runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kirsten Brosbøl (S), 2010-05-31:
Det, som ministeren står på talerstolen og siger, hænger simpelt hen ikke sammen.
På den ene side siger ministeren i sit svar til fru Maja Panduro, at regeringen jo længe har ønsket en dagpengereform, og så er det, vi kan spørge: Hvor længe er længe?
For nok havde man nogle forhandlinger tilbage i 2008, men siden har man jo altså ment noget andet, nemlig i februar måned, hvor den minister, der nu står på talerstolen, mente, at det overhovedet ikke var aktuelt med en dagpengereform.
Det var i februar.
Så hvor længe er længe? kan man spørge.
Hvor længe er det, regeringen har ønsket den her dagpengereform?
For det var jo ikke i februar.
På den anden side siger ministeren, at det, der er sket, er, at man har lavet en langtidsledighedspakke, og at det er derfor, at man nu går ind for en dagpengereform – åbenbart.
Det hænger jo ikke sammen.
På den ene side siger ministeren, at man længe har ønsket en dagpengereform, og på den anden side siger ministeren, at man ikke rigtig mente det i februar, men at man mener det nu, fordi man har lavet en langtidsledighedspakke.
Hvordan kan vi tro på et eneste ord af, hvad ministeren står og siger på talerstolen, hvis vi ikke kan finde hoved og hale i, hvad hendes egen argumentation for det her egentlig er?
Inger Støjberg (V), 2010-05-31:
Det, jeg sagde, var, at jeg ikke erindrede – og jeg sagde så også i parentes bemærket, at jeg kunne have husket forkert, for jeg var ikke beskæftigelsesminister på daværende tidspunkt – at det var et krav fra Socialdemokraterne, da man gik til forhandlingsbordet omkring ændringerne af dagpengene, da vi senest indkaldte til diskussion af netop det, at det skulle lægges ud som en trepartsdrøftelse.
Julie Skovsby (S), 2010-05-31:
Men nu er beskæftigelsesministeren jo beskæftigelsesminister, så hvad mener ministeren nu: Kunne det være en fordel at inddrage arbejdsmarkedets parter i netop det her spørgsmål?
Inger Støjberg (V), 2010-05-31:
Jamen altså, jeg har ikke behov for at skulle til at drøfte det her med arbejdsmarkedets parter, men jeg har da lagt mærke til, at DA er meget tilfreds med det her, og jeg har også lagt mærke til, at LO's formand, hr. Harald Børsting, jo selv har været med til at lave dagpengeændringer på et tidspunkt.
Faktisk er det sådan, at han i 2008, den 1. maj – og det må man jo sige er en stor dag for en socialdemokrat – sagde til Nyhedsavisen:
Dengang da jeg – og det er så hr. Harald Børsting – i 1998 i forhandlingerne for LO var med til at skære 1 år af dagpengeperioden, var det noget af det vanskeligste, jeg nogen sinde har været med til.
Og så siger han: Det var en utrolig upopulær beslutning, men jeg tror, det var den rigtige, og det har også vist sig, at ledige siden hen er kommet hurtigere i arbejde.
Så man kan sige, at LO i hvert fald førhen har taget meget stort ansvar på det her område, og hr. Harald Børsting har oven i købet sagt, at det er en helt rigtig beslutning, eller at det var det, da han i 1998 var med til at ændre på dagpengeperioden.
Og det synes jeg jo faktisk er meget interessant.
Yildiz Akdogan (S), 2010-05-31:
Tak for det.
Jeg skal lige gøre ministeren opmærksom på, at vi altså også havde finanskrise i februar.
Det var i forhold til kommentaren til min kollega, fru Kirsten Brosbøl.
Ministeren svarer egentlig ikke rigtig på fru Julie Skovsbys spørgsmål, når ministeren siger, at det her lovforslag ikke er en direkte trussel, det udhuler heller ikke den danske model, flexicuritymodellen, og så vil jeg spørge: Har ministeren egentlig forhørt sig om det her hos arbejdsmarkedsparterne, siden hun med så stor sikkerhed kan sige, at det her ikke udhuler den danske model?
Inger Støjberg (V), 2010-05-31:
Nej, men der kunne også være en tredje mulighed.
Den kunne være – og det er det, der er det helt sandfærdige – at sådan er det, når man rent lovteknisk regner på økonomi i lovforslag.
