runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2008-01-17:
Jeg står her med et beslutningsforslag, som er behandlet for under et år siden her i Folketingssalen - under et år siden.
Der står ikke noget med 2 mia. kr.
Der står, at SF foreslår 1 mia. kr. - 1 mia. kr.
Hr. Ole Sohn sagde netop nu, at det var 2 mia. kr.
Men i det her beslutningsforslag, som SF selv har fremsat til behandling i Folketingssalen, står der 1 mia. kr.
Det kan jo undre.
Jeg kan så forstå, at SF, fordi vi andre har talt om 5, også synes, at det lød godt med 5.
Så kan man jo gisne om, hvis der var et parti, der havde råbt 10, om SF også havde sagt 10.
Jeg mener, at det da virkelig er en seriøs måde at gå ind i det her på.
Der er en hensigtserklæring.
Det var det, hr. Ole Sohn vist tidligere kaldte et billedsprog.
Så kan man gisne om, om social- og sundhedsassistenten derude synes, det er særlig festligt, at hr. Ole Sohn taler om billedsprog, eller om de i virkeligheden er interesseret i en målretning af pengene.
Altså, det her viser jo bare, at det har været svært det sidste år at finde ud af, hvad SF har ment om den her sag.
Og derfor har det selvfølgelig også været svært for Dansk Folkeparti at finde ud af, præcis hvor man havde SF.
Det har heddet 1 mia. kr., så har det heddet 2 mia. kr.
Så hedder det 5 mia. kr.
Hvis vi andre havde sagt 10 mia. kr., så havde SF sikkert også sagt 10 mia. kr. Til det, om det skulle øremærkes eller ikke øremærkes, siger man, at det skal øremærkes, men det forslag, man selv kommer med, øremærker ikke pengene.
Ole Sohn (SF), 2008-01-17:
Vi havde oprindelig et forslag om 2 mia. kr., men Dansk Folkeparti og Socialdemokraterne foreslog med hver deres udgangspunkt 5 mia. kr., og det forslag tilsluttede vi os, fordi vi kunne se, at det, hvis der var mulighed for at gå videre end vores forslag og vi også kunne finde pengene til det, var meget fornuftigt.
Vi har fra starten forestillet os og sagt, at vi mener, at de skulle tildeles specielt de lavest lønnede, og det var også med glæde det, jeg konstaterede
vi blev enige med hr. Kristian Thulesen Dahl om kort tid før jul.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2008-01-17:
Det er helt fantastisk at høre hr. Ole Sohns bortforklaringer, men jeg har et spørgsmål til SF's ordfører.
Nu er hr. Ole Sohn jo ordfører, så kan man stille spørgsmål og selvfølgelig få nogle klare svar.
Jeg har igennem det sidste år haft meget svært ved at finde ud af helt præcis, hvad det egentlig var, SF selv ville.
Altså, hvis nu SF havde 90 mandater i Folketingssalen, hvad var det så helt præcis, SF ville?
Der er to ting, som er interessante her.
Den ene ting er: Hvilket beløb ville SF helt præcis tilføre overenskomstfornyelserne?
Den anden ting er: Hvilke grupper ville de penge helt præcis blive øremærket til?
Ole Sohn (SF), 2008-01-17:
Nu ved jeg, at hr. Morten Østergaard også sad i det forrige Folketing og derfor også er vidende om det beslutningsforslag, vi fremsatte.
Jeg har faktisk frarådet enhver snak om, at Folketinget skulle lave forskellige former for tillæg.
Det, vi har sagt, er, at Folketinget, men primært regeringen, for det er dem, der har den udøvende magt, naturligvis blander sig i overenskomstforhandlingerne, og det gør de på det tidspunkt, hvor de forhandler bloktilskud med kommunerne og regionerne, og den ramme, man sætter, er også med til at give rammen for overenskomstforhandlingerne.
Den har vi sagt var for lille, og at den skulle hæves, og så har vi sagt som et politisk signal både i valgkampen og i øvrigt også sammen med Socialdemokraterne og Dansk Folkeparti efterfølgende, at det især skulle komme de lavestlønnede til gode.
Vi har så sagt, at det forslag, vi stillede i valgkampen, ville betyde, hvis pengene blev uddelt til de lavestlønnede, et lønløft på konkret 2.000 kr. ekstra om måneden til social- og sundhedshjælperne.
Det var et billede på, hvad der ville ske, hvis man fik de ekstra penge til overenskomstforhandlingsbordet.
