runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jan Petersen (S), 2007-10-23:
Det er også muligt i en anden situation, hvor vi skal ratificere en international traktat, at der er nogle andre lande, der er uenige, og som peger på nogle nye ting og måske også får etableret nogle forhandlingsmæssige positioner og situationer, man kan anvende.
Det er det principielle i det; det har intet at gøre med, om vi har 14 eller 13 medlemmer.
Det har noget at gøre med hele den principielle tilgang til ratifikation og konsekvenserne i forbindelse med den hjemlige lovgivning.
Det er det, der er min pointe.
Jeg diskuterer hverken Nicetraktaten eller traktater fra andre byer; jeg forholder mig til det principielle, nemlig ratifikationen og dens konsekvens.
Det gør hr. Rune Lund ikke, han gør det til en EU-diskussion, og det er principielt farligt - også i situationer, hvor hr. Rune Lund havde brug for det, jeg siger her.
Rune Lund (EL), 2007-10-23:
Så vil jeg da starte med at forholde mig principielt til Nicetraktaten, som jo er en traktat, der er godkendt af det her Folketing uden en forudgående folkeafstemning.
Og det synes jeg faktisk er rigtig udemokratisk, for der lå faktisk utrolig meget suverænitetsafgivelse i Nicetraktaten - faktisk så meget suverænitetsafgivelse, at man burde have sendt den ud til folkeafstemning.
Jeg er godt klar over, at den måde, man opererer med suverænitetsafgivelse på, og sådan som det er blevet fortolket fra regeringens side - fra skiftende regeringers side, også fra socialdemokratisk ledede regeringers side - er en meget fiffig fortolkning af suverænitetsafgivelse; en tolkning, som også betyder, at regeringen f.eks. siger, at hvis man går fra enstemmighed til flertalsafgørelser, er der ikke tale om suverænitetsafgivelse, selv om ethvert almindeligt tænkende menneske kan regne ud, at hvis man går fra en situation, hvor man kan nedlægge veto, til en situation, hvor man kan blive stemt ned, er der selvfølgelig tale om suverænitetsafgivelse.
Det er det principielle i forhold til Nicetraktaten.
I forhold til de forhandlinger, der kører i øjeblikket, må vi bare konstatere, at ballet er åbnet.
Altså, italienerne er kommet på banen med et forslag, som er en ændring til Nicetraktaten.
Det er det, det er.
Og i den situation er realiteterne bare, at der foregår forhandlinger.
Det har italienerne åbnet for, og det er den virkelighed, vi står i.
Jan Petersen (S), 2007-10-23:
Jeg vil sådan set kun stille hr. Rune Lund et principielt spørgsmål, der ikke har noget med substansen i spørgsmålet om antallet af danske EU-parlamentarikere at gøre.
Det er det helt enkle spørgsmål: Når Danmark har ratificeret en internationalt aftalt traktat gennem en lovbehandling i dette Ting, der jo forudsætter en første-, anden- og tredjebehandling, er det så for hr. Rune Lund ikke en nødvendig konsekvens, at de rettelser, det så udløser i anden lovgivning, konsekvent gennemføres, sådan at omverdenen kan se, at når Danmark ratificerer en internationalt aftalt traktat, så gør vi den altså også gyldig i Danmark med det samme?
Over for det står jo så hr. Rune Lunds synspunkt, og det er, at ratificerede traktater kan gøres til genstand for strategiske forhandlinger.
Mon ikke hr. Rune Lund en dag kunne komme i en situation, hvor han sådan set gerne ville have en ratifikation til at fungere fuldstændig - også i sit eget land - men hvor han måske står over for nogle, som ikke vil det?
Mon ikke det så var meget godt at have en principiel, fast linje i det her uanset substansen?
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2007-10-23:
Jeg har forstået det sådan, at det drejer sig om at indføre en bestemmelse, som vi har vedtaget, som vi har ratificeret.
Jeg siger også, at hvis der er en proces, vi skal kigge på, vil vi godt kigge på det juridiske her efterfølgende - det er det, vi har udvalgsarbejdet til - og så må vi vurdere det derfra.
Rune Lund (EL), 2007-10-23:
Jeg er selvfølgelig enig i det fornuftige i at dele det her lovforslag op, så man kan skille EU-delen, som ikke hører hjemme her, fra de andre to og fornuftige dele af det her lovforslag.
