Danmark, og det forventer jeg mig sådan set meget af i de kommende år.
Mikkel Dencker (DF), 2012-11-28:
Grunden til, at jeg har meldt mig som spørger til klima-, energiog bygningsministeren, er, at der i den kommende uge – forhandlingerne er allerede i gang – skal foregå de her klimaforhandlinger, COP 18, i Doha i Qatar.
Jeg vil høre, hvordan ministeren vurderer mulighederne for, at man kunne få andre lande – og der tænker jeg primært på de store udviklingslande som Kina og Indien osv. – til at adoptere dansk klimapolitik og altså begynde at efterleve de samme klimamålsætninger, som vi har i Danmark.
For vi kan godt være enige om, at hvis man vil nedbringe CO2-udslippet, som jeg ved at det er regeringens politik at Danmark skal gøre, så skal de andre lande jo også være med, hvis det skal have nogen effekt på globalt plan, og så fylder det jo ikke ret meget, hvis Danmark går enegang.
Så mener ministeren, at det er realistisk at få de store udviklingslande, som jo i høj grad har baseret deres økonomiske udvikling på fossile brændsler, til at droppe den udvikling og indføre den samme klimapolitik, som den danske regering fører?
Martin Lidegaard (RV), 2012-11-28:
Det er korrekt, at Danmark er et af de lande, som går forrest i den grønne omstilling.
Vi har en målsætning om at reducere vores CO2-udledning med 40 pct. i 2020, og det er der ikke så mange lande der har.
Til gengæld deler jeg absolut ikke hr. Mikkel Denckers opfattelse af, at det er noget, der skulle gå ud over dansk økonomi.
Tværtimod er det min oplevelse, at hele den grønne omstilling, som vi har gang i i Danmark, er noget, der bliver lagt mærke til i den store verden.
Det åbner eksportmarkeder for alle vores grønne produkter, og det er med til at markedsføre Danmark som en moderne grøn nation.
Lad mig nævne et eksempel.
Hvad er elprisen i Danmark i forhold til andre europæiske lande, hvis vi tager afgifterne væk – alle lande har jo forskellige niveauer af afgifter – men stadig væk tæller de ekstra investeringer, som man umiddelbart betaler for sol og vind, med?
Hvor ligger så det danske elprisniveau?
Ja, det ligger faktisk under gennemsnittet i EU.
Og hvis vi kigger på vores virksomheder, ligger el til virksomheder på den femtelaveste plads i Europa, tror jeg det er.
Det er simpelt hen, fordi at når først møllerne er bygget og der er gået 10 år, så producerer vi gratis strøm.
Louise Schack Elholm (V), 2012-11-28:
Jeg opfatter det her som en famlen i blinde.
Der kommer en rapport, den er bestilt, den skulle være kommet i september, og den kommer så til december, og dagen før den kommer, skal vi vedtage det her lovforslag om, hvad man skal gøre.
Det ville da have været naturligt at se på, om det, der er brug for, måske er en bedre information til kommunerne om, hvordan de kan administrere folks økonomi, eller hvordan de kan hjælpe dem med at flytte til en billigere bolig, altså hjælpe dem til at bruge de redskaber, de har i forvejen.
Det ville da have gavnet den her sag markant, hvis vi havde vidst, hvilket grundlag vi skulle træffe beslutning på, i stedet for at tage en masse beslutninger uden at have det faglige grundlag i orden.
Karin Nødgaard (DF), 2012-11-28:
Ministeren var også selv lidt inde på det med de famøse vinterstøvler osv., som jeg også godt vil vende tilbage til.
Altså, jeg har meget svært ved at se, at man skaber den her lighed, som ministeren åbenbart så gerne vil have.
Vi ved, at de kvinder, der selvvalgt får børn som enlige forsørgere, som enlige adoptanter, er ressourcestærke i forhold til så mange andre – og så får de noget ekstra.
Jeg kan simpelt hen ikke se, hvordan det hænger sammen, at man er socialdemokrat og så har den indstilling.
Jeg synes, vi har så mange andre områder i vores socialpolitik, man kunne se på, og det er derfor, jeg også i min tale var inde på det her omkring satspuljen.
Det er korrekt, som ministeren siger, at vi har lavet en tilsynsreform, at vi har lavet en overgrebspakke osv., men der er masser af andre gode ting, som vi godt kunne have bevilget penge til.
Er man blevet presset af Enhedslisten lige på det her område?