Sådan var det også, da den socialdemokratiske regering tidligere lavede ændringer om dagpengene.
Man har ikke lov til at regne dynamiske effekter ind.
Jeg kan godt nævne de dynamiske effekter igen, bl.a. at 13.000 kommer ud på arbejdsmarkedet.
Det er også sådan, at man rent lovteknisk skal sætte et ledighedstal, som nu i det her lovforslag er sat for 2011.
Der har man skønnet at ledigheden vil være på 135.000.
Det er jo sådan, at ledigheden nu er på 114.000.
Så der er ikke noget at komme efter, hvis jeg må bruge et udtryk som det.
Benny Engelbrecht (S), 2010-05-31:
Ja, men vi ved også, at hver gang der fra regeringens side bliver sagt, at der ikke er noget at komme efter, så er det, fordi det modsatte er tilfældet.
Men jeg kunne også godt tænke mig lige at dykke ned i en anden ting, som har været fremme her i debatten, nemlig udtrykket længe.
Jeg kunne forstå på ministerens svar til fru Maja Panduro, at »længe« altså er 3 måneder.
For man lover noget om dagpengene i februar måned i år, og så er der altså gået lang tid indtil nu, hvor man så fremsætter et forslag, som skal give dagpengeforringelser.
Så kan vi ikke lige få at vide, hvad der så sker om 3 måneder igen?
Hvad er det så for nogle forslag, som vi kan forvente fra regeringens side?
For hvis 3 måneder er længe i regeringens optik, ja, så må det jo også være det i august.
Inger Støjberg (V), 2010-05-31:
Jamen det, der sker om 3 måneder, er jo bl.a., at der virker vores langtidsledighedspakke.
Der er de initiativer langt hen ad vejen blevet sat i verden.
Der er enkelte af dem, der skal behandles her i Folketinget, så det er jo noget af det, hr. Benny Engelbrecht vil komme til at diskutere om 3 måneder eller måske lidt længere, når hr. Benny Engelbrecht er kommet tilbage fra sin sommerferie.
Benny Engelbrecht (S), 2010-05-31:
Det ville klæde ministeren i det mindste at være så ærlig, at hun ville erkende, at det ikke er finanskrisen, der er skyld i, at børnefamilier og arbejdsløse skal betale regningen, men at den regning, der skal betales nu, er den for skattelettelserne.
Men det, jeg egentlig godt vil dykke lidt ned i, er det svar, vi har fået flere gange, og som går på de 1.000 kontanthjælpsmodtagere, som ministeren forventer.
Ser man på tabel 1 over de økonomiske konsekvenser, som dette lovforslag indebærer, kan man se, at der eksempelvis i 2013 vil være øgede kontanthjælpsudgifter på 610 mio. kr., og at der i 2014 vil være øgede kontanthjælpsudgifter på 735 mio. kr. om året.
Inger Støjberg (V), 2010-05-31:
Det er fuldstændig korrekt, at vi også havde finanskrise i februar måned, men det, der er forskellen på februar måned og nu, er, at nu kan vi se, at vi er ved at være inde omkring et gryende opsving, og det er selvfølgelig derfor, at man skal betale regningen nu.
Med hensyn til flexicurity vil jeg bare gerne igen gentage, at der jo ikke i flexicuritymodellen står nogen som helst steder, og det er slet ikke en forudsætning, at man skal have en dagpengeperiode på 4 år.
Det, det handler om med flexicurity, er i høj grad også, at man skal hjælpe folk tilbage på arbejdsmarkedet, og det er dér, den aktive beskæftigelsespolitik kommer ind, og det er selvfølgelig også derfor, at den langtidsledighedspakke, som vi har aftalt bredt her i Folketinget, er så afgørende lige nøjagtig for det her.
Anders Samuelsen (LA), 2010-05-31:
SF er jo meget optaget af det her med, hvad der skal ske med folk, hvis de nu ikke får et arbejde, inden de 2 år er gået.
Hvorfor stemmer man for sådan noget, der koster 10.000 arbejdspladser, og dermed, at man ikke er i stand til at give de folk en hjælpende hånd, som man gerne vil give udtryk for at man kæmper for?
Eigil Andersen (SF), 2010-05-31:
Jeg tror, at vælgerne forstår det bedre, end man forstår det fra borgerlig side her i Folketingssalen.
Altså, vi har sagt, at vi annullerer den besparelse, der er tale om, på dagpengene.
