Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-28:
Der er mange spændende ideer i dette beslutningsforslag om en reform af Kriminalforsorgen i Frihed, men der er også nogle forslag, som ser ud til at hvile på nogle forudsætninger, der ikke helt holder stik.
Lad mig tage den sidste del først.
Forslagsstillerne forudsætter, at tilsynsordningen, der administreres af Kriminalforsorgen i Frihed, i daglig tale KiF, er blevet udhulet gennem de seneste år.
For det første er der blevet indført nogle minimumsregler for både tilsynsfrekvens og for, hvornår det første tilsyn skal finde sted.
Det er ikke en udhuling, men tværtimod et forsøg på at sikre et vist minimum.
For det andet er der blevet sat meget massivt ind på at styrke handleplansarbejdet, som er et af de vigtigste redskaber for KiF i arbejdet med klienten.
Handleplanerne er omdrejningspunktet for såvel arbejdet med dømte, der er i tilsyn, som arbejdet med indsatte, der afsoner.
Der skal som udgangspunkt laves handleplaner for alle, som udstår fængselsstraf i 4 måneder eller derover.
Dette gælder både under afsoning og i forbindelse med løsladelse.
Kriminalforsorgen skal ikke på samme måde som for afsonere udarbejde handleplaner for varetægtsarrestanter.
Årsagen er, at det er svært at planlægge et længere forløb, når opholdstiden ikke kendes.
En varetægtsarrestant kan blive løsladt når som helst.
Endelig er der de første resultatkontrakter mellem KiF og Direktoratet for Kriminalforsorgen, som netop er indgået, og der er i den forbindelse fastsat mål for bl.a. tilsynsarbejdet.
Disse kontrakter vil løbende blive fulgt op af direktoratet, så jeg synes bestemt, at der er gjort meget for, at KiF's resocialiserende arbejde ikke skal udhules.
Når det så er sagt, er jeg selvfølgelig fuldstændig enig med forslagsstillerne i, at det er centralt at have fokus på KiF's arbejde.
Det er utrolig vigtigt, at der føres den løbende kontrol og sikres den løbende støtte, når en dømt prøveløslades, eller når en person får en betinget dom med vilkår om tilsyn.
Der er dagligt ca. 8.500 personer i tilsyn, så det er en direkte adgang til at påvirke rigtig mange mennesker til at få en kriminalitetsfri tilværelse.
Men spørgsmålet er, om det ville betyde en bedre Kriminalforsorg i Frihed, hvis der blev stillet krav om hyppigere tilsyn og flere hjemmebesøg.
KiF kan allerede nu have hyppigere tilsynskontakt end foreskrevet, og det sker, når der er behov for det.
Og med hensyn til hjemmebesøg er det uden tvivl en foranstaltning, der skaber god kontakt, og den bruges også i KiF i dag.
Jeg mener, at et generelt krav om, at alle skal have hyppigere hjemmebesøg, vil være en svækkelse af KiF i forhold til i dag, hvor beslutningen om hjemmebesøg og tilsynsfrekvens sker efter en helt konkret vurdering.
Derimod synes jeg, at det er meget interessant med tanker om mentorordninger.
Jeg kan kun tilslutte mig, at det er en god idé, og jeg er også helt enig i, at der foreligger god dokumentation for, at det har en effekt i forhold til de kriminelle.
Jeg kan i den forbindelse nævne, at Kriminalforsorgens mentorordning i 2004 i London fik tildelt den internationale pris »Community Justice Award« for bedste udslusningprojekt.
Målgruppen for mentorordningen er alle unge mellem 15 og 25 år i Kriminalforsorgens regi.
Der er således allerede i dag tilbud om en mentor – både til de unge, der afsoner en fængselsdom, og til dem, der er i tilsyn af KiF.
Da ordningen startede, var det kun muligt at få tilknyttet en mentor, når de unge var tilknyttet KiF, men Kriminalforsorgen blev meget hurtigt opmærksom på vigtigheden af at tilknytte en mentor under afsoningen.