Maja Panduro (S), 2012-11-28:
Jeg ved ikke, om det var, fordi man ikke ville svare på mit spørgsmål, for der var da stadig taletid, kan jeg se, men så prøver jeg bare at spørge helt klart og lade være med at lade mig provokere af nogle af de ting, som ordføreren sagde.
Vil ordføreren ikke for hvert af de her elementer sige, hvad man vil og ikke rulle tilbage, og hvorfor?
Karen Hækkerup (S), 2012-11-28:
I forhold til den tidligere replik om den enlige mor vil jeg gerne sige, at den enlige mor faktisk er noget, vi tænker meget på i regeringen, og det er en situation, tror jeg, som alle godt kan forstå er svær, altså at
Det er svært økonomisk, og det er svært i det hele taget.
Noget af det, vi gjorde med skatteaftalen, var jo bl.a. at sørge for, at hvis man er enlig, får man et større fradrag, og det vil sige, at man får en væsentlig større udbetaling af sin løn, fordi vi lige præcis anerkender, at for dem, der er enlige, er det ekstra svært.
Og det er ekstra godt, når de også bidrager og er på arbejdsmarkedet.
Det var i forhold til de enlige.
I forhold til tanddelen vil jeg sige, at man jo kunne have valgt at lægge snittet mange forskellige steder, men vi har valgt at lægge det her ud fra det rationale, som vi – som jeg sagde indledningsvis – har drøftet: Hvordan sørger vi for, at de unge mennesker, som jo heldigvis kommer igennem børnetandplejen, og som har en god tandsundhed, ikke falder helt igennem?
Og der har vi lavet den model, som vi har gjort, samtidig med at vi har sagt, at for dem, der er over 25 år, har vi i stedet for at lave en eller anden bureaukratisk model, hvor man skal have godkendt, hvilket tandarbejde man skal have lavet, i kommunen, nu gjort det muligt at få et tilskud, som er så stort, at de vil prioritere – det ved vi – at få lavet tænderne, hvis der er knas med dem.
Og det sker, uden at det er en bureaukratisk løsning.
Karin Nødgaard (DF), 2012-11-28:
Jeg tror, at hvis man spurgte den enlige mor med to børn, ville hun nok ikke sige, at det her var ligestilling.
Nu er det lidt beklageligt, at vi sambehandler to forslag, hvor hvert forslag har rigtig mange elementer, for vi har jo kun mulighed for at stille to spørgsmål, så vi må gøre det hele skriftligt efterfølgende.
Jeg vil gerne vende mig til det andet forslag om tandpleje.
Der kunne jeg egentlig godt tænke mig at høre ministeren, om man har kigget på nogle andre grupper, som kunne have været med.
Jeg var i min tale også inde på pensionister, som for nogles vedkommende har meget, meget lidt at rutte med og derfor faktisk også har behov for den her støtte.
Jeg vil også gerne stille ministeren et spørgsmål om folk, der er på kontanthjælp.
Hvis man tager et par på kontanthjælp, som får boligydelse, og som får friplads til institutioner og sådan noget, har de egentlig ikke mere end et par, som går på arbejde hver dag, men til mindstelønnen?
Benedikte Kiær (KF), 2012-11-28:
Nu skal vi jo forholde os til det særlige børnetilskud, om det skal være for eneadoptanter, og i forhold til dem, der er blevet gravide og har fået et barn ved hjælp af f.eks. kunstig befrugtning.
I den forbindelse har vi haft en lang diskussion om de her tilskud, der er, og det er faktisk sådan, at selv om man f.eks., og det er jo også blevet nævnt flere gange i dag, er barn af en eneadoptant, så er det jo ikke det samme, som at man faktisk er rigtig dårligt økonomisk stillet.
Det er jo baggrunden for, at vi er gået dybere ned i det her og har sagt: Jamen der er noget ulogisk ved det her, alle de her tilskud.
Og der er rigtig mange tilskud, hvor man simpelt hen tildeler tilskud uden overhovedet at have blik for, om der er behov for dem eller ej.
Derfor siger vi: Det er ligegyldigt, hvordan børnene er kommet til verden, og af hvem, men vi synes simpelt hen, der skal ryddes op i det her.
Det skal der ryddes op i nu, og det er baggrunden for, at vi ikke kan støtte forslaget.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2012-11-28:
Men lad os nu lægge diskussionen om det, ordføreren kalder en tilskudsjungle, til side og lægge diskussionen om universelle versus ikkeuniverselle ydelser til side og alene forholde os til det spørgsmål, der hedder: Er det o.k. at diskriminere børn, der er født af enlige, der har valgt enten at adoptere som enlige eller valgt kunstig befrugtning som enlige, og er det o.k., at de har ringere økonomiske vilkår end andre børn, der vokser op med eneforsørgere?
