runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2014-02-07:
For et liv i fattigdom har store sociale omkostninger for de mennesker, det går ud over.
F.eks. lever de fattigste danskere markant kortere tid end de rigeste, og uligheden mellem de fattigste og de rigeste borgere i Danmark er steget i mange år.
Fattigdomsgrænsen og de årlige fattigdomsredegørelser samt det såkaldte afsavnsindeks skal bruges aktivt til at vise, om den politik, der bliver ført, tager hensyn til vores samfunds mest udsatte.
Et særlig vigtigt fokus for SF i fattigdomsdebatten er de mange børn, som i dag vokser op i fattigdom.
I SF mener vi, det er forkasteligt, at tusindvis af børn vokser op i fattigdom i Danmark.
Vi skal sørge for, at det tal bliver lavere, og sørge for, at de børn, som vokser op i fattigdom, får de samme muligheder som deres mere velstillede kammerater.
Den negative sociale arv skal knækkes, så vi ikke længere har familier, hvor sociale problemer går i arv fra generation til generation.
Det bør vi gøre gennem en målrettet indsats over for de allermest udsatte, men måske allervigtigst ved at sikre, at vores daginstitutioner og skoler har de nødvendige ressourcer til at give børnene en god opvækst.
Der er allerede gjort meget for at forbedre levevilkårene for de allerfattigste, f.eks. ved afskaffelse af fattigdomsydelserne, flere penge til de fattigste pensionister og højere beskæftigelsesfradrag til enlige forsørgere.
Det ændrer dog ikke ved, at der stadig væk er alt for mange mennesker, som lever og vokser op i fattigdom i Danmark.
Vi mener derfor fortsat, at der skal være et stærkt fokus på at nedbringe antallet af fattige i Danmark.
Karin Nødgaard (DF), 2014-02-07:
Tak til hr. Eyvind Vesselbo for at sige, at man fra Venstres side gerne vil stemme for det her forslag til vedtagelse.
I forhold til satspuljen er Dansk Folkepartis store bekymring faktisk, at den slet ikke eksisterer om nogle år, fordi der ikke er nogen midler, og vi ved ikke, hvordan den bliver finansieret osv.
Det er faktisk de udsatte, der selv er med til at bidrage, og når så lønudviklingen ikke er særlig stor, sker der ikke så meget.
Det er den ene side af sagen.
Så er det bare vigtigt, at vi er meget bevidste om, at de midler, der så er i satspuljen, også bliver brugt på bedst mulig måde.
Og det er jo en fantastisk lykke, når man så ser, at det er noget, der ændrer tingene.
Så det store problem er, at den oprindelige tanke med satspuljen, altså at den skulle bruges til at sætte nye initiativer i værk, faktisk ikke mere er mulig, fordi der ikke er nogen midler til at gøre det for.
Så det bliver mere sådan noget med at holde noget i live.
Finn Sørensen (EL), 2014-02-07:
Tak til ordføreren for indlægget.
Jeg glæder mig faktisk over det.
Selv om jeg godt kan høre, at der også gemmer sig nogle alvorlige politiske uenigheder i det, glæder jeg mig over det, fordi det jo netop kan være med til at vise den anden side af salen, at det altså heller ikke er så farligt at begynde at diskutere de her ting.
Jeg er glad for, at ordføreren også har fanget, at det, som det går ud på, er at udvikle et mere alsidigt fattigdomsbegreb end bare lige en økonomisk grænse, det, vi kalder budget- og afsavnsmetoden.
Så den diskussion er jeg glad for vores politiske uenigheder til trods. Jeg vil alligevel gerne stille det samme spørgsmål, som jeg stillede fru Pernille Rosenkrantz-Theil: Anerkender ordføreren – ligesom fru Pernille Rosenkrantz-Theil gjorde – at der i den reform, man har lavet af kontanthjælpen, er en reel fare for, at den kan medføre øget fattigdom og øget hjemløshed blandt unge mennesker?
Zenia Stampe (RV), 2014-02-07:
Det anerkender jeg, men det er jo desværre risikoen ved meget af den lovgivning, vi laver.
Det afhænger af, om det bliver implementeret efter hensigten og ordentligt, og det er også derfor, ministeren har været ude at sige, at hun vil holde et vågent øje med kommunerne og deres implementering af kontanthjælpsreformen.
