runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bertel Haarder (V), 2016-05-20:
Forslaget er jo fremsat, fordi forslagsstillerne i lighed med mig og andre i regeringen altså mener, at det ville være bedre, hvis man kunne finde noget andet at finansiere.
Vi er med på, at folkekirken understøttes af staten – det står der i grundlovens § 4 – men vi vil gerne se, om der var noget bedre, vi kunne støtte, end lige præcis 40 pct. af præstelønnen.
Det er jo derfor, vi står her, og det er derfor, vi behandler denne sag.
Pelle Dragsted (EL), 2016-05-20:
Jeg deler sådan set holdningen om, at det ikke er en statsopgave at bestemme, hvad medlemmer af et trossamfund eller forkyndere i et trossamfund skal mene.
Det kan man så have en masse holdninger til og kæmpe mod de holdninger, hvis man synes, de er forkerte.
Det er selvfølgelig vores alle sammens opgave som demokrater, når vi hører den slags reaktionære holdninger.
Men er der ikke en modsætning i, at pågældende person er på en lønningsliste, som jeg og 1,3 millioner andre danskere, som ikke er medlem af folkekirken, er med til at betale?
Bertel Haarder (V), 2016-05-20:
Jeg tror, jeg ville være meget imod det fremsatte forslag, hvis det indebar en ændring i det forslag, som spørgeren her nævner, for dette Folketing har jo omhyggeligt igennem historien skabt plads til både dem, som er tilhængere af kvindelige præster, og dem, der ikke er det, dem, som vil vie homoseksuelle, og dem, der ikke vil.
Det er derfor, vi har så høj en medlemsprocent i folkekirken.
Det er for øvrigt også derfor, jeg er tilhænger af, at Folketinget bliver ved med at være den øverste myndighed.
Jeg tror, at vi herinde er bedre til at løse konflikter og forhindre, at man smider hinanden ud af folkekirken, og at de hellige får for meget magt i kirken, for som en tidligere statsminister sagde, det var Stauning: Når de hellige slås, er fanden løs.
Og det sagde han, fordi der på hans tid var en hel del hidsige stridigheder, som heldigvis blev klaret af Folketinget, ved at de stridende parter kunne blive i kirken, sådan som gamle Grundtvig sagde straks ved grundlovens forhandling.
Pelle Dragsted (EL), 2016-05-20:
Tak, og i øvrigt tak for den positive tilkendegivelse fra regeringen i forhold til forslaget her.
Jeg synes, det er et rigtig vigtigt forslag.
Forleden uge kunne man i Politiken læse om en præst i folkekirken, som ikke ville vie mennesker, som havde været skilt, heller ikke, hvis de var blevet skilt f.eks. som resultat af vold i det parforhold, de kom fra.
Der kan man selvfølgelig sige, at så længe det foregår i uafhængige trossamfund, er det jo noget, vi kan tage afstand fra, ligesom vi også gør, når andre forkyndere fra andre religiøse trossamfund siger tåbelige ting.
Men i det her tilfælde er der altså det problem, at jeg sammen med ca. 1,3 millioner andre danskere, der ikke er medlem af folkekirken, er med til at betale.
Det er jo en offentligt ansat.
Er ministeren ikke enig i, at et sådan forslag her også ville løse den udfordring?
Hvordan ser ministeren egentlig på, at vi har præster, som er offentligt ansatte, som har den slags holdninger?
Bertel Haarder (V), 2016-05-20:
Det er det helt centrale spørgsmål, og det er jo også grunden til, at regeringen ikke er klar til at gå ind for bloktilskuddet og specielt ikke til at sige, hvordan det skal foregå på nuværende tidspunkt.
Med hensyn til hvad man må og ikke må ved kirker, så får jeg jo masser af klager, hvor man klager over, at man ikke må flytte en bænk, at man ikke må gøre noget som helst ved kirkebygningen, at man skal spørge dyre konsulenter osv., og det må være, fordi der er noget, der skal holdes.
Og den udgift til det er det, vi skal have beregnet.
Christian Langballe (DF), 2016-05-20:
Så vidt jeg er orienteret, er kirkebygningerne ikke fredede.
De er gudstjenesterum.
Så at der er indført nogle ordninger i forhold til, hvad man kan i kirkerum, er noget, som folkekirken selvstændigt har lavet for at hindre, at der sker vold mod bygningerne.
Men det er jo kirkerum.