Altså, hvis vi kun forholder os til det spørgsmål – og jeg spørger til det, fordi ordføreren eksplicit i Politiken den 8. november siger, at børnene skal ligestilles med andre børn – og hvis nu vi lægger de andre diskussioner til side, hvad er så De Konservatives holdning til diskriminationen af børn af selvvalgte enlige mødre?
Benedikte Kiær (KF), 2012-11-28:
Vi har haft en diskussion om alle de former for børnetilskud, der er, og har simpelt hen fundet frem til, at der er et hav, og jeg listede jo så nogle af dem op her.
Det er også derfor, vi har fundet frem til, at vi ser bort fra, hvordan børnene er kommet til verden, og hvem der har bragt dem til verden, og simpelt hen ser på hele den tilskudsjungle, som der egentlig er.
Derfor mener vi ikke, at vi kan bakke op om det her forslag, for vi mener egentlig, der skal ryddes op nu.
For der er heller ikke nogen logik i, hvor det er, man tager hensyn til indtægt, og hvor det er, man ikke tager hensyn til indtægt.
Louise Schack Elholm (V), 2012-11-28:
Vi har jo ikke så meget spørgetid her, fordi forslagene er blevet behandlet sammen, så jeg vil prøve på at gøre det hurtigt.
Og så håber jeg, at ministeren vil svare på alle mine spørgsmål, for jeg er nødt til at presse dem sammen.
Det første spørgsmål handler om det her med, at ministeren siger, at det er, fordi man skal hjælpe folk, der har dårlig økonomi, så de har råd til tandpleje.
Men hvis man gerne vil hjælpe folk med dårlig økonomi, hvorfor har man så ikke sagt, at det skal være folk med en indkomst på under et eller andet.
For vi ved jo, at der er mange, der går på arbejde og har en lønindkomst, som er mindre end kontanthjælp, og de har jo så ikke ret til det her tandplejetilskud.
Så jeg synes, det er inkonsistent, hvad ministeren siger, for det er jo ikke afhængigt af indkomsten.
Det er afhængigt af, om man er på offentlig overførsel, og det giver et mindre incitament til at arbejde, for nu får man endnu en ydelse, når man er på offentlig overførsel, i forhold til hvis man har et lavtlønnet job.
Det andet spørgsmål handler om udsættelser, om man kan vente på rapporten.
Den kommer jo, dagen efter at vi skal vedtage det her lovforslag.
Der kommer rapporten fra SFI med resultaterne, og det er en længe ventet undersøgelse, som jeg er rigtig spændt på.
Derfor havde jeg håbet, at man ville have ventet, så man rent faktisk kunne lave nogle ting, som man var sikker på ville virke.
Karen Hækkerup (S), 2012-11-28:
Det virker at forebygge, det virker at hjælpe med gældsrådgivning, og det virker at lave aftaler med folk, hvis de ikke selv kan styre deres økonomi, om, at man kan hjælpe dem med at administrere, at eksempelvis huslejen bliver betalt; det hjælper på en hel masse ting.
Og derfor kan man jo også sige, at den indsats, som vi har sat i gang, og som jo kun har haft tid til at virke i et års tid, siden regeringen kom til, allerede har betydet, at for første gang i rigtig mange år ser vi et fald i antallet af familier, der bliver sat på gaden.
Det synes jeg er rigtig fantastisk.
Der er rigtig mange kommuner, som har efterspurgt andre løsninger og andre muligheder, og det synes jeg er ganske fremragende, nemlig at en af de ting, som man har efterspurgt, eksempelvis om man ikke godt kan få lov at gå ind og betale huslejen, rent faktisk også kom til at kunne lade sig gøre.
Vi har i satspuljekredsen haft frivillig gældsrådgivning, og man har tidligere, også under den tidligere regering, arbejdet med de her dagsordener, og det er jo frugterne af de arbejder, vi alt i alt ser nu.
Det synes jeg er rigtig fantastisk.
Jamen det koster sådan set penge for en kommune, hvis man igen og igen skal være med til at få placeret nogle, som er blevet sat på gaden.
Det er en stor udgift for kommunerne.
Det synes jeg da er et stort samfundsproblem.