Det er klart, at de unge, som har psykiske lidelser og ikke er i stand til at tage en uddannelse eller have et arbejde, skal der tages særligt hånd om.
For dem kan det måske være en midlertidig situation, at de er udsatte, men der er også risiko for, at det bliver en permanent situation, hvis man ikke får taget hånd om dem, og at de tværtimod bare ender på gaden.
Når det så er sagt, er der også en rigtig stor gruppe af de her unge mennesker, som lever, synes jeg, på en alt for høj ydelse, for der er ikke noget, der står i vejen for, at de finder et arbejde eller tager en uddannelse.
Jeg er meget imod, at det kan betale sig for sunde og raske unge mennesker at gå på kontanthjælp i stedet for at tage et arbejde eller i stedet for at tage en uddannelse.
Det tror jeg på lang sigt skaber fattigdom, for vi ved alle sammen godt, at 3-4 år på kontanthjælp eller på sofaen gør, at man bliver dårligere og dårligere til at uddanne sig og til at arbejde, og så kan man ende i permanent afsavn og fattigdom.
Så jeg mener faktisk, at det med, at vi tager fat i de unge, som har ligget lidt for lang tid på sofaen, kan være med til at hjælpe dem fra at ende i permanent fattigdom.
Finn Sørensen (EL), 2014-02-07:
Nu er det hele jo betinget af, om der er job- og uddannelsesmuligheder, og om de unge rent faktisk er i stand til – i den situation, de er i – at gennemføre en uddannelse og fastholde et job.
Der er måske en eller anden grund til, at 50.000 unge mennesker er arbejdsløse i stedet for at være i job eller under uddannelse.
Det kunne jo være, fordi der ikke var nogen job til dem, eller det kunne være, fordi de ikke er i en situation, hvor de kan gennemføre et uddannelsesforløb.
Jeg vil så bare sige til ordføreren, at selv om man så gennemførte reformen efter regeringens forventninger, er det jo stadig væk kun en lille del af de unge, der f.eks. er uddannelsesparate, som regeringen selv forventer kommer i uddannelse.
Hvad skal der så ske med de andre 80 pct., som ikke kommer i uddannelse, og som i årevis nu pludselig skal leve for en ydelse, der er næsten det halve af det, de har i dag?
Mon det er særlig motiverende for deres syn på tilværelsen?
Zenia Stampe (RV), 2014-02-07:
Jeg tror desværre, at der er et kæmpe oprydningsarbejde her, for jeg tror, at der er mange unge mennesker, som i udgangspunktet var parate til at tage en uddannelse og tage et arbejde, men de endte på kontanthjælp og blev hængende der, fordi det kunne betale sig, og fordi jo længere tid de blev der, jo sværere var det at komme væk.
Dem har vi en særlig opgave med, for på den ene side lider de måske ikke af nogen psykiske lidelser osv., så på papiret er de klar til at tage en uddannelse og klar til at komme i arbejde eller er såkaldt aktivitetsegnede.
På den anden side er der jo ingen tvivl om, at nogle af dem har mistet noget af evnen til at yde, til at tilpasse sig en ny social situation osv., fordi de har siddet derhjemme.
Jeg vil sige, at dem er jeg personligt ret optaget af.
Det er ikke de svageste, men det er dem, der risikerer at blive de svageste, hvis vi ikke får taget hånd om dem.
Så der kan jeg i hvert fald berolige Enhedslisten med, at det også er noget, vi er bekymrede for.
På den måde vil vi holde et vågent øje, ikke bare med, hvordan kommunerne administrerer det her, men også med, hvad der sker med de unge, som i princippet er sunde og raske, men har været væk i så lang tid, at de har svært ved at komme tilbage på en uddannelse eller til et arbejde.
Kan vi på en eller anden måde blive bedre til at tage imod dem på uddannelserne eller på arbejdspladserne, for det kan godt være, de skal have en hjælpende hånd, selv om der i princippet ikke er noget galt med dem.
Joachim B. Olsen (LA), 2014-02-07:
Hvis man tager udgangpunkt i regeringens fattigdomsgrænse, er der godt 42.000, som regeringen mener er fattige.
