Carsten Hansen (S), 2013-10-22:
Tak for det.
Jeg vil godt starte med at sige tak for Tingets velvillige behandling.
Der er ingen tvivl om, at der er rejst en lang række spørgsmål – også flere end jeg kan nå at svare på i den her tale, men det er klart, at vi under udvalgsbehandlingen selvfølgelig svarer beredvilligt på alle de spørgsmål, der overhovedet måtte være.
Jeg kan høre på Venstre – og dermed også De Konservative, for hr. Preben Bang Henriksen talte på begges vegne – at der var en række spørgsmål, som skulle afklares, herunder hvem der var de stærke og svage parter i den her sag.
Jeg vil godt sige, at for mig er det i den her sag helt klart typisk lejeren, som er den svage part, for udlejeren kan jo forlange at få huset fjernet, hvis man ikke kan nå frem til en aftale osv.
Men lad os nu tage det stille og roligt og få svaret på de spørgsmål, der måtte være.
Jeg kan godt forstå det, for det er helt bestemt komplicerede spørgsmål, vi har med at gøre.
Men tak for opbakningen til det.
Også tak til Enhedslisten og hr. Lars Dohn, som selvfølgelig altid – og sådan er det jo med politiske partier – har lyst til at gå lidt længere, men som anerkendte, at det var godt, der blev reguleret på området.
Fru Karina Adsbøl fra DF ville spørge, om man kunne fratage parterne mulighed for indgå en aftale.
Her kan jeg sige til fru Karina Adsbøl, at det ikke er tilfældet.
Man kan faktisk godt indgå en aftale, også en særlig dyr eller billig aftale, hvis man ønsker det, men det er klart, at i det øjeblik man indgår en ny aftale, kan man hvert femte år fra en af parternes side forlange at få den reguleret i forhold til markedslejen.
Det er jo en helt anden sag i forhold til den del af det.
Så spurgte fru Karina Adsbøl i forhold til Advokatrådet, om det her nu bare var en regulering af de eksisterende forhold.
Ja, det er jo en regulering af det, men det er altså også en helt ny regulering.
Det er et helt nyt forslag, som gør, at man faktisk kan regulere.
Og der har aldrig været reguleret på området før.
Domme, som hr. Jan Johansen henviser til, bl.a. fra Bøgebjerg ved Kerteminde, viser jo, at der ingen regulering var, og at man ikke havde mulighed for domstolsmæssigt at gøre noget ved det.
Så derfor er der ifølge regeringens og min mening helt klart behov for, at vi får reguleret.
Så kan jeg sige, at det her gælder bestemt ikke for kolonihaver.
Det gælder kun for sommerhuse på lejet grund.
Der er, så vidt jeg forstår, nogle særlige regler for kolonihaver; det hører ikke under mit ressort, men vistnok under Miljøministeriet i forhold til den del af det.
Jeg tror, jeg har været nogenlunde rundt om det, jeg ville svare på i forhold til medlemmerne, men man er selvfølgelig velkommen til at stille spørgsmål, og så svarer vi beredvilligt, som jeg siger, skriftligt på det.
Så vil jeg sige, at lovforslaget jo handler om lejeaftaler på grunde, hvor lejeren har opført et sommerhus.
Det er helt klokkeklart.
Og der findes i dag, som flere har sagt, 9.000 sommerhuse på lejet grund, og jeg skal sige, at det kræver tilladelse efter sommerhusloven at udleje en grund, hvorpå en lejer har opført et sommerhus.
Og med den meget restriktive praksis, som gælder for behandlingen af ansøgninger om sådan nogle tilladelser, vil der fremover højst sandsynligt blive tale om en faldende bestand af den her type sommerhuse.
Mit ønske for de her sommerhusejere er, at de har rimelige og fornuftige vilkår for det sommerhus, de har opført eller har erhvervet på en lejet grund.
Man skal måske i den forbindelse huske på, at der også er tale om sommerhuse, der ud over den meget rekreative værdi for lejeren tillige repræsenterer en betragtelig økonomisk værdi.