Morten Østergaard (RV), 2008-01-17:
Jeg kan godt forstå, at det ikke er den forklaring, man har trykt på postkort, busreklamer og andre steder, for det er jo en ganske lang og teknisk forklaring, der står i skærende kontrast til det, man stadig væk kan læse på SF's hjemmeside, hvor der konkret står, at SF vil arbejde for 2.000 kr. mere om måneden til en udvalgt gruppe af offentligt ansatte.
Det er så plejepersonalet, som man kan have stor sympati for.
Men hvorfor er det ikke fængselsfunktionærerne, hr. Ole Sohn har ført valgkamp for at skaffe mere i løn?
Det er måske, fordi man ikke er så optaget af vilkårene for de indsatte eller af, at der er for få fængselsfunktionærer i forhold til den gruppe, man her har søgt at appellere til.
Det er rendyrket populisme, for nu forstår vi, at SF aldrig har tænkt sig her i Folketinget at arbejde for konkret 2.000 kr. om måneden til en bestemt gruppe.
Det er ren og skær populisme.
Man har ført vælgerne bag lyset, for det er den forklaring, vi får i dag, og ikke det, SF har skrevet på alle sine postkort og reklamer, som man i virkeligheden vil arbejde for.
Ole Sohn (SF), 2008-01-17:
Jeg er lidt ked af, at hr. Morten Østergaard er så ivrig, at han slet ikke hører efter.
Der er ikke nogen forskel i argumentationen.
Jeg kender ikke lige eksplicit fængselsfunktionærernes lønninger, men hvis de også tilhører lavtlønsgruppen, ville de også have fået et lønløft.
Så der er sådan set en meget stringent holdning.
Man skal ikke blande sig i overenskomstforhandlingerne.
Citatet der er da fuldstændig korrekt.
Det er en nyhed for mig, og det er jeg selvfølgelig glædeligt overrasket over.
Dermed har Socialdemokraterne givet aben videre til Dansk Folkeparti, som øjensynlig ikke har villet tage forslaget i salen.
For det kunne vi jo bare have gjort, så havde vi kunnet pålægge regeringen det, som vi var fælles om.
Det er helt nyt for mig, men det kan vi måske nå at råde bod på, selv om vi er kommet langt hen i overenskomstforhandlingsforløbet.
Det er vi meget indstillet på.
Vi har bare taget ad notam, at der blev nikket til det, og det var vi uenige i.
Sådan er det.
Henrik Sass Larsen (S), 2008-01-17:
Vi var da ikke i tvivl om, hvad det var for en henvendelse, vi rettede til regeringen.
Vi var ikke i tvivl om, at vi ikke kunne gå i salen og få et flertal.
Det bedste, vi kunne gøre, var at give regeringen det råd med ved den henvendelse, vi lavede.
Det er der jo ingen, der er tvivl om.
Jeg siger bare: Hvad er forskellen på, hvordan Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti har reageret i forhold til det, som regeringen har gjort, og på, hvordan SF har reageret?
Må jeg citere: Det er et lille skridt i den rigtige retning, men ikke nok til at imødekomme fastholdelse og rekruttering.
Det vil vi gerne kvittere for.
Citat slut.
Altså, hvori består kritikken af Socialdemokratiet lige pludselig i forhold til, hvad SF selv har sagt?
Ole Sohn (SF), 2008-01-17:
Jeg havde sådan set
ikke håbet, at det var nødvendigt, men nu har hr. Henrik Sass Larsen to gange fuldstændig korrekt citeret, hvad der er den skinbarlige virkelighed, men jeg må sige, at der altså er en stor forskel i forhold til det, som Socialdemokraterne gjorde, nemlig at gå ud og foregive vælgerne og offentligheden, at nu har vi kæmpet 5 mia. kr. ekstra til forhandlingerne.
Det var et bedrag eller et selvbedrag.
Men hr. Henrik Sass Larsen beder mig om at sige det, og det gør jeg så.
Henrik Sass Larsen (S), 2008-01-17:
Jeg hørte ordføreren gøre en del ud af, at Dansk Folkeparti og Socialdemokratiet på en eller anden måde skulle være stået af aftalen og den henvendelse, vi har foretaget.
Jeg forstår bare ikke helt kritikken, for vi har jo ikke godkendt den aftale, som regeringen har indgået med de kommunale arbejdsgivere, og vi har heller ikke nikket til noget andet, men vi har taget det til efterretning.
Sådan er det.
