Karen Jespersen (V), 2008-05-15:
Det er jo selvfølgelig en vigtig debat, vi har i dag, fordi den handler om den kommunale økonomi og det kommunale selvstyre.
Den bygger på, at der tegner sig et billede hos forespørgerne af et trængt kommunalt selvstyre, men det er bestemt ikke et billede, jeg kan genkende, og det er jo sådan set et meget godt udtryk for, at der er behov for en debat.
Drøftelserne med KL er ikke gået i gang endnu, og derfor kan jeg naturligvis ikke komme nærmere ind på, hvad vi kan forvente os af de kommende forhandlinger, eller hvad vi når frem til inden for de enkelte områder, for sådan kan man selvfølgelig ikke starte forhandlingerne.
Men i stedet for vil jeg tage udgangspunkt i fundamentet for de kommende forhandlinger, nemlig vores kollektive aftalesystem, særlig i relation til selvstyret.
Som jeg ser det, er det kollektive aftalesystem et meget vigtigt element ved det kommunale selvstyre.
Det kollektive aftalesystem er faktisk svaret på to væsentlige behov for samfundet:
For det første er der nogle nationale mål, finanspolitik, udgiftspolitik, skatternes overordnede udvikling osv., som Folketinget og regeringen ønsker at varetage.
Det er de behov, der bestemmer rammerne.
For det andet er der inden for de rammer noget, der er et lige så væsentligt behov for, nemlig at man decentralt kan disponere der, hvor man er tættest på borgerne.
Det er derfor, aftalerne gælder for kollektivet, altså kommunerne under ét, men at der samtidig inden for denne aftale er en lokal frihed for den enkelte kommunalbestyrelse til at disponere og prioritere, afhængig af hvad der lægges vægt på lokalt.
Det siger sig selv, at hvis der skal være mening med den fælles ramme, som regeringen og KL har aftalt, må man samtidig forudsætte, at kommunerne under ét overholder aftalen.
Hvis der gang på gang sker brud på aftalen, vil aftalesystemet efterhånden miste sin betydning.
Fremadrettet har vi i regeringen forsøgt at imødegå dette ved at foreslå nogle mekanismer og en justering af det kollektive aftalesystem.
Der er fremsat tre lovforslag omhandlende disse mekanismer, som Folketinget har haft til første behandling.
Det er regeringens vurdering, at det er nødvendigt at genskabe en troværdighed om aftalesystemet og de kommende forhandlinger.
Det er netop baggrunden for den justering, der ligger i lovforslagene.
Jeg vil gerne pointere, at selvstyret er et unikt element i den danske samfundsmodel.
Regeringens arbejde med kvalitetsreformen skal ses i forlængelse af kommunalreformen og har derfor naturligt nok som udgangspunkt, at vi ønsker at værne om et stærkt lokalt selvstyre.
De ti principper for udviklingen af det kommunale selvstyre, som regeringen og KL blev enige om sidste år, skal også ses i det lys.
Som jeg ser det, har principperne tre fokuspunkter: Først en klar politisk ansvarsfordeling for opgaveløsningen; dernæst mål- og rammestyring i kombination med et øget fokus på dokumentation af indsats og effekt; endelig er der afbureaukratisering.
Det et centralt element ved det kommunale selvstyre, at regeringen giver frihed, men det fordrer også, at hver enkelt kommunalbestyrelse i Danmark påtager sig det ansvar, som Folketinget har givet fra sig til kommunalbestyrelserne.
Mål- og rammestyring er med til at understrege, at vi mener det alvorligt, når vi taler om lokalt selvstyre, og at vi forudsætter og forventer, at vi har kommunalpolitikere, der har stor lokal beslutningskraft.
Derfor er der i rammelovgivningen stor mulighed for at vælge løsninger, der tager udgangspunkt i de lokale forhold og ønsker.
Lad mig give et par eksempler på kommunalbestyrelsens ansvar.
Kommunalbestyrelserne har også et meget stort medansvar for at sikre og synliggøre det kommunale selvstyre og råderum over for egne borgere.
Kommunalbestyrelserne har således et medansvar for at effektivisere administrationen og sagsgangene og på den måde frigøre ressourcer til de borgernære områder.
Det forudsætter også, at kommunalbestyrelserne selv giver frihed og ansvar på det lokale niveau.
Det er ligeledes centralt, at hver enkelt kommunalbestyrelse påtager sig ansvaret for at fastsætte og synliggøre mål- og serviceniveauer, under hensyntagen til at kommunalbestyrelsen hver dag året rundt har ansvaret for, at der er balance mellem politiske og økonomiske prioriteringer.
Det er også derfor, at regeringen som et led i kvalitetsreformen foreslår en række initiativer, der skal understøtte kommunalbestyrelsernes målstyring.
Derfor foreslår regeringen, at kommunalbestyrelserne forpligtes til at opstille kvalitetskontrakter med borgerne og dermed synliggør de politiske beslutninger i form af serviceniveauer og strategiske mål for borgerne.
Det er i øvrigt op til den enkelte kommunalbestyrelse at beslutte, hvilket service- og kvalitetsniveau den ønsker at opstille på de enkelte områder.
Et andet centralt tema for udvikling af det kommunale selvstyre er afbureaukratisering, som ligeledes udspringer af kvalitetsreformen.
Det er vigtigt, at vi hele tiden er opmærksomme på, om der er overflødige regler, som besværliggør arbejdet for de medarbejdere, der udfører opgaver for borgerne.
Men en reel afbureaukratisering forudsætter, at kommunalbestyrelserne har en vilje til at påtage sig myndighedsrollen og en politisk vilje til at fastsætte serviceniveauer og klare mål for udviklingen og levere dokumentation for, at de politiske mål realiseres.
Jeg vil gerne gøre en indsats med hensyn til afbureaukratisering, og med finanslovaftalen for 2008 har regeringen igangsat en bred indsats for afbureaukratisering på det kommunale område.
Velfærdsministeriet har netop afholdt 3 temakonferencer om afbureaukratisering på det sociale område.
Det har givet et konstruktivt udgangspunkt, i forhold til hvilke områder vi skal fokus på.
Vi fortsætter med de initiativer også i tiden fremover.
Samtidig vil vi give de institutioner, der udfører opgaver for kommunalbestyrelsen, en udfordringsret, som betyder, at nogle institutioner på forsøgsbasis kan blive fritaget for nogle af de gældende regler.
På den måde kan de afprøve nye måder at gøre tingene på.
Afbureaukratisering er imidlertid ikke en ensidig statslig opgave.
Kommunalbestyrelserne er en vigtig medspiller.
Det er vigtigt at være opmærksom på, at ud over det, vi lovgivningsmæssigt kan gøre her i Tinget, kræves der også en indsats i hver enkelt kommunalbestyrelse.
Det handler både om, at der er regler, kommunalbestyrelsen har fastsat, som kan afbureaukratiseres, og det handler om nogle klare rammer for ansvarsvaretagelsen ude i den enkelte kommune som en forudsætning for, at vi ikke detailregulerer fra centralt hold.
Vi står altså med en udfordring i forhold til at bevare og videreudvikle aftalesystemet mellem kommune og stat, mål- og rammestyringsmodellen samt en kontinuerlig fokus på afbureaukratisering, og jeg ser frem til at drøfte disse temaer med KL.