Mit andet spørgsmål er: Med hensyn til bloktilskuddet vil jeg godt spørge kirkeministeren – og det kan så også indgå i den almindelige forhandling om det her: Vil bloktilskuddet styrke sognenes position i den danske folkekirke, eller vil det gøre, at der er andre, der modtager pengene for så at fordele dem til sognene?
Bertel Haarder (V), 2016-05-20:
Det forstår jeg godt.
Når jeg nævnte vedligehold af kirkebygninger, skyldes det, at en meget stor del af de danske kirker jo er yderst bevaringsværdige og måske også fredede, og det vil sige, at uanset hvad der sker, så skal de vedligeholdes, og det koster noget.
Og det er så det, som forslagsstillerne synes vi skal beregne hvad koster, for pædagogisk set ville det måske også være bedre at kunne sige, at det er det, statens bidrag til folkekirken går til sammen med kirkegårdsvæsenet og civilregistreringen.
Christian Langballe (DF), 2016-05-20:
Vi er ikke imod økonomiske beregninger af noget som helst, vi mener faktisk, at de økonomiske beregninger er gode for at danne sig et grundlag til at tage beslutninger på.
Men jeg synes, at problemet med det her forslag først og fremmest er kirkerne.
Hvis man nu vil lade tilskuddet gå til kirkerne i stedet for, så underkender man fuldstændig det forhold, at kirkebygningerne ikke er statens, det er sognenes.
Det er rammen for gudstjenester om søndagen og for kirkelige handlinger i løbet af ugen.
De her middelalderkirker, der ligger herude, er jo ikke bare fortidsminder, men nutidige kirkerum, som danner rammen om den kristne forkyndelse hver eneste søndag.
Så synes jeg godt nok, at det er en selvmodsigelse, at man vil støtte dem for at komme uden om at støtte præsterne, fordi man ikke vil medvirke til den kristne forkyndelse, hvilket man kommer til under alle omstændigheder.
Aleqa Hammond (SIU), 2016-05-20:
Fordi tingene ikke fungerer på samme måde, som de gør i Danmark, og fordi de ikke fungerer på samme måde, som de gør i Færøerne, så er der i henhold til Dansk Folkeparti noget fundamentalt galt.
Det er der jo ikke, men vi ser tingene forskelligt.
Vi ser da naturligvis rapporterne, og de viser også, hvilken vej vi skal sætte særlig fokus på, og om det er noget, som vi har i forvejen.
Når vi i Grønland via vores finanslov afsætter så og så mange millioner hvert evige eneste år, vil vi også meget gerne se nogle rapporter så ofte som vi kan, så vi selvkritisk kan se på, hvad det er, vi gør godt, og hvad det er, vi ikke gør godt nok.
Det er helt naturligt for en regering og for et parlament, at man fremkommer med rapporter, således at man hele tiden kan vurdere de indsatser, man har.
Jeg synes også, at vi for hvert eneste år afsætter endnu flere midler til at sikre, at der er kollegieboliger nok til vores egne unge, og etablerer uddannelsesmuligheder i Grønland mest muligt, således at de ikke behøver at forlade landet og andet for at uddanne sig.
Jeg synes, Grønland er nået rigtig, rigtig langt, og det er vi godt stolte over.
At det ikke lever op til Dansk Folkepartis egne krav, er så noget andet.
Men jeg vil sige, at det at fremme uddannelsesniveauet i Grønland ikke bare er et politisk ansvar; det er lige så meget mors og fars ansvar, familiens ansvar, at sikre, at vores børn får den uddannelse, de skal have, og den opbakning, de skal have.
Jeg vil også gerne sige, at vi, til trods for at vi har erfaret et meget stort frafald i de grønlandske uddannelsesinstitutioner, konstant har politisk fokus på at sikre forskellige initiativer, der skal være med til at mindske frafaldet i Grønland.
Aleqa Hammond (SIU), 2016-05-20:
Nej, sådan er det ikke.
Enhver, der følger med i, hvad Grønland foretager sig og har af samarbejdsaftaler med andre lande, ved godt, at det ikke udelukkende er økonomiske interesser, som driver værket for Grønland.
Grønland er med i Inuit Circumpolar Council, og der er vi med for at sikre, at inuitternes rettigheder, menneskerettigheder og miljørettigheder bliver varetaget på internationalt niveau.
Det har ikke noget med økonomi at gøre.
Det drejer sig om et folk og dets rettigheder.
Vi arbejder også i Arktisk Råd.
