Mette Frederiksen (S), 2011-04-05:
Hvad er egentlig det vigtigste i den ældrepolitik, vi skal føre i Danmark?
Det siger sig selv, at pleje og omsorg er omdrejningspunktet, at respekt er en kerneværdi, ligesom tillid og faglighed i ældreplejen er helt afgørende, vores medarbejdere skal så at sige både have hjerte og hjerne med, når de går på arbejde.
Selv om man bliver ældre og måske plejekrævende, har man ret til et liv med muligheder i stedet for begrænsninger.
Man har ret til selv at bestemme, og derfor er noget af det, der er vigtigere end alt andet i vores ældrepolitik, lige præcis selvbestemmelse.
Den måde, vi indretter vores ældrepleje på i Danmark, må aldrig blive umyndiggørende.
Jeg ser med gru på konkrete eksempler, hvor ældre mennesker tvinges til at bruge ble, hvor ældre mennesker kommer i seng tidligt om aftenen eller allerede om eftermiddagen af hensyn til en vagtplan.
Jeg ser med gru på eksempler, hvor ældre mennesker låses inde om natten på grund af besparelser.
Det er ikke værdigt.
Til gengæld glæder jeg mig over de mange andre eksempler på god ældrepleje, plejecentre, hvor man som borger selvfølgelig selv bestemmer, hvornår man kommer i seng, hvad man vil spise, hvorvidt man vil ud i den friske luft hver dag, og hvem man vil have besøg af i sin lejlighed eller på sit værelse.
Besøgsrestriktioner – hør bare ordet – er et grundlæggende problem for den selvbestemmelse, der skal være kendetegnende for ældreplejen i Danmark.
Når man er borger og bor på et plejehjem, har man sin private bolig i fællesskab med andre.
Der er derfor også regler, der skal overholdes og respekteres.
Der er hensyn til andre borgere, der skal tages, og der er selvfølgelig også et hensyn til de mennesker, der arbejder på plejehjemmet.
Ingen besøgende har ret til at overfuse andre, ingen har ret til at råbe højt, så andre ikke kan sove, ingen har ret til at chikanere eller true – selvfølgelig ikke.
Men pårørende har altså ret til at være kritiske og til at sætte spørgsmålstegn ved den pleje, der omgiver deres kære.
Med de mange besparelser, der ruller over kommunerne i de her år, er der også mange steder grund til at være kritisk, både som medarbejder, som borger og som pårørende.
Vi støtter det her lovforslag, fordi vi gerne fra Socialdemokratiets side vil være med til at få slået fast, at besøgsrestriktioner ikke er normen, at besøgsrestriktioner kun må tages i brug i helt, helt særlige og få tilfælde.
I langt de fleste situationer må man samarbejde og finde lokale løsninger på lokale udfordringer og uenigheder, men det er nødvendigt at få præciseret, at besøgsrestriktioner må være den sidste udvej i ekstreme tilfælde, hvor alle andre muligheder er afprøvet.
Vi har selvfølgelig noteret os høringssvarene til det her lovforslag.
Vi har selvfølgelig også noteret os, at KL er uenig i forslaget.
Jeg forstår godt, at man i mange kommuner kan synes, at det er unødvendigt med lovforslag, der regulerer noget, man sagtens kan regulere lokalt.
Alligevel synes vi, at det er klogt at få lovfæstet, at selvbestemmelse over egen bolig selvfølgelig er normen i Danmark.
I alle tilfælde må både den sunde fornuft og andre mindre indgribende foranstaltninger jo altid gå forud for en besøgsrestriktion, og det må være muligt at placere beslutningskompetencen, så en afgørelse både træffes under stor hensyntagen til den enkelte borger og det lokale demokrati.