Birgitte Josefsen (V), 2011-02-01:
I 2007 indgik en række partier i Folketinget sammen en politisk aftale, der skulle danne basis for fremtidens specialeplanlægning og dermed også danne basis for, hvordan den fremtidige sygehusstruktur skulle forme sig i Danmark.
Grunden til, at den aftale blev indgået, var ønsket om at højne kvaliteten i behandlingen, både den akutte og den planlagte behandling.
Aftalen gjorde op med begrebet om, at bare vi havde et sygehus i baghaven og en ambulance til at flytte patienten fra ulykkesstedet, så var alt vel.
Aftalen indeholdt bl.a. et særskilt afsnit om det akutte beredskab.
Jeg er ikke et sekund i tvivl om, at den indgåede aftale var en nødvendighed – altså at være med til at sætte nyt fokus på tingene og gøre det klart, hvordan fremtiden skal være fremadrettet i sundhedssektoren.
Det skal være en fremtid, hvor vi højner kvaliteten og dermed kan sætte en dagsorden, hvor vi kan redde liv og minimere følgevirkningerne efter store ulykkestilfælde eller akutte alvorlige sygdomme.
Vi skal have kvalitet frem for altid det nærmeste – tryghed frem for alt.
Vi skal til gengæld have en hurtig hjælp, når ulykken rammer.
Det er i høj grad den hurtige sundhedsfaglige hjælp, der er omdrejningspunktet, og ikke nødvendigvis afstanden til sygehusets akutafdeling.
Det er den hurtige og den kvalificerede hjælp, der redder den tilskadekomne.
Det er den hurtige indsats fra kompetente sundhedsfaglige personer, der gør en livsvigtig forskel på stedet.
Akutberedskabet er afgørende for patientens chancer.
Derfor er det klogt, at vi satser på ambulancer, helikoptere, lægebiler, akutbiler osv., der skal bemandes med kompetencer og udstyr – alt det teknologiske udstyr, der kan implementeres i det rullende eller flyvende akutberedskab, og en elektronisk opkobling til specialisten på det højt specialiserede sygehus, som måske er placeret lidt længere væk, end det var førhen.
Køres patienten med en blodprop i hjernen til eksempelvis det nærmeste sygehus, ja, så kan det måske betyde den visse død eller et liv med lammelser og afasi, da der jo ikke alle steder kan være specialister til stede.
Hvis jeg skulle blive ramt af en blodprop i hjernen, ville jeg appellere til, at jeg blev transporteret til en specialafdeling, hvor der straks kunne igangsættes den fornødne undersøgelse og iværksættes en trombolysebehandling inden for den vejledende tidshorisont, selv om det betød, at jeg skulle transporteres i 45 minutter.
Det tilsvarende gælder for personer, der udvikler brystsmerter eller falder om på grund af en blodprop i hjertet.
Her kan man enten transportere patienten til en akut ballonudvidelse på et specialsygehus eller foretage medicinsk behandling på det nærmeste hospital, eventuelt foretage en senere ballonudvidelse på et specialsygehus.
Al forskning og evidens viser, at akut ballonudvidelse på et specialsygehus er det bedste for patienten.
Patienten kommer sig bedre og får færre men.
Hellere til et sygehus, hvor specialisten er i front og kan iværksætte behandlingen hurtigst muligt, end at bruge kostbare minutter på at køre til det nærliggende sygehus, der står uden de tilstrækkelige kompetencer.
Det er patientens liv og førlighed, det handler om.
I Venstre ser vi gerne, at kvaliteten er i top, uanset om patienten rammes af en akut sygdom og er bosiddende i Skagen, Holstebro eller på Rømø.
Så vil jeg lige så stille nævne, at skal vi leve op til det, der står i beslutningsforslaget om, at der må være maksimalt 30 minutter til et sygehus med fuldt bemandede akutfunktioner, ja, så er det faktisk ikke nok at rulle tiden tilbage til den sygehusstruktur, vi havde for 10 år siden.
Tanken er smuk, men urealistisk, for dengang var der faktisk også nogle, der havde mere end 30 minutter til det nærmeste sygehus.
Det handler om patienten, og vi ønsker jo ikke, at patienten skal dø eller skal blive invalideret.
Vi ønsker, at vi har et sundhedsvæsen, hvor der er tryghed, men ikke en falsk tryghed.
Vi ønsker et sundhedsvæsen, hvor der er høj kvalitet, og den kvalitet kan kun genereres, hvis vi sikrer, at der er det sundhedsfaglige personale til rådighed, der besidder de højeste kompetencer.
Og hvis vi placerer sygehusene for tæt, så kan vi ikke generere de faglige kompetencer alle steder, og det vil skade patienten.