Nu er jeg selvfølgelig meget ked af, at SF har valgt en position, hvor man er tilhænger af EU-forfatningen, også i den nye kosmetisk ændrede udgave, som jo er essensen af den gamle EU-forfatning.
Det var jo kun SF og et føderalistisk italiensk kommunistisk parti, som på hele den europæiske venstrefløj til venstre for Socialdemokraterne havde den position.
Det må SF så om, det kan jeg kun beklage.
Er det en god forhandlingsstrategi?
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2007-10-23:
Jeg skal sige, at SF's ordfører på området, hr. Kristen Touborg, ikke kan være til stede, så jeg har lovet at fremføre følgende: Jeg vil overraskende starte med at sige, at SF godt vil have lov til at rose ministeren, for det er ikke hver dag, man kan sige, at ministeren har været lydhør over for oppositionens beslutningsforslag, men det er altså tilfældet i forbindelse med vores forslag fra sidste år om at nedsætte et uafhængigt organ, der skal godkende nye partiers navne.
Endelig mener vi, det er fornuftigt også at udvide godkendelsestiden af nye partier fra 2 til 3 år, ikke mindst når man ved, hvor svært det er for nye partier at få fodfæste, efter at man har strammet reglerne om godkendelse af nye partier.
Så skal vi også rose ministeren - det er ikke hver dag, det sker to gange i et SF-oplæg, men det gør det altså her - for at udvide kredsen af steder, hvorfra man kan brevstemme.
Det er specielt kvindekrisecentrene, vi tænker på.
I debatten her har der været noget fremme om, at vi måske kunne udvide kredsen af steder, der kunne stemmes fra, til andre steder, og det vil vi klart være åbne over for.
Vi er også klart åbne over for, hvis nogen ønsker at dele lovforslaget; ok, vi har stået i den problematik mange gange, at der har været ønsker om at dele et lovforslag op i elementer, og det er vi åbne over for.
Hvis der er noget juridisk i forbindelse med, hvor vi er henne i processen med mandaterne i EU, vil vi i udvalgsbehandlingen selvfølgelig kigge på, hvor vi juridisk står.
Jeg har umiddelbart set det som en indføring af ting, der er vedtaget, men vi er da parate til at kigge på det.
SF er positiv over for forslaget.
Johs. Poulsen (RV), 2007-10-23:
Nu var det ikke nødvendigvis vores forventning, at det var en EU-debat, vi skulle have i dag, men jeg svarer gerne på spørgsmålet, for jeg synes, at når spørgsmålet stilles, fortjener det også et svar.
Vægtningen af antallet af mandater til de enkelte lande er jo sammensat over tid, er sammensat ved forskellige typer forhandlinger, hvor de jo hver gang har været udtryk for en situation, og hvor det jo også er sådan, at der er betydelige forskelle i det antal vælgere, der er bag hvert enkelt mandat, når man sammenligner landene.
Derfor er det jo ikke unaturligt, at man i forbindelse med ændringer i traktatgrundlaget også diskuterer det spørgsmål.
Det synes vi i al fald ikke er unaturligt, og vi anerkender ikke det billede, som Enhedslisten forsøger at tegne, af, at man i EU-sammenhæng udelukkende bevæger sig mod noget lukket og noget centralistisk og alt muligt andet.
Tværtimod mener vi, at EU på en lang række områder har bevist sit virke og sin nødvendighed, og det synes vi er meget positivt, og det har jeg sagt op til flere gange.
Men det er jo en sidediskussion i forhold til det, vi taler om i dag, som reelt er en implementering af noget, som tidligere er ratificeret ved lov i Danmark.
Rune Lund (EL), 2007-10-23:
Enhedslisten er også stor en tilhænger af internationalt samarbejde i Europa, men vi synes, det er mærkeligt, at man aldrig diskuterer ordentligt, på hvilke vilkår det samarbejde skal foregå.
Et andet problem er en udvikling, vi har set i de senere år: Vi så det i forbindelse med Nicetraktaten, som danskerne desværre ikke fik lov til at stemme om; vi ser det med den nye EU-forfatning i den nye indpakning, hvor store lande vil få mere indflydelse på bekostning af små lande.
Jeg synes også, det er forkert, at den danske regering ikke går ud og kæmper for, at det billede kommer til at være anderledes.
