Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-20:
Jeg kan jo starte med at notere mig, at glæden breder sig, for jeg er også glad, og jeg har glædet mig til den her drøftelse af rigsfællesskabet, som jo er en god årlig tradition.
Rigsfællesskabet er betydningsfuldt.
Det er der meget bred enighed om her i Folketinget.
Vi skal værne om rigsfællesskabet, vi skal styrke og udvikle det, og det har høj prioritet for min regering.
Jeg er stolt af vores fællesskab.
Vi er tre lande, tre forskellige lande, som er føjet sammen af vores historie, af venskaber og af familiære bånd, og det er vi på en helt særlig og unik måde, hvor der både er plads til de fælles værdier, som knytter os sammen, men også plads til mangfoldigheden.
For vi er forskellige, og det kan og skal vores fællesskab rumme.
Vi kan og skal kunne tale åbent om de problemer, der opstår, og løse dem i samarbejde.
Det er det, der giver os styrke.
Der er en tillid og en varme i vores relationer, og det blev endnu en gang bekræftet for mig på rigsmødet i Grønland for 3 uger siden, og derfor ønsker jeg og regeringen at udbygge det tætte og gode samarbejde, vi har med Færøerne og Grønland.
Det gælder på områder, som Danmark varetager for hele rigsfællesskabet, og det gælder også på de områder, som Færøerne og Grønland har overtaget.
Den redegørelse, som regeringen har afgivet, om rigsfællesskabet, bekræfter, at nøgleordet i rigsfællesskabet er samarbejde, og rammerne for vores samarbejde er jo selvstyreordningerne.
De er tidssvarende og fleksible og giver Færøerne og Grønland mulighed for at overtage yderligere kompetencer og udvikle selvbestemmelse i den takt, man ønsker det på Færøerne og i Grønland.
I dag er det jo sådan, at langt de fleste beslutninger, som har betydning for den enkelte færing eller den enkelte grønlænders dagligdag, træffes på Færøerne eller i Grønland, og det mener jeg er et sundt og et rigtigt princip.
Det gælder miljø, energi, bolig og infrastruktur, og det gælder også i forhold til økonomien.
Fremgangen forventes at fortsætte i år både på Færøerne og i Grønland.
Det er positivt, men det er ikke udtryk for, at de grundlæggende problemer i økonomien er løst.
Nuvel, der er forskel på Færøernes og Grønlands økonomi, men begge lande står over for store økonomiske udfordringer på lidt længere sigt.
Der ligger en meget stor opgave i at fastholde en balance mellem de offentlige indtægter og de offentlige udgifter på Færøerne og i Grønland i en tid, hvor der bliver flere ældre, og jo dermed færre til at tjene pengene.
De seneste beretninger fra Færøernes økonomiske råd og Grønlands økonomiske råd viser behov for budgetforbedringer på henholdsvis 5 pct. af BNP for Færøernes vedkommende og 5 ½ pct. af BNP for Grønlands vedkommende frem mod 2040.
Og både på Færøerne og i Grønland svarer det til i omegnen af 750 mio. kr., og det er en meget stor økonomisk udfordring hvert år frem til 2040.
Færøerne og Grønland har selv ansvaret for den økonomiske politik og for at lægge de spor ud nu, der skal føre til en sikker velfærd i fremtiden.
Det står klart, at problemerne ikke kan løses alene ved at satse på nye indtægter, selv om ny erhvervsudvikling selvfølgelig er vigtigt.
Der er behov for, at man både på Færøerne og i Grønland bevæger sig længere ind på reformsporet, og jeg ved, at man begge steder arbejder med mulige reformtiltag på f.eks. pensionsområdet.
Det er helt afgørende, hvis der skal sikres en holdbar økonomi.
Det er jo sådan, at hvis man udskyder nødvendige reformer, vil man blot øge problemernes omfang og dermed skabe et behov for stadig kraftigere tiltag.
I Danmark har vi jo været gennem perioder med reformer og opstramninger af økonomien.
