runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 2008-03-11:
Nu fungerer demokratiet jo sådan, at Folketinget reagerer, når en regering kommer med indstillinger til Folketinget, og en regering, der har et flertal, får så også sine ting gennemført.
Derfor er det jo interessant at vide, om alt det, der lå til grund for regeringens beslutning om at foreslå Folketinget, at Danmark gik i krig, er belyst.
Derfor vil jeg gerne spørge hr. Tom Behnke: Kan vi så ikke være enige om, at vi i Det Udenrigspolitiske Nævn - hvis nødvendigt i fortrolighed - får alle de dokumenter til gennemsyn, som lå til grund for regeringens beslutning om at indstille til Folketinget, at Danmark skulle gå i krig?
Tom Behnke (KF), 2008-03-11:
Den undersøgelse kan overstås på 20 sekunder ved at slå op i databasen for Folketinget.
Der ligger et beslutningsforslag, der hedder B 118.
Deri er der 13 punkter, som var grundlaget for den beslutning, som Folketinget traf.
Om der et eller andet sted perifert har været et eller andet dokument, som måske er hemmeligt eller måske ikke er hemmeligt, så indgik det ikke i grundlaget.
Hvis man ønsker at undersøge grundlaget for, at et flertal i Folketinget sammen med en lang række andre lande ønskede at fjerne Saddam Hussein, så ligger begrundelsen i B 118.
Det behøver man da ikke at nedsætte et udvalg eller en undersøgelseskommission for at finde ud af.
Det er offentligt tilgængeligt materiale.
Mogens Lykketoft (S), 2008-03-11:
Jeg tror godt, jeg kan besvare det.
Svaret er ja.
Men bortset fra det var spørgsmålet et andet: Kan hr. Tom Behnke ikke bekræfte, at en meget stor del af disse ugerninger blev gennemført af Saddam Hussein på et tidspunkt, hvor han modtog fuld opbakning fra Vesten - og i øvrigt fornægtet fra den ledende vestlige magts side, fra USA's side, som noget, han havde gjort?
Tom Behnke (KF), 2008-03-11:
Jeg hører hr. Mogens Lykketoft spørge, om det er rigtigt, at vestlige lande leverede den giftgas, som Saddam Hussein brugte mod sit eget folk.
Det har jeg overhovedet ikke nogen viden om.
Det har jeg aldrig nogen sinde hørt nogen steder.
Jeg kan slet ikke forstå, det spørgsmål bliver stillet i den her sammenhæng.
Jeg kan slet ikke forstå, at man kan stille sådan et spørgsmål.
O.k., man må jo stille de spørgsmål, man vil, men jeg er simpelt hen ikke i stand til at svare på det, for det er for mig at se helt uhørt.
Søren Espersen (DF), 2008-03-11:
Jeg vil bare bede ordføreren om at bekræfte, at Danmarks riges sikkerheds- og udenrigspolitik fastsættes af regeringen.
Det første, jeg vil pege på, er egentlig en undren over, at man igen igen-igen - skal i gang med den her diskussion om en kommission.
Det er jo ikke første gang - jeg ved ikke, hvor mange krav om nedsættelse af særlige undersøgelseskommissioner, der har været i tidens løb i alle mulige forskellige sammenhænge.
Jeg spurgte på et tidspunkt statsministeren, om han kunne oplyse det, men det kunne han ikke finde frem til, men ville gerne kigge på det, så det var vist et større projekt for ham at finde frem til.
Det her er så en diskussion, der kommer igen.
Som Venstres ordfører pegede på, har vi haft to forespørgsler om det her, vi har haft en høring i nævnet og 10 beslutningsforslag om indsatsen i Irak, og det, det i mine øjne jo dybest set drejer sig om, er en mistillid til regeringen og en mistænkeliggørelse af embedsmændene.
Den mistillid bryder vi i Dansk Folkeparti os ikke om, og vi bryder os i det hele taget ikke om mistænkeliggørelsen af embedsmandsværket.
Vi har nemlig tillid til regeringen, vi har tillid til, at regeringen har lagt sine oplysninger åbent frem, og vi glæder os i øvrigt over, at regeringen, som jeg forstår det, har givet et tilsagn om at lave et nyt og omfattende notat til nævnet om folkerettens regler og magtanvendelse.
Det er åbenbart det, som er det springende punkt, og det glæder vi os til at se.
Vi kan ikke støtte det fremsatte beslutningsforslag.
