Pernille Skipper (EL), 2013-12-03:
Tak for det, og tak for debatten.
Den nye offentlighedslov træder i kraft den 1. januar 2014, og det betyder kort og overordnet, at der bliver mindre adgang til at se magthaverne efter i kortene.
Det har vi diskuteret mange gange, hvilket der også er mange, der har påpeget i dag, og fred være med det, men det er altså særligt de her tre bestemmelser, §§ 22, 24 og 27, som vil lukke ned for adgangen til aktindsigt, mindske åbenheden omkring nogle helt centrale politiske beslutningsprocesser.
Det handler ikke om DSB's Kort & Godt-Kiosker, eller hvad vi ellers kan finde på at diskutere, eller en kommune eller KL.
Det handler om ministerierne, departementerne og folketingsmedlemmer, som forhandler forlig, der har en kæmpe betydning for vores land og vores samfund, og det er der, hvor den helt, helt centrale magt ligger.
Man har besluttet sig for at lukke ned, og så vil man samtidig prale af, at der i øvrigt også er nogle andre steder, hvor man åbner op, og så skal det nok gå det hele.
Men der er faktisk også sket noget nyt, siden offentlighedsloven blev vedtaget.
Selv om der er flere, der har prøvet at påpege, at der egentlig ikke er sket noget i de sidste 5 måneder, så er der faktisk sket noget nyt.
Den ene årsag er jo belejligt i hvert fald, at vi allerede nu har kunnet se et enkelt eksempel – i går – på, hvordan loven bliver anvendt.
Jo mere vi ser den her lov blive udrullet, jo bedre er det, at vi får diskussionen i Folketingssalen.
Samtidig er der endnu et partis bagland, der har meldt sig på banen i diskussionen.
Vi har tidligere diskuteret, hvordan De Radikales landsmøde har besluttet: »Undtagelse for aktindsigt af alle dokumenter, der kan anvendes til brug for ministerbetjening, er en klar indskrænkning af de hidtidige principper for aktindsigt, hvilket Radikale Venstre er imod«.
SF's landsmøde har også erklæret, at offentlighedsloven indeholder elementer, der mørklægger dele af den politiske beslutningsproces, og har vedtaget, at SF vil arbejde for at fjerne de dele, som indskrænker demokratiet.
Senest har De Konservatives landsråd så også vedtaget, at Det Konservative Folkeparti mener, at §§ 22, 24 og 27 skal rulles tilbage, og det er det, vi diskuterer lige nu.
Det er §§ 22, 24 og 27. Hvis vedtagelserne fra partiernes bagland står til troende, var vi tæt på et flertal i Folketinget.
Hvis partiernes holdning står til troende fra før, de satte sig på ministertaburetterne, så ville det slet ikke være nødvendigt at stå her i dag, fordi så ville den nye offentlighedslov aldrig have været vedtaget.
Da den tidligere regering fremlagde forslaget, var det samtlige af de nuværende regeringspartier, der sagde nej, og justitsministeren sagde endda selv dengang personligt, at den omtalte § 24 savner enhver begrundelse.
Siden da har han og øvrige kollegaer fra regeringspartierne fået sig en flot taburet, en pæn ministerbil og en hel masse beslutninger, der skal træffes, som nemmest træffes bag lukkede døre, så man ikke bliver stillet så meget til ansvar for dem.
Siden dengang har piben fået en anden lyd.
Det leder mig så til det sidste, som er den egentlige begrundelse for, at Enhedslisten har fremsat det her forslag.
Det er, at vi faktisk kan nå det endnu.
Hvis vi vedtager det her lovforslag, behøver vi ikke at stå den 1. januar med en indskrænkning af vores demokrati, så behøver vi ikke at gå nedad i antikorruptionsindekset i Transparency International, fordi så har vi ikke indskrænket åbenheden og offentligheden.
Hvis vi vedtager det her lovforslag, betyder det, at pressen, Folketinget og befolkningen stadig væk kan følge med der, hvor den helt centrale magt ligger.
Vi har den holdning, at åbenhed er udgangspunktet i et demokrati.
Er der noget, man gerne vil holde hemmeligt, skal man have en rigtig god grund til det.
Vi har ikke formået herinde i Folketinget, da vi havde debatten i foråret og ej heller i dag, at levere et eneste argument for, hvorfor den åbenhed, vi har i dag, er et problem.
Det må jo så være konklusionen, at man ønsker at lukke ned, fordi det er irriterende, når befolkningen og den kritiske presse følger med i, hvordan man forvalter en magt.
Det synes jeg ikke bare er pinligt, men også bekymrende for vores demokrati, og jeg håber da, at man mellem første og anden behandling så bruger tiden på at tage diskussionen i sine folketingsgrupper og tænke sig om en ekstra gang.