Så har jeg et spørgsmål vedrørende det, som hr. Villy Søvndal ifølge Ritzau sagde om det med, at man havde indgået den aftale med de kommunale arbejdsgivere.
Han siger: Vores pres har sammen med presset fra Dansk Folkeparti og Socialdemokraterne bl.a. betydet, at der er fremrykket et beløb, så der er flere penge i 2008 at forhandle om.
Og han siger bl.a., at det må de omkring overenskomstbordet nu selv slås for.
Men spillet er gjort lidt lettere i 2008.
Hvor adskiller det, som SF har sagt, sig fra det, som Dansk Folkeparti og Socialdemokratiet har sagt?
Peter Christensen (V), 2008-01-17:
Det, der får mig til at markere, er, at hr. Ole Sohn i et af sine svar for et øjeblik siden sluttede af med at sige, at man ikke skal blande sig i overenskomstforhandlingerne.
Det er jeg sådan set enig i, men for at få lidt indsigt i SF's tankegang kunne jeg godt tænke mig at få en forklaring på, hvorfor SF synes, man skal være lade være med at blande sig i overenskomstforhandlingerne.
Bent Bøgsted (DF), 2008-01-17:
Der har igennem det sidste år været en til tider heftig debat om mere i løn til ansatte i den offentlige sektor.
I Dansk Folkeparti har vi længe været klar over, at der var problemer, og derfor var vi allerede i 2006 fremme med, at der var behov for at give et lønløft især til social- og sundhedsområdet.
Men også på andre områder kunne der være tale om et lønløft.
Vi ved også, at kvinderne lider under manglende ligeløn, hvilket, som jeg ser det, hovedsagelig skyldes, at forhandlerne om overenskomsterne åbenbart ikke har ønsket at løse problemet med ligeløn.
Jeg har i hvert fald ikke set et krav om ligeløn for kvinder fremført fra fagforeningernes side under overenskomstforhandlingerne, men det er da muligt, at jeg har overset det.
Derfor finder Dansk Folkeparti det berettiget, at der nedsættes en ligelønskommission til at se på problemerne, når overenskomstforhandlingerne er overstået, men fagforeningerne kunne jo komme langt, hvis det blev taget op i forbindelse med overenskomstforhandlingerne på det offentlige område.
Regeringen har så valgt at afsætte 5,1 mia. kr. mere til løn end i deres oprindelige udspil, og det sker ved, at rammen øges fra 3,25 pct. til 4 pct.
Påstanden er så, at det er penge, der i forvejen er i systemet, og at det kun var et spørgsmål om, hvornår de kom til udbetaling.
Men nu er forhandlingerne gået i gang, og så skal der ikke ske mere indblanding fra Folketingets side.
Nu skal forhandlerne have lov at forhandle i fred og finde en fornuftig løsning.
Dansk Folkeparti tror og håber på, at der kommer et godt resultat ud af forhandlingerne, som lønmodtagerne kan være tilfredse med.
Peter Christensen (V), 2008-01-17:
Jamen jeg kan jo konstatere, at der inden for mange grupper både på det private og på det offentlige arbejdsmarked er rekrutteringsproblemer, og så sandelig også i den offentlige sektor, og det gælder også for SOSU-assistenter.
Jeg mener faktisk, at en af de allerstørste politiske udfordringer, vi har, er mangelen på arbejdskraft helt generelt.
Så det synes jeg sådan set ikke vi skal slås om.
Der er jo masser af ting, vi skal have taget fat på.
Og vi har hele kvalitetsreformen, som jo har et hovedsigte med netop at gøre det mere attraktivt at være ansat i den offentlige sektor.
Så jeg er helt enig i, at vi har en udfordring, og jeg er også helt enig i, at vi skal have fundet løsninger på det.
Ole Sohn (SF), 2008-01-17:
Nu er jeg glad for at høre, at hr. Peter Christensen mener, at man skal holde sig til sandheden og til fakta.
Og det er der også på andre områder.
Er hr. Peter Christensen enig i, at der er store problemer i kommunerne og regionerne med at fastholde og rekruttere medarbejdere netop til social- og sundhedsområdet?
Peter Christensen (V), 2008-01-17:
Nu går man i gang med forhandlingerne, og jeg kan så glæde mig over, at udgangspunktet for de forhandlinger er, at der er plads til et lønløft.
Så uanset hvor mange gange Enhedslisten står og gentager, at der ikke er plads til lønstigninger, så er det simpelt hen faktuelt forkert.
Fordelingen af den ramme, der nu er, er jo det, vi også overlader til parterne at forhandle sig frem til, og det synes jeg de skal have ro og fred til.