Men jeg synes, det er lige så alvorligt et problem for de børnefamilier, der bliver sat på gaden.
Det kan jo godt være, at de selv er skyld i det, men det er da et problem alligevel, og jeg synes, vi skal gøre, hvad vi kan, for at undgå det.
Jeg synes, vi skal gøre, hvad vi kan, for at få hjulpet folk til, at det ikke er en situation, de bringer sig i.
Det kan man også godt inden for de forskellige ordninger lave frivillige aftaler om, og det er noget, som er rigtig fint at kunne.
Men det her handler jo også om folk, som er i lønnet arbejde, og som ikke kun er på en eller anden form for overførsel.
De kan jo også lige pludselig stå i den situation.
Og der kan det altså give god mening at sige til kommunen: Kan I forhindre en udsættelse, så har I nu et nyt redskab til at hjælpe.
Jeg tror ikke, at der er nogen som helst, der spekulerer i det, for det her er en situation, der er rædselsfuld for dem, der står i den.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-11-28:
Så ministeren kan ikke se, at der er en skæv incitamentsstruktur, når folk selv angiver, at det ikke er et spørgsmål om penge, men at det er et spørgsmål om, at de har gæld, og at de er dårlige til at styre deres økonomi.
Hvordan forbedrer det folks evne til at styre den økonomi, de allerede har?
Hvorfor tager man ikke nogle andre redskaber i brug?
Hvorfor siger man ikke, at over for de mest socialt udsatte, dem, der har sociale problemer, er det kommunen, der som det første, inden de får forudbetalt noget, betaler huslejen?
De andre initiativer er jo ting, der koster penge, og det er initiativer, som skaber en dårligere incitamentsstruktur.
Lad være med at komme med et eller andet om børneposer og tøj og alt muligt andet.
Der er ikke nogen, der her har nogle problemer med at sige, at det er svært at blive sat på gaden.
Her handler det om, hvorfor folk bliver sat på gaden.
Og er løsningen, når det handler om ikke at kunne styre økonomi, at man så betaler folk flere penge, altså at kommunen så tager regningen?
Karen Hækkerup (S), 2012-11-28:
Det kommer næsten til at lyde, som om at det med, at man skal pakke sine ting ned i gennemsigtige affaldssække med kort frist, alle bamserne, alt børnetøjet, huske at få det hele puttet ned i sækkene og blive sat på gaden, mens kongens foged står uden for og venter, er noget, folk vælger til, fordi det er sjovt – at man for sjov står nede på gaden med børnene i hånden og skal finde ud af, hvor man nu skal gå hen.
Det tror jeg ikke er en situation, der er nogen forældre eller andre, der har lyst til at opleve.
Derfor handler det jo om at hjælpe folk.
Og når folk angiver, at de ikke kan styre deres økonomi, så vil jeg sige, at alle, der har set Luksusfælden eller andre programmer, jo kan se, hvor svært det kan være for folk, også folk, som har gode indtægter, at lære, hvordan man håndterer det.
Derfor har vi bl.a. frivillig gældsrådgivning.
Derfor har vi bl.a. enormt fokus på, hvordan vi lærer folk at administrere deres penge, for det er da ikke meningen, at der er nogen, der skal sættes på gaden.
Det, der bare er situationen, når vi lige præcis taler om udsættelser, er altså, at det ikke kun handler om, at det er et eller andet teoretisk med, at folk ikke kan betale deres regninger.
De bliver sat på gaden, og det er kommunen, der ender med at skulle samle den ekstraregning op, der ville være.
Derfor er det også dårligt for samfundsøkonomien, ikke kun dårligt for den enkelte.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-11-28:
SFI har for nogle år siden lavet en rapport, som også omhandlede det her emne.
I den rapport står der bl.a., at 77 pct. af dem, der bliver sat på gaden, angiver, at de har svært ved at administrere deres økonomi.
Det er ikke et spørgsmål om, om man har penge nok.
Det er et spørgsmål om, at man har svært ved at administrere sin økonomi.
75 pct. siger, at de havde gæld på udsættelsestidspunktet.
De har altså brugt flere penge, end de har.
18,6 pct. af dem, som har forholdt sig til begået kriminalitet, angiver, at kriminalitet er en årsag til, at de bliver sat på gaden.
Mit spørgsmål er: Hvad er ideen med at betale folk flere penge, altså at man betaler folks husleje, når størstedelen angiver, at det er, fordi de har svært ved at administrere deres økonomi, at de bliver sat på gaden?
