runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Charlotte Fischer (RV), 2007-05-03:
Jeg vil blot lige knytte en kommentar til det ændringsforslag, som Enhedslisten har stillet uden for betænkning, om forskningsfrihed og hele spørgsmålet om at give forskerne ret til at forske inden for de felter, de måtte have lyst til at forske i.
Når vi alligevel ikke vil støtte forslaget i den udgave, det har her, handler det om, at vi hele vejen igennem har lagt meget vægt på, at universiteterne skal sikres frihed til at tilrettelægge forskningen, sådan som de finder bedst.
Det handler både om, at de skal have mulighed for at udvælge de strategiske områder, som de mener der skal forskes inden for, og om, at de helt konkret skal have mulighed for at tilrettelægge forskningen bedst muligt.
Det her lovforslag indskrænker alt i alt friheden for universiteterne, og derfor er vi overordnet imod hele forslaget.
Vi ønsker nogle universiteter, der har en langt større frihed.
Det er alt sammen for at sige: Forskningsfrihed støtter vi meget, og vi mener også, at det er vigtigt at arbejde videre med mere frihed, men vi mener ikke, at vi her fra Folketingets side skal gå ind og sikre den enkelte forsker en ret til at forske i hvad som helst.
Vi mener, det er universiteternes opgave at tilrettelægge forskningen
bedst muligt.
Det er dem, der ved noget om det.
Det er dybest set ikke os herinde.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-05-03:
Ja, tænk sig: Det Radikale Venstre tør godt give en blankocheck til kommunerne, det tør vi godt.
Vi har tillid til, at kommunerne kan forvalte pengene på fornuftig vis.
Vi har set det i rigtig mange år på egnsteaterområdet.
Refusionsprocenten er faldet år for år med det resultat, at deltagerbetalingen for de elever, der skal på musikskole, er steget og steget.
Resultatet er, at det kun er de rigeste børn, der får deres børn på musikskole, og det ønsker vi ikke i Det Radikale Venstre.
Vi ønsker et kulturliv, hvor der er plads til alle, og hvor alle har råd til at være med.
Hermed sluttede forhandlingen.
Afstemning
Brian Mikkelsen (KF), 2007-05-03:
Det er simpelt hen ikke rigtigt.
Det, der sker nu med den nye strukturreform, er – og det viser alle undersøgelser – at jo større kommuner jo mere kulturel aktivitet.
Vi kan allerede nu se på den investering, der er i kulturen rundtomkring, at man har øje for den prioritering af kulturen.
Så kulturen blomstrer i kommunerne.
Men jeg er da glad for De Radikales kærlighed til kommunerne og muligheden for bare at sende blankocheck til kommunerne til, hvad de har lyst til.
Se, det, som fru Elsebeth Gerner Nielsen siger her, strider jo mod den politik, som også var på området for musikskoler og for museer, da fru Elsebeth Gerner Nielsen var minister.
Jeg har i hvert fald ikke set nogen eksempler på, at man har holdt igen med at etablere musikskoler eller museer, fordi der er rammestyring på de områder.
Selvfølgelig tænker man ikke på den måde.
Hvis man vil have et egnsteater, etablerer man et egnsteater, det er jo en lokal beslutning.
Den bør ikke være begrundet i, om man får støtte fra staten eller ej, når staten i forvejen giver næsten 70 mio. kr. til egnsteatrene, som udelukkende går til kommunerne, hvilket for øvrigt er en fantastisk generøs ordning, som er enestående i verden.
Jeg synes, vi kan være tilfredse med, at der er pluralisme og diversitet i teatermiljøet, og at det går rigtig godt.
Det synes jeg at vi kan være glade for i stedet for at være så pessimistiske og sure.
Det går godt.
Per Clausen (EL), 2007-05-03:
Nu ved jeg ikke rigtig, om man kan være sikker på, at oppositionen altid vil presse på i den rigtige retning.
Jeg har ingen erindring om, at Venstre og Konservative som opposition pressede på for at sætte yderligere tempo i miljøarbejdet i Danmark, dengang vi havde en SR-regering, men det kan selvfølgelig være en erindringsforskydning.
Så vil jeg bare sige, at jeg er meget glad for, at hr. Christian Wedell-Neergaard bekræftede det, der står i vores beslutningsforslag, om, hvad der er sket i andre lande, at man i 2002 indførte et forbud i Holland, at man har indført et delvist forbud i Sverige, og at man arbejder med at indføre et forbud i Norge.