Yildiz Akdogan (S), 2008-03-11:
Socialdemokratiet kan fuldt og helt tilslutte sig forslaget om at tiltræde stabiliserings- og associeringsaftalen mellem EU-landene og Montenegro.
Balkan er igen i fokus, og som altid er det de områder, hvor der er de største udfordringer, der nyder mediernes bevågenhed.
Serbiens voldsomme reaktioner på Kosovos selvstændighed tiltrækker derfor mere opmærksomhed end det lange, seje reformtræk, der lige nu kendetegner udviklingen i Montenegro, og derfor ser jeg diskussionen i salen her i dag som en kærkommen lejlighed til at sætte fokus på den reformproces, EU har startet i den vestlige del af Balkan, herunder Montenegro.
Danmark har som resten af EU-landene en interesse i, at mange års uro på Vestbalkan afløses af en udvikling præget af økonomisk stabilitet og internationalt samarbejde.
Siden Montenegros selvstændighed i 2006 har landet ydet en dedikeret reformindsats, og netop i denne proces kan EU’s stabiliserings- og associeringsaftale fungere som et godt instrument til at målrette og understøtte dette fortsatte reformarbejde.
Aftalen har medtaget de bedste elementer af den succesfulde udvidelsesproces med de 12 senest optagne medlemslande.
EU kan på den ene side motivere reformarbejdet gennem politisk viden, økonomisk støtte og ikke mindst udsigten til medlemskab af EU inden for en længere tidshorisont; på den anden side giver disse incitamenter EU mulighed for at stille krav til landet, bl.a. hvad angår demokratiske og retsstatslige principper og ikke mindst menneskerettigheder.
Ligeledes giver aftalen EU mulighed for at sanktionere, hvis udviklingen ikke sker i overensstemmelse med aftalens indhold.
Montenegro har udvist vilje og stædighed i reformarbejdet, især hvad angår opbygningen af hele det statslige apparat og bekæmpelsen af korruption.
Men også på den internationale scene følger Montenegro en internationalt orienteret kurs.
Landet er allerede blevet medlem af FN, OECD, IMF og Europarådet.
Når det er sagt, er der fortsat grund til at holde et vågent øje med udviklingen i Montenegro.
Som Europa-Kommissionens evalueringsrapport understregede i november 2007, er der fortsat store udfordringer i landet, og et egentligt EU-medlemskab er derfor ikke på nuværende tidspunkt inden for rækkevidde.
Rapporten slog fast, at landet fortsat er hæmmet af organiseret kriminalitet og manglende respekt for retsprincipper, ligesom korruption fortsat er et udbredt problem i statsadministrationen.
EU’s fremtidige samarbejde med Montenegro må tage fat de steder, hvor det gør ondt.
Der skal tages forholdsregler, hvor bekæmpelse af korruption og organiseret kriminalitet og fremme af mindretalsbeskyttelse får højeste prioritet, og samtidig skal der arbejdes målrettet for, at den institutionelle, politiske og økonomiske reformproces fortsættes i overensstemmelse med EU's retningslinjer.
Det er på denne betingelse, at tiltrædelsen nyder Socialdemokraternes fulde støtte.
Michael Aastrup Jensen (V), 2008-03-11:
Republikken Montenegro er i dag en vigtig potentiel kandidat til optagelse i EU-samarbejdet.
Montenegro har gennem en årrække ydet en stor indsats for at opfylde Københavnerkriterierne og dermed få mulighed for optagelse.
Republikken befinder sig i øjeblikket i en såkaldt overgangsperiode, men har vist en stærk vilje til reformer, hvilket har ført til resultater, som få andre lande i samme situation har kunnet fremvise på så kort tid.
Stabiliserings- og associeringsaftalen vil være en håndsrækning til landet, og den vil opmuntre republikken til at fortsætte sine anstrengelser for tilpasning til EU-standarder.
Formålet med associeringen er at styrke demokratiet og retsstaten i Montenegro, og den vil derfor være et skridt på vejen mod et mere stabilt og fremtidssikret Montenegro.
Stabiliserings- og associeringsaftalen vil derfor være til fordel for Danmark og EU, og ikke mindst vil den gavne Montenegro, da den skal være med til at sikre, at den positive udvikling, der allerede er i landet, styrkes.
Det kan kun være i et lille land som Danmarks interesse, at det europæiske samarbejde omfatter så mange lande som muligt.
