runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Stavad (S), 2007-10-04:
Jeg har sådan set med interesse læst Ny Alliances program, herunder skattedelen.
Jeg vil godt spørge: Hvordan tror Ny Alliances leder at det kommer til at gå, hvis man, som det foreslås, først og fremmest finansierer skattelettelser ved at begrænse opsparingen?
Det er jo det, der er virkeligheden.
En af de vigtigste finansieringskilder er jo, at man vil have skatten ind på pensionsopsparingen her og nu.
Det betyder i realiteten, at penge, der ellers ville blive opsparet, vil blive udbetalt i form af skattelettelser.
Hvordan tror hr. Naser Khader at samfundsøkonomien ville hænge sammen i en højkonjunktursituation, hvis man pumpede beløb i den størrelsesorden – milliarder af kroner - ud i forbrug?
Troels Lund Poulsen (V), 2007-10-04:
Jeg vil gerne medgive, at de to damer i dansk politik har sat håret op, men der er trods alt forskel på håret - i hvert fald på farven - så jeg er meget godt klar over, at det er fru Margrethe Vestager, der står på talerstolen.
Derfor må jeg sige, at når man har det her værdifællesskab, man har lavet i en vedtagelse, kunne det jo godt være, det kunne give visse problemer, når man nu mente, at de 29 velfærdsrettigheder var meget bureaukratiske.
Margrethe Vestager (RV), 2007-10-04:
Nu vil jeg medgive, at den socialdemokratiske ordfører også har håret sat op i aften, men ellers er der forskel.
Det undrer mig, hvis hr. Troels Lund Poulsen ikke er klar over, at det er den radikale ordfører, der står på talerstolen.
Jeg føler mig ikke forpligtet til at tale for, hvordan Socialdemokraterne vil gennemføre deres 29 rettigheder.
Hvad der så kommer derefter, må jo være til genstand for en forhandling.
Og sådan som jeg har hørt diskussionen i dag - senest hos fru Pia Kjærsgaard – var den jo ét langt ønske om samarbejde, om, at Socialdemokraterne blev ved forhandlingsbordet og deltog i diskussionen. Så synes jeg måske, det er sådan lidt underligt at bede os om at skubbe Socialdemokraterne væk, når vi faktisk er enige om det, der kunne være et skønt grundlag for at ændre verden, nemlig at tage noget af det overflødige papirarbejde væk og komme i gang med noget, der gav mening.
Pia Kjærsgaard (DF), 2007-10-04:
Hr. Villy Søvndal manipulerer endnu en gang, gør det meget, meget ofte, men gør det i særdeleshed denne gang.
Jeg ved helt nøjagtigt, hvad jeg sagde i Debatten, og jeg lagde godt mærke til, at hr. Villy Søvndal også på det tidspunkt manipulerede groft, så groft, at TV-avisen faktisk tog det op bagefter.
Men det gav mig så anledning til nøjagtigt at kunne skrive ned, hvad jeg egentlig havde sagt, for jeg vidste godt, at hr. Villy Søvndal ville bruge det.
Og jeg vil godt citere mig selv: Dansk Folkeparti er ikke imod, at folk får en reel lettelse i skatten, det ville være unaturligt.
Det mener jeg bestemt ville være rigtigt, hvis der er råderum til det, og hvis man har den offentlige sektor på plads.
Derfor beklager jeg virkelig, at regeringen har valgt den omvendte vej.
Og nu diskuterer man skat, og så tager man den offentlige sektor bagefter.
Det var præcis det, jeg sagde.
Det er Dansk Folkepartis holdning.
Men hr. Villy Søvndal ved jo godt, at der i politik altså også indgås kompromiser.
Og det er også min opfattelse, at vælgerne efterfølgende egentlig også synes, den er o.k.
Det håber jeg også hr. Villy Søvndal har bemærket.
Det er jo ikke sådan, at den har rejst en proteststorm, selv om hr. Villy Søvndal virkelig har forsøgt.
