runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christian Juhl (EL), 2016-04-19:
Det er jeg sådan set enig i at vi ikke kan beslutte, men vi kan anbefale det.
Det tror jeg ikke man har gjort i den nuværende konstellation.
Det er bedre end under den første og den anden forhandling
, men det er ikke godt nok endnu.
Derfor vil jeg spørge: Når vi er så aktive med at være med, når der skal kastes bomber, er det så ikke okay, at vi også er aktive med at prøve give vores bidrag og vores anbefalinger?
Det er trods alt kun anbefalinger, det er jo ikke hardcore bomber.
Er det ikke okay at prøve at give nogle gode ideer og nogle bidrag der, hvor vi kan, også når det drejer sig om fredsforhandlinger?
Eller skal vi dér bare sidde og kigge og lade andre om det?
Marie Krarup (DF), 2016-04-19:
Jeg sagde, at jeg ikke ønskede at gentage alle de argumenter, som jeg havde hørt, men jeg kan selvfølgelig godt gøre det alligevel, hvis hr. Christian Juhl ønsker det.
Et af dem, og det er det vigtigste, synes jeg, er, at vi ikke fra dansk side kan beslutte, hvem der skal repræsentere den syriske opposition.
Om der så er 5, 10, 20, 30, 40, 50 eller 1.000 grupper, er det ikke os, der fra dansk side skal beslutte, hvem det er, der skal indgå i en fredsforhandling.
Christian Juhl (EL), 2016-04-19:
Jeg faldt over ordet argumenter.
Er det ganske umuligt for ordføreren at forklare det og give mig bare et eller to argumenter?
Det må gerne være hendes egne, men ellers må hun gerne gentage nogle af de argumenter, som hun måtte have hørt.
Kunne ordføreren ud over det så forklare mig, hvordan et land i krig på femte år have én opposition, der består af mellem 1.200 og 1.500 forskellige smågrupperinger, som jeg tror ministeren sagde der var?
Marie Krarup (DF), 2016-04-19:
Dansk Folkeparti kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Og i stedet for at gentage alle de argumenter, som udenrigsministeren og den tidligere ordfører har brugt, og som vi støtter, så vil jeg bare gentage, at vi mener, at det må være den syriske oppositions egen beslutning, hvem der skal indgå i forhandlingerne.
Derfor kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.
Nick Hækkerup (S), 2016-04-19:
Det er måske et stift stykke at sige, at når man ikke vil blande sig i delegationssammensætningen, er man ligeglad med fredsforhandlingerne.
Det har jeg bestemt ikke givet udtryk for.
Jeg siger bare, at jeg ikke synes, vi skal blande os i delegationssammensætningen.
Det er jo ikke det samme, som at vi ikke skal interessere os for fredsforhandlingerne overhovedet.
Søren Søndergaard (EL), 2016-04-19:
Altså, for lidt siden besluttede vi at blande os med bombefly og styrker.
Der kunne vi godt blande os.
Og vi har hele dagen hørt om den der grundige undersøgelse af, hvem man kan støtte, og hvem man ikke kan støtte.
Det er kun, når det gælder krigshandlinger, at man må blande sig.
Det synes jeg er en underlig tilbagelænet holdning, og jeg vil bare sige, at i den her sag er det sådan set Socialdemokratiet, der er fodslæbende og ikke proaktiv, og os, der har et forslag, som Socialdemokratiet ikke vil være med til.
Nick Hækkerup (S), 2016-04-19:
Altså, det lyder fornuftigt.
Jeg har bare ikke sagt noget som helst om, at der er nogle, der skal holdes ude, eller at der er nogle, der skal trækkes ind.
Jeg har sagt, at det, at forhandlingsdelegationen i sin sammensætning ser ud, som den gør, ikke er det samme, som at den er uproblematisk.
Det, jeg bare prøver på, er at spørge: Er det så en god idé, at vi blander os, eller er det ikke?