Vi kan ikke acceptere besparelser på dagpengene, og pengene skal føres tilbage.
Så har vi sagt, at der skal være trepartsforhandlinger, og om den dagpengeperiode ender med 3 eller 4 eller 5 år, må vise sig til den tid.
Vi har i øvrigt ikke sagt, at en dagplejemor skal arbejde 12 minutter mere om dagen.
Det, som jeg sagde til spørgeren, var, at der er sider af det her, som man selvfølgelig er nødt til at se på i de trepartsforhandlinger og overenskomstforhandlinger, og derfor kan det sagtens være, at lige præcis dagplejemødre, som har en lang rådighedstid i forvejen, måske ikke skal arbejde længere.
Det, der er det vigtige, er, at der som en hovedstrømning i samfundet sker en forøgelse af arbejdstiden, men på frivillig basis.
Det vil sige, at de, der er medlemmer af et fagforbund og dækket af en overenskomst, kommer til at stemme om det.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-05-31:
Jeg synes sådan set, at spørgsmålet er meget fint inden for skiven i forhold til den diskussion, vi har her i dag, hvor oppositionen jo netop siger, at den ikke vil være med til det forslag, der ligger, og at man selv har et alternativ, som man mener er meget, meget bedre, og som bl.a. betyder, at en dagplejemor skal til at arbejde 49 timer.
Men jeg vil gerne spørge endnu engang inden for skiven for at glæde ordføreren, og det drejer sig simpelt hen om det her meget vage svar, vi har fået fra Socialistisk Folkeparti, om det her med at få den her tilbageført, tilbagerullet, hvis det er sådan, at det skulle ske efter et kommende valg, at SF fik flertal sammen med Socialdemokraterne uden om Det Radikale Venstre.
Vil Socialistisk Folkeparti så tilbagerulle, eller vil de ikke?
Det forstår vi ikke rigtig her i salen i dag, og det forstår vælgerne ikke, for vi synes faktisk, at vi har hørt begge svar fra et parti, og det er jo ikke særlig nemt at forstå.
Eigil Andersen (SF), 2010-05-31:
Man kan måske nok godt sige, at det ligger i periferien i forhold til det lovforslag, vi behandler her i dag, men det er da et interessant spørgsmål, og jeg vil gerne forsøge at komme med et svar på det.
Det, der er sagt i Socialdemokratiet og SF's plan, er, at vi foreslår, at arbejdstiden om nogle år skal sættes op med i gennemsnit 1 time om ugen.
Det kan ske, ved at man forlænger arbejdsugen med 1 time, og det kan også ske, ved at nogle, der arbejder på deltid i dag, vælger at komme på fuld tid.
Der er mange forskellige løsninger.
Men det, som er hovedprincippet, er, at det skal forhandles mellem arbejdsmarkedets parter.
Der bliver ikke tale om et lovindgreb.
Der vil selvfølgelig være utrolig mange detaljer, herunder også for dagplejemødre, som man skal se på, og det er jo ikke sikkert, at det er passende, at en dagplejemor med den lange arbejdstid, der er i forvejen, skal have sin arbejdstid forøget.
Det må man se på til den tid.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-05-31:
Jeg vil gerne spørge ordføreren om noget med hensyn til det forslag, som vi behandler nu.
Det er jo sådan, at der skal være et alternativ, når man vælger at sige nej tak til det forslag, der ligger her, og der er det jo ikke nogen hemmelighed, at Socialistisk Folkeparti har været medforslagsstiller til den her fair løsning, hvor man har valgt, at alt det her skal finansieres ved disse meget berømte 12 minutter – ikke 13 minutter, ikke 11 minutter, men lige præcis 12 minutter.
Jeg vil gerne spørge ordføreren sådan helt præcist, bare for at folk skal være klar over det: Hvad med kommunernes dagplejemødre?
Dem har vi mange tusinde af i Danmark, og de har en rådighedsarbejdstid hver uge på 48 timer, hvor de skal have åbent for at servicere de forældre, som skal have deres børn passet.
Skal en dagplejemor også have åbent 1 time mere eller arbejde 1 time mere om ugen og dermed være til rådighed 49 timer?
Inger Støjberg (V), 2010-05-31:
Jo, men da hr. Harald Børsting var med til at lave de her ændringer, var det i 1998, og da var ledigheden højere end nu.
