Ole Glahn (RV), 2007-04-24:
Nu har ministeren også en kommunalpolitisk fortid i et amt, og jeg går ud fra, at ministeren også mener, at det er ret afgørende, når man sidder i et parti – i sin tid i et amt – om man har et flertal, eller man ikke har et flertal, om man selv har det i partiet.
Det er en ret kraftig konsekvens at få af, at man som vælger har været ude og stemme.
I nogle tilfælde er der nogle og fyrre procent af vælgerne, der har sagt, at det her parti altså skal være det største, men der er ikke over 50 pct., og så udløser det, at man får over 50 pct. og dermed kan besætte borgmesterposten selv.
Man kan sådan set køre hele kommunalbestyrelsen selv uden at tage ret meget hensyn til oppositionen.
Er det ikke en voldsom konsekvens i forhold til, at man kommer ind og kan være med til en debat og er en ud af en stor forsamling på måske 31 medlemmer?
Jeg tror, at man, hvis man forfølger den strategi, så har under halvdelen af mandaterne ved det næstfølgende valg.
Det er jo ikke så interessant for en mere principiel debat om afvejningen af to valgmetoders styrker og svagheder over for hinanden, men jeg tror da, at man vil møde mange borgmestre rundtomkring i landet, som siger, at det at sidde lige præcis med et mandat over halvdelen i byrådet måske i virkeligheden er præcis den styrkeposition, der kræver mest lydhørhed over for andre.
Men det er bare en mere praktisk iagttagelse fra hverdagslivet.
Det rokker jo ikke ved den her principielle debat.
Vi står altså med den udfordring, at vi skal have en eller anden mekanisme til at afrunde, da vi jo kun stemmer med hele stemmer.
Der kan anføres argumenter for det ene og argumenter for det andet, og de ting skal afvejes over for hinanden.
Jeg synes, at det at have en valgmetode, som kunne føre til den situation, at mere end halvdelen af vælgerne tilkendegiver opbakning til et givent parti, og det givne parti så alligevel ikke opnår halvdelen af mandaterne, er et argument, der overtrumfer de andre.
Tak for ministerens svar.
Det her handler jo om, at der i 9 kommuner er under 50 pct. af vælgerne, der har stemt på et bestemt parti, men at det parti får over 50 pct. og dermed absolut flertal i en kommunalbestyrelse.
Det er en ret afgørende forskel, som efter min opfattelse er betydelig større og vigtigere end den ulempe, der meget teoretisk set kunne være ved, at et mindre parti kommer ind efter den største brøks metode.
Er ministeren ikke enig i, at det er et stort problem, at et parti, der har fået under 50 pct. af vælgernes opbakning, får over 50 pct. af mandaterne og dermed kan styre en kommune fuldstændig?
Det kunne altså være konsekvensen af at skifte valgsystem.
Det er jo en afvejning, og jeg har jo ret tydeligt redegjort for, hvordan regeringen har foretaget den afvejning.
Jeg synes ikke, det er rimeligt, at et parti – nu nævnte jeg Enhedslisten og Tønder – som end ikke har stemmer til et halvt mandat, rent faktisk får et mandat.
Skulle det være demokratisk mere rigtigt, end at et parti, der nyder bred opbakning i befolkningen, altså har en stemmeprocent som f.eks. Socialdemokratiet i Hillerød ved sidste valg, der nærmer sig halvdelen af stemmerne, på marginalen får to ekstra mandater?
Jeg synes egentlig ikke, at der kan argumenteres stærkt imod det synspunkt, regeringen har, det må jeg sige.
Men jeg indrømmer, at det er en afvejning, og det er jo ret tydeligt, at der er nogle i Folketingssalen, der afvejer lidt anderledes, end regeringen gør.