runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christine Antorini (S), 2014-01-22:
Vi er selvfølgelig helt enige med Produktivitetskommissionen i, at når vi investerer så mange penge i de gymnasiale uddannelser, er målet, at vi får så dygtige studenter som muligt ud af det, vel at mærke dygtige studenter, som jo ikke bare skal blive studenter, men skal gennemgå en videregående uddannelse bagefter.
Det er jo hele målet med det, at de skal have et højt fagligt niveau, og at de skal have studiekompetencer, som også dækker bredere end det faglige.
Det betyder også, at vi både som led i det servicetjek, vi har af gymnasierne nu, og i øvrigt også fremadrettet vil kigge på, om der er noget, vi skal gøre yderligere for at løfte kvaliteten på gymnasierne, ligesom det også gælder for erhvervsuddannelserne og folkeskolen.
Så vi har blik for, at alle uddannelsesområder skal have så høj kvalitet som overhovedet muligt. Men når Produktivitetskommissionen anbefaler, at der skal ske en systematisk evaluering af gymnasiereformen, så vil jeg gerne understrege, at der løbende er sket en systematisk evaluering af gymnasiereformen. Der er bl.a. på Undervisningsministeriets hjemmeside en lang liste over hele den vifte af evalueringer, der er lavet.
Der blev jo nedsat et fagligt panel, en følgegruppe, da gymnasiereformen blev vedtaget, og der har været evalueringer især med vægt på 2009, fordi det var der, hvor, kan man sige, den første generation af de nye studenter kom ud.
Men der er en ting, som Produktivitetskommissionen peger på, og det er, at de sådan set anerkender, at der har været evalueringer, men at der godt i højere grad måske måtte være flere også kvantitative evalueringer, og det vil vi selvfølgelig tage med os i vores videre arbejde.
Annette Vilhelmsen (SF), 2014-01-22:
Ja, og jeg er som sagt meget optaget af den her problematik.
Det er faktisk et meget, meget stort problem, når der er kommuner, som ikke overholder de regler, som vi opstiller her i Folketinget.
Og vi skal holde kommunerne oppe på det, det er jo det, vi skal gøre dem opmærksomme på: Det er kommunerne, som har ansvaret for de børn og familier, som det handler om.
Vi har givet Ankestyrelsen mulighed for at tage sager op af egen drift.
Og vi har givet støtte til bisidderordningen, til at støtte børnene.
Men det handler jo om, at kommunerne tager det til sig, og at de overholder loven, og det er jo bl.a. det, som vi i fællesskab skal være med til at holde kommunerne oppe på.
Karina Adsbøl (DF), 2014-01-22:
Hver sag kommer jo af en enkelt sag, men altså, det er jo ikke det, det handler om.
Jeg har ikke bedt ministeren om at tage stilling til en enkelt sag – det her er rigtig mange sager.
Ankestyrelsens undersøgelse fra 2009 viser, at der er en stor fejlprocent i de her sager, og så handler det om at rette op.
Så kan vi lave rigtig god lovgivning herindefra, indføre rigtig gode initiativer, Barnets Reform, tilsyn m.m., men hvis det så ikke bliver implementeret, er vi jo lige vidt.
Derfor mener jeg, at ministeren har det overordnede ansvar for at sikre, at der også sker handling på det her område.
Og det er sådan set bare det, jeg beder ministeren om at gøre.
Annette Vilhelmsen (SF), 2014-01-22:
Jeg vil stadig væk holde fast i, at jeg synes, det er meget problematisk, når kommunerne ikke overholder lovgivningen.
Med hensyn til taskforcen: Det, jeg gjorde i mit første svar, var egentlig at redegøre for, hvad taskforcens opgave er, og det er at tage ud i kommunerne, når kommunerne frivilligt og meget gerne vil indgå i det samarbejde, som taskforcen tilbyder, nemlig at kunne uddrage læring, sådan at sagsbehandlingen kan blive bedre.
Jeg synes, det er meget positivt, og jeg vil kun opfordre til, at kommunerne tager imod taskforcen og får den inviteret.
Men jeg synes, vi skal holde fast i, at vi er landspolitikere.
