runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
René Christensen (DF), 2011-04-05:
Jeg vil sige, at jeg sådan kan høre på ordføreren, også på det sidste, der blev sagt, at der er sympati for det.
Det kunne f.eks. være de her særlig grove tilfælde, hvor vi snakker om, at det er med døden til følge eller andet.
For jeg kan høre på ordføreren, at forslaget her er for vidtgående – og det kan man godt have en holdning til – men der er jo de her enkeltsager, hvor det faktisk ender med, at det er med døden til følge.
Der må man jo sige, at de her kriminelle elementer står over for, at de har alt at vinde og intet at tabe, og spørgsmålet er, om der kommer skyldige i fængsel, hvis man laver den her lovgivning, hvis man implementerer den. Vi ønsker på ingen måde at få uskyldige sat i fængsel, men vi ønsker faktisk, at de her grupper taler, vi ønsker faktisk, at de vil vidne, når de kommer i retten, og sige, hvem det var, der førte kniven, hvis de ved det.
Problemet i dag er, at der er alt at vinde og intet at tabe ved at holde mund.
Så jeg vil høre, om ordføreren vil være indstillet på, at vi tager en konstruktiv debat, inden vi skal andenbehandle det, og om vi kunne køre det her forslag ind på nogle generelle ting.
Peter Skaarup (DF), 2011-04-05:
Jeg vil spørge fru Karen Hækkerup: Hvis der i morgen opstår en forening bestående af pyromaner i Danmark, der begynder at uddele løbesedler, hvor man opfordrer til at brænde flest mulig bygninger af i de store byer, er det så en god idé, at sådan en forening bare kan eksistere, fordi vi så ved, hvor pyromanerne er henne,
eller bør der være nogen, der råber vagt i gevær og siger, at det måske ikke er så godt, at der er nogle, der opfordrer svage sjæle rundtomkring til at begynde at sætte ild på eksempelvis offentlige bygninger?
Jeg vil holde på det sidste, nemlig at det ikke er særlig godt at have en forening, der opfordrer til drab på danske soldater i Afghanistan, i og med at der er selvmordsbombere i Afghanistan og andre steder i verden, der jo lige præcis gør den slags.
Der sprænger selvmordsbomber mange gange om året i Afghanistan, og det går ud over danske soldater og familierne til de soldater, der bliver dræbt.
Er det rimeligt, at vi har en forening, der i den grad forbryder sig mod alt det, vi står for i Danmark?
Det synes vi ikke i Dansk Folkeparti.
Det nytter ikke noget, at man bliver ved med at sige ting og sager imod den her forening, hvis ikke man vil gøre noget ved det.
Karen Hækkerup (S), 2011-04-05:
Jamen man kan jo mene, hvad man vil, men vi har i Danmark en grundlov, som jeg synes at vi skal tage ind i de overvejelser, når vi diskuterer, om man kan forbyde en forening.
Det er en grundlov, som det i øvrigt er mit indtryk at Dansk Folkeparti værner meget om.
Vi har i grundloven både § 78, stk. 1, og § 78, stk. 2, som lige præcis omhandler foreningsfrihed og mulighed for at opløse foreninger, når det kan bevises, at de virker ved vold.
Vi har en Rigsadvokat, som ad to gange har foretaget omfattende undersøgelser – den sidste var på 44 sider – der redegør for, hvorfor man ikke vil kunne anvende de paragraffer, der findes i grundloven, til at opløse Hizb ut-Tahrir som forening.
Så det kan godt være, vi er enige om, at vi ikke bryder os om dem – og det er vi; vi bryder os ikke om dem – men vi værner om vores grundlov, og det plejer vi ellers også at være enige om.
Socialdemokraterne tager det i hvert fald meget alvorligt, at vi har en grundlovssikret rettighed til at danne foreninger, og at det skal være domstolene, der skal kunne løfte bevisbyrden for, at en forening virker ved vold.
Og når Rigsadvokaten, som man må sige er den, der må vide mest om det, konkluderer, at der ikke er grundlag for at rejse en sag, så er der ikke grundlag for at rejse en sag.
Peter Skaarup (DF), 2011-04-05:
Den tanke kunne man jo få, når man læser grundlovens § 78, som netop taler om, at foreninger, der virker ved vold eller opfordrer til vold, skal opløses.
I og med at Hizb ut-Tahrir jo så gør alt, hvad de kan, for at opfylde den paragraf, hvorfor vælger man så ikke at skride til handling?
