runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2011-03-23:
Jeg tror med hensyn til landtropper, for at tage det først, at hr. Holger K. Nielsen følte sig noget kortklippet i den overskrift, Berlingske Tidende lavede, og det tror jeg at flere af ordførerne har prøvet.
For det er jo rigtigt, som det er sagt, FN-resolutionen taler ikke om, at man skal være til stede med landtropper, og det gør folketingsbeslutningen heller ikke.
Jeg tror i øvrigt, at det er helt uaktuelt.
Jeg tror selv, men det kan man jo have mange gisninger om, at vi vil opleve en udvikling i Libyen over den kommende tid, der vil betyde, at oprørerne vil føle sig opmuntrede af de initiativer, der er taget i forhold til at håndhæve flyveforbuddet, men også, at nogle af de militære folk, der støtter Gaddafi i dag, er nødt til at gå ind i den overvejelse, der hedder: Hvor vil vi være til slut i det her forløb?
Derfor tror jeg, at det her vil have sin helt egen inerti.
Men den situation, hr. Holger K. Nielsen taler om, er en situation, hvor der kunne være behov for at få nødhjælp frem, behov for at lave humanitære korridorer i en situation, hvor mennesker ikke kunne modtage lægehjælp osv., og det var ikke et ønske om - så har man altså fejllæst den artikel - at vi skulle gå ind med landtropper.
Karsten Lauritzen (V), 2011-03-23:
Jeg vil godt spørge hr. Villy Søvndal, om hr. Villy Søvndal ikke betragter situationen på det vestlige Balkan med den etniske udrensning, der var, som værre end det, der foregår i Libyen, eller mindst lige så slem, set i forhold til hvor mange mennesker det går ud over, hvor mange der er ofre og som er civile, og den humanitære katastrofe, som jo også har været en del af SF's argumentation med hensyn til Libyen.
Hvad er forskellen på de to ting?
Og så vil jeg bede hr. Villy Søvndal uddybe, hvorfor SF ønsker landtropper, når der helt klart ikke er et FN-mandat til det.
Det kan jo være fornuftigt nok, men det mener vi i Venstre at man skal være tilbageholdende over for, og jeg vil egentlig godt høre, hvorfor SF ønsker det.
Søren Espersen (DF), 2011-03-23:
Jo, det kan vi godt blive enige om, og jeg tror og håber, at hr. Frank Aaen kan være enig med mig i, at vi stadig væk ikke ved, hvad vi så får.
Jeg har nu aldrig nogen sinde i en revolution hørt demonstranter gå på gaden for at kræve udemokratiske reformer.
Det har jeg aldrig nogen sinde hørt, uanset hvor bestialsk den revolution var.
Inden Khomeinis fald i Iran gik Khomeinis tilhængere også på gaden og krævede frihed og demokrati og demokratiske reformer.
Jo, goddav.
Det var ikke præcis det, man fik.
Vi ved ikke, hvor det ender.
Jeg vil sige, at i Bahrain er situationen fuldstændig uoverskuelig, netop fordi vi har to lede diktaturer på hver side af de demonstranter, der er.
Hvem skal vi holde med?
Det er enormt svært.
Frank Aaen (EL), 2011-03-23:
Det er da o.k. ikke at vide, hvad der er bedst.
Kan vi ikke bare være enige om, at vi ikke vil have, at Saudi-Arabien på den måde besætter et naboland for at tjene sine egne interesser?
Kim Mortensen (S), 2011-03-23:
Men derfor har vi jo netop været optaget af at få lavet en aftale med regeringen, der sikrer, at den nye regering efter et folketingsvalg kan lave en helt anderledes og mere aktiv økonomisk politik for Danmark, der kan være med til at bringe Danmark ud af krisen.
Jeg tror, at man må erkende, at økonomisk politik ser man forskelligt på, uanset om man anskuer det fra et konservativt liberalt synspunkt, eller man anskuer det fra et socialdemokratisk, SF-agtigt, socialistisk synspunkt.
Den kamp er der i Europa, og den kamp er der også i det danske Folketing.
Det, jeg synes er vigtigt at understrege her, er, at med den aftale, der er lavet med regeringen, som så er udmøntet i en beretning, men det er trods alt stadig væk en politisk aftale her i Folketinget, er det ene og alene et anliggende for det danske Folketing.
Det er det nu, og det vil det også være fremover.
Villy Søvndal (SF), 2011-03-23:
Først tak for oplysningen om at klargøringen hjalp.