Vi er ikke børnefaglige eller juridiske eksperter, og der er tale om nogle meget ulykkelige sager her, som kræver et fagligt skøn.
Og så skal vi holde fast i, at vi jo faktisk har et klagesystem, og desuden har vi domstolene, som jo er inde over det og skal vurdere, om tingene går rigtigt for sig.
Så jeg vil meget gerne have, at vi ses til en drøftelse i foråret, for om nogen har jeg stor interesse i, at vi får gjort noget ved det her område.
Jeg håber, at jeg ikke gør mig skyldig i et højt blodtryk her.
Jeg vil i hvert fald gøre, hvad jeg kan, for at være med til at nedbringe det, for sagen er alvorlig.
Og vi har jo lige præcis i satspuljekredsen og i andre relevante fora også taget meget vigtige initiativer på hele det her område.
Men vi bliver nødt til at slå fast, at det er Folketinget, som har ansvaret for, at vi sikrer rammerne for kommunernes indsats over for de børn og unge, som er udsatte.
Så har jeg som minister ansvaret for, at området administreres i overensstemmelse med lovgivningen.
Men jeg kan ikke træffe afgørelser i enkeltsager, og jeg mener faktisk også, det vil være i strid med helt fundamentale retsprincipper, hvis jeg kunne gøre det.
Jeg ved, at KL har en aktionsgruppe af kommuner, som også drøfter det her med meget stor alvor, og som vil komme med en række anbefalinger senere på året.
Karina Adsbøl (DF), 2014-01-22:
Jeg synes jo egentlig ikke rigtig, ministeren svarede på, hvorfor hun ikke vil sende taskforcen og Ankestyrelsen af sted.
Grunden til, at jeg spørger, er, at jeg godt ved, at der har været store problemer med de her sager i flere kommuner, og der har også været et samråd om problemstillingen i forhold til anbringelsessager.
Og så er det jo bare, at den tidligere minister har sagt – hun er i hvert fald citeret for det flere steder, og det står også på ministeriets hjemmeside:
Jeg sender min nyoprettede taskforce til Rebild, hvor vi netop tilbyder kommunerne det her.
Så undrer det mig jo, at den nuværende minister ikke vil gøre det, når hun også kan se, at der er problemer i andre kommuner med de her børnesager.
Ministeren sagde også på samrådet om det her, at hun godt vidste, at der var problemer på det her område, og at hun også anerkender problemet, men jeg mangler noget handling fra ministerens side, så der også sker noget.
Jeg ved ikke, om ministeren er klar over det, men der er faktisk ikke rigtig i forbindelse med statsforvaltningens tilsyn givet nogen tvangsbøder i forhold til det her – det kan hendes kollega ved siden af i hvert fald bevidne.
Det er jo ikke et middel, der bliver brugt, og det er heller ikke et middel, som regeringen gerne vil bruge, med henblik på at kommunerne retter ind.
Så derfor er det sådan lidt mærkeligt, kan man sige, at ministeren kommer med det svar, for jeg mangler noget handling, i forhold til at ministeren anerkender, at der er så store problemer på det her område.
Nu ved jeg godt, at vi har fået en redegørelse fra en kommune om en konkret sag, men vil ministeren tage til takke med det, når der kommer en redegørelse fra en kommune?
For så er det jo ligesom kommunen, der vurderer sin egen sag.
Og har ministeren tænkt sig at følge op på dét, at en redegørelse fra en kommune ikke altid er nok?
Det kan godt være, at man skal grave et spadestik dybere for at se, hvad der er op og ned i sagen.
Jacob Jensen (V), 2014-01-22:
Jamen det vil jeg også gerne kvittere for.
Vi ser som sagt også frem til, at der kommer et udkast, som vi meget gerne vil deltage i at kigge på også i den indledende fase, så vi kan nå, havde jeg nær sagt, at give vores besyv med.
For det er ikke uvæsentligt, tror jeg, både hvad vi giver af signal, men samtidig også hvilke rammer vi kommer med herindefra, og jeg deler sådan set også ambitionen om, at vi skal prøve at kigge på KL og måske egentlig også tage KL mere i hånden, end vi har gjort indtil nu – positivt ment – for at sige til dem: Jamen I kan jo se forskellene, og hvad er det, der er grundene til, at nogle kommuner ligger lavt?
