Per Clausen (EL), 2012-05-30:
Der kan godt være sådan nogen sidedebatter, som alligevel kan være interessante, f.eks. debatten om, hvad der kan være forklaringen på, at fru Pia Kjærsgaard på alle områder er en bedre politiker end hr. Magnus Heunicke.
Jeg synes, at det giver anledning til en enkelt lille overvejelse, nemlig at Venstres politikere og andre borgerlige politikere flere gange har fremhævet det nye røde flertals gode evner til at skrabe penge op af borgernes lommer – der har været nævnt de der 3.400 kr., så vidt jeg har forstået – men jeg må sige, at også på det område var det gamle VKO-flertal jo betydelig dygtigere.
Altså, en hel del af de penge, folk mangler i år, og som de kommer til at mangle næste år, stammer tilbage fra genopretningsaftalen, hvor man faktisk har truffet nogle beslutninger, som har kostet de samme mennesker, som man nu er så bekymret for, langt flere penge, end dette vil.
Så også på det område må man altså sige, at VKO-flertallet var bedre, de var også bedre til at gennemføre lovgivning, som kostede almindelige mennesker penge.
Ellers mener jeg selvfølgelig, at fru Pia Kjærsgaard godt kan have ret i, at det kan være lidt forvirrende at have en afslutningsdebat midt i det hele, for man kan snakke om det, der er sket, eller det, der vil ske, eller det, der truer med at ske.
Umiddelbart vil jeg foreslå, at vi stopper Folketingets arbejde grundlovsdag, fordi så har vi nået alt det gode i løbet af samlingen, og så kan man ikke nå at lave de ulykker, man er i færd med at planlægge.
Så det ville sådan set ikke være så dumt.
Men det er i hvert fald rigtigt, som statsministeren også var inde på i sin tale, at der er gennemført en række forbedringer i løbet af det sidste år, en række forbedringer, som indeholder markante brud med den politik, som VKO-flertallet førte.
Det handler om kickstarten, som skabte tusindvis af arbejdspladser, man afskaffede de særlig lave fattigdomsydelser, vi har gjort en målrettet indsats mod social dumping, der kommer mere personale i daginstitutionerne, erhvervsuddannelserne og de gymnasiale uddannelser er styrket, der er vedtaget en ambitiøs energiaftale, som både skaber arbejdspladser og støber fundamentet for en fremtid uden kul, olie og gas, der er taget initiativer, der tvinger de multinationale selskaber til at betale mere skat, der er gjort op med de værste sider i VKO-flertallets flygtninge- og udlændingepolitik, og solidariteten mellem fattige og rige kommuner er blevet styrket – der er jo det, at når man styrker solidariteten mellem rige og fattige, er det ikke altid sådan, at de rige er så glade for det, men alligevel kan man godt gøre det, det er vi i hvert fald indstillet på, også når det handler om kommuner.
Når det er lykkedes at få et nyt flertal ved sidste valg, som altså kunne gennemføre det her brud med VKO-flertallet, og når man kan nævne så mange gode ting, vil jeg bare sige, at så appellerer det jo i grunden til fortsættelse, præcis ligesom det jo var alle de her gode ting, som Socialdemokraterne og SF talte om den 1. maj, så hvis vi nu skal have noget at tale om den 1. maj næste år, er det måske klogt at lave nogle aftaler med Enhedslisten, ellers bliver 1. maj-talerne måske alt for korte.
Men når det er lykkedes at få gennemført de her ting, skyldes det jo ikke mindst, at rigtig, rigtig mange mennesker engagerede sig aktivt i at få et nyt flertal, få en ny regering.
Det var fagligt aktive, som diskuterede på arbejdspladserne, som opsøgte mennesker i boligområderne, og det var aktive i elev- og studenterbevægelsen; der var en lang række mennesker, som var aktive, fordi de havde en forventning om, at når vi fik en ny regering, kunne vi også få en helt anden politik.
Jeg vil nok sige, at når regeringen nu fremlægger forslag, hvor de arbejdsløse skal betale for skattelettelser til de rigeste danskere, hvor fleksjobbere og pensionister skal have forringet deres vilkår, hvor de arbejdende skal tvinges til at arbejde mere, mens op imod 200.000 arbejdsløse stadig holdes uden for arbejdspladserne, og hvor man i EU tilslutter sig en finanspagt, som underminerer demokratiet og i hvert fald lægger et meget stærkt pres på Danmark for at få os til at føre en højreorienteret nedskæringspolitik, er det ikke så meget det der med, om der er nogle løfter, man har svigtet, det drejer sig om, så er det mere det svigt, det er udtryk for over for de tusindvis af aktive, som sled og slæbte, ikke bare for at få en ny regering, men også for at få en helt anden politik, det drejer sig om.
Det har ført til mange frustrationer.
Heldigvis kan vi se, at de frustrationer nu måske er ved at forandre sig, ændre sig til en aktiv politisk indsats, når f.eks. faglige tillidsrepræsentanter fra hele landet på fredag mødes i Horsens.
Så må vi se, hvilke bud der kommer på, hvilken politik flertallet herinde i Folketinget burde føre, og hvad regeringen kunne gøre for i hvert fald at leve op til nogle af de forventninger, folk har.
Jeg må også sige, at forklaringerne på, hvorfor der skal føres en højreorienteret ulighedsskabende politik, ikke holder.
Altså, der er dels det med den økonomiske krise og det store hul i statskassen – selvfølgelig er det rigtigt, at den borgerlige regering, det borgerlige flertal, gennemførte ufinansierede skattelettelser, det er rigtigt nok – men sådan set blev underskuddet på de offentlige finanser mindre i 2011, end man havde forventet.