Regeringens grænse er jo i hvert fald et eller andet sted i økonomisk forstand udtryk for en relativ fattigdom, da man tager udgangspunkt i medianindkomsten.
Men selv, hvis man tager udgangspunkt i den, er det altså 0,7 pct. af den danske befolkning, som er fattig.
Kan man så sige, at fattigdom i Danmark – selv med den her relative fattigdomsgrænse – er et stort problem?
Zenia Stampe (RV), 2014-02-07:
Der rammer Liberal Alliances ordfører fuldstændig plet i forhold til de betænkeligheder, der var i vores bagland og folketingsgruppe ved at indføre en fattigdomsgrænse.
For på den ene side kan den jo bruges som løftestang for at hæve nogle ydelser – det var jo en af grundene til, at vi afskaffede fattigdomsydelserne.
Omvendt kan den jo også godt bruges som sovepude, hvor man siger: Jamen der er jo næsten ikke nogen fattige, så det er ikke noget problem.
Derfor er det jo også vigtigt med det her andet perspektiv, som hr. Eyvind Vesselbo var inde på, nemlig at man godt kan ligge over den officielle fattigdomsgrænse og alligevel have brug for en eller anden hjælp til at bringe sig selv i en ny livssituation, fordi ens udgifter måske overstiger ens indtægter, fordi man ikke har styr på sin økonomi osv. Så det er faktisk et rigtig godt eksempel på, hvorfor en fattigdomsgrænse ikke bare er sådan et venstrefløjsargument for, at der skal sendes flere penge.
Det kan også godt bruges til at nuancere den fattigdom og sige, at det godt kan være, der ikke er meget stor materiel fattigdom, men der er mennesker, der skal have hjælp til at bringe sig selv i en ny livssituation.
Der er mennesker, hvis økonomi går i minus hele tiden, og som ender med at tage alle mulige dumme kortvarige lån for bare at klare dagen og vejen, men hvor det ikke er ydelsesniveauet, der er problemet, men deres vaner og deres evne til at styre deres økonomi og deres liv.
Joachim B. Olsen (LA), 2014-02-07:
Jeg er rigtig enig i meget af det, som ordføreren siger.
Jeg er enig i, at der er mennesker, som ikke kan styre deres økonomi, og det synes jeg er dybt tragisk, især når det går ud over de børn, som er i de familier.
Men det er jo som sagt, og som andre også har påpeget, ikke nødvendigvis et udtryk for, at ydelserne er lave.
Jeg kender nogle med gode indtægter, som også kan have svært ved at styre deres økonomi, men det gør dem i hvert fald ikke fattige.
Men alligevel vil jeg gerne have et lidt mere konkret svar på, at når man tager udgangspunkt i den her fattigdomsgrænse, som regeringen nu har vedtaget, og det altså er 0,7 pct. af befolkningen, som falder under den, altså som bliver defineret som fattige, er fattigdom i materiel forstand så et stort problem i Danmark?
Zenia Stampe (RV), 2014-02-07:
Ja, det er jo et stort problem for de mennesker, der bliver ramt, og især for de børn, der bliver ramt.
Nu sidder hr. Joachim B. Olsen og ryster på hovedet, fordi han tror, at jeg nu vil svare udenom.
Men jeg vil da gerne sige, at den her fattigdomsgrænse jo også er med til at bestyrke mig i troen på, at vores ydelsesniveau er rimeligt – vel at mærke efter at vi har afskaffet fattigdomsydelserne.
Det ydelsesniveau, vi har nu, gør faktisk, at vi kan sige, at vi i Danmark stort set ikke har sådan rigtig armod.
Der er selvfølgelig folk, der ligger på gaden, men det er der som regel andre grunde til end ydelsesniveauet.
Det er rigtigt, at materielt armod jo ikke er noget, vi vil sige karakteriserer Danmark, men der er mennesker, som oplever fattigdom, fordi de ikke kan få enderne til at nå sammen.
Det kunne godt lyde, som om vi i det mindste med hensyn til det spørgsmål kunne nå frem til en eller anden form for enighed, altså kunne blive enige om at give dem en håndsrækning.
Og det er ikke nok at sige, at de får måske dobbelt så meget som det formelle fattigdomsniveau, men selv om de ikke kan finde ud af at skrue ned for udgifterne, kan det godt være, at de har brug for en håndsrækning alligevel; det er bare ikke flere penge, men hjælp til at få styr på deres økonomi og deres tilværelse.
