runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2012-12-04:
Tak, hr. formand.
Nu er det sådan, at Venstre har brystet sig af at være Danmarks største arbejderparti, og alligevel har Venstre jo konsekvent sagt nej til de tiltag, der kunne være med til at hjælpe nogle af de ledige.
Og der blev også sagt nej til det forslag her.
Uddannelse og kontanthjælp blev der sagt nej til, akutjobpakken blev der sagt nej til.
Så skal jeg lige høre Venstres ordfører: Betyder det, at Venstre kun er arbejderparti for dem, der er i beskæftigelse, men egentlig er ligeglad med dem, der går ledige, og dem, der er på kontanthjælp?
Er det sådan, man skal forstå det?
For det virker, som om Venstre ikke vil være med til nogle tiltag, der kan hjælpe dem, der er ledige.
Men man siger, at hvis vi bare lader arbejdsmarkedet passe sig selv, skal der nok komme job.
Det er sådan, jeg tolker det, som fru Ulla Tørnæs siger.
Ulla Tørnæs (V), 2012-12-04:
Jeg er glad for, at hr. Bent Bøgsted understreger, at Venstre ikke blot er det største arbejderparti, men at vi faktisk også er det største parti i det hele taget.
Venstre er et bredt favnende parti, der faktisk ønsker, at vi skal skabe mulighederne for en positiv udvikling i det danske samfund.
De er ikke rigtige, de er ikke gode nok.
Akutjobbene, jamen hvad er det, vi oplever med dem i øjeblikket?
De bidrager som sagt ikke til, at et eneste nyt job skabes.
Vi mener, der er brug for en politik, der bidrager til, at der skabes nye, rigtige, ordinære job, så folk ikke bliver fastholdt på offentlig forsørgelse, men så de får mulighed for at blive en del af fællesskabet, være ude på en arbejdsplads og dermed også bidrage til selve samfundskagen, hvis jeg må kalde det det.
Bent Bøgsted (DF), 2012-12-04:
Vi kan hurtigt blive enige om, at det drejer sig om at skabe job, og jeg kan også forstå, at det er det, Venstre siger.
Jeg har bare ikke rigtig lagt mærke til noget, der er kommet fra Venstre, og som hjælper dem, der er ledige.
Det gør det her forslag, som Dansk Folkeparti er kommet med, ved at forlænge dagpengeperioden.
Det er rigtigt, at VOK i sin tid indgik en aftale om en forkortelse af dagpengeperioden til 2 år, og den var Radikale så venlige at stemme for.
I den forbindelse kan jeg sige, at Radikale ikke var med i aftalen, de stemte bare for en afkortelse af dagpengeperioden.
Men fru Ulla Tørnæs må da kunne se, at krisen er blevet mere langvarig, end det var forudset.
Men krisen er blevet mere langvarig, og så er der også behov for at sige: Hvordan skal vi så hjælpe den her gruppe, der er kommet ekstraordinært i klemme i forbindelse med krisen?
Hvordan kan vi hjælpe dem videre?
Der er så et forslag om dagpengeperioden, og så kan vi snakke om opkvalificering ved siden af, så de kan bestride de job, som fru Ulla Tørnæs siger der er.
Der er så ikke så mange ledige, der lige har opdaget dem.
Ulla Tørnæs (V), 2012-12-04:
Det her forslag, altså om en yderligere forlængelse af den 2-årige dagpengeperiode, bidrager heller ikke til at skabe et eneste nyt job, vil jeg sige til hr. Bent Bøgsted, og derfor kan Venstre ikke støtte det forslag.
Vi er optaget af at sikre, at de 165.000, der i dag er på dagpenge og kontanthjælp, får mulighed for at blive en del af fællesskabet, og derfor har vi faktisk foreslået en kontanthjælpsreform.
Jeg synes personligt, det er et paradoks, at vi som sagt har 165.000 på dagpenge og kontanthjælp.
Vi ved, at 34.000 på kontanthjælp alene har den udfordring, at de ikke har noget job.
De er hverken misbrugere eller alkoholikere eller andet.
Samtidig ved vi, at der er 44.000 udenlandske arbejdstagere i Danmark, og de skal være meget velkomne.