Sådan er det nu engang.
Men lad være med at manipulere.
Villy Søvndal (SF), 2007-10-04:
Må jeg godt have lov at takke for citatet, som fru Pia Kjærsgaard selv læste op: … og har den offentlige sektor på plads.
Det må jo betyde, at fru Pia Kjærsgaards synes, at man har den offentlige sektor på plads.
Er det rigtigt forstået, at fru Pia Kjærsgaard i dag synes det på trods af ventelisterne på sygehusgangene på de langtidsmedicinske afdelinger, og på trods af at plejearbejderne nedlægger arbejdet i 78 ud af 98 kommuner?
Så er ambitionsniveauet for fru Pia Kjærsgaard opfyldt.
Ellers giver det udsagn jo ingen mening.
Så nævnte fru Pia Kjærsgaard, at hun savnede en proteststorm.
Jeg ved ikke, hvor fru Pia Kjærsgaard var henne i tirsdags.
Den var lige her udenfor, den var rundtomkring i hele Danmark.
Der var mellem 100.000 og 140.000 mennesker ude for at sige, at de hellere ville have velfærd end Dansk Folkepartis skattelettelser.
Det er da mange.
Pia Kjærsgaard (DF), 2007-10-04:
Jeg troede faktisk, at det var gået op for hr. Villy Søvndal, at jeg var nede på Slotspladsen.
Det troede jeg var gået op for hr. Villy Søvndal.
Lad mig så, når hr. Villy Søvndal siger, at jeg bare mener, alting er o.k., sige: Nej, det gør jeg ikke, for så ville jeg jo slet ikke være interesseret i at deltage i en forhandling om kvalitetsreformen.
Så ville jeg jo bare række armene i vejret og sige: Det gider jeg overhovedet ikke.
Sikke dog noget forfærdeligt vås, som hr. Villy Søvndal kommer med.
Der er ingen tvivl om, hvad der er Dansk Folkepartis opfattelse, og det er den, jeg lige har gjort rede for her.
Det havde jeg gerne set.
Men det er nu engang en regering, der fremlægger tingene, og så må man vælge, om man totalt vil stå af, eller om man ønsker at medvirke til, at det trods alt bliver et nogenlunde godt resultat.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-10-04:
Jeg står her med sådan en ordentlig moppedreng af et hæfte, nemlig kvalitetsreformen kaldet »Bedre velfærd og større arbejdsglæde«.
Det, der undrer mig, når jeg læser det her, er, at når man kommer til side 10, hvor der står noget om de ansatte, så konstaterer man, at det ikke er muligt at få, som det hedder, betydelig flere offentligt ansatte, på trods af at man jo også konstaterer, at der inden for de næste 10 år vil være 200.000 offentligt ansatte, der forlader arbejdsmarkedet.
Jeg kunne godt tænke mig at høre De Konservative, om man mener det er muligt at lave en kvalitetsreform, en omfattende forbedring af kvaliteten i den offentlige sektor, uden at der kommer flere hænder.
Pia Christmas-Møller (KF), 2007-10-04:
Det er alligevel fantastisk, hvis det er lykkedes hr. Arbo-Bæhr fuldstændig at overhøre, at Det Konservative Folkeparti og jeg gang på gang har sat netop arbejdskraftudfordringen på dagsordenen.
Det er den største udfordring, vi står over for i forhold til vores vækststrategi, i forhold til vores ønsker om at bevare, udvikle og udvide vores velfærdsmuligheder.
Derfor er der så mange kræfter knyttet til at øge arbejdsudbuddet både med henblik på den private sektor og med henblik på den offentlige sektor.
Det er hævet over enhver tvivl, at befolkningens aldersmæssige sammensætning giver nogle kæmpe udfordringer både i den private sektor og i den offentlige sektor.
Vi har behov for at rekruttere ikke mindst medarbejdere til de borgernære funktioner, og det er vi dybt optaget af, og det ligger direkte som hovedopgave i kvalitetsreformen, det ligger som hovedopgave i en stribe af de udspil, regeringen er kommet med.