Det er jo et tegn på, at Nokia har ret, når de hævder, at samtale fremmer forståelsen.
Det er altid godt, at man ikke diskuterer videre på grund af myter om, hvad man hver især mener.
Så spørger hr. Karsten Lauritzen
: Hvad er forskellen egentlig i forhold til Kosovo?
FN's Sikkerhedsråd står denne gang bag en beslutning.
FN's generalsekretær er gået ud og har opfordret til, at det her sker.
Men der er også sket noget i FN siden Kosovo.
Man laver det fælles papir i 2005, der hedder »Responsibility to protect«, altså ansvaret for at beskytte en befolkning, og det mener jeg i virkeligheden er et helt afgørende skridt fra FN.
Folkeretten er jo en bevægelig størrelse, og det er mit håb, når vi står over for de to principper, der står over for hinanden i debatten om folkeretten, nemlig på den ene side staternes suverænitet og på den anden side pligten til at beskytte, hvor mennesker bliver sat for overgreb, at vi kan bevæge folkeretten i retning af, at pligten til at beskytte mennesker, der udsættes for overgreb, kommer til at fylde mere.
Men det er en proces, tror jeg.
Lene Espersen (KF), 2011-03-23:
Jamen jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at jeg sådan set er enig i, at vi selvfølgelig også skal arbejde efter det spor.
Jeg tror også bare, jeg må sige, at Danmark jo ikke er en ø, der flyder rundt alene ude i havet.
Det er selvfølgelig vigtigt at have det her forankret og være tæt forbundet med de initiativer, der bliver taget fra FN-systemets side, og de initiativer, der i øvrigt bliver taget fra forskellige organisationers side.
Og lige nu er situationen altså sådan, at den udvikler sig nærmest fra time til time.
Men jeg vil sige, at det også er min oplevelse efter at have deltaget i rådsmødet i mandags i Bruxelles, at der bredt er en efterlysning af, at vi mere skal tale om den politiske proces, og hvad det egentlig er, vi ønsker at komme ud af det med.
Og der tror jeg, vi gør hinanden en stor tjeneste ved at være forholdsvis velforberedte i Danmark med hensyn til, hvad det er, vi vil have fokus på.
Men jeg tror også, vi skal passe på, at vi, om jeg så må sige, ikke lukker nogen døre, og at de initiativer, de ting, man kan blive enige om andre steder, også er nogle, vi bakker op om.
Så det handler om at bevæge sig fremad, men det er altså mod bevægelige mål, at vi bevæger os.
Høgni Hoydal (T), 2011-03-23:
Nu siger hr. Søren Espersen, at kolonitiden er overstået.
Det synes jeg ville være en god idé.
Færøernes holdning til militærtjeneste og sikkerhedspolitik går langt længere tilbage, end dengang Danmark havde noget med Færøerne at gøre.
Færøerne har aldrig haft værnepligt og har altid stået uden for militære alliancer.
Det har der været været bred konsensus om i Færøerne i mange, mange år.
Jeg vil bestemt fraråde, at man prøver at indføre værnepligt for færinger.
Søren Espersen (DF), 2011-03-23:
Nu har jeg i min tid været i søværnet.
På vores skib var der fem-seks færinger, og jeg syntes, det var dejligt, at de var med.
Jeg ved også, at der i marinekutterne oppe omkring Grønland er masser af grønlændere om bord, som søger det aktivt.
Så det er altså ikke, fordi der ikke er færinger med.
Jeg ved også, at der er færinger med i Afghanistan, og det er vi jo glade for.
Der foregår en masse ting i øjeblikket.
Det ved hr. Høgni Hoydal godt, specielt i Nordatlanten – nu taler vi ikke lige om Libyen, – hvor der finder masser af bevogtning sted.
Hvorfor?
Hvad er meningen?
Det var et levn fra kolonitiden, at kolonifolkene netop ikke skulle bære våben, fordi man var bange for, at det kunne blive vendt mod koloniherren.
Nu mener jeg altså, at situationen er en anden.
Jeg mener faktisk, at der er en høj grad af selvstyre, så det var måske på tide at prøve at overveje det.
Vi stiller forslag om det igen.
Vi har gjort det en gang før og vil gøre det igen til efteråret, hvis jeg skulle være så heldig at blive genvalgt.