Vi er der ikke for at hente midler derfra
, vi er der for at sikre, at den arktiske befolknings stemme bliver hørt og ikke bare bliver repræsenteret af staterne alene.
I den sammenhæng vil jeg også gerne sige, at vi derudover også har forhandlinger med andre lande på allerede hjemtagne sagsområder som fiskeri, og vi laver fiskeriaftaler med andre lande.
Så vores samarbejde med andre lande er ikke bare baseret på at få midler.
Det er baseret på indflydelse, medinddragelse og bidrag til knowhow til en god udvikling i de arktiske områder – sammen med staterne og uden for staterne.
Henrik Brodersen (DF), 2016-05-20:
Jeg synes nu mere, at jeg hørte en klagesang om det, der manglede fra dansk side, frem for et svar på det, jeg reelt spurgte om, nemlig hvad Grønland kunne bidrage med i rigsfællesskabet netop for at få en samhørighed.
Så vil jeg gerne lige have uddybet noget.
Altså, ordføreren var inde på, at man såmænd havde samarbejdspartnere ud over Danmark og Færøerne – i særdeleshed i EU.
Ordføreren nævnte også, at det har man haft store økonomiske fordele af.
Skal jeg forstå det sådan, at Grønland helst ikke vil indgå aftaler med andre, medmindre Grønland har økonomisk fordel af det?
Aleqa Hammond (SIU), 2016-05-20:
Hvis ikke man kan høre det positive i min tale, har man ikke lyttet grundigt nok.
Jeg må i den sammenhæng sige, at jeg startede med at omtale Taksøerapporten, hvor jeg pointerede, at rigsfællesskabet bliver en arktisk stormagt, hvis det sikres, at der bliver et tættere samarbejde mellem Danmark og Grønland, end der er i dag, i udenrigspolitiske og sikkerhedspolitiske spørgsmål.
Jeg nævnte også, at Grønlands fremtidige investeringer vil bero på en fælles indsats for at fremme investeringer i Grønland i rigsfællesskabet.
Jeg sagde også, at rigsfællesskabet er i forandring, og selv om Grønland ønsker selvstændighed, har Danmark stadig væk et ansvar, som det er underlagt.
Hvis bare jeg kunne sige det på en festlig måde, ville jeg gøre det, men det kan jeg altså ikke.
Det har været negligeret i så mange år, at man efterhånden synes, at det er helt okay, at retssikkerheden ikke er i orden i de tyndt befolkede dele af Grønland.
Jeg synes også, at hvis man i rigsfællesskabet skal have en mulighed for at være stærke sammen i fællesskab, så er ligeværdighed og medinddragelse og samarbejde nøgleordene, sådan som statsministeren påpegede det.
Hvis samarbejde er nøgleordet, er det jo helt naturligt, at vi ser på, hvad det er for nogle områder, vi samarbejder om.
Det er 32 sagsområder, som Danmark har ansvaret for, og som trænger til at blive set lidt grundigere på.
Henrik Brodersen (DF), 2016-05-20:
Men det kunne jeg heller ikke høre.
Det var en lang opremsning af, hvad der var af dårligdomme set fra Grønlands side, med hensyn til hvad Danmark ikke levede op til.
Omkring det at varetage det grønlandske forsvar beklager ordføreren, at man ikke som grønlænder kan være med i eksempelvis Siriuspatruljen.
Den er der jo bl.a., fordi man fra norsk side gerne ville have haft gjort krav på det østgrønlandske område.
Det blev fastlagt tilbage i 1933, at det nu engang var noget, der hørte rigsfællesskabet og Danmark til.
Det tror jeg rigsfællesskabet skal være glad ved.
Jeg har et spørgsmål til ordføreren, som lyder: Hvad kan og vil Grønland bidrage positivt med til rigsfællesskabet?
Aleqa Hammond (SIU), 2016-05-20:
Grønland har i forvejen en meget udmærket samarbejdsaftale med EU, som vi får mange millioner ud af hvert evige eneste år, til fælles målsætninger for at fremme uddannelsen i Grønland, og der er blevet sikret en rigtig god samarbejdsaftale med EU, hvad angår fiskeriet.
Grønland har samtidig et meget stærkt engagement i Arktisk Råds arbejde og i arbejdsgrupperne og har bl.a. haft formandskabet i Sustainable Development Working Group.
Jeg vil sige, at Grønland har mange gode samarbejdspartnere, hvad angår forskning på det område, som ikke varetages af rigsfællesskabet alene.
