Per Clausen (EL), 2008-06-03:
Man skulle ikke tillade sig den slags med ikke at bruge sin taletid.
Jeg vil sige, at vi i Enhedslisten faktisk synes, at det er et rigtig godt beslutningsforslag, Socialdemokraterne er kommet med her.
Det gav også anledning til, at miljøministeren kunne komme med det, som han selv karakteriserede som en god nyhed, nemlig at den bæredygtighedsplan, som vi nu har ventet på nogle år, kommer til efteråret.
Godt nok var nyheden vel i virkeligheden, at den endnu en gang bliver forsinket, men alligevel synes jeg jo, at det dog er en god nyhed, at den nu kommer.
Når det er en god nyhed, at den bliver forsinket, er det jo, fordi det er udtryk for et godt, grundigt og sagligt arbejde, og det kræver jo lidt tid, når man har brugt de seneste år på at sikre, at det saglige og faglige grundlag for at lave en sådan plan ikke er til stede, ved at man underprioriterer det arbejde, der handler om at arbejde med miljøindikatorer og med viden om, hvordan miljøets tilstand er.
Jeg synes også, at det har været meget positivt at høre, at der sådan set er tilslutning til, at der skal være klare mål.
Vi skal også have nogle klare indikatorer, der kan gøre, at vi kan måle på, om udviklingen går i den rigtige retning.
Hvis der så oven i købet er enighed om, at man undervejs i forløbet skal måle på, om det går i den rigtige retning i den hast, det skal, eller om der er brug for yderligere tiltag for at leve op til en bæredygtighedsstrategis ønske om at opnå ganske bestemte mål, så er det naturligvis meget positivt.
Derfor var det negative i virkeligheden kun, vil jeg sige, hr. Eyvind Vesselbos og ministerens holdning om, at man i stedet for at tage udgangspunkt i den enighed, der tilsyneladende er her, skulle afvente, at planen fra ministeren kom.
Man kunne jo få den tanke
, at en af grundene til, at hr. Eyvind Vesselbo ikke ville lade sin i grunden grundlæggende enighed om elementerne i det her beslutningsforslag sætte sig igennem i f.eks. en indberetning, måske var, at han var lidt bekymret for, at han så kunne komme i ubalance med miljøministerens ambitionsniveau.
Det er sådan set den eneste tanke, man kan få, for hvad skulle der ellers ske ved, at vi brugte Folketingets udvalg til det, som vel i grunden er formålet, nemlig at diskutere politik med henblik på at lægge nogle rammer for det fremtidige arbejde.
Det er klart, at der ville være masser af detaljer tilbage til regeringen, som den kunne udfylde i forhold til en bæredygtighedsplan.
Der skal selvfølgelig også være plads til at indgå i nogle drøftelser med andre interessenter uden for Folketinget, sådan at man på den måde kan få en detaljeret plan, hvor der er flere, der føler et vist ejerskab af den.
Jeg skal såmænd bare af hensyn til den konservative ordfører, hr. Per Ørum Jørgensen, sige, at en af de ting, vi måske var en lille smule i tvivl om i Socialdemokraternes beslutningsforslag, var, om den idé med en smiley nu også var en så gennemført genial idé.
Det er bare for at understrege, at heller ikke dér er vi helt kritikløse over for, hvad der kommer fra Socialdemokraterne side.
Det er, som om den smiley optræder overalt, hvor vi mødes, for at lave målinger af, hvor godt det går.
Så siger vi, at vi skal have en smiley.
Indimellem er en smiley måske en lidt for endimensional og utilstrækkelig måde at måle en udvikling på.
Men jeg er sikker på, at det er en af de detaljer, man uden større vanskeligheder kunne håndtere i udvalgsarbejdet, hvis hensigten var at skabe forudsætningerne for, at der var bred enighed i Folketinget om, hvad der skulle danne udgangspunkt for, hvordan man skulle udarbejde en bæredygtighedsstrategi.
Men hvis hensigten er at komme med en bæredygtighedsstrategi, som man alligevel forventer at køre igennem med et snævert flertal i Folketinget, så er der jo ingen grund til at bruge tid på seriøse politiske drøftelser i udvalget.