Mai Mercado (KF), 2014-02-07:
Altså, det her bliver meget interessant, for hvorfor bliver det o.k. at sætte unge under 30 år ned på en reduceret ydelse, en reduceret kontanthjælp, men ikke o.k. at sætte et loft for, hvor meget man kan få kontanthjælp som familie, altså det her kontanthjælpsloft?
Det var jo sådan, at da lovforslaget om kontanthjælpsloftet blev behandlet, diskuterede vi, at uden det her loft og uden de her timeregler skal den ene ægtefælle – og hold lige fast i bordet – tjene omkring 30.000 kr. før skat, før det kan betale sig at gå ud og tage et arbejde frem for at være på kontanthjælp.
Det er jo ikke at være fattig, når man skal tjene 30.000 kr., for at det kan betale sig at tage et job.
Og det er jo der, det bliver helt paradoksalt, for fru Zenia Stampe siger, at jo længere tid man er på kontanthjælp, jo større problemer får man.
Ja, det anerkender jeg fuldstændig, for det er der videnskabeligt belæg for at sige.
Sluttelig vil jeg bare sige, at selv samme lovforslag kostede 657 mio. kr. – penge, man jo kunne have brugt på en målrettet socialpolitisk indsats over for unge, børn, der er udsatte, misbrugte, prostituerede, hjemløse, altså hvis man havde ønsket at prioritere socialpolitikken.
Finn Sørensen (EL), 2014-02-07:
Tak for den klare udmelding, for kortere kan det jo ikke siges.
Ordføreren synes, det er fint, at uligheden stiger, bare velstanden også stiger.
Men det betyder jo, at velstanden samler sig et bestemt sted i samfundet, for ellers ville uligheden jo ikke stige, vil jeg sige til hr. Joachim B. Olsen.
Så tak for den indrømmelse.
Hr. Joachim B. Olsens politik går ud på at samle velstanden et ganske bestemt sted i befolkningen, nemlig hos et lillebitte mindretal, så tak for det.
Zenia Stampe (RV), 2014-02-07:
Jamen svaret på det er jo tidsperspektivet.
Grunden til, at vi godt kan acceptere, at man bringer nogle unge mennesker, der før har levet for et relativt højt beløb, når man tager i betragtning, at de er unge, ned på SU-niveau, er jo tidsperspektivet.
Forskellen i forhold til de fattigdomsydelser, som gjaldt under VKO, er jo, at de systematisk ramte mennesker, som ikke havde mulighed for at bringe sig selv i en ny situation.
Det var flygtninge, der kom til Danmark med alle mulige handicaps – ikke nødvendigvis fysiske handicaps, men andre handicaps – i bagagen.
Det var dem, man ramte.
Og så var det par, hvor begge åbenbart var så langt fra arbejdsmarkedet og havde så svært ved at komme ind – måske fordi de havde en indvandrerbaggrund, ikke kunne sproget osv. – man straffede. Det vil sige, at forskellen på vores lave ydelser og VKO's lave ydelser er, at vores lave ydelser rammer mennesker, som har et perspektiv for at ændre deres livssituation, mens VKO's lave ydelser helt systematisk ramte mennesker, som ikke havde muligheden for at bringe sig selv i en ny livssituation.
Mai Mercado (KF), 2014-02-07:
Det er jo lige her, det bliver rigtig interessant: Er man herre over at ændre sin livssituation?
Så har jeg bare et spørgsmål om dem, som er syge, for jeg antager, at det kan være rigtig svært, når man er syg, at ændre sin livssituation.
Mit spørgsmål går egentlig på, om de her fattigdomsgrænser nogen sinde kommer til at blive brugt til noget.
For agter regeringen at hæve ydelsen for sygedagpenge for dem, som i givet fald måtte være under fattigdomsgrænsen?
Og det spørgsmål skal især ses i relation til, at fru Zenia Stampe lige før i et indlæg til hr. Joachim B. Olsen sagde, at man netop kunne bruge en fattigdomsgrænse som løftestang til at hæve ydelserne.
Så vil jeg gerne spørge: Skal sygedagpengene hæves?