Per Clausen (EL), 2008-01-17:
Nu kan jeg jo ikke gøre for, at hr. Peter Christensen har det svært.
Det tror jeg sådan set mere er noget, han selv må bære ansvaret for, end at give Enhedslisten skylden for det.
Men realiteten er vel stadig væk, at den økonomiske ramme, der er for forhandlingerne, er sådan, at det lønløft, som adskillige lavtlønnede offentligt ansatte har givet udtryk for de har brug for med de her overenskomster, er der ikke penge til, selvfølgelig medmindre man vil finansiere lønløftet ved at reducere antallet af offentligt ansatte dramatisk.
Så pointen er vel, at hr. Peter Christensen og Venstre har sikret en ramme om de her overenskomstforhandlinger, der gør, at man ikke kan gennemføre lønløftet.
Og så bare for at gøre det helt klart siger hr. Peter Christensen: Men det er da klart, at hvis man ikke inden for de rammer, vi har dikteret, kan nå frem til et resultat, så kommer der et folketingsindgreb, hvis regeringen ellers kan skaffe sig flertal for det.
Peter Christensen (V), 2008-01-17:
Det er altid svært, når man diskuterer med Enhedslisten, altså at en vækst, der helt konkret udmønter sig – det er i det her tilfælde, at lønrammen stiger med 4 pct. - ikke er lig med flere penge.
Det gør det jo svært, for i min verden er en vækst på 4 pct. altså lig med flere penge; det er også en vækst.
Jeg tror ikke, jeg skal gøre mig nogen forhåbning om, at vi når til enighed om fakta, selv om det burde være nemt.
Men det, jeg dog håber, vi kunne blive enige om her på Christiansborg, er, at der nu er et udgangspunkt for forhandlingerne mellem de offentlige arbejdsgivere, som gør det muligt også at nå resultater, der afspejler resultaterne på det private område, og at vi giver ro til arbejdsmarkedets parter til at finde en god fordeling af de penge og finde en god overenskomst.
Per Clausen (EL), 2008-01-17:
Jeg vil bare spørge hr. Peter Christensen, om det ikke er rigtigt forstået, at det, han siger, for det første er, at regeringen har sørget for, at der ikke er økonomiske midler til at gennemføre et reelt lønløft for de lavtlønnede offentligt ansatte, og for det andet, at hvis de offentligt ansatte ikke anerkender den økonomiske ramme, regeringen har fremlagt, så vil regeringen efterfølgende forsøge at få flertal i Folketinget for at lave et regeringsindgreb.
Peter Christensen (V), 2008-01-17:
Jeg synes, at det som sagt er vigtigt, at parterne nu får ro til at forhandle.
Med den opjustering, som regeringen meldte ud før jul, er der jo nu mulighed for også at nå resultater, der afspejler det private område.
Men det, jeg også godt vil tage fat i, er, at jeg skulle stå og true.
Jeg truer absolut ikke nogen.
Jeg har netop mange gange understreget, at jeg synes, det er vigtigt, at arbejdsmarkedets parter får ro til at forhandle og finde de løsninger, som de også historisk set har vist de kan finde frem til.
Frank Aaen (EL), 2008-01-17:
Jamen det er jo det rene hykleri, at man på det ene tidspunkt siger, at man ikke vil blande sig ved at give flere penge til lønforhøjelser, og så bagefter siger, at det jo kan blive nødvendigt at gribe ind og diktere overenskomsterne på det offentlige område og i realiteten forbyde en igangværende konflikt.
Jeg er da glad for, at vi får bekræftet, at regeringen stadig væk er parat til at true med at bremse en konflikt for på den måde at stoppe lønforhøjelser.
Det er jo fint: Først lader man være med at give flere penge til lønforhøjelser, og bagefter truer man med at ville gribe ind ved lov, hvis de offentligt ansatte ikke er tilfredse med de penge, der er.
Det er den ene ting.
Den anden ting: Den opjustering, man påstår er sket af lønsummen - vi er ikke enige om det - er jo bare en følge af den overenskomst, der gælder.
Er det ikke rigtigt?
Der er ikke én eneste ny krone, pengene var blevet udbetalt under alle omstændigheder.
Peter Christensen (V), 2008-01-17:
Det, som jeg har noteret mig regeringen har gjort, er at øge udgangspunktet for forhandlingerne, som er gået i gang.
Og derfor er det jo ikke en bekræftelse af gældende overenskomst, men udgangspunktet for den overenskomst, som man forhandler om.
