Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-02-09:
Jeg ved ikke rigtig, hvad det er for en konflikt, man forsøger at bygge op til.
Jeg taler ikke om at blive stående i et hjørne.
Jeg taler om at starte i et hjørne og bevæge mig ud derfra.
Det er jo ikke nok at have fokus.
Jeg går ud fra, at den tidligere regering også havde fokus på det her.
Det havde den regering, der var før den tidligere regering, også og den regering, der var før.
Det har vi haft i en generation med ganske nedslående resultater til følge, skandaløst nedslående resultater til følge.
Jeg møder dagligt virksomhedsledere, som giver udtryk for en ambition om at påtage sig et ansvar her, men som har svært ved at udleve det i praksis, fordi de bliver mødt af et bureaukrati, der ikke kan håndteres.
Det er vi simpelt hen nødt til at insistere på skal gøres anderledes.
Det er ikke, fordi vi ikke skal diskutere de andre ting.
Det skal vi også, men det er, fordi det her har en hastende karakter.
Det er ikke gjort med, hvad jeg i øvrigt er enig i, at sige, at vi er nødt til at vende udgangspunktet om.
Altså udgangspunktet er, at man står til rådighed for arbejdsmarkedet og, indtil andet er bevist, har en ressource, der gør, at man kan arbejde.
Det er ikke gjort med at sige det.
Vi er nødt til at udvikle nogle modeller, der gør, at det kommer til at virke i praksis, så det får volumen, så der kommer kapacitet ind i det her, så det ikke drukner i bureaukrati.
Det er derfor, vi starter der og bruger den første fase af den permanente dialog, jeg håber vi etablerer med arbejdsmarkedets parter, til at adressere de her ting.
Ja, det kommer jo ikke til at lykkes bare på torsdag.
Jamen jeg abonnerer fuldstændig på det billede, der bliver tegnet af de historiske bedrifter og de mange planer, og jeg står heller ikke her og påstår, at det bliver let.
Jeg forsøger at trænge igennem med det budskab, at fordi det ikke er let, kan vi ikke afstå fra at prøve at løse opgaven – for den kan ikke gå væk.
Og der findes ikke det værktøj i den virkelige verden, der kan få det her problem til at gå væk.
Derfor er vi nødt til at gå ind i det og prøve at gøre noget ved det.
Hvad er det, vi skal gøre?
Ja, det, vi helt grundlæggende skal gøre, er jo at prøve at udvikle en vej for folk med ikkevestlig baggrund ind på arbejdsmarkedet, som er ubureaukratisk, og som tager højde for, at de ikke har, kan man sige, de fulde kompetencer på dag et, hvis de skal have arbejdet, til at oppebære en normal løn.
Det er jo det, der skal til.
Sådan nogle værktøjer er der jo i forvejen – altså, dem er der jo masser af.
Vi har 80-20-ordninger, vi har virksomhedspraktikordninger, vi har løntilskudsordninger, jamen vi har alle hånde ordninger, mentorer og konsulenter og sagsbehandlere.
Det, man bare stilfærdigt kan konstatere, er, at det ikke virker.
Man skal enten være dedikeret ud over det helt sædvanlige, hvis man er en lille virksomhed, eller også er man nødt til at være en stor virksomhed, som har, kan man sige, det virksomhedsbureaukrati, den HR-afdeling, måske også en CSR-politik, der gør, at man går ind i det her.
Vi er nødt til at forenkle det, sådan at den brede underskov af små og mellemstore virksomheder i Danmark finder den her arbejdskraft attraktiv.