Per Clausen (EL), 2013-04-11:
Jeg har en svag erindring om, lad det bare være min bemærkning til den seneste ordfører, at Dansk Folkeparti i sin tid fremsatte rigtig mange beslutningsforslag.
Jeg tror, at den daværende regering talte mere venligt om dem, end de havde lyst til, men alligevel afviste de dem.
Når jeg siger, at pengene er der, er det, fordi der stadig væk er 46 mio. kr. fra finanslovsaftalen, som vi endnu mangler at aftale præcis hvordan skal bruges.
Det vil sige, at hvis regeringen og regeringspartierne ønskede at igangsætte det her arbejde, kunne de bare i dag sige ja, så kunne vi gå i gang i morgen.
Det har regeringen så ikke ønsket.
Er det det, der ligger i den bæredygtighedsstrategi, der bliver fremlagt af regeringen?
Vil man i den bæredygtighedsstrategi kompensere for de udviklingstræk i vækstplanen fra 2013, der går i den direkte modsat retning?
Jeg ved selvfølgelig ikke, om forhandlingerne med Venstre og Konservative og Dansk Folkeparti fører til, at vækstplanen fra 2013 bliver mere miljømæssigt bæredygtig end det, der lå i regeringens udspil.
Det håber jeg da, men hvis man skal være ærlig, vil det nok mest være udtryk for, at der er sket et uheld i processen.
Derfor vil jeg sige, at når regeringen og regeringspartierne siger, at det her har man styr på og man har gang i en lang række initiativer, at jeg er en lille smule skeptisk.
Jeg tror ikke, at hverken bæredygtighedsstrategien eller ressourceplanen vil løse den enorme udfordring, vi står over for, når det handler om at omstille den økonomi, vi har i vores land, til at være miljømæssigt bæredygtig.
Det vil tiden selvfølgelig vise, og jeg kan forstå, at vi er i den lykkelige situation, at ressourcestrategien kommer om ikke i morgen, så i overmorgen.
Og bæredygtighedsstrategien kommer vel også i så god tid, at vi kan nå at få den vedtaget i denne regerings tid.
Så ville det måske være en idé at fremrykke det en lille smule for at være sikker på, at man når det.
Når Enhedslisten har fremsat det her forslag om at nedsætte sådan en bæredygtighedskommission, er det, fordi vi faktisk synes, at den måde, det system, vi lever i i dag, fungerer på, er i en grundlæggende krise.
Det kommer til udtryk som en økonomisk krise, som en klimakrise, som en miljøkrise, som en fødevarekrise og som en ressourcekrise.
Det er jo ikke noget, Enhedslisten finder på.
Det er sådan set noget, som man i FN på f.eks. topmødet i Rio de Janeiro var enige om.
Det vil sige, at på den måde kan man sige, at Enhedslisten repræsenterer det internationale mainstreamsynspunkt.
Det er selvfølgelig lidt utrygt, men alligevel også lidt bemærkelsesværdigt.
På trods af at der altså er stor enighed om, at det, der er løsningen på vores krise, er grøn omstilling, og at det er den eneste vej til et samfund, der er holdbart på sigt, er det jo, når det kommer til stykket, ikke så håndgribeligt, hvad det egentlig drejer sig om.
Vi er sikre på, at vi står over for radikale forandringer af den måde, vores samfund er organiseret på, og den måde, vi forbruger og producerer på.
Det er også, fordi den økologiske krise, vi står i nu, er et resultat af 200 års produktion og forbrug baseret på en antagelse om, at tilgængeligheden af jordens ressourcer varer uendeligt, og at økosystemernes evne til at absorbere vores affaldsstoffer er ubegrænset stor.
Det er præcis den samme filosofi, som de såkaldt miljøøkonomiske vismænd kom med i den rapport, som hr. Villum Christensen refererede til, og hvori de nåede frem til den interessante konklusion, at det er ligegyldigt, om vi smadrer natur og miljø, ressourcegrundlaget, bare vi er blevet klogere, for så finder vi nok på noget.
Jeg tror, man skal være økonom for at drage den konklusion.
Jeg synes i hvert fald ikke, at den er særlig betryggende.
Man kan vel sige, at den situation, vi står i nu, viser os, at det ikke er rigtigt, at jordens ressourcer er uendelige, og at det ikke er rigtigt, at økosystemernes evne til at absorbere vores affaldsstoffer er ubegrænset stor.
Vi er faktisk kommet dertil, at også konkrete økonomiske ting indikerer, at der er grænser for mængden af ressourcer.
Som det tidligere er blevet sagt i debatten, og som vi også har påpeget i vores beslutningsforslag, er det sådan, at prisen på naturressourcer efter i 100 år at være faldet, faktisk de sidste 10 år er steget.
Faktisk er den steget næsten lige så meget de sidste 10 år, som den faldt de foregående 100 år.