Det er fuldstændig rigtigt.
Men ville det ikke i den situation være sådan, at Danmark godt kunne spille en meget vigtig rolle ved f.eks. i forhold til den norske regering at sige: Vi ved, I arbejder med at indføre sådan et forbud.
Det vil vi også gerne gøre her i Danmark, sådan at vi i fællesskab kan lægge pres på både producenter og på den politiske proces i EU?
Men så er vi vel også der, hvor hr. Christian Wedell-Neergaards eneste håb er EF-Domstolen.
Hvis EF-Domstolen mod vores forventninger og mod vores håb træffer en forkert beslutning i den her sag, så har hr. Christian Wedell-Neergaard ikke flere midler, han kan tage i anvendelse, og det er vel en kedelig ting.
Det andet, jeg vil spørge om,
Torben Hansen (S), 2007-05-03:
Jamen de står her ikke, og de er heller ikke med i forslaget.
Jeg kan bare konstatere – og jeg vil gerne gentage det nu for tredje gang for hr. Wedell-Neergaard – at regeringen selv på et samråd i august eller september 2005 har åbnet for, at det kunne være en mulighed.
Nu bliver det her forslag jo så ikke vedtaget, desværre, det skal jeg beklage dybt,
men når 2006-tallene kommer og de så vender den forkerte vej for fjerde gang i træk under den her pesticidplan, og regeringen kommer og siger, at den vil tage sit forslag fra 2005 frem, og det bl.a. indeholder kvoter og afgifter, og regeringen mener, at det er et virkemiddel, så vil vi bestemt ikke afvise det.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-05-03:
I forslaget nævnes udarbejdelse af pesticidreduktionsplaner, indsendelse af en sprøjtejournal, offentliggørelse af samtlige sprøjtejournaler på internettet, gennemførelse af syn af sprøjteudstyr og intensivering af myndighedernes kontrol.
Hvor står kvoter og afgifter? spørger jeg hr. Torben Hansen.
Torben Hansen (S), 2007-05-03:
Pr. definition tror jeg, at man skal vare sig meget for at sige, at vi spilder hinandens tid i Folketingssalen.
Jeg tror, hr. Christian Wedell-Neergaard vil give mig ret i, at det er vigtigt, at vi netop får sådan en debat i Folketingssalen, og at den ikke foregår bag lukkede døre.
Sidste gang, der blev fremsat et pesticidbeslutningsforslag af Socialdemokratiet i Folketingssalen, var i april 2004.
Så har der været nogle drøftelser undervejs.
Der er ikke sket noget som helst.
Derfor synes vi, at det er rimeligt, at vi nu tager de her redskaber frem og får dem debatteret i det offentlige rum og får dem debatteret, hvor tingene rent faktisk skal debatteres, nemlig i Folketingssalen.
De fem punkter, som vi har med i forslaget, synes vi rent faktisk er meget væsentlige punkter i forbindelse med opfyldelse af målsætningen om at få nedbragt pesticidforbruget.
Jeg kan bare konstatere, at regeringen tidligere har sagt, at hvis det ikke var tilstrækkeligt, så ville man gerne ind at bruge kvoter og afgifter.
Hvis det er det, der er udspillet fra regeringen, hvis det er det, der er udspillet fra Det Konservative Folkeparti, så vil jeg slet ikke feje det fuldstændig af banen og modsætte mig det; så vil jeg meget gerne være med til en debat om det.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-05-03:
Nu kan man jo spørge, om ikke det er hr. Torben Hansen, der har spildt vores tid her den sidste times tid, hvor vi har behandlet noget, som har været behandlet adskillige gange i Miljøudvalget, og hvor der rent faktisk er en nogenlunde enighed.
Det, der kan bringe mig op at stå i dag, er altså det forhold, at der foreligger et beslutningsforslag fra Socialdemokratiets side med fem konkrete punkter, som præcis rummer det svar, fru Mette Gjerskov gav til ministeren, da ministeren spurgte: Hvad er Socialdemokratiets politik?
Og så har hr. Torben Hansen brugt hele dagen på at forklare, at Socialdemokratiet også kan alle mulige andre ting.
Derfor står tilbage at få svar på, hvad det er, Socialdemokratiet står for.
Hvad er Socialdemokratiets politik på det her område?
Hvad er en realistisk løsning set med hr. Torben Hansens briller?
