Rosa Lund (EL), 2014-12-02:
I Enhedslisten har vi meget længe arbejdet for, at de ungdomsuddannelsesinstitutioner, der har elever, der har det svært i skolen og ikke nødvendigvis kan få hjælp derhjemme, skal have lidt ekstra penge.
Det er lige præcis det, vi sikrer med det her lovforslag.
Jeg er selv student fra Metropolitanskolen, som ikke eksisterer længere, men som lå på Nørrebro i København.
Mange af mine klassekammerater skulle blive de første i deres familier til at få en studentereksamen.
Da vi startede, var vi 32, og vi var 19, der blev studenter.
Både i min klasse og på Metropolitanskolen i det hele taget gik der mange elever fra såkaldt uddannelsesfremmede hjem, og jeg er sikker på, at vi var flere fra min klasse, der var blevet studenter, hvis der for det første havde været et loft for klassekvotienten, som der jo er kommet nu, og hvis Metropolitanskolen for det andet havde haft flere midler til f.eks. at lave lektiecafeer, tilbyde psykologhjælp og andre initiativer, der ville have givet alle mine tidligere klassekammerater en chance – også dem, der faldt fra.
Jeg mener, at det her lovforslag er en anerkendelse af, at der er nogle elever, der koster lidt mere end andre elever, og af, at ikke alle elever i gymnasiet er ens.
Som bekendt tager taxametersystemet i dag ikke hensyn til skolernes elevsammensætning.
Det tager udelukkende udgangspunkt i, at alle elever er ens, og at alle elever koster det samme.
Men alle elever er ikke ens.
Nogle har brug for mere hjælp, og forhåbentlig kan det her lovforslag blive starten på, at vi begynder at se eleverne som enkelte individer og ikke som en masse, der skal igennem en pølsefabrik.
I Enhedslisten havde vi ønsket os, at det sociale taxameter blev finansieret af nye midler, for vi ved godt, at der ikke er særlig mange skoler, som vælter sig i penge.
Det har desværre endnu ikke været muligt for os at få overbevist regeringen om en anden finansiering, og vi støtter det her lovforslag, fordi det er bedre end en model uden et socialt taxameter.
Med det her lovforslag finansieres modellen via en omfordeling fra undervisningstaxameteret, hvad flere ordførere har været inde på.
Dermed er det de store skoler, der kommer til at lægge mest i den fælles pulje, og det er jo ikke nødvendigvis de skoler, der har mange ressourcestærke elever.
Derfor kan vi risikere, at det kommer til at ramme skævt.
I stedet burde vi jo sikre, at de skoler, der har de mindre ressourcestærke elever, får flere penge, så de kan sikre, at eleverne netop gennemfører, i stedet for at gøre det omvendt, som det sker i dag.
For målet er vel, at alle skal have en mulighed for at gennemføre.
Vi havde som sagt gerne set en anden finansiering, men når det nu ikke er muligt her og nu, støtter vi det her lovforslag, for det er bedre at have et socialt taxameter end slet ikke at have noget socialt taxameter.
Vi vil fortsat arbejde for en anden og mere retfærdig finansiering, og vi vil følge evalueringen af den her model meget tæt.
Jeg er meget enig med min ordførerkollega fra SF i, at det bør være aftaleparterne, som bliver inddraget i evalueringen og i, hvilke resultater fra evalueringen der skal føres ud i livet.
Til sidst vil jeg sige, at hvis man ikke mener, at alle skal have mulighed for at gennemføre en gymnasiel uddannelse eller en erhvervsuddannelse, så kan jeg godt forstå, man er imod det sociale taxameter.
Hvis man mener, at en ungdomsuddannelse kun er for elitens børn og for de unge mennesker, som fint kan klare sig selv, så kan jeg sådan set også godt forstå, at man er imod et socialt taxameter.
I Enhedslisten betragter vi bare uddannelsessystemet meget anderledes.
Vi mener ikke, at målet er at uddanne en elite.
For os handler uddannelse om at sikre, at alle børn og unge uanset deres forældres uddannelsesniveau eller forældres indkomst får de bedste betingelser for at tage en uddannelse og dermed de bedste betingelser for et godt videre liv.
Det er præcis derfor, vi støtter det her lovforslag.