Jeg har selv været ansvarlig for en del af dem.
Det er nødvendigt, det har været nødvendigt, og det bliver det også fremover.
Derfor vil jeg også gerne sige, at hvis Grønland og Færøerne kan bruge vores erfaringer, er vi selvfølgelig klar til at dele dem og bistå, hvor vi kan, og det har jeg også tilkendegivet over for lagmanden og over for formanden for naalakkersuisut, senest på rigsmødet i april.
Regeringen følger den økonomiske udvikling på Færøerne og i Grønland tæt og drøfter løbende situationen med Færøernes landsstyre og naalakkersuisut, som vi har et godt og tæt samarbejde med, og det vil jeg også gerne kvittere for her i dag.
Så er der et andet tema, som jo stedse er i debatten, nemlig hele spørgsmålet om egne forfatninger.
Det er et andet vigtigt emne, som drøftes både på Færøerne og i Grønland, det både forstår jeg og respekterer jeg, og i forbindelse med rigsmødet drøftede jeg også forfatningsspørgsmålet med mine kollegaer.
Det er et væsentligt spørgsmål.
Det er det i sagens natur for Færøerne og Grønland, men det er det også for Danmark, for spørgsmålet indeholder jo fælles problemstillinger, som kan få meget stor betydning for forholdene i rigsfællesskabet.
Derfor lægger jeg også vægt på, at vi drøfter tingene sammen, og at man inddrager den danske regering, før der træffes beslutning om at sætte et forfatningsforslag til afstemning, hvad enten det er i Lagtinget eller i Inatsisartut eller hos befolkningen, og jeg lægger vægt på, at man gør sig klart, hvilket spor man arbejder i.
Er det en forfatning, som skal gælde for en selvstændig stat engang i fremtiden, eller er det en forfatning, som skal gælde, mens Færøerne og Grønland er en del af rigsfællesskabet?
Det er jo hovedspørgsmålene, og er det det sidste, skal en sådan forfatning jo kunne rummes inden for rigsfællesskabet, og det vil sige inden for grundloven, med de hensyn og begrænsninger, som nu engang følger af det.
Det er ikke regeringen selv, der fortolker grundloven, det er Justitsministeriet, der fortolker grundloven for regeringen.
Grundloven sætter nogle juridiske rammer og nogle grænser for rigsfællesskabet, og dem har Justitsministeriet beskrevet i forbindelse med det tidligere forfatningsarbejde på Færøerne i 2010 og 2011.
Justitsministeriets notater beskriver udførligt de udfordringer, som man kan støde på i forfatningsarbejdet, og jeg opfordrer til, at man på Færøerne og i Grønland inddrager notaterne i forfatningsarbejdet.
De er udtryk for regeringens forfatningsretlige opfattelse, for den opfattelse, som vi lægger til grund, også fremadrettet.
I den forbindelse er det vigtigt for mig at nævne, at regeringen er positiv over for en dialog om de spørgsmål, der måtte opstå i forbindelse med et forfatningsarbejde på Færøerne og i Grønland.
For det er mit håb, at det lykkes at komme i mål med det arbejde på en måde, som er tilfredsstillende for både Færøerne, Grønland og Danmark.
På Færøerne og i Grønland er det også en prioritet at øge det internationale engagement.
Færøerne og Grønland varetager selv i vidt omfang deres handelspolitiske interesser, men vi samarbejder også, bl.a. via vores ambassader, som sammen med Udenrigsministeriet aktivt støtter Færøerne og Grønland i deres handelspolitiske arbejde, og jeg synes, det er et eksempel på den merværdi, som rigsfællesskabet giver.
Fiskeriet er det bærende erhverv på Færøerne og i Grønland, og det kan jo derfor udfordre samarbejdet, når Færøerne og Grønland har interesse i de samme fiskearter og de samtidig skal finde en fælles linje i fiskeriforhandlingerne.
