Uffe Elbæk (RV), 2012-10-25:
Allerførst vil jeg takke for de bemærkninger og spørgsmål, der har været, og for den livlige og engagerede debat, der har været her i formiddag om ændringerne af museumsloven.
Jeg har valgt at tolke det som et oprigtigt engagement på området og en nysgerrighed efter at få så god en lov som overhovedet muligt.
Det er tydeligt, når man hører de forskellige spørgsmål og bemærkninger, ikke mindst fra Venstres side og fra konservativ side, men også fra flere andres – Enhedslisten var fremme med en række kritiske spørgsmål.
Jeg tror og håber i hvert fald i det udvalgsarbejde, der kommer til at foregå, at der kommer en afklaring, så vi kan komme bag nogle af de antagelser, som jeg også synes har præget debatten.
Jeg vil bare for en god ordens skyld lige prøve at spole vores kollektive film tilbage, så vi kan huske hinanden på, hvad afsættet for, at vi i dag overhovedet diskuterer en ny museumslov, var.
Det er på skuldrene af det udredningsarbejde, at vi nu har fremsat et forslag til en ny lov for museumsområdet.
Det, der har været succeskriteriet for alt det, vi har arbejdet med, har jo været at sikre, at vi får nogle fagligt og økonomisk bæredygtige museer.
Det kan være små bæredygtige museer, det kan være mellemstore bæredygtige museer, og det kan være store bæredygtige museer.
Der var en undertone om, at større er bedre end småt, men det er på ingen måde hensigten at have den undertone med i det her lovforslag.
Ligeledes har der været andre spørgsmål.
Jeg skal nok lade være med at svare på alle spørgsmålene, for noget af det vil vi selvfølgelig komme ind på i udvalgsarbejdet.
Blot vil jeg sikre mig, at der ikke er nogen myter, der unødigt kommer til at leve efter den her debat.
Jeg vil sige, at når vi stiller krav om en økonomisk model for de enkelte museer, sådan at man minimum skal have 2 mio. kr. i lokal støtte, hvilket udløser 1 mio. kr. fra statslig side, er det ud fra en ambition om at have et museumsvæsen og nogle museer, som har en økonomisk kritisk masse, der er tilstrækkelig til, at de kan leve op til de krav, vi stiller til statsanerkendte museer.
Når vi lander på det her niveau på omkring 3 mio. kr., skyldes det, at vi kan se, at det er det, der kræves, for at de kan levere alle de ting, vi kræver af dem.
Det er lige fra indsamling til forskning til registrering til formidling, bevaring etc.
Det er de fem søjler, der er inden for området.
Så når man fra Venstres side bl.a. har skitseret det her negative scenarie om, at det kan betyde, at der er ti museer, som eventuelt vil lukke og ikke vil kunne leve op til det, vil jeg sige, at det jo er et tal, som jeg er blevet informeret om, og det bygger på, at hvis vi gennemfører loven ud fra 2010-tal, er der en risiko for, at der er ti museer, som ikke kan leve op til det her krav.
Hvis vi fremskriver tallene fra 2010 til 2012, ligger det på omkring tre museer.
Når man så sætter det i det perspektiv, at vi har 107 museer og vi som sagt ønsker et kvalificeret museumsliv med både fagligt højt niveau og et stort lokalt engagement, synes jeg, at det er forsvarligt.
Der har også været nogle kommentarer om, at kulturministeren eller Kulturministeriet, og dermed staten, kan foretage tvangslukninger.
Men vi kan overhovedet ikke tvinge noget som helst igennem.
Der er tale om selvejende institutioner, og de vælger selvfølgelig at leve det liv, de nu engang har lyst til at leve.
Men det, vi kan, er, at vi – hvis vi fra statens side skal investere og støtte – kan stille nogle krav.
Det er det, vi så gør her.
Men selve det at beslutte, om en institution lever eller ikke lever, har vi jo ikke på nogen måde nogen juridisk indflydelse på.
Dermed har jeg også sagt lidt om, at jeg er ked af, hvis det her fremstår, som om det er et centraliseringsinitiativ– som om man kun ønsker at støtte de store frem for de små.
Der er så mange gode små museer ud i det danske landskab, og det skal der vedblive at være.
Men vi skal også sikre, at museumskvaliteten bliver ved med at udvikle sig, så der bliver ved med at være noget interessant for borgerne, som de kan komme ind på museerne efter, og som de kan blive klogere af.
Det er jo sådan en størrelse, som der er blevet ved med at rumstere.
Min erfaring med konflikter og misforståelser er, at de som regel bygger på enten manglende information eller forkert information.
Man må i hvert fald sige, hvad angår ph.d.-kravet, at den bliver ved med at leve.
Af dem er der 10 mio. kr., der går til forskning, og hvor man kan søge om specifik forskningsstøtte.
Det er om de 10 mio. kr., vi siger, at når man søger om forskningsmidler, skal man leve op til de normale forskningskrav, som vi også stiller på alle vores andre institutioner.
Det kræver, at dem, der er ansvarlige for forskningsprojektet, er forskningsgodkendt.
Forskningsgodkendt kan man blive, hvis man har en ph.d.-grad eller har erfaringer, der svarer til en ph.d.-grad.
Det, vi siger, er, at når man søger de her 10 mio. kr., skal man være forskningsgodkendt.
Så jeg håber – når vi får det her ud i udvalget og får diskussionen der og får afklaret nogle af de spørgsmål, som er blevet rejst – at der så kan blive et godt, bredt politisk flertal bag den nye museumslov, der som sagt vel at mærke står på skuldrene af den politik, som den tidligere regering rent faktisk selv formulerede.
Så jeg håber som sagt, at der bliver et godt, bredt politisk flertal bag loven.