Mikkel Dencker (DF), 2012-10-11:
Jeg vil da også indlede med at sige tak til ministrene for de tre redegørelser, som er udsendt.
Jeg synes, det har været interessant læsning.
Især når man først for nylig er blevet medlem af Nordisk Råd, er det jo en ganske god indføring i, hvad det er, der aktuelt foregår i samarbejdet.
Så det har været en helt fin måde at komme ind i det på, altså hvad det er, man beskæftiger sig med for tiden.
Det er jo relevante problemstillinger.
For os i Dansk Folkeparti har det nordiske samarbejde en særlig betydning, for det er i samarbejdet med de nordiske lande, at vi ser det umiddelbare og helt naturlige samarbejde.
Det skyldes, at vi i de nordiske lande har et helt andet og mere umiddelbart fællesskab med hinanden i kraft af vores meget nært beslægtede historie, vores værdier og vores sprog.
Det er et fællesskab, som jo, kan man sige, ligger meget mere lige for end det samarbejde, som ellers i det daglige fylder mest i bevidstheden, nemlig EU.
Det naturlige er da også, at det bedste samarbejde opstår mellem dem, som kommer fra samme udgangspunkt og derfor helt naturligt kan have glæde af hinandens selskab.
Som et mundheld siger: Lige børn leger bedst.
Vores samtid er da også rig på eksempler på, at det går skidt, når ulige parter bringes ind i et fællesskab og skal fungere sammen.
Projektet har fra starten været dømt til at mislykkes.
Det har der været advaret om lige fra begyndelsen, og det var egentlig kun et spørgsmål om tid, før vi ville havne i den situation, vi er i nu.
Lige så og måske endnu mere håndgribeligt
er eksperimentet med EU-udvidelsen mod øst, hvor arbejdsmarkederne i Øst- og Vesteuropa pludselig skulle sammensmeltes.
Resultatet har vi nu.
I massive bølger er den østeuropæiske arbejdskraft strømmet til Vesteuropa, hvor man tilbyder sin arbejdskraft til en brøkdel af den løn, som vesteuropæerne er vant til at få.
Og det er endt, som vi var mange der forudsagde.
Derfor er vores holdning da også, at det nordiske samarbejde er det helt naturlige samarbejde for Danmark, og blandt de nordiske lande er der også tale om lande, der ligner hinanden meget mere end landene inden for rammen af EU.
Derfor er vi også i Dansk Folkeparti engagerede i at videreudvikle det nordiske samarbejde med rigtig mange aspekter, bl.a. er grænsehindringer et vigtigt emne for os, og jeg kan så også høre på de andre ordførere, at man er engageret i det.
For det er den frie bevægelighed i Norden, der er en forudsætning for, at den gode udveksling, der er landene imellem, også kan omsættes i en gunstig økonomisk udvikling til gavn for alle parterne.
Men der er altså også grund til bekymring for udviklingen i Norden, for ikke på alle områder trækker landene i samme retning.
Særligt Sveriges markante enegang på udlændingeområdet truer homogeniteten landene imellem.
Sveriges enorme indvandring af mennesker med helt andre værdier end det, vi traditionelt forbinder med grundlæggende værdier i Sverige og det øvrige Norden såsom demokrati, ytringsfrihed, respekt for individet, det personlige ansvar og kønnenes ligestilling, truer stabiliteten i første omgang i Sverige, men også på længere sigt i det øvrige Norden.
For med de åbne grænser og den frie mulighed for bosætning landene imellem fører Sveriges ukontrollerede indvandring også til indvandring til eksempelvis Danmark.
Fænomenet er jo ikke ukendt, altså at folk, som gerne vil til Danmark, men som ikke kan komme det, i stedet søger til Sverige og dermed udnytter Sverige som en trædesten til at omgå danske regler.
Dermed sættes det gode naboskab mellem Danmark og Sverige på prøve.
I Dansk Folkeparti ser vi også med stor bekymring på den tiltagende antisemitisme i Sverige, primært i Malmø, hvor jødiske medborgere færdes med forsigtighed på grund af frygten for korporlige overfald, og jødiske institutioner har været udsat for hærværk.
Det er uhyggeligt, at sådanne episoder finder sted, og vi kan kun på det allerkraftigste opfordre den svenske regering til at slå hårdt ned på den slags form for racisme, som det jo er, og som usvigelig sikkert er resultatet af den enorme indvandring.
Et andet og mere fredsommeligt emne, som jeg alligevel også finder anledning til at nævne i dag, er, at det desværre også trækker i den forkerte retning, at Norge er begyndt at gå enegang og har indført told på visse varer.
Det er noget lidt andet end det, jeg nævnte før, men helt konkret trækker det jo også i en retning af, at de nordiske lande ikke kommer tættere på hinanden, men desværre længere fra hinanden.
Norge har helt konkret lagt told på visse blomstertyper, og det er jo en handelshindring.
Så det var endnu et emne, der er værd at arbejde med inden for Nordisk Råd.
Det arktiske samarbejde bliver også stadig vigtigere, da en større del af Det Arktiske Hav jo bliver sejlbart, og emnet har også høj prioritet for Dansk Folkeparti.
For åbningen af det arktiske område rummer i sig selv en del problematikker, som kalder på politisk stillingtagen og på handling.
Her tænker jeg f.eks. på helt basale interesser, som hvem der skal have rettighederne til naturressourcer som eksempelvis eventuelle forekomster af olie og gas, men også adgangen til fiskeri har jo stor økonomisk betydning for de samfund, der ligger umiddelbart op til Det Arktiske Hav.
Også den stigende kommercielle sejlads af det arktiske område rummer altså udfordringer for redningsberedskabet.
Her tænker jeg på, at det er blevet vældig moderne med krystogtsejlads i meget fjerntliggende og ukendte havområder.
Det er jo særlig farligt, og vi risikerer simpelt hen et nyt »Titanic«, hvis ikke der bliver fundet gode løsninger på, hvordan man kan håndtere det.
Her vil jeg i al beskedenhed foreslå den ganske enkle løsning, at de her krydstogtskibe pålægges at sejle af sted parvis, så det ene skib kan hjælpe det andet, hvis der skulle blive problemer.
Det var da en fredsommelig og logisk og mindelig løsning på den problematik.
Men afsmeltningen af isen rummer også andre udfordringer for Danmark og for det danske forsvar, når søværnet skal håndhæve suveræniteten på et meget større søterritorium, end det hidtil har været nødvendigt.
At det er vigtigt at være til stede, understreges af, at man i modsat fald overlader initiativet til Rusland i al for høj grad.
Det er jo en kendt sag, at Rusland i sin egen selvforståelse stadig væk er en stormagt og gerne vil agere, som om den var det.
Derfor er det nødvendigt, at Danmark og vores nærmeste allierede i hvert fald ikke forholder os passivt i den situation.
Men når det kommer til håndhævelsen af suveræniteten for det fælles dansk-grønlandske territorium, ja, så kan danske skibe åbenbart sagtens bruges.
Det er et paradoks, og jeg må minde Grønland om, at rigsfællesskabet ikke er en buffet, hvor man kan tage det, man bryder sig om og lade resten være, nej, rigsfællesskabet er et fællesskab, og der har man så valgt hele pakken til.
Så må man altså tage det sure med det søde.
Med de ord vil jeg endnu en gang sige tak for redegørelserne og tilføje, at jeg da også selv glæder mig til at tage del i det sådan mere praktiske arbejde inden for Nordisk Råd i det kommende år.