Per Clausen (EL), 2008-04-04:
Når man ser på det her lovforslag, vil man se, at der jo er tale om en sag, som Enhedslisten har arbejdet for i mange år.
Vi har i mange år understreget behovet for også at tilbyde en behandling til narkomaner, som indbefattede, at de kunne modtage heroin.
Netop af den grund er der selvfølgelig mange, som lidt forundret har henvendt sig til Enhedslisten og spurgt om, hvilke problemer der var i den her aftale, siden Enhedslisten ikke var med.
Derfor bliver jeg nødt til at bruge bare to ord på det.
Sagen er jo, at den her ordning finansieres af de såkaldte satspuljemidler, og når Enhedslisten ikke er med til at fordele disse satspuljemidler, skyldes det, at vi ikke er med til at skaffe satspuljemidlerne.
Det er jo sådan set retfærdigt nok.
Så skal man bare være klar over, at de partier, der er med til at fordele de her penge, har været med til at skaffe dem, og den måde, man skaffer pengene på, er ved at tage dem fra de arbejdsløse, ved at tage dem fra kontanthjælpsmodtagerne, ved at tage dem fra pensionisterne.
Således er der ikke nogen her i Folketingssalen, der over skatten er med til at finansiere den her ordning - den ære er overladt til de fattigste i vores land.
Det er det ene problem, der er i satspuljen.
Det andet er, at det jo er fuldstændig rigtigt, at det her ikke er en forsøgsordning, men sådan set noget, der i princippet er drift.
Så kan det undre, at man nu hvert eneste år i satspuljeforhandlingerne skal bruge tid og energi på at drøfte, om der nu også skal afsættes penge næste år.
Ville det ikke være klogere at skrive den slags ind i finansloven?
Det er altså begrundelsen for, at Enhedslisten ikke er med i aftalen.
Så vil vi derudover sige, at vi synes, det er et meget godt og positivt forslag, som vi selvfølgelig vil støtte.
Vi synes, det er vigtigt, at man i stedet for at holde fast i en stædig opfattelse af, at narkomaner har at opføre sig på den måde, vi synes de skal, nemlig ved at sørge for at komme til afvænning så hurtigt som muligt og blive afvænnet, også støtter dem der, hvor de er, altså også med at stille heroin til rådighed ud fra nogle bestemte kriterier.
Så er der bare det lille problem, at vi i behandlingen af det her forslag taler meget om, at vi skal sikre de dårligst stillede narkomaner.
Jeg synes, det er lidt ærgerligt, at når man efter mange års tilløb har taget sig sammen til at lave en ordning, som handler om, at man vil hjælpe de svageste narkomaner, så indretter man den sådan, at de allersvageste ikke kan nyde godt af den.
Det synes jeg er en dårlig ting.
Jeg ved godt, at det for mange har været svært at acceptere det med, at narkomanerne skulle have udleveret narkotika, når man nu går ind for, at de skal være stoffri.
Jeg ved også godt, at det kan være et svært skridt at tage at medvirke til at stille lokaler til rådighed, sådan at narkomaner kan indtage deres stof under nogenlunde organiserede former.
Men jeg tror bare, vi bliver nødt til at erkende, at hvis ikke vi gør det og gør det på en ubureaukratisk måde, så får vi ikke fat i de sidste 200, og hvis ikke vi får fat i de sidste 200, vil vi stadig væk stå med nogle meget, meget store og meget, meget ubehagelige problemer, som er skrækkelig ubehagelige for de mennesker, det rammer konkret, men som jo også er ubehagelige for vores samfund som helhed, nemlig at vi ikke er i stand til at løfte den opgave.
Så jeg håber på, at vi i forlængelse af det her forslag kan komme så langt, at vi kan fjerne berøringsangsten for det, som vi kalder for fixerum - men som vi sikkert skal kalde sundhedsrum for at overskride denne berøringsangst hos folk - så vi kan komme med et tilbud, der også når de 200 dårligst stillede.
Derfor skal man altså ikke tro, at de alle sammen er taget til storbyerne, de findes også ude på landet, skulle jeg hilse og sige.