Så derfor er det forbløffende, at hr. Arbo-Bæhr i den grad kan overhøre, at det faktisk er en helt central udfordring, som vi også søger at besvare i tide.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-10-04:
Det var utrolig mange ord for at lade være med at svare på det, jeg spurgte om.
Jeg spurgte ikke om at øge arbejdsudbuddet, jeg spurgte heller ikke om De Konservatives illusioner om, hvordan man får folk til at arbejde noget mere.
Er det det, De Konservative går ind for, altså at der kommer væsentlig flere offentligt ansatte, som jo er nødvendige, hvis man vil have en bedre kvalitet i den offentlige sektor, eller mener De Konservative stadig væk, som der står her, at der ikke kommer flere offentligt ansatte i de kommende år?
Pia Christmas-Møller (KF), 2007-10-04:
For os er det ikke et mål, at der samlet set nødvendigvis skal være flere ansatte i den offentlige sektor som helhed.
Det er ikke et succeskriterium.
Det er derimod et succeskriterium, at vi får tilstrækkelig med hænder og hoveder ude i den borgernære service.
Her tænker jeg særlig på plejen på ældreområdet, på sundhedssektoren, på alle de områder, hvor vi direkte har med borgernære funktioner at gøre.
Der skal vi først og fremmest fylde hullerne ud efter de mennesker, der trækker sig tilbage på pension, og så er der også nogle områder, der kræver ekstra arbejdskraft.
Så for os handler det om at få en besvarelse af de udfordringer, vi ser inden for de forskellige sektorer.
Men hvis vi tager hele det administrative led i den offentlige sektor, skatteafdelingen, for nu bare at pege på et område, så er der jo her muligheder for at udnytte den moderne teknologi på en målrettet måde, hvor vi sparer arbejdskraft.
Det skal selvfølgelig gøres.
Så det siger sig selv, at vi skal se på, hvad det er for en udfordring, hvor vi har brug for flere hænder og flere hoveder, og hvor vi kan frigøre arbejdskraft.
Charlotte Fischer (RV), 2007-10-04:
Sundhedsvæsenet er et godt sundhedsvæsen.
Det er noget af det, der bliver helt afgørende, når danskerne skal sætte deres kryds næste gang.
De Konservative er jo en del af en regering, der har indført en behandlingsgaranti, som trådte i kraft i mandags, og som betyder, at alle patienter, uanset hvor alvorlig en sygdom de har, kan komme hurtigere i behandling.
Det skal sammenholdes sammen med, at der i dag er kommet tal, der viser, at hjertepatienter - og det er jo altså patienter, som er truet på deres liv - skal vente op til ½ år på at blive undersøgt for alvoren af deres sygdom, og de kan yderligere vente i flere måneder på at komme i behandling.
Så er mit spørgsmål til den konservative ordfører: Er det et godt sundhedsvæsen?
Er det et godt sundhedsvæsen, hvis man har en livstruende sygdom?
Hvis man enten er cancerpatient eller hjertepatient, kan man få lov til at vente i flere måneder, men hvis man skeler på øjnene, eller man har nogle åreknuder, så kan man komme til i løbet af få uger.
Pia Christmas-Møller (KF), 2007-10-04:
Det er ikke en retvisende beskrivelse af vores holdning hverken til behandlingsgarantien eller til de forskellige sygdomsbehandlinger.
Hvis vi tager hjerteområdet, er der for det første forskellige ventetider, afhængig af hvor i landet og på hvilke sygehuse man søger behandling.
For det andet er ventetiderne jo her en udfordring, som helt klart skal tackles og også er omfattet af vores behandlingsgaranti.
Sagen er jo, at der i dag bliver behandlet langt flere - også hjertepatienter - end der blev for 5-6 år siden.
Så der er tale om en øget volumen, og der er også tale om, at indsatsen er blevet øget markant også i forbindelse med hjertepatienter.