Men hr. Johs. Poulsen synes åbenbart, det er en rigtig god forhandlingsstrategi, at man på forhånd siger: Ja, ja, de små lande skal have mindre indflydelse i EU, og de store lande skal have mere indflydelse.
Johs. Poulsen (RV), 2007-10-23:
Den ratificering har fundet sted i forbindelse med udvidelsesaftalen, og jeg vil da gerne sige for vores vedkommende i Det Radikale Venstre, at vi synes, at en af de meget store landvindinger, der er foretaget i Europa i de sidste årtier, er udvidelserne af EF og senere af EU.
Der er ingen tvivl om, at udvidelsen i det her tilfælde, hvor aftalen om at gå fra 14 til 13 blev lavet, altså udvidelsen med Bulgarien og Rumænien, uden tvivl er noget, der for de to landes vedkommende har haft større betydning for demokrati og menneskerettigheder end måske noget andet, der er sket i meget, meget lang tid.
Vi lægger altså vægt på, at man fortsætter den positive udvikling af EU som et sted, der dog langt hen ad vejen er med til at sikre demokrati og menneskerettigheder.
Rune Lund (EL), 2007-10-23:
Det her forslag er på mange måder et rigtig godt forslag.
Men den del, som handler om, at Danmark skal gå fra 14 til 13 medlemmer i EU-Parlamentet, synes jeg er lidt mærkelig at have i et forslag nu.
Det ligger godt nok i forlængelse af Nicetraktaten, som jo er blevet vedtaget, dog ikke ved en folkeafstemning, men som vi alle sammen ved, foregår der jo intense forhandlinger om, hvor mange medlemmer de enkelte lande skal have i EU-Parlamentet.
Det er noget - det har statsministeren også sagt - der først vil blive fastlagt i forbindelse med regeringskonferencen til december.
Jeg mener, at det politisk er meget uheldigt, at de mindre lande, herunder Danmark, får færre medlemmer i EU-Parlamentet, og med hensyn til det formelle - det kan hr. Erling Bonnesen måske erklære sig enig i - tager man forskud på et dårligt forhandlingsresultat, som faktisk kan ændres i en forhandlingsproces, der først slutter til december.
Derfor spørger jeg: Hvad er hr. Erling Bonnesens holdning til det formelle?
Erling Bonnesen (V), 2007-10-23:
Det er vigtigt, at vurdering af ansøgninger om nye partinavne foretages af det samme uafhængige og kyndige organ, så enhver tvivl om neutralitet og habilitet derved elimineres.
Derfor foreslås en udvidelse af Valgretsnævnets kompetenceområde til også at omfatte godkendelse af nye partinavne og de formularer, vælgererklæringerne skal afgives på.
Udvidelsen er en oplagt måde at danne et uafhængigt organ på.
Den er relevant, da nævnet allerede har med optagelse på valglisten at gøre og derfor består af kyndige medlemmer.
Ud over en dommer som formand, en, der er kyndig i statsforvaltningsret, og en embedsmand fra Indenrigs- og Sundhedsministeriet foreslås der også en, der er kyndig i navne- og varemærkerettigheder.
Det foreslås, at kompetanceudvidelsen følges af en navneforandring til Valgnævnet.
Det er vigtigt, at godkendelsesproceduren for partinavne og formularer til vælgererklæringer er ansvarlig og retfærdig.
Godkendelsesperioden udvides fra 2 til 3 år.
Betingelserne for at forlænge den bliver dog strammet, og på den måde undgår man, at eventuelle inaktive partistiftere sætter sig på de gode navne og derved spærrer for andre.
Den nye godkendelsesperiode tager også hensyn til de forpligtelser, der følger af forvaltningsloven, til at foretage en forsvarlig sagsbehandling.
Med oprettelsen af Valgnævnet tages der både hensyn til, at nystiftede partier bliver behandlet neutralt, og til, at forvirring på grund af partinavne undgås.
Lovforslaget handler også om valg af danske medlemmer til Europa-Parlamentet.
På grund af Bulgariens og Rumæniens optagelse i EU nedsættes antallet af danske medlemmer fra 14 til 13.
Endelig handler lovforslaget om, i hvilke boformer og boliger der kan brevstemmes ved folketingsvalg, europaparlamentsvalg samt regionale og kommunale valg.