Men jeg synes alligevel, det er paradoksalt, at vi har indrettet vores forsørgelsessystem sådan, at vi altså parkerer 34.000 på kontanthjælp, samtidig med at der er job, som vi er nødt til at have udenlandske arbejdstagere til at udføre – selv om vi altså har 34.000 på kontanthjælp, som faktisk i mine øjne burde kunne udføre de job.
Christian Juhl (EL), 2012-12-04:
Fru Ulla Tørnæs siger: Målet er ikke at fastholde ledige på offentlig forsørgelse.
Jeg ved ikke, hvor mange gange vi skal høre den sætning i den her sal.
Jeg tror ikke, at fru Ulla Tørnæs kan finde én person af de 179, der er herinde, som vil påstå: Jo, det drejer sig om at fastholde ledige på offentlig forsørgelse.
Det er dog en kunstig diskussion.
Når fru Ulla Tørnæs snakker om, at vi skal skære ned i dagpengesystemet og skære ned i kontanthjælpssystemet, for så skal de nok komme i arbejde, vil jeg spørge: Hvor skal de komme i arbejde?
Hvis de 44.000 fra andre lande, som arbejder i landet, er hjertelig velkommen og skal blive her, hvis der er 160.000 arbejdsløse i dagpengesystemet, og hvis der, som fru Ulla Tørnæs siger det, er nogle og tredive tusinde i kontanthjælpssystemet, hvor skal disse mennesker så finde sig et job?
Ulla Tørnæs (V), 2012-12-04:
Jeg taler sådan set ikke om at skære ned i dagpengesystemet.
Vi vedtog en dagpengereform tilbage i år 2010, og den ønsker jeg at fastholde, og hvorfor vi ønsker at fastholde den, begrunder jeg sådan set i det, jeg siger her.
Må jeg så ikke bare sige til hr. Christian Juhl, der får det til at lyde, som om det danske arbejdsmarked er en statisk størrelse, at der er x antal arbejdspladser og ikke spor andet, og at vi så skal deles om de arbejdspladser, at sådan forholder det sig jo ikke.
Jeg ved godt, at hr. Christian Juhl er tilhænger af et andet politisk system end det, jeg er tilhænger af – jeg er tilhænger af markedsøkonomi og det liberale samfund – men hr. Christian Juhl glemmer jo, at der i Danmark findes 700.000 jobåbninger om året.
Så det er jo ikke sådan, at arbejdsmarkedet er en statisk størrelse, og derfor er der selvfølgelig også muligheder.
Der etableres nye job vel nok dagligt, vil jeg tro.
Så selvfølgelig er der da muligheder.
Christian Juhl (EL), 2012-12-04:
Jamen så synes jeg, at fru Ulla Tørnæs skal vælge en strategi i stedet for at snakke i øst og i vest.
Lige før talte fru Ulla Tørnæs jobåbningerne ned og sagde, at det da var en tåbelig akutjobordning, der var lavet osv., for den skaber jo ingen nye arbejdspladser.
Jobåbningerne skaber ingen nye arbejdspladser, og så er det da en dum argumentation at sige: Jo, de skaffer masser af nye arbejdspladser.
Nej, de sørger for, at der er en vis rotation på arbejdsmarkedet.
Der er ingen nye arbejdspladser i dem.
Hvis vi skal skabe nye arbejdspladser, må en regering tage initiativ til det, og der har den nye regering taget visse initiativer – ikke nok endnu, det erkender jeg gerne.
Arbejdsmarkedet er ikke statisk, det er jeg fuldstændig enig med fru Ulla Tørnæs i, og i øjeblikket mister vi arbejdspladser, og det vil sige, at de 160.000 plus de 44.000 plus de 35.000 skal slås endnu hårdere om endnu færre arbejdspladser.
Hvorfor pokker skal vi så ikke have et dagpengesystem, så de i hvert fald kan føle sig en smule trygge, mens de skal slås om de her arbejdspladser?
Det handler først og fremmest om tryghed og om en ordentlig social holdning til mennesker og ikke en pind andet, når man snakker om at have et ordentligt a-kassesystem.
Christine Antorini (S), 2012-12-05:
Jeg vil bare igen minde Enhedslistens ordfører om, at den gennemsnitlige klassekvotient altså er på 21 elever.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at vi er optaget af det med trivsel, som jeg også sagde i mit første svar.
