Per Clausen (EL), 2010-04-22:
Jeg kan da til Liberal Alliances beroligelse sige, at i hvert fald fire ud af de fem forbud, som blev nævnt i talen, er forbud, som Enhedslisten har sagt at vi ikke støtter.
Der er heller ingen af de forbud – med undtagelse af sådan en antydning omkring et burkaforbud – som er gået igennem, så der er måske ikke nogen grund til at være så bekymret.
Jeg vil sige, at personligt har jeg det da ikke vældig dårligt med, at Folketinget bruger tid på at diskutere, hvordan vi undgår, at folk får allergi eller andre alvorlige lidelser af hårfarve, i stedet for bruge tid på, hvordan vi kan forringe forholdene for arbejdsløse og forringe forholdene for folk, der er på efterløn.
Jeg synes sådan set, at det er bedre at diskutere, hvordan vi skaber bedre vilkår for mennesker, end hvordan vi skaber dårligere vilkår for mennesker.
Men Liberal Alliance har selvfølgelig en anden tilgang til den diskussion, og det er fair nok.
Ellers vil jeg om diskussionen i dag jo sige – hvis man tager de positive briller på, og det skal man jo gøre indimellem, ellers bliver det også lidt for trist –
at den del af Enhedslistens forslag, der handler om at pålægge regeringen at gøre en indsats for at få etableret et forbud i EU, og den del af forslaget, der handler om, at man skal tage kontakt til andre medlemslande også med henblik på eventuelt at få dem med på et forbud, der så ikke omfatter hele EU, men dele af EU, jo da i hvert fald har fået en relativt positiv modtagelse fra nogle i Folketingssalen.
Det videre udvalgsarbejde vil så vise, om disse nogle kommer til at omfatte et flertal, men vi har jo erfaring for, at når vi diskuterer ting, der vedrører de her farlige kemikalier, kan vi godt rokke lidt med båden en gang imellem, og af samme grund er jeg også helt indstillet på, at vi forsøger at få lavet en beretning på det her område, selv om vi så i første omgang jo altså ikke kan gå efter – og det kan jo tydeligt høres på debatten – at få indført nogle særregler i Danmark.
Det, som er baggrunden for Enhedslistens forslag, er jo, at det faktisk er sådan, at der bliver sendt flere hundrede mennesker på skadestuen med alvorlige allergiske reaktioner hvert år på grund af hårfarvning.
Det skyldes så de her to kemiske stoffer, som jeg vil nøjes med at kalde PPD og PTD – hvis man skal udtale dem helt, går det i hvert fald galt.
Der er tale om nogle stoffer, som er stærkt allergifremkaldende, kan give alvorlig eksem, kan påvirke immunforsvaret og i sidste ende resultere i kræft.
Der er altså tale om alvorlige giftstoffer, som man så selvfølgelig forsøger at regulere indholdet af i de enkelte produkter.
Men der er efter min opfattelse og efter eksperters opfattelse ikke nogen tvivl om, at EU's regler i dag tillader de her stoffer i en sådan mængde i hårfarver, at de i hvert fald stadig er allergifremkaldende, og at de grænseværdier, man har, faktisk er langt over det, man skulle ned på, hvis man skulle undgå det.
Så er der det lidt særlige ved det her, at efter at vi har hørt en debat, hvor mange har anført, at vi nærmest ville få sådan ulandslignende tilstande, hvis vi ikke havde de her produkter – det var lige før, at man skulle meget langt væk for at finde noget lignende – så er det lidt underligt, at der faktisk er nogle EU-lande, som havde et forbud mod anvendelse af de her produkter, før EU vedtog et kosmetikdirektiv, som tillod dem.
De lande drog så den konklusion, desværre, at de så var nødt til at rette sig efter EU og afskaffe forbuddet.
Det er på den baggrund, at jeg synes, at det måske kan være lidt spændende i udvalgsarbejdet at arbejde lidt med, hvordan man f.eks. i Sverige klarede sig uden de her produkter i en årrække.
Jeg er ikke sikker på, at de alle sammen købte hårfarve under et besøg i Helsingør, hvor de skulle drikke øl, som hr. Jørn Dohrmann beskrev.
Jeg kan være lidt bekymret for, om man i givet fald kunne komme til at købe en forkert farve, hvis man køber det i den tilstand, som nogle undertiden har været i, når de har været i Helsingør – som jeg i hvert fald har fået det beskrevet.
Og da jeg kommer fra Aalborg, har jeg jo også set noget en gang imellem.
Der er jo ikke nogen tvivl om, at der her er tale om nogle alvorligt allergifremkaldende stoffer.
Miljøstyrelsen, Forbrugerrådet, Kosmetikrådet og Videncenter for Allergi advarer imod dem og siger sådan set også meget klart, at de her stoffer ikke alene er allergifremkaldende, men at flere undersøgelser har vist, at frisører har stor risiko for at udvikle blære- og nyrekræft gennem deres arbejde med hårfarve.
Hvis man ikke tager det her alvorligt, kan man jo prøve at kigge på statistikken.
Det er sådan, at hvis man kigger på gennemsnitsalderen for mennesker, som får erstatning på grund af arbejdsskader, kan man se, at den er suverænt lavest blandt frisører på grund af alle de kemikalier, de omgås.
Så der er altså også et klart arbejdsmiljøproblem i det her.
Som jeg også antydede i diskussionen her i dag – også diskussionen om, hvordan man dog har klaret sig i andre relativt civiliserede lande uden de her produkter – så findes der alternativer.
Det er ikke sådan, at hvis man forbød de her stoffer, ville folk ikke kunne farve deres hår.
Københavns Kommune har i samarbejde med Danmarks Frisør- og Kosmetikerforbund udarbejdet en positivliste for hårprodukter uden PPD og PTD, så der findes altså nogle muligheder.
Men Enhedslisten er, på trods af at vi synes, at man godt kunne gå noget hurtigere frem i forhold til at etablere et forbud end det, der har været foreslået i debatten i dag, helt indstillet på at indgå i arbejdet med at lave en beretning, hvor udgangspunktet er, at vi må aftale med regeringen, gerne i venskabelighed og fredsommeligt, at regeringen arbejder på at få etableret et forbud i EU, gerne inden for de 5 år, som er nævnt, og at vi også afprøver den model, som fru Pia Olsen Dyhr foreslog, nemlig en model, der handler om, at en gruppe lande går sammen om at etablere et forbud.
Tilbage står vel alligevel, at jeg må indrømme, at jeg har svært ved at se, at det, at EU vedtager et kosmetikdirektiv, der åbner op for de her giftstoffer – og ikke bare åbner op for dem, men forhindrer, at lande, der måtte ønske det, kan have et forbud mod det – ikke er noget, man primært gør for at varetage industriens interesse, også industriens interesse i ikke at blive udsat for et alt for hårdt pres i forhold til at udvikle alternative produkter.
Der synes jeg måske, at vi skulle prøve at vende det om, så vi får lagt et massivt pres på producenterne på det her område.
Men jeg ser frem til udvalgsarbejdet, og det skal ikke skorte på forhandlingsvilje og resultatorienterethed fra Enhedslistens side i den her sag.