Jeg tror ikke, at det nødvendigvis kun er geografien, der betyder noget.
Den betyder også noget, men jeg tror også, at der kan være en anden og måske mere psykologisk barriere, som man skal overvinde, og hvis vi kan være med til at løfte den opgave via eksempelvis samarbejder på tværs af kommunerne, så tror jeg, at vi er kommet et stykke ad vejen.
Margrethe Vestager (RV), 2014-01-22:
Det er derfor, vi har set på hele klageinstitutionen i forhold til udbud.
Det har krævet regelændringer, og de er gennemført.
Så har vi set på den måde, man udbyder på inden for hjemmeplejeområdet.
For den daværende VK-regering havde lavet nogle specielle regler, som gjorde, at man skulle forholde sig til to forskellige måder at udbyde på, og det komplicerer selvfølgelig sagerne – det har vi taget væk.
I næste folketingssamling kommer så som sagt den meget omtalte udbudslov.
Dygtige folk – ikke bare fra forskellige brancher, men også folk, der konkret arbejder med udbud – sidder og ser på, hvordan vi kan lave en god udbudslov.
Jeg går meget gerne i boksen på, om der er lovgivningsmæssige barrierer i forhold til at lave fælleskommunale udbud, og jeg tager gerne diskussionen om det, hvis det viser sig, at der er en lovgivningsmæssig barriere der.
Jacob Jensen (V), 2014-01-22:
Jamen det er jeg sådan set ikke uenig i.
Jeg tænker bare: Hvordan ser ministeren det sådan rent lovgivningsmæssigt?
For en ting er, at der kan være noget psykologi, og man føler måske ikke, man er dygtig nok eller stor nok eller har erfaring nok osv. osv.
Det kan vi trods alt ikke nødvendigvis lovgive om.
Man kan selvfølgelig stille nogle rammer op for det og måske – som vi var inde på før – lave nogle forpligtende aftaler og noget i den dur.
Men er der noget i den lovgivningsmæssige halvdel af det?
For det tror jeg er en af de ting, som i hvert fald nogle bruger som en til dels dårlig undskyldning: Jamen det er for besværligt, det er for komplekst, det er for bureaukratisk.
Hvor har man ret beset den erfaring?
For som ministeren også selv har nævnt, er man jo trods alt oppe på, at næsten 20 pct. i gennemsnit ikke gør så meget, og der er dog en vis erfaring, man kan trække på.
Man kan jo netop trække på de kolleger fra nabokommunen eller andre steder, hvor de ligger væsentlig højere.
Det var også derfor, jeg kom med det konkrete forslag, at man kunne sige til de resterende 25 kommuner, at på de områder, hvor der eksempelvis for over 75 pct. af kommunernes vedkommende er udbudt et givent område – nu har vi næsten 100 kommuner, så lad os bare sige 75 kommuner – er der altså erfaringer at trække på.
Så kære venner, skulle vi ikke hjælpe jer med, at I også kommer ind på det her felt, for der er et marked at komme efter.
Margrethe Vestager (RV), 2014-01-22:
Lige præcis det synes jeg så er lidt modsætningsfyldt, fordi hr. Jakob Engel-Schmidt var lige på talerstolen og gjorde det meget klart, at der er rigtig mange penge, hvis det er gjort på den rigtige måde.
Derfor ligefrem at give folk penge for at tjene penge synes jeg er sådan lidt sky med sky på.
Der vil jeg meget hellere gå den vej at tage diskussionen, også sådan i virkeligheden på det mere grundlæggende niveau: Hvorfor er det, at nogle kommuner viger tilbage fra at gøre det, som andre kommuner har gode erfaringer med, og hvor der er et marked?
Jacob Jensen (V), 2014-01-22:
Hvilke barrierer ser ministeren som de væsentligste for at få øget andelen af offentlige opgaver, der konkurrenceudsættes?