Det vil vi bl.a. styrke ved nogle få nationale mål, som vi introducerer med vores folkeskoleudspil, hvorved alle elever år for år skal blive dygtigere til at læse, skrive og regne – for det er de grundlæggende fag, og hvis man har godt fat i dem, klarer man sig også bedre i de andre fag – og som noget nyt vil vi indføre et trivselsmål med inspiration fra Dansk Center for Undervisningsmiljø.
Der har man et trivselstermometer, som netop går ind og kigger på alle de andre ting, som børn synes er vigtige: At de ikke bliver mobbet, at de har gode kammerater, og at de trives der, hvor de er.
Så vi er meget optaget af, at der skal være trivsel som forudsætning for faglighed.
Lars Dohn (EL), 2012-12-05:
Nu er det jo som bekendt sådan, at gennemsnitstal er taknemlige.
Hvis man sidder med den ene fod i noget vand, der er 100 grader varmt, og den anden fod i noget vand, der er 0 grader varmt, så er der en behagelig gennemsnitstemperatur på 50 grader.
Men jeg er sikker på, at den person ikke har det særlig godt.
Virkeligheden er jo derfor altså også den, at tallet på de 20,9 er et tal, der dækker over, at der er massevis af landsbyskoler, hvor det i gennemsnit er ganske få elever, de har i klasserne, og at vi så har en hel række store skoler, hvor der er rigtig, rigtig mange elever i klasserne, og ministeren har endda givet dispensation til, at man har kunnet gå ud over de 28 elever.
Så jeg er ikke særlig imponeret over tallet på de 20,9, heller ikke, når man ser det i relation til, at der blev fremført et krav på 24 elever.
Så er det, at jeg gerne vil fastholde, at den effekt, der kommer af den gode undervisning, som jeg ikke er i tvivl om man søger med forslaget, bliver markant forringet af, at der er mange elever, f.eks. nedsætter dårlig indeluft indlæringseffekten med op til 30 pct.
Derfor ville vi her, hvis vi nedsatte klassekvotienten, simpelt hen have en win-win-situation både for eleverne, for lærerne og for folkeskolen som helhed, som jo er ude i en svær kamp omkring det, at rigtig mange søger over i private skoler.
Derfor kan det undre mig, at der ikke er et styrkeforhold i regeringen, hvor S og SF, som gik til valg på 24 elever i klasserne, har kunnet trumfe det igennem.
Christine Antorini (S), 2012-12-05:
Jeg deler faktisk fuldstændig spørgerens opfattelse af, at det selvfølgelig betyder noget for undervisningsmiljøet, at der ikke er kæmpeklasser, at der heller ikke er støj og uro, at der er trivsel, fordi det er forudsætningen for, at man lærer mest muligt.
Derfor er jeg også glad for, at den gennemsnitlige klassekvotient i øjeblikket er på 21 elever.
Det betyder også noget, om der er en lærer med 24 elever, eller om der er to lærere med 28 elever, så derfor er det ikke så enkelt, hvordan man opgør, hvad det er, der gør, at man har mere lærertid og dermed også forhåbentlig mere kvalitet i forhold til undervisningen for de elever, der måtte være i klassen.
Vi har så valgt i regeringen i det udspil, vi har fremlagt, at sige, at vi egentlig hellere vil prioritere ressourcerne til, at alle børn kan få lidt flere timer, men på en mere spændende måde, og derfor forøger vi både nogle af fagenes timetal, f.eks. engelsk fra 1. klasse, lidt på det praktisk-musiske, lidt på natur-teknik, men også med de nye aktivitetstimer, fordi det også er med til at gøre, at børn trives og lærer mere, at man kan kombinere det praktiske og det teoretiske.
Lars Dohn (EL), 2012-12-05:
Tak for det.
Det var jo spændende at modtage udspillet fra regeringen, og jeg søgte grundigt i de 56 sider for at finde det, som jeg vurderer som værende det allervigtigste.
Det var jo et oplæg, som var lidt hurtigere læst, end det lige så ud til, fordi der også er en stor billedside på, faktisk nogle rigtig udmærkede billeder, men det, jeg ikke fandt, var et forslag om at nedsætte klassekvotienten, for det er jo et omdrejningspunkt i det at styrke indlæringen i skolen.
Nu har vi forskningsmæssigt belæg for, at det er sådan, og vi ved også, at elevernes trivsel er ret så direkte afhængig af de her meget store klasser, og det at finde sig en plads i et hierarki er noget vanskeligere hos 28 end hos 22 f.eks.