Karsten Hønge (SF), 2016-05-20:
Jo, jo, noget af diskussionen er jo klart nok gået på det med investeringer, og der er det jo åbenlyst for alle, at det er virksomheder fra andre lande.
Men jeg har forstået interviewene med fru Aleqa Hammond sådan, at der var en generel utilfredshed med Danmarks uformåen over for Grønland i rigsfællesskabet og en meget stærk utilfredshed artikuleret meget ofte af fru Aleqa Hammond, også i dag, over for sådan et samarbejde med Danmark, og i den sammenhæng har jeg oplevet, at fru Aleqa Hammond har nævnt, at hvis Danmark ikke, om jeg så må sige, tager sig sammen, så vil hun foreslå, at Grønland finder en anden stat at være partner med, og så er det, jeg spørger: Er der nogle bestemte stater, som fru Aleqa Hammond tænker på kunne være sådan en ny partner for Grønland i stedet for Danmark?
Aleqa Hammond (SIU), 2016-05-20:
Grønland så gerne, at Danmark og Grønland samarbejdede om fælles investeringer i forhold til store investeringer i Grønland, således at rigsfællesskabet får en win-win-situation ud af det her.
Men hvis interessen udebliver, er det også vigtigt for Grønland at pointere over for rigsfællesskabet, at andre lande har interesse i udvinding af mineralske råstoffer i Grønland, og at de også har interesse i at investere i Grønland.
Jeg synes også, det er vigtigt – og det tror jeg også stadig væk er muligt – at man i rigsfællesskabet, selv om det er i forandring, og selv om man er i gang med at gå hver til sit, ser på langsigtede fælles løsninger, der kan være til gavn for rigsfællesskabet, også efter en tid, hvor Grønland er blevet selvstændigt.
Karsten Hønge (SF), 2016-05-20:
Fru Aleqa Hammond giver ofte, også i dag, udtryk for stærk utilfredshed med samarbejdet med Danmark, og det er fru Aleqa Hammond absolut i sin gode ret til.
Men jeg kunne dog godt tænke mig at spørge ind til en bestemt ting.
For for nylig så jeg et interview med fru Aleqa Hammond, der igen i en sammenhæng, hvor hun gav udtryk for en meget stærk utilfredshed med den indsats, som Danmark gør i rigsfællesskabet, nævnte muligheden for, at Grønland skulle finde et andet land at være partner med.
Hvilke lande tænkte fru Aleqa Hammond på?
Søren Espersen (DF), 2016-05-20:
Det er da udmærket, at man står sammen, men der sker jo ikke noget, og det er jo ikke det, der fremgår af den redegørelse, og det er heller ikke det, der fremgår af orienteringen fra Grønlands Økonomiske Råd.
For det er jo forskelligt fra det, som fru Aleqa Hammond står og påpeger, altså at det hele faktisk går godt, og der er en vældig udvikling, for det er ikke det, man læser i de rapporter, der er.
Det kan jo ikke nytte at nægte, at det, når det gælder mellemledere og topledere i Grønland, så stort set kun er danskere, der sidder på de poster, modsat f.eks. på Færøerne, hvor situationen er en ganske anden, hvor færinger besætter dem alle.
Der må da være noget fundamentalt galt, når der er den forskel på Færøerne og Grønland.
Det er to lande, som har fuldstændig det samme befolkningstal, men hvor der er en afgrundsdyb forskel på, hvordan uddannelsessystemet fungerer.
Aleqa Hammond (SIU), 2016-05-20:
Den samlede regering og det samlede Inatsisartut og den samlede befolkning i Grønland synes, at uddannelse er vejen frem.
Jeg synes, at der fra den tid, hvor jeg selv var et stort barn, og til i dag, er sket en fantastisk revolution af uddannelsesniveauet i Grønland.
Når jeg flyver hen over Atlanten, er der grønlandske kaptajner, og vi har i dag grønlandske læger og jurister, og vi uddanner hvert år ca. 50 nye lærere til folkeskolen.
Hvis man sætter fokus på, hvad Grønland har formået at etablere og opnå inden for de sidste 35 år, siden hjemmestyret blev indført, kan man se, at Grønland formået at løfte uddannelsesniveauet langt mere end i den tid, hvor Danmark havde ansvaret for uddannelse i Grønland, og jeg vil mene, at det er en succeshistorie i forhold til andre oprindelige folk i verden, at vi aldrig nogen sinde har oplevet så mange blive færdige hvert år, som vi gør i dag, og det er vi rigtig stolte af.
