runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2009-12-09:
Som jeg tidligere har nævnt, er det jo sådan, at når et privathospital har en forventning om at få en meget, meget fastsat takst for, hvad det vil sige at operere, og taksten altså ligger på 20.000 kr., uanset om operationen koster 10.000 kr., eller om det koster 25.000 kr. at operere patienten, så giver det ikke det helt store incitament til at indgå i nogen som helst diskussioner om konkurrence eller udbud.
Det er så det system, der blev sat ud af kraft efter sygehuskonflikten i 2008.
Resultatet var, at man altså kunne få de her behandlinger langt billigere.
Jeg synes, at det er lidt interessant, at Region Nordjylland, som er den region, fru Birgitte Josefsen har været stillet op til og er blevet genvalgt til, har indgivet et høringssvar til Rigsrevisionen, hvor de skriver: »Region Nordjylland tager til efterretning, at der nu tages udgangspunkt i omkostningerne på de mest omkostningseffektive offentlige sygehuse, men regionen må stadig fastholde, at skal priserne ikke findes gennem en markedsprøvning, så bør taksterne tage udgangspunkt i de faktiske omkostninger, de enkelte behandlinger medfører og ikke blive beregnet på baggrund af de offentlige DRG takster.«
Er fru Birgitte Josefsen fuldstændig imod det, Regionsrådet har fremlagt og indsendt til Rigsrevisionen, eller hvordan er det med det?
Birgitte Josefsen (V), 2009-12-09:
Jeg er ikke medlem af regionsrådet i det nordjyske på nuværende tidspunkt, så jeg har ikke nogen indflydelse på, hvilke høringssvar der er sendt fra Region Nordjylland.
Men jeg kan i hvert fald sige, at udbudsinstrumentet er et godt redskab.
Når vi har det udvidede frie valg, kommer patienterne drypvis, så er det patienten, der bestemmer, hvornår vedkommende vil gå ud af den offentlige kø og hen for at benytte sig af et privat tilbud.
Det vil sige, at man i det private ikke kan kalkulere med, at der kommer en vis sum af patienter.
Når regionerne laver et udbud, går jeg ud fra, at de laver det sådan, at de lægger en aftale ind om, hvor mange patienter det er, der kommer, og hvad det er, der skal behandles for.
Det vil alt andet lige sige, at man kan kalkulere med, at der kommer en lind strøm af patienter, og så vil prisen også være anderledes end der, hvor man ikke kan regne med at der kommer nogen.
Sådan er det også, hvis vi andre går ud og køber ydelser.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2009-12-09:
Allerførst vil jeg gerne høre ordførerens kommentarer til, at man i 2008 efter sygehuskonflikten suspenderede det udvidede frie valg.
Der var det sådan, at man lavede nogle efterfølgende udbud, der viste, at man rent faktisk kunne behandle de patienter, der valgte at benytte sig af det frie valg og som skulle sendes til privathospitaler, 30-50 pct. billigere i det private sundhedsvæsen, end man kunne med de takster, der var forud for sygehuskonflikten.
Jeg kan ikke give et klart svar på spørgsmålet om, hvad der skete med det dagsordenspunkt, for jeg har ikke læst det dagsordenspunkt.
Det er ikke noget, jeg har sat mig ind i.
Men jeg vil så sige, at i det svar, som Region Syddanmark har sendt som opfølgning på Rigsrevisionens beretning, har man skrevet: »Regeringens side har svækket Danske Regioners forhandlingsposition overfor privathospitalerne flere år efter.«
Det er jo det, jeg kommer ind på.
Hvis man som privathospital kan forvente at få en højere pris, ved at borgerne stille og roligt kommer under det udvidede frie valg, end ved at indgå i et udbud i en region, er det da at vælge frem for det andet.
Og det er jo også derfor, at hele situationen med takstmodellen som sådan ikke er et godt nok konkurrenceparameter.