Steen Gade (SF), 2007-05-03:
Jeg har diskuteret det siden 1980'erne, men jeg synes jo ikke, der er kommet tilstrækkeligt ud af det, kan man sige, så hvis hr. Wedell-Neergaard er træt af det nu, så skulle jeg jo slæbe mig ned ad talerstolen af træthed.
Men jeg vil så fortsat kæmpe for, at vi får leveret det resultat, der skal leveres, og jeg har aldrig troet på, at der kun var ét middel, der virkede, og det vil der heller ikke være, når vi skal stramme op.
Jeg vil sige til hr. Christian Wedell-Neergaard, at man ikke kan komme uden om, at der må foretages opstramninger.
Vi skal have en sikkerhed for – så godt, som vi nu kan få det herinde i Folketinget – at det, vi vedtager, virker, og det er efter min mening både noget med afgifter eller kvoter og noget med sprøjtejournaler og noget med rådgivning og noget med certificering osv.
Jeg tror i virkeligheden ikke, at vi kommer uden om at bruge alle redskaber.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-05-03:
Altså, en af de ting, der kan gøre mig helt træt, er, at det er, som om det er første gang, vi diskuterer det her.
Hvad er det, hr. Steen Gade vil have mere, når nu vi ligger i førerfeltet på flere punkter?
Socialdemokratiet fremsætter et beslutningsforslag, som man så tilføjer kvoter og afgifter, Det Radikale Venstre vil helt af med pesticiderne, og SF har sat sig for at sige noget skrapt, nemlig at nu vil man også satse på kvoter og afgifter.
Hvad skal vi tro på?
Hvad er indholdet i det, der kommer frem her i dag?
Hvad er det, der vil påvirke erhvervets rammevilkår i årene fremover?
Steen Gade (SF), 2007-05-03:
Når man ser på dansk landbrug, kan man jo sige, at vi har en del, som ikke bruger pesticider, og så har vi en del, der er pesticidlandbrug.
Det er jo her, vi så i dag diskuterer en reduktion af pesticidforbruget.
Det mener vi at vi har meget stærkt brug for.
Det har vi sådan set haft længe.
Det er en af de kurver, der går den forkerte vej under den her regering, på trods af at man faktisk har lavet en handlingsplan fra 2004 til 2009, men den virker jo bare ikke.
Det synes jeg er den vigtige konstatering, og derfor forstår jeg godt, at Socialdemokratiet har fremsat det beslutningsforslag, og at vi skal have debatten her.
Ministeren har jo også tidligere været ude at sige, sidste gang det gik den forkerte vej, at hvis det ikke blev bedre, så skulle der ske en hel masse ting, og vi har vel nu haft den melodi kørende i to år.
Jeg håber, at det betyder, at der for alvor skal ske noget til sommer, for jeg kan jo også forstå – det er ikke blevet sagt direkte – at reelt er det sådan, at ministeren er rimelig sikker på, at når tallene kommer, viser de, at det også er gået den gale vej sidste år.
Jeg er sådan grundlæggende enig i de ting, der står i Socialdemokratiets beslutningsforslag, men jeg mener ikke, det kan stå alene.
Jeg mener også, vi skal kigge på afgifter og kvoter, og det synes jeg, selv om jeg godt kender nogle af indvendingerne og også kender den rapport, som ministeren redegjorde for, da vi havde debatten i udvalget i et samråd.
Det, jeg synes er vigtigt her, er, at vi får taget en beslutning, som skaber langt, langt større sikkerhed for effekt end den, der har været før, for vi kan jo ikke blive ved med at leve med, at behandlingshyppigheden stiger, når den skulle falde.
Det er snart mange år siden, man lavede målet om 2, og i øvrigt har vi så en behandlingshyppighedsmålsætning på 1,7 fra Bicheludvalget.
Jeg kan snart ikke huske, hvor længe det er siden, men det er vel 10 år siden, at Bicheludvalget formulerede, at 1,7 var helt uproblematisk i forhold til den danske økonomi.
Vi kunne i virkeligheden gå helt ned på 1,4 ifølge rapporten, da den blev skrevet.
Så er der en diskussion om, hvorvidt man skal lave en helt ny måde at beregne det her på.
Det, jeg vil advare imod, er, at vi får en beslutningsproces, hvor man laver et helt nyt beregningsgrundlag, og så siger man, at så kan vi med et nyt beregningsgrundlag sætte nogle initiativer i gang, og derefter kan vi ikke gennemskue, om vi faktisk har fået nogen resultater.
