Anne Baastrup (SF), 2010-05-28:
Jeg vil godt sige, at situationen med Lajla tror jeg ikke bliver løst, hvis det er sådan, at kommunerne stadig væk ikke fører det kvalitative tilsyn med opholdsstedet; at man stadig væk kan have opholdssteder, der ikke engang har en plan for, hvad de gør ved deres børn; at man stadig væk kan stå i en situation som den med Lajla, fordi der ikke er nogen voksne, der ser hende.
Der kommer nye sager, uanset hvor meget vi gør for at sikre lovgivningen, fordi sagsbehandleren stadig væk vil sige: Ude af øje, ude af sind.
Det er også hårdt at være på det her område.
Helt ærligt – det er mit svar.
Da kommunalreformen blev lavet, skete det over hals og hoved.
I hvert fald gik det ikke helt op for indenrigsministeren, at samtidig med at man lavede en kommunalreform – det var den, han havde fokus på, det var den, han skændtes med den daværende statsminister om, fordi han havde en dårlig sag efter Venstres opfattelse – var der en socialreform, og den lider vi stadig væk under.
Vi har nu kommuner, der aktivt siger, at en af grundene til, at deres økonomi er så dårlig, at de ikke kan overholde budgetterne, er det særligt specialiserede område.
Det er bl.a. de udsatte børn og unge.
Når kommunerne siger det, og de har et overtræk i forhold til de givne budgetter for 2009 på ca. 4,5 mia. kr., så har vi et fælles problem.
Og når vi ved, at kommunerne holder lidt igen med at anbringe, fordi de ikke kan overskue de økonomiske konsekvenser, synes jeg, vi har ansvaret for at sikre, at det ikke er økonomien, der betyder, at man træffer nogle forkerte beslutninger.
For de beskrivelser, som Dansk Folkepartis ordfører kom med, er jo rigtige.
Der har ikke været ordentligt tilsyn fra opholdskommunen; det er opholdskommunen, der har tilsynsforpligtelsen over for opholdsstedet eller døgninstitutionen.
Der har ikke været tilsyn med den omtalte pige, Lajla, fra den anbringende kommune.
Man har ladet det sejle – ude af øje, ude af sind – fordi man har en stak af sager, man i øvrigt skal forholde sig til.
Vi står bag Barnets Reform, men jeg synes, vi bliver nødt til at give kommunerne nogle værktøjer, der gør, at de rent faktisk kan håndtere de her åbenlyse problemer, de løber ind i.
Og et overtræk på budgettet på 4-5 mia. kr. på det specialiserede område – det siger kommunerne selv – må få os alle sammen til at genoverveje en anden økonomisk konstruktion i den socialreform, som den daværende indenrigsminister lavede med venstre hånd, og hvor den daværende socialminister intet havde at skulle sige om tingene.
Der var 4 år, hvor der ikke skete en udvikling i priserne ud over det almindelige.
Det bliver vi nødt til at tage alvorligt.
Vi kan ikke se på, at kommunerne fattes penge og derfor tvinges til at træffe nogle forkerte beslutninger og tvinges til at lade deres sagsbehandlere sidde med sådan en stak sager, hvor de kunne have fået den her stak sager, hvis det var, de havde økonomien på plads på det her område.
Vi har ingen ambitioner om, at der skal bruges flere penge – slet ikke.
Vi har bare en ambition om, at de penge, der bruges, bruges på det rigtige tidspunkt.
Derfor vil vi gerne have nogle økonomer, nogle eksperter på det her område, til virkelig at genoverveje: Var det, som den daværende indenrigsminister lavede med venstre hånd, det rigtige?
Var det, man lavede en sen februarnat, den rigtige beslutning, der blev truffet, når vi kan se, at udgifterne stiger på den her måde?
Jeg tillader mig at tvivle, og jeg vil bare godt have, at der er nogle, der genovervejer, om vi på en eller anden måde kan finde en konstruktion, en finansieringsreform, som giver barnet retten til at få den rigtige beslutning, samtidig med at man ikke står i en situation, hvor kommunernes udgifter bare stiger og stiger, og ingen ved hvorfor.
Det synes jeg vi har et ansvar for.
Det vil jo ikke komme til at betyde, at vi ødelægger noget som helst i Barnets Reform, tværtimod.
Det vil understøtte Barnets Reform, således at vi kan se hinanden i øjnene om et par år og sige, at det var det rigtige, vi gjorde.
Følg pengene!
Vi synes, at flertalspartierne skulle genoverveje – man behøver ikke at stemme for det her, slet ikke – at nedsætte et udvalg, der begynder at tænke mere grundigt over, hvad det er for en løsning, der skal træffes, som er mere rigtig end den, der blev lavet en sen februarnat.