Uffe Elbæk (RV), 2012-03-23:
Allerførst vil jeg sige tak for de bemærkninger, der er faldet.
Det er jo dejligt at se, at det her lovforslag får politisk opbakning fra alle Folketingets partier.
Selv om der vil blive lidt overlap mellem det, jeg nu kommer til at sige, og nogle af de indlæg, der allerede har været, så vil jeg alligevel gennemgå og opsummere lovforslagets indhold.
Det lovforslag, som regeringen har fremsat, er først og fremmest resultatet af den aftale på teaterområdet, som blev indgået i juni sidste år.
Men der er også enkelte ændringer, som er tilføjet, efter at lovforslaget har været i høring.
De ændringer har vi været enige om i aftalekredsen.
Lovforslaget består af en række ændringer til den gældende teaterlov, men medfører ikke nye ordninger for scenekunsten i Danmark.
Man kan vel tale om en modernisering af den gældende lov, en modernisering, som tydeliggør, at loven ikke kun handler om teater i traditionel betydning.
Vi foreslår, at loven ændrer navn til lov om scenekunst.
Mon ikke den til daglig vil blive kaldt scenekunstloven.
Alle steder, hvor det giver mening, er ordvalget blevet tilpasset, men hvor der er tale om scenekunstinstitutioner, som har ordet teater som en del af deres navn, er ordvalget uændret.
Tilpasningen vil ikke ændre på, hvem der kan få tilskud, eller på, hvor store tilskud der bliver tale om.
Tilpasningen betyder, at det bliver tydeligt i lovteksten, at loven også omfatter musikdramatik, dans, nycirkus, performance, og hvad der ellers findes på scenekunstområdet.
Generelt søger lovteksten væk fra detailregulering.
Det resulterer i, at vi fjerner beskrivelsen i lovteksten af, hvad navngivne institutioner på scenekunstområdet skal gøre.
Specifikke krav til institutionerne stilles fremover i bekendtgørelsesform og i forbindelse med de rammeaftaler, der indgås mellem de enkelte institutioner og deres tilskudsydere.
De vigtigste områder, hvor der foreslås ændringer, er: Lovens bestemmelser om København Teater ændres.
Det er målet med ændringen, at de enkelte teatre, som indgår i København Teater, får større grad af selvbestemmelse.
Som det blev aftalt den 21. juni sidste år, skal der fortsat være en institution, som fordeler midlerne mellem de københavnske teatre, og som varetager en række tværgående opgaver på vegne af teatrene.
Den institution foreslår vi skal hedde Det Københavnske Teatersamarbejde.
Vi samler reglerne for de store ikkestatslige teatre og gør dem mere generelle.
Det er tanken, at de mere generelle regler skal kunne bruges til at regulere forhold på flere institutioner på scenekunstområdet, som varetager særlige opgaver.
Men med ændringerne nævnes ingen af teatrene længere ved navn i loven.
Nogle har været bekymret for, at de enkelte institutioner dermed skulle blive mere udsatte, eller for, at tilskuddene til de gamle institutioner skulle falde, når flere kan blive omfattet af lovens bestemmelser.
Der ligger imidlertid ikke nogen som helst planer af den art bag dette ændringsforslag.
Der ændres på reglerne for egnsteatrene.
Det bliver lettere at danne større enheder gennem fusion af egnsteatrene, og det bliver muligt at yde større tilskud til egnsteatre, hvis flere kommuner går sammen om at støtte samme egnsteater.
I overensstemmelse med aftalen af 21. juni foreslås egnsteaterkonsulentordningen afskaffet, men som et resultat af høringerne af lovforslaget er vi i aftalekredsen dog blevet enige om at videreføre en kvalitetsvurdering af egnsteatrene.
Den skal Statens Kunstfond have ansvaret for at sætte i gang.
Endelig indeholder lovforslaget også nedlæggelse af Udvalget for Børneteater og Opsøgende Teater, som er aftalt den 21. juni 2011.
Til allersidst vil jeg bare lige kommentere det spørgsmål, som fru Stine Brix stillede mig om talentudvikling.
Selvfølgelig vil vi diskutere det i det kommende udvalgsarbejde, og jeg ser frem til det.