Men de ventetider, som er beskrevet i dagens aviser, er selvfølgelig ikke gode nok.
Derfor arbejder vi også hele tiden på at nedbringe dem.
Charlotte Fischer (RV), 2007-10-04:
Men når man befinder sig i en situation med alarmerende stor mangel på både læger, sygeplejersker og andet personale i sundhedsvæsenet, taler det jo for, at man tænker sig rigtig godt om, med hensyn til hvem det er, vi har brug for at gøre mest for lige nu, og hvem det er, vi måske ikke lige har brug for at gøre noget for lige nu.
Situationen er, at regeringen har valgt.
Regeringen har valgt at sige: Det vigtigste, vi skal gøre lige nu, er at få patienter med små skavanker hurtigere i behandling.
Samtidig kan man så kigge på - og det er altså ikke noget, jeg finder på - en opgørelse fra Sundhedsstyrelsen, som viser, at bl.a. patienter med blærehalskirtelkræft kan vente over 200 dage på at komme i behandling - 200 dage.
Og hjertepatienter kan så få lov til at vente op til ½ år på at få konstateret, hvor alvorlig en hjertesygdom de har.
Et eller andet sted må en konservativ ordfører da sige til sig selv: Det kunne godt være, at regeringen er i gang med at lave en massiv fejlprioritering af de ressourcer, læger og sygeplejersker, vi har lige nu.
Pia Christmas-Møller (KF), 2007-10-04:
Kapaciteten i sundhedssektoren er udvidet dramatisk i denne regerings periode.
For så vidt angår hjertepatienter er det en kendsgerning, at ballonudvidelser og bypassoperationer er steget med 50 pct.
Det er kendsgerningerne.
Så også på dette område er der sket en massiv udvidelse af kapaciteten.
Det er selvfølgelig sket, fordi regeringen har prioriteret sundhedsområdet ganske betydeligt, både hvad angår tilførsler af ressourcer, og hvad angår indretning af forskellige forhold på sygehusområdet.
Behandlingsgarantien har været med til at øge den samlede kapacitet.
Så derfor: Nej, det har ikke været et fejlgreb.
Tværtimod har det været et vigtigt instrument, men ikke det eneste instrument, der har sikret, at vi har fået øget kapaciteten ganske betydeligt.
Og så må jeg sige, at det jo er det rene sludder og vrøvl at hævde, at regeringen prioriterer småskavanker.
Jeg synes ærlig talt, det taler for sig selv.
Det er altså fuldstændig forrykt at kalde det en skavank.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2007-10-04:
Det er meget i samme boldgade som fru Charlotte Fischer.
Allerførst vil jeg gerne rose den konservative ordfører for at anerkende, at der kommer flere patienter i det danske sundhedsvæsen.
Selv om man behandler flere, betyder det også, at når man kan diagnosticere flere, har man hele tiden brug for flere behandlinger.
Vi ved jo, at det danske sundhedsvæsen er meget effektivt, men vi ved også, at kvaliteten i mange tilfælde ikke lever op til kvaliteten i andre lande, og mange steder mangler der personale.
Det betyder, at det personale, der er tilbage, løber rundt og bliver syge af stress, og at det ikke kan honorere de store forventninger, som regeringen stiller.
Samtidig fremsætter regeringen hele tiden trusler mod personalet på de danske hospitaler: Nedlæg amterne, arbejd hurtigere!
Og nu har vi hørt økonomi- og erhvervsministeren sige, at regionerne skal nedlægges.
Tror De Konservative, at man dermed slipper for at betale de penge, det kræver at få en akut kræftbehandling i Danmark?
Villy Søvndal (SF), 2007-10-04:
Fru Pia Kjærsgaard sagde tidligere under en af de korte bemærkninger, at der jo havde været et flertal bag den politik, der har hjulpet udviklingen igennem.