Og der er det Socialdemokratiets opfattelse, at det ikke er en god idé, at vi blander os.
Marie Krarup (DF), 2016-04-19:
Jeg synes bestemt, det er en god idé at inkludere alle, helt sikkert.
Men det er bare ikke os, der kan gøre det.
Det er ligesom den relativering af vores egen magt og indflydelse, som vi er nødt til at se i øjnene.
Det er rigtig, rigtig fint.
Vi skal bare ikke tro, at vi kan gennemtrumfe det.
Søren Søndergaard (EL), 2016-04-19:
Jamen sådan skal det ikke hedde sig.
Altså, det skal der da gøres noget ved, det er klart.
Jeg ser det som et ønske fra Socialdemokratiets ordfører om at tage en drøftelse.
Så kan vi jo sagtens trække det her forslag tilbage og fremsætte et andet, hvis der er nogle ting, vi kan blive enige om der.
Så det skal det ikke komme an på.
Men der er noget i logikken, jeg ikke helt forstår.
For i min verden er der meget stor forskel på at sige, at der er nogle betydende grupper, man ikke vil have med i nogle fredsforhandlinger, og så at sige, at man vil have alle med.
Hvis man vil have alle med, giver man plads til alle og lader diskussionen råde.
Hvis man siger, at der er nogle, man vil udelukke, så har man jo allerede på forhånd sagt, at det er et begrænset resultat, der kommer ud af det.
Så derfor er der en stor forskel, synes jeg.
Peter Juel Jensen (V), 2016-04-19:
Det er jo et legitimt synspunkt at have.
Christian Juhl (EL), 2016-04-19:
Jeg har aldrig troet på, at parterne i Syrien selv løser den her konflikt.
Det er en konflikt på nationalt niveau, en borgerkrig, det er en regional krig, og det er en krig med store stormagtsinteresser.
Det er en meget, meget kompliceret konflikt.
Jeg tror, alle skal gøre deres yderste for både politisk og på alle mulige andre måder at give gode råd og være med til at fremme en proces, hvor der kan ligge en reel bæredygtig og holdbar fredsaftale i stedet for nu at læne sig tilbage og sige, at når det drejer sig om fred, så er vi ikke med.
Jeg vil gerne høre hr. Peter Juel Jensen, hvori forskellen består, når han siger, at den syriske opposition skal beslutte det.
Lige før havde vi en meget, meget lang og intensiv debat om, hvad den syriske opposition var, og det viser sig, at der er, jeg tror, det er syv eller otte grupper, der er nævnt, som kan blive godkendt til at være vores partnere i den del af aktiviteterne, som handler om en militær indsats.
Derimod siger man her, at det skal vi ikke røre ved, selv om vi så ved, at den syriske opposition består af rigtig, rigtig mange forskellige grupper, også grupper, vi ikke ville røre med en ildtang, og som ligger omkring ISIL minus 5-10 pct.
Ville det ikke være en god idé, at Danmark som en meget aktiv del af den krigsmæssige del også prøvede at gøre sig et par tanker om den politiske eller fredsmæssige del af løsningen i stedet for bare at sige, at det kan vi ikke blande os i eller sige vores mening om?
Peter Juel Jensen (V), 2016-04-19:
Tak, formand.
Venstre deler forslagsstillernes ambition om en politisk løsning, for det er vel det eneste i det lange løb, som kan være med til at sikre en varig fred.
Syrien har nu i over 5 år været præget af konflikt, og det har haft katastrofale konsekvenser for millioner af mennesker.
Derfor hilser Venstre også meget velkommen, at FN leder fredsforhandlingerne med Assadregimet og oppositionen.
I Venstre støtter vi op omkring, at den syriske opposition er så bred og repræsentativ som muligt, men dog uden at blande os i, hvem der skal være med, og hvem der ikke skal være med.
