Rune Lund (EL), 2016-05-17:
Det her forslag skal forstås som en rykker – en påmindelse om, at det den 15. januar sidste år var et enigt Retsudvalg, som afgav en beretning om, hvordan vi her i Danmark kan styrke datasikkerheden.
For som flere af de andre ordførere her i salen har været inde på, bliver samfundet stadig mere digitaliseret; der kommer flere og flere digitale løsninger; vi skal betjene os selv digitalt, når vi henvender os til kommunen; og vi får alle sammen smartphones med alle mulige apps.
Vi ser en stadigt stigende udvikling i retning af et digitaliseret samfund, som jo også giver mange muligheder til os som mennesker og som borgere i samfundet.
Men der er jo også et sikkerhedsaspekt i den her digitalisering, som der skal tages meget godt vare på.
Og der var det sådan, at i den beretning, som Retsudvalget afgav for snart halvandet år siden, var der en lang række rigtig gode konkrete forslag til, hvordan vi her i Danmark kan forbedre datasikkerheden.
Og fordi der netop er gået noget tid, og fordi der har været lidt stille fra regeringens side, er det her beslutningsforslag blevet fremsat, hvor vi har taget de 16 mest konkrete anbefalinger ud fra beretningen, og de er så blevet indarbejdet i det her beslutningsforslag.
Og det er jo for at få sat noget turbo på processen – for at sikre, når der bliver afgivet en beretning i et udvalg i Folketinget, endda med alle partier bag, at det så ikke bare bliver glemt eller falder ned mellem to stole eller bliver nedprioriteret i forhold til andre dagsordener.
Jeg er glad for i dag at kunne konstatere, at medmindre regeringen kommer med nogle konkrete initiativer, en konkret tidsplan, nogle konkrete forslag til, hvordan vi kan skubbe den her proces videre i forhold til at følge op på beretningen fra Retsudvalget for cirka halvandet år siden, så vil der være et flertal her i Folketinget, som sender en venlig rykkerskrivelse til regeringen og siger: Nu skal der altså til at ske noget på det her meget vigtige område, som netop omhandler datasikkerheden.
Der foreligger 16 konkrete forslag.
Forslag nr. 1 er, at der skal udarbejdes en årlig redegørelse om datasikkerhed til Folketinget.
Forslag nr. 2 er, at der bliver oprettet en instans, som følger op på datasikkerhedsbrud og drager konklusioner på baggrund af bruddet, og som gør erfaringerne tilgængelige for øvrige myndigheder og virksomheder.
Det er det, vi i daglig tale på it-sprog kalder for en it-havarikommission, som jo netop skal lave erfaringsopsamling og også finde ud af, hvem der er ansvarlig, hvis der er sket et brud på datasikkerheden, på samme måde, som vi har en havarikommission, som tager sig af en situation, hvis der f.eks. er en bro, der måtte være styrtet sammen et sted i Danmark.
Forslag nr. 3 er, at der skal tilføres flere ressourcer til Datatilsynet, og der tilkendegav ministeren at han gerne vil tilføre 2 mio. kr. ekstra.
Det er jo et skridt på vejen, kan man sige.
Hvis Enhedslisten måtte bestemme, ville vores bud være, sådan som vi har fremlagt det i vores it-udspil, som vi fremlagde for snart 2 år siden, at bevillingen til Datatilsynet skulle opjusteres med 50 pct., og det ville jo så faktisk betyde, at man tilførte 10 mio. kr.
Men okay, det er et skridt på vejen, og det er da rart at få den tilkendegivelse fra regeringen, at man sætter et konkret beløb på, hvad man har tænkt sig i forhold til at styrke Datatilsynet.
Så er anbefaling nr. 4, at vi kigger på, hvordan Datatilsynet kan knyttes tættere til Folketinget.
Og det kommer jo af, som det også fremgår af beretningen fra Retsudvalget, at Rådet for Digital Sikkerhed har oplyst, at det støtter en placering af en databeskyttelsesmyndighed under Folketinget, fordi rådet ikke mener, at Datatilsynet med dets nuværende placering under Justitsministeriet lever op til den uafhængighed, som der f.eks. er fastsat i EU's charter for grundlæggende menneskerettigheder.
Og det er simpelt hen det, der danner baggrund for anbefaling nr. 4.
Anbefaling nr. 5, som nogle af ordførerne også har nævnt, handler om sanktionsmuligheder – hvorfor skal det være sådan i forbindelse med et brud på datasikkerheden, at private virksomheder kan blive straffet for nogle forseelser, mens det offentlige ikke kan blive straffet for de samme forseelser?