Det er en værdi, som vi også samfundsmæssigt har en interesse i bliver håndteret fornuftigt.
Det er altså perioder, som er meget varierende – fra 5 til 10 år kan de gå helt ned til.
Det er en sædvanlig fremgangsmåde, at grunden lejes for en fast leje i lejeperioden uden adgang til løbende lejeforhøjelser.
Når lejeperioden udløber, optages der forhandlinger mellem parterne om en ny periode til en justeret leje samt andre vilkårsændringer, som parterne kan blive enige om.
Ofte er der tale om, at lejen har stået stille i mange år, og derfor kan selv en efter forholdene rimelig ajourføring af lejen komme til at fremstå som en voldsom lejestigning.
Omvendt har der også være tilfælde, hvor lejen er skruet lige højt nok op.
Vi så det i Bøgebjerg, hvor lejeren risikerer at miste sit hus, hvis han ikke får sin aftale forlænget, og så bliver man altså presset til at acceptere en alt for høj leje.
Det er faktisk her, problemet er.
For det er jo netop sådan, at lejeren ikke bare kan tage sit sommerhus og flytte det over til en anden udlejer og dermed få gavn af konkurrencen på området.
Så i praksis vil lejeren derfor som udgangspunkt være tilskyndet til at acceptere lejestigninger, som vil kunne medføre, at lejen forhøjes langt ud over det, der er markedslejen.
Og her er lejeren ifølge min mening, vil jeg sige til hr. Preben Bang Henriksen, den svage part, for man kan ikke flytte sine værdier.
Her kan man selvfølgelig vælge at sige, at det burde lejeren have taget højde for, inden det blev opført som sommerhus af en værdi, som vil medføre større tab for lejeren, hvis han mister lejeaftalen.
På den anden side er det jo også et faktum, at den her problemstilling gør sig gældende for lejere af sommerhusgrunde, og det holder jo ikke op, bare fordi man vender ryggen til problemet.
Det viser de faldne domme jo også.
Derfor ser jeg et behov for at sikre bedre og mere gennemskuelige vilkår for de her lejere og også mere gennemskuelighed i de aftaleretlige vilkår, vi ser i dag, og de regler som reglerne, der er i dag.
Det er det, der er hensigten med lovforslaget.
Det ikke meningen med forslaget, at de her lejere skal stilles bedre end andre.
Det skal blot sikre rimelige og gennemskuelige forhold for de her lejere.
Helt centralt på lovforslaget
er derfor to ting, dels at sikre, at lejen ikke overstiger markedslejen, dels at forhindre, at lejen udvikler sig i spring.
Som det er foreslået her, så er den aftalte leje det, man kan forvente svarer til markedslejen, og den kan alene reguleres efter det, der hedder nettoprisindekset, samtidig med at der hvert femte år kan ske en tilpasning af lejen til den aktuelle markedsleje.
Tilpasningen skal indfases over en 5-årig periode for at sikre en jævn udvikling.
Det er endvidere foreslået, at lejeren skal kunne indsætte en ny lejer i sit sted, hvis sommerhuset overdrages, og hermed sikrer vi jo, at lejeren kan overdrage det sommerhus, som lejeren har ladet opført på den lejede grund, og som Forbrugerrådet ganske rigtigt påpeger, vil der gå rigtig meget til spilde, hvis sommerhusejeren skulle jævne sit sommerhus med jorden, hvis det var sådan, at man ikke kunne blive enige om en ny aftale.
Jeg synes, at vi med det her forslag har skabt et rigtig godt og fornuftigt grundlag for aftale om leje af sommerhusgrunde, hvorpå lejeren har opført et sommerhus, som tilgodeser begge parter.
Det har nemlig været meningen, at vi laver en ordentlig balance i det, som generelt tager hensyn til, at vi jo imødegår værdispild, for der er også nogle steder, hvor man ikke har fået reguleret i mange år.