Rasmus Helveg Petersen (RV), 2013-05-16:
Jamen jeg vil gerne have lov at sige tak for redegørelsen til ministeren.
Radikale Venstre tager i sagens natur redegørelsen til efterretning.
Den grønne omstilling er et meget stort projekt, og det spænder umådeligt vidt.
For at nå de ambitiøse mål skal vi igennem en meget lang række analyser og initiativer, som på mange forskellige måder påvirker borgere, erhvervsliv og offentlige institutioner.
Det er altid med samme sigte for øje: at mindske vores CO2-udledninger på en måde, der ikke samtidig stopper vores samfund.
Vi har været enestående succesfulde med dette arbejde, og vi har opnået erfaringer, der gør, at vi med fasthed i stemmen kan sige, at vi når vores mål.
Undervejs i arbejdet er der i Danmark opstået helt ny viden og helt nye industrier, og det er jo både positivt og fascinerende.
Men for Radikale Venstre har sigtet med omlægningen ikke primært drejet sig om arbejdspladser eller teknologiudvikling eller økonomi.
Vi anerkender fysikkens love, og vi anerkender drivhuseffekten.
Og vores politiske svar på det, der er ved at ramme os, er at kæmpe for en international aftale, der kan reducere CO2-udledningen, samtidig med at vi i praksis viser, hvordan man som land kan omstille sig til den grønne fremtid.
Vi er ikke alene, selv om det kunne lyde sådan, når man hører debatten.
Store lande som Kina og Japan er i gang med store og ambitiøse omstillinger, måske ikke så ambitiøse som vores endnu, men dog teknologisk ambitiøse.
Det ene land efter det andet tager selvstændig handling.
Og i den proces bliver vi, Danmark, ofte nævnt som referenceland, simpelthen fordi vi er kommet så langt.
Det er også baggrunden for, at jeg er uenig med Det Miljøøkonomiske Råd, der hælder deres hoved til det europæiske kvotesystem.
Vi mener ikke, at man kan overlade opgaven med at reducere udledningerne til et dårligt fungerende europæisk kvotesystem, og vi vil tage ansvar for de danske udledninger og reducere dem, samtidig med at vi prøver at rette op på det europæiske kvotesystem.
Når det er sagt, vil vi selvfølgelig gerne foretage den grønne omstilling på en økonomisk forsvarlig måde.
Når grøn strøm kan købes til vidt forskellige priser, vil vi vælge at købe den billigst mulige grønne strøm.
Derfor er jeg også personligt meget glad for, at vi for nylig har ligestillet afregningsprisen for solcellestrøm fra store anlæg med den pris, vi betaler for strøm fra landbaserede vindmøller.
Det er den rigtige måde at gøre det på.
Vi skal i alle de tiltag, vi tager – og det er mange – tænke på omkostningerne.
Jeg synes, at det er fint og formålstjenligt at investere penge i udvikling af nye energiformer.
Det skal vi gøre, hvis vi har det mål for øje, og vi skal gøre det med åbne øjne.
I forhold til dagens redegørelse er det kun på togområdet, der bliver talt i større skala om grøn persontransport.
Jeg er lykkelig for, at vi elektrificerer vores tognet og dermed forgrønner den danske togdrift.
Det er fint.
Men de initiativer, vi i redegørelsen ser inden for personbilområdet og lastbilområdet, er fortsat kun på fosterstadiet.
Det er et område, der skal udvikles, og det er det område, hvor vi er kommet kortest i vores grønne omstilling.
Så midt i, at jeg er meget glad for det, vi har nået, og tager redegørelsen til efterretning, håber jeg, at fremtidige redegørelser i langt højere grad vil adressere persontransporten, der er dansk CO2-udlednings sorte smertensbarn.