Montenegro er et land i rivende udvikling, hvilket bl.a. illustreres af Danmarks eksport til landet, som i 2006 samlet set steg med 21,6 pct. - en stigning, som forventes at fortsætte.
Sigtet med aftalen er altså at styrke og udvide de politiske og økonomiske forbindelser mellem EU og Montenegro og derigennem styrke tilknytningen mellem de to parter.
På den baggrund mener vi fra Venstres side helt overvejende, at denne aftale vil være til fordel for Danmark og for det fremtidige EU-samarbejde, mens den samtidig sender et vigtigt signal om EU’s velvilje over for Montenegro.
Vi mener derfor, at der bør indgås en aftale.
Rasmus Prehn (S), 2008-03-11:
Jeg synes, vi her oplever en meget uklar forklaring fra ministerens side.
Jeg er ikke blevet klogere og Socialdemokratiet er ikke blevet klogere på, hvad det er, ministeren ser er den indre sammenhæng mellem på den ene side at give kommunerne frihed til at vælge en ny styrelsesmodel, nemlig Skanderborgmodellen, og så på den anden side at give en vidtstrakt beføjelse til ministeren om, på hvilken baggrund man skal beregne de her kontrolbud.
Det er to vidt forskellige ting.
Vi har fra Socialdemokratiets side sagt, at vi med hensyn til Skanderborgmodellen arbejder glad og konstruktivt videre med den del af forslaget.
Hvorfor er det, at ministeren nu synes, at Socialdemokratiet skal udelukkes fra at arbejde konstruktivt videre med det her forslag?
Hvorfor er det, at man er så optaget af blokpolitik, at man ikke kan invitere Socialdemokratiet inden for i forhold til den her del, hvor vi kan arbejde for mere frihed til kommunerne, for det vil vi gerne være med til?
Det giver jo ingen mening.
Jeg synes, vi trænger til en bedre og mere præcis forklaring af, hvordan de her ting hænger sammen, for det gør de nemlig ikke.
Karen Jespersen (V), 2008-03-11:
De to dele i lovforslaget har jo den sammenhæng, at de begge er ændringer af den kommunale styrelseslov, og at de begge vedrører en økonomiaftale med Kommunernes Landsforening.
Dertil kommer, at selv om vi delte lovforslaget, fremgår det jo af Socialdemokratiets betænkningsbidrag, at man kun vil stemme for det, hvis der bliver lavet den meget vidtgående ændring, at en kommunalbestyrelse kun kan gennemføre den såkaldte Skanderborgmodel med kvalificeret flertal.
Så vi kan ikke engang sige, at det er sådan, at hvis lovforslaget bliver delt, så vil der være et flertal for Skanderborgmodellen.
Det er der ifølge betænkningsbidraget ikke.
Rasmus Prehn (S), 2008-03-11:
Det er med stor undren, at vi fra socialdemokratisk side konstaterer, at velfærdsministeren på trods af gentagne opfordringer ved førstebehandlingen ikke ønsker at opdele dette lovforslag i to.
Når regeringen igen og igen påstår, at de så gerne vil lave brede aftaler her i Folketinget, virker det ærlig talt selvmodsigende, når velfærdsministeren på dette område udelukker en bred aftale om kommunernes adgang til at vælge Skanderborgmodellen.
Socialdemokratiet er meget optaget af at sikre kommunerne større frihed til at vælge styreform.
I det hele taget er Socialdemokratiet optaget af at styrke det kommunale selvstyre, og derfor er det ulykkeligt, at regeringen sammenblander to vidt forskellige forslag i en og samme lov og dermed udelukker et godt og bredt samarbejde om større frihedsgrader til landets kommuner.
Socialdemokratiet kan nemlig under ingen omstændigheder støtte hele den del af lovforslaget, der handler om at tvinge kommunerne til en bestemt måde at beregne deres udbud på.
Den vidtstrakte beføjelse, som lovforslaget lægger an til, at ministeren skal have til at bestemme de nærmere regler for, hvordan kommunerne skal beregne kontroludbud, kan Socialdemokratiet ikke støtte.
Principielt bryder vi os ikke om, at den slags regler bestemmes af ministeren alene frem for at blive behandlet her i Folketinget.
Kontroludbuddet ender i alt for mange tilfælde med unødigt skrivebordsarbejde og ressourcespild frem for billigere og bedre service for borgerne.
Socialdemokratiet mener, at kommunerne skal have frihed til at udføre beregninger ved kontroludbud ud fra et realistisk niveau, der svarer til deres faktiske omkostninger ved at udføre en given opgave.