Det er jo sådan, at halvdelen af skolerne ikke lever op til arbejdsmiljølovgivningen og til den bygningsmæssige lovgivning omkring luftkvalitet, så derfor har det meget stor betydning, hvor mange elever man sætter ind.
Vi ved også godt, at det har stor betydning for muligheden for at inkludere elever med særlige vanskeligheder i normalklasser.
Vi ved, at det betyder rigtig meget for lærernes arbejdsmiljø, og vi ved, at det er med til at sende rigtig mange elever over i den private skole, så derfor vil jeg spørge, om ministeren vil erkende betydningen af, at klassekvotienten ikke er for høj, og spørge, hvorfor regeringen ikke har inddraget det her i sit folkeskoleoplæg.
Christine Antorini (S), 2012-12-05:
Jeg synes, at kristendomsundervisningen og også undervisningen i andre religioner – det er jo også en del af kristendomsundervisningen – er rigtig vigtig.
Nu er det bare sådan, at netop fordi det er kristendomsundervisning – og der er jo religionsfrihed her i landet – kan forældre bede deres barn fritaget for at deltage i den.
Det kan være, fordi de har en anden region, men det kan også være, fordi de er ateister.
De kan endda også være kristne, men beslutte sig til, at det vil de ikke.
Det er nu engang sådan, som reglerne er, og jeg synes, det er rimeligt, at man, når nu det er kristendomsundervisningen, der er her, har muligheden for at bede sig fritaget.
Vi synes bare ikke, at man behøver at bureaukratisere det mere end højst nødvendigt.
Så forældrene må have ansvaret for, hvordan de vil meddele skolen det.
Hvordan det udvikler sig med hensyn til klassekvotienten, er jo noget, som vi følger i ministeriet.
Det er faktisk sådan, at det kun er i 18 pct. af klasserne, der er flere end 24 elever.
Det ændrer ikke ved, at jeg faktisk er enig i, at det betyder rigtig meget for, hvor meget lærertid der er til den enkelte elev.
Vi har givet nogle dispensationer og et interessant og helt konkret eksempel er fra Holbæk, hvor vi har givet dispensation til, at man kunne oprette en 0. klasse med 32 elever og med 2 lærere på i samtlige timer, og der var også nogle pædagogiske medarbejdere, og det betyder, at eleverne samlet set får meget mere kompetent voksenundervisning i løbet af deres dag, i stedet for at det havde været sådan, at man skulle splitte dem op og kun med 1 lærer på.
Nu har regeringen fremlagt et stort og ambitiøst udspil i forhold til en folkeskole, som vi virkelig tror kan være med til at gøre alle børn meget dygtigere, uanset hvilken social baggrund de måtte have.
Og dermed også sagt, at det tror vi er de allervigtigste initiativer, for at vi kan nå i mål med, at alle bliver rustet til at gennemføre en ungdomsuddannelse bagefter.
Jeg er sikker på, at der i det forhandlingsforløb, der kommer, vil komme forslag fra alle partierne i forligskredsen.
Vi har det ikke med som et element i vores udspil at ændre faget kristendomskundskab.
Det eneste, vi siger, er, at forældre ikke behøver at møde op på skolen, som de skal i dag, hvis de vil fritage deres barn fra kristendomsundervisning.
De kan godt nøjes med at sende et brev til skolen.
Jeg er sikker på, at der vil komme mange forslag, når vi har et godt og langt forhandlingsforløb med hinanden, men det er ikke en del af det udspil, vi kommer med her.
Mai Henriksen (KF), 2012-12-05:
Mange tak.
Jeg er rigtig glad for, at ministeren stiller op her i dag.
Det er ovenikøbet lige dagen derpå, altså efter at det store folkeskoleudspil er blevet præsenteret, så det er klart, at mine spørgsmål også vil komme til at gå på folkeskolen.
Det bliver i disse dage diskuteret rigtig meget, om det, som regeringen lægger op til, er en heldagsskole, eller det er en helhedsskole.
Hvis vi tager sådan et eksempel med en heldagsskole, kan vi se, at det er noget, som man kender nogle steder, bl.a. i Odense, bl.a. på en af skolerne i Vollsmose.
