Søren Pind (V), 2010-05-21:
Når nu små lapper pludselig spiller så stor en rolle i en debat, er det måske på sin plads meget kort at sige, hvad det var, der stod på den lap, nemlig regeringens politik.
Det er regeringens politik, og det er regeringens udgangspunkt.
Må jeg så samtidig tilføje, at jeg ikke husker et tidspunkt i dansk politik – nu har jeg kun deltaget i den på græsrodsniveau og andre niveauer i 25 år – hvor forskellen i oppositionens og regeringens forståelse af Danmarks situation har været så forskellig, som den er lige i de her dage.
Regeringen mener, at Danmark har en kortsigtet udfordring i at skulle skaffe 24 mia. kr.
Oppositionen mener, at den udfordring er ikkeeksisterende.
I den sammenhæng har oppositionen i går forladt forhandlingerne og overladt regeringen til at forhandle med et parti, hvis politik på bistandsområdet er velkendt.
Jeg har slet ikke de der store floskuløse ord, som bl.a. Socialdemokratiets ordfører bruger om det pågældende partis politik.
Det er bare en anden måde at se det på.
Men det er situationen for regeringen.
Det har oppositionen valgt at gøre.
Alligevel skal man stå og høre her i dag, at der ikke anvises nogen som helst former for finansieringsforslag på den alvorlige situation, Danmark står i, og som regeringen har valgt at høj som lav i det her samfund skal være med til at bidrage til, så Danmark betaler regningen for den investering i krisen, regeringen har foretaget, og hvor oppositionen endog ville have brugt endnu flere penge.
Så kan man jo sagtens moralisere fra en talerstol.
Man kan sagtens drømme sig til en bedre verden, men det er nu engang den udfordring, man også som udviklingsminister må stå med, når man skal forsvare det her.
Det, jeg til gengæld kan notere mig, og det gør jeg selvfølgelig med glæde, er, at der sådan set grundlæggende er en enighed om, at de her sager er alvorlige, og at vi skal gøre, hvad vi kan for at fremme dem.
Og når jeg, sagt til hr. Steen Gade, bl.a. nævnte mit møde med FN's generalsekretær omkring forberedelsen af mødet i september, var det bl.a. for at understrege, hvor alvorligt vi tager den opgave.
Jeg kan dertil føje, at det arbejde, vores ambassadør Carsten Staur gør på det her område sammen med Senegals repræsentant, er velkendt og er endog særdeles rosende omtalt i alle internationale fora, der beskæftiger sig med det her, og som jeg har samtalet med i de blot – hvad bliver det? – 3 måneder, jeg har siddet som minister.
Så det har på ingen måde været med henblik på ikke at understrege vigtigheden af det arbejde.
Faktisk stod præcis punktet med Ban Ki-moon i indledningen af min tale.
Hr. Jeppe Kofod spurgte om nogenlunde det samme – altså om topmødet i september.
Hr. Jeppe Kofod spurgte også om, hvad regeringens holdning er til udviklingsbistanden, procentsatser, og hvad man synes.
Det tror jeg egentlig jeg har redegjort for i denne tilgang.
I den bedste af alle verdener var regeringens politik regeringens politik, og regeringen kunne bare udøve sin magt, men vi lever som bekendt i et demokrati, og i et demokrati skal der et flertal til.
Jeg er ked af, jeg er faktisk oprigtig ked af, at oppositionen har valgt at melde sig ud af de forhandlinger og ikke ønskede at bidrage til at hjælpe Danmark på plads og færdig med krisen, for så kunne ting måske have set anderledes ud.
Men sådan er det i et demokrati: Der må man forhandle sig frem.