René Christensen (DF), 2011-04-05:
Nu kan man jo altid komme med eksempler, der er så outrerede, at man kan afvise alt.
Jeg tror nu ikke, at en forsamling på 400 mennesker kan holde fuldstændig sammen omkring, hvad det var man ville sige, og det er heller ikke det, det her forslag går ud på.
Men jeg kan alligevel høre, at De Konservative siger, at der er lidt om snakken.
Der vil være nogle sager, hvor det her kunne være fristende.
Så vil jeg stille det samme spørgsmål, om man så ikke skulle kigge på, hvad det er for nogle af sagerne, hvor det kunne være fristende.
Man kan jo tale om at blive uskyldigt dømt.
Hvis der er fire eller tre eller to, der har været sammen om at udøve grov vold – det ved man er foregået – alle er til stede, så er der altså ingen, der er fuldstændig uskyldige, det ved man.
Det er så endt med, at der er blevet brugt et mordvåben eller andet til enten at stikke eller skyde det pågældende offer med af de to, tre eller fire, der har været til stede.
Altså er der ingen, der er fuldstændig uskyldige, til stede.
Hvis de to, tre eller fire så vælger at holde helt tæt og ikke vil fortælle, hvem af dem der har gjort det, så er problematikken, at man bliver dømt ud fra en helt anden paragraf, som er langt, langt mildere.
Det er jo de tilfælde, som er de allerværste.
Jeg kan høre på ordføreren, at der er nogle andre tilfælde, som man mener ikke er så slemme.
Dem kan vi jo så pille ud af forslaget, og så kan vi snakke om det, som vi er enige om, hvor det er virkelig slemt, hvor der er nogle, der ikke er uskyldige.
Man skal have tillid til domstolene, det har vi så sandelig også, vi ønsker heller ikke, at helt uskyldige mennesker bliver dømt for noget som helst.
Men er det i de sager, hvor man dog kan bevise, at alle har været inde og lave meget, meget grov vold – efterfølgende er det endt med drab – og de vælger at have en loyalitet over for hinanden, vi skal tale om at man eventuelt skulle lave lovgivningen om vedrørende?
For så er vi meget parate til at indskrænke vores forslag, så vi kan finde de punkter, hvor man er enige.
Så kan jeg forstå på De Konservative, at man altså mener, at det er … [Lydudfald] … system, man har.
Som jeg sagde før: Hvis man skal foretage et drab, så skal man bare være to, der tager af sted, og så skal man lade være med at fortælle, hvem der gør hvad.
Så skal man bare huske at sparke til og slå på offeret, enten før offeret bliver slået ihjel, eller efter offeret bliver slået ihjel, for så kan man blive dømt for grov vold, fordi det ikke kan dokumenteres, hvem der eventuelt har ført kniven.
Konservative mener så, at det system vil man gerne bibeholde, man vil ikke engang tale om, om man kunne afgrænse det her.
Men synes man virkelig fra De Konservatives side, at det er et godt og fair system, at bare de kriminelle elementer kan holde tæt, bliver man ikke dømt for drab; altså, selv om der ligger en død person, selv om det kan bevises, at begge personer har været til stede, selv om det kan bevises, at begge personer har lavet grov vold, men det ikke lige kan bevises, hvem der førte kniven, skal begge derfor frikendes for drab og kun dømmes for grov vold? Så må jeg sige, at jeg troede, at De Konservative gik lidt mere ind for, at det også skulle være lidt retskaffent over for offeret og de efterladte.