Her er skoledagen indrettet sådan, at de går i skole fra kl. 8-16, og at man så har integreret en del af det, der vedrører SFO'en, ind i det, og at det er en del af basis.
Så er der også helhedsskolen, som af mange bliver defineret som noget, hvor der er en større sammenhæng i forhold til børnenes verden.
Der prøver man så at skabe denne større helhed, men man har altså stadig væk en folkeskoledel og en SFO-del.
I SFO-delen har man så de her værksteder, men det er nogle værksteder, som er mere læringsprægede, og hvor man tager noget mere over af det, der er fra folkeskolen, og der er også et lektieværksted.
Så skal jeg bare spørge ministeren, om hun stadig væk mener, at det, der er i forhold til heldagsskolen, og det, der er i forhold til helhedsskolen, er det samme som det, jeg har forstået at Socialdemokraterne i hvert fald tidligere har haft som deres udgangspunkt.
Christine Antorini (S), 2012-12-05:
Vi har altid været meget optaget af helhedsskolen.
Jeg tror også, at den konservative ordfører vil kunne se, at jeg, lige så længe jeg har haft muligheden for at kunne udtale mig om uddannelsespolitikken som politiker, konsekvent har snakket om helhedsskolen, og det er også det, der ligger i regeringens udspil.
Og det er jo, fordi vi har rigtig god viden om det.
Hvis jeg skulle fremhæve en anden kommune på Fyn, kunne jeg også fremhæve Svendborg Kommune.
De har nu, efter at have haft forsøg med det, introduceret helhedsskolen på alle deres folkeskoler, sådan at man i de små klasser går i skole fra kl. 8 til kl. 14, fuldstændig som regeringen også foreslår det.
Så har de også lavet dem til idrætsskoler.
Det, som de kan se, er, at de har fået en meget mere levende skoledag, hvor børnene bliver mere motiveret, de kan bedre koncentrere sig, og de kan dermed også lære mere, f.eks. i dansk og matematik.
Sådan noget synes jeg er rigtig spændende at tænke bredere ind, når det gælder udviklingen af folkeskolen.
Mai Henriksen (KF), 2012-12-05:
Jeg tror bare, at rigtig mange forældre og lærere og andre interesserede, som læser det forslag og ser, at ens barn skal være i skole fra kl. 8.00 til kl. 15.30, vil tænke, at så begynder det meget at lugte af heldagsskole.
I går var ministeren i »Debatten« med Clement Kjersgaard, og ministeren sagde det jo faktisk meget, meget klart.
Og jeg sad derhjemme og blev helt glad langt ind i sjælen, for ministeren sagde nemlig, at det er vigtigt, at man underviser på forskellige niveauer, og at man også åbner op for mere holddannelse, med den argumentation, at så kunne man nå eleverne på deres eget niveau, og man kunne målrette undervisningen til de behov, den enkelte elev havde.
Og så tænkte jeg, at det er fremragende, for så må vi jo opleve en minister, som ønsker at ophæve den her 50-procents-regel, hvor 50 pct. af al undervisning skal foregå i stamklassen, og det må også betyde, at ministeren så gør plads til, at man altså kan bruge niveaudeling noget mere.
Men når man så dykker ned i udspillet fra regeringen, kan man se, at der jo ikke er ret meget af lige nøjagtig den her del.
Men med de toner, jeg hørte i går, vil jeg spørge, om ministeren ikke også vil tage det ind i forhandlingerne, at vi kommer til at lave mere holddeling og mere niveaudeling.
Christine Antorini (S), 2012-12-05:
Det er jo sådan, som spørgeren også siger, at man kan arbejde med mindre hold, der går på tværs af årgange og af køn, så man kan lave noget for drenge eller for piger.
Man kan gøre det på forskellige måder i op til halvdelen af tiden.
Det er faktisk rigtig meget tid, der er, hvor man kan lave mere spændende undervisning målrettet til enkelte elever eller grupper af elever.
Jeg kunne tænke mig, at alle skoler var langt bedre til at bruge mulighederne for holddeling, for jeg er faktisk meget enig i, at det gør, at man får den her varierede undervisning, hvor børn også møder noget, der passer til dem.
Men det skal hele tiden være med den balance, at det er utrolig vigtigt at holde fast i et klassefællesskab, hvor børn på kryds og tværs faktisk er en del af en social sammenhæng, for børn spejler sig også positivt i hinanden.