Det er jo rigtigt på den måde, at det er uomtvisteligt, at der er et flertal af Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti, og det er lige så ubestrideligt, at man som flertal har retten til at føre sin politik igennem.
Men der er i hvert fald et par steder, hvor jeg tror folk er blevet meget overraskede.
Det ene, jeg tror folk er blevet overrasket over, er skatteaftalen.
Altså, jeg deltog sammen med fru Pia Kjærsgaard i Debatten på DR 2, lige før aftalen blev indgået, og fru Pia Kjærsgaards sagde, at der først skulle være styr på velfærden, og at der derefter kunne diskuteres skattenedsættelser.
Fru Pia Kjærsgaard fortsatte så med at sige, at hvis der endelig skulle være skattenedsættelser, skulle de have den modsatte profil af regeringens.
Så skulle det være for lavindkomsterne, og de lavtlønnede skulle have den store fordel.
Sådan blev det jo ikke.
Pia Kjærsgaard (DF), 2007-10-04:
Vi har ikke nogen interesse i, at uligheden skal stige i Danmark, tværtimod.
Og jeg må virkelig fuldstændig afvise fru Line Barfods bemærkning om, at vi giver skattelettelser til de rige.
Jeg har da aldrig hørt noget lignende.
Ved fru Line Barfod slet ikke, hvad skatteaftalen går ud på?
Ved fru Line Barfod slet ikke, hvad forårspakken gik ud på?
Det ser ikke sådan ud, for det var ikke skattelettelser til de rige.
Så må jeg sige vedrørende uligheden - for der er jo mange, der beskylder skattestoppet for, at det øger uligheden - at der gør Dansk Folkeparti det, at hver evig eneste gang vi kan indgå en aftale med regeringen, så forsøger vi faktisk at tilgodese de grupper i samfundet, som ikke direkte får gavn af skattestoppet.
Det er så også et hint til regeringen om, at jeg synes, den skulle gøre lidt mere ud af skattestoppet.
Man kan i hvert fald hundrede procent sikkert regne med, at skulle der ske et regeringsskifte, så ville skatter og afgifter stige i Danmark.
Jeg er ikke i tvivl om, at fru Line Barfod og Enhedslisten og SF vil gøre deres til det, men fru Helle Thorning-Schmidt vil altså også.
Og så tror jeg faktisk, at uligheden vil blive større.
Jeg er ked af, at hr. Jeppe Kofod ikke har været til stede hele dagen her i Folketingssalen, for jeg havde faktisk en diskussion med fru Helle Thorning-Schmidt i den første runde, hvor jeg netop opfordrede fru Helle Thorning-Schmidt og Socialdemokratiet til at gå med og være med til at sikre, at vi måske kan få gennemført nogle af de ting.
Jeg har udmærket set Socialdemokratiets velfærdsrettigheder, og som jeg sagde til fru Thorning-Schmidt, gav vi dem faktisk en positiv modtagelse.
Jeg synes, Socialdemokratiet har nogle problemer med, hvordan de vil få indtægter og udgifter til at hænge sammen, men sidder man med ved forhandlingsbordet, er man simpelt hen nødt til at få det gjort, og så synes jeg, vi måske skulle kigge på, om vi ikke kan få gennemført nogle af de rettigheder, som der kan være god grund til, at ældre mennesker skal have.
Men vi bliver altså nødt til at være sammen om det.
Det kan ikke nytte noget, at hr. Jeppe Kofod og fru Helle Thorning-Schmidt og andre i Socialdemokratiet, hver evig eneste gang vi har en debat om de her ting, bare kritiserer og kritiserer og kritiserer uden at være med.
Rasmus Prehn (S), 2007-10-04:
Der tegner sig jo et fantastisk smukt billede af Dansk Folkeparti som et parti, der virkelig lever op til sit ansvar, og som siger: Jamen det er vores lod at sørge for, at tingene lander fornuftigt.
Man får oplevelsen af, at det for Dansk Folkeparti er vigtigere at være inde i varmen, være med ved bordet og være med på holdet, end det er at leve op til det, man rent faktisk har lovet.