Det er en meget kompleks konflikt, og det skyldes nok også, at så mange eksterne aktører er indblandet.
Det er ikke nogen nem opgave, FN har påtaget sig.
I beslutningsforslaget fra Enhedslisten og Alternativet foreslår de to partier, at det demokratiske unionsparti, også kaldet PYD, bør inddrages i fredsforhandlingerne om Syrien.
Det kan man godt have en mening om i Danmark, men i Venstre er vi ganske trygge ved, at den syriske opposition har dette overblik.
Der er to forhandlingsparter, når vi taler den syriske fredsproces: Assadregimet og den syriske opposition.
Det er vel i første omgang den syriske opposition, der skal beslutte, hvem de mener der skal repræsentere dem i forhandlingsdelegationen.
Derfor kan Venstre ikke slutte op omkring beslutningsforslaget.
Marie Krarup (DF), 2016-04-19:
Jeg mener ikke, at Danmark har berettigelse til at bestemme, hvem der skal være med.
Jeg mener, at Danmark kan udtrykke et håb om, at alle vil deltage, at alle vil blive inkluderet, og at man vil finde en varig løsning.
Og jeg tror ikke, at jeg vil have det her storhedsvanvid, som Enhedslisten har, hvor man tror, at man kan styre hele verden fra sin stol i Folketinget – der kan vi lige få styr på freden i Syrien – fordi man kan se, at der er nogle problemer rundtomkring, og at hvis man lige gør sådan og sådan, skal man nok få det ordnet.
Nikolaj Villumsen (EL), 2016-04-19:
Den danske regering har en holdning til, om Iran bør være en del af fredsforhandlingerne.
Selvfølgelig kan Danmark føre udenrigspolitik, og jeg må ærlig talt sige, at jeg synes, det er et meget, meget sølle argument fra Dansk Folkepartis side, at det eneste, man har imod det her forslag fra Enhedslisten, er, at Danmark ikke kan gøre en forskel udenrigspolitisk.
Nej, det er klart, at vi ikke kan ændre alting i morgen, men vi kan da arbejde for noget; vi kan da have en holdning til, hvem der bør være med.
Hvorfor kan Danmark ikke have en holdning til, at sekulære grupper kan være med, når vi kan have en holdning til, om Iran må være med i fredsforhandlingerne?
Marie Krarup (DF), 2016-04-19:
Men Enhedslisten står jo og påstår, at Danmark dikterer, hvem der deltager i fredsforhandlingerne, og det gør Danmark ikke, og det mener jeg heller ikke at Danmark har nogen ret til.
Så kan man mene om Tyrkiet og nationale mindretal i Tyrkiet, hvad man vil, men jeg mener ikke, at en irritation eller en vrede på Tyrkiet giver os nogen ret til at være klogeåger, i forhold til hvordan man løser det her.
Men jeg ved godt, at Enhedslisten mener, at de kan løse alle verdens konflikter.
Jeg er bare uenig – jeg mener ikke, at vi kan sætte andre menneskers beslutningskraft ud af spil og overrule dem.
Det må være den syriske oppositions egen beslutning, hvem de vil lade sig repræsentere af.
Nikolaj Villumsen (EL), 2016-04-19:
Tak for det.
Hvis man læser forsiden af Berlingske i dag, kan man se, at de her selvstyreområder i den nordlige del af Syrien har planer om at åbne en repræsentation her i Danmark.
Det har gjort den tyrkiske ambassade flintrende tosset, for den tyrkiske ambassade vil på ingen måde acceptere de her selvstyreområder i Syrien, hvor arabere, kurdere og kristne turkmenere forsøger at danne en ny struktur efter at have smidt Assad og ISIL på porten.
Altså, kan det virkelig være sådan, at den tyrkiske regering skal slippe af sted med at diktere, om Danmark må arbejde for de her grupper eller ej?