Og vi ved fra de lande, hvor man stadig væk har en gammeldags niveaudeling, så man deler op efter 6. klasse, og så kommer A-holdet, og så kommer B-holdet, at hvis børn kommer på B-holdet, er det ikke, fordi de bliver fagligt løftet af at være sammen, nej, de mister faktisk faglighed.
Mai Henriksen (KF), 2012-12-05:
Nu stod jeg lige og blev glad helt ud i tæerne, må jeg sige, lige indtil ministeren begyndte at tale om A- og B-hold, for det er jo en gammeldags opfattelse af, hvordan niveaudeling og hvordan holddeling i virkeligheden fungerer.
Hvis man virkelig vil ramme den absolut svageste elev, som ikke har ret mange forudsætninger med hjemmefra, og som måske har nogle indlæringsvanskeligheder på grund af for tidlig fødsel eller andre ting, kræver det nogle helt andre forudsætninger for læreren end i forhold til den absolut dygtigste elev, som er rigtig, rigtig god, og som bare opfatter det hele fra starten, og som kører derudaf.
Det er en elev, som skal motiveres ekstra, og som skal have nogle ekstra udfordringer i forhold til den elev, som måske har nogle sociale problemer, og som måske har problemer i hjemmet, enten fordi forældrene ligger i en meget hård skilsmisse, eller fordi der er vold eller alkoholmisbrug.
Og jeg tror, at tiden er kommet til at erkende, at børnene er så forskellige, og at man må differentiere undervisningen, sådan at den passer netop til dem.
Jeg har et enkelt spørgsmål i forbindelse med kristendomsundervisning.
Jeg skal bare spørge: Kommer kristendomskundskab – som det jo hedder, og ikke kristendomsundervisning – på bordet, når vi skal diskutere de enkelte fag?
Kommer hele spørgsmålet om at ændre kristendomskundskab til at hedde religionsundervisning på bordet, når vi skal diskutere de enkelte fag undervejs i reformen?
Peter Juel Jensen (V), 2012-12-05:
Nu blev jeg placeret som en af de sidste spørgere, og det giver jo anledning til, at jeg kan kommentere alt det, der er blevet sagt tidligere.
Der blev sagt rigtig mange gode ting.
Man kunne gribe fat i ministerens ordveksling med fru Karen Ellemann og de ideologiske forskelle, som lå i de to udspil.
Og som jeg husker det, sagde den daværende minister, hr. Troels Lund Poulsen, på et tidspunkt, jeg sad som ordfører, ligesom ministeren gjorde, at man kom til at sluge nogle kameler.
Det tror jeg faktisk også Politiken har skrevet en del artikler om.
Så det var måske knap så meget de ideologiske forskelle, der gjorde, at der ikke blev lavet et forlig dengang.
Sådan er oppositionen ikke i dag, og det skal vi selvfølgelig også glæde os over.
Jeg kunne også tale lidt om holddeling, for jeg synes jo også, det er vigtigt, at vi tilpasser lovgivningen til den virkelighed, som man gerne vil have ude i folkeskolen, og ikke omvendt.
Men det kan vi jo sætte os ned og drøfte.
Det var tydeligt, at mange af lærerne havde det svært og måtte tilkæmpe sig den nødvendige respekt i klasseværelset, og at ukvemsordene fra elevernes side også kunne blive alt for mange og komme alt for hyppigt.
Lærerne går til ledelsen, men der sker ikke noget, da mange forældre deler elevernes syn på både skole og lærere.
Har ministeren noget bud på, hvordan vi kan sikre lærerne – frontlinjekæmperne – nogle bedre værktøjer ude på skolerne, således at lærerne ikke skal opleve at blive ydmyget verbalt, enkelte også fysisk, når de passer deres arbejde?
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-12-05:
Man kan også sende en sms, og det er vi jo frygtelig kede af.
Jeg vil opfordre regeringen til, at vi fastholder det her møde.
Vi forhindrer dem jo ikke i at sige fra.
Det er afgørende, at forældrene får det her møde med skolelederen.
Der er ingen grund til at svække kristendommen, og især gælder det her de elever, som har brug for det.
Er ministeren ikke enig med Dansk Folkeparti i, at det faktisk ville være noget godt for elever med en ikkekristen baggrund at få den oplysning, det er, som faget kristendomsfaget egentlig giver?