runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-02-25:
Jeg tror ikke, der findes nogen nem løsning på de problemer, vi har i øjeblikket.
Jeg vil gerne sige til spørgeren, at hvis der fandtes en meget nem løsning, skulle man kende mig dårligt, hvis ikke jeg var den, der valgte den nemme løsning.
Jeg tror desværre, at det er en kompliceret situation, vi står over for.
Det, jeg vil sige som indledning, er, at jeg priser mig lykkelig for, at vi ikke har lyttet til oppositionens råd igennem de 7 år, vi har været i regering, nemlig om at bruge 2 kr., hver gang vi tjente 1 kr., for så havde vi været ilde stedt i dag.
Vi har nedbragt den offentlige gæld med 250 mia. kr., som gør, at vi sparer renter i størrelsesordenen 20 mia. kr. om året, og det giver os i modsætning til en række andre lande en økonomisk handlefrihed, der gør, at vi kan træffe de fornødne foranstaltninger på det rette tidspunkt.
Det er ikke sådan, at vi har siddet på hænderne i den her sag.
Vi har gennemført bankpakker, indskydernes penge er sikret, vi har lavet bankpakke II, som har sikret, at der tilføres ansvarlig lånekapital til bankerne.
Finansloven for i år er den mest ekspansive i Europa og i Danmark i mange år.
Vi har fremrykket offentlige trafikinvesteringer, og vi har udskudt afregningen for virksomhedernes moms og skatteindbetalinger, og i disse timer forhandles en skattereform.
Vi vil også på et tidspunkt diskutere fremrykning af offentlige investeringer, energiforbedringer m.v., så vi spiller på mange heste, fordi jeg tror, det er nødvendigt.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-02-25:
Jeg synes indledningsvis, det er lidt overraskende, at hr. Jonas Dahl betragter det som en fastslået kendsgerning, at der er skabt et A- og et B-hold i adgangen til sundhedsydelser - en opdeling som er til skade for B-holdet.
Jeg vil gerne endnu en gang fastslå, at jeg på ingen måde deler den præmis.
Sundhedsloven fastsætter nemlig den helt overordnede målsætning, at der skal være let og lige adgang til sundhedsvæsenet, og det gælder også for behandling hos praktiserende speciallæger.
De praktiserende speciallæger er som bekendt erhvervsdrivende, men de praktiserer efter en overenskomst med det offentlige.
Med den seneste fornyelse af overenskomsten, som trådte i kraft den 1. april sidste år, blev det slået helt fast, at fuldtidspraktiserende speciallæger har deres primære beskæftigelse inden for praksisoverenskomsten.
Jeg går naturligvis ud fra, at de privatpraktiserende speciallæger lever op til deres overenskomstmæssige forpligtelser.
Men at en speciallæge også vælger at arbejde i sin fritid, ser jeg altså ikke noget problem i.
Det bidrager til at øge den samlede kapacitet i vores sundhedsvæsen, og det er til gavn for alle, uanset om man har en sundhedsforsikring eller ej.
Jonas Dahl (SF), 2009-02-25:
Ministeren synes altså, det er o.k., at en række læger, som er ansat i det offentlige og har deres fuldtidsbeskæftigelse i det offentlige sundhedsvæsen, ved siden af har et bijob, hvor de logisk nok også arbejder.
Jeg ved ikke, om det er en tilfældighed, at man kommer til at henvise til sig selv, men det er i hvert fald bemærkelsesværdigt for den patient, der sidder over for en overlæge på et hospital og bliver henvist til privatklinikken nede i byen, at man kan gå ned i byen i løbet af eftermiddagen og få en hurtig behandling, fordi man er så heldig at have en sundhedsforsikring og det er den samme overlæge, der skal udføre operationen.
Vil ministeren ikke erkende, at det kan skabe en smule signalforvirring hos den patient, som har en sundhedsforsikring, men rent faktisk er gået til det offentlige og af det offentlige bliver henvist til det private, hvor man så støder på den samme læge, som udfører operationen og dermed får en profit?
Erkender ministeren ikke, at det gør det en smule vanskeligt for den enkelte patient at gennemskue, hvordan det danske sundhedsvæsen hænger sammen?
Carina Christensen (KF), 2009-02-25:
Jeg synes jo egentlig, at jeg har sagt det mange gange.
Nu gentager jeg det igen.