Eller kunne vi ikke fra Folketingets side i dag sende et klart signal til den tyrkiske regering om, at vi faktisk mener, de bør være med?
Det vil gøre den tyrkiske regering stikhamrende tosset – ja.
men er det ikke noget, vi faktisk burde gøre?
Marie Krarup (DF), 2016-04-19:
Jeg synes, der bliver blandet nogle ting sammen her.
Altså, vi sender soldater ud for at fjerne en trussel imod Danmark.
Det er det, vi sender soldater ud for.
Så håber vi, at der efterfølgende kan opstå en fred i området – det ville være rigtig, rigtig dejligt.
Men det giver os ikke nogen forpligtelse til at styre den fredsproces; det giver os absolut ingen ret til at være klogere end alle andre.
Altså, hvad er det, der får Alternativet til at tro, at de kan løse den her konflikt, når der nu er så mange parter involveret, som i så lang tid ikke har kunnet løse den?
René Gade (ALT), 2016-04-19:
Skal vi ikke tage det med, at vi selvfølgelig vil skabe det bedst mulige fundament for freden bagefter – altså sige, at der er et meget problematisk element her, fordi alle er ikke med til fredsforhandlingerne?
Skal vi ikke sige: Hvordan kan vi få det løst?
Marie Krarup (DF), 2016-04-19:
Jamen vi ønsker da altid fred og samarbejde i hele verden.
Altså, det gør vi da, og det ønsker vi jo også i Syrien.
Men jeg mener ikke, at vi kan sige, at vi har krav på at beslutte, hvordan fredsprocessen skal foregå, for det er jo parterne selv, der skal det.
Og hvis ikke de gør det, kommer der ikke en fred ud af det.
Det må altså være op til de parter.
Vi kan godt sige, at vi har nogle drømme om, hvordan det skal foregå, og vi skal da ikke lægge skjul på, at vi ønsker, at alle bliver inddraget, og at alle kan være med osv.
Men jeg tror ikke på, at det nytter noget, at vi kommer med nogle meget håndfaste forskrifter om, hvordan det skal foregå, og hvem der skal være med.
Vi er ikke en stormagt; vi har ikke de muligheder.
Og det skal som sagt komme nedefra i en fredsforhandling, hvis den skal fungere på længere sigt.
René Gade (ALT), 2016-04-19:
Mit spørgsmål går egentlig bare på, om ikke vi – nu, hvor vi har valgt at gå ind i konflikten militært – godt kunne komme med et politisk statement, altså om ikke andet så bare en anbefaling fra Danmarks side om netop at tage alle parter med?
Jeg er med på, at vi ikke kan bestemme det – vi kan jo i virkeligheden heller ikke bestemme, hvordan det kommer til at gå i konflikten, når vi sender enkelte enheder af sted; det er jo en del af et større hele.
Så jeg tænker egentlig bare: Kunne vi vælge også at stille krav til det, der kommer til at ske efter, altså fredsforhandlingerne?
Jeg tænker, at det er det samme som en militær operation, men der bliver vi jo nødt til at stille nogle krav, og hvis ikke vi kan stille krav, må vi i hvert fald komme med nogle politiske anbefalinger.
Kunne man ikke forestille sig, at man kom med en politisk anbefaling?
Altså, jeg kan nærmest ikke forstå, at man ikke vil komme med den her anbefaling, og det er jo derfor, vi har fremsat beslutningsforslaget.
Selvfølgelig ønsker vi det bredest mulige mandat for fredsforhandlingerne.
Hvis det var så blødt formuleret, kunne det så være noget, man kunne komme med en politisk bemærkning om?
Peter Juel Jensen (V), 2016-04-19:
Jeg synes, ministeren har redegjort for det her.
Man har haft et møde i Riyadh, hvor man har samlet nogle af grupperne, der repræsenterer oppositionen, og der er man blevet enige om noget.
Nu sidder man så man sammen med FN og Assadregimet og prøver på at få en politisk aftale ud af det.