Kommunerne skal ikke pålægges en rigid bureaukratisk og nidkær procesregulering, der fastsætter, at kommunerne skal beregne deres kontroludbud på baggrund af langsigtede gennemsnitlige beregninger og omkostninger.
Det kan nemlig betyde, at kommunerne pålægges ekstra omkostninger uden at få mere velfærd for pengene.
Socialdemokratiet mener, at opgaverne i kommunerne skal løses bedst og billigt.
I modsat fald bliver det jo skatteyderne, der skal betale regningen.
I Socialdemokratiet har vi tillid til, at kommunerne vælger at sætte opgaver i udbud i det omfang, de selv finder det nødvendigt for at sikre borgerne den bedst tænkelige velfærd.
Vi håber derfor fra socialdemokratisk side, at velfærdsministeren her i sidste time vælger helt at skrotte den del af lovforslaget, der handler om kontroludbud, eller som det mindste opdeler lovforslaget i to, ligesom vi lige har gjort med det forrige lovforslag, og som der i øvrigt er en lang tradition for her i Folketinget.
Besinder velfærdsministeren sig ikke, er Socialdemokratiet nødsaget til at stemme imod hele lovforslaget, og vi ser altså endnu et eksempel på, at regeringen fører fastlåst blokpolitik.
Det er meget trist.
Hans Kristian Skibby (DF), 2008-03-11:
Det her var jo i og for sig et meget dårligt lovforslag, fordi det i bund og grund havde to ting, som var gode, og en ting, som var utrolig skidt.
Det var jo sådan, at der i forbindelse med det her lovforslag var lagt op til, at vi uden videre samlet set bare skulle give vores samtykke til, at det danske mandatantal i Europa-Parlamentet blev nedsat fra 14 til 13.
Der noterede jeg mig jo beklageligvis, at velfærdsministeren i forbindelse med sagsbehandlingen svarede negativt på et spørgsmål fra mig om, om man kunne dele det her lovforslag i to.
Det mente ministeren ikke man var til sinds at gøre.
Derfor er det jo selvfølgelig utrolig positivt, at vi så i dag kan se, at der er et enigt Folketing, der bakker op om Dansk Folkepartis ændringsforslag, som gør, at vi deler det her lovforslag i to, således at vi også har mulighed for at stemme for de her utrolig positive ting, der ligger i lovforslaget, bl.a. i forbindelse med nye afstemningsregler for folk, som bor på kvindecentre, og som har været udsat for vold osv., og andre, som bor under forskellige boformer.
Derfor er det selvfølgelig vigtigt, at vi får mulighed for at stemme for de positive ting.
Men samtidig synes jeg også, det er vigtigt, at Folketingets medlemmer har mulighed for at stemme imod det, som også ligger i det her, og det er altså desværre, at vi øger den danske spærregrænse fra omkring 7,1 pct. til 7,8 pct., ved at vi kun har 13 mandater tilbage i Europa-Parlamentet.
Derfor skal jeg selvfølgelig meddele, at vi støtter ændringsforslaget, som vi selv har stillet, og vi vil fra Dansk Folkepartis side også gerne kvittere for, at alle partierne har kunnet se fornuften i noget, som velfærdsministeren desværre ikke har kunnet se fornuften i.
Thomas Jensen (S), 2008-03-11:
Når man nu ved, at regeringen har sat en stopklods for opførelse af almene boliger, så synes Socialdemokraterne, det er positivt, at regeringen med nærværende lovforslag viser, at den kender nogle af de instrumenter, der kan tages i brug for at sætte gang i byggeriet af almene boliger.
De instrumenter, som regeringen har fundet frem, er bl.a. en sænkning af den kommunale grundkapital fra 14 til 7 pct., og en forøgelse af maksimumsbeløbet.
Socialdemokraterne er bekymrede for, at instrumenterne i lovforslaget ikke er tilstrækkelige til at sætte gang i byggeriet.
Den bekymring skyldes de bemærkninger, der er til lovforslaget, hvoraf det fremgår, at lovforslaget samlet set vurderes at medføre en meget begrænset forøgelse af aktiviteten i bygge- og anlægssektoren.
Det vidner om, at lovforslagets instrumenter ikke er tilstrækkelige til at opfylde plejeboliggarantien.
Socialdemokraterne opfordrer derfor regeringen til at anerkende og imødekomme kommunernes behov for at kunne gennemføre en aktiv boligpolitik, der kan sikre et udbud af boliger til lav- og mellemindkomstgrupper, og som giver kommunerne ret til at sælge kommunale grunde til under markedsprisen, så der kan blive opført flere almene boliger.