Så jeg mener, at det er ganske vigtigt, at man fortsætter med behandlingshyppighed, men dermed har jeg jo ikke afvist, at man samtidig kan diskutere, om tingene kunne gøres på en bedre måde end ved behandlingshyppighed, for det er jo klart, at det kan diskuteres løbende.
Johs. Poulsen (RV), 2007-05-03:
Det ville være dejligt, hvis vi havde en eftermiddag til at diskutere det og ikke den tid, som formanden formodentlig vil begrænse os til, for det er naturligvis en kombination af en lang række virkemidler.
Men først og fremmest er det naturligvis en tæt, god og konstruktiv dialog med det erhverv, som skal udvikle sig.
Det her kan ikke foregå sådan, at det er dem og os, eller på en sådan måde, at man står i forskellige grøfter.
Det kan kun foregå, hvis også erhvervet indser, at der er andre måder at gøre tingene på end de måder, man traditionelt har gjort dem på.
Der mener vi rent faktisk, at der er store dele af erhvervet, der meget gerne vil deltage i den diskussion, og jeg tror ikke, det er hr. WedellNeergaard ubekendt, at lige nøjagtig den radikale miljøordfører deltager i rigtig mange diskussioner med rigtig mange landmænd og rigtig mange landbrugsorganisationer om de her emner, og der er det altså ikke fjernt at diskutere forskellige udviklingsmuligheder.
De respekterer rent faktisk, at der også er en politisk holdning til, hvor man gerne vil hen.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-05-03:
Der var engang, der var en enkelt landmand i Det Radikale Venstre, og der er vel en enkelt tilbage, og derfor kunne det være sjovt at spørge hr. Johs. Poulsen: Hvordan vil hr. Johs. Poulsen komme til det utopia, som han tænker sig?
Hvordan skal vi komme derhen?
Hvad er det for nogle faktorer, hr. Johs. Poulsen vil sætte ind for at komme frem til sin utopi?
Johs. Poulsen (RV), 2007-05-03:
Hvis jeg skal skære det lidt hårdt til, så vil jeg da gerne opstille utopien om, at det kunne lade sig gøre at have et landbrugserhverv, som ikke var en belastning for miljø, dyr, sundhed – altså mennesker – på en sådan måde, som vi ser det i dag.
Det ville jeg meget gerne.
Og det kræver naturligvis, at man også opstiller nogle målsætninger om, at det kan lade sig gøre at gøre det anderledes end den måde, man producerer på nu.
Så ja, vi ville gerne, at man på lang sigt nåede frem til at have et erhverv, hvor man i og for sig ikke havde en belastning for brug af giftstoffer, som vi ved har en lang række negative virkninger i forskellige sammenhænge.
Det kan naturligvis ikke foregå over night, det kan naturligvis heller ikke foregå over få år, men hvis ikke man stiller diskussionen op, stiller muligheden op, stiller målet op, så går udviklingen i hvert fald ikke i den retning.
Og vi vil gerne vedkende os fra radikal side, at vi gerne så, at man i løbet af nogle årtier havde en situation, hvor den dominerende del af dansk landbrug havde afsæt i det fundament, hvorpå man driver økologisk landbrug.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-05-03:
Er det et radikalt ønske at bringe pesticidforbruget ned til nul, og med hvilke midler skal det så ske?
Hvad er det for en målsætning, hr. Johs. Poulsen stiller op her, og hvad vil det betyde for landbruget?
Steen Gade (SF), 2007-05-03:
Nu blev der klart svaret 1,7, og at belastningen skal ned, men det blev der faktisk ikke i det første, men det var måske et kiks.
Men der er jo stadig usikkerhed om beregningsgrundlaget, og så vil jeg stille et spørgsmål.
Når vi nu går fra den her periode, og indtil vi skal diskutere det senere på året, og når vi ved, at det ikke er blevet bedre, det er blevet værre – det har både ministeren og den konservative ordfører jo sådan set sagt mellem linjerne – er det så det eksisterende beregningsgrundlag, vi skal lave en indsats efter, eller forbereder man samtidig et nyt beregningsgrundlag, som gør det endnu mere vanskeligt at finde ud af, hvad der sker?
Det har vi sådan set gjort i mange år, og de eksisterer jo også.
Så det kan ikke være en nyhed.
Rammevilkårene er vel klare nok.
