Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-05-30:
Tak for ordet.
Jeg vil igen indlede med at sige tak for debatten.
Jeg siger igen, for det er jo anden runde, og jeg må sige, at genhørets glæde var stor, når man sådan hørte debatten for anden gang.
For debatten har understreget, at der er et oprigtigt engagement i diskussionen og de beslutninger, der er foran os, og jeg oplever et Folketing, der er parat til at være i arbejdstøjet i noget tid endnu.
Det er gode ting, vi har diskuteret i dag.
Det er vigtige ting.
Og det, vi må konstatere efter dagens debat, er jo, at det stadig er skattereformen, der er i centrum.
Den optager selvfølgelig befolkningen, og den optager selvfølgelig også os her i Folketinget.
Detaljer og teknik flyver igennem luften, men jeg tror også, at når debatten har lagt sig, så forventer befolkningen af os her på Christiansborg, at vi finder sammen om løsninger, der kan bringe Danmark videre.
Jeg tror, de forventer, at vi finder sammen om en skattereform, som betyder, at færre danskere betaler topskat, og at alle lønmodtagere får en skattelettelse, så det bedre kan betale sig at arbejde.
At virksomheder får en håndsrækning, så de kan investere i maskiner og produktionsanlæg, så der kommer mere aktivitet og gang i hjulene.
Befolkningen forventer, at vi leverer svar i form af en skattereform, som bidrager til løsningen af Danmarks udfordringer.
Nu er det så op til os – de ansvarlige partier her på Christiansborg – at levere varen.
Det er nu, at ord skal følges op af handling.
Debatten om skattereformen i dag har været nyttig, fordi der er kommet mange tilkendegivelser, og det vil jeg gerne kvittere for.
Det er jo rigtigt, at vi ikke er enige om alt.
Sådan må det også være.
Men jeg tror egentlig, at vi alle kan være enige om, at vi selvfølgelig ikke her i dag skal foretage egentlige forhandlinger om reformen.
Det må ske under forhandlinger i Finansministeriet.
Men jeg synes også, at der er meget, der samler Folketingets partier.
Jeg vil gerne holde fast i, hvad formålet med den her skattereform er.
For jeg mener, at det er et formål, som alle Folketingets partier stort set må kunne blive enige om.
Vi vil bringe Danmark videre, og sigtet er jo fuldstændig klart: Vi skal sætte gang i økonomien, vi skal skabe nye arbejdspladser.
Det er det, vi er her for.
Den skattereform, som regeringen foreslår, er markant, og det er en reform med store perspektiver.
250.000 danskere slipper for at betale topskat og får nedsat skatten på den sidst tjente krone med 14 procentpoint.
Det synes jeg, der er store perspektiver i.
Det øger gevinsten ved at levere en ekstra arbejdsindsats.
3 millioner danskere får fordoblet beskæftigelsesfradraget.
Det er der også store perspektiver i.
For det øger gevinsten ved at være i beskæftigelse, så flere er i arbejde og færre fastholdes på overførselsindkomster.
Og der er jo heller ikke nogen tvivl om, at hvis vi gør det her, så vil hele det danske samfund blive rigere, for det svarer til, at vi øger beskæftigelsen med næsten 15.000 flere i job.
De offentlige finanser vil blive styrket med 3 mia. kr. – 3. mia. kr. til vores velfærdssamfund.
Det er der også perspektiv i.
Regeringens reformudspil vil øge arbejdsindsatsen, gøre danskerne rigere, og gøre hele det danske samfund mere velstående og mere i stand til at varetage de udfordringer, vi står overfor.
Så vidt skattereformen.
Den har vi talt meget om, men den står jo ikke alene.
Regeringen er også i gang med andre vigtige beslutninger.
Vi er også i gang med trepartsforhandlinger.
De har ikke fyldt så meget i debatten i dag, hvilket nok er naturligt, for de har ikke ramt Folketingets bord endnu.
