runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Hækkerup (S), 2009-02-20:
Nu er det jo tredje gang, vi behandler det her forslag i Folketinget, og denne gang er der blevet skrevet en forbedring ind i forslaget, nemlig at det kun er politiet, der har mulighed for at gå ind og se på de her bånd.
Det tror jeg måske kan få flere partier end tidligere til at tilslutte sig forslaget i dag.
Det her beslutningsforslag pålægger jo bare regeringen at komme med et lovforslag, og vi kunne så godt tage en drøftelse af, om der skal være mulighed for, at særlige bittebittesmå taxavirksomheder kan blive undtaget.
Det kan vi jo sagtens drøfte, men hvorfor er det, at regeringen ikke vil være med til at sige: O.k., vi anerkender, at der her er et problem, vi anerkender, at chaufførerne rent faktisk gerne selv vil have kameraer?
Når de skriver til os, at de er bekymrede over, at når politikerne på Christiansborg afviser deres krav, er det, fordi vi betragter dem som et lavstatusområde, så synes jeg, det bliver lidt flovt - for er det sådan, regeringen ser på de her taxachauffører?
Er det, bare fordi det er lavstatusfolk, at man ikke vil hjælpe lige præcis den her gruppe arbejdere?
Lars Barfoed (KF), 2009-02-20:
Jeg er faktisk fuldstændig enig i, at det er overraskende, at der i Storkøbenhavn ikke er flere taxaer, der har installeret videoovervågningsudstyr, og jeg forstår godt de chauffører, der henvender sig.
Men det eksempel, fru Karen Hækkerup netop nævner, er på den anden side også et meget godt udtryk for, at der er store forskelle mellem behovene rundtomkring i landet.
Der er andre steder i landet, hvor der ikke er det samme udtalte behov for videoovervågningsudstyr.
Det, jeg så sætter spørgsmålstegn ved, er, om vi nu skal lave et lovkrav, der fastlægger centralt, at man alle steder skal have videoovervågningsudstyr, eller om vi kan finde en anden løsning på problemet.
Men jeg er helt enig i, at det er overraskende, at man i Storkøbenhavn ikke er kommet videre, end man er.
Karen Hækkerup (S), 2009-02-20:
Transportministeren siger, at det her er et stort problem.
Man vil også gerne anerkende, at det er et stort problem.
Så siger ministeren noget andet, som skurrer i mine ører, og det er, at der er meget forskellighed i de lokale behov, hvorefter ministeren går videre til at opremse lige præcis det største problem, nemlig hovedstadens taxaer, hvor der kun er videoudstyr i 300 vogne, og hvor der er 1.900, som intet udstyr har.
Vi har i Retsudvalget fået henvendelser fra de chauffører, der kører i København, og de skriver til os: Kan I ikke godt nu sige til vores vognmænd, at de skal installere det her udstyr?
For vi føler os utrygge, når vi kører i vores biler om aftenen og natten, og vi ville være meget gladere, hvis der var mulighed for, at der var et billede.
Lars Barfoed (KF), 2009-02-20:
Dansk Folkeparti fremsætter her forslag om, at der skal være lovkrav om videoovervågning i taxaer, så vi kan beskytte taxachauffører mod overfald og røverier.
Det synes jeg er et prisværdigt formål, og det tror jeg egentlig vi alle sammen kan tilslutte os.
Regeringen kan imidlertid ikke sådan uden videre støtte forslaget.
Det er regeringens grundlæggende opfattelse, at med hensyn til ordninger af den art, altså videoovervågning, bør det være overladt til chauffører og vognmænd at aftale, om der skal opsættes videokameraer i taxaerne, og det er også regeringens opfattelse, at der er store forskelle lokalt, i forhold til hvilke behov der er.
Man skal være opmærksom på, at der i denne forbindelse jo ikke er tale om en principiel diskussion om, hvorvidt det overhovedet er rimeligt eller ej, at der er videoovervågning i taxaer.
Tværtimod kan det, som forslagsstillerne også nævner, forebygge vold og medvirke til opklaring af vold og andre ulovligheder begået i taxaer.
Det er sådan, at i hovedstadsområdet, dvs. det område, der dækkes af Storkøbenhavns Taxanævn, har ca. 300 taxaer videoovervågningsudstyr, mens den store hovedpart af taxaerne ikke har det; i alt er der 2.200 taxaer i hovedstadsområdet.