Margrethe Vestager (RV), 2014-01-22:
Altså, det kan godt være, det bare er mig, men jeg synes, det er mærkeligt at give folk penge for at gøre noget, der er åbenlyst fornuftigt.
Så vil jeg hellere gå et spadestik dybere og finde ud af, hvorfor man så ikke gør noget, der er åbenlyst fornuftigt, altså om der er grunde, som, om jeg så må sige, overtrumfer de åbenlyst fornuftige grunde – og skal vi så diskutere de grunde?
Det kan godt være, at jeg er for tålmodig, men jeg har alligevel oplevet nogle gange, at hvis man i stedet for at ty til økonomiske incitamenter eller love og regler giver sig tiden til at få diskuteret i bund, hvad det er for nogle barrierer, der gør, at de ikke gør det, som andre oplever som positivt, så flytter vi faktisk hinanden mere.
Så bliver der nemlig et andet ejerskab med hensyn til at sørge for, at det her, som kan give borgerne bedre service til en billigere penge og give private virksomheder bedre muligheder, også kan være en relevant løsning, også i nogle af de kommuner, hvor man bruger udbud meget lidt.
Jacob Jensen (V), 2014-01-22:
Det kan jeg sådan set godt forstå, men jeg synes bare stadig væk ikke, at man, selv om der er meget at hente – det deler jeg selvfølgelig hr. Jakob Engel-Schmidts, Dansk Industris og ministerens analyse af; det er vi enige om – så bare skal lade det være ved det og sige, at fordi der er meget at hente, må det jo komme, i citationstegn, af sig selv, og at der behøver vi ikke komme med yderligere en gulerod.
Vi kan notere os forskellene fra kommune til kommune, og det samlede billede er det, vi sådan groft sagt kan kalde en stagnation.
Og der tror jeg altså på, at det her incitament kunne være en del af guleroden, netop for at komme over den barriere, der hedder: Det er for dyrt i vores område, vi har alligevel ikke et marked; ergo viger vi tilbage fra at gøre det.
Margrethe Vestager (RV), 2014-01-22:
Det synspunkt deler jeg fuldstændig, og det er også derfor, jeg synes, at den partimæssige diskussion nu, hvor mange af vores kolleger er nyvalgte eller genvalgte og skal til at lægge, hvad skal man sige, en strategi for de næste 4 år, er vigtig: Hvor skal vores kommune være om 4 år?
Hvad er det, vi gerne vil sige til borgerne?
Det her har vi gjort bedre, det her har vi gjort billigere; her har vi kunnet inddrage jer mere, her har vi fået en anden diskussion.
Det er det ene.
Det andet er, at det at flytte viden og holdninger måske også kan fremmes ved at have en meget konkret diskussion i Folketingets Kommunaludvalg og KL – jeg stiller selv meget gerne op for at tage den i konference- eller seminarsammenhæng – for at få den her diskussion og drive den videre i den, synes jeg, meget pragmatiske, men også konstruktive tone, som vi har haft her i dag.
Mit svar vil nok have en vis opsummerende karakter i forhold til den, synes jeg, konstruktive debat, vi har haft her i eftermiddag.
Sådan som jeg ser det – og det tror jeg også afspejles i den status til Folketingets Kommunaludvalg, som vi gav som opfølgning på den fælles vedtagelse – er det, at der er nogle lovgivningsmæssige barrierer.
Det handler om Klagenævnet for Udbud, og det handler om udbudsloven.
Så er der også nogle vidensmæssige barrierer, hvor man må sige: Det kan være svært at finde ud af, hvordan vi gør.
Det ser meget komplekst og indviklet ud.
Vi ved ikke, hvordan vi skal organisere det, hvis vi f.eks. vil have et innovativt samarbejde med en privat virksomhed.
Det forsøger vi så at løse ved at se på skabeloner og vejledninger i, hvordan man griber det an.
Desuden er der sandsynligvis også barrierer i form af, at man ikke har prøvet det før, og man kan synes, at det ser komplekst og vanskeligt ud i forhold til medarbejderne og i forhold til borgerne.