Frank Aaen (EL), 2011-03-23:
Ja, det hørte jeg godt, men jeg synes sådan set, det er nødvendigt, at det sker hurtigt, for jeg vil sige, at i sådan en proces, som vi har været igennem, ville man jo normalt forud fastsætte meget mere præcise mål og en strategi for at nå målene.
Det kunne vi ikke nå, for så ville det være for sent, men jeg synes, det haster med at få inddraget hele Folketinget i forhandlingen om, hvad der videre skal ske, og jeg håber derfor, at det kan ske snart.
Lene Espersen (KF), 2011-03-23:
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at det jo er fuldstændig indlysende, at det allerførste punkt i FN's resolution netop er at prøve at etablere betingelserne for en våbenhvile.
Indtil videre har forskellige talsmænd for Gaddafis regime været ude at tale om våbenhvile, men de gør det stik modsatte, og det er jo, kan man sige, ikke overraskende, men typisk den måde, Gaddafi forsøger at narre det internationale samfund på.
Og det skal man selvfølgelig ikke lade sig besnære af.
Men ikke desto mindre er det væsentligt for mig at understrege, at det er det, der er målet med FN's resolution – det er naturligvis at nå et punkt, hvor der er en våbenhvile, for det er jo, om man så må sige, en betingelse for, at civilbefolkningen ikke bliver udsat for overgreb.
Så det arbejder man selvfølgelig efter, og der kan man sige, at der har FN's generalsekretær, Ban Ki-Moon, en særlig udsending på banen, der kan være med til ligesom at følge det politiske spor op.
Vi er som sagt gået i gang med at arbejde på en strategi, der skal prøve at samle op på alle disse tråde, og naturligvis vil Folketingets partier blive inddraget i det.
Det er jo helt naturligt, da Folketingets partier har bakket op om beslutningsforslaget.
Frank Aaen (EL), 2011-03-23:
Jamen tak for understregningen af det humanistiske, der nu kommer mere på banen sammen med FN's udsending, der sætter gang i en proces, der gerne skulle føre til politiske reformer.
Det er udmærket.
Jeg går ud fra, at det var en forglemmelse, for det er jo et af de vigtigste punkter i FN-resolutionen, altså at der skal etableres en våbenhvile for at få banet vej for forhandlingerne.
Men mit egentlige spørgsmål handler om de forhandlinger, der så skal være med Folketingets partier om den videre udvikling og vores bidrag til den videre udvikling i Libyen.
Jeg går ud fra, at det er noget, vi bliver inddraget i meget hurtigt.
Lene Espersen (KF), 2011-03-23:
Jeg vil sige, at jeg har fulgt de spilleregler, som følger af grundloven, og de beføjelser, som grundloven giver udenrigsministeren.
Høgni Hoydal (T), 2011-03-23:
Jeg skal understrege, at jeg ingen ambitioner har om at forhindre Danmark i at føre sin egen udenrigspolitik.
Problemet her er bare, at når Danmark gør det, inddrages Færøerne og Grønland automatisk.
Jeg kan ikke se det på anden måde, end at det færøske og det grønlandske folk har valgt deres egne parlamenter og deraf deres egne regeringer, som jo også fører udenrigspolitik.
Og med dem burde dialogen være.
Så mit sidste spørgsmål bliver bare – og jeg anerkender tidspresset
: Har udenrigsministeren overhovedet haft bare en telefonsamtale med enten sin grønlandske eller sin færøske kollega om denne meget vigtige sag?
Lene Espersen (KF), 2011-03-23:
Jeg vil sige til hr. Høgni Hoydal, at grundloven er ganske klar, med hensyn til hvilke betingelser der skal være opfyldt, såfremt der skal gives samtykke til, at Danmark vælger at benytte sig af militær magt.
De betingelser har vi naturligvis fulgt.
Men hr. Høgni Hoydal spurgte til, hvad indflydelse der er under en sådan proces her i Folketinget, altså hvilken mulighed der er for at blive inddraget i debatten.
Der kan man ligesom sige, at der jo er en helt oplagt mulighed i, at der er repræsentanter til stede her i Folketingssalen, og der er også mulighed for at deltage aktivt i debatten under de diskussioner, vi har i de relevante udvalg i Folketinget, hvad jo naturligvis også sker.
Men som jeg har sagt til hr. Høgni Hoydal, er det selvfølgelig klart, at hvis der havde været en proces, der havde været lidt længere end den, vi oplevede i fredags, havde der givetvis også været en bedre mulighed for at være i kontakt med nogle af de samarbejdspartnere, jeg har, og som jeg typisk vil tale med om udenrigspolitiske emner.