For mig at se er det altså stadig væk sådan, at det er fuldt ud dokumenteret, at man fra regeringens side altså kunne have brugt nogle andre værktøjer og have sikret mere sundhed for pengene, men at man ikke har valgt at gøre det, uanset hvilke initiativer der så har været forsøgt taget for at gøre det ude i regionerne, for det kunne jo endeligt godt lade sig gøre, da man nåede frem til det og suspenderede det udvidede frie valg i 2008.
Hans Christian Schmidt (V), 2009-12-09:
Tak for det.
Jeg synes også, at man kan gøre det kort.
Jeg blev sådan set glad for at følge debatten om, at 95 pct. er mindre end 100 pct.
Det var jeg jo glad for at få at vide.
Man kunne godt blive nervøs for, hvis det skulle have ændret sig, men det har det ikke.
Det er ved det gamle.
Derfor kan jeg konstatere, at 2006 kommer før 2007, og det er også godt at vide.
Så nu ved vi alle de vigtige ting, og alle dem, der følger den debat udeomkring, kan vide, at det, vi bruger Folketingets tid på i dag, er at konstatere, om 95 pct. er mindre end 100 pct.
Det har vi så fundet ud af, og 2006 kommer før 2007, og ellers er det de helt forkerte, der sidder og debatterer.
I virkeligheden er det Danske Regioner og den gamle Amtsrådsforening vi skal have fat i, og den daværende sundhedsminister har ikke noget med det at gøre.
På den baggrund vil jeg godt afstå fra mit næste spørgsmål, for der er ingen grund til at stille flere, for det er jo en ren tilståelsessag, så jeg har ikke flere.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2009-12-09:
Jamen jeg kan jo så konkludere, at vi ikke ved, om vi kunne have fået behandlingerne for 90 pct. af DRG eller 85 pct. af DRG, men det er det, Rigsrevisionen slår fast, nemlig at man kunne have erhvervet ydelserne billigere end 95 pct. af DRG.
Det er det, Rigsrevisionen slår fast i sin beretning, nemlig at man siden 2006 var vidende om, at ydelserne kunne erhverves billigere end de 95 pct. af DRG.
Så vil jeg da godt høre, om det så efter Venstres mening var fuldstændig bluff, da den konservative vicestatsminister, fru Lene Espersen, i marts gik ud og talte om, at priserne var alt, alt for høje og skulle nedsættes med 25 pct.
Det er jo mærkeligt, at hun går ud og siger det, hvis Venstre er så fuldstændig skråsikre på, at 95 pct. er en fantastisk takst at lægge for de private sygehuse, når alt i sol og måne tyder på, at vi kunne have fået mere sundhed for pengene ved at få en billigere pris, og at den billigere pris rent faktisk kunne have været anskaffet, sådan som Rigsrevisionen jo siger til regeringen.
Torsten Schack Pedersen (V), 2009-12-09:
Jeg vil gerne følge op på det, som fru Sophie Løhde spurgte om, for det, vi har fat i nu, er jo helt centralt.
Hvordan kan det være, at den socialdemokratiske sundhedsordfører står og priser udbud – det glæder mig på mange områder, at man er kommet til den erkendelse – men når Socialdemokraterne så skal forholde sig til udbud ude i regionerne, stemmer de nej?
Hvordan hænger det sammen?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2009-12-09:
Jeg er ret sikker på, at hvis jeg går ud og kigger på de forskellige kommunale dagsordenspunkter og andre ting, der bliver behandlet, vil jeg kunne finde masser af eksempler på, at Venstrepolitikere nogle gange stemmer imod den politik, der føres herinde på Christiansborg.
Jeg er også helt sikker på, at jeg også vil kunne finde eksempler, som hr. Torsten Schack Pedersen ikke selv er inde i, fordi han heller ikke sidder og gennempløjer alle de her ting.
Jeg er altså ikke bekendt med, hvad det er for en debat, der har været i Region Hovedstaden den pågældende dato, og derfor kan jeg ikke forholde mig til det.