Niveauet for bevillingerne til Kulturministeriet har i de seneste år været stabilt, og økonomisk er vi på samme niveau, som vi var for ca. 7 år siden.
Det vil sige, at det godt kan være, at der har været nogle effektiviseringskrav og på den måde nogle besparelser, men samtidig har man ført lige så mange midler tilbage, som så er kommet kulturinstitutionerne til gode.
Der er altså ikke gennemført besparelser.
Der har været nogle omprioriteringer, og det, vi kan konstatere, er: Niveauet er stabilt.
Mogens Jensen (S), 2009-02-25:
Det kan jo ikke nytte noget, at ministeren er fuldstændig uden for den virkelighed, som vi lever i i øjeblikket.
Siden den aftale er der kommet en finanskrise, som har trukket tæppet væk under en lang række kulturinstitutioner, fordi de sponsorater, man nødvendigvis får fra erhvervslivet - og det gælder til udstillingsvirksomhed på Statens Museum for Kunst, og det gælder også til Det Kongelige Teater - er blevet trukket væk, og så står man og mangler ressourcer.
Når man så oven i det kan konstatere, at regeringen - og det er altså ikke Socialdemokraterne, men regeringen - har forlangt, at kulturinstitutionerne de næste 4 år skal spare 926 mio. kr., der skal gives ind til finansministeren, så er det da klart, at institutionerne har problemer og har lov til at klage sig. Men hvad er ministerens svar?
Ja, det er: Det kan jeg ikke gøre noget ved, og ja, jeg har respekt for lederne.
Jeg vil sige til ministeren, at hvis man har respekt for lederne, lytter man også til deres ønsker og til deres nødråb.
Men det er åbenbart ikke noget, den her ministeren har tænkt sig at gøre.
Carina Christensen (KF), 2009-02-25:
Først vil jeg gerne rose de ledere, vi har rundt på vores kulturinstitutioner.
Jeg vil også sige, at jeg har meget stor tiltro til, at ledelserne rundt omkring på de forskellige institutioner er i stand til at prioritere inden for de gældende økonomiske rammer.
Kulturinstitutionerne har nogle kerneopgaver, de skal løfte, og jeg synes egentlig, at vi har sikret nogle fornuftige rammer for, at det kan lade sig gøre.
Man kan jo sige, at de rammer har hr. Mogens Jensen og hans eget parti jo selv været med til at sikre.
Hvis vi tager Det Kongelige Teater, er der indgået en flerårsaftale.
Den forhandlede man sidste år - jeg var ikke kulturminister dengang - og hr. Mogens Jensen var kulturordfører, så han burde da i hvert fald have klart i erindring, hvordan man var inde at lave sådan en langsigtet økonomisk ramme for udviklingen på Det Kongelige Teater.
Den aftale går jeg da ud fra at Socialdemokraterne fuldstændig står bag.
Der har man jo været inde at se på, hvad det er for nogle opgaver, man ønsker at Det Kongelige Teater skal løse, og hvilken økonomisk ramme man så stiller til rådighed for dem.
Mogens Jensen (S), 2009-02-25:
Jamen det er jo en ren tilståelsessag, når ministeren selv står her og siger, at der ikke er foretaget nogen investeringer i kunst og kultur i de 8 år, den borgerlige regering har haft ansvaret.
Det er jo en ren tilståelsessag; det har ministeren lige stået og sagt og det i en tid, hvor der stilles flere krav til kulturinstitutionerne, hvor kulturinstitutionerne selvfølgelig også skal udvikle sig og producere musik og teater til glæde for hele befolkningen.
Så ministeren siger det jo selv: Staten har ikke investeret de penge, der skal til, for at man kan opretholde et ordentligt og tilstrækkeligt niveau.
Det er jo det, der gør, at man nu klager sig.
Fordi hvad gør staten så samtidig?
Man pålægger kulturinstitutionerne en række alvorlige besparelser.
Indtil nu har kulturinstitutionerne leveret op mod 1 mia. kr. - for at være helt præcis 969 mio. kr. i besparelser - til staten.
Det er derfor, vi hører, at lederne nu klager sig, for der er ikke penge til at opretholde kvaliteten.
Hvad skal de så levere de næste 4 år?
Ja, de skal levere det samme, som de har leveret nu på 8 år, nemlig 926 mio. kr. i driftsbesparelser, som yderligere kommer til at belaste kulturinstitutionernes økonomi.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om ikke der er en grund til, at vicedirektøren for Statens Museum for Kunst i Børsen siger, at besparelserne er et generelt problem for landets kulturinstitutioner og rammer dem hårdt, og at Erik Jacobsen, direktør for Det Kongelige Teater siger, at før gik 87 pct. af deres bevillinger til kunsten.