Men en trepartsaftale vil formentlig også skulle udmøntes her i Folketinget – i hvert fald noget af den.
Trepartsforhandlingerne er en krumtap i regeringens politik, og derfor vil jeg godt give dem et ord med på vejen.
Et vigtigt mål med trepartsforhandlingerne er, at vi øger den samlede arbejdstid, så vi kan finde penge til alt det, vi gerne vil i det danske samfund.
Hvad skal vi så bruge de penge til?
Jo, vi vil finde konkrete løsninger på en række konkrete problemer – for den unge, der mangler en praktikplads, for den ufaglærte, der ønsker et kompetenceløft til et faglært arbejde og for den ledige, der ønsker at blive mødt med en mere målrettet beskæftigelsesindsats.
De unge har ikke fyldt så meget i debatten i dag, selv om de er den gruppe, som vel nok er hårdest ramt af krisen.
På få år er antallet af unge, der lever af offentlig forsørgelse steget til mere end 100.000.
Det skal vi gøre noget ved, og det skal bl.a. ske i de trepartsforhandlinger, vi nu har startet.
Her skal vi forhandle om regeringens ungepakke, om flere praktikpladser i virksomhederne og om bedre uddannelse.
Tak også til fru Doris Jakobsen, som tog ordet her i den sidste del af debatten.
Fru Doris Jakobsen rejser naturligvis nogle vigtige spørgsmål om råstoffer og den måde, man udvinder dem på og de sociale omstændigheder, der kan være ved det.
Om kritikken af fangerne, som man synes er blevet for voldsom, og også om de anstalter, som man er bekymret for i forhold til kapaciteten.
Jeg er fuld af forståelse for, at man gør sig mange tanker om hele råstofudviklingen i Grønland.
Der er mange perspektiver det, og det er godt, at vi deler det med hinanden, og derfor har vi også tydeligt signaleret, at hvis der er noget, vi kan gøre, så bidrager vi gerne.
I forhold til anstalterne har justitsministeren sagt, at han vil påtage sig en udredning af hele området, så det kommer vi også nærmere tilbage til i vores samarbejde.
I det hele taget vil jeg godt kvittere for det samarbejde, vi har med fru Doris Jakobsen og de nordatlantiske folketingsmedlemmer.
Det er godt, at vi siger tingene til hinanden, men vi løser også mange problemer.
Jeg sætter pris på det, der blev sagt om DIIS-rapporten.
Jeg kan forstå, at man ikke er enig i alle dele af den, men at man ikke vil bede om, at der bliver foretaget en ny udredning.
Jeg synes, at det, som Doris Jakobsen fik sagt, var meget præcist.
Så også tak for bidraget til debatten.
Jeg skal til at slutte.
Vi er jo kommet vidt omkring i dagens debat.
Fra surdej i rugbrød til mystikken om Venstres 13 milliarder, som jeg kan forstå må bruges til lidt af hvert.
Både til skattelettelser og bedre uddannelse frem mod 2020.
Men bag de her forskelle, vi har haft i dag – bag de mange polerede og polemiske morsomheder – mærker jeg, at der også gemmer sig en alvor og en fælles ambition om at gøre det rigtige for Danmark.
Derfor vil jeg også slutte af med at gentage den opfordring, som jeg havde i min tale for snart mange timer siden, da vi mødtes her kl. 09.00.
Jeg vil opfordre til, at vi her i Folketinget rækker ud efter det, der samler os, og at vi nu lægger en til tider ophedet debat bag os.
Man kan ikke beskylde Folketingets partier for at stikke noget under stolen.
Tonen har som sædvanlig været fri, fordomsfri og ligefrem, og det er godt.
Men der kommer også en dag i morgen, og jeg vil opfordre til, at vi bruger den dag til at komme videre til et bredt og konstruktivt samarbejde om helt nødvendige beslutninger for Danmark.
Jeg vil opfordre til, at vi bestræber os på at nå resultater sammen, for det er det, Danmark har brug for.