Det vil i øvrigt være i overensstemmelse med ministerens eget råd, nemlig Ældreboligrådet; de kom for nylig med det samme forslag.
Af nærværende lovforslag fremgår det, at finansieringen af statens udgifter til ydelsesstøtte i 2008-2010 skal dækkes med 25 pct. af Landsbyggefonden.
Jeg vil godt understrege, at Socialdemokraterne mener, at Landsbyggefondens formål udelukkende er at finansiere og renovere almene boliger.
Pengene i Landsbyggefonden tilhører med andre ord lejerne.
Opførelse af ældre- og plejeboliger er et statsligt ansvar; det er ikke Landsbyggefondens ansvar.
Socialdemokraterne vil på grund af den foreslåede finansiering og de utilstrækkelige instrumenter undlade at stemme for forslaget.
Lene Espersen (KF), 2008-03-11:
Jeg vil sige til fru Line Barfod, at hvis det er sådan, at der kører en sag imod en i Frankrig, fordi man er dømt for et bankrøveri, og fransk politi til brug for den sag har behov for at få adgang til, hvilket mobiltelefonnummer man har brugt i Danmark, så mener jeg altså ikke, det er noget problem retssikkerhedsmæssigt, at man ikke også får beskikket en advokat i Danmark til at tage stilling til, om det telefonnummer må udleveres til de franske myndigheder.
Det er da klart, at man skal have en forsvarsadvokat i Frankrig, hvor sagen kører, og hvor man har foretaget bankrøveriet.
Og der får man også beskikket en forsvarer, så jeg har meget, meget svært ved at se, at fru Line Barfod har en pointe i at sige, at blot fordi man beder om et enkelt bevis i et andet land, skal man igangsætte et kæmpestort system, for ellers er retssikkerheden ikke tilgodeset.
Det er klart, at hvis det var sådan, at vi ikke havde tillid til de franske domstole, at hvis vi ikke troede, at de agerede proportionalt, at hvis vi ikke troede, de efterlevede de juridiske principper, som vi er enige om, så kunne jeg se en pointe i det, fru Line Barfod sagde.
Men vi har jo netop tillid til, at de andre EU-lande efterlever de fælles regler, vi har, og at de efterlever menneskerettighedskonventionen, og derfor har jeg altså meget svært ved at se det her med den her underliggende mistillid, som jeg hører fra både Enhedslisten og Dansk Folkeparti, og at den skulle være begrundelsen for, at der er et problem retssikkerhedsmæssigt.
Jeg tror nærmere, der er tale om, at man ikke har respekt for den måde, de andre lande har indrettet sig på, og det har jeg altså meget svært ved at forstå.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-03-11:
Ja, frihandel er en god ting.
Det kan vi i Dansk Folkeparti også gå ind for, og vi anerkender selvfølgelig, at vejen til at udvikle et samfund og vejen til at skabe vækst er uløseligt forbundet med, at man får fri adgang til at eksportere, herunder særlig til EU’s marked, som jo i den grad må siges at være det største marked, der er forbundet til Montenegro.
Dog har vi nogle principielle bekymringer med hensyn til landets standard.
Det er ikke helt sådan, vi ser tingene.
Hvis man bl.a. ser på Transparency Internationals indeks over korruptionsniveauer i lande rundtomkring i verden, vil man altså kunne konstatere, at Montenegro indtager en meget, meget lav placering med plads nr. 84 og altså ligger markant under lande som Cuba, Botswana, Seychellerne og andre lande, som man normalt ikke ville overveje at tage ind i det indre marked.
Derfor har vi nogle principielle spørgsmål til, hvordan man sikrer, at de negative konsekvenser af den dybt korrupte adfærd, som altså findes i det her land, ikke kommer til at påvirke det indre marked i EU eller at true f.eks. produktsikkerhed og forbrugersikkerhed og andre ting, som vi selvfølgelig skal værne om.
Så derfor har vi nogle opklarende spørgsmål i udvalgsbehandlingen, men vil med al sandsynlighed kunne ende ud med at støtte det her forslag.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2008-03-11:
Som jeg var inde på i min ordførertale, så er det således, at beslutningen om at gå ind i Irak alene blev taget på baggrund af en politisk vurdering, og det er det, som er opregnet i beslutningsforslag nr. 118, og alt vedrørende det var lagt klart frem, inden beslutningen blev taget.