Det, jeg kan forholde mig til, er, at vi i Socialdemokratiet mener, at man skal søge at få mest mulig sundhed for pengene, og det troede jeg sådan lidt naivt også var regeringens politik.
Jeg må bare konstatere, at Rigsrevisionen altså har påpeget, at man ikke har brugt de fornødne værktøjer, der havde kunnet sikre, at de private hospitaler siden 2006 og fremad kunne operere danske patienter langt billigere, end hvad der reelt har været tilfældet.
Faktisk er der kun sket det, at det er blevet dyrere og dyrere, at patienterne har brugt det udvidede frie valg, og det er sket på bekostning af det offentlige sundhedsvæsen.
Torsten Schack Pedersen (V), 2009-12-09:
Nu burde det, der foregår i Region Hovedstaden, jo ikke være helt ubekendt for fru Sophie Hæstorp Andersen.
Hvis ikke jeg tager meget fejl, har hun da selv tidligere været medlem.
Jeg synes da, det er interessant, at Socialdemokratiet bliver stillet over for muligheden for at lave et udbud, og så modarbejder og afviser man det.
Man vil i regionerne, hvor man har haft den her mulighed alle dage, simpelt hen ikke gøre brug af den, og bagefter klandrer man så regeringen for, at man ikke har gjort det.
Det hænger simpelt hen ikke sammen.
Det må da være helt åbenbart for fru Sophie Hæstorp Andersen, at regionerne hele tiden har haft den her mulighed, og når Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti så har fremsat forslag om det ude i kommunerne, har Socialdemokraterne modarbejdet det.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2009-12-09:
Altså, det eneste, der står rigtig klokkeklart for mit vedkommende, er, at Venstre, der argumenterer så meget for udbud, i 2006 fik en anbefaling fra Konkurrencestyrelsen i et tværministerielt udvalg om, at man skulle benytte sig mere af udbud, men valgte at sidde det overhørig.
Det er da ekstremt tankevækkende, at det er en borgerlig regering, der har modsat sig at bruge nogle værktøjer, der skulle skabe mere konkurrence og sikre, at man fik mest mulig sundhed for pengene, på trods af alt det, man prædiker alle mulige steder, om, at man ønsker mest sundhed for pengene, og at det er Socialdemokratiet, der skal stå her og tale for, at man skal bruge de her værktøjer.
Jeg sad ikke i regionsrådet i 2008, så jeg kan ikke vurdere, om det, de har diskuteret i Region Hovedstaden, kan være dækkende for den enes eller den andens politik.
Men jeg må konstatere, at det er en borgerlig regering, der har afvist at sikre, at skatteydernes penge er gået til det, de skulle bruges til, nemlig at sikre mere sundhed for pengene under det udvidede frie valg.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2009-12-09:
Nu kommer jeg jo bl.a. med en uddannelse fra skoleverdenen, og jeg bliver bare nødt til at have noget helt afklaret her: Er 95 pct. mindre end 100 pct.?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2009-12-09:
Normalt er 95 pct. jo mindre end 100 pct. af DRG.
Men man kan jo ikke lade være med at tage til indtægt, hvad det er, der skal løses for de 95 pct. af DRG-taksten.
Det er et faktum, at det offentlige sundhedsvæsen har en lang række ansvarsområder, som det private sundhedsvæsen ikke har.
Det har ikke ansvaret for at skulle stille med et akutberedskab i de små timer, det har ikke ansvaret for at sikre behandling på nærsygehuse, der ligger langt væk, det har ikke ansvaret for at forske, det har ikke ansvaret for at uddanne.
Derfor er det fuldstændig absurd, at man bliver ved med det her, når det oven i købet kan bevises, at i 2008 var det sådan, at vi ikke betalte 95 pct. af DRG for de her ydelser, vi betalte faktisk 105 pct.