Jeg synes, det er så langt, vi kan gå fra dansk side.
Jeg synes, at det her – jeg synes også, jeg hørte Enhedslisten bruge den argumentation under den forrige debat, vi havde – primært skal løses af kræfterne selv i Syrien, og hvis det er den forhandlingsdelegation, man er blevet enige om, og som man har sendt til forhandlingsbordet, så er det vel det, vi skal bakke op om.
Kristian Jensen (V), 2016-04-19:
Jeg mener, det er en meget struktureret freds- og konfliktløsning, der er i gang.
Der er en politisk forhandling i gang, hvor FN-godkendte forhandlingsgrupper sidder for oppositionen og forhandler med regimet om en transition ud fra FN's Sikkerhedsråds resolution 2254.
Der er en militær opgave i gang, der går ud på at få fjernet ISIL fra Irak og Syrien.
Og der er en civil opgave i gang med at genopbygge de områder, der er blevet befriet for ISIL's besættelse.
Det er korrekt, at der er et sted mellem 1500 og 1600 forskellige grupperinger i de oversigter, jeg har set.
De fleste af dem er dog undergrupperinger af andre, men tager man dem alle sammen med, er et aktuelt bud 1500-1600 forskellige grupperinger.
Naturligvis kan de ikke alle sammen forhandle.
Det er derfor, man har valgt en forhandlingsdelegation, HNC.
Christian Juhl (EL), 2016-04-19:
Ja, det er derfor, jeg trykker på knappen.
Jeg er altid meget glad for at få lov til at få ordet, når ministeren er på talerstolen.
Jeg tror, ministeren har nævnt, hvor mange grupper der er i Syrien lige i øjeblikket.
Jeg kan ikke huske tallet, men det er et meget, meget stort tal, og det er så stort, at de sandsynligvis ikke kan være i et mødelokale på en gang.
Og pædagogisk vil det være meget vanskeligt at få en aftale i stand mellem alle grupperne. Mener ministeren ikke, at vi har en erfaring med i lasten?
Første fredsforhandling endte forkert, fordi vi udelukkede nogle.
Anden fredsforhandling endte forkert, fordi vi udelukkede nogle.
Vi forlod Irak på en sådan måde, at vi var med til at skabe et klima, hvoraf der voksede en gruppe, der hedder ISIL.
Er det ikke på tide, at vi lidt struktureret prøver at arbejde med freds- og konfliktløsning på en helt, helt anden måde end den tilfældige måde, det tilsyneladende sker på i øjeblikket, hvis vi skal have et resultat?
Kristian Jensen (V), 2016-04-19:
Jeg ved ikke, om det er hr. Søren Søndergaards temperament, der gør, at han ikke hører ordentlig efter.
Jeg har jo ikke sagt, at nogen skal udelukkes.
Jeg blev angrebet for, hvorfor jeg vil udelukke nogen.
Jeg vil da ikke udelukke nogen.
Det vil jeg da ikke.
Hvis det var sådan, at jeg kunne få lov til at bestemme, så synes jeg, at alle skulle deltage.
Men kernen i det her er, at hvor hr. Søren Søndergaard mener, at det er hr. Søren Søndergaard, der skal bestemme, hvem der skal repræsentere syrerne, så mener jeg, at det er noget, de skal vælge selv.
Og det er sådan, at Syrien under FN's ledelse har formet en forhandlingsgruppe.
Og det er den, der deltager i de FN-styrede forhandlinger.
Søren Søndergaard (EL), 2016-04-19:
Jamen det er jo en selvbestaltet opposition.
Hvordan kan man sige, at nogle ikke kan få lov til at være med i fredsforhandlingerne om et område, som fru Eva Flyvholm sagde er på størrelse med Danmark?
Og hvordan kan man sige, at de, der er den stærkeste kraft i kampen mod Islamisk Stat, ikke må være med?