Høgni Hoydal (T), 2011-03-23:
Jeg beklager, at jeg ikke kan påtage mig den rolle, som udenrigsministeren nu tilkendte mig og for så vidt også det andet færøske folketingsmedlem.
Altså, mener udenrigsministeren, at undertegnede og hr. Edmund Joensen kan beslutte på vegne af det færøske folk, at Færøerne er i krig?
Er det en demokratisk infrastruktur, som udenrigsministeren støtter?
Det har jeg svært ved at forstå.
Det andet er, at der altså er indgået aftaler mellem den danske regering og den færøske regering om det, man kalder for ægte medinddragelse i og ægte medindflydelse på sikkerheds- og udenrigspolitikken.
Hvordan er det opfyldt i det her tilfælde?
Lene Espersen (KF), 2011-03-23:
Jeg tror netop, at et af de steder, hvor EU kunne spille en rolle, er det politiske spor.
Ud over at hele Nordafrika er vores sydlige naboer – vi er dem, der er tættest på, det er altså ikke USA eller Kina eller Rusland for den sags skyld, så det er helt oplagt, at vi engagerer os i det –
så tror jeg faktisk også, at EU, qua at vi er en regional organisation, kan spille en særlig rolle i forhold til at formidle det politiske spor med såvel Den Arabiske Liga som Den Afrikanske Union.
Der ser jeg i hvert tilfælde, at vi kan være med til at gøre noget, samtidig med at man må sige, at nogle af medlemslandene qua deres historie faktisk også har tætte forbindelser til nogle af landene, kombineret med igen, at vi også har meget samhandel med den del af verden.
Så vi har faktisk nogle helt unikke muligheder for at spille både de økonomiske og politiske redskaber på banen.
Endemålet er også at nå nogle politiske mål, og der tror jeg at vi har behov for at EU også spiller en rolle.
John Dyrby Paulsen (S), 2011-03-23:
Tak for det, tror jeg nok.
Jeg vil godt gå tilbage til ministerens anden bemærkning, nemlig om EU.
Hvis man skal være ærlig, må man vel sige, at EU's rolle i forbindelse med Libyen jo ikke har været specielt imponerende – lad os nu bare sige det, som det er.
Jeg er meget enig i ministerens bemærkning om, at det jo godt kunne være, at EU i den her sammenhæng og i de her typer opgaver kunne spille en speciel rolle, men kunne ministeren ikke sådan løfte en lille flig for, hvor udenrigsministeren i virkeligheden ser, at EU kunne spille en rolle i den her sammenhæng, og hvilken retning så udenrigsministeren gerne, at EU blev – skal vi sige – i stand til at agere mere konkret og mere handlingsorienteret, end vi har set i hvert fald indtil nu?
Lene Espersen (KF), 2011-03-23:
Jeg vil sige, at jeg tror, at det er meget væsentligt at få understreget, at den proces, vi har set, er en kompleks størrelse.
Vi ser selvfølgelig også på det, og jeg er også ret overbevist om, at nogle af de forskere, der arbejder med området, selvfølgelig også i den kommende tid vil prøve at dykke nærmere ind i, hvad der præcis var forandringsagenterne.
Det, jeg kan sige, er, at vi i Udenrigsministeriet via Partnerskab for Dialog og Reform går ind og vurderer på, hvor det er, vi har været aktive, og hvor er det, vi, om jeg så må sige, kan føre faklen videre også i det videre forløb.
Så man kan sige, at vi er med, men der er nok også mange andre aktører, der vil prøve at komme med bud på, præcis hvad det var for elementer, der tilsammen gjorde, at vi fik de gode forandringer, som vi ser nu.
John Dyrby Paulsen (S), 2011-03-23:
Tak for ministerens klare orientering af, at når vi er med i Libyen, er det jo for at forhindre overgrebene på civilbefolkningen, og så er det i virkeligheden det og så at yde humanitær hjælp.
Det er jeg meget enig i.
Jeg vil godt følge lidt op på den del, nogle af os var inde på, nemlig om den her globalisering og brugen af sociale medier, og hvad det egentlig er, der har gjort, at vi nu ser de her opstande i forskellige arabiske lande.
Er der i Udenrigsministeriet en proces eller kommer der er en analyse af, hvad det er for nogle kræfter, der har gjort, at det lige kom nu, så vi prøver at forstå, hvad det er for nogle mekanismer, der sker i de her lande, og er den analyse, når den i givet fald måtte være færdig, noget, vi får besked om her i Folketinget?