Zenia Stampe (RV), 2014-02-07:
Der er noget, jeg ikke forstår, men jeg har heller ikke være med til at forhandle sygedagpengene.
Men det, jeg ved, er jo, at man har givet mulighed for, at man kan få en ydelse i længere tid, men der er nogle, der går til en kontanthjælpsydelse i stedet for en ydelse på sygedagpengeniveau.
Jeg forstår ikke helt udvekslingen her, for kontanthjælpen udgør vel ikke fattigdomsgrænsen.
Jeg forstår ikke spørgsmålet, men det kan være, at vi kan tage det bagefter.
Finn Sørensen (EL), 2014-02-07:
Og tak for det klare svar.
Det er jo første gang, jeg har hørt et helt klart svar fra den borgerlige side af salen, med hensyn til hvad det er, man vil gennemføre.
Det er jo rart at vide.
Så vil jeg bare lige minde ordføreren om, at der jo foreligger undersøgelser, som klart viser, at det store flertal af de mennesker, der var omfattet af de fattigdomsydelser, som vi afskaffede, da den nye regering kom til, blev fastholdt i fattigdom.
Det er jo det, man skal forholde sig til, og det var derfor, jeg gerne ville høre, hvad ordføreren ville gøre for at bekæmpe fattigdommen.
Jeg kan forstå, at ordføreren vil gøre det, man gjorde før, nemlig at øge fattigdommen.
Så tak for det klare svar.
Mai Mercado (KF), 2014-02-07:
Jeg bed mærke i, at ministeren sagde, at nu ville han bevare fokus på fattigdom, og at der skulle laves nogle flere redegørelser om dette og hint.
Redegørelser er jo sådan lidt en måde, hvorpå man skubber et emne foran sig, som man måske ellers ikke har lyst til at gå så meget konkret ind i, men jeg kunne egentlig godt tænke mig, om ministeren vil fortælle lidt om, hvordan ministeren arbejder med den her fattigdomsgrænse i sit daglige arbejde med socialpolitikken.
Men hvis man følger nogle anbefalinger, må det jo også betyde, at man indlejrer det i hele den måde, man arbejder på.
Jeg vil da antage, at hvis man følger anbefalingerne om en fattigdomsgrænse, må det betyde, at de fattigdomsgrænser kommer til at gennemsyre hele den måde, som et ministerium arbejder på, hele den måde, en minister tænker på, fordi de her fattigdomsgrænser må være af så afgørende vigtighed.
Det kan godt være, at jeg helt har misforstået det, og at det slet ikke er inde på lystavlen, at man overhovedet har en fattigdomsgrænse, og at det kun lige er, når vi står nede i Folketingssalen og har en debat, at vi så rent faktisk får det ind på lystavlen sådan af og til.
Så har jeg i hvert fald misforstået det.
Mit eneste spørgsmål skal være: Vil ministeren ændre på måden, som puljer fordeles på, set i lyset af de spørgsmål som fru Karin Nødgaard og hr. Eyvind Vesselbo stillede?
Joachim B. Olsen (LA), 2014-02-07:
Ordføreren sagde, at hvis nogen af de her mennesker, vi taler om i dag, sad og lyttede, så var det ikke sikkert, de fik så meget ud af det.
Der er mange ovre på venstrefløjen, der har alle mulige gode intentioner og kan bruge de rigtige, flotte ord og tale med stor sympati, men det, der står tilbage for mig, er, at det, der hjælper mennesker mest, det, der forbedrer deres livssituation mest, det, der øger deres levestandard mest, nu engang er det, at man øger velstanden i det her samfund, at man øger produktiviteten, at man øger den økonomiske vækst, fordi vi ved, det øger levestandarden for alle borgere.
Det kan godt være, at jeg ikke er lige så god til at formulere mig med de rigtige, bløde gloser osv., som de er ovre i Enhedslisten, men jeg ved i hvert fald, at Enhedslistens politik ikke vil føre til en højere levestandard.
Men den vil føre til, at mange, mange flere vil komme på overførselsindkomst og leve socialt dårlige liv.
15.000 kr. i kontanthjælp – som er det mindstebeløb, Enhedslisten har foreslået – vil overhovedet ikke hjælpe nogen af de her mennesker på den lange bane.
Det er det, der står tilbage for mig.
Og det er det, der er forskellen på fløjene i dansk politik.