I kommunerne uden for hovedstadsområdet ser vi et forholdsvis broget billede.
Generelt er der dog en tendens til, at videoovervågningsudstyr i ret stort omfang har vundet indpas i de store og mellemstore kommuner; i f.eks. Århus og Odense har stort set alle taxaer overvågningsudstyr.
Men der er også undtagelser, hvor kun meget få taxaer har videoovervågningsudstyr, det gælder f.eks. Aalborg.
I de mindre kommuner er det meget varierende, i hvilket omfang der benyttes videoovervågningsudstyr.
Der er flere mindre kommuner, hvor man må sige, at stort set ingen taxaer anvender videoovervågningsudstyr.
Det er jo svært at vurdere, hvordan det vil gå, hvis der ikke gribes ind med lovkrav, men vi overlader det til frivilligheden.
Men man kan jo godt forestille sig, at det på sigt under alle omstændigheder bliver standardudstyr i store og mellemstore kommuner, også fordi udstyret jo løbende bliver billigere og billigere.
I regeringen har vi stor forståelse for formålet med beslutningsforslaget.
Vi er ikke umiddelbart til sinds at støtte det, men regeringen vil naturligvis aktivt og konstruktivt medvirke til forslagets behandling i udvalget, og så må vi jo se, om vi undervejs kan nå frem til en eller anden form for enighed om, hvad der skal til for at sikre det gode formål, som forslagsstillerne har, nemlig at forebygge kriminalitet og opklare kriminalitet i taxaer, for det er naturligvis et stort problem.
Det vil vi gerne anerkende fra regeringens side, og derfor er der også god grund til at rejse diskussionen, sådan som Dansk Folkeparti har gjort det.
Per Clausen (EL), 2009-02-20:
Den sammenhæng - og det anerkender jeg der er - i det, ministeren nu siger, er, at nu vil man have en plan.
Det synes jeg er rigtig godt.
Og vi skylder mange tidligere ministre og regeringer af forskellig politisk observans meget lidt tak for, at vi ikke har fået en sådan plan før nu, og vi skal i gang med at lave den nu.
Det, der så bare er det interessante, der sker her, er jo, at mens vi planlægger, hvordan vi skal løse fremtidens udfordringer på det her område,
bygger vi, man kunne næsten kalde det nødmotorveje i forbindelse med Vejle Fjord og måske andre steder i det vestfynske og i det østjyske.
Der siger jeg bare at jeg måske synes det var bedre at man satte noget bedre skub i planlægningen og noget mere skub i for alvor at få løst den udfordring, der haster, inden man kaster den ene milliard efter den anden i nødmotorveje.
Lars Barfoed (KF), 2009-02-20:
Nu skal vi jo ikke fortsætte den her diskussion i al evighed, men jeg bliver nødt til at sige, at der er langt mere sammenhæng i regeringens transportpolitik, end hr. Per Clausen åbenbart går og forestiller sig.
Der er ganske gode grunde til, at vi tager strækningen Odense-Århus sidst og først opgraderer mellem København og Odense og mellem Århus og Aalborg.
Det er, fordi vi samtidig ønsker at lave nogle strategiske analyser af trafikken mellem landsdelene og analysere, hvad vi skal gøre ved de flaskehalse, der opstår ved Lillebæltsbroen og ved Vejlefjordbroen, og i den forbindelse få vurderet, hvad det er for nogle jernbaneforbindelser og vejforbindelser, der skal eliminere de flaskehalse på længere sigt.
Vi ønsker nemlig, at de investeringer, vi foretager nu, også hænger sammen med de investeringer, der skal foretages på endnu længere sigt.
Derfor skal der være en sammenhæng i alt, hvad vi gør.
Først når de strategiske analyser er klar, vil vi drage nogle konklusioner på det med hensyn til vej- og baneforbindelserne på længere sigt forbi Lillebælt og forbi Vejle Fjord, og vi kan tage stilling til, hvad det egentlig er for en vejføring og banelinje, der skal gå de to steder imellem.
Der er jo folk, som mener, at vi skal lave en Kattegatforbindelse, altså en lang bro fra Røsnæs over til Århus.
Der er nogle, der mener, vi skal lave en syd for Lillebæltsbroen, og så er der nogle, der taler om en imellem Bogense og Juelsminde.