Vil ministeren ikke godt prøve at lytte til de her nødråb, som kommer fra institutionerne?
Har ministeren slet ikke tænkt sig at tage nogen initiativer?
Carina Christensen (KF), 2009-02-25:
Allerførst vil jeg gerne sige, at jeg bestemt tager kulturinstitutionernes økonomiske udfordringer alvorligt.
Niveauet for bevillingerne til Kulturministeriet de seneste år har været stabilt, og i dag er vi så at sige økonomisk på samme niveau, som vi var for 7 år siden.
Det vil altså sige, at samtidig med at bevillingerne til kulturinstitutionerne som til rigtig mange andre institutioner har været udsat for effektiviseringer hen over årene, er der tilført nye midler, der er kommet kulturen og kulturinstitutionerne til gode.
I bund og grund har der altså ikke været tale om besparelser, men om hvordan man prioriterer midlerne til kulturen.
Hvad angår Det Kongelige Teater, som specifikt nævnes i spørgsmålet, er der jo så sent som sidste år indgået en bred politisk aftale for perioden 2008 til 2011.
Det er en aftale, som Socialdemokraterne selv er med i.
Da den aftale blev indgået, var der enighed blandt alle partierne bag aftalen om, at der var fundet en fornuftig balance mellem de muligheder, som teatrets nye faciliteter giver, de økonomiske rammer og de krav, der kan stilles til teaters repertoire og øvrige aktiviteter.
Jeg går da som en selvfølge ud fra, at Socialdemokraterne stadig står bag aftalen om Det Kongelige Teater.
Statens Museum for Kunst har tilsvarende en gældende resultataftale med Kulturministeriet, hvor de økonomiske rammer er afstemt med de mål, museet skal opfylde.
Igen ligger Kulturministeriets bevillinger på et stabilt niveau, og det har de gjort i en lang årrække.
Mogens Jensen (S), 2009-02-25:
Tager ministeren det alvorligt, når lederne af to af statens største kulturinstitutioner, henholdsvis Statens Museum for Kunst og Det Kongelige Teater, offentligt tilkendegiver, at institutionerne rammes hårdt af statens besparelser, og at de har færre og færre midler at lave kunst for?
Carina Christensen (KF), 2009-02-25:
Nu var det jo sådan, at vi i går - tror jeg, det var, eller var det i forgårs? - jo havde samlet formændene for de enkelte udvalg under Kunstrådet ovre i Kulturministeriet, og hr. Mogens Jensen var også inviteret.
Desværre var han nødt til at gå lidt tidligere, så han var der ikke, da formanden for musikudvalget kom frem til mødet - han sad fast i en flyver, så han kom lidt forsinket.
Det er lidt ærgerligt, for så ville hr. Mogens Jensen kunne forstå sammenhængen i de udtalelser, der måtte være kommet, for dem fik vi nemlig en god forklaring på og havde selv mulighed for at spørge ind til.
Det er rigtigt, at formanden for Musikudvalget har været ude at sige, at han gerne ville dele flere penge ud til spillestederne og andre dele af den rytmiske branche.
De udtalelser, han er kommet med, har bare ikke noget med finanskrisen at gøre.
Det, han har kommenteret, er, at der nu er et meget stort kommunalt engagement, og her siger man så, at staten ikke helt kan matche de øgede bevillinger, der kommer fra kommunerne.
Jeg synes sådan set, det er ganske positivt, at kommunerne nu er blevet så aktive på det her område, for spillestederne er nu engang kommunale institutioner, og kommunerne skal være den økonomisk drivende faktor.
Det er jo ikke statens opgave.
Man kan altid ønske sig flere penge.
Jeg kan i hvert fald bare sige: Staten har igennem det sidste år fastholdt et højt statsligt tilskud til de rytmiske spillesteder, og det vil vi også gøre fremover.
Mogens Jensen (S), 2009-02-25:
Altså, hvor tingene brænder ned om ørerne på en, står ministeren bare og siger, at alt er godt, at kulturen blomstrer i Danmark, når virkeligheden er, at en lang række af de institutioner, du har ansvaret for, lider økonomisk, og at nogle af dem er i risikozonen for at lukke.
Og ministeren gør intet.
