Bertel Haarder (V), 2011-02-11:
Med indførelsen af skattefritagelse af arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer er det sikkert, at langt flere danskere og ikke kun medarbejdere på direktionsgangene har fået adgang til en sundhedsforsikring.
Private forsikringer er jo kun fritaget for beskatning, hvis alle ansatte på arbejdspladsen tilbydes en forsikring.
Den ordning medvirker til, at arbejdsgiverne i højere grad tager et socialt ansvar for deres medarbejdere, og til, at sundhed i højere grad tænkes ind i hverdagen.
Patienterne får en hurtigere behandling og kommer hurtigere tilbage på arbejdet, og det kan aflaste arbejdsgiveren i form af mindre sygefravær.
Det er også godt for samfundsøkonomien, fordi det betyder færre udgifter til sygedagpenge.
Det offentlige sygehusvæsen aflastes, for da skattefritagelsen som udgangspunkt kun dækker lægefagligt begrundet behandling, kunne patienten i langt de fleste tilfælde kræve at få udført samme behandling i det offentlige sundhedsvæsen på skatteydernes regning i stedet for at få det udført på forsikringens regning.
Den samlede opposition vil nu afskaffe skattefritagelsen for sundhedsforsikringer, fordi de ikke vil have et sundhedsvæsen med et A-hold og et B-hold, hvor patienter med en sundhedsforsikring kommer foran i køen.
Men dette billede af patienter, der kommer foran i køen, er et falsk billede.
Det drejer sig ikke om, at nogle køber sig længere frem i køen, tværtimod, for derved skubber man jo andre tilbage.
Når man bruger en privat sundhedsforsikring optager man jo netop ikke en plads i den offentlige kø, den plads kan en anden så få.
Man skubber ikke nogen tilbage, man giver tværtimod plads til, at nogle kan rykke frem i køen.
Forslaget, som vi behandler, svarer jo til, at man i et supermarked ikke vil have, at der åbnes en ny kasse, fordi det er synd for de andre, der står i den eksisterende kø.
Men en ny kasse, hvor man kan blive ekspederet, afkorter jo køen.
Skattefritagelsen af sundhedsforsikringer har sikret, at flere har adgang til de ydelser, som sundhedsforsikringerne omfatter.
Det øger altså ikke uligheden.
Tidligere var det kun dem på direktionsgangen, der havde den mulighed.
Hvad vil der ske, hvis vi fjerner skattefritagelsen for sundhedsforsikringer?
Det vil ramme de lavtlønnede medarbejdere, fordi arbejdsgiverne så primært vil forsikre de medarbejdere, der i forvejen har tegnebogen i orden, dem på direktionsgangen bl.a.
Vi husker jo alle, hvordan det var, før regeringen trådte til, der var der lange ventetider og forskelsbehandling i virksomhederne, hvor kun de ledende var forsikret.
Al logik siger, at når en patient får behandling i det private sundhedsvæsen for en forsikringsregning, spares der en behandling i det offentlige, som så kan komme en anden til gode.
Ministeriet har nu hyret Center for Anvendt Sundhedstjenesteforskning og Teknologivurdering, CAST, som hører til Syddansk Universitet, til at se på, om der kan dokumenteres en særskilt effekt af forsikringerne på de ventetider, vi opgør.
Det er jo selvfølgelig ikke let, for det drejer sig om at vurdere det i forhold til, hvad der ellers ville have været tilfældet.
Men resultatet af undersøgelsen forventes at foreligge i foråret.
Da vi indførte skattefritagelsen, antog vi, at det ville nedbringe sygefraværet, og at det ville betyde en mindre udgift for statskassen.
Der er forskellige undersøgelser, som belyser dette, og de peger på, at skattefritagelsen af arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer nedbringer sygefraværet, og at ordningen alt i alt går i nul for statskassen, hvis der ikke ligefrem er overskud.
Men jeg har jo tidligere sagt, at det, man skal gøre, er at lægge de forskellige undersøgelser ved siden af hinanden, så får man et alsidigt billede af problematikken. En enkelt undersøgelse fra Dansk Sundhedsinstitut, DSI, når ikke til den samme konklusion som mig.
Men det er ikke så mærkeligt, for den ser ikke på, hvor længe sygefraværet varer, og det hele handler jo om at få folk på benene noget hurtigere.
Til gengæld mener Forsikring & Pension, at sundhedsforsikrede har en lavere sandsynlighed for at blive langvarigt syge end personer uden en sundhedsforsikring.
På baggrund af Forsikring & Pensions resultater har de anslået, at reduceret sygefravær som følge af sundhedsforsikringer har sparet det offentlige for udgifter til sygedagpenge for over 800 mio. kr. i 2010.
CEPOS har lavet en analyse, der ser på nettoeffekten for samfundet.
De kommer frem til, at sundhedsforsikringerne netto forbedrer de offentlige finanser med 300 mio. kr. om året.
Analyserne er, som det fremgår, ret forskellige, men overordnet peger de, når man lægger dem ved siden af hinanden, på, at ordningen indbringer en lille, en større eller en stor gevinst for det offentlige.
Det er et ufuldstændigt regnestykke, når forslagsstillerne siger, at man sparer 700 mio. kr. ved at afskaffe fradraget for sundhedsforsikringer, og når de forestiller sig, at det kan man så overføre til det offentlige sundhedsvæsen.
Der bliver ikke mere at gøre med i det offentlige sundhedsvæsen, for patienterne skal jo behandles alligevel.
Dem, der nu får behandlingen betalt af forsikringen, skal jo så have behandlingen betalt af skatteyderne.
Skattefritagelsen for sundhedsforsikringer har fået arbejdsgiverne til at investere mange penge i deres medarbejderes sundhed.
Tilsvarende vil der ske en belastning af det offentlige sundhedsvæsen i form af flere patienter, der skal behandles på det offentliges regning, når de ikke kan blive behandlet for privat regning, og der bliver stigende udgifter til sygedagpenge, det tyder alt på.
Alt dette drøftede vi meget grundigt i Sundhedsudvalget for et par dage siden, og som det fremgår, er min konklusion i dag ganske den samme som dengang.