Og der mener jeg at vide, at noget af det, som KL gør, er at forsøge at få erfaringsudveksling mellem de kommuner, der er godt i gang med noget, og dem, der stadig væk er på vej over barrieren, om jeg så må sige.
Jeg tror, at de barrierer, der er, har forskellig karakter, og derfor også skal håndteres forskelligt fra Folketingets side.
Annette Vilhelmsen (SF), 2014-01-22:
Det, vi i hvert fald kan blive fuldstændig enige om, er, at det sådan set er meget alvorligt, når der er kommuner, som har for mange fejl i sagsbehandlingen.
Så det er vi helt enige om.
Det er også en problemstilling, vi har kendt til i mange år.
Forskellige skiftende regeringer har jo forsøgt at tage hånd om det, og det, jeg hilser meget velkommen, er, at vi har vedtaget Barnets Reform, vi har vedtaget en overgrebspakke, og vi har også tilsynsreformen.
Så har vi nedsat en taskforce, og det er jo også den, der bliver spurgt til.
Men taskforcens opgave er, at den skal hjælpe kommunerne med at uddrage læring i forhold til at få styr på sagsbehandlingen, og taskforcen er på den måde ikke et kontrolredskab, men et redskab, som kommunerne skal bruge til læring og bedre sagsbehandling.
Derfor mener jeg faktisk ikke, at taskforcen er det rette instrument i forhold til de kommuner, som har meget alvorlige problemer, og som ikke er indstillet på at rette op på det.
Her har vi de kommunale tilsyn, som ligger under statsforvaltningen, og faktisk er det jo sådan, at i sidste ende kan kommunalbestyrelsesmedlemmer få dagbøder, hvis de ikke sørger for, at de her kritisable forhold bliver bragt i orden.
Så jeg er meget enig i, at vi skal tage de her problemer alvorligt.
Jeg nævnte også på samrådet, da vi var der, at jeg er åben over for en drøftelse, og jeg er åben over for en generel drøftelse af de tiltag, som vi kan tage, og derfor vil jeg også invitere partierne til et møde i ministeriet her i foråret.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-01-22:
Tak for det.
De seneste tal viser, at der er meget stor forskel på, i hvor høj grad stat, regioner og kommuner konkurrenceudsætter.
Staten er faktisk gået forrest, kommunerne ligger i midten, og regionerne er sakket agterud.
Har ministeren noget bud på, hvordan det kan være?
Før snakkede vi jo om, at der var et temmelig stort potentiale i at få konkurrenceudsat de egnede opgaver, og når en privat så vinder opgaven til en bedre pris, medfører det også en besparelse og som regel den samme service.
Kan man så ikke også sige, at det både i kommuner, stat og regioner er et spørgsmål om i virkeligheden god forvaltningsmoral, at man i så høj grad som muligt forsøger at få mest ud af borgernes penge?
Karina Adsbøl (DF), 2014-01-22:
Tak for det.
Vil ministeren redegøre for, hvorfor ministeren mener, at hun ikke vil sende taskforcen og Ankestyrelsen af sted til de kommuner, der har fejl i deres børnesager, for f.eks. at få undersøgt kommunernes håndtering af børnesagerne, når den tidligere socialminister har gjort det bl.a. med Esbjerg Kommune?
Margrethe Vestager (RV), 2014-01-22:
Men det kan sagtens være; jeg har bare ikke en konkret viden om, hvor det kunne være.
Der har tidligere været interesse for f.eks. den måde, man i Sverige driver skolevæsen på, vel også for nogle ting i plejesektoren.
I Danmark, kan man sige, er der nogle ting, vi gør anderledes.
Noget af det, som jeg tror mange overser, er jo, at en del af indsatsen for børn, som er meget udsatte, faktisk er privat i Danmark, altså med private opholdshjem og private plejefamilier.
Så på den måde er der forskelle sektorerne imellem; men selvfølgelig kan man hente inspiration i udlandet.
Jeg tror så bare også, at der er nogle kommuner, der kan hente inspiration i andre kommuner, og det er måske i virkeligheden det mest nærliggende, for der er i virkeligheden meget få kulturelle, sproglige barrierer, der skal overvindes, og det er den samme lovgivning, som man må forholde sig til.
