Jacob Jensen (V), 2010-04-29:
Hvad er det så, vi foreløbig har hørt fra De Radikales ordfører om, hvad De Radikale vil sammen med dem, som de nu fremsætter et fælles forslag til vedtagelse med?
Ja, listen var jo lang, men blev lidt kortere, da hr. Morten Østergaard lige kom på bedre tanker.
Der var noget med en millionærskat, som man ikke var enig med resten af oppositionen om, der var noget med en aktieomsætningsafgift, man ikke var enige om, der var noget med erhvervsskatter, som man ikke var enige om – der var så lige det med flyafgifterne, som man så var enige om, men alligevel – og der var også noget med nogle reformer, som De Radikale jo så gerne vil, med hensyn til både efterløn og dagpenge, men det er S og SF så til gengæld ikke enige i.
Billedet er vel egentlig rimelig klart allerede nu, efter at bare en af venstrefløjsordførerne har været heroppe.
Fra Venstres side vil vi sætte tæring efter næring.
Vi vil ikke som venstrefløjen bare lade to og fem være lige og vende det blinde øje til krisen ved at fortsætte med at bruge løs, vel at mærke af penge, som vi ikke har.
Efter vores opfattelse skal danskerne ikke ledes ind i en gældsfælde, hvor højere gæld vil betyde højere renteudgifter – udgifter, som vil fortrænge andre velfærdsydelser.
Danskernes skattebetalinger skal bruges til velfærd og ikke på sure renteudgifter.
Vi vælger med andre ord velfærd frem for veksler.
Kassen skal stemme.
For at slå det helt fast: Det offentlige forbrug er blevet øget.
Det er ikke blevet skåret ned, som venstrefløjen har for vane at gå og påstå.
Nej, det er blevet øget med næsten 67 mia. kr. mere til velfærd i forhold til niveauet i 2001.
På det seneste er det endda blevet skruet ekstra op for at undgå de værste negative konsekvenser af krisen.
Offentlige investeringer er blevet fremrykket, virksomhedernes moms og skattekreditter er blevet forlænget, midlerne i SP-opsparingen er blevet frigivet, der er lavet bankpakker for at lægge en hånd under långivningen, der er lavet renoveringspuljer, erhvervspakker, og jeg kunne blive ved, og så er der gennemført en fuldt finansieret skattereform, som bidrager til finansieringen af fremtidens velværd, når skatten på arbejde sættes ned og skatten på forurening øges.
Det er en skattereform, som dermed er en del af løsningen på udfordringen og ikke en del af problemet.
Alt det har vi kun kunnet gøre, fordi vi har opført os fornuftigt i de gode tider.
Vi har sparet op og betalt af på vores gæld, samtidig med at vi har øget det offentlige forbrug.
Derved har vi sparet rigtig mange milliarder på renteudgifterne, og det er derfor, at vi nu har haft mulighed for at kunne træde ekstra på den finanspolitiske speeder.
Havde vi i stedet lyttet til venstrefløjen, skulle vi som bekendt bare have brugt løs af overskuddene til øgede udgifter, og dermed havde vi stået i en langt værre situation, end vi gør i dag.
Faktisk var dansk økonomi blandt de absolut stærkeste i Europa, da krisen ramte os, og derfor kan vi også komme mere skånsomt igennem krisen end de fleste andre EU-lande, hvor befolkningerne nu bliver sat på nogle meget slemme hestekure.
Se blot på Grækenland, det er ikke et eksempel til efterfølgelse.
Arbejdsløsheden ser ikke ud til at komme op på det frygtede niveau – vi har fået nye tal i dag, som viser, at arbejdsløsheden for femte måned i træk er på nogenlunde niveau, der er faktisk et svagt fald – og huspriserne er stabiliseret, forbrugertilliden er igen svagt stigende.
Dermed ikke være sagt, at vi kan afblæse krisen, men vendingen ser ud til at være nået.
Nu skal regningen for de ekstra udgifter, vi har haft, og de ekstra investeringer, vi har foretaget, så betales.
Ethvert sundt samfund skal bygge på et fundament, der består af dyder som at sætte tæring efter næring, at sikre, at pengene er tjent, før vi bruger dem, og at der er balance mellem indtægter og udgifter.
Det lyder måske ikke lige så sjovt som bare at slå gækken løs, men det er ansvarligt.
Væksten i det offentlige forbrug har aldrig været større, end den er i øjeblikket.
Skattetrykket er blandt verdens højeste, men indtægterne svigter for en tid.
Alligevel bliver venstrefløjen ved med at kræve mere: mere forbrug, højere gæld, øgede skatter, mere af det samme.
Det er egentlig sørgeligt, at der ikke er større kreativitet hos venstrefløjen i dansk politik end kun at stirre sig blind på ressourceforbruget i stedet for også at se på resultaterne.
Her langt inde i krisen har venstrefløjen som bekendt endnu ikke afsløret deres egen økonomiske plan.
Vi ved, at den er der, men vi må ikke se den.
Men hvor er den hemmelige plan?
Hvorfor må vi ikke se den?
Finansministeren har givet et par forslag til, hvorfor det er sådan.
Det kunne være, at hr. Villy Søvndal ikke turde diskutere den med SF'erne på landsmødet.
Det kunne være, at resten af venstrefløjen ikke vil diskutere den med fagbevægelsen og vennerne der den 1. maj.
Eller det kunne være, fordi man ikke har haft mulighed for at finde en finansiering af de mange, mange udgiftskrævende forslag, man har stillet bare det seneste år.
Der har vi været behjælpelige med at danne et overblik, så vi har forsøgt at lægge det sammen: 51½ mia. kr. er der løfter for på bare et år.
Kan man så antage, at disse og mange af de andre udgiftskrævende forslag fra venstrefløjen så også vil blive finansieret i den hemmelige plan, når den engang kommer?
Jeg har mine tvivl.
Den seneste politiske udvikling har endegyldigt vist det klare valg i dansk politik.
Man kan vælge venstrefløjens overbudspolitik, hvor det eneste svar på samfundets udfordringer er: send flere penge – og har vi ikke pengene, ja, så låner vi dem.
Eller man kan vælge regeringens linje, hvor vi får balance mellem indtægter og udgifter, og hvor der er mod til at prioritere.
Vi fortsætter skattestoppet, der giver tryghed for danskerne og for erhvervslivet, og vi gennemfører reformer inden for bl.a. SU og førtidspensionsområdet for at få flere med på arbejdsmarkedet.
Det er valget, og det er ganske klart.
Det er en realistisk vej, og det er den eneste vej.
Jeg vil på den baggrund på vegne af Venstre, Dansk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at Danmark har reageret resolut for at mindske den globale krises konsekvenser for arbejdsløsheden, både med bank-, kredit- og erhvervspakker samt finanspolitiske lempelser, der er større end i de fleste andre lande.
Det har været muligt i kraft af det gode udgangspunkt med de største offentlige overskud i EU, frem til krisen brød ud.
Folketinget understreger vigtigheden af at sikre balance i den offentlige økonomi frem mod 2015.
Det understøtter lave renter og bremser stigningen i renteudgifterne og bidrager dermed til at sikre velfærden.
Folketinget noterer, at der er iværksat en række initiativer, der styrker Danmarks konkurrenceevne med bl.a. globaliseringsstrategien og fortsat vil styrke vækstvilkårene frem mod 2020.«