Det skal justeres i lyset af de forskellige boligformer, voldsramte kvinder, ældre, handicappede og personer med særlige sociale problemer vil kunne tilbydes efter social- og boligloven.
Det er vigtigt i et demokrati, at der ikke er forhindringer til stede for at kunne stemme ved et valg. Venstre kan derfor støtte forslaget.
Søren Gade (V), 2007-10-23:
Det er rigtigt, hvad hr. Holger K. Nielsen siger, at det giver nogle logistiske problemer.
Man plejer i forsvaret at kalde det udfordringer, og dem har man selvfølgelig arbejdet hårdt på at få fjernet.
Det er sådan, at når man forhåbentlig i slutningen af den her måned har de fire kampvogne i Afghanistan, så er det med en logistisk pakke, som selvfølgelig sætter kampvognene i stand til at køre og operere.
Men jeg kan sige til hr. Holger K. Nielsen, at jeg skal til NATO-møde i morgen aften.
Det betyder jo, at lige såvel som vi jo kan have nogle mekanikere, som kan hjælpe canadierne, så har canadierne måske nogle stumper, som de kan hjælpe os med.
Og det er det samarbejde, vi bare skal i gang med, når vi kommer derned, men det er altså ikke nogen forudsætning for, at de danske kampvogne kommer til at virke, at vi har en aftale med Canada.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-10-23:
Jo, jeg respekterer da, at ministeren følger forsvarets ledelse, men siden det her nu skal behandles i Folketingssalen, er det vel en ret og en pligt for os alle sammen at gå ind og tage stilling til, om Forsvarskommandoen har ret i den indstilling, de kommer med nu, eller om man ikke skulle have holdt fast i den indstilling, man kom med i april måned.
Det er virkelig interessant det skisma, der er i forhold til briterne, og som også fremgår af den artikel af Richard Engelsholm, som jeg har henvist til nogle gange.
I hele problematikken omkring genforsyningen af de pansrede mandskabsvogne måtte man spørge briterne, om de ville hjælpe.
Ifølge Engelsholm meldte de pas, de kunne ikke hjælpe i forbindelse med genforsyningen.
Jeg kan så forstå, at man heller ikke kan regne med hjælp fra briterne til genforsyningen af kampvogne.
Kan vi ikke få lidt mere klarhed om det?
Er der klarhed for, at man kan få en aftale med canadierne? Det, som jeg synes virkelig kommer frem her, er, at vi går med i en militær optrapning - det er uomtvisteligt, at det er militær optrapning - som samtidig vil give så mange logistiske problemer, at vi risikerer, at det i virkeligheden, modsat intentionen, kommer til at styrke Taleban ganske, ganske kraftigt.
Søren Gade (V), 2007-10-23:
Jeg vil undskylde over for hr. Holger K. Nielsen, at jeg ikke fik svaret på det med den asymmetriske krigsførelse.
Jeg skal sige til hr. Holger K. Nielsen, at jovel skal vi forholde os til forsvarets øverste ledelses indstilling, men det er bare vigtigt for mig at få sendt det signal, at når forsvarets øverste ledelse ønsker kampvogne til Afghanistan med henblik på at forbedre sikkerheden for danske soldater, så er det min klare indstilling, at jeg støtter det, og det er derfor, at jeg har brugt tid og kræfter på at få et politisk flertal for udsendelse af de her kampvogne, og det har jeg fået.
Så spørger hr. Holger K. Nielsen til briternes holdning.
Se, det er således, at briterne selvfølgelig accepterer og respekterer de danske politikeres indstilling og udsendelse af de her kampvogne, men man må jo også forstå, at når briterne på et eller andet tidspunkt har udtrykt en vis bekymring, så er det jo, fordi de danske soldater i den sydlige del af Afghanistan befinder sig i det britiske ansvarsområde, og dermed er logistikken jo også briternes.
Det vil sige, at det også er briterne, der har et ansvar for at få bl.a. brændstof frem til kampvognene.
Det vil sige, at når de danske soldater får et selvstændigt område, så mangler man et våbensystem, der kan række ud over de der 1.500 m, og da vi i Danmark endnu ikke har køretøjer med en maskinkanon på, så er det altså kampvogne, der kan udsendes.
Så spørger hr. Holger K. Nielsen: Hvad laver en kampvogn i et område med asymmetrisk krigsførelse, hvor der er grønt og andet?