Finn Sørensen (EL), 2014-02-07:
Det kræver nok en særlig debat, hvis vi skal udfolde, hvad forskellene er i det hele taget.
Jeg kan jo bare konstatere – og det har vi også fået konstateret i dag gennem ordvekslinger mellem hr. Joachim B. Olsen og mig og andre ordførere, og det fremgår også af hr. Joachim B. Olsens indlæg her til sidst – at hr. Joachim B. Olsen lider af den vrangforestilling, at hvis man bare øger væksten, hvilket hr. Joachim B. Olsen jo stort set sætter lig med det at øge velstanden, så skal den nok fordele sig af sig selv, sådan at alle får det godt.
Jeg tror, hr. Joachim B. Olsen skal komme lidt ud af elfenbenstårnet eller regnemaskinen, eller hvor han nu befinder sig – jeg ved ikke rigtig, hvor det er, nogle gange er han lidt svær at råbe op, og det må jo være, fordi han har forskanset sig sådan nogle steder der – og så kigge på den faktiske udvikling, som vi har haft i samfundet, ikke mindst igennem de 10 år, hvor VK-regeringen sad ved roret.
Men det er en udvikling – det erkender jeg, og Enhedslisten er nok i virkeligheden de første til at påpege det – der fortsætter, når det drejer sig om øget ulighed og fattigdom.
Joachim B. Olsen (LA), 2014-02-07:
Der er det faktisk sådan, at en højere økonomisk vækst medfører en højere levestandard for alle grupper, og det har det også gjort i Danmark.
Det er sådan, at de disponible reale indkomster i Danmark er steget for dem med de laveste indkomster – ikke så meget som for dem med de højeste indkomster, men de er steget.
Og det er forskellen på Enhedslisten og Liberal Alliance.
Det er ikke teori, det er empiri, det er bevist i praksis, både i Danmark og i alle mulige andre lande, ligesom det er bevist, at den politik, som Enhedslisten har lagt frem, ikke virker nogen steder og ikke fører til højere velstand nogen steder.
Det er virkeligheden.
Det er ikke teori, det er ikke noget, man læser i bøger; det er observeret ude i den virkelige verden.
Finn Sørensen (EL), 2014-02-07:
Ja, jeg tror ikke, vi får overbevist hinanden om det i dag, og det gør vi nok heller ikke fremover.
Jeg vil bare sige, at hr. Joachim B. Olsen jo står mutters alene med det synspunkt.
Nu skal jeg nok lade være med at henvise til CEVEA eller andre tænketanke, der kan mistænkes for at have et ideologisk udgangspunkt, men jeg vil bede hr. Joachim B. Olsen gå hjem og studere, hvad Europa-Kommissionen mener om det forhold.
Der vil hr. Joachim B. Olsen kunne se, at Europa-Kommissionen er stærkt alarmeret over udviklingen i antallet af fattige og arbejdsløse og hjemløse mennesker i Europa.
Jeg tror ikke, Europa-Kommissionen kan mistænkes for at være en eller anden revolutionær, marxistisk tænketank, så måske var det værd lige at konstatere nogle fakta.
Og dem kan man godt få i Bruxelles, hvad det angår.
Mai Mercado (KF), 2014-02-07:
Jo, men så tror jeg vist også, at ordføreren og jeg godt kan blive enige om, at der er forskel på, om man er fattig i Danmark, eller om man er fattig i eksempelvis et østeuropæisk land.
Jeg vil faktisk sige rigtig mange tak til hr. Finn Sørensen og til Enhedslisten for at rejse den her debat.
Det har været en rigtig god debat.
Der har også været rigtig mange nuancer fremme.
Meget af det har også været flotte ord.
Men hvad så?
Ja, så ingenting.
For der kommer jo ikke rigtig noget ud af det her, og vi fik jo et rigtig klart svar om, at der ikke kommer noget ud af alt det her.
Da jeg spurgte til, om ministeren havde tænkt sig at arbejde med fattigdomsgrænserne, sådan at det gennemsyrede ting i ministeriet, kunne jeg jo høre, at det ikke rigtig var tilfældet.
Jeg kunne også se, at hr. Finn Sørensen sad og nikkede lidt.
Den socialpolitiske debat må vi jo så selv vedblive med at rejse.