Benedikte Kiær (KF), 2010-11-18:
Madservice handler ikke kun om at levere mad til ældre mennesker, der ikke længere kan købe ind og tilberede deres måltider.
Tilrettelæggelsen af madservice og måltider handler også om omsorg, men madservice kan kun styrke den ældres livskvalitet, hvis der er respekt om de ældres ret til selvbestemmelse.
En ældre mand, Gunnar Jørgensen, der har rundet de 92 år og bor i en plejebolig i Odder, udtrykker det på den her måde, og jeg citerer: Da jeg kom hertil, fortalte jeg, at jeg gerne selv ville koge min havregrød om morgenen. Det giver en vis frihed, synes jeg, så hver morgen står der en gryde og havregryn fremme til mig i køkkenet.
Jeg synes, denne beskrivelse giver et fint billede af, at vi skal være bevidste om, at mennesker i forskellige livssituationer har forskellige behov og forskellige ønsker til mad.
Vi skal bruge denne viden til at skabe mad og måltider af kvalitet og til at imødekomme de individuelle behov.
Det er vigtigt at kunne give de ældre en god hverdag, også når deres hjem er blevet en plejebolig.
De ældre borgere betaler ikke for pleje, når denne hjælp gives på baggrund af et varigt behov.
De ældre betaler for maden, og sådan har det været i en lang årrække.
Regeringen gør en målrettet indsats for at sikre en høj kvalitet i ældreplejen og valgfrihed for de ældre.
Vi har målrettet forbedret de ældres vilkår.
Som en del af finanslovaftalen for 2009 indførte vi med Dansk Folkeparti og Liberal Alliance pr. 1. juli 2009 et loft over beboernes betaling for madservice i plejebolig, plejehjem og botilbud på 3.000 kr. pr. måned for fuld forplejning.
Det gjorde vi for at give de ældre en garanti for, hvor meget de maksimalt kunne komme til at betale for fuld forplejning, uanset deres indkomst og deres formueforhold.
Der har været medieomtale af Lyngby-Taarbæk Kommune, som lader deres beboere i plejeboliger m.v. betale for en del af madservicetilbuddet såsom dessert, som tidligere indgik i kommunens tilbud om fuld forplejning.
Jeg har en formodning om, at det er denne kommunes praksis, der har ansporet den debat, vi har i dag.
Det har kommunerne hele tiden kunnet som en del af det at tilbyde madservice i plejeboliger og plejehjem, og det er der jo derfor sådan set ikke noget nyt i.
Prisloftet har ikke ændret dette forhold.
Det, som kommunalbestyrelserne som udgangspunkt skal sørge for, er at tilbyde beboerne fuld forplejning til 3.111 kr. pr. måned på 2010-niveau, og at tilbuddet er fuldt tilstrækkeligt og dækkende i forhold til den enkelte beboers behov.
Og i øvrigt skal forplejningen også have den rette næringsværdi.
Det er et kommunalt ansvar og en kommunal pligt at tilrettelægge en madserviceordning, så det er simpelt hen et lovkrav, der skal efterleves.
Og jeg er ikke i tvivl om, at beboerne i landets plejeboliger og plejehjem er tilfredse med, at der både er variation og en sikkerhed for, at der altid er et tilbud til 3.111 kr. pr. måned.
Det betyder også, at regeringen støtter op om, at man som kommune har friheden til at gøre en ekstra indsats.
Jeg vil i den forbindelse gerne bemærke, at beboerne i plejeboliger og plejehjem i Lyngby-Taarbæk Kommune betalte 4.231 kr. pr. måned for fuld forplejning, før loftet blev indført.
Så tilbuddet nu om fuld forplejning er blevet meget billigere for beboerne, også selv om desserten kommer oveni.
Jeg kan oplyse, at det faktisk er sådan, at ca. 28.000 af de 45.000 beboere, der bor i plejeboliger og på plejehjem, har fået en lavere egenbetaling med indførelsen af loftet.
Heraf har de 26.000 fået nedsat deres takst med mere end 100 kr. pr. måned.
Og som jeg nævnte tidligere, har loftet virket.
Mange ældre betaler nu mindre for maden, end de gjorde tidligere.
Vi ved også, at ældre i plejeboliger er tilfredse med deres madservice.
Fire ud af fem ældre var tilfredse eller meget tilfredse, viser en undersøgelse fra 2009.
Og det er godt, for vi ved, hvor meget måltider og mad betyder for god livskvalitet, ikke bare for ældre, men for os alle.