Det må da være enormt vigtigt for Venstre at være optaget af, hvordan man kan gøre det om igen og sikre sig, at det ikke sker i fremtiden.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2009-12-09:
Jeg elsker møder, hvor man kan lave konklusioner, og jeg kan konkludere, at 95 pct. er mindre end 100 pct., for det har ordføreren bekræftet mig i.
Altså, kan jeg jo så også konstatere, er aftalen i 2006 lavet sådan, at der ikke betales 100 pct.-pris for, hvad DRG-taksten ligger på, når man kommer i behandling på de private hospitaler.
Godt så.
Altså, må vi jo også konkludere, at debatten faktisk slet ikke skal køre her, for det er jo Amtsrådsforeningen, der laver aftalen, og den er bagefter taget over af regionerne.
Det er jo altså slet ikke her, diskussionen skal tages.
Vivi Kier (KF), 2009-12-09:
Jeg bliver næsten mundlam, når jeg hører fru Lone Dybkjær stå og være imod skattelettelser.
Jeg troede rent faktisk, at Det Radikale Venstre også gik ind for, at vi skal have lidt gang i hele samfundet, og at skattelettelser er et af værktøjerne til at få folk til at arbejde mere.
Men det er det så ikke mere, efter man er hoppet over til den røde blok.
Så må jeg sige, at vi jo kan stå og slå hinanden oven i hovedet ti millioner gange og komme med alle mulige lommefilosofier om, hvordan det burde have set ud, og om det skulle have været den ene eller den anden procent.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi også tør se fremad og være fremadrettede.
Jeg mener faktisk, at regeringen handlede rigtig ansvarligt, for efter at ministeren var blevet nødt til at gå ind og mægle om, hvad taksten skulle være, nedsatte man faktisk også et udvalg, der skulle gå ind og kigge på, hvordan der fremadrettet kunne laves nogle andre vilkår.
Jonas Dahl (SF), 2009-12-09:
Jeg går ud fra, at jeg har to korte bemærkninger.
Jeg har lige scannet min indre Brødrene Grimm, og jeg kan ikke helt se, hvilket eventyr fru Vivi Kier hentyder til.
I marts i år siger den konservative partiformand, fru Lene Espersen: Nu er tiden kommet til, at vi laver et mere fair system, hvor konkurrencen mellem det offentlige og private bliver lige.
Konkurrencen skal altså blive lige, og så er det, jeg gerne vil høre ordføreren: Er der foregået overbetaling, og har der været et ulige system?
Vivi Kier (KF), 2009-12-09:
Vi er jo tilbage ved noget af det, jeg har svaret på før.
Jeg synes da, det er trist, at hr. Jonas Dahl ikke kan finde juleeventyret, men lad det nu ligge.
Da både hr. Jonas Dahl og jeg kom ind i Folketinget i 2007, kunne vi se, at der stod i regeringsgrundlaget, at regeringen vil arbejde for at skabe fair og gennemskuelig konkurrence på det her område.
Det er så det, man lige siden har arbejdet på.
Nu er der kommet en aftale igennem.
Så jeg må igen med hensyn til den overbetaling, som man hele tiden påstår der var, sige, at man skal kigge på, hvem det var, der dengang skulle lave den aftale.
Det var helt klart de daværende amter og de private sygehuse.
Det var ikke noget, som vi skulle fastsætte herinde fra Folketinget.
Lone Dybkjær (RV), 2009-12-09:
Altså, der er vel ingen af os, der ikke gerne vil patienterne det godt.
Det tror jeg vi alle sammen vil.
Spørgsmålet er: til hvilken pris.
Jeg er udmærket godt klar over, at Venstre og Det Konservative Folkeparti synes, det er fedt at dele skattelettelser ud, og de synes åbenbart også, det er fedt at dele penge ud til patienterne, sådan at de kan komme over på de private sygehuse, og det koster altså staten nogle penge.
Det, jeg godt vil spørge om, er alt det med aftaler.
Man kan ikke sammenligne de 91 og de 98 og så bare tage midten, for de private hospitaler har jo aldrig haft de samme opgaver som det offentlige.