Men vi har langtfra nået målet, og vi synes ikke, vi har gjort det godt nok med hensyn til at få flere med.
Men hvis jeg skal sætte lidt fokus på det, vil jeg sige, at jeg er stolt over, at jeg lever i et land, hvor det samlede naalakkersuisut og Inatsisartut står bag det at fremme uddannelserne så meget, som vi nu kan, med de uddannelsesmuligheder, vi har, og med de midler, vi har.
Søren Espersen (DF), 2016-05-20:
Nu bebrejdede fru Aleqa Hammond mig, at jeg i min tale var meget negativ.
Men jeg synes ikke ligefrem, at fru Aleqa Hammond i sin tale sådan sprudlede af glæde over rigsfællesskabet.
Jeg kunne i hvert fald ikke høre noget, men det kan være, det er, fordi jeg er ved at blive halvdøv.
Men må jeg ikke lige sige noget.
Nu nævnes der f.eks. i redegørelsen, at uddannelsesniveauet i Grønland internationalt set er lavt, altså at kun halvdelen af en ungdomsårgang får en kompetencegivende uddannelse, at 61 pct. af de 16-18-årige i Grønland er uden for uddannelsessystemet, og at 85 pct. af de ledige ikke har en uddannelse ud over folkeskolen.
Fru Aleqa Hammond har jo i sin tid som landsstyreformand i Grønland haft ansvaret, og hvad angår noget af den udvikling, må der også have ligget et stort ansvar på fru Aleqa Hammonds skuldre.
Hvorfor har man ikke taget fat på det her, også i den periode, hvor fru Aleqa Hammond var landsstyreformand?
Naser Khader (KF), 2016-05-20:
Det er et spørgsmål.
Der er nogle, der har problemer med, at staten går ind og støtter forkyndelse.
Kunne man ikke i den sammenhæng mene, at det skulle være et krav, at det, at de godkendte trossamfund er undtaget fra selskabsskatten, også bliver afskaffet?
Søren Espersen (DF), 2016-05-20:
Jeg vil bare gerne have en bekræftelse af, at det kun er en del af det færøske folk og en del af det færøske Lagting, der går ind for selvstændighed.
Det synes jeg kunne være interessant at få.
Så vil jeg også spørge: Så længe rigsfællesskabet fungerer, hvad er så rimeligheden i, at unge færøske mænd ikke bliver indkaldt til værnepligt for at være med til at forsvare riget?
Når man er en del af det og vil have rettigheder, hvorfor sørger man så ikke for også at få de pligter, der hører med?
Og vil hr. Magni Arge sørge for, at hans parti i Lagtinget fremsætter forslag om, at Færøernes unge skal aftjene værnepligt?
Magni Arge (T), 2016-05-20:
Lad mig for det første sige, at jeg erkender, at Tjóðveldi har opbakning fra cirka 25 pct. af befolkningen på Færøerne.
Men hvis man ser på, hvor mange der egentlig går ind for selvstændighed, så ser man med de undersøgelser, der er lavet, nok et rimelig pænt flertal for det.
Spørgsmålet er bare, hvordan tilgangen til det så skal være, og hvor hurtigt det skal foregå.
Men husk nu på, at det her ikke handler om, om man er imod Danmark eller ej, men om, at vi har taget ansvar for vores egen skæbne og vores egen fremtid og vores eget samfund.
Det er det, det handler om.
Hvad angår det med det militære, har man altså en lang tradition på Færøerne for at melde ud, at man ikke ønsker at deltage i militære handlinger og heller ikke i militære konflikter.
Det ændrede sig så i 2005, hvor der blev opnået enighed om at sige, at den danske regering skal høres eller i hvert fald inddrages i beslutninger, som handler om at skulle ud i militære aktioner af den ene eller den anden art.
Jeg tror ikke, vi vil fremsætte nogen forslag om, at færinger skal tvangsudskrives til militærtjeneste, men jeg kan sige, at der er flere, der af egne personlige årsager vælger at gøre det.
Og det er tilladt at gøre.
Søren Espersen (DF), 2016-05-20:
[Lydudfald]
... befolkning, at denne grundlov gælder for alle dele af Danmarks rige.
Altså, der står i grundlovens § 1, at grundloven gælder for alle dele af Danmarks rige, herunder altså også Færøerne og Grønland.
Er det ikke korrekt?