Jeg kunne godt tænke mig at spørge fru Karen Hækkerup, om hun er enig i følgende udtalelse, der lyder sådan her: »Jeg har tidligere været bekymret over at forbyde Hizb ut-Tahrir.
Men efter at have oplevet, hvor meget de hader demokratiet, og hvor lidt de ønsker en dialog, tror jeg, at et forbud er den eneste løsning.«
Er fru Karen Hækkerup enig i det?
Jeg kan røbe, at det er en udtalelse, der kommer fra fru Helle Thorning-Schmidt, Socialdemokratiets formand.
Karen Hækkerup (S), 2011-04-05:
Jamen jeg tror da principielt set godt, at vi alle sammen kan være enige om, at hvis man kunne forbyde de holdninger, så var de væk og forsvundet, og så var det godt.
Vi bliver bare også nødt til at se i øjnene, at Rigsadvokaten har lavet nogle grundige analyser, og de indskrænker det råderum, der er for at handle.
Vi tager alle sammen afstand fra Hizb ut-Tahrir.
Som jeg sagde, har jeg selv været nede og deltage i demonstrationen mod Hizb ut-Tahrir.
Jeg synes, at det, de står for, er modbydeligt.
Alt i mig vender sig, når jeg ser deres møder, når jeg ser, at de holder kønsopdelte møder, når jeg hører, hvad de siger.
Men derfra og så til at ville forbyde en forening, er der altså meget langt, når Rigsadvokaten i en meget, meget grundig analyse har vurderet, at der ikke findes grundlag for det.
Per Dalgaard (DF), 2011-04-05:
Man kan drage en anden konklusion af det, som fru Karen Hækkerup siger, nemlig at der ikke er en pind at gøre.
Vi har bare at acceptere tingenes tilstand, vi har bare at fortsætte med at føde og huse og give dem gratis kost og logi, uanset at de virker ved antidemokratiske forhold, uanset at de negativt påvirker andre unge i deres egen gruppe på en måde, der gør, at vi får større og større problemer med sådan en gruppe mennesker.
Det er konklusionen, for vi har ingen handlemuligheder.
Erling Bonnesen (V), 2011-04-05:
Mig bekendt er Socialdemokraterne for det første selv med i forliget.
For det andet har Socialdemokraterne mig bekendt også været med til at give mandat til det i Europaudvalget, og så har man jo vel lov til at være sådan lidt praktisk og slå tingene sammen.
Nogle gange tror jeg sådan set ikke det er ret meget mere end sådan lidt teknik, der er i det.
Men der er jo også en god, gammel regel i politik, der siger, at man ikke skal spørge om noget, medmindre man selv kender svaret, så jeg tror sådan set godt, ordføreren selv er klar til at stå på mål for det.
Kim Andersen (V), 2011-04-05:
Jeg synes, at hr. Peter Skaarup glemte et ord i sin opremsning af en vigtig paragraf fra grundloven, netop paragraffen om, at en forening, der virker med og ved vold, er at opløse; og der glemte hr. Peter Skaarup at sige »ved dom«.
Det er domstolen, der i sidste instans skal tage stilling til, om en given forening kan opløses.
Det må jeg sige jeg ikke synes vil være seriøst.
Så derfor er der jo grund til at tænke hele det her problem rigtig grundigt igennem, før man skrider til nogen drastiske konklusioner.
Peter Skaarup (DF), 2011-04-05:
Jeg skal så gøre det meget kort og bare spørge hr. Kim Andersen: Er det ikke korrekt forstået, når man skal læse grundloven på den måde, at det rigtig nok ikke er Folketinget, der i givet fald skal opløse Hizb ut-Tahrir, men at det er regeringen?
For det, der er grundlovens tale, er jo, at foreninger, der virker ved vold eller opfordrer til vold, skal opløses, men den praktiske måde, man gør det på, er, at man udsteder en foreløbig opløsning, og at man derefter fører en sag ved domstolene, hvor man jo så kører det forløb, som hr. Kim Andersen taler om.
Er det ikke rigtigt forstået, at det er sådan, grundloven er indrettet?
Så vil jeg i øvrigt lige spørge hr. Kim Andersen, stadig væk inden for min taletid, om hr. Kim Andersen er enig med Venstres nuværende integrationsminister, der, før han blev det, jo udtalte, at han ikke kunne se andet, end at Hizb ut-Tahrir burde forbydes?