Derfor ville den relevante sammenligning være: Hvad ville merbetalingen være, hvis det offentlige skulle have taget flere patienter end i dag?
Det havde jo været 70 pct. Så det er det tal, man skal forholde sig til, og ikke de 91 og de 98 pct.
Vivi Kier (KF), 2009-12-09:
Jeg må sige, at jeg er rigtig, rigtig glad og faktisk også rigtig stolt over at være konservativ sundhedsordfører.
Så der har jeg overhovedet ingen problemer.
Jeg har heller ingen problemer med at se tilbage, og jeg får egentlig næsten lyst til at læse min tale op igen, for jeg prøvede faktisk skridt for skridt at dokumentere, hvad der er sket i hele denne her sag.
Jeg ønsker stadig væk, at også Socialistisk Folkeparti vil komme med en dokumentation af de postulater, de kommer med her, hvor de siger, at der er ødslet med pengene og har været en overbetaling.
Jeg anerkender, at da ministeren måtte gå ind, som han skulle ifølge lovgivningen, og fastsætte taksten, fordi de to parter ikke kunne blive enige, nedsatte man også et udvalg, der fremadrettet skulle kigge på, om vi kunne finde en anden måde at indrette os og indgå aftaler på.
Og det er faktisk det, man har gjort.
Det er det, der nu er aftalt, så der fremadrettet kommer nogle lavere takster.
Og det synes jeg da er rigtig positivt og glædeligt.
Jeg tror, at alle de mange patienter, de helt almindelige patienter ude i det ganske land, der har mulighed for at blive behandlet på privathospital, er rigtig glade og tilfredse.
Per Clausen (EL), 2009-12-09:
Der er sådan set ingen grund til, at der behøver at brede sig nogen forvirring, i forhold til hvem det er, der passer på statens penge.
Det har altid været sådan, at socialister passer på statens penge.
Det, borgerlige partier gør, er at forgylde deres kernevælgere, og det er noget ganske andet end at passe på statens penge, det er i mange tilfælde at smide dem i grams eller give skattelettelser, der gør, at man ikke er i stand til at finansiere velfærden.
Det, jeg synes er ret imponerende i dag, er, at det er lykkedes at rejse en debat om, hvorvidt der var nogen tvivl om, at man har betalt overkompensation – fra regeringens side.
Det mener jeg ikke der er nogen grund til at være i tvivl om.
Vi har det jo fra vicestatsministeren, formanden for Det Konservative Folkeparti, der klart har sagt, at de private hospitaler har fået overbetaling.
Sundhedsministeren har, muligvis i et svagt øjeblik, hvad ved jeg,
jo sagt det samme.
Dansk Folkepartis ordfører bekræftede, at hun var fuldstændig enig i Statsrevisionens bemærkning om, at der var sket en overbetaling.
Så sådan set burde det være en rent formel sag at vedtage, at der var sket en overbetaling.
Så kunne de borgerlige partier her i Folketinget vedtage, at det ikke gør noget, for pengene er gået til deres kernevælgere og deres venner.
Men da man ikke tør sige det, vælger man den model, som Dansk Folkeparti har valgt her i dag, og jeg vil sige, at jeg her for nylig har talt rosende om Dansk Folkepartis evne til at få indflydelse.
Jeg kan sige, at den metode, vi har set i dag, synes jeg ikke man skal efterligne.
Det er den metode, der handler om at sige et, nemlig at der er sket overbetaling, derefter at stille et forslag, der handler om, at der ikke er sket overbetaling, og så stemme for det.
Jeg tror ikke, at det der med at sige et og gøre det modsatte er nogen klog handling.
Pointen her er jo, at den daværende sundhedsminister har overholdt loven, og det er ikke nogen selvfølgelighed, når vi snakker om den her regering.
Det er ikke mange dage siden, det kom frem, at statsministeren, som dengang var sundhedsminister, har overtrådt radioog tv-lovgivningen om reklamer; det tog han også til efterretning.