Og en borger i dårlig ernæringstilstand har vanskeligere ved at klare sig selv og har også dermed et større plejebehov.
Kommunerne har her en vigtig opgave med løbende at være opmærksomme på beboernes ernæringstilstand, sundhed og livskvalitet.
De ældre udgør en helbredsmæssigt både differentieret og relativt svækket gruppe, der kan svækkes yderligere, hvis man ikke løbende yder den rette ernæringsindsats.
Regeringen prioriterer derfor en målrettet udvikling af den kommunale ernæringsindsats.
Ved satspuljeforhandlingerne for 2007 afsatte regeringen sammen med satspuljepartierne 12 mio. kr. i 2007-2010 til udvikling af madområdet for at sikre, at madtilbuddene tager højde for de ældres individuelle ønsker og behov.
Der skal være noget at vælge imellem, og maden skal have en god ernæringsmæssig kvalitet og kunne købes til en rimelig pris.
Sammen med satspuljepartierne stiller regeringen ved årsskiftet en række redskaber til rådighed for kommunerne.
Det er resultatet af projektet »God mad – godt liv«.
Redskaberne skal sikre, at beboerne får den helt rigtige forplejning, der stemmer overens med deres behov.
Vi har også sørget for at udvikle fire nye kurser, der er gratis for kommunerne at benytte.
Kurserne styrker medarbejdernes viden om de ældres ernæringsbehov, lærer dem at vurdere de ældres ernæringstilstand, og hvordan de kan skabe gode rammer for måltiderne, og endelig er der kursus om tværfagligt samarbejde mellem køkken og medarbejderne i plejen.
Projektet byder på meget mere, eksempelvis forslag til, hvordan personalet sørger for gode og hyggelige måltidssituationer og inddrager beboerne i menuplanlægningen.
Jeg synes, vi har fået en række rigtig gode produkter ud af det her projekt.
Det viser resultaterne i Roskilde Kommune, som har været med i projektet, også.
Roskilde Kommune har vendt kostpyramiden om, og siden nytår er beboerne generelt begyndt at tage på i vægt.
I januar i år var 21 pct. af beboerne på centeret kritisk undervægtige; det antal var faldet til 14 pct. i september måned her i år.
Og i samme periode er antallet af normalvægtige steget fra 24 pct. til 32 pct.
Det er en rigtig, rigtig god udvikling.
Resultaterne er bl.a. skabt ved, at personalet to gange dagligt tilbyder forbrugerne små energirige fristelser.
Indsatsen er en del af centerets kostprojekt, som har fået antallet af beboere med normalvægt til at stige.
Dertil kommer, at 90 pct. af beboerne nu spiser sammen, hvor det før kun var 50 pct. af beboerne.
Det tyder på, at man i kommunen lægger vægt på, at de ældre bevarer deres glæde ved at spise og drikke.
Eksemplet viser, hvor vigtigt det er, at man som kommune er bevidst om, at mad handler om oplevelser, kvalitet og omsorg og ikke kun om økonomi.
Vi kender det jo alle sammen: Et godt måltid i godt selskab er en rigtig dejlig og meget livsbekræftende oplevelse.
Nu kan det jo lyde dyrt, men redskaberne er netop udviklet med det formål, at kommunerne ikke skal have penge op af lommerne for at bruge de her redskaber.
Tværtimod er der gevinster at hente både for beboerne og kommunerne.
Det er min forventning, at andre kommuner tager de her redskaber til sig, og jeg vil gøre en indsats for, at kommunerne kommer godt i gang.
Til marts næste år afholder Socialministeriet to konferencer, hvor politikere, embedsmænd og praktikere inviteres til at høre om redskaberne og drøfte deres anvendelsesmuligheder.
Det ser jeg meget frem til.
Regeringen har altså indført et prisloft for mad og kompenseret kommunerne for det.
Og vi har udviklet nogle konkrete redskaber til, at kommunerne kan arbejde med kvaliteten på området.
Rammerne er med andre ord i orden.
60 pct. af beboerne på plejehjem og i plejebolig har særlige ernæringsbehov.
Derfor kan man ikke gå ind fra centralt hold og bestemme, hvad fuld forplejning skal være.
Det vil derfor også fremover være mest hensigtsmæssigt at lade det være op til den enkelte kommunalbestyrelse at beslutte, om tilbuddet om fuld forplejning eksempelvis skal omfatte dessert.