Jeg forstår godt den udfordring, men jeg er bare nødt til at sige, at kongeriget i statsretlig og folkeretlig forstand er ét folkeretssubjekt, altså én stat.
Det vilkår, som alle tre parter i rigsfællesskabet derfor står med, er at tale med én stemme, også i situationer, hvor vi i udgangspunktet har hver vores interesser.
Derfor aftalte vi på rigsmødet i Grønland for nylig, at embedsmænd fra alle tre sider af rigsfællesskabet nu skal se på praktiske modeller for vores samarbejde i de her forhandlinger, der kører efter det, der bliver omtalt som DFG-modellen, altså kongeriget Danmark for så vidt angår Færøerne og Grønland.
Arktis er et centralt emne i udenrigs- og sikkerhedspolitikken, som står stadig højere på den internationale dagsorden.
Senest har også EU øget sit fokus ved at meddele en fælles arktisk politik.
Det havde jeg anledning til at drøfte med formanden for Det Europæiske Råd, Donald Tusk, da vi sammen besøgte Grønland i denne uge og holdt møde med formanden for naalakkersuisut, et besøg, som bekræftede det meget betydningsfulde samarbejde, der er mellem Grønland og EU.
Effekterne af klimaforandringerne påvirker levevilkårene for befolkningen i Arktis med både nye udfordringer, men jo også med nye muligheder.
Det oplevede vi ved selvsyn.
Traditionelle erhverv som fangst og fiskeri påvirkes, og Grønlands råstoffer bliver mere tilgængelige.
EU's fælles arktiske politik, som Danmark, Færøerne og Grønland har sat aftryk på, har bl.a. fokus på forskning i arktisk miljø og klima og bæredygtig økonomisk udvikling, og det kan vi være tilfredse med.
Udviklingen og mulighederne i Arktis indgår også med betydelig vægt i den udenrigs- og sikkerhedspolitiske udredning, som regeringen modtog for nogle uger siden – altså Peter Taksøe-Jensens udredning – og jeg synes, at anbefalingerne om Arktis er interessante.
F.eks. er regeringen enig i, at der er behov for at styrke forsvarets opgaveløsning i Arktis, og vi vil derfor fremlægge konkrete forslag til en styrket indsats, og det vil vi gøre relativt snart.
Det vil ske i sammenhæng med, at vi også fremlægger resultaterne af analysen om at styrke Forsvarsministeriets opgaveløsning i Arktis.
I januar i år blev der opnået enighed mellem regeringen og naalakkersuisut om et aftalekompleks om de særlige udenrigs-, forsvarsog sikkerhedspolitiske aspekter, der knytter sig til at udvinde og eksportere uran fra Grønland, og det er et resultat, jeg synes vi skal være tilfredse med.
Det sikrer, at Grønland kan fortsætte sine bestræbelser på at udvide sin minedrift og forbedre mulighederne for nye erhvervsindtægter, samtidig med at vores internationale forpligtelser overholdes og vi lever op til de højeste internationale standarder om ikkespredning.
For vi skal naturligvis sikre, at uran fra Grønland udelukkende bruges til fredelige og civile formål.
Samtidig er lovforslagene blevet forelagt Inatsisartut, hvor beslutningsforslaget blev førstebehandlet den 13. april, og jeg er glad for, at der er bred opbakning til lovforslagene, som vi vel derfor berettiget forventer vil blive vedtaget inden sommer.
Vi har en stærk tradition for at samarbejde i rigsfællesskabet og for sammen at finde løsninger på de udfordringer, vi bliver stillet over for.
Vi har et fantastisk fællesskab, det bygger på selvbestemmelse med plads til forskellighed, og hvor samarbejde er omdrejningspunktet.
Jeg er af den overbevisning, at vi grundlæggende er stærkere, når vi står sammen, og vi opnår de bedste løsninger for os alle, når vi samarbejder.
Derfor er det mit håb, at vi også i fremtiden har et stærkt fællesskab, og derfor ser jeg frem til en god og konstruktiv debat her i dag.
Tak for ordet.