Det betød altså, at fordi man regulerede priserne på den måde, man gjorde, hvor regeringen, dvs. sundhedsministeren, i sidste instans bestemte, hvad der var en rimelig betaling, har man forhindret, at markedskræfterne kunne afprøves i forhold til det her, og det har så ført til en overbetaling.
Det er jo sådan set hævet over enhver tvivl.
Og så kan man jo altid diskutere, om det er rigtigt, når vicestatsministeren taler om 20-25-pct.s-overbetaling.
Altså, jeg tror ikke vicestatsministeren over dørken, så hvis det er sådan, at man fastholder, at tallet er et andet, tror jeg gerne det, men der er sket en overbetaling.
På baggrund af at der er sket en overbetaling, burde det her jo slet ikke handle om en diskussion af, hvorvidt det er statsrevisorerne, som ikke har forstand på det her, men om bare at sige: Nej, det, der er realiteten, er, at man har en regering, som kynisk forgylder sine kernevælgere, og som målrettet går efter at privatisere sundhedsvæsenet.
Jonas Dahl (SF), 2009-12-09:
Jeg kan godt forstå, at fru Vivi Kier ønsker at se fremad og meget langt fremad, for det er åbenbart ikke særlig rart at kigge tilbage.
Det er selvfølgelig også beklageligt, at man skal se en borgerlig regering, som sådan set har ødslet med skattekronerne.
Det har Rigsrevisionen bekræftet.
Landets sundhedsminister har sagt, at taksterne har været for høje.
Det må være en underlig fornemmelse at være konservativ og end ikke være enig med sin partiformand eller sin egen sundhedsminister.
Sophie Løhde (V), 2009-12-09:
Jeg synes jo så, at det er nøjagtig lige så absurd at skulle stå her og høre på en ordfører fra Socialistisk Folkeparti, der snakker om udbud og det ene og det andet, når Socialistisk Folkeparti sammen med Socialdemokraterne, Det Radikale Venstre og Enhedslisten i eksempelvis Region Hovedstaden har stemt imod brug af udbud.
Men lad nu det ligge.
Ordføreren svarede ikke på mit første spørgsmål: Hvis nu der kun var indgået den her aftale med de 100 klinikker, som ordføreren går meget op i, hvor mange af de 300.000 patienter, der indtil dags dato har benyttet sig af det udvidede frie sygehusvalg, ville så have fået behandling?
Når ordføreren ikke svarer, må det vel være, fordi ordføreren ikke kender til, hvor stor en kapacitet de rent faktisk rådede over, og der kan jeg jo så hjælpe ordføreren med det svar, at såfremt der ikke var blevet indgået den aftale, ville 70 pct. af dem, der så efterfølgende blev behandlet hos dem, man indgik aftalen med, ikke kunne have gået nogen steder hen, for der ville ikke have været nogen til at tage imod dem.
Så derfor vil jeg bare spørge SF: Når nu jeg må forstå, at man foretrækker, at patienterne bare skal have lov til at stå på venteliste frem for at blive behandlet hurtigt, hvor mange af de 300.000 patienter synes SF ikke skulle have haft behandling?
Jonas Dahl (SF), 2009-12-09:
Jeg synes ærlig talt, det er en smule underligt, at Venstres fru Sophie Løhde står her og snakker om nogle udbud i Region Hovedstaden.
Jeg har ikke noget kendskab til udbuddene i Region Hovedstaden, men jeg har kendskab til Region Midtjylland, eftersom jeg tidligere har siddet i regionsrådet i Midtjylland, og der har jeg sådan set været med til at lave udbud på bl.a. mammografiscreeninger.
Det er jo netop et eksempel på nogle mennesker, som så ikke skulle stå på ventelister.
Det er altså sådan set regeringen, som har sikret, at de mennesker nu står på ventelister, fordi regeringen helt bevidst har prioriteret og overbetalt privathospitalerne.