Derfor vil jeg gentage min opfordring til, at Kommunaludvalget involverer sig i det, og at vi kan få en samtale med f.eks. KL og forskellige borgmestre med forskellige erfaringer.
Den deltager jeg i hvert fald meget gerne selv i.
Jacob Jensen (V), 2014-01-22:
Jeg kan bare følge op med at sige, at jeg selvfølgelig også som ministeren og som min kollega hr. Jakob Engel-Schmidt undrer mig over den nedgang i regionerne.
For – igen – en ting er, hvilke af de indkomne tilbud man efterfølgende politisk beslutter sig for, altså om man vælger, at det skal være det offentlige, der skal fortsætte efter de kriterier, man har ønsket, eller om det skal udliciteres til en privat; men en anden ting er jo, at man trods alt skal starte med at spørge til prisen.
Jeg vil så bare hive mig op i helikopteren her og afrundingsvis spørge: Kender ministeren til erfaringer fra udlandet og inden for OECD-området, som man måske kunne trække på for at få løftet den her andel yderligere i Danmark?
Margrethe Vestager (RV), 2014-01-22:
Jeg vil være forsigtig med at gøre det til et moralsk spørgsmål, om man bruger udbud eller ej.
Jeg synes, at det, der er det meget afgørende, er, at man som folkevalgt og dermed med et politisk ledelsesansvar finder de redskaber, der gør, at man kan sige til borgerne: Jeg har gjort mit for, at det, du betaler i skat, faktisk bliver brugt på den bedst mulige måde.
Jeg synes, at regionerne er en diskussion for sig, fordi deres opgave er særdeles kompleks.
Man kan af noget af det, som private varetager for regionerne, se, at det er af meget vidtspændende karakter.
Nogle gange er det private, som varetager mammografiscreeningen, andre steder tror jeg man har aftaler om at drive smerteklinik.
Altså, det sker der, hvor der har været private, som har haft et relevant bud, og hvor regionen kunne se, at det kunne de private gøre på en bedre og forhåbentlig også billigere måde, end regionen selv ville kunne.
Jeg har ikke det fulde overblik over, hvordan det ser ud på regionernes område, men jeg ved, at det sker, og også, at det sker på områder, hvor man må sige, at det sådan set bliver fuldstændig integreret med den måde, som regionens offentligt ansatte varetager deres opgaver på.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-01-22:
Jeg havde ellers sådan håbet på, ministeren ville give mig ret i, at det var et spørgsmål om god moral i forhold til skatteborgernes penge.
Men man kan jo ikke vinde hver gang.
Jeg synes ellers, at både ministeren og spørgeren – nu skal jeg passe på med at tage os alle sammen kollektivt i ed – står tæt på hinanden, når det gælder ambitionen.
Når jeg fremhæver forskellen mellem kommuner og regioner, skyldes det primært, at regionerne faktisk er den eneste offentlige myndighed, hvor antallet af konkurrenceudsættelser og andelen af opgaver samlet set er faldet gennem de seneste år.
Og det synes jeg er bekymrende – ikke derved at man selv løser opgaven, for er man bedst og billigst, er det naturligvis den offentlige myndighed, der løser opgaven.
Men jeg synes, det er bekymrende, at man i færre tilfælde spørger, og jeg håber, ministeren deler den bekymring.
Margrethe Vestager (RV), 2014-01-22:
Ja, eller måske i hvert fald en undren.
Nu har jeg meget stor respekt for den regionale opgavevaretagelse, fordi de forandringer, der gennemføres i sundhedssektoren i øjeblikket, er så massive.
Det, regionsrådene har løftet i form af at lave nye strategier for, hvordan borgerne skal betjenes med supersygehuse og akutafdelinger og alt muligt andet, kan være en del af baggrunden for det.
Samtidig oplever jeg, at der er appetit og mod på at bruge udbud, fordi eksemplerne – også på regionale udbud – er meget, meget forskelligartede og dermed forhåbentlig også til inspiration på kryds og tværs i regionerne.
Dan Jørgensen (S), 2014-01-23:
Der kan være argumenter for og imod, men jeg synes, vi skal se på det.