Det passer jo ikke, at der er nok penge, og at statens tilskud til de rytmiske spillesteder er tilstrækkeligt.
Jeg står her med en artikel, som ministerens egen rådgiver på området, formanden for det musikfaglige udvalg under Kunstrådet, Giordano Bellincampi, har skrevet i Berlingske Tidende, hvor han tydeligt siger til ministeren, at nu må ministeren til lommerne, fordi der ikke er tilstrækkeligt med penge til den udvikling, der er inden for området, og så kommer finanskrisen oveni.
Hvorfor er det Socialdemokraterne, der hele tiden skal stå her og komme med forslag til, hvordan man kan løse situationen?
Er ministeren slet ikke interesseret i at støtte og hjælpe dansk kulturliv, også i en krisetid?
Carina Christensen (KF), 2009-02-25:
Jeg synes nu, det er lidt ærgerligt, at hr. Leif Lahn Jensen har sådan et kulturelt sortsyn, når det gælder de rytmiske spillesteder.
Det er rigtigt, at der er nogle af spillestederne, der har endda alvorlige problemer i de her måneder, og den udvikling skal vi selvfølgelig følge ganske tæt.
Men det går nu også godt rigtig mange steder i landet.
Der har lige været forlydender i forbindelse med Århus.
Så det er altså ikke en generel tendens, at de unge vælger de rytmiske spillesteder fra på nogen måde.
Der er institutioner, der har det svært, og der kan man sige, at de så generelt er så heldigt stillet, at vi har tilskud fra statens side.
Vi går altså ind med en pose penge fra statens side, og kommunerne går også ind med en pose penge og holder på den måde hånden under de her spillesteder i en for mange vanskelig tid.
Leif Lahn Jensen (S), 2009-02-25:
De her spillesteder vil fremover få kæmpestore problemer, og det er det, vi skal tage stilling til.
For mange af de 15-20-årige, de unge mennesker, der kommer der i dag, vælger simpelt hen spillestederne fra.
Og hvorfor gør de det?
De er nødt til at tage de gode navne væk, de er nødt til at tage dem væk, som de unge gider høre på.
De unge gider ikke gå hen til nogen spillesteder, hvor der ikke er nogen, som de synes er interessante.
Det er det, der sker, og det bliver bare værre og værre.
Kan ministeren ikke fortælle mig, hvad ministeren har tænkt sig at gøre ved det, for det er realiteter?
Ole Vagn Christensen (S), 2009-02-25:
De har også en licitation liggende.
Det vil sige, at det er et projekt, man kan gå i gang med med det samme.
Men derfor er det jo også, at jeg har med i mit spørgsmål, om der kan ydes et renteog afdragsfrit lån til, at man kan få den her forbindelse etableret.
Lars Barfoed (KF), 2009-02-25:
Vi har jo indgået den aftale bl.a. med hr. Ole Vagn Christensens eget parti, og nu skal vi diskutere, præcis hvordan de penge skal anvendes.
På den anden side kan jeg ikke love det.
Men det må jo forudsætte, at man i de berørte kommuner overhovedet fremsender et ønske om det i første omgang.
Ole Vagn Christensen (S), 2009-02-25:
Jeg vil godt starte med at takke for svaret.
Det må jeg forstå sådan, at den øordning for færger, der tidligere har været, er blevet udvidet med den her aftale, således at Mors nu også betragtes som en økommune ud fra det, som ministeren har sagt.
Lars Barfoed (KF), 2009-02-25:
Spørgsmålet går jo på, hvordan Morsø og Thisted kunne få en ny færge til Feggesundoverfarten og dermed få den vigtige forbindelse, det er, mellem Mors og Aalborg.
Det er jo sådan, at regeringen faktisk i januar måned har indgået en aftale med de fleste partier i Folketinget bortset fra Enhedslisten, men derunder med Socialdemokraterne.
Det er en aftale om en investeringsplan for en grøn transportpolitik, hvor vi i alt disponerer 94 mia. kr. til at investere i vores infrastruktur i Danmark frem mod 2020.
Og nu vil jeg med formandens tilladelse citere det, der står i vores aftale.
For at understøtte, at de berørte kommuner kan gennemføre de nødvendige investeringer, afsættes der i 2009 en pulje på 200 mio. kr. med henblik på at medfinansiere kommunernes færgeinvesteringer.
Puljen skal ses i sammenhæng med de 60 mio. kr., der allerede er afsat til formålet i perioden 2008-2010.