Lars Barfoed (KF), 2011-04-05:
Der er mig bekendt et andet retsgrundlag i de pågældende lande end det, som vi har i Danmark.
Vi må lægge til grund, hvad der står i den danske grundlov, og jeg går ud fra, at vi er enige om, at det er regler, som vi skal tage rimelig højtideligt og respektere.
Så kan jeg godt høre, at der var tanker om, at vi skulle konsultere grundlovens fædre.
Det bliver svært at gøre det, så man kan jo kun gisne om, hvad sådan en konsultation ville føre til.
Men altså, det er nu ikke sådan, at grundlovens § 78 sådan er undergået skiftende fortolkninger.
Jeg tror sådan set, at grundlovens fædre var meget optaget af, at vi skulle have foreningsfrihed her i landet, og derfor lagde vægt på, at der skulle ganske meget til, før man kunne forbyde en forening, uanset hvor afskyvækkende man så i øvrigt syntes foreningens synspunkter var.
Kim Andersen (V), 2011-04-05:
Jeg vil gerne starte med at slå fast, at vi i Venstre tager afstand fra Hizb ut-Tahrir – så meget, som det overhovedet er muligt.
Vi synes, at Hizb ut-Tahrir repræsenterer nogle værdier, som er afskyelige, og et menneskesyn, som er afskyeligt, og som ikke hører hjemme i vores land.
Vi kan ikke støtte det forslag, der her er blevet fremsat af Dansk Folkeparti, ligesom vi ikke har kunnet støtte det ved tidligere lejligheder.
Jeg synes derimod, at justitsministeren endnu en gang har givet en grundig og seriøs redegørelse for de problemstillinger, som denne sag indeholder.
Vi noterer os også, at Københavns Politi er i gang med en konkret efterforskning af Hizb ut-Tahrir på baggrund af det møde, der blev afholdt i Den Sorte Diamant i starten af året.
Vi synes, man skal holde et skarpt lys på Hizb ut-Tahrir – på foreningen og på foreningens medlemmer.
De skal naturligvis retsforfølges, hvis de overtræder straffeloven; ja, hvis de overtræder enhver lovgivning, skal de naturligvis retsforfølges.
Vi synes også, at det er rigtigt, at Rigsadvokaten løbende har fokus rettet mod foreningen og dens ledende medlemmer.
Men det må naturligvis også være sådan, at der skal være en sagkyndig vurdering af, hvorvidt grundlovens bestemmelser om at opløse foreningen skal have en fagligt funderet udsigt, før der kan skrides til en sådan disposition.
Grundlovens bestemmelser om foreningsfrihed er naturligvis nogle, vi skal tage meget seriøst, og nogle, som vi i Venstre ønsker at værne om.
Det ændrer ikke ved, at vi, hvis Rigsadvokaten vurderer, at der er forhold, der på foreningsbasis i Hizb ut-Tahrir kan retsforfølges, kraftigt skal overveje at tage sådan et skridt.
Det vil vi være indstillet på fra Venstres side.
Det vil være med til at udstille de mennesker og den måde, de arbejder på, og det vil være med til at udstille de synspunkter og holdninger, som de står for.
Det er en dansk måde at tage afstand fra dem på.
Det er demokratiets fornemste måde at gå i clinch med sådanne typer og afskyelige holdninger på.
Det gør vi over for andre ekstremister; det gør vi også over for nazistpartiet og dets synspunkter.
Og dette, at den slags ekstreme, afskyelige holdninger, som repræsenterer et menneskesyn, vi på det kraftigste tager afstand fra, bliver udstillet og modsagt, er jo, tror jeg, et rigtig effektivt våben mod, at den slags foreninger og synspunkter vokser og får fodfæste i vores samfund og i vores holdningsdannelse.
Det vil jo være det allervigtigste, allerrigtigste, at det sker, og derfor er det også godt, at vi har en debat om det her i dag.
Det er med til at holde fokus på en forening, som vi tager afstand fra; det er med til at holde fokus på nogle synspunkter og et menneskesyn, som vi ikke kan kritisere nok.
Det var vel i sig selv et klart signal til arrangørerne.
Per Dalgaard (DF), 2011-04-05:
Hr. Kim Andersen brugte jo ret mange ord af den slags, som kan karakteriseres som afstandtagende ord: afskyelig, usympatisk, måske også styg, og jeg ved ikke hvad.
Nu har den pågældende organisation ageret på samme måde i årevis, og intet er sket.