Men så hænger det jo ikke sammen, når hr. Sjúrður Skaale siger, at grundloven ikke nævner rigsfællesskabet eller for den sags skyld Færøerne med et eneste ord.
Jeg kan i øvrigt se, at Færøerne også er nævnt i § 32, stk. 5, og i § 86.
Den var som så ofte interessant at høre.
Jeg vil lige spørge: Hvordan fortolker hr. Sjúrður Skaale grundlovens § 1, hvor der står, at denne grundlov gælder for alle dele af Danmarks rige?
Magni Arge (T), 2016-05-20:
Jeg kunne ikke helt følge med i, hvad det var, jeg skulle uddybe, men lad mig nu sige på den anden side, at når vi taler om militært samarbejde og det bidrag, som Færøerne kan give, synes jeg, at vi sagtens kan bidrage med et nordisk samarbejde, f.eks. inden for seach and rescue, inden for overvågning.
Jeg synes også, at vi bør kunne bidrage med hjælp til steder, hvor der har været krig, hvor der er flygtningelejre, og hvor der er brug for humanitære indsatser og lignende.
Det bør vi kunne påtage os, men jeg kan ikke se, at vi på noget tidspunkt får del i en aggressiv militærindsats nogen steder.
Aleqa Hammond (SIU), 2016-05-20:
Jeg synes også, at ordføreren fremlagde specielt, at når Danmark går i krig, er det ikke på vegne af Færøerne, sådan som det blev sagt.
Det synes jeg er en rigtig stærk måde at sige til statsministeren på i den her sag, at danske interesser ikke nødvendigvis altid er samme interesser som i andre dele af rigsfællesskabet.
Grønland har aldrig været i krig, og vi har bestemt ikke tænkt os at starte på det, men når man er et rigsfællesskab, har man forpligtelser over for hinanden og skal se på hinandens ønsker og holdninger.
Ordføreren nævnte lidt i retning af inddragelse og medbestemmelse på spørgsmål, som har med rigsfællesskabet at gøre, trods vi ikke har militær, trods vi ikke har værnepligt, trods vi ikke har det, der skal til for at gå i krig, men vi er alligevel medinddraget og medindbundet, fordi andre dele går i krig.
Kan ordføreren uddybe lidt tydeligere, hvilke konsekvenser det kan have på Færøerne?
Magni Arge (T), 2016-05-20:
Hvis jeg skal sige, hvad jeg faktisk ser som den største trussel for rigsfællesskabet, er det, hvis man fastholder enhedsstatstænkningen, altså, hvor man bliver ved med at hænge sig i, at Danmark er en enhedsstat, hvor der ikke er plads til, at Færøerne og Grønland udvikler sin egen selvstændighed.
Det er en gammel retorik, som er opfundet for at holde fast i alle de dele, der nu engang tilhørte det danske overherredømme, om jeg så må sige, og jeg tror, at der er behov for at komme ind i en meget mere frugtbar form for konstruktiv dialog, som man faktisk har set flere ansatser til i dag.
Der har været flere ordførertaler, som har ledt til, at man skal have en mere åben dialog, der tager udgangspunkt i, hvor vi er i dag i 2016, ikke hvad enhedsstatstænkningen sagde for 100 år siden eller 50 år siden.
Hvor er det, vi forestiller os vi skal være om 15 år, om 20 år, 30 år, og det er ikke kun os, det er Grønland, og det er også i Danmark?
Hvordan får vi det her til at fungere, sådan at vi kan få det bedst mulige ud af samarbejdet?
Aleqa Hammond (SIU), 2016-05-20:
Jeg synes, at det er rigtig godt, at ordføreren fremhæver rigtig tydeligt, at lysten til selvstændighed og trangen til selvstændighed ikke har noget at gøre med, at man har noget imod Danmark.
Jeg synes, at det er en meget misforstået forståelse, man møder nogle gange også her i salen, nemlig at når man taler om selvstændighed, tror man, at man har noget imod den anden part.
Det har ikke noget med det at gøre.
Det her drejer sig om at tage ansvar for sig selv og tage ansvar for alle de problemstillinger, man nu måtte stå over for, men også bruge det potentiale, ens eget land har til et videre arbejde.
Jeg synes også, at det er meget rigtigt, at skal man have et stærkt rigsfællesskab, skal man også forstå, at der er forskellige måder at se tingene på, fordi det er tre forskellige kulturer, tre forskellige sprog, tre forskellige prioriteringer, og et stærkt rigsfællesskab respekterer det hele vejen igennem.