Thomas Jensen (S), 2012-09-13:
»Danmark i arbejde« – det er en meget præcis titel til en skattereform, der sætter det arbejdende Danmark i fokus.
For med den her skattereform belønner vi danskernes arbejdsindsats og flid; det gælder dem, der er så heldige at være i arbejde, og det gælder dem, der i de kommende år kommer i arbejde.
I en krisetid honorerer vi den ansvarlige løntilbageholdenhed, som de danske lønmodtagere udviste i forårets overenskomstforhandlinger, og med denne skattereform sikrer vi nemlig mere på lønsedlen efter skat til de hårdtarbejdende lønmodtagere og deres familier.
Vi Socialdemokrater ved, at det er fabriksarbejderen, rengøringsassistenten, metalarbejderen, sygeplejersken, læreren og mange andre lønmodtagere, der er det kit, der holder vores velfærdssamfund sammen.
Det er derfor, vi efter 10 års højreorienteret styre med store skattelettelser til de allermest velstillede danskere med vores skattereform markerer, at nu er det de hårdtarbejdende lønmodtageres tur.
Den største udfordring for dansk økonomi er, at vi desværre har mere end 160.000 arbejdsløse.
I modsætning til den foregående regering trækker denne regering ikke ubekymret på skuldrene og lader stå til i et naivt håb om og en teoretisk tro på, at markedskræfterne nok skal få folk i arbejde.
Regeringen har sat sig som hovedopgave at skabe arbejdspladser her og nu – her og nu, hvor tusindvis af danskere er arbejdsløse og endnu flere er nervøse for, om de kan beholde deres arbejde.
Derfor har vi gennemført tiltag, der skal skabe mere end 10.000 nye arbejdspladser allerede i år og mere end 20.000 nye arbejdspladser til næste år.
Regeringen knokler kort sagt for at skabe arbejdspladser i den private sektor til de arbejdsløse.
For regeringen er det helt afgørende, at skattereformen har en social balance.
To tredjedele af skattelettelserne går til et højere beskæftigelsesfradrag, og det vil give en lettelse af skatten for de mere end 3 millioner danskere, der er i arbejde, og det vil gavne lønmodtagere med helt almindelige indkomster.
De ca. 130.000 enlige fædre og mødre i job får et særligt højt fradrag.
Med den her skattereform løfter vi 275.000 danske lønmodtagere ud af topskatten, heraf mange medlemmer af LO og FTF-forbundene, for det har aldrig været meningen, at almindelige lønmodtagere skulle betale topskat.
Når vi med den her reform hæver grænsen for, hvornår man skal betale topskat, er det også vigtigt for mig at understrege, at vi ikke giver de største skattelettelser til de mest velstillede, sådan som det tidligere VKO-flertal gjorde med forårspakke 2.0, hvor mellemskatten blev fjernet.
Vi ændrer nemlig ikke på topskattesatsen.
Vi sænker ikke skatten på den sidst tjente krone for de allermest velstillede.
Skattelettelserne i denne skattereform er målrettet lønmodtagere med lav- og mellemindkomster.
Skattereformen vil øge beskæftigelsen varigt med næsten 16.000 flere i job, og reformen styrker vores fælles velfærd med 2,7 mia. kr.
Vi får flere i job og får bedre mulighed for at udvikle vores samfund.
Lønmodtagerfamilierne, der har udvist løntilbageholdenhed, får mere til sig selv, og vi får bedre råd til at udvikle velfærden og investere i fremtiden.
Så er det også væsentligt at understrege, at skattelettelserne selvfølgelig er fuldt finansieret.
Den tidligere regering gav i flere omgange skattelettelser, som der dybest set ikke var råd til.
Det gør vi ikke.
Den nye kurs i skattepolitikken er, at alle samfundsgrupper skal bidrage til finansieringen.
Da jeg holdt min tale ved førstebehandlingen, sagde jeg, at det er godt med så en bred opbakning til de kommende års skattepolitik.
Det skaber ro og tryghed om skatten både for virksomheder og borgere, for det er der brug for i en krisetid.
Men ro om skatten kan man desværre ikke sige at der er hos Venstre.
Når man lytter til Venstre, står det lysende klart: Skattepolitikken sejler.
Hen over sommeren har Venstre undsagt hovedparten af finansieringen af skattereformen, inden blækket på aftalepapiret endnu var tørt og uden at sige, hvor finansieringen skulle komme fra.
Jeg kan forstå, at Venstre nu vil indføre et skattestop, hvis de kommer til magten igen.
Men det står meget uklart, hvad sådan et skattestop kommer til at betyde for danskerne.
Skal skattestoppet tages med et gran salt, som fru Ellen Trane Nørby mener, eller skal det genindføres med den definition, som Anders Fogh Rasmussen kom med i 2002, hvor man enten var jomfru eller ikke?
Eller er det mere hr. Lars Løkke Rasmussens version, hvor man godt kan gøre det 137 gange og stadig være jomfru?
Venstre skylder et svar på, hvad deres skattepolitik er.
De stemmer for skattereformen, men skattereformen er tydeligvis ikke deres skattepolitik.
Man kan få den mistanke, at Venstre slet ikke har nogen skattepolitik; at det kun er spin og taktiske hensyn, men ingen politik.
Jeg håber, at dagens debat vil kaste lys over det.