De der løbesedler, de har uddelt, er jo ikke fra i går eller fra for en måned siden.
Det er jo gamle sager, og alligevel sker der ingenting, på trods af at justitsministeren i december har udtalt, at nu skal Rigsadvokaten undersøge, om der er basis for, at organisationen skal forbydes.
Og ingenting er sket.
Jeg tænker somme tider: Hvad mod folk ude i samfundet tænker, når de nu år efter år hører den her debat, og intet sker?
Deres aktion, deres måde at agere på, påvirker jo andre unge fra samme gruppe i negativ retning.
Det kan da ikke have sin rigtighed, at det bare skal have lov til at finde sted.
Ja, det lyder smukt, at vi skal møde dem der, hvor de er, og vi skal i dialog med dem osv.
Vi skal virke ved ordets magt og overtale de mennesker, som er så fanatiske inde i hovedet, at de fuldstændig afskyr alt, hvad vi egentlig står for: Vores fællesskab, vores ligestilling mellem kønnene, vores måde at agere på, det, vi spiser, den måde, vi går klædt på.
Hele vejen igennem
har de jo en holdning, der siger, at alt det danske sådan set ikke er noget værd.
De informationer, der påvirker de unge mennesker, de tv-kanaler, de hele tiden ser, de videoer, de ser, den måde, de agerer på, det fællesskab, de har sammen med alle andre, siger jo, at det der dialogsnak ikke virker en pind.
Kim Andersen (V), 2011-04-05:
Det er faktisk min oplevelse, at rigtig mange mennesker synes, at regeringen, ministeren, det officielle Danmark, har en meget rigtig, meget moden, meget fornuftig tilgang til den her problemstilling.
For vi skal tage afstand fra Hizb ut-Tahrir, det gør vi jo alle sammen.
Vi skal bekæmpe de holdninger og det menneskesyn, som de står for.
Det skal vi gøre med ordets magt.
Og så skal vi naturligvis give de kompetente myndigheder, vi har, mulighed for at holde øje med sådan en forening.
Vi må respektere, at det tager den tid, som det nu gør.
Vi må også respektere, at Rigsadvokaten i to omgange inden for de seneste år har udtalt sig og løbende har fokus på Hizb ut-Tahrir.
Vi kan jo ikke bare her fra salen tage et så drastisk skridt, som der her lægges op til.
Man må naturligvis have sagkyndigheden og Rigsadvokaten med sig, før man tager stilling til, om en forening kan opløses ved dom.
Foreningsfriheden i grundlovens forstand er vigtig.
Per Dalgaard (DF), 2011-04-05:
Jeg er fuldstændig enig med ordføreren i, at vi skal bekæmpe sådan noget med ordets magt – til forskel fra nogle, som anvender en anden form for magt, når de bliver uenige med nogen.
Jeg er selvfølgelig også helt enig i, at vi skal overholde grundloven, og at der skal være ytringsfrihed og foreningsfrihed.
Det er helt klart.
Men lige præcis de elementer, som den her organisation står for, viser jo det stik modsatte.
Og som jeg sagde før, er det noget, der har fundet sted i årevis.
Jeg må sige, at jeg er ked af, at man egentlig kan få den opfattelse, at der er en form for berøringsangst over for virkelig at træde i karakter og sige: Det vil vi ikke finde os i i et demokratisk samfund.
Kim Andersen (V), 2011-04-05:
Som jeg hører ordføreren her, er ordføreren jo i og for sig også enig i den tale, jeg har holdt på Venstres vegne, og det kan jeg kun være glad for og tilfreds med. Vi må ikke se bort fra, at det altså ikke er nok at have en mening, og at det ikke er nok at tro og synes.
Det skal kunne dokumenteres i en sådan grad, at det er sandsynligt, at der kan domfældes på baggrund af dokumentation for, at foreningen som sådan virker ved vold.
Det er ikke nok, hvad man siger.
Det er ikke nok, hvad enkeltpersoner gør og siger.
Det skal kunne dokumenteres, at det er foreningen som sådan, der virker ved trusler og ved ulovligheder og ved vold.
Det har Rigsadvokaten på et sagligt juridisk grundlag altså indtil dato ikke vurderet var muligt, og det er en saglig tilgang til tingene, når vi skal respektere grundlovens intentioner.
Peter Skaarup (DF), 2011-04-05:
Jeg vil spørge hr. Kim Andersen: Kan det være rigtigt, at vi skal deponere vores handlefrihed hos Rigsadvokaten?