Der kunne sikkert også være andre forhold.
Per Clausen (EL), 2009-02-20:
Jeg er da glad for, at jeg kunne tænde et lys for ministeren her en sen fredag eftermiddag.
Jeg vil bare sige til ministeren, at hvis han engang skulle få mod til at udfordre pragmatismen og realismen - i hans forstand af ordet - i Enhedslistens politik, møder vi gerne op til forhandlinger.
Men det mod havde ministeren ikke denne gang, og det er jo bare ærgerligt.
Jeg er sikker på, at transportministeren hos folk, der har haft samme ministerpost, som han selv har, kan nå frem til den erkendelse, at det kan lade sig gøre at lave aftaler med Enhedslisten, som oven i købet er i stand til at afstedkomme en vis politisk fred.
Så det var måske værd at afprøve.
Så bare en enkelt bemærkning til spørgsmålet om sammenhængen i regeringens politik.
Problemet med den sammenhæng er jo, at hvis vi nu tager det, der handler om timedriften mellem Odense og Århus, nu kalder ministeren det højhastighedstog, og jeg er sådan set tilfreds med at vide, at så meget højhastighed er det heller ikke, det handler om, at toget skal komme frem på 1 time, så fremgår det jo af aftalen, at det arbejde igangsættes efter 2021.
Bevares, trængselsproblemer, som bl.a. er baseret på, at man ikke i Danmark har været villig til at have en planlægning og en planlægningspolitik på landsplan og lokalplan, som har taget udgangspunkt i, at man skulle forsøge ikke bare at skabe så meget transport som muligt, men at begrænse den til det, der er nødvendigt, for at skabe en fornuftig udvikling i velfærden.
Men tilbage står altså det med timedriften mellem Odense og Århus.
Der igangsætter man arbejdet efter 2021, og så må vi jo se, hvornår det bliver til noget.
Det er for så vidt ikke sikkert, at transportministeren eller for den sags skyld jeg har nogen som helst indflydelse på det, når vi kommer dertil.
Lars Barfoed (KF), 2009-02-20:
Må jeg først sige, at jeg syntes, at der et eller andet sted var lys i mørket, når det gælder Enhedslistens vej ind i en realistisk transportpolitik.
Det var, da hr. Per Clausen sagde: Det er ikke sådan, at vi vil eliminere alle motorvejene.
Det synes jeg alligevel trods alt er en erkendelse af, at vi ikke skal nedlægge veje.
Altså, så langt kan vi dog følge hinanden.
Men det, der egentlig fik mig til at tage ordet, var den her slutning omkring motorvejene i Østjylland kontra jernbanen fra Odense til Århus.
Jeg tror simpelt hen, at det er sådan, at Enhedslisten og hr. Per Clausen ikke vil forstå den strategi og den sammenhæng, der er i regeringens transportpolitik og i den aftale, vi har indgået.
For der er en klar, langsigtet strategi og sammenhæng i det, der går ud på, at vi skal have mere kollektiv trafik, og at vi skal styrke den kollektive trafik og jernbanen i Danmark.
Men det vil Enhedslisten ikke se, og derfor vælger man at fokusere på noget andet.
Men tingene hænger ikke sammen i det, hr. Per Clausen siger, for man kan bare ikke lave en højhastighedsbane mellem Odense og Århus på ganske kort tid.
Vi har et dybt forældet signalanlæg på jernbanen i Danmark, og uanset om man vil det eller ej, tager det flere år at få udskiftet signalanlægget, så vi får et moderne signalanlæg baseret på moderne teknologi, der kan styrke kapaciteten, regulariteten og hastigheden på vores jernbane.
Når det er gjort, kan vi opgradere jernbanen, og så kan vi få højhastighedstog i Danmark, også mellem Odense og Århus.
Men i mellemtiden - og også derefter - vil det være sådan, at hvis vi ikke gør noget med hensyn til Vejlefjordbroen, bryder trafikken fuldstændig sammen i det område.
Det er en flaskehals i trafikken.
Nu indeholder den her aftale om investeringer i øvrigt endnu ikke noget om en udvidelse af motorvejen ved Vejlefjordbroen, men vi har sagt, at til efteråret er VVM-undersøgelserne om det færdige, og så tror jeg bestemt, at vi vil bevilge penge til en udvidelse med et spor i hver retning ved Vejle Fjord, for det er der et enormt behov for.