Hvilken fred tror man at man får ud af det?
Det var det, der var udgangspunktet for hele det her, og det er derfor, der er kommet den der myte, som ministeren kolporterer, om, at man er venlig over for Assad.
Fra kurdernes side har man et udestående med oppositionen, fordi de ikke ville love, hvad der kommer til at ske med kurderne, når man har fjernet Assad.
Kristian Jensen (V), 2016-04-19:
Jeg ved ikke, om hr. Søren Søndergaard har hørt efter.
Jeg sagde flere gange, også sidst, at syrerne selv skal vælge, hvem de lader sig repræsentere af.
Jeg troede egentlig, at hr. Søren Søndergaard fulgte godt nok med til at vide, at der har været en proces, hvor de syriske oppositionsgrupper har mødtes i Riyadh og formet en forhandlingsgruppe, der skal repræsentere dem i forhandlingerne i Genève ledet af FN under Staffan de Mistura.
Hvis ikke, skal jeg gerne henvise til de svar i forskellige udvalgssammenhænge, hvor vi har fortalt om den proces, hvor man i Riyadh har samlet oppositionen og derfra valgt en forhandlingsgruppe.
Christian Juhl (EL), 2016-04-19:
Jeg kan da godt frygte, at vi ender, ligesom vi gjorde med Genève I og Genève II., hvis nogle af dem, som virkelig har lagt ryg til nogle af kampene dernede, ikke sidder med ved forhandlingsbordet.
Det kan man dag godt frygte, og det tror jeg da også ministeren selv kan.
Dengang udelukkede vi jo centrale grupper.
Så kan man nok så meget sige, at de grupper valgte det rigtige.
Men det er jo vigtigt, at alle siger til sig selv: Vi må sidde ved siden af nogle, vi ikke kan lide, hvis vi skal have fred.
Jeg mener: Ministeren taler om Syrien og den syriske opposition.
Den syriske opposition er mange ting, og Syrien er efter denne krig også mange ting efter min mening.
Jeg tror ikke på ét samfund, ét land med én ledelse efter det her kaos.
Kristian Jensen (V), 2016-04-19:
Nu håber jeg ikke på, at det her ender med, at der er nogle, der skal have lunser, men ender med, at befolkningen skal have frihed.
Og jeg vil gerne anholde den der forestilling om, at der ikke er kurdere, der deltager i HNC-forhandlingsgruppen.
Det er der i forvejen.
Der er kurdiske grupper, der er med.
Så ved jeg godt, at PYD ikke er med, men ligesom jeg ikke vil holde nogen ude, vil jeg altså heller ikke gøre mig til talsmand for, at der er nogle, der partout skal ind.
Jeg mener, at det er syrerne selv, der skal finde den løsning.
René Gade (ALT), 2016-04-19:
Kan vi med nogen rimelighed sige, at netop Tyrkiet kunne have en interesse i at holde kurdiske grupper ude af de her fredsforhandlinger?
Og hvis man med rimelighed kan sige det, vil det så ikke på en eller en måde ødelægge hele fredsprocessen fra starten af?
For når vi så engang har fået lavet et eller andet, der kan minde om fred, vil der være en gruppe, nemlig kurdere, som garanteret er meget splittede og har flere fraktioner, der vil sidde og sige: Vi blev ikke hørt, vi er slet ikke en del af det, og vi har ikke fået vores luns.
Kristian Jensen (V), 2016-04-19:
Hvis jeg forstår spørgsmålet rigtigt, bygger det på en opfattelse af, at jeg er modstander af at nævne PYD.
Jeg vil sådan set være modstander af det, ligegyldig hvilken gruppe man tog frem og sagde: Den skal vi have med.
Jeg mener helt ærligt, at det bør være den syriske opposition, der selv uden indblanding udefra vælger, hvem de skal lade sig repræsentere af i forhandlingerne i Genève, og derfor støtter jeg ikke beslutningsforslaget.