Og det ser ud til at blive mindre i 2012, end man regnede med.
Jeg kender godt de der regnemaskiner, man har i Finansministeriet, og som regner ud, at uanset hvad der sker konkret, har det ingen betydning på den lange bane, men jeg tror nu alligevel, at de fleste mennesker har en eller anden opfattelse af, at virkeligheden må sætte sig nogle spor, også i de finansministerielle regnemaskiner.
Dels har vi også set, hvordan uligheden er vokset.
Danmark gik faktisk under VKO-flertallet fra at være verdens mest lige land til at ligge på en tolvteplads, og det var altså vel at mærke i en situation, hvor uligheden bredte sig overalt i den vestlige verden.
Så burde man jo have jubelstemning i den liberale telefonboks.
I en situation, hvor man kan se, at de 49 rigeste familier i Danmark er blevet over 30 mia. kr. rigere og nu har en formue på over 500 mia. kr., vil jeg sige, at det måske er lidt tidligt, at nogle Socialdemokrater begynder at tale om, at der ikke er mere at komme efter hos de rigeste danskere.
Det er vel også sådan, at hvis man snakker om den truende mangel på arbejdskraft, har det vist sig, at de tal, som man har baseret sine forudsigelser på, måske nok har været rigtige, da man lavede forudsigelserne, men de er aldrig nogen sinde kommet til at stemme med virkeligheden, og det kommer de tilsyneladende heller ikke til i 2020.
Det må vel være sådan, at hvis arbejdsstyrken rent faktisk bliver større i 2020, end den er i dag, i stedet for mindre, burde det vel også have nogle konsekvenser for, hvor stor en indsats man skal yde for at øge arbejdsudbuddet, hvor vigtigt det kan være.
Jeg mener sådan set, at hele snakken om at øge arbejdsudbuddet kun giver mening, hvis ideen er, at man skal have øget udbuddet af arbejdskraft så meget, at man kan få presset lønningerne.
Det er også det, økonomerne siger, godt nok tit lidt langt nede i teksten, og der er de fleste journalister desværre holdt op med at læse – og også nogle politikere, har man indtryk af – men der kommer de til at skrive, at det her handler om at skabe øget arbejdsløshed for at få reallønnen til at falde.
Det er sådan set det, det hele handler om, og det er måske også derfor, man skal overveje en lille smule, hvorfor Socialdemokraterne og SF er så optaget af at skabe en situation, hvor der er et stort overskud af arbejdskraft, så man på den måde kan presse løn- og arbejdsforhold nedad.
Vi synes, at man i stedet for at fokusere på at øge udbuddet af arbejdskraft skal fokusere på at skabe nye arbejdspladser og få de nuværende arbejdsløse i arbejde.
Det kan gøres ved at skabe grønne job, etablere jobrotations- og orlovsordninger og ved at bruge de arbejdsløse skolelærere, pædagoger, sygeplejersker og SOSU-assistenter til at skabe en bedre offentlig service.
Det er muligt, at der findes nogle regnemaskiner, der kan gøre, at det giver en bedre økonomi at hjælpe de her mennesker ud i arbejdsløshed og til at leve af overførselsindkomster end til at skabe værdi ved deres arbejde som ansatte i den offentlige sektor.
Det handler jo slet ikke om at skabe større gæld og nye arbejdspladser for lånte penge, men om at turde opkræve pengene hos de rigeste og i den finansielle sektor.
I virkeligheden er hovedudfordringen jo faktisk ikke mangel på penge eller mangel på arbejdskraft.
Udfordringen er, hvordan vi skaber flere arbejdspladser og mere velfærd, men reducerer vores forbrug af jordens naturressourcer og vores forurening.
For i virkeligheden er klimakrisen og den truende mangel på olie bare ét eksempel på, hvordan vores udnyttelse af naturen nærmer sig sin grænse.
En offensiv politik for mere lighed sammen med en offensiv investering i omstilling til miljømæssigt bæredygtige produktionsformer kan skabe tusindvis af arbejdspladser her og nu og forberede Danmark på en fremtid, hvor naturressourcerne ikke længere findes i overflod, men er en mangelvare.
Det er sådan en politik, som er et moderne svar på kravet om at føre en ansvarlig, solidarisk politik, hvor vi giver plads til, at de fattige dele af verden kan udvikle sig socialt, økonomisk og demokratisk og vi også giver fremtidige generationer rimelige udfoldelsesmuligheder.
Det er det, som måske er en af de største svagheder, synes jeg, i regeringens økonomiske analyser og i regeringens økonomiske politik.
Det, der er den rigtige udfordring, ressourcemangelen, forureningsproblemerne, er fraværende i de økonomiske analyser og også fraværende i den økonomiske politik.
Efter at man så har hældt lidt grønt vand ud af ørerne på pressemøderne, kommer der lidt med om, at det også skal ind på den ene eller den anden måde.
Men at løse den udfordring er jo netop det, der er kernen.
En målrettet anvendelse af de penge, man får ud af at fremrykke beskatningen af indbetalingerne på en kapitalpension, kunne være et vigtigt element i en sådan omstilling.
Derfor er vi glade for, at regeringen nu går ind og lægger op til at gennemføre det, som Enhedslisten altid har sagt, nemlig at man skal beskatte de her penge ved indbetalingen.
Det er fornuftigt.
Og man kan selvfølgelig godt anvende de penge på andre jobskabende initiativer end dem, Enhedslisten foreslår, men det ændrer ingenting ved, vil jeg sige, at det er en fælles forpligtelse at få taget fat på den grønne omstilling for alvor, for uden den har Danmark og danskerne i virkeligheden en meget, meget dårlig fremtid, uanset om der skulle blive overskud eller mangel på arbejdskraft.