Igen vil jeg sige tak for de konstruktive bemærkninger, der er faldet fra alle ordførere i salen.
Det er jo dejligt at fremsætte lovforslag, når der er bred politisk opbakning.
Jeg hæfter mig også generelt ved, at der er stor opbakning til børneattestordningen som et vigtigt redskab i indsatsen over for seksuelle overgreb mod børn.
Børneattestordningen har nu fungeret i 7 år.
Alene sidste år blev der indhentet næsten en kvart million børneattester, og heraf var de 70 positive.
Vi kan med andre ord konstatere, at ordningen virker.
Det er dog vigtigt, at vi hele tiden har fokus på, at børneattestordningen er så effektiv som muligt.
Den skal beskytte vores børn og unge uden at kvæle det frivillige engagement i foreninger i administrativt bøvl og besvær.
Derfor blev der i december 2010 nedsat en tværministeriel arbejdsgruppe, som har set nærmere på behovet for at justere børneattestordningen.
Arbejdsgruppen er kommet med nogle anbefalinger til, hvordan vi kan gøre ordningen endnu bedre og samtidig lukke de huller, der har vist sig at være i ordningen.
Lovforslaget bygger på arbejdsgruppens anbefalinger og går i hovedtræk ud på, at vi laver en mindre udvidelse af den personkreds, der skal indhentes børneattester på.
I dag er børneattestordningen jo skruet sammen på den måde, at der skal indhentes børneattest på personale, der skal have direkte kontakt med børn.
Det betyder, at der bl.a. skal indhentes børneattest, når daginstitutioner ansætter pædagoger, når vognmanden ansætter en chauffør, der skal køre med børn, og når den lokale fodboldklub beskæftiger en frivillig børnetræner.
Lovforslaget skal udvide ordningen, så den omfatter alle personer, der fast færdes blandt børn og derved får mulighed for at opnå direkte kontakt med børn.
Der er altså tale om personer, der ikke som sådan er ansat til at have med børn at gøre, men som fast færdes, hvor der er børn til stede, og som derfor har mulighed for at opbygge et tillidsforhold til børn.
Det gælder bl.a. havepersonale i daginstitutioner og tilsynsførende i svømmehaller.
Det vil fortsat være de enkelte ministre, der nærmere fastsætter, hvem der skal indhentes børneattest på.
Regeringen har valgt, at der fortsat kun skal indhentes børneattest, i forbindelse med at en person skal ansættes eller beskæftiges.
Der skal altså ikke indhentes børneattest på personale, som allerede i dag er ansat, eller som blev ansat, før børneattestloven trådte i kraft i 2005.
Det er jo noget, som tidligere har været drøftet her i Folketinget, og det er også noget, som arbejdsgruppen har overvejet.
Hverken arbejdsgruppen eller regeringen mener dog, at det vil være hensigtsmæssigt, hvis ordningen også skulle gælde for personer, der allerede er ansat.
Det skyldes, at det for det første vil bryde med den måde, vi regulerer det arbejdsretlige område på, og for det andet vil det indebære store administrative omkostninger at indhente børneattester på disse personer.
Og så er det tvivlsomt, om det reelt ville medføre en øget beskyttelse af vores børn.
Det er min opfattelse, at lovforslaget vil medvirke til en styrket indsats over for seksuelle overgreb mod børn.
Samtidig synes jeg, vi opretholder en fornuftig balance med hensyn til behovet for at beskytte børn og unge, uden at foreninger, institutioner osv. pålægges for store administrative byrder.
Jeg er derfor også glad for, at satspuljepartierne i efteråret sidste år besluttede at anvende satspuljemidler til at finansiere de offentlige omkostninger ved at udvide ordningen.
Med de ord skal jeg sige tak for bemærkningerne.
Der var to ordførere, som havde specifikke overvejelser, nemlig hr. Alex Ahrendtsen fra Dansk Folkeparti og fru Stine Brix fra Enhedslisten, og de spørgsmål, der blev rejst i deres ordførerindlæg, vil vi selvfølgelig tage med ind i udvalgsbehandlingen og diskutere dem igennem.
Og så igen: Tak for en bred opbakning.