Det er derfor, at vi synes, at tiden er inde til at indse, at vi må indrette vores økonomiske aktiviteter inden for planetens grænser og økosystemernes bæreevne.
Det er jo det, grøn omstilling grundlæggende handler om.
Det, som bæredygtighedskommissionens arbejde skulle være, var at gøre den grønne omstilling konkret, at opstille scenarier for, hvordan Danmark kan nedbringe sit ressourceforbrug og sin miljøbelastning, så de kommer inden for det økologiske råderum.
Det er jo ikke holdbart at have en livsform og en måde at producere på, der betyder, at hvis alle andre mennesker i verden skulle have samme mulighed, havde man brug for fire jordkloder.
Det er jo åbenlyst ikke bæredygtigt.
Det er selvfølgelig også rigtigt, som hr. Villum Christensen sagde, at det ikke er et dansk anliggende at løse jordklodens problemer, men jeg synes nu alligevel, at det godt kunne være en vision, det kunne godt være et mål, at Danmark skal blive førende inden for den grønne omstilling.
Hvis man skal være det, er der behov for innovation, nytænkning og en radikal omstilling af alle samfundets sfærer.
Det handler om de produkter, vi forbruger, om vores fødevarer og den måde, de er produceret på, om den måde, vi transporter os på, om den måde, vi bygger og indretter vores boliger på.
Målet er jo et samfund, i hvilket vi får stillet de samme behov som i dag, men på en langtidsholdbar måde, og i hvilket den menneskelige udvikling og livskvalitet kommer i centrum, frem for at man har ensidig fokus på økonomisk vækst.
Jeg venter spændt på den dag, hvor det gennemsyrer den politik, som regeringen fører.
Dertil er vi i hvert fald ikke kommet endnu.
Når jeg synes, det er så vigtigt, er det, fordi omstillingen er fuldstændig afgørende for bevarelsen af vores velfærdssamfund og for fortsat social og økonomisk udvikling.
Vi har i Danmark i mange år haft en førerposition, når det kommer til vedvarende energi og forureningsbekæmpende teknologier.
Næste generation af miljøteknologi handler om at kunne producere det samme med markant mindre brug af ressourcer og at producere produkter, der kun består af genanvendelige dele, og om at udvikle teknologi, der kan udvinde ressourcerne af udtjente produkter, der endnu ikke er designet optimalt.
De lande og virksomheder, som formår at satse på fremtidens cirkulære økonomi med genanvendelse af alt og med minimering af affaldet, er også morgendagens vindere.
Hvis omstillingen skal lykkes, er det nødvendigt at forankre indsatsen centralt i det politiske system.
Miljøpolitik handler ikke længere alene om at bekæmpe forurening.
Miljøpolitik i en verden, der står midt i en global økonomisk krise, handler om, at alle politikområder skal indstille sig på opgaven: erhvervspolitikken, skattepolitikken, uddannelsespolitikken.
De skal alle stile mod den grønne omstilling.
Vi kan komme langt med ressourceeffektivitet og kloge design, men vi kommer ikke uden om, at vi skal finde værdier i vores tilværelse, der ikke medfører et fortsat stigende materielt forbrug.
Det er jo ikke, fordi vi i fremtiden skal lide materielle afsavn, og det er ikke, fordi der ikke findes mennesker, der har brug for et højere forbrug, men vi må indstille os på, at forbrug af ressourcerne og vores forurening i den vestlige verden ikke skal være større end i dag.
Hvis det er det, man vil, og hvis man forstår udfordringens omfang og kravet til, hvor radikale forandringer, der skal til, er netop nedsættelse af en kommission efter vores opfattelse et lille, men vigtigt skridt.
Man har ved rigtig mange andre mindre udfordringer, som kunne løses ved en betydeligt mindre omstilling, ment, at det var nødvendigt at nedsætte en kommission for at træffe beslutninger på et kvalificeret grundlag.
På det her område mener man det ikke, kan jeg jo konstatere.
Enhedslisten vil jo ikke af den grund holde op med at arbejde for grøn omstilling i vores samfund.
Vi vil arbejde for, at man stadig væk udvikler viden, visioner og konkrete forslag til, hvad der skal til i fremtiden, og konkret arbejde på at få dem igennem og selvfølgelig også i et konkret samarbejde med regeringen og regeringspartierne.
Skal man sige noget positivt om den nuværende situation, er det, at debatten i dag endnu en gang har afsløret, at når det handler om en miljømæssig bæredygtig udvikling, er der rigtig, rigtig stor afstand fra de ting, der er den grundlæggende holdning hos den nuværende regering, og det, der var den grundlæggende holdning hos den gamle regering.
Så på den måde bekræfter det jo, at Enhedslisten har valgt rigtigt, når vi stadig væk er med til at sikre, at vi har den nuværende regering.