Det, dansk landbrug skal levere, er en sikker nedgang for behandlingshyppighed, og det skal vi politikere hjælpe med til ved at tage beslutninger, som vi er så sikre, som vi overhovedet kan være, på virker.
Og så kan vi konstatere, at det, der har været foretaget indtil nu, ikke har haft den sikkerhed, fordi der er behandlingshyppigheden gået den forkerte vej.
Den er steget.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-05-03:
Det er polemik.
Og derfor kan jeg da godt bekræfte det, jeg sagde i min ordførertale, nemlig at vi skal nå de 1,7; forbruget skal ned, og der skal ikke ændres på beregningsgrundlaget, sådan at forstå, at det i hvert fald ikke skal ændre på miljøbeskyttelsen.
Vi kan godt bruge nogle andre tal for min skyld, men behandlingshyppigheden har jo vist sig at være en hensigtsmæssig måde at arbejde på, og derfor forstår jeg ikke, hr. Steen Gade sår tvivl om, hvorvidt Det Konservative Folkeparti ønsker at arbejde for at nå de her mål.
Det er der ingen tvivl om: Det gør vi.
Jeg mener, at man skal satse på EU-sporet.
Det drejer sig om at opnå et fælles forbud i EU for derved at sikre, at man får et forbud, der virker, og får en situation, hvor vi stadig væk kan fastholde samhandel med de øvrige EU-lande.
Det er rigtigt, at Sverige har forbudt dekaBDE, men de kan forvente en reaktion fra EU, og dermed står de alene.
Svenskerne har ikke lagt sag an mod Kommissionen med hensyn til undtagelse af forbud mod BDE, ligesom Danmark har.
Danmark har dér vist en aktiv linje.
Norge har ikke indført særregler.
Holland har ikke indført nationale særregler.
Det mener jeg heller ikke Danmark bør gøre.
Jeg synes, at vi her i Folketinget skal skelne mellem den lovgivende og den dømmende magt, altså, det forhold, at vi er lovgivere som folketingspolitikere, at det er os, der laver lovene og reglerne, og så skal vi jo naturligvis ikke i alt for vidt omfang deltage i at føre de regler ud i livet og være den udøvende magt.
Og derfor er der en vis rigtighed i udsagnet fra hr. Johs. Poulsen om, at det virker som et levn fra tidligere, at der sidder folketingspolitikere i Naturklagenævnet.
Men jeg siger jo også, at det havde en historisk begrundelse, og derfor mener jeg godt, at det kan fortsætte lidt endnu, indtil vi får overblik over, hvad der sker, hvad det er for nogle sager, der bliver tilbage i Naturklagenævnet, når den her reform er gennemført, og så må vi se, om der på det tidspunkt så er behov for en egentlig klagereform.
Johs. Poulsen (RV), 2007-05-03:
Hr. Wedell-Neergaard er jo efter min opfattelse en mand, der ud over at beskæftige sig med, hvordan man praktisk kan lave god lovgivning, som er til gavn for det her land, også en gang imellem forholder sig til nogle mere principielle problemstillinger.
Og jeg er sådan set enig i udsagnet om, at man kan have haft – og måske altså også fortsat i et vist omfang kan have – den oplevelse af vores klagesystemer, når man ser dem under et, at de har sådan en kafkask karakter, jeg tror, det var det udtryk, ordføreren brugte.
Men jeg vil godt spørge: Er hr. Christian Wedell-Neergaard derfor ikke også enig med mig i – og det var så det principielle, jeg også vendte med ministeren – at det er meget, meget vigtigt, at vi får lavet en reform, så vi får løst problemerne med magtens tredeling og det, at det er politisk motiverede afgørelser, som foretages i nogle situationer?
For det er det jo.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-05-03:
Ja, dette er endnu et beslutningsforslag, hvor oppositionen peger på, at det går for langsomt.
Det vil jeg naturligvis afvise, og Det Konservative Folkeparti afviser også beslutningsforslaget i sin helhed.
Beslutningsforslaget opfordrer jo til, at der nedsættes en arbejdsgruppe, som det har været sagt nogle gange, og det sker på baggrund af debatten i forbindelse med ændringer af klagenævn og klagebestemmelser, sådan som vi gennemførte det for ca. 1 år siden, og i forbindelse med den efterfølgende høring.
Og det er da rigtigt, at den efterfølgende høring satte et stort spørgsmålstegn ved, om den nuværende indretning af klagesystemet er hensigtsmæssig, og der var en del debat på det tidspunkt.