René Gade (ALT), 2016-04-19:
Jeg forstår, at udenrigsministeren ikke rigtig kan bakke op om beslutningsforslaget.
Det er jo egentlig en ærlig sag.
Jeg forstår også, at man ikke kan give karakterer til enkelte grupper, for der er mange forhold, der gør sig gældende.
Vi kan heller ikke blåstemple gruppen her, bare fordi vi ønsker at have dem med i fredsforhandlingerne.
Mit spørgsmål går så på, om man kunne forestille sig et ændringsforslag, der ville gøre det her muligt, hvis den overordnede ambition med Enhedslistens og vores forslag er, at vi gerne vil inkludere alle de grupper, der på sigt kan sikre freden.
Kunne udenrigsministeren se en mulighed for – selv om det er syrerne, og det er vi helt enige om, der selv skal bestemme, hvordan de skal komme videre, og selv skal vurdere, hvem der skal være med – at det er os, der kan se hullerne i osten, altså kan se, hvor der mangler nogle, for at det kan være et fuldstændigt billede, hvis vi antager, at der er interesser til stede, som ønsker at holde nogle ude?
Er det ikke vores opgave, når vi sender soldater derned, at gøre det her så meningsfuldt som muligt, at vi altså sikrer, at vi får de huller i osten, som parterne ikke selv kan se/vil se på grund af eksterne aktører, med?
Vi kan have en diskussion om, hvorvidt vi skal diktere det eller ej, men kunne man rette det her til, så vi får alle parter med?
Nick Hækkerup (S), 2016-04-19:
Jeg har ikke noget imod, at Alternativets ordfører trækker på smilebåndet, når jeg siger, at hvis man havde ønsket det her, havde man vel grebet processen an på en anden måde.
Så havde man vel tænkt noget i retning af: Okay, hvis vi gerne vil det her rigtigt og det ikke bare skal være en markering og et slag i luften, så bliver vi nødt til at snakke med nogle af de partier, som kan give os et flertal.
Det har jeg bare ikke oplevet.
Jeg prøver simpelt hen bare at svare på spørgsmålet om, hvad det er, der processuelt er gået galt her.
Søren Søndergaard (EL), 2016-04-19:
Hvad mener ministeren med, at det er Syrien selv, der må beslutte, hvem der skal deltage i forhandlingerne?
Måske sagde ministeren det forkert her i sidste omgang og mente, at det er den syriske opposition, der selv må bestemme.
Altså, hvordan skal det foregå?
Vi har jo set, hvordan kurdiske styrker i Aleppo bliver angrebet af de andre oppositionsgrupper.
De myrder civile.
Altså, hvordan skal det foregå?
Hvis man har den opfattelse, at det er noget, man overlader til syrerne selv, uden at have en mening og uden at presse på der, hvor man nu kan presse på for at promovere den mening, så har man jo sagt, at alle ikke bliver repræsenteret.
Det er stik imod forslaget fra kurderne, som har sagt, at alle skal have mulighed for at være med.
René Gade (ALT), 2016-04-19:
Det må vi jo så tage fuldstændig på os, i Alternativet i hvert fald.
Jeg anerkender, at jeg ikke har sendt en eneste mail eller ført en eneste dialog om det her med ordføreren.
Men hvis vi nu skal se på, hvordan vi kommer videre herfra, og rent faktisk går ud fra, at forslaget er fremsat ud fra en oprigtig interesse i at finde en bred forsamling af folk, der skal skabe freden, så tænker jeg, at vi må kunne blive enige om måske at komme ud over, at man lige den her ene gang fra Alternativets side ikke har været ude og byde ind til store forhandlinger og laboratoriearbejde.
Hvordan kan vi komme videre?
Hvis der er elementer i det her, som kan bruges til noget, kan man så komme over, at vi ikke har henvendt os før i forsamlingen her?