Vil ministeren ikke mene, at det skaber en meget skæv incitamentsstruktur?
Lad være med at betale dine regninger, vær dårlig til at administrere din økonomi, så kommer kommunen og betaler din husleje.
Karen Hækkerup (S), 2012-11-28:
Det er vi så bare ikke enige i, for vi vil gerne forhindre så mange familier som overhovedet muligt i at blive sat på gaden.
Og det kommer ikke til at gøre nogen forskel, i forhold til når den SFI-rapport kommer.
Vi vil stadig væk synes, det er en god idé, at man kan gå ind og hjælpe folk med at betale deres husleje, hvis man dermed kan forhindre, at de bliver sat på gaden.
Vi har i øvrigt en aftale også med Enhedslisten om, at når SFI-rapporten kommer, sætter vi os sammen og drøfter, om der er yderligere, vi kan gøre, for vi har jo ikke udtømt den her dagsorden.
Louise Schack Elholm (V), 2012-11-28:
Der er ingen tvivl om, at vi har taget nogle gode initiativer.
Den fremskudte gældsrådgivning, som også var en del af finansloven sidste år, var jo noget, som VK-regeringen kom med til at starte med, og var med i vores finanslov, og det var også med i vores finanslovforslag for 2011.
Vi sætter pris på, at den nuværende regering har videreført det, for vi mener, det er noget af det, der virker.
Men det virker jo absurd, at vi skal vedtage en lovgivning om, hvad vi skal gøre i forhold til udsættelse af lejere, dagen før SFI kommer med deres store rapport.
Det ville jo have været skønnere, at vi lige kunne have haft tålmodigheden til at vente den dag ekstra og så lige høre, hvad det egentlig er, de siger betyder noget, altså hvad det er, der kan hjælpe, og så kunne have sikret, at vi var kommet med en samlet pakke, som gav mening.
Det er ikke ensbetydende med, at man ikke skulle have gjort noget sidste år, men nu er det én dag, vi snakker om, én dag, fra vi vedtager det her, og så til forslaget kommer.
Tidligere sagde fru Maja Panduro: Jamen vi kan ikke vente, for folk bliver sat ud.
Men så vil jeg bare lige huske regeringen på, at det faktisk var Socialdemokraterne, der, sidste gang vi lavede en pakke, oven på den sidste rapport fra SFI, fik udsat ikrafttrædelsesdatoen med 2 måneder, fordi man ikke ville afgive betænkning.
Så jeg vil sige, at det har man i hvert fald ikke tidligere haft et problem med.
Jeg synes godt, man kunne have ventet en ekstra dag, til man havde fået en rapport.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2012-11-28:
Tak for det.
Jeg kan forstå, at De Konservative ikke kan stemme for forslaget om at fjerne diskriminationen af børn af selvvalgte enlige mødre, fordi man generelt mener, at systemet omkring børnetilskud er uoverskueligt.
Så jeg skal høre, om det fortsat er De Konservatives holdning, at vi skal fjerne diskriminationen af børn af selvvalgte enlige mødre, om det er holdningen, selv om man altså, fordi man synes, at børnetilskudsreglerne generelt er for komplicerede, vælger ikke at stemme for forslaget.
Karin Nødgaard (DF), 2012-11-28:
Jeg synes måske ikke helt, ordføreren svarer på det, jeg spørger om.
For det, jeg egentlig gerne vil høre, er: Når man snakker om ligeværdige vilkår, hvad vil det så sige?
Det ved vi jo.
Hvis man tager en skoleklasse, er der ikke ligeværdige vilkår som sådan.
Der er forskel på, hvad vi som forældre kan give vores børn, om vi kan købe de dyreste – apropos – vinterstøvler eller nogle, der er lidt billigere, men som også godt kan være varme osv.
Jeg mener bare, at det er en skæv prioritering, som Enhedslisten foretager her, i forhold til hvordan man egentlig gerne vil være socialpolitisk.
Man siger, at de her børn jo faktisk for manges vedkommende har, tror jeg, ressourcestærke mødre, der klarer sig godt og har arbejde osv., så de har det jo egentlig bedre end så mange andre.
Jeg synes, at det var bedre så måske at gå ind og kigge på den enlige mor med to børn, som næsten ikke kan få det til at hænge sammen.
Skulle hun så ikke have noget ekstra, ekstra særligt børnetilskud, eller hvad?
Jeg synes bare ikke, at det hænger sammen med den profil, som Enhedslisten somme tider prøver at få i forhold til socialpolitikken.