Derfor er det faktisk noget, vi har taget højde for at vi skal sikre, så der kan investeres i færger rundtomkring.
Jeg er lidt overrasket over, at vi skal drøfte det i Folketingssalen, for det var jo egentlig noget, jeg bl.a. med Socialdemokraternes trafikordfører hr. Magnus Heunicke skulle drøfte i kredsen af partier.
Det vil blive udmøntet, men hvordan det præcist vil blive udmøntet, kan man ikke sige på nuværende tidspunkt, og jeg har heller ikke fået nogen ansøgning fra de berørte kommuner om tilskud til lige den pågældende færge, som hr. Ole Vagn Christensen nævner.
Carina Christensen (KF), 2009-02-25:
Jeg har ikke læst den artikel i Børsen, men jeg skal gerne kigge på den, hvis hr. Leif Lahn Jensen sender et spørgsmål over.
Det er rigtigt, at der har været nogle effektiviseringskrav hen over årene.
Det gode er, at pengene her er ført tilbage.
Altså, de midler, man har indhøstet på effektiviseringer, har man ført tilbage til kulturen og til kulturinstitutionerne.
Det synes jeg er godt og positivt.
Og så gør vi jo det, som hr. Mogens Jensen bør vide alt om, eftersom hans parti er en del af forligskredsen bag eksempelvis Det Kongelige Teater, at vi laver nogle flerårsaftaler med vores institutioner.
For bare et lille år siden lavede man en ny 4-årig aftale for Det Kongelige Teater, hvor hr. Mogens Jensen jo netop selv var med til at prioritere, hvad det er for nogle opgaver, vi skal forvente af vores institutioner, hvad vi skal ønske at de løser, og hvad de økonomiske rammer skal være.
Det er jo altid en vanskelig balancegang, men det er jo derfor, man laver de her økonomiske rammer og fastlægger det økonomiske niveau, og det har hr. Mogens Jensen i høj grad selv været med til at fastsætte.
Mogens Jensen (S), 2009-02-25:
Altså, ministerens regnestykke holder jo ikke.
Nu siger ministeren selv - og det var en tilståelsessag - at regeringen ikke har investeret i kunst og kultur de sidste 8 år.
Kulturministeren siger, det er blevet holdt på et stabilt niveau.
Hvad betyder det?
Men man får ikke tilsvarende penge.
Tværtimod skal man sende et ordentligt beløb i besparelser, som ministeren jo sådan set stjæler fra institutionernes drift, og som gør, at institutionerne så på en eller anden måde skal skaffe penge andre steder fra, bl.a. ude i det private erhvervsliv.
Vil ministeren ikke erkende, at når ministeren de sidste 8 år har taget 969 mio. kr. og nu de kommende 4 år tager 926 mio. kr., så betyder det, at kulturinstitutionerne har færre penge til drift?
Kan vi ikke være enige om det?
Carina Christensen (KF), 2009-02-25:
Kulturinstitutionerne som helhed har ikke mærket forringelser.
Jeg gentager det gerne: Niveauet har været stabilt hen over årene.
Det økonomiske råderum, som man havde for ca. 7 år siden, da regeringen kom til, er altså det samme, som man har i dag.
Der har været omprioriteringer, og jeg synes kun, det er fornuftigt, at man går ind og kigger på, hvordan man bruger pengene.
Men niveauet er stabilt.
Og så forstår jeg simpelt hen ikke hr. Leif Lahn Jensens spørgsmål.
For det lyder nærmest, som om man, hvis man skulle følge Socialdemokraternes politik, burde gøre det, at man i gode tider, altså opgangstider, skulle gå ind og skære i det statslige tilskud til kulturinstitutionerne, og når der så var svære tider - hvad der jo desværre kan opstå - ja, så skulle man gå ind og bruge ekstra midler.
Sådan fungerer det ikke.
Det, vi giver til vores institutioner, er konjunkturuafhængigt.
Vi er den sikre hånd under vores institutioner, og det er jo godt og positivt, for det betyder, at vi på den måde er i stand til at hjælpe dem igennem svære tider.
Leif Lahn Jensen (S), 2009-02-25:
Det var sådan set et svar - det kunne ministeren ikke.
For hvis ministeren havde kunnet genkende det rimelig store tal, er jeg også sikker på, ministeren havde sagt: Ja, det kan jeg godt genkende.