Altså, det er en måde, hvorpå vi kan sikre os, at det er de samme regler, der gælder for både private og det offentlige.
Og det må være væsentligt her, for som borger i det her land kan man jo sådan set så at sige være ligeglad med, hvor bruddet foregår, hvis det er det samme brud, der er tale om, og der f.eks. ligger og flyder oplysninger alle mulige vegne, meget personlige oplysninger.
Så er der forskellige andre forslag, som også indgår i de 16 forslag – jeg kan ikke nå at gennemgå dem alle sammen.
Men jeg vil i hvert fald nævne forslag nr. 9 og 10, som jo handler om privacy by design, altså at vi skal indrette vores it-systemer på en sådan måde, at hvis der sker et datalæk, hvis der lige pludselig ligger oplysninger om borgerne ude i samfundet, så er de oplysninger lavet på en sådan måde, at man ikke kan udlede, hvem det er, oplysningerne handler om.
Og det er jo sådan noget, som at man f.eks. ikke bruger cpr-nummeret som en nøgle, som man kobler andre oplysninger op på, men giver folk et brugernummer, som er unikt for den database, hvor de oplysninger er lagt ind.
Man skal i det hele taget designe systemerne på en sådan måde, at sker der et databrud eller et datalæk, kan det ikke udledes, hvem det er, de følsomme oplysninger rent faktisk måtte vedrøre.
Der er også en anden anbefaling, som jeg vil hive frem, som handler om kontrol med brugeradgange, altså at det skal indskrives som et krav i offentlige udbudskontakter.
Og hvis jeg må fremhæve et af de steder i det lange svar på 23 sider, som justitsministeren har givet i forlængelse af beretningen, som blev givet for knap halvandet år siden, så er det et af de få steder, hvor regeringen rent faktisk tilkendegiver, at der er noget fornuft i det, og at det er noget, man gerne vil kigge på.
Så er der også en masse andre forslag, men det sidste, jeg vil nævne, er forslag nr. 16, som jo handler om, at brugen af cpr-nummeret bør gennemgå en grundlæggende revidering, herunder at opgivelse af cpr-nummer ikke alene skal kunne udgøre autentificering.
Og det handler jo om, at cpr-nummeret – også ved det datalæk fra CSC, som flere har nævnt heroppefra, hvor 900.000 cpr-numre var tilgængelige i lidt under en times tid på grund af det databrud, der var – ikke er sikkert, sådan som det er i dag.
Og det er jo helt tydeligt, at det på en eller anden måde skal erstattes af et nyt system eller i hvert fald have mindre betydning.
Det kan i hvert fald ikke være en krumtap på den måde, som det har været det på før, fordi systemet simpelt hen er for utidssvarende – det er ikke moderne, og det er for usikkert.
Men jeg kan konstatere i dag, at medmindre der kommer noget meget konkret fra justitsministeren, vil et flertal i Folketinget sende en rykker til regeringen for at sige, at når et enigt Retsudvalg i Folketinget siger, at vi vil forbedre datasikkerheden, så mener vi det faktisk alvorligt.
Og jeg håber derfor, at ministeren vil komme med en klar tidsplan og en klar tilkendegivelse om, hvad det er, der skal ske, og nogle meget konkrete svar på de meget konkrete tiltag, som der ligger i beretningen – og ikke noget, som jeg opfatter som for løst, og som ikke svarer direkte på de anbefalinger og konkrete initiativer, som der rent faktisk ligger i beretningen.
Og det er det svar på spørgsmål nr. 147, som jeg refererer til her, og som jeg har nævnt et par gange.
Der skal vi altså have en detaljeret gennemgang, hvor vi simpelt hen for hvert konkret forslag, der ligger i beretningen, ser på, hvad regeringen har gjort, og hvad regeringen påtænker at gøre for netop at sikre formålet med beretningen, nemlig at øge datasikkerheden markant for danskerne.
Jeg tror også, at vi i den sammenhæng kan bruge det nye it-forum, som hr. René Gade har taget initiativ til her i Folketinget, og som består af it-ordførerne, og hvor vi jo også kan tage en meget detaljeret diskussion af det og følge de konkrete forslag, der ligger i beretningen, og hvor der altså er taget 16 ud her.
For de 16 punkter, som der er taget ind bare i det her beslutningsforslag, er jo hver især nogle meget store punkter, og hvert enkelt af dem kunne man sådan set lave et beslutningsforslag om for at få en ordentlig diskussion af det.
Men jeg er i hvert fald glad for, at medmindre regeringen rykker ud med noget mere og nogle flere initiativer, er der et flertal i Folketinget her, som vil sende regeringen en rykker.