Altså, uden at jeg nu skal gøre mig til militærekspert, men dog alligevel med fortid i en panserbataljon, så kan man jo forestille sig f.eks. en Leopard 2-kampvogn, som bliver stillet et strategisk rigtigt sted, hvor der er mulighed for at observere - man kan nemlig observere rigtig langt fra en Leopard-kampvogn.
Jeg kan jo ikke stå her og sige, at det bliver tilfældet, at man vil gøre det, men hvis man mener, at det forøger soldaternes sikkerhed, og at det er med til at minimere tab i form af døde og sårede danske soldater, så mener jeg rent faktisk, at det giver god fornuft, at jeg som forsvarsminister støtter forsvarets øverste ledelses indstilling, og det er det, jeg har lagt op til med det beslutningsforslag, vi behandler i dag.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-10-23:
Forsvarsministeren henholder sig hele tiden til, at der er tale om militærfaglige vurderinger, og at det ikke er vores opgave som politikere at tage stilling til dem, men så må jeg så spørge: Hvorfor skal vi så behandle det her forslag?
Og når nu han hidser sig så meget op, så synes jeg lige, at jeg vil gøre opmærksom på, at Forsvarskommandoen jo altså faktisk indtil for nylig var imod at sende kampvognene af sted.
Jeg må sige, at når man læser de besvarelser, vi i udvalget har fået fra forsvarsministeren, kan man ikke fortolke det anderledes, end at briterne også er imod at udsende kampvogne.
Man skriver, at briterne har forståelse for den danske holdning, og at man accepterer den, men det ligger mellem linjerne, at briterne er stærkt imod det her.
Og det er ud fra de argumenter, som Forsvarskommandoen tidligere havde, nemlig at det giver nogle helt, helt forkerte signaler.
Jeg vil godt have bekræftet, at det er sådan, at briterne faktisk er meget, meget lorne ved det her.
Så mangler vi stadig væk at få en forklaring på, om forsvarsministeren i en situation, hvor man i Green Zone kommer ud i asymmetrisk krigsførelse, som virkelig vil noget - guerillakrig, sumpområder, tæt bevoksede områder, hvor fjenden pludselig er der, hvor man ikke kan kende ven fra fjende - virkelig tror på, at kampvogne er svaret på det.
Det er jo det, som man kan sige er en af de politiske problemstillinger, som vi også skal forholde os til her: Giver det større sikkerhed, når man er ude i den form for krigsførelse, så at sende flere kampvogne af sted til Afghanistan?
Rune Lund (EL), 2007-10-23:
Jeg vil gerne kommentere på det med de danske soldater, for jeg synes, at forsvarsministeren i stedet for at stå og være vred heroppe fra Folketingets talerstol hellere skulle tænke sig lidt om og i stedet for at sige, at jeg slår plat på døde soldater, skulle være interesseret i at tage en demokratisk diskussion, så jeg vil faktisk hellere sige til forsvarsministeren: Jeg synes, det er dybt uansvarligt at sende danske soldater af sted i en håbløs og dødelig mission, som ikke fører nogen vegne hen.
Jeg kunne godt tænke mig, at der blandt regeringspartierne og i øvrigt også blandt de andre partier, som har tænkt sig at stemme for det her beslutningsforslag, var en lille smule selvransagelse, og at man begyndte at diskutere, om det virkelig er fornuftigt, at vi, når der opstår en eller anden krig udeomkring i verden, så bare sender danske soldater af sted og tror, at det nærmest er sådan et computerspil, hvor man sender folk ud og så tror, at man kan løse tingene på den måde.
Jeg synes, at det er uansvarligt, at man har sendt soldater af sted til en mission i Irak, som er en total fiasko.
Jeg synes, det er uansvarligt, at man har sendt soldater af sted og nu også vil sende kampvogne af sted til en mission i Afghanistan, som bliver og allerede er en total fiasko.
Det er så tydeligt, når man hører den her debat i dag, at man føler sig fuldstændig hensat til starten af 2005, da vi diskuterede Irak, og hvor vi skulle høre, hvor godt det gik i Irak - det gik fremad, det gik opad, det gik bedre, og det gik hurtigere.
Og hvor er det, vi står i dag i Irak?