I de senere år har vi igen og igen hørt Dansk Folkeparti nærmest messe ud, at man ikke vil være med til skattelettelser, og nu hører vi så, at det går man alligevel ind for; man vil alligevel have skattelettelser, selv om man har lovet det modsatte, fordi det er vigtigere at være inde i varmen og være med ved bordet, som fru Pia Kjærsgaard siger.
Man kan derfor godt blive alvorligt usikker på, hvorvidt man kan stole på Dansk Folkeparti og fru Pia Kjærsgaards ord.
Derfor vil jeg gerne høre, om danskerne overhovedet kan regne med Dansk Folkeparti i spørgsmålet om højere løn til offentligt ansatte.
Kan man overhovedet regne med det, eller vil det igen være vigtigere at være med ved bordet, inde i varmen?
Pia Kjærsgaard (DF), 2007-10-04:
Hr. Rasmus Prehn spurgte helt specifikt til, hvordan vi så på - jeg tror, hr. Rasmus Prehn mente - lønningerne til de offentligt ansatte, primært til de lavtlønsgrupper, som der er store problemer med at rekruttere til.
Hr. Rasmus Prehn ved jo udmærket godt fra vores finanslovforslag, hvordan vi har sat det op.
Og der må jeg igen sige til Socialdemokratiet, at det er en svær opgave, og hvis Socialdemokratiet på nogen måde kan være med til at løfte den opgave, vil det være bedre, i stedet for at det er Dansk Folkeparti, der står alene over for Venstre og Konservative, som jo ikke specielt - det må man jo erkende - er opsat på det her.
Rasmus Prehn (S), 2007-10-04:
Mange af de her ting ville jo være nemmere at realisere, hvis fru Pia Kjærsgaard ikke var så forhippet på at være inde i varmen, at gøre sig til over for regeringen og stemme for de her skattelettelser.
Men kan vi regne med Dansk Folkeparti i denne sag, når det virkelig gælder?
Når nu, som alt tyder på, regeringen ikke vil være med til at hæve lønnen for de offentligt ansatte, kan vi så regne med Dansk Folkeparti?
Når finansministeren igen kommer og prøver at indsmigre sig og lokke fru Pia Kjærsgaard med ind i varmen, med ved bordet, med på holdet, kan vi så regne med Dansk Folkeparti, vil man så være parat til at stemme disse ting igennem sammen med Socialdemokratiet?
Pia Kjærsgaard (DF), 2007-10-04:
Kunne man forestille sig en kvalitetsreform, hvor partierne bag var Dansk Folkeparti, Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre, SF og Enhedslisten?
Nej, vel?
Det kunne man vist ikke lige.
Jeg tror godt, man kunne forestille sig en opbakning til en kvalitetsreform, hvor det var regeringen, Dansk Folkeparti og Socialdemokratiet eksempelvis.
Det tror jeg sagtens man kunne, men det andet er jo fuldstændig ude på fantasiens overdrev.
Jeg tror i virkeligheden heller ikke, hr. Rasmus Prehn mener det, når han tænker sig nærmere om.
Det, jeg siger til Socialdemokratiet, er: Kom nu ind, lad være med at gøre det mere besværligt end højst nødvendigt i forhold til de offentligt ansatte, kom med ind og vær med ved forhandlingsbordet, for så kan vi måske være sammen om de her ting.
Morten Østergaard (RV), 2007-10-04:
Trods min unge alder og korte tid i Folketinget har jeg dog forstået, at Dansk Folkeparti mener at være garanten for, at man får en værdig alderdom, at de syge får behandling, og at der er ligestilling for kvinder.
Derfor vil jeg bare gerne fortælle en kort historie om en enkelt irakisk kvinde i et dansk asylcenter.
Hun har kronisk leverbetændelse, kommer fra Mellemirak, og situationen er den, at FN siger, at der dér er risiko for at blive tvangsislamiseret, og at der er systematisk brug af voldtægt mod kvinder.