Så kan man altså vælge at sige: Vi er sådan jernbaneromantikere.
Vi vil have, at vi skal køre i tog alle sammen, og vi er fuldstændig ligeglade med, om befolkningen i det område har behov for at køre over broen, om vi har behov for at køre i bil en gang imellem på tværs af landsdelene og op og ned over Vejlefjordbroen.
Så må trafikken bryde sammen i årevis, fordi vi vil vente til den dag, der kan bygges en jernbane.
Det ønsker regeringen og det store flertal her i Folketinget altså ikke, men det er ikke, fordi vi i den grad er optaget af motorveje, at vi ikke vil noget andet.
Tværtimod er det strategien, at vi skal have flyttet trafik fra vejene og over på jernbanerne.
Det er det, der ligger i investeringsplanen, og det er det, der hele tiden har ligget i regeringens trafikpolitiske udspil.
Martin Henriksen (DF), 2009-02-20:
Det er jo fint nok.
Først starter hr. Simon Emil Ammitzbøll med at sige, at ja, der foregår noget, der er utilfredsstillende.
Så leverer man ikke nogen løsning på det.
Så siger hr. Simon Emil Ammitzbøll, at hvis der foregår noget, som er utilfredsstillende, må skolelederne finde en tilfredsstillende løsning.
Hr. Simon Emil Ammitzbøll startede med at konstatere, at der var noget, der var utilfredsstillende.
Så må man vel også et eller andet sted udlede af alt det, hr. Simon Emil Ammitzbøll siger, at der er nogle skoleledere, der ikke gør det godt nok.
Det må vel være det, for hr. Simon Emil Ammitzbøll sagde jo selv, at der var noget, der var utilfredsstillende.
Så kan Simon Emil Ammitzbøll og alle andre i Folketinget mene, at ja, der foregår ting, der er utilfredsstillende, vi finder os ikke i det.
Dansk Folkeparti fremsætter nogle forslag, og ja, der er nogle problemer, vi bør tage hånd om.
Dansk Folkeparti fremsætter nogle løsninger, og dem er man ikke enig i, men så bør man komme med nogle andre løsningsforslag.
Men det gør man jo ikke.
Man siger bare: Det klarer de ude lokalt.
Pointen er, at problemet nogle steder er så stort, at det altså er ret problematisk for en skoleleder f.eks. at stå over for en folkeskole, hvor der f.eks. er 60 pct. muslimske elever eller 80 pct. muslimske elever og så sige, at vi nu gør det sådan og sådan og sådan.
Der ville det være væsentligt, hvis der fra Folketingets side var opbakning til det.
Bertel Haarder (V), 2009-02-20:
Jeg håber, at Kristeligt Dagblad har citeret mig rigtigt, for det er juristernes fortolkning af, hvad der har været lov i landet i 30 år.
Jeg håber ikke, at det er sket denne gang.
Jeg er i øvrigt enig i, at vi skal modstå presset, som hr. Søren Krarup beskriver.
Det synes jeg også at f.eks. skolelederne gør på fremragende vis.
Da en gymnasierektor var ude for, at et bederum blev brugt på den måde, at visse muslimske elever tyranniserede de andre for at få dem ind i bederummet, lukkede hun bederummet og smed den værste elev ud.
Det er ikke sådan, at danske skoleledere er slatne som højskoleforstanderen hos Henrik Pontoppidan, der var som en åben ladeport, hvor alt kan blæses igennem.
Skolen er ikke en åben ladeport, og de danske skoleledere åbner ikke for en ladeport.
Vi modstår det pres, som også jeg kan se, og som vi også skal modstå.
Søren Krarup (DF), 2009-02-20:
Jeg beklager, at det desværre ikke er undervisningsministeren, der står for det ægte grundtvigske, selv om han tror det.
Derfor må det siges, at skal der være en fælles bøn i folkeskolen, kan den kun være kristen.
Jeg forbyder ikke muslimer at bede i deres privatskole eller i deres hjem, men den bøn, der bedes, hvor man, om jeg så må sige, er på et offentligt sted, i folkeskolen, skal naturligvis være en kristen bøn.
Det er altså det, ministeren lukker øjnene for.
