Jesper Petersen (SF), 2010-01-13:
Jeg kan meget vel følge hr. Søren Krarup her, men i sidste ende er det jo Folketinget, der vælger, hvem der skal sidde der.
Præcis eksemplet med både SF's og De Konservatives nuværende medlemmer af udvalget synes jeg gør det helt oplagt, at det altså ikke er afgørende, om det er medlemmer af Folketinget eller ej, men snarere om det er de rette personer, som i kraft af deres engagement og viden har mulighed for at deltage.
I SF's tilfælde er det jo også sådan, at vi tidligere har haft en noget mindre folketingsgruppe end i dag, og hvem siger, at der i en sådan mindre folketingsgruppe kan findes den rette person, og at den rette person ikke kan findes uden for den gruppe?
Jeg vil også sige, at jeg måske synes, det er en smule ærgerligt med denne diskussion på en i virkeligheden lidt historisk dag.
Vi går fra et aktstykke til at få en egentlig lov, og vi giver en klar tilkendegivelse til mindretallet om, at vi fortsat bakker op om dets arbejde.
Det er ærgerligt, hvis det skal drukne i en diskussion om, hvorvidt man skal være medlem af Folketinget eller ej for at være i stand til at administrere den støtte, der skal udbetales.
Man bliver valgt af Folketinget, og det må være et udtryk for, at man har opbakning til at løse opgaven.
Det danske folk bor ikke blot i Danmark, nogle danskere er rejst ud, og ca. 50.000 danskere bor i Sydslesvig, lige syd for grænsen, af historiske årsager.
Den demokratiske grænsedragning i 1920 bestemte jo, at det område skulle være tysk, men ikke desto mindre var der altså tusindvis af dansksindede borgere i området, der jo har haft en helt særlig og omskiftelig historie.
Danmark har lovet de danske syd for grænsen, at så længe de holder fast i os, holder vi fast i dem.
At det løfte holder og skal holdes, synes jeg skal understreges med det her lovforslag.
Mindretallet driver skoler, biblioteker, daginstitutioner, idrætsorganisationer, landbrugsforeninger, politiske organisationer og meget mere, og på den måde kan mindretallet holde fast i sin danskhed, samtidig med at det på forbilledlig vis lever harmonisk og naturligt i det tyske samfund.
SF støtter, at der bliver en egentlig lov om udbetaling af støtten til det danske mindretals arbejde, og at vi ikke blot har et aktstykke, men en egentlig lov, så der ikke kan sættes spørgsmålstegn ved legitimiteten af støtten, og så vi understreger, at det er en støtte, Danmark har tænkt sig at fortsætte med uformindsket styrke.
På den måde håber jeg faktisk, at den røre, der var i foråret sidste år om administrationen på området, i virkeligheden fører til en styrkelse og cementering af tilskuddet til mindretallet og af oplysningen i Danmark om mindretallets arbejde.
Ændringen i forhold til den nuværende situation er først og fremmest, at det udvalg, der er bindeled mellem Folketinget og det danske mindretal, og som administrerer udbetalingen af støtten, det, der hedder Udvalget vedrørende Danske Kulturelle Anliggender i Sydslesvig eller det mere mundrette Seksmandsudvalget, bliver en egentlig del af den offentlige administration og fremover skal hedde det endnu mere mundrette Sydslesvigudvalget.
Udvalget omfattes af de gængse love for offentlige forvaltningsorganer, det gives mulighed for at indgå resultatkontrakter, det kan udstede påbud og lave sanktioner osv.
Udvalget bevilger tilskud efter en udtalelse fra Undervisningsministeriet, men altså en udtalelse, der ikke er bindende for udvalget.
Og det er ganske væsentligt, synes SF, og det bliver også bemærket i høringssvarene, at det er sådan, autoriteten er, altså at det er hos udvalget, den i sidste ende ligger.
Udvalget skal også aflægge en beretning og årsregnskab over bevillingerne.
Med udvalgets beføjelser og rammer kan der ikke sættes fingre på den lovgivningsmæssige hjemmel til tilskuddet og til de administrative rammer for det, og det er meget positivt.
Det danske mindretal skal omtales i Danmark og i danske medier for dets arbejde med dansk kultur og sprog i Sydslesvig og ikke for påståede overbegunstigende bevillinger.
Angående sammensætningen af udvalget, som der også var lidt diskussion om før, har SF hidtil ment, at det bør være op til partierne selv at indstille medlemmerne af udvalget.
Så vi støtter den mulighed, der er i lovforslaget, for, at der i særlige tilfælde kan vælges andre end folketingsmedlemmer til udvalget.
Det er ikke nødvendigvis i et partis folketingsgruppe, måske i et partis meget lille folketingsgruppe, at den rette person til opgaven findes.
Der har også i den sidste periode i udvalgets arbejde været gode eksempler på folk, der ikke var medlemmer af Folketinget, men som har varetaget arbejdet ganske godt.
En anden væsentlig nyskabelse med lovforslaget er, at der åbnes for at give tilskud til oplysning om mindretallet inden for Danmarks grænser.
Grænseforeningen er jo den store folkelige organisation på området, men også andre foreningers projekter vil kunne støttes.
Mindretallet har selvfølgelig selv en forpligtelse til at formidle viden og nyheder om dets arbejde, og danske public service-medier har en forpligtelse til at dække det, men det er et fremskridt, at også andet oplysningsarbejde i Danmark kan støttes, fordi det er en kulturel gevinst for Danmark og for danskerne at have mindretallet og de diskussioner og erfaringer, det giver, og fordi oplysningsarbejdet er en forudsætning for opbakning til mindretallet, altså at danskerne kender til det.
Det er ikke et stort beløb, men alligevel er det ærgerligt, synes jeg, at det skal give en mindre bevilling til aktiviteterne, bare fordi støtten overgår til at have en egentlig lovhjemmel.
Så afslutningsvis vil jeg sige, at SF bakker varmt op om støtten til det danske mindretal i Sydslesvig og bakker op om, at der nu bliver en egentlig lovhjemmel til bevillingen til mindretallets arbejde med den øgede sikkerhed for tilskuddets forbliven, det indebærer.
At mindretallet kan fortsætte dets gode arbejde og fastholde sin danskhed, og at dansk kultur beriges med de erfaringer og diskussioner, mindretallet bibringer, er vigtigt for SF og for Danmark.
Vi ser frem til udvalgsarbejdet, og vi ser frem til forhåbentlig i enstemmighed at kunne ende med at vedtage lovforslaget her i Folketinget.
Hr. Søren Krarup er jo en garvet mand i den her Folketingssal, og han har nu forlænget sin taletid i sagen med et par minutter ved at holde indlæg om sit eget synspunkt og så til slut stille et lidt ledende spørgsmål.
Men som jeg fik sagt i et andet svar, er jeg enig i den linje, der er lagt.
Hvis man er valgt af Folketinget, er det udtryk for tillid og opbakning til, at man kan løse opgaven ordentligt, og for sydslesvigerne er det fuldt ud muligt at have god kontakt til de politiske partier herinde, selv om et partis medlem af Sydslesvigudvalget ikke skulle være medlem af Folketinget.