Hvad er det, der gør, at tingene så skulle være forandret?
Det er jo en eklatant fejltagelse, at hr. Lennart Damsbo-Andersen nu står og påstår, at tingene har ændret sig.
Ja, de har faktisk ændret sig til det bedre.
Det er faktisk sådan, at der lige nu er omkring 10.000 danskere, der får et nyt job hver eneste uge – 10.000 danskere.
Jeg siger ikke, at det er nemt at få et nyt arbejde, men der er mange jobåbninger på det danske arbejdsmarked, og kigger man på de ledige, kan man se, at det er sådan, at tre-fire ud af ti inden for 3 måneder er i gang igen med enten job eller uddannelse.
Det er virkeligheden, og det burde hr. Lennart Damsbo-Andersen forholde sig til i stedet for at prøve på at tale det danske arbejdsmarked ned i et hul og på den her måde også stå og tale ned til de ledige.
Der er job at få.
De ledige er ekstremt aktive og ekstremt dedikerede for at få et arbejde, og så kan det simpelt hen ikke være rigtigt, at hr. Lennart Damsbo-Andersen på den her måde i dag skal stå og tale ned til de ledige og få tingene til at se sorte, sorte ud.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-05-31:
Som ministeren selv har sagt tidligere, er der jo løbet meget vand i åen siden 2008.
Den virkelighed, vi står i nu, er jo, at der ikke er høj beskæftigelse: Der er mange, der er ledige, og der er mange, der bliver fyret.
Der er mange offentligt ansatte, der nu står over for, at der bliver nedskæringer rundtomkring, på skoler, hjemmepleje, alle mulige steder, og så skal de samtidig høre på, at vi herinde i Folketinget diskuterer en nedsættelse af dagpengeperioden.
For det er let at hyre og fyre, det er rigtigt, men det er jo noget, de har besluttet mellem sig.
Det, som vi andre har besluttet herinde, er at have et sikkerhedsnet under.
Nu fjerner vi sikkerhedsnettet – eller regeringen gør, Dansk Folkeparti gør – og dermed bliver der også helt andre forudsætninger, når man skal til at diskutere overenskomster næste gang.
Så bliver det ikke let, hverken med hensyn til at hyre eller at fyre, og det tager luften ud af hele den danske flexicuritymodel.
Inger Støjberg (V), 2010-05-31:
Flexicurity handler jo om, at man på den ene side har let ved at hyre og på den anden side har let ved at fyre, fordi der er nogle gode betingelser på det danske arbejdsmarked.
Hvis vi nu kigger på den her dagpengeændring, der kommer til at ske nu, betyder det, at vi stadig væk ligger rigtig, rigtig godt og stadig væk har et af verdens allerbedste dagpengesystemer.
Det betyder altså også, at flexicuritymodellen jo vil bestå, fuldstændig som den altid har, også selv om der sker nogle ændringer her.
Det må jo også være det, som LO's formand mente, da han i sin tid var med til at lave ændringer, hvor han netop sagde: Ja, det var svært dengang, og det var en utrolig upopulær beslutning, men jeg tror, at den var rigtig, for det har også vist sig, at ledige siden er kommet hurtigere i arbejde.
Det er jo fuldstændig det samme, der kommer til at ske nu her.
Lad mig så bare lige bemærke, at da hr. Harald Børsting sagde det her, var det vel på den ypperste festdag for en socialdemokrat, nemlig den 1. maj.
Det var så i 2008.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-05-31:
Allerførst vil jeg kommentere, at ministeren nu for anden gang vælger at gå på talerstolen her midt i debatten.
Det synes jeg er prisværdigt, også fordi det giver mulighed for at stille spørgsmål til det her meget vigtige emne, som vi diskuterer.
Jeg kunne faktisk godt have efterlyst mange gange i løbet af den tid, som ministeren har været beskæftigelsesminister, at hun ville have valgt at gøre det samme, når vi har diskuteret fattigdom og alle mulige ydelser, hvor ministeren pænt har valgt at blive siddende ned under debatten.
Lad det nu være.
Jeg skal bare lige have noget helt på det rene her.
Vi snakkede om flexicurity før.
Jeg skal bare lige have ministeren til så at bekræfte, at flexicurity er et system, vi har, der ligesom består af to sider.
