Søren Egge Rasmussen (EL), 2016-02-11:
Enhedslisten støtter intentionerne i beslutningsforslaget her.
Vi har kunnet se en udvikling, hvor vi havde Anholtmøllerne, og hvor det endte med, at der kun var én byder.
Det var jo en dårlig situation, at der, når man holder et udbud, kun kommer ét bud.
Men der var jo også dengang nogle, som mente, at de var blevet fravalgt på urimelige vilkår.
Det her forslag kan jo først have en konsekvens efter næste energiforlig, dvs. det energiforlig, som vi forhåbentlig kan indgå i 2017, og som kommer til at gælde fra 2020.
Og der vil vi da i Enhedslisten meget gerne arbejde for, at vi fortsat får nogle udbud både på kystnære møller og på havvindmølleparker.
Vi har brug for hele paletten i den grønne og bæredygtige omstilling, når vi skal frem til hundrede procent vedvarende energi.
Vi skal have landmøller, vi skal have de kystnære møller, og vi skal nok også fortsat have nogle havvindmøller, hvor møllerne står langt ude på havet.
Det med at sikre konkurrence, som er intentionen i forslaget, er jo sådan set godt, men samtidig er det også godt parallelt med det at arbejde for en større folkelig deltagelse i projekter.
Det er jo lidt svært, hvis man holder et udbud på 200 MW havvindmøller og man måske har en pris over 4-5 mia. kr., sådan lige at have det folkelige engagement med i sådan et projekt, og man står måske, hvis man skal lave en kontrakt på levering af en vindmøllepark, over for at skulle lægge 10 pct. af beløbet, når man skriver kontrakten under med den leverandør.
Så man står altså med noget, hvor man skal samle temmelig meget kapital lige fra starten af, og derfor har det selvfølgelig noget at sige, hvad det er for nogle processer, man har omkring de her udbud; hvad det er for nogle tidsplaner, der er; om man har nogle tidsplaner, der ligesom gør det muligt, at der er flere aktører, som kan komme på banen.
Så er der den her større folkelige deltagelse.
Jamen hvis man kigger på, hvad der er af tendenser,
er der jo flere kommuner, som byder sig til.
HOFOR, altså Hovedstadens Forsyning, er jo den største aktør lige i øjeblikket, men der er ude i landet en række kommuner, som har købt vindmøller som en del af deres bestræbelser på at blive CO2-neutrale.
Vi ser pensionskasser flytte deres investeringer fra de sorte investeringer over til de bæredygtige investeringer.
PKA har lige meddelt, at de nu igen investerer i vindmøller.
Det er så i England.
Vi ser, at der er aktører der, som gerne vil investere både af miljømæssige og etiske grunde, men også, fordi det sådan set giver den bedste forrentning af kapitalen.
Vi ser energiselskaber rundt i landet, som prioriterer investeringer direkte i vedvarende energi i stedet for at have deres værdier liggende i aktier og obligationer, og vi ser indimellem nogle initiativer, hvor der er vindmøllelav, der rejser kapital.
Men det er svært.
Vi så det i forbindelse med Nissum Bredning-processen, hvor de sådan set i løbet af en uge havde forhåndstegnet rigtig mange andele, men det er ikke en generel tendens, hvis man kigger ud over andre projekter, som har været i proces, når man laver vindmøllelav, som skal rejse meget kapital.
Så vi har altså en udfordring.
Hvis man bare skulle gøre som i gamle dage, hvor det var de nærmeste naboer til en vindmølle, som lavede et vindmøllelav, så rejste man den kapital, der var nødvendig, og så fik man projektet op at stå.
Det kan ikke lade sig gøre med de her projekter, som er oppe i milliardklassen.
Derfor er der en udfordring med at arbejde med, hvordan vi får holdt nogle udbud, hvor vi kan nå frem til, at der er en større folkelig forankring.
Derfor kan det godt virke noget urimeligt, når man opstiller et omsætningskrav til dem, der skal prækvalificeres.
Jeg synes jo sådan set, det er nok, hvis nogle af dem, der er med til at blive prækvalificeret, har en stor kapital, og det vil sige, at har man et vindmøllelav med, som har samlet penge sammen, eller har man en pensionskasse, som har pengene, men som måske ikke kan betragtes som nogle, der har stor omsætning, så synes jeg sådan set, at det er noget, som godt kunne gøre, at kapitalkravet blev indfriet i et udbud.
Så jeg synes, der er grund til at kigge på, om det, man har gjort indtil nu, ikke kan gøres bedre.
Og jeg lyttede mig også til, at ministeren var åben over for, at vi kan have sådan en proces, hvor vi sådan set får gjort det endnu bedre.
Så er det altså vigtigt, at man også holder nogle udbud, hvor man ser på de her usikkerhedsmomenter i forbindelse med f.eks. den solidariske hæftelse.
Skal man ud og have en billig finansiering til noget, er det altid en ulempe, hvis der et eller andet sted står solidarisk hæftelse.
Det er et usikkerhedsmoment, medmindre det er meget afgrænset.
Der kan også være et usikkerhedsmoment omkring, hvem det er, der skal pille vindmølleparken ned engang ude i fremtiden.
Det burde være muligt at lave en eller anden form for indbetaling til en konto og så sikre det, uanset om de aktører, der måtte blive prækvalificeret og opfører parken, skulle gå konkurs.
Der må være modeller til at sikre, at samfundet ikke ender med nogle udgifter ude i fremtiden.
Så Enhedslisten er positive over for intentionerne i det her forslag, og vi vil gerne drøfte det i udvalget.