Vores situation er jo den, at vi er under et kolossalt pres, ikke blot i Danmark, men i Vesteuropa, fra et af islam, der simpelt hen kræver at herske.
Vi ser det nu senest i England.
Det er dybt, dybt beskæmmende.
Og vi oplever det ustandselig i Danmark med krav om badeforhæng, krav om halalslagtet mad, krav om det ene og det andet, hvor det er danske regler, der skal tilsidesættes.
Her er der brug for, må jeg sige til undervisningsministeren, at stå fast på det, der er vores udgangspunkt i stedet for sådan en lala frihed, som man giver Grundtvig skylden for, hvor man opgiver alt.
Det er det, der ligger i ministerens tale om bøn i dag, som det citeres i Kristeligt Dagblad.
Bertel Haarder (V), 2009-02-20:
Jeg synes, at hr. Søren Krarups bemærkning understreger, hvor vanskeligt det ville være at lave et regelsæt.
Hvis bønnen synges, f.eks. salmen »Gud, du som lyset og dagen oplod«, hvad så?
Salmer er jo bønner sat på melodi.
Det regelsæt, som skulle tillade den gode, gamle danske bøn og forbyde andre bønner, vil jeg nødigt have ansvaret for.
Jeg tror, hverken det ville holde ved danske domstole eller ved internationale instanser.
Jeg tror, at vi kun vil få sorg ud af det.
Dertil kommer, at jeg ikke kan se en eneste begrundelse og et eneste problem, som skulle få os til at kaste os ud i det stalinorgel af paragraffer, som vi risikerer at ende i, hvis vi følger tankegangen.
Jeg er glad for hr. Søren Krarups indirekte anerkendelse af, at det er mig, der står for det grundtvigske synspunkt, og ikke hr. Søren Krarup, på trods af at hans partiblad tilmed på forsiden jo gang på gang har reklameret for Grundtvig med hvidt hår og skæg.
Søren Krarup (DF), 2009-02-20:
Jeg har lyst til at sige til undervisningsministeren, som jeg egentlig har været i debat og konflikt med siden 1968, at jeg synes, at han er slået ind på en meget farlig vej, som også hænger sammen med en konfliktskyhed hos ham, der igen hænger sammen med en misforståelse af det grundtvigske, der skulle være hans udgangspunkt.
Lad mig begynde med at sige, at den danske folkeskole er en kristen skole, på samme måde som Danmark er et kristent land, det står i vores grundlov i § 4.
Det er kristendommen, og kun der, hvor det fastholdes, at det er kristendommen, der sætter friheden, er man fri.
Det er den frihed, som Grundtvig brugte, men hvor han somme tider gled ud i en misforståelse, som også undervisningsministeren deler.
Det, som vi oplever nu, er, at vi står over for et pres fra en lovreligion, som overhovedet ikke har den forståelse af frihed, som sættes af kristendommen.
Derfor er vi nu under pres med bønner i folkeskolen, hvor det eneste, der naturligvis kan være folkeskolens bøn som sådan, er fadervor - det er den kristne bøn - og det er selvfølgelig ikke en muslimsk bøn, hvis man fastholder det, der er grundlaget for den danske folkeskole og for Danmark.
Bertel Haarder (V), 2009-02-20:
Jo, hvis der var tale om en udvikling, og hvis denne udvikling gik i retning af et skråplan, så ville jeg også være bekymret. Men det, jeg forsøger at sige, er jo, at der ikke er noget nyt i sagen.
Det er et ældgammelt regelsæt, som ikke har givet problemer, og så har jeg prøvet at beskrive, at hvis vi ændrer det regelsæt og f.eks. forbyder bønner, hvad jeg ikke anbefaler, så er man nødt til også at forbyde visse salmer eller måske alle salmer, og så opstår der jo et kulturtab, som der ikke er nogen grund til at risikere.
Det er derfor, jeg synes, at det gode gamle regelsæt kan køre videre, i hvert fald indtil f.eks. skolelederne kommer og beder om nogle andre regler, fordi de har svært ved at administrere de eksisterende.
Så vil jeg godt understrege, at man jo godt kan være enig i et synspunkt uden at omsætte dette synspunkt til et statsligt regelsæt med bekendtgørelser og cirkulærer og undtagelser, som giver en masse bøvl og måske sager for ombudsmanden og domstolene og internationale instanser.
Altså, så længe man kan slippe for det, skulle vi så ikke prøve det?
