Ulla Tørnæs (V), 2008-04-30:
Som statsministeren netop beskrev det, er den globale fødevaresituation kompleks.
På kort sigt har den meget negative konsekvenser for de fattige og de mest sårbare mennesker i udviklingslandene, men samtidig giver de stigende fødevarepriser også nogle muligheder for at fremme og øge landbrugsudviklingen i udviklingslandene.
Af begge grunde optager udviklingen i fødevaresituationen regeringen meget, og derfor har regeringen allerede reageret med flere forskellige initiativer, som jeg vil vende tilbage til.
Jeg har bl.a. en tæt dialog med vores internationale partnere om, hvordan verdenssamfundet bedst muligt sikrer en koordineret og handlekraftig indsats, men også en balanceret indsats, som kan sikre, at vi ikke taber de langsigtede mål af syne, samtidig med at vi afhjælper nød og sult.
Regeringen har i konsekvens heraf allerede øget bidraget til VFP's humanitære indsats, som er på 25 mio. kr.
Det kommer oven i de 20 mio. kr., vi bevilgede til VFP's ekstraordinære humanitære indsatser tidligere i år, og som bl.a. er gået til at forbedre fødevaresikkerheden i Afghanistan.
Vi har afsat 50 mio. kr. på finansloven for 2008 til en ernæringsindsats med fokus på børn i Afrika.
Oven i det kommer de danske hjælpeorganisationer.
Vi har indtil videre i år allerede ydet godt 100 mio. kr. til de danske organisationers humanitære arbejde.
Men på længere sigt skal krisen for mig at se angribes fra to vinkler: at øge produktionen for bl.a. at få priserne ned, og at øge indkomsten i udviklingslandene, så de fattige mennesker har mere at stå imod med.
For et par uger siden var jeg til forårsmøde i Verdensbanken, hvor vi diskuterede status for 2015-målene.
Målene kan nås globalt, derimod halter Afrika bagefter.
Den aktuelle globale fødevaresituation truer således med at underminere de sociale og økonomiske fremskridt, der allerede er sket i udviklingslandene, fremskridt som følge af høj økonomisk vækst i Asien og Afrika, bedre regeringsførelse og en mere effektiv international udviklingsbistand.
Det er altså ikke kun morgendagens muligheder, der er på spil, men i høj grad også gårsdagens fremskridt.
Særlig FN's 2015-mål om kvinder og børn er i fare.
Jeg har drøftet fødevaresituationen med Verdensbankens præsident og med EU's udviklingskommissær, og endelig har jeg taget initiativ til, at EU's udviklingsministre drøfter sagen på det kommende rådsmøde den 26.-27. maj.
Formålet er bl.a. at diskutere, hvordan vi fra EU's udviklingsministres side kan arbejde for fremdrift og fremgang i DOHA-forhandlingerne, men formålet er selvsagt også at se på behovet for tilpasninger i fællesskabsbistanden og EU-medlemslandenes udviklingsbistand.
Samlet set udgør vi jo over halvdelen af verdens officielle udviklingsbistand.
Fødevaresituationen blev naturligvis også drøftet på det første møde i Afrikakommissionen; handelsliberaliseringer og målrettet udviklingsbistand til infrastruktur og landbrug blev fremhævet som vigtige tiltag.
Som en konsekvens heraf vil økonomisk vækst med fokus på landbrug være hovedtemaet på en konference i efteråret, som Afrikakommissionen vil være vært for.
Når det handler om dansk bistand, kan jeg sige, at vi allerede gør meget for at fremme landbrugsproduktionen i udviklingslandene, bl.a. gennem vores langsigtede sektorprogrammer, og jeg er i gang med at se på, om der er behov for at tilpasse, justere eller styrke indsatsen yderligere.
I første omgang handler det om at styrke den økonomiske udvikling i landområderne med fokus på produktivitetsforbedringer i landbruget, så bønderne også får gavn af de stigende priser.
Centralt står også arbejdet med at styrke kvinders rolle i den økonomiske udvikling.
Det anslås bl.a., at landbrugsproduktionen ville kunne stige med helt op til 20 pct. på globalt plan, hvis kvinders adgang til jord, såsæd og gødning var den samme som mænds.
Vi er også i gang med at se på, hvordan vi fremover kan udnytte mulighederne i udviklingsbistandens erhvervsinstrumenter endnu bedre til fordel for landbruget i udviklingslandene, og som led heri agter jeg at inddrage IFU, Fødevareøkonomisk Institut og andre relevante aktører.
Når vi taler om dansk bistand, skal det siges, at vi naturligvis også skal fortsætte den danske indsats inden for klimaområdet.
Men den globale fødevarekrise er selvsagt ikke en opgave, som Danmark kan eller skal løfte alene.
Fødevaresituationen understreger, at der er grund til at være bekymret over, at mange EU-lande fortsat ikke indfrier deres løfte om stigende udviklingsbistand.
Det er helt uacceptabelt, og det har jeg i øvrigt flere gange påpeget over for mine EU-kolleger, og senest har jeg taget kontakt til kommissionsformand Barroso om præcis dette emne.
Lad mig afslutningsvis understrege, at de udfordringer og muligheder, den globale fødevaresituation fører med sig, ikke handler om udviklingsbistand alene, og vi har derfor i Udenrigsministeriet nedsat en task force, som er i fuld gang med sit arbejde.
Den aktuelle udfordring handler også om handel, klima, landbrug - blot for at nævne nogle af områderne - og ikke mindst om en koordineret indsats, der tager fat om de underliggende strukturelle skævheder, og den indsats vil regeringen også fremover lægge sig i selen for.