Lone Dybkjær (RV), 2008-05-08:
Ja tak.
Nu var sundhedsministeren her ikke, da vi behandlede det med skatteministeren, men det er lidt surt, at to forslag, der ligger så tæt på hinanden, selv om de har - formelt måske - hver sin minister, bliver sådan en gentagelse for os, der var her sidst, derimod ikke for sundhedsministeren.
Til gengæld kniber det med interessen for det, bliver jeg nødt til at sige, men det har jo også været igennem møllen nogle gange.
Jeg undrer mig sådan set en lille smule over Venstres retorik.
Jeg undrer mig over, at man vil blive ved med at være bekendt at sige, at direktørerne fik finansieret sundhedsforsikringerne og ikke skulle betale skat af noget i tidligere tider.
Hvis fru Birgitte Josefsen går sin tale igennem, så vil hun se, at den ikke er helt i overensstemmelse med markedsføringsloven.
Det bliver jeg nødt til at sige.
Man bliver ved med at køre med den retorik.
Jeg fatter ikke, hvorfor Venstre ikke bare siger: Vi har lavet noget genialt, vi har foræret alle ansatte på virksomheder, hvor arbejdsgiveren gider betale for det, et virkeligt personalegode, et skattefrit personalegode.
Det er jo det, man har gjort.
Så synes jeg, man skal lade være med at blande alt muligt andet ind i det.
Der er en grund til, at den tidligere regering ikke ville det.
Vi syntes simpelt hen, det var uanstændigt at forære ganske bestemte grupper ansatte skattefri goder.
Dengang troede man godt nok, da man havde regnet på det, at det kun var 35 mio. kr.
Det har så vist sig at være langt mere, det er noget af det, vi kan komme ind på i udvalgsarbejdet.
Skatteministeren sagde 340 mio. kr., og andre har sagt 500 mio. kr., og atter andre har sagt 700 mio. kr., men det kan vi jo finde ud af.
Jeg vil tro, at det kan lade sig gøre nogenlunde op.
Problemet med de her udgifter er, at de ikke rigtig er nogen steder, fordi de er mistede indtægter.
Det gør det så nemt at have med at gøre, og det gør det så pokkers svært at afskaffe.
Med hensyn til forslaget vil jeg sige, at vi simpelt hen er modstandere af, at de, der ikke har nogen sundhedsforsikringer, skal betale til andre.
For min skyld må virksomhederne tegne alle de sundhedsforsikringer, de vil, ligesom alle mulige andre må tegne alle de sundhedsforsikringer, de vil, jeg kan bare ikke se, hvorfor vi kollektivt skal bidrage over skatten til det, og det er jo det, vi reelt gør.
Jeg er godt klar over, det er svært, for det er selvfølgelig svært at tage noget fra folk, som de bare har fået helt kvit og frit.
Hvis det ikke er sådan, at der er kommet et A- og et B-hold, så synes jeg heller ikke, vi kan blive ved med at snakke om det.
Jeg har også en mistanke om, at der måske kan etableres et A-hold og et B-hold, men jeg er ikke sikker på det, og det synes jeg vi må kigge på under udvalgsarbejdet.
Så er der spørgsmålet om fair konkurrence.
Jamen det er vi jo tilhængere af.
Noget af det gennemføres, og noget af det gennemførelse ikke.
Det er jo det, man har gjort her: Man har selv påsat en brand, som man nu går ud og slukker, man har selv accepteret nogle fuldstændig unfair konkurrencevilkår.
Enhver, der arbejder med det her, ved, at sådan er det.
Men det er jo ikke tilfældigt, det er jo noget, der er kommet direkte eller indirekte med regeringens hjælp.
Så det er virkelig en brand, man har påsat, og som man nu selv praler af at man vil gå ud at slukke.
Det synes jeg ikke er særlig heltemodigt.
Vi er ikke tilhængere af den fjerde del af forslaget, mere fordi vi ikke tænker kasser.
Altså, vi synes, at man skal kigge på de skattemæssige begunstigelser, for det er sådan en del af det store budget, og så kan man ikke, fordi man hiver nogle væk herfra, sige, at det nødvendigvis bare skal gå inde for det samme område.