Hun er 57 år.
Derfor er mit spørgsmål til fru Pia Kjærsgaard: Den solidaritet, som Dansk Folkeparti reklamerer med, kunne den ikke gå til en ældre irakisk kvinde, der er kronisk syg, og som alle, tror jeg, er enige om ikke kan få den behandling, som hun har behov for, i Irak, og som kommer fra et område, hvor kvinder risikerer at blive forfulgt?
Kunne den solidaritet ikke udstrækkes til hende?
Pia Kjærsgaard (DF), 2007-10-04:
Jeg tror såmænd, at hr. Morten Østergaard kunne komme med det ene eksempel efter det andet, hvor der, som hr. Morten Østergaard fremlægger det, kan være stor sympati; hvor man synes, at folk har det hårdt, og at det virkelig er barske vilkår.
Men jeg hverken kan eller vil begynde at fortælle her, om vi nu synes, at den her irakiske kvinde lige præcis skal have asyl i Danmark.
Det ved hr. Morten Østergaard også godt.
Jeg synes egentlig, at man burde bruge sin tid på at se samlet på den danske udlændingelovgivning.
Er den reel?
Er den ordentlig?
Er den fair?
Det gør pressen, men jeg synes faktisk, at folketingspolitikere skulle holde sig for gode til det.
Morten Østergaard (RV), 2007-10-04:
Jeg er et positivt menneske, og derfor vil jeg holde mig til den første del af fru Pia Kjærsgaards svar, som netop gik på, at man også i Dansk Folkeparti kan fatte sympati for de her historier og for de her mennesker, når man kigger på dem enkeltvis.
Det er faktisk det, det drejer sig om.
Det, der er opgaven, er at sætte mennesket før systemet.
Men så skal man ikke hævde, at man besidder solidaritet; så skal man ikke hævde, at man kæmper for ligestilling; så skal man ikke hævde, at man tager sig af ældre og syge mennesker.
For det gælder ikke for en lang række mennesker, som i dag er i Danmark.
Nogle har været her i både 5 og 10 år.
Til dem rækker Dansk Folkepartis påståede danske værdier overhovedet ikke.
Pia Kjærsgaard (DF), 2007-10-04:
Jeg tror desværre ikke, at jeg kan komme det nærmere.
Det Radikale Venstre måtte påtage sig et meget, meget stort ansvar for den lovgivning, som heldigvis blev ændret i 2001, og som på det tidspunkt red danskerne som en mare.
Derfor blev der sat en anden dagsorden.
Jeg håber virkelig, at det ikke under nogen omstændigheder vil lykkes Det Radikale Venstre på nogen måde at få ført udlændingelovgivningen tilbage til det, den var før 2001.
Men jeg må indrømme, at hr. Morten Østergaard gør en ihærdig indsats, for det er efterhånden det eneste, hr. Morten Østergaard har som sit emne som folketingspolitiker.
Jeg synes ikke, det er særlig smagfuldt her i Folketinget at komme op med enkelteksempler, som hr. Morten Østergaard udmærket godt ved jeg hverken kan eller vil tage stilling til.
Line Barfod (EL), 2007-10-04:
Det er da interessant, hvis Dansk Folkeparti ikke længere vil rejse konkrete sager her i Folketinget.
Nu vil jeg så stille et generelt spørgsmål til fru Pia Kjærsgaard.
Vi har på det seneste hørt en del gøre opmærksom på, at uligheden i Danmark er steget.
Den er steget så kraftigt, at vi nu er tilbage på niveauet fra 1965.
Socialministeren bekræftede også i spørgetiden i går, at den økonomiske ulighed stiger.
Jeg vil gerne høre, hvad Dansk Folkepartis holdning er til, at uligheden er steget så voldsomt, at vi i dag er på niveauet fra 1965.
Eller hvad er Dansk Folkepartis politik på det område?