Det beskriver blot, hvad der har været lov i landet i mindst 30 år, siden Ritt Bjerregaard var undervisningsminister.
Modellen er jo, at der er nogle ting, som man har lov til at gøre lokalt, men det skal være frivilligt altså, man må gerne bede bønner lokalt, men ingen skal tvinges til at deltage i det.
Sådan har det været.
Det er lov i landet, og det har ikke givet problemer.
Skulle det give problemer i fremtiden, ja, så må man jo tage spørgsmålet op, om man skal ændre loven.
Men jeg vil straks sige, at hvis løsningen så bliver, at man forbyder alle bønner, bliver man også nødt til at forbyde morgensalmen »Gud, du som lyset og dagen oplod« og mange andre salmer.
Så det er ikke så let.
Og derfor vil jeg råde til, at vi lader det gode gamle regelsæt stå, indtil det giver problemer.
Så må vi jo se, hvordan vi kan løse eventuelle problemer.
Martin Henriksen (DF), 2009-02-20:
Jeg vil starte med at sige, at vi i Dansk Folkeparti er utrolig skuffede over den melding, som undervisningsministeren er kommet med i et svar til Folketinget, hvori der lukkes op for fredagsbøn i folkeskolen.
Vi synes mildest talt, at det er en rigtig dårlig udvikling, som regeringen er inde på her, og vi synes, at ministeren passende kunne genoverveje den beslutning.
Men problemet er jo, at det ene særhensyn, som kan virke ganske uskadeligt, har taget det andet, og på et eller andet tidspunkt bliver man nødt til at sige stop, netop fordi det, som ministeren selv er inde på, så går ud over andre elevers frihed.
Det ser vi jo også under ramadanen, hvor eksempelvis muslimske elever hetzer mod muslimske elever, som faktisk forsøger at integrere sig, og også mod elever, som ikke faster.
Hvordan vil ministeren håndtere de problemer?
Bertel Haarder (V), 2009-02-20:
Tak for den endnu bredere opbakning til dette forslag.
Det er jo resultatet af en gammel aftale, som Folketingets formand husker, om kommunernes økonomi for 2008, og det indgik også i en aftale, som blev indgået mellem kommunerne, regeringen, regionerne og FTF i sommeren 2007, at vi skulle arbejde med at forenkle arbejdet i den offentlige sektor.
Vi kan ikke have siddende på os, at der er medarbejdere, som mener, at de spilder tiden med unødvendige procedurer og udfyldning af papirer.
Jeg vil godt i den forbindelse understrege, at forslaget om, at vi i 8. og 9. klasse har en elev- og uddannelsesplan, hverken ændrer på formålet med elevplanerne eller med uddannelsesplanen.
Altså, det, der foreslås, er, at elevplanen på 8. og 9. klassetrin bliver slået sammen med uddannelsesplanen, sådan at der kun er ét dokument.
Indholdet af det nye dokument vil svare til indholdet af den nuværende elevplan og den nuværende uddannelsesplan.
Så vil jeg godt nævne § 23 i bekendtgørelsen om vejledning om valg af ungdomsuddannelse og erhverv.
Der står, at der skal tilvejebringes et helhedsorienteret vejledningsforløb, som tilrettelægges i samarbejde med skolen.
Og der står, at folkeskolen skal sikre, at vejledningsforløbet sker i tilknytning til skolens løbende interne evaluering.
Derudover skal Ungdommens Uddannelsesvejledning sikre, at arbejdet med elevernes uddannelses- og erhvervsvejledning kan indgå hensigtsmæssigt i skolens samlede planlægning og undervisning.
Jeg synes, at det i nogen grad svarer på det, som fru Marianne Jelved fremhævede her fra Folketingets talerstol, og jeg er helt klar til at uddybe det i nogle forhåbentlig gode og tilfredsstillende svar til Folketingets Uddannelsesudvalg, sådan at endnu flere ordførere kan føle sig trygge ved det, vi her går ind i.
Det er jo ikke noget dramatisk forslag; det er ret velforberedt.
Det har været igennem mange instanser, og vi er meget forsigtige.
Man kunne godt gå mere dramatisk til værks, men her har vi altså fundet noget, som har kunnet samle meget bred opbakning, og jeg er glad for, at det også er tilfældet her i Folketinget.