Ministeren blev også interviewet til Politiken den 11. december 2008
et meget interessant interview, vil jeg sige.
Her siger ministeren følgende om spørgsmålet om de nødlidende museer og kulturinstitutioner, som vi også har hørt i dag: Nu har vi været igennem gode år og går nu ind i magre år, og her er kulturinstitutionerne jo ikke konjunkturfri zone.
Det vil sige, at ministeren mener, at kulturinstitutioner har kunnet mærke de gode år.
Hvordan hænger det sammen med, at de egentlig har kunnet mærke en forringelse i denne regerings tid siden 2002?
Ole Vagn Christensen (S), 2009-02-25:
Vil Morsø og Thisted Kommuner med støtte fra trafikforliget kunne regne med et rente- og afdragsfrit lån til bygning af ny færge til Feggesundoverfarten?
Skriftlig begrundelse
Leif Lahn Jensen (S), 2009-02-25:
Jeg har læst i Børsen, at Nationalmuseet, Statens Museum for Kunst og Det Kongelige Teater samlet siden 2002 simpelt hen har sendt 969 mio. kr. tilbage til kulturministeren i besparelser.
Det har jeg læst i Børsen: 969 mio. kr.
Kan ministeren genkende dette tal?
Helge Sander (V), 2009-02-25:
Jeg synes, at det er vigtigt, at hr. Jesper Langballe er opmærksom på, at når vi taler om strategisk forskning, er det jo stadig væk således, at der dér virkelig er god grund til at bruge al den ildhu, man måtte have, og ikke det modsatte, som hr. Jesper Langballe siger.
For nok er forskningsfelterne angivet i strategisk forskning, men der er jo ikke nogen som helst tvivl om, at der er metodefrihed, og at der er tale om fri forskning inden for det felt, som man nu politisk har besluttet.
Jeg synes, det er utrolig væsentligt at understrege, når vi diskuterer strategisk forskning, at det ikke har noget som helst at gøre med, at vi fra politisk side bestemmer, hvordan og hvorledes forskningen skal foregå.
Strategisk forskning er bare et felt, hvor vi politikere har sagt, at det er utrolig væsentligt, at vi bruger kræfter på det set i den - man kan sige - både samfundsmæssige og internationale sammenhæng.
Jesper Langballe (DF), 2009-02-25:
Jeg takker ministeren for redegørelsen.
Ministeren har gættet helt rigtigt, jeg har ikke kunnet nå at få den amerikanske undersøgelse, jeg har ikke læst den, og jeg gik nok ud fra, at det ville ministeriet vide at gøre, så de kunne klæde deres minister på til samtalen her.
Men jeg er nu ikke helt tilfreds med svaret, det må jeg sige.
Der er jo ikke tale om universitetsautonomi, hverken for universitetsbestyrelsen eller for forskerne eller for rektoratet, i det øjeblik politikerne har bestemt strategien, nemlig bestemt, hvad det er for forskningsfelter, der skal fremmes.
Og det betyder jo så, at der dermed nødvendigvis bliver mindre fleksibilitet, der bliver måske også mindre fleksibilitet med hensyn til at omstille forskningen, og der bliver måske også mindre ildhu, når forskerne ikke skal forfølge deres egne spor.
Lad derfor mit spørgsmål stå fast, og så vil jeg bede om et uddybende svar på det, jeg her har spurgt om.
Helge Sander (V), 2009-02-25:
Tak for det.
Det er selvfølgelig altid interessant at læse Magisterbladets omtale af forskellige forskningsresultater.
I forbindelse med hr. Jesper Langballes spørgsmål drejer det sig altså om en amerikansk undersøgelse af forskningsproduktiviteten.
I modsætning til, hvordan teksten er blevet udlagt i Magisterbladet og efterfølgende i Politiken, er undersøgelsen ikke en kritik af strategisk forskning, som vi kender det i Danmark.
Undersøgelsen fremhæver konkurrencemidler som en god måde at sikre kvaliteten på, men understreger, at midlerne skal gives efter kvalitet.
Og det er jo netop det, vi gør i Danmark, både når det gælder den frie og den strategiske forskning i vores rådssystem.
Konklusionen er således, at universiteter, der har en stor grad af autonomi, og som samtidig befinder sig i en situation, hvor de skal konkurrere om midlerne, også har bedre forskningsmæssige resultater, og det er netop principper, der gør sig gældende, som vi kender det i dag på de danske universiteter.