Karsten Lauritzen (V), 2010-05-26:
Altså, jeg er enig med fru Astrid Krag i, at ægtefællevold, uanset om det er en mand, der tæver en kvinde, eller omvendt, og uanset etnicitet, er noget, vi som folkestyre og som stat må gribe ind over for og straffe.
Det gør man jo i lovgivningen allerede i dag.
Så kan man diskutere, hvordan man løser problemerne.
Det, jeg siger fra Folketingets talerstol på Venstres vegne her i dag, er blot, at det beslutningsforslag, som Socialdemokratiet og Socialistisk Folkeparti har fremsat, ikke vil bidrage til en løsning af problemerne.
Og tilsyneladende har en af forslagsstillerne også erkendt det, hvis man skal tage udtalelsen i Politiken den 7. februar til troende, hvor hr. Henrik Dam Kristensen siger, at lovgivningen fungerer, som den skal.
Så kan vi snakke om en række andre initiativer, og den debat tager jeg meget gerne.
Det er jo en debat, vi har haft under satspuljeforhandlingerne, hvor vi jo sætter penge af til bl.a. at bekæmpe æresrelateret vold.
Der vil jeg gerne være med til at tage en diskussion om, hvorvidt den indsats, vi gør i dag, er nok.
Jeg vil starte med at sige, at i Venstre er vi fuldstændig enige med forslagsstillerne i, at der skal tages særlige hensyn til kvinder, som bliver udsat for vold.
Derfor er det også godt, at lovgivningen gennem de sidste 14 år netop har taget det særlige hensyn.
Lad mig uddybe det.
En af de ting, som forslagsstillerne foreslår, er, at retningslinjerne for fornyelse af opholdstilladelser til voldsramte kvinder skal præciseres.
Det er desværre kun et meget symbolsk forslag, da både lovgivningen og – synes jeg også – praksis, hvis man kigger på den, i dag er ganske klar.
Således har det siden 1996, dengang der var en socialdemokratisk regering, været fastlagt i lovgivningen, at udlændingemyndighederne skal foretage en konkret vurdering, når en opholdstilladelse inddrages som følge af samlivsophør.
Her skal der bl.a. tages særligt hensyn til, om det skyldes vold, misbrug eller anden overlast.
At reglerne allerede i dag tager hensyn til voldsramte kvinder, mener vi i Venstre bekræftes af ministeriets udvalgssvar på spørgsmål 136 og 137, som jeg her kan afsløre at jeg har stillet, fra denne samling.
De viser, at 48 ud af 58 kvinder, hvis samliv ophørte som følge af vold, fik forlænget deres opholdstilladelse i 2009.
I 2008 var der 31 kvinder, hvoraf 30 fik forlænget deres opholdstilladelse.
Helt grundlæggende må jeg sige, at jeg er noget forundret over, hvad det er, oppositionen foreslår.
Som ministeren har redegjort for, foreslår man altså, at udlændingemyndighederne skal tage hensyn til kvinders sikkerhed i hjemlandet, hvis de sendes hjem, og det til trods for, at det allerede er med i vurderingen i dag.
Lad mig lige opsummere: Vi står altså her og behandler et beslutningsforslag, hvor hovedparten af forslaget allerede er gældende lov.
Men ikke nok med det, jeg må notere mig, at den ene af forslagsstillerne tilsyneladende udmærket er klar over det.
Hr. Henrik Dam Kristensen, som er en af forslagsstillerne, blev den 7. februar i år interviewet til Politiken om udenlandske voldsramte kvinder.
Her udtaler han, at han ikke mener, at der er behov for en lovændring, da han mener, at loven virker, som den skal.
Jeg kan godt forstå, at han siger, som han gør, for når man kigger på tallene, tager lovgivningen allerede i dag hensyn til voldsramte kvinder.
Den gør det, som oppositionen efterlyser med det her beslutningsforslag.
Jeg ved ikke, om hr. Henrik Dam Kristensen har ændret holdning, eller om han har glemt, at han havde den holdning, men det er da paradoksalt.
Uanset hvad er det dybt utroværdigt, at man her er kommet med et beslutningsforslag, som allerede i dag er en del af lovgivningen og tilmed gennemført i en socialdemokratisk regerings tid.
Derfor kan Venstre ikke støtte beslutningsforslaget.