Høgni Hoydal (T), 2011-03-23:
Jeg har ikke besvær med at følge hr. Søren Espersens tankegang set i hans optik.
Hvis Færøerne og Grønland vil have indflydelse på Danmarks sikkerhedspolitik, skal man også levere enten manpower eller materiel, men jeg synes, det er en lidt forfejlet vurdering af situationen.
Når det gælder det, hr. Søren Espersen kalder bevogtningen af Nordatlanten, så ordner vi den i Færøerne i dag.
Det tror jeg hr. Søren Espersen er klar over.
De har lavet et fint arbejde.
Vi kan klare det selv i dag, og i dag er det mest suverænitetshævdelse fra Danmarks side, at man har den.
Men som sagt: Hvis vi skal deltage i militære aktioner, skal vi være med til at beslutte det selv, og det er min indgangsvinkel.
Vi skal ikke være en underordnet del og bare levere manpower til den danske hær.
Det synes jeg ikke er rimeligt.
Den har jeg fuld respekt for.
Niels Helveg Petersen (RV), 2011-03-23:
Det kan der nok være noget om, men jeg vil jo nok sige, at finanskrisen, da den kom med stor voldsomhed i 2008, viste, at vækst- og stabilitetspagten altså ikke var stærk nok.
Pia Adelsteen (DF), 2011-03-23:
Må jeg så ikke spørge ordføreren: Hvorfor tog man ikke vækst- og stabilitetspagten i brug?
Den har jo nogle redskaber til ligesom at sige, at man maks. må have så og så stor gæld, maks. have så og så stort underskud, og der er altså nogle muligheder for at indføre nogle sanktioner mod de lande, som skal overholde den.
Ville den ikke have kunnet forhindre det, der er sket med de lande i Sydeuropa?
Hvorfor tager man ikke den i brug, i stedet for at man gør som nu, nemlig at fortsætte med at bygge ovenpå i stedet for at sige, at de regler, vi har, måske er gode nok, hvis vi bare havde brugt dem?
Niels Helveg Petersen (RV), 2011-03-23:
Så langt tør jeg ikke gå, altså at man dermed ville have undgået kriserne i Grækenland og Irland.
Men det kan godt være, at man tidligere havde identificeret faresignalerne og dermed taget fat på det noget tidligere.
Pia Adelsteen (DF), 2011-03-23:
Må jeg ikke godt starte med at rose ordføreren for i det mindste ikke at nedtone vigtigheden af pagten.
For sådan som jeg forstår ordføreren, er det et tiltag, som, hvis man havde gjort det tidligere, ville betyde, at man havde kunnet undgå den græske økonomiske situation.
Sådan forstod jeg ordføreren.
Men det kan ordføreren måske bekræfte?
Mike Legarth (KF), 2011-03-23:
Det er jo helt vildt, at jeg skal stå og argumentere mod sådan en påstand.
Altså, her står der en ordfører for SF og taler om, at regeringen har ført en uansvarlig politik, fordi der er det underskud, vi nu har, mens svaret fra SF er: Brug flere penge.
Vi har en gældssituation, en håbløs gældssituation, og de regler, der er i EU om at få betalt gælden til tiden, vil SF ikke adressere.
De tror, at man kan betale gæld med gæld.
Men prøv lige at gå ud til den almindelige befolkning, og fortæl, at hvis man har underskud i familieøkonomien med flere tusinde kroner om måneden, så kan man løse det ved at stifte mere gæld.
Det er jo fuldstændig vanvittigt.
Det er da derfor, der nu her i valgkampen bliver to reelle valg: Skal det være rød blok, der vil føre Danmark ud over afgrunden, eller skal det være blå blok, der fører en ansvarlig politik, så der er en fremtid for Danmark?
Svaret burde være klokkeklart til blås fordel.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-03-23:
Jeg havde lige glemt, at Enhedslistens ordfører er ordfører for forespørgerne.
Liberal Alliance synes ikke, det er på sin plads, at Danmark tilslutter sig europagten, når vi har et euroforbehold.
I vores logik bør tilslutningen til euroen og tilslutningen til europagten følges ad.