Ved tilknytningen af en mentor så tidligt i forløbet sikrer man en gennemgående person, som den dømte allerede kender ved løsladelsen.
Det har det sidste år været afprøvet at tilknytte en mentor til unge allerede under varetægtsperioden i Københavns Fængsler for at kunne sætte ind så hurtigt som muligt.
Københavns Fængsler har haft meget positive erfaringer med dette forløb, og Kriminalforsorgen vil nu vurdere, om ordningen skal søges gjort landsdækkende.
Jeg er helt enig i, at det vil styrke mentorordningen, hvis der etableres en særlig uddannelse af mentorerne.
Jeg kan da også oplyse, at Kriminalforsorgen arbejder på at finde en finansiering til, at sådanne uddannelsesforløb kan igangsættes.
Der er i øjeblikket knyttet ca. 150 mentorer til kriminalforsorgen.
Heraf har nogle mere end én kriminel tilknyttet.
Det betyder, at der på årsbasis er ca. 300 unge, der er tilknyttet en mentor.
Det er KiF og de ansatte i fængslerne, der i de konkrete tilfælde vurderer, om der er behov for at tilbyde en mentor til de dømte.
Kriminalforsorgens mentorordning er derudover nu så velkendt blandt de indsatte og tilsynsklienterne, at den dømte faktisk selv efterspørger en mentor.
Det er kriminalforsorgens personale, som er fagpersoner, og som er bedst til at motivere og til at vurdere, hvilke dømte der vil kunne profitere af kontakten til en mentor.
For så vidt angår spørgsmålet om flere tilsynsopgaver til mentorerne, mener jeg, at det vil udhule hele formålet med mentorordningen.
Tilsynet er en del af straffuldbyrdelsen, og den opgave ligger helt utvetydigt hos kriminalforsorgen.
Der er tale om en myndighedsopgave, og jeg mener, at det vil være decideret ødelæggende for mentorordningen, hvis denne kontrolopgave skulle lægges oven i mentorens rolle som støtteperson.
Grundlæggende bærer mentorarbejdet præg af at befinde sig i spændingsfeltet mellem professionelt arbejde og venskabelig kontakt.
Den gode kontakt mellem mentoren og den unge er altafgørende for den relation, der opbygges, og det er derfor erfaringen, at kontrol- og myndighedsopgaverne ikke bør ligge hos mentorerne.
Der er i beslutningsforslaget også beskrevet et initiativ om stormøder som middel til at få resocialiseret de kriminelle bedre.
Jeg er helt enig i, at det er vigtigt at få de kriminelle resocialiseret, og som det fremgår af det, jeg allerede har sagt, bliver der også gjort rigtig meget allerede nu.
Jeg vil ikke afvise, at stormøder kunne være en vej til at få resocialiseret kriminelle bedre.
Samråd, som har karakter af en form for stormøder, eksisterer da også i dag i relation til unge kriminelle, og som opfølgning på Ungdomskommissionens arbejde og årets satspuljeaftale forsøges dette arbejde nu styrket.
I relation til inddragelse af offeret, som forslagsstillerne foreslår, er der også allerede på dette punkt iværksat initiativer, nemlig i form af konfliktråd.
Jeg vil også gøre opmærksom på, at projekt »God løsladelse«, som Beskæftigelsesministeriet, Socialministeriet og Kriminalforsorgen står bag i fællesskab, har peget på konkrete forslag til, hvordan de forskellige myndigheder og andre interessenter kan blive bedre til at samarbejde om en god løsladelse for de indsatte.
Arbejdet i de forskellige myndigheder, herunder i kriminalforsorgen, med at implementere anbefalingerne fra projekt »God løsladelse« er i fuld gang.
Jeg er af den overbevisning, at når det gennemføres, vil de indsatte få en bedre løsladelse.
Som det fremgår af det, jeg har nævnt, er der allerede iværksat en række gode initiativer for Kriminalforsorgen i Frihed, og regeringen kan derfor ikke støtte en vedtagelse af beslutningsforslaget.