Lars Barfoed (KF), 2011-05-02:
Efter det her beslutningsforslag, som vi nu skal drøfte, skal regeringen inden udgangen af indeværende folketingsår – så skal vi skynde os – fremsætte lovforslag om en ændring af straffeloven, der indebærer, at forældelsesfristen i sager angående seksuelle overgreb mod mindreårige skal afskaffes.
Forslaget skal også sikre, at forældelsesfristen i incestsager bortfalder.
I bemærkningerne til beslutningsforslaget bliver der som begrundelse for forslaget henvist til de forskellige gode grunde, der navnlig kan være til, at et forhold om seksuelt misbrug først bliver anmeldt mange år efter, at krænkelsen har fundet sted.
Det synes jeg som sagt er gode grunde, som det er værd at tage med i sådan en samlet overvejelse, og jeg vil også gerne slå fast, at regeringen selvfølgelig ser på sager om seksuelt misbrug af børn med den allerstørste alvor.
Derfor har jeg naturligvis også stor sympati for forslagsstillernes ønske om at retsforfølge personer, som har begået seksuelle overgreb, og sikre, at de personer ikke får mulighed for at gentage deres overgreb på andre børn.
Efter de gældende bestemmelser i straffelovens § 93 afhænger forældelsesfristen som udgangspunkt af strafferammen for den pågældende forbrydelse.
Begrundelsen for den sammenhæng, altså sammenhængen mellem forældelsesfristen og lovovertrædelsens grovhed, er, at jo grovere lovovertrædelsen er, desto større behov vil der typisk være for at forfølge den, selv om der er gået længere tid, efter at lovovertrædelsen er begået, og desto svagere vil de hensyn være, der kan tale imod en sådan forfølgning.
Dog regnes forældelsesfristen for bl.a. en række sædelighedsforbrydelser, herunder seksuelt misbrug af børn og incest, dog tidligst fra den dag, hvor den forurettede fylder 18 år.
Den regel blev indført i 2000 efter forslag fra Børnerådet og indebærer, at personer, der som børn har været udsat for seksuelt misbrug, som voksne, hvor de jo bedre vil være i stand til at varetage egne interesser, har mulighed for at reagere over for det misbrug, som de har været udsat for.
Det er altså sådan, at det ofte vil være vanskeligt at klarlægge de faktiske omstændigheder i en sag, hvor forholdet er begået for meget lang tid siden, og det gælder ikke mindst i de tilfælde, hvor der ikke er tekniske beviser, men hvor beviserne i det væsentlige eller udelukkende består af vidneforklaringen fra den forurettede.
Det vil ofte være tilfældet i sager om seksuelt misbrug af børn, der først anmeldes længe efter gerningstidspunktet.
Derudover kan man anføre, at den forurettede formentlig vil opleve det som en yderligere krænkelse, hvis politiet er nødt til at opgive en sag på grund af manglende beviser eller gerningsmanden bliver frifundet, hvis beviserne efter lang tids forløb ikke rækker til en domfældelse.
Som det fremgår af beslutningsforslaget, er der imidlertid løbende konkrete sager fremme i medierne, som giver anledning til en politisk og offentlig debat – og en berettiget debat – om forældelsesfristerne i pædofilisager.
Derfor er det efter min opfattelse også sådan, at der er behov for at overveje, om de gældende regler om forældelse fortsat er fuldt ud tidssvarende.
Som bekendt har Justitsministeriet anmodet Straffelovrådet om at foretage en generel gennemgang af straffelovens kapitel 24 om forbrydelser mod kønssædeligheden og i forbindelse hermed overveje, om der efter rådets opfattelse er grundlag for at ophæve eller ændre forældelsesfristen i sager om seksuelt misbrug og andre former for seksuel krænkelse af børn.
Det følger af Straffelovrådets kommissorium, at rådet i forbindelse med gennemgangen af straffelovens kapitel 24 kan overveje forholdet til straffelovens § 210 om incest, og Straffelovrådet vil derved bl.a. have mulighed for at overveje spørgsmål om forældelse i relation til incest.
Det er min opfattelse, at eventuelle lovgivningsinitiativer på området bør afvente Straffelovrådets arbejde.
Sammenfattende kan jeg sige, at regeringen har stor sympati for intentionerne bag beslutningsforslaget, men at regeringen af de grunde, jeg har nævnt, ikke kan støtte forslaget, da vi som sagt vil afvente Straffelovrådets arbejde.