Eller burde vi egentlig ikke gøre det, som grundlovens fædre har sagt at vi skal gøre i grundlovens § 78, nemlig at opløse foreninger, der virker ved vold eller opfordrer til vold?
Når jeg siger det, er det jo, fordi de opfordrer til vold.
Der bliver omdelt løbesedler, hvor man opfordrer til drab på jøder, og der bliver indkaldt til møde i Den Sorte Diamant, hvor man opfordrer til drab på danske soldater i Afghanistan.
Dermed er man jo med til at anspore f.eks. muslimske ekstremister til at udføre nogle af de handlinger, som de udfører, med selvmordsangreb i Afghanistan, og som de i øvrigt også har gjort det andre steder i verden, f.eks. i Irak.
Altså, er der ikke en verden til forskel på at se, hvordan grundloven er strikket sammen, og så at lade være at handle på den?
Kim Andersen (V), 2011-04-05:
Jeg synes, der er en verden til forskel på, hvordan vi ser at Hizb ut-Tahrir agerer og udtrykker sig, og den måde, vi ser vores samfund fungerer på, og den måde, vi ønsker et demokrati skal være funderet på.
Jeg synes, der er grund til at tage afstand fra Hizb ut-Tahrir, og jeg vil på ingen måde komme til at stå som en, der skal forsvare Hizb ut-Tahrir og dens holdninger, men jeg vil meget gerne have, at vi respekterer Montesquieu og magtens tredeling, nemlig den lovgivende, den udøvende og den dømmende magt.
Og her må vi acceptere, at der er en lovgivende magt, en udøvende magt og en dømmende magt.
Vi må respektere, at Rigsadvokaten som øverste anklagemyndighed ikke mener, at der er basis for at foretage det skridt, som det vil være at skulle opløse Hizb ut-Tahrir ved dom.
Men jeg er meget tilfreds med, at sagen …
Tak for ordet.
Nu har vi jo igennem nogle omgange diskuteret, hvem det egentlig er, der har kompetencen i den her sammenhæng.
Det er jo, som hr. Tom Behnke meget rigtigt siger, domstolene.
Så var jeg meget glad for den vinkel, som hr. Behnke fik på her til sidst, med Rigsadvokaten.
Så længe Rigsadvokaten altså giver et fagligt input til ministeren om, hvorvidt man kan føre en sag til dom, risikerer man jo, hvis man alligevel sætter sig ud over den rådgivning, at føre en sag til dom, som man så ender med at tabe.
Så ville vi jo alle sammen, som i dag har talt imod Hizb ut-Tahrir, og hvad den forening står for, stå slemt slukøret tilbage, for så ville vi komme til at stå som et samfund, der i virkeligheden anerkendte Hizb ut-Tahrir og gav foreningen og dens synspunkter medvind.
Det ville jo være dybt, dybt ulykkeligt, i forhold til hvad den forening står for og hvad vi i øvrigt alle sammen mener om foreningen og dens holdninger.
Det var jeg glad for at ordføreren her fik frem, og jeg vil gerne spørge, om ordføreren er enig i, at den udlægning her kunne blive konsekvensen.
Peter Skaarup (DF), 2011-04-05:
Det er blot lige for at få det her på det rene.
Grundlovens § 78, som vi har været inde på nogle gange, taler om, at foreninger, der virker ved vold eller opfordrer til vold, skal opløses.
Det er essensen.
Så er vi i Folketinget mere eller mindre enige om, i hvert fald har hr. Tom Behnke den opfattelse, at Hizb ut-Tahrir skal opløses.
Så er spørgsmålet, hvordan vi får den enighed frem, som i hvert fald et flertal herinde på Christiansborg deler.
Der skal vi jo kigge på grundlovens § 78, stk. 3, for hvad siger den?
Den siger, at ingen forening kan opløses ved en regeringsforanstaltning.
Ja, det er rigtigt, at ingen forening kan opløses ved en regeringsforanstaltning.
Dog, siger grundlovens § 78, stk. 3, kan en forening foreløbig forbydes, men der skal da straks anlægges sag imod til dens opløsning.
Der spørger jeg altså bare: Skal vi virkelig deponere den holdning hos Rigsadvokaten, eller bør det ikke være sådan, at regeringen efter debat her i Folketinget forbyder foreningen, hvorefter man fører en sag imod foreningen?