Det er også derfor, at vi sammen med Dansk Folkeparti og Enhedslisten har bedt om denne forespørgsel – og tak for det tværpolitiske samarbejde – nemlig for at sige: Skulle vi nu ikke, hvad end man nu måtte mene om euroen, prøve at respektere den afstemning, der ligger næsten 11 år tilbage, hvor danskerne sagde nej til euroen?
Man går nu ind og laver nogle nye regler, som hr. Mike Legarth så smukt formulerede det, som man så synes at vi skal følge, i stedet for at tage en diskussion med det danske folk.
Det kan man gøre på to måder.
Vi vil foretrække, at man kæder det fuldstændig sammen med euroen og derfor på et tidspunkt tager en folkeafstemning, hvor befolkningen kan stemme samlet om en tilslutning til euroen og europagten.
Men hvis man ikke vil det, kunne man da i det mindste have afsat ordentlig tid til at diskutere det her med den danske vælgerbefolkning.
Det er jo sådan, at det her dybest set bygger på et tysk-fransk forslag, som i en modificeret udgave er kommet frem, og som Folketinget så på ganske, ganske få dage – man kan nærmest ikke engang sige uger, selv om der dog er gået mere end 1 uge – har valgt at tilslutte sig.
Det har man så valgt at gøre via et møde i Folketingets Europaudvalg i går, på trods af at tre partier ihærdigt har forsøgt at få debatten og vedtagelsen her i Folketingssalen.
Jeg har også på et tidligere tidspunkt i min karriere prøvet at være oppositionspolitiker, og dengang mente vi, at det var meget vigtigt, når det var særlig vigtige sager, at de skulle ned i Folketingssalen, så skulle de ikke bare puttes i et udvalg, så skulle de herned, men jeg kan jo forstå på den argumentation, som jeg har hørt fra Socialdemokraterne, SF og De Radikale, at den holdning er de gået bort fra.
De synes ikke længere, at de særlig vigtige ting skal diskuteres her i Folketingssalen, men at det er fint nok, at det foregår i et udvalg.
Jeg beklager, at Liberal Alliance ikke er repræsenteret i Europaudvalget og derfor ikke har mulighed for at deltage i diskussionen der, men jeg synes også, at en diskussion af den karakter, som vi ser her, burde kunne tages i Folketingssalen og ikke i Europaudvalget.
Man kunne jo have ventet med betænkningsafgivelsen til efter den her debat.
Der står jo ikke skrevet eller mejslet i sten nogen steder, at beretningen skulle laves i Europaudvalget i går.
Man vidste jo, at den her debat ville være her.
Jeg ved ikke rigtig, hvorfor man er så forhippet på at være med i europagten,
og jeg synes heller ikke, at det fremgår af den argumentation, der har været.
Og vi mener, at en tilslutning til euroen og europagten hænger uløseligt sammen, eftersom vælgerne ikke vidste, at der ville komme en europagt, da de stemte om euroen i september 2000.
Mike Legarth (KF), 2011-03-23:
Ja, så genkender vi jo sangen fra oppositionen igen.
Sagen er jo, at vi i Danmark er blevet ramt af en finanskrise, der har slået hårdt.
Den finanskrise ikke er opstået her, den er vi blevet ramt af, ligesom alle mulige andre lande er.
Finansudvalget har netop været på rundrejse i lande i Europa, hvor jeg har deltaget.
Først var vi i Letland, som jo har haft fine vækstrater og har ramt ind i muren og har haft en negativ vækst – og hør nu efter, vil jeg sige til fru Pia Olsen Dyhr – på over 18 pct.
Det er altså nogle helt andre forhold, end vi taler om i Danmark.
Derefter har vi været i Irland, som jo også har været tæt på statsbankerot og også har været i en håbløs økonomisk situation, men har rejst sig derfra, og England med David Cameron i spidsen gennemfører en hestekur for at få genskabt balancen.
Sagen er, at vi er blevet ramt af en række ulemper, som har kostet nogle penge, men så har vi også med åbne øjne gjort en lang række ting for at lempe den økonomiske krise over for befolkningen, for familierne, sådan at folk ikke har måttet gå fra hus og hjem, og så virksomheder ikke har måttet lukke.
Det tager vi det fulde ansvar for.
Til gengæld er det også os, der samler regningen op og betaler den med genopretningspakken.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2011-03-23:
Nu kom vi jo ind på SF's økonomiske politik, og jeg vil bare gerne have, at ordføreren over for hr. Jacob Jensen bekræfter, at den her regering i løbet af de sidste 2 år har gravet et hul i statskassen på 80 mia. kr.