Den ene side består af det, som vi beslutter herinde i Folketinget, og den anden side består af det, man beslutter ved overenskomstforhandlinger mellem arbejdsmarkedets parter.
Jeg skal bare have helt på det rene: Er ministeren enig i det?
Yildiz Akdogan (S), 2010-05-31:
Jeg kan så sige, at ministerens forgænger ikke er helt enig med ministeren om flexicurity og dagpengeperioden.
I 2007 sagde den tidligere beskæftigelsesminister netop, at han ikke ville røre ved dagpengeperioden, fordi man risikerer, at det går ud over vores flexicurity.
Så der er man åbenbart ikke enig i regeringen.
Men jeg vil egentlig høre: Synes ministeren ikke, at det er rimeligt, når man tager en så omfattende ændring i forhold til netop dagpengesatsen, at de mennesker, der har med det her at gøre, arbejdsmarkedsparterne, i det mindste bør blive hørt om det?
Synes ministeren ikke, at det er rimeligt, at man skulle have hørt de her personer, inden man gik ud og lavede sådan en radikal ændring, der i den grad har en stor effekt på befolkningen og skaber utryghed?
Christine Antorini (S), 2010-05-31:
Lige for et øjeblik siden sagde beskæftigelsesministeren, at hovedargumentet for, at man skulle pille ved dagpengene nu, hvad ministeren i februar garanterede at man ikke ville, var, at der nu er kommet en finanskrise. Jeg er simpelt hen lige nødt til at høre det en gang til for helt at forstå ministerens argumentation: I februar for 3 måneder siden var der ingen finanskrise, ergo kunne ministeren garantere, at man ikke ville røre ved dagpengene.
Nu er der kommet en finanskrise i løbet af 3 måneder, der gør, at det er helt i orden, at man halverer dagpengeperioden.
Inger Støjberg (V), 2010-05-31:
Som jeg nævnte lige før, er der den forskel fra februar og til nu, at vi kan begynde at øjne, at det hele ser bedre ud, og at vi derfor også kan lægge regningen sammen og se, hvad det egentlig har kostet, at den borgerlige regering sammen med Dansk Folkeparti har ført Danmark så nænsomt igennem krisen, som vi har.
Jeg synes, at fru Christine Antorini skulle prøve at kigge lidt på nogle af de andre europæiske lande – det er altså ikke bare et spørgsmål om Østeuropa, det er et spørgsmål om rigtig mange europæiske lande, som vi normalt også sammenligner os med – hvordan prisen for krisen har været der.
Hvis man lægger alle de tiltag sammen, som den danske regering sammen med Dansk Folkeparti har taget plus den lave rente, har det altså betydet, at et sted mellem 75.000 og 80.000 mennesker er sluppet for at komme hjem med en fyreseddel.
Det er klart, at det ikke er gratis.
Det er også klart, at hvis man vil være en ansvarlig regering, og det vil vi, skal den regning også betales.
Det er så en del af regningen, at der kommer nogle ændringer i dagpengereformen, som i øvrigt er et af de mest generøse dagpengesystemer i hele verden, stadig væk.
Jeg kan bare sige, at jeg ikke mener, at der er noget at sætte en finger på i den her forbindelse, og jeg vil bare gerne igen lige have, og det er sagt en gang tidligere i dag, at vi holder proportionerne lidt på plads.
Det er faktisk sådan, at selv om vi nu gennemfører de her ændringer på dagpengesiden, har Danmark stadig væk et af de mest generøse dagpengesystemer overhovedet i hele verden, og kigger vi på de lande, som vi normalt sammenligner os med, ligger vi nu på niveau med dem og ikke meget højere end dem – vi ligger på niveau med dem.
Christine Antorini (S), 2010-05-31:
Nu er det lykkedes ministeren både at sige, at der overhovedet ikke var en finanskrise i februar 2010, og er så endt med at sige, at det var der måske alligevel, og så bruge som argumentation for, at dagpengeperioden skal skæres ned, og jeg citerer: fordi så kan man få betalt regningen nu.
Lad os nu antage, at det er rigtigt, at der er et gryende opsving undervejs, så kan man spørge sig selv, hvorfor så i alverden skære i dagpengeperioden.
Jeg vil gerne have ministeren til at forklare, for at vi kan få hoved og hale i, hvorfor det her overhovedet er nødvendigt, hvad det er for en regning, der skal betales nu, hvis der er et gryende opsving.