Som jeg sagde i min indledning, har vi jo en rigtig god tradition for, at arbejdsmarkedets parter finder løsninger, og når vi ser historisk på det, er det jo reglen og ikke undtagelsen, at man netop har kunnet nå til enighed.
Og det er jeg fuld af fortrøstning for at man vil igen.
Men at give en garanti for, at vi fra politisk hold ikke vil gribe ind, hvis der er et problem, som skal løses, ville jo efter min mening være helt forkert og uansvarligt.
Men det er absolut ikke det samme som at sige, at jeg forudser, at det kan blive nødvendigt, og det er jeg faktisk sikker på at det ikke gør.
Frank Aaen (EL), 2008-01-17:
Når Venstres ordfører taler om opjustering af lønskønnet og det at have tilført nogle flere penge, er det så ikke en bekræftelse af, at det ikke er nye penge, forstået på den måde, at den opjustering og de penge, det udløser, helt nøjagtigt svarer til det, der var indeholdt i de eksisterende overenskomster - altså ikke nogen nye penge til et egentligt lønløft, men bare en bekræftelse af gældende overenskomst?
Det var det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål: Hvis man har så stor tillid til arbejdsmarkedets parter, kan vi så få en garanti for, at Venstre ikke vil være med til at gribe ind i overenskomsterne ved at forbyde strejker og i stedet for diktere de offentligt ansatte deres nye lønninger?
Peter Christensen (V), 2008-01-17:
Jeg er meget tilfreds med regeringens svar på den her forespørgsel.
Det er vigtigt for os, at vi overlader forhandlingerne til arbejdsmarkedets parter.
Vi har en over 100 år gammel dansk tradition for, at lønforhandlingerne er et overenskomstmæssigt spørgsmål for lønmodtagere og arbejdsgivere.
Parterne ved bedst selv, hvor problemerne og udfordringerne på arbejdsmarkedet gemmer sig, og de kan derfor også hurtigere og bedre finde de løsninger, der matcher de aktuelle udfordringer.
Det er jo en tradition, som grundlæggende bygger på samarbejde frem for konflikt, og en tradition og en aftalemodel, som vi i Venstre ønsker at værne om.
Vi har stor tillid til, at parterne i fællesskab vil kunne opnå enighed og bedst gøre det uden politikernes indblanding.
Regeringen har sammen med de andre offentlige arbejdsgivere opjusteret rammen for lønforhandlingerne, og nu bør de så efter vores mening have ro til finde de rigtige løsninger.
Jeg skal på vegne af Venstre og Det Konservative Folkeparti fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse
»Folketinget noterer sig, at regeringen før jul indgik aftale med Kommunernes Landsforening og Danske Regioner om en opjustering af lønskønnet i den offentlige sektor.
På den baggrund konstaterer Folketinget, at arbejdsmarkedets parter nu forhandler fornyelse af overenskomster.«
John Dyrby Paulsen (S), 2008-01-17:
Nu kender jeg jo hr. Jesper Petersen som en god og indsigtsfuld kollega, og når man læser det her lovforslag og hører bemærkningerne fra Venstre og de spørgsmål, som hr. Jesper Petersen lige har fået fra Venstre, er logikken, at nu skal vi have offentlige virksomheder til at konkurrere på lige vilkår med private virksomheder.
Og det gør vi ved at lade offentlige virksomheder pålægge en lønsumsafgift, som de til gengæld får tilbage igen via en eller anden kompensationsmodel, som vi ikke helt ved hvad går ud på - og det er samme institut.
Så nu skal det enkelte institut opkræve en lønsumsafgift, og derefter skal de trække den kompensation, de får efter en eller en model, som vi endnu ikke ved hvad er, fra igen.
Har hr. Jesper Petersen i sin granskning af det her lovforslag kunnet finde ud af, hvordan det skulle ændre på konkurrenceforholdet mellem den offentlige virksomhed og den private virksomhed?
Jeg spørger bare, fordi jeg ikke har kunnet, men det kunne være, at hr. Jesper Petersen har kunnet se det.
Ole Sohn (SF), 2008-01-17:
Jeg ved ikke, om hr. Peter Christen har overset det, men nu har regeringen faktisk siddet i 6 år og haft alle muligheder for at løse de problemer, som har været kendt i 6 år, men den har ikke foretaget sig noget som helst.