Det er præcis den samme udvikling, vi vil komme til at se i Afghanistan, og det synes jeg at regeringen skulle indse, og jeg synes, det er uansvarligt, at regeringen ikke har indset det for længe siden.
Rune Lund (EL), 2007-10-23:
Det er jo ikke teknik, det er i høj grad politik, for der foregår jo forhandlinger.
Det er indlysende for enhver, at der foregår forhandlinger om den nye EU-forfatning, hvor det her er et element i de forhandlinger.
Hvorfor vil man allerede nu kaste håndklædet i ringen og sige, at vi har lagt os fast på, at Danmark skal gå fra 14 til 13 parlamentarikere, når der faktisk er en forhandlingsproces og ballet ligesom er åbnet?
Det er det, jeg ikke forstår.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-10-23:
For der er faktisk tale om, at der er fremsat et forslag i begyndelsen af oktober - jeg tror, det var den 3. oktober - inden de her forhandlinger faktisk var afsluttet.
Vi så jo altså forleden dag, at Italien var i stand til at rykke deres antal af medlemmer opad, hvor vi altså i Danmark må konstatere, at vi endnu en gang bliver rykket nedad.
Jeg kan ikke lade være med at undre mig over, at hr. Jan Petersen slet ikke har nogen kritiske bemærkninger over for regeringen i den sammenhæng, når den fremsætter et lovforslag, som forringer Danmarks stilling, uden at det sådan set er nødvendigt, fordi forhandlingerne på fremsættelsestidspunktet ikke var afsluttet.
Man lukker øjnene for, at vi mister indflydelse, man lukker øjnene for, at vi mister parlamentsmedlemmer, af frygt for at det går op for borgerne, hvor katastrofal en kurs EU i øjeblikket er på.
Hvad er ellers forklaringen på den oppositionslinje, som hr. Jan Petersen og hans parti har ført i den her sag?
Jan Petersen (S), 2007-10-23:
Jo, det har jeg også fået at vide der gør, og det skal jeg ikke på nogen måde betvivle.
Det ville være direkte usandt at gøre det.
Men jeg har også forstået, at det her er en gennemførelse af beslutninger, der er truffet, og vi må jo så kunne være uenige om, hvilken karakter de beslutninger har.
Jeg vil bare nævne, at vi ikke ser det her som det sted, hvor diskussion om antallet af danske parlamentarikere reelt skal foregå.
Det her er en konsekvens af diskussioner, der er foregået i andet regi og er alene en ajourføring af valgloven.
Så det vil sige, at hvis kampen skal handle om både det forhandlingsmæssige leje, og hvad der skal ske fremover, så er det ikke over en forhandling om en valglovsændring, for det må kun være en konsekvensrettelse, i forhold til hvad der er truffet af beslutninger andre steder.
Jens Borking (EL), 2007-10-23:
Jeg vil blot spørge hr. Jan Petersen en gang til, om hr. Jan Petersen mener, at der er tale om afsluttede forhandlinger.
Det er da svært at forstå, når andre er i gang med at forhandle om, hvor mange repræsentanter de skal have.
Jeg er helt enig i, at hvis der var trukket en streg og man havde skrevet under på papiret og havde sagt, at det her - for at blive i den anden terminologi - altså er lønnen, vi har aftalt, så er det klart, at så er det en aftale.
Men hvis man ikke har udvekslet underskrifter og har sagt, at det her er det endelige resultat, så er man jo ikke færdig med det, og så er det vel dumt at lægge sig fast på forhånd på et lavt niveau.
Hr. Jan Petersen må jo så bekræfte, at jeg tager fejl.
Foregår der ikke for øjeblikket forhandlinger i forhold til gennemførelsen af, hvor mange repræsentanter der skal være fra de enkelte lande i Europa-Parlamentet?
Tager jeg fejl?
Jan Petersen (S), 2007-10-23:
Jo, men nu har jeg sådan set også deltaget i tilsvarende forhandlinger, og hvis det er sådan, at man har afsluttet et forhandlingsforløb med et bestemt resultat, så er man jo forpligtet til at udmønte det.
Og det er det, jeg ser vi er her.
Det er sådan set en fri diskussion.
Så den faglige sammenligning deltager jeg gerne i, men jeg mener sådan set ikke, at der er forhandling, mægling og auktion på dagsordenen her, så man bare kan gøre sig fri af aftaler, man har afsluttet.