Man kan sige, at for klageren er det at klage på miljøområdet en kafkask proces, hvor der altså indgår en række elementer, som det kan være vanskeligt at overskue for den enkelte.
Det kan vi først svare på, når de ændringer, der er gennemført, har vist, hvordan systemet kommer til at fungere fremover.
I forbindelse med kommunalreformen er der overført et stort antal sager fra Miljøstyrelsen til Miljøklagenævnet, og i forbindelse med husdyrlovene er Miljøklagenævnet jo indsat som klageinstans på det område.
Først når effekten af det viser sig, ja, så står vi i en situation, hvor vi kan vurdere, om der er behov for yderligere ændringer.
Så fremhæves det, at der sidder folketingspolitikere i Naturklagenævnet.
Der skal jeg bare erindre om, at Naturklagenævnet jo er et traditionelt organ, der kommer tilbage fra det gamle Overfredningsnævn, og der var der et samarbejde mellem de lokale politikere og folketingspolitikerne, som skulle formidle kontakten til de lodsejere, som var omfattet af de store fredningssager.
Så der er altså en historisk begrundelse for, hvorfor Naturklagenævnet ser ud, som det gør.
Det er derfor for tidligt at foretage ændringer, som den tidligere ordfører fra Dansk Folkeparti også var inde på, og derfor synes jeg, vi skal vente og se det her mere i det lys, at oppositionen naturligvis er utålmodig efter, at der skal ske ændringer, og det forstår jeg godt, men vi som regeringsordførere må jo sige: Lad os nu lige se, hvordan de ændringer, vi har sat i værk, fungerer.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-05-03:
Jo, men jeg må jo bare sige til hr. Johs. Poulsen, at de folk, som vi hørte fra, før vi vedtog loven sidste år, har jeg ikke hørt fra siden.
Jeg går også ud fra, at de, hvis det var, at der havde været de store problemer, som de selv havde forudset, så nok havde henvendt sig igen.
Det er ét punkt; det kunne jo være ganske interessant, hvis de havde sendt noget til os, til mig.
Derfor må jeg sige, at det jo godt kan være, at man så også som politiker har haft nogle synspunkter i forbindelse med nogle love, der er blevet indført, om, at det ikke er godt nok, og at man vil have nogle ændringer, og hvor det så viser sig, at de problemer, som man selv ville have taget højde for med de ændringer, alligevel ikke er fremkommet, som man egentlig troede de ville.
Så derfor er vi nødt til at sige, at vi lige skal samle nogle erfaringer, og så må de folk jo altså også lige gøre sig den ulejlighed og sige, at de stadig væk står ved, at de vil have nogle ændringer.
Men jeg har altså ikke hørt fra dem siden, og derfor må jeg også sige, at jeg så ikke tror på, at det er lige nu, vi skal gøre det.
Johs. Poulsen (RV), 2007-05-03:
Det, de forskellige folk, som jeg nævnte før, forholdt sig til, var jo klagesystemet, som vi kender det nu, altså også efter kommunalreformen.
De vidste jo godt, hvad der tegnede sig, og noget af det var jo allerede vedtaget.
Så det, de har forholdt sig til, var jo præcis den måde, det fungerer på nu, og det er der, hvor de har sagt, at det er helt uholdbart, og at der skal en reform til, og de havde også en række bud på det; i et i nogle sammenhænge i øvrigt helt usædvanligt fællesskab kom folk med bud på, at det her skal laves om.
Og som ministeren allerede har sagt i sin indledning, er beslutningsforslaget jo ikke et voldsomt og omkalfatrende forslag, det er jo tværtimod et meget forsigtigt forslag, der sådan set bare siger: Skulle vi ikke nedsætte en arbejdsgruppe, som kunne komme med et bud på, hvordan det her bedst kan gribes an?
Der er selvfølgelig alligevel en pointe i det, og pointen er jo, at vi fra radikal side tror, det er klogt at nedsætte en sådan arbejdsgruppe, fordi den vil kunne inkorporere de forskellige synspunkter og interesser, der er udefra, i det forberedende arbejde.
Hvis det foregår på den måde, der nu er skitseret, så lægger man jo op til, at det er ét ministerium, eventuelt flere ministerier, som skal komme med et udspil, og der vil jeg da tro, at den førstnævnte fremgangsmåde egentlig ville være en, der normalt lå bedre til Dansk Folkeparti, altså at man inddrog folk udefra i den forberedende fase.