Det må jo så betyde, at hvis det gryende opsving ikke kommer, vil ministeren rulle den nedskæring af dagpengeperioden tilbage, for så vil der jo vitterligt komme nogle mennesker i klemme.
Det er jo det, der må være argumentationen nu fra beskæftigelsesministerens side.
Jeg kan godt forstå, hvis beskæftigelsesministeren ser sådan lidt uforstående ud, for vi sidder alle sammen meget uforstående, for vi har hørt mange forskellige argumenter for at forklare, hvorfor det lige præcis nu er nødvendigt, lige fra at der ikke er finanskrise, til at der er finanskrise, og til at der nu skal betales en regning, selv om der er et gryende opsving på vej, og at det slet ikke er gryende nok.
Inger Støjberg (V), 2010-05-31:
Jeg kan da i hvert fald sige så meget, at hvis jeg ser en lillebitte smule undrende ud, er det i høj grad, fordi fru Christine Antorini spøger: Hvad er det for en regning, der skal betales?
Ja, altså, jeg håber faktisk, at fru Christine Antorini har kigget sig lidt omkring og set, hvordan det ser ud i hele verden.
Der er regninger, der skal betales i hele verden.
Sådan er verden altså desværre ikke.
Det her er ansvarlig politik, og det er, når man betaler de regninger, der ligger på bordet.
Det svarer jo til det, som S og SF har lagt frem, nemlig at der kommer en rudekuvert ind ad døren, og så lader man den ligge i 3 år, og S og SF håber så på, at naboen begynder at arbejde lidt mere, for så betaler regningen nok sig selv.
Sådan er verden altså desværre ikke, vil jeg sige til fru Christine Antorini.
Karen Ellemann (V), 2010-06-01:
Det er tankevækkende, som den radikale ordfører får det til at lyde, som om et lovforslag, der bliver fremsat, ikke har gennemgået en eller anden form for proces.
Men se, den proces var hr. Johs. Poulsen ikke inviteret med til, og så blev man fornærmet og vred over det, og når man så får at vide, at her er den rigtige placering til et vindmølletestcenter, bliver man vred over, at man ikke har kunnet sætte en finger på det.
Det er en svær beslutning.
Det er jo det, der er problemet for enhver politiker.
Her står vi faktisk og skal træffe en svær beslutning, for uanset hvor i landet man så måtte have truffet politisk beslutning om ville være den rigtige placering, uanset hvor det ville være – det tror jeg alle kan give mig ret i – jamen så vil det jo et eller andet sted enten kræve, at nogle mennesker vil blive nødt til at flytte fra hus og hjem, at man skal fælde træer, at man skal komme og forstyrre et eller andet sted for at placere noget på et areal, der alt andet lige er 5 x 2 km med støjfelter osv.
Det er et stort stykke jord, der skal til.
Det er en vanskelig opgave at træffe en beslutning, og det er der så nogle der ikke vil, og derfor undlader man det.
Det er De Radikales beslutning.
Johs. Poulsen (RV), 2010-06-01:
Jeg kan under alle omstændigheder oplyse ministeren om, at jeg hverken er fornærmet eller vred, men jeg vil gerne indrømme, at jeg er ked af det.
Jeg er faktisk ret ked af det på folkestyrets vegne over, at man fra miljøministerens side og fra regeringens side mener, at man kan køre lovprocesser på den her måde.
Det må jeg sige at jeg helt oprigtigt er ked af, for det er altså meget, meget trist at konstatere kvaliteten af det, der er foregået her.
Så vil bare sige til miljøministeren, som også er naturminister, at naturministeren/miljøministeren aldrig nogen sinde har forstået, at det her ikke kun er en sag om at reducere antallet af træer, der skal fældes i Østerild, men at det også er en diskussion om at placere et gigantisk teknisk anlæg et af de få steder, der er tilbage i Danmark, hvor man kan opleve mørke og egentlig stilhed, og ministerens eget ministerium har tilbage sidste efterår udpeget området til at skulle indgå i en naturkanon på grund af dets kvaliteter.
Der synes jeg altså, at en miljøminister uanset hvad burde have til opgave i regeringen at kæmpe for sin natur og sit miljø i stedet for at kæmpe for, at regeringens økonomiudvalgs beslutning skal føres ud i livet.
Det var måske derfor, Jyllands-Posten kunne finde på at skrive den leder, de skrev.