Det er jo også derfor, at der efterfølgende har været et stort flertal i Folketinget, der har bakket op om tilstedeværelsen af de danske soldater i Irak.
Helle Sjelle (KF), 2008-03-11:
Det Konservative Folkeparti støtter også stabiliserings- og associeringsaftalen mellem EU og Montenegro.
Det er en aftale, som vi håber også kan være med til at fastholde Montenegro og resten af området i en positiv udvikling, og det er en aftale, som jo altså omfatter alt lige fra en øget politisk dialog til en udvikling af det økonomiske samarbejde og ikke mindst en udvikling af landets menneskerettigheder.
Per Clausen (EL), 2008-03-11:
Når man hører den her debat, får man jo den tanke, at det næsten lyder for godt til at kunne være sandt.
Og det er måske også et af problemerne, for hvis man læser teksten i beslutningsforslaget og teksten i aftalen, fremgår det jo meget klart, at det, der beskrives som en samarbejdsaftale mellem EU og Montenegro, er en aftale om, hvordan Montenegro tilpasser sig EU.
Og det er vel også det, der er formålet
det er det, der er hele ideen bag det.
Det fremgår klart, at det, der er en vigtig præmis her, er, at Montenegro tilpasser sin lovgivning, sådan at landet passer ind i det indre marked.
Det er jo en kendt sag, at alle andre partier i Folketinget end Enhedslisten er enige om, at det indre marked er en af de bedste ting ved EU, at det er meget vigtigt at sikre varernes fri bevægelighed og kapitalens fri bevægelighed, og at det er meget vigtigere at sikre det end at sikre miljø, dyrevelfærd og forbrugerinteresser.
Det er jo grundprincippet i EU, og det er det grundprincip, som man så i dag her i Folketinget skal beslutte at udvide til også at omfatte Montenegro.
Det synes vi faktisk ikke er særlig positivt eller særlig glædeligt.
Det fremgår meget klart, at når man taler om, at der skal bringes overensstemmelse mellem lovgivningen i Montenegro og lovgivningen i EU, handler det om, at Montenegro skal gennemføre en lovgivning, som på alle områder er tilpasset EU’s lovgivning.
Det er vi grundlæggende skeptisk over for.
Vi er grundlæggende skeptisk over for den måde, hvorpå det, der er grundelementerne i EU, nemlig hensynet til det indre marked, konkurrencen og liberalismen, udbredes som et økonomisk styreinstrument til hele Europa.
På den anden side vil jeg gerne sige, at det også er vores grundopfattelse, at befolkningen i Montenegro selvfølgelig selv må afgøre, om de i givet fald vil tilslutte sig sådan en aftale, og det vil selvfølgelig også få betydning for, hvordan vi i sidste instans vil stemme til det her forslag, når det kommer til anden behandling.
Mogens Lykketoft (S), 2008-03-11:
Men jeg kan ikke læse, hvad regeringen havde af efterretninger, som førte den frem til den konklusion, at den skulle deltage i en militær intervention, som ikke havde hjemmel i FN, som et flertal af medlemmerne i FN's Sikkerhedsråd var åbenlyst imod, og som FN's våbeninspektører advarede imod og sagde var unødvendig for at opklare sagen.
Det kan jeg ikke vide.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2008-03-11:
Det er det selvfølgelig altid, og det var det også i beslutningsforslag nr. 118, hvor der er opstillet 13 punkter, som udgør beslutningsgrundlaget.
Det fremgår helt tydeligt af beslutningsforslag nr. 118, og deri kan hr. Mogens Lykketoft så læse, hvad beslutningsgrundlaget var.
Mogens Lykketoft (S), 2008-03-11:
Jeg vil sige til hr. Flemming Damgaard Larsen, at det jo ikke er rigtigt, at alt er fremlagt.
Som jeg påpegede lige før i min ordførertale, ved vi fra de dokumenter, som der er blevet slettet i indholdet i - som vi har hørt om - at der har ligget en efterretningsvurdering til regeringen, før man traf beslutningen om at gå ind i Irak, og der har ligget en vurdering efter.
Den sidste kender vi, og den var i hvert fald ikke nogen klar godkendelse af den amerikanske forklaring.
Hvorfor kan vi ikke få den, der var forud?
Er det ikke vigtigt for historieskrivningen og for befolkningen at vide, hvad det var for beslutningsgrundlag, regeringen sad med?