Det er den måde, jeg læser grundlovens § 78 på og ikke på andre måder.
Tom Behnke (KF), 2011-04-05:
Det, vi skal prøve at huske på i en debat som den her, er, at det jo ikke er et spørgsmål om, hvordan vi som lægfolk ser på den forening, eller hvad vi synes om den, eller hvad vores holdning til den er.
Det er ikke det, der er afgørende.
Det, der præcis er afgørende, er også det, som hr. Peter Skaarup citerer, nemlig at foreningen virker ved vold.
Det er altså ikke nok, at medlemmer af foreningen gør det.
Man skal kunne dokumentere og bevise, at det er foreningen, der virker ved vold.
Den overvejelse og vurdering overlader vi ikke til et flertal i Folketinget, men til en juridisk ekspertise, nemlig Rigsadvokaten.
For det, man skal huske på, og det synes jeg stadig væk hr. Peter Skaarup glemmer, er: Hvad er konsekvenserne af, at regeringen foreløbig forbyder foreningen, at sagen bliver ført ved domstolene, at det offentlige taber sagen, og at Hizb ut-Tahrir dermed bliver blåstemplet og godkendt?
Det ville være temmelig træls.
Peter Skaarup (DF), 2011-04-05:
Der er ingen tvivl om, at der altid er en risiko ved at føre sager ved domstolene.
Man er ikke sikker på at vinde nogen sager.
Der er heller ikke nogen, der er sikker på at få dømt en bandeleder ovre fra Odense, der ellers har fået 6 års fængsel, til udvisning.
Det er der ingen sikkerhed for.
Det kan nemt gå galt, og det viser sig også, at det sker.
Derfor kan man jo godt fra regeringens side have en holdning om, at Hizb ut-Tahrir er dybt skadelig og krænker grundlovens § 78, og i den situation skal foreningen opløses.
Det er det, grundlovens § 78 siger, nemlig at så skal man opløse den.
Det siges tilmed i § 78, stk. 3, at der skal føres en sag mod den pågældende forening med henblik på dens opløsning ved domstolene.
Så sagen er meget klar.
Spørgsmålet er bare: Er man villig til at handle, eller har man deponeret sin handlefrihed hos Rigsadvokaten, fordi man siger, at det er ham, der skal bestemme det?
Det er det vel ikke.
Det er vel ikke Rigsadvokaten, der bestemmer i Danmark,
eller er det?
Tom Behnke (KF), 2011-04-05:
Nej, det er det ikke; det er domstolene.
Det er muligt med grundloven i hånden fra regeringens side at forbyde den pågældende forening i første omgang.
Derefter skal der rejses sag ved domstolene, og i sidste ende er det domstolene, der skal vurdere, om foreningen kan opløses ved dom.
Men hvis man på forhånd ved, at det resultat kan man ikke nå frem til, hvis den juridiske ekspertise, nemlig Rigsadvokaten, vurderer, at det ikke er muligt at løfte bevisbyrden tilstrækkeligt til, at vi kan få denne forening opløst ved dom, hvorfor skulle man så rejse den?
Hvorfor skulle man så starte med at forbyde foreningen?
Det ville i første omgang være et slag i luften uden relevans, uden indhold, uden betydning.
Efterfølgende vil der blive afsagt en dom, hvor foreningen vil blive frikendt.
Så står vi pludselig i den situation, at Hizb ut-Tahrir er blevet godkendt og blåstemplet af danske domstole.
Det synes jeg ville være temmelig træls.
René Christensen (DF), 2011-04-05:
Nu begynder jeg da først at blive lidt nervøs.
Nu siger man, at hvis et enigt Folketing, som der jo faktisk er ved at tegne sig nu, gerne vil opløse Hizb ut-Tahrir og fremsætter forslaget, og det kommer for en dommer, så kan man risikere at tabe, og så vil det være en blåstempling.
Hvis Rigsadvokaten siger, at man kan køre en sag, så mener man altså, at de er dømt på forhånd.
Så mener man ikke, at der skal køres en sag for domstolene, hvor man kan risikere, at man ikke får det udfald, man gerne vil have.
Altså, vi har så meget tillid til domstolene, til at de kan træffe en beslutning.
Om det er Rigsadvokaten, der siger ja eller nej, eller om det er Folketinget, der siger ja eller nej, så har vi tillid til domstolene, til at de kan træffe den rigtige beslutning.
Der vil jeg bare lige høre, om ordføreren ikke er enig i det.