Benedikte Kiær (KF), 2013-12-03:
Da statsministeren holdt sin åbningstale den 1. oktober i år, var der ikke meget om de ældres situation og ældrepleje i den tale.
Heller ikke i de sociale 2020-mål var der meget om de ældre, men nu er der virkelig kommet gang i debatten om ældreplejen, og hvordan vi skal sikre, at vi også fremadrettet kan give de ældre en god pleje.
For det har jo sådan med velfærdssamfundet, at det skal måles på, hvordan vi hjælper dem, som har behov for hjælp.
Og det skal ske efter en konkret, individuel vurdering, ligesom det helt klart er sådan, at skal der ske ændring i hjælpen, skal det også ske efter en konkret, individuel vurdering.
Så jeg vil sige tak til Dansk Folkeparti for at sætte endnu mere gang i den her debat, og den bliver noget mere nuanceret end det, vi ellers har været vidne til gennem de seneste uger.
For det er jo især været Enhedslistens krav om minimumsrettigheder, der i den grad har præget debatten, og der må jeg sige, at der ligger mange ting gemt i de minimumsrettigheder, som jeg ikke synes er særlig hensigtsmæssige, bl.a. bureaukrati, regler og dokumentation, som man så skal til at arbejde med i kommunerne for at bevise, at man sådan set også har givet de ældre det her tilbud om to bade om ugen.
For der var jo et krav om, at man gerne ville vide, hvad pengene egentlig blev brugt til, og at de ældre havde fået det her tilbud.
Så det er godt, at vi ikke går den vej, og det er godt, at vi i stedet for er enige om, regeringen, Venstre og Konservative, en finanslovsaftale, der løfter ældreområdet og ældreplejen med en milliard kroner om året.
En milliard kroner om året er rigtig mange penge.
Det er nogle penge, der helt klart skal bruges fornuftigt på at løfte ældreplejen, og det er ikke ved at indføre mere bureaukrati og flere regler og mere dokumentation, nej, der er brug for, at vi går en helt anden vej.
Der synes jeg egentlig, at vi kan prøve at skæve lidt til, hvad de egentlig gør i Københavns Kommune, for det er ganske interessant, at de går ind i hjemmeplejen og hjemmehjælpen og siger: Slut med stopure, væk med dem, væk med skemaer og PDA, og jeg ved ikke hvad.
Det synes jeg er vejen frem.
Vi oplever jo så også, at der er en større glæde ved ældreplejen i Københavns Kommune, ligesom der nu er kommet sygeplejersker til hele hjemmeplejeområdet, og man begynder at tale om at udpege nogle friinstitutioner, hvor man også skal til at skrælle regler og bureaukrati og dokumentation af.
For på den måde tror jeg også, at vi virkelig kan løfte ældreplejen.
Det er den vej, vi skal gå, ligesom vi skal gå ind og arbejde med, hvordan vi kan bruge rehabilitering på den gode måde, så den løfter den ældre.
Jeg har oplevet en ældre dame, som havde KOL – det håber jeg stadig væk at hun har, for hvis hun stadig væk har det, er hun stadig væk i live.
Jeg vil sige det på den måde.
Hun kunne ikke komme uden for sin dør, overhovedet ikke på nogen som helst måde, men var dybt afhængig af, at hun fik hjælp fem-seks gange i døgnet til alt.
Så fik hun rehabilitering, hun fik træning, og den eneste hjælp, hun skulle have, var i forbindelse med sin medicinering.
Hun kunne selv gå ud og købe ind, hun kunne selv gå ned og hente post i opgangen.
Hun var og er forhåbentlig stadig væk lykkelig.
Det synes jeg er vejen frem, men det skal selvfølgelig være i et samspil med den enkelte ældre.
Nu synes jeg, vi har haft en lidt ensidig debat om velfærdsteknologi.
Jeg vil sige tak til ordføreren fra SF for ligesom at nuancere hele debatten omkring velfærdsteknologi frem for at fortsætte i det spor, vi ellers har oplevet i denne debat.
Det er jo også velfærdsteknologi, at man kan lave de rigtige løft, at man i stedet for at udstyre et hjem med lodder og trisser sørger for at have andre måder, hvormed man kan hjælpe den ældre ud af sengen, så den ældre også kan komme omkring i sit eget hjem.
Der er mange muligheder i velfærdsteknologien.
Jeg vil så sige, at vi har talt meget om omsorg.
Det er selvfølgelig vigtigt, at plejen også er omsorgsfuld, men ensomhed er en faktor, vi virkelig skal have fokus på.
Det problem kan vi ikke løse bare ved at tro, at det skal ske gennem medarbejdere fra den kommunale hjemmepleje eller ældrepleje.
Der har vi i den grad også brug for civilsamfundet, vi har i den grad også brug for, at familien kommer på banen.
Så tak for en debat, som er rejst af Dansk Folkeparti.
Den er væsentlig, og den er vigtig.