Det står tindrende klart med udmeldinger fra de faglige organisationer og senest i TV-Avisen i aftes også fra formanden for Regionerne, hr. Kristian Ebbensgaard, at der er rekrutteringsproblemer, og at løndelen er en væsentlig faktor, som betyder, at det er svært at fastholde medarbejdere.
Men, som han sagde: Vi kan jo kun forhandle inden for den ramme, der er givet.
Peter Christensen (V), 2008-01-17:
Nu har man så opjusteret den ramme, som også Regionerne vil tage udgangspunkt i at forhandle ud fra, og hvordan de så fordeler de penge, det er jo netop et spørgsmål for arbejdsmarkedets parter, og det vil jeg holde mig fra overhovedet at komme med nogen som helst bud på.
Selvfølgelig er løn jo også et spørgsmål i den her diskussion, selvfølgelig er den det.
Men jeg synes, det er afgørende, at vi holder fast i den danske model og overlader det til parterne at finde frem til det rigtige resultat.
Men der er så politisk ting, vi kan gøre.
Jeg vil gerne understrege, at vi bestemt ikke har ladet stå til i 6 år.
Vi har jo netop gennemført mange initiativer, som har haft det sigte at udvide arbejdsstyrken, og det er også lykkedes.
Og derfor - omvendt sagt - ville vi i hvert fald have haft enormt mange store problemer, hvis ikke vi i forhold til vores arbejdsstyrke i dag havde gennemført alle de initiativer.
Den bliver ved med at kræve løsninger på, hvordan vi udvider arbejdsstyrken.
Eigil Andersen (SF), 2008-01-17:
Vi er ganske enige om, at de forhandlinger, der finder sted, skal finde sted, sådan som det er sket hidtil, uden at der skal komme et lovindgreb, som jeg forventer - hvis det kommer - at Socialdemokratiet heller ikke vil medvirke til.
Men når der bliver sagt fra ordførerens side, at SF ville øremærke disse penge, skal det forstås på den måde, som det står i henvendelsen, nemlig at der skulle ske en solidarisk prioritering af de lavtlønnede grupper i den offentlige sektor.
Det er den øremærkning, vi fra SF's side vil pege på, og som vi vil hviske – eller sige højt - til finansministeren og KL ville være en klog måde at gøre det på.
I det øjeblik hr. Henrik Sass Larsen er enig i, at det stadig væk er gældende også efter Socialdemokraternes mening, forstår jeg ikke kritikken af, at SF's skulle have sagt noget, der gik videre, for det har vi ikke gjort.
I virkeligheden er vi enige, og det er med til at bekræfte mig i, at man fra Socialdemokratiets side kunne have fastholdt det pres, der var på regeringen for at få det effektueret.
Henrik Sass Larsen (S), 2008-01-17:
Det er ikke et spørgsmål om, at vi har ændret nogen som helst holdninger fra valgkampen, men vi har sammen med SF konstateret, hvor der er flertal, og hvor der ikke er flertal, i forbindelse med at vi lavede den her henvendelse.
Vi har så udtrykt ønske om, netop som ordføreren siger, et solidarisk hensyn til de lavtlønnede, men dertil og ikke længere, for så er det parternes tur, så er det inde ved forhandlingsbordet, de her ting skal afgøres.
Det har vi en lang tradition for at man selv ordner, og det ville være totalt upassende, hvis Folketinget satte etiketter på enkelte grupper.
Det har været vores udgangspunkt i forhold til det.
Eigil Andersen (SF), 2008-01-17:
Hr. Henrik Sass Larsen har nu nævnt, at Socialdemokratiet under ingen omstændigheder ville være med til at øremærke penge til bestemte grupper inden for de offentligt ansatte.
Desværre var det jo sådan, at Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti i den forhandling, der var med regeringen, løb fra det, som var aftalt bl.a. med SF, nemlig at der skulle afsættes yderligere 5 mia. kr. til de offentligt ansatte.
I den henvendelse, som hr. Henrik Sass Larsen selv har været med til at skrive under på, står der bl.a. - jeg citerer en sætning fra henvendelsen: »Partierne er enige om, at midlerne bl.a. afsættes med henblik på at sikre en solidarisk prioritering af de lavtlønnede grupper i den offentlige sektor«.
Jeg vil gerne spørge, om hr. Henrik Sass Larsen stadig væk er enig i den sætning, eller om der er nye synspunkter på området, da jeg mener, at det at sige, at der skal ske en prioritering af de lavtlønnede grupper, egentlig er en form for øremærkning, idet man selvfølgelig overlader til overenskomstparterne at forhandle det her og se, om det kunne blive til virkelighed.