runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Rønn Hornbech (V), 2007-04-27:
En del af emnekredsen i dette forslag har været diskuteret, man kan vel næsten sige adskillige gange tidligere.
Det drejer sig jo om ligestilling, ligestilling af forskellige forhold.
En sådan tanke er vi i Venstre fortsat ikke tilhængere af.
Specielt hvad angår trossamfundenes forhold, har det jo været drøftet adskillige gange her.
Vi mener, at det også er at tvinge noget ned over hovedet på trossamfundene at indføre en sådan lovgivning i dag.
Men en kirkelig velsignelse er jo også noget andet, for der kan man argumentere for, at folk er ens i Vorherres øjne, og at alle er under kirkens velsignelse.
Derfor er det for så vidt også i sig selv ganske overflødigt set ud fra et dogmatisk synspunkt.
Men det kommer nok, det er der ingen tvivl om.
Men forslaget her går jo videre, fordi man altså ønsker en egentlig ligestilling.
Forslagsstillerne vil have, at hvad enten man er heteroseksuel eller homoseksuel, så kan man indgå ægteskab.
Det har jo ikke noget med virkeligheden at gøre.
Et ægteskab er en forbindelse mellem mand og kvinde, og det er sådan set det eneste krav, der stilles.
En mand og en kvinde kommer og siger: Vi vil giftes.
Og hvis det så skal have retsvirkning, skal de så også bo sammen, men der er jo ikke noget krav om, at de skal være forelskede i hinanden eller noget i den retning.
Her kommer man altså og siger, at to mænd eller to kvinder kan indgå ægteskab.
Nej, det kan de ikke.
Det bliver noget andet, og det vil altid være sådan i den folkelige forståelse, så længe vi har den kultur, vi har, og det bliver vi nok ved med nogen tid.
I det gamle Rom havde man – det kan man læse sig til i et videnskabeligt værk – en anden opfattelse.
Der gik man ikke så meget op i det der.
Der var man ikke specielt homoseksuel.
Der har man indtryk af, at de fleste mænd ifølge forskningen var begge dele, men det var altså en anden tid.
I dag er der altså en skelnen, og der har i hvert fald siden Luthers tid været den definition af ægteskab, at det er en forbindelse mellem mand og kvinde.
Og så kan man selvfølgelig sige, at man kan udvide definitionen.
Ja, det kan man godt, men så vil der stadig væk blive forskel på folk.
Beslutningsforslaget vil gøre noget ens, som ikke er ens.
Om man så på et tidspunkt, når det danske folk ønsker det, skal have nogle helt fælles retsregler for begge tilfælde, må fremtiden vise.
Men jeg tror ikke, det bliver foreløbig.
Og jeg er faktisk også bange for, at det er at gøre de homoseksuelle en bjørnetjeneste.
Lone Dybkjær (RV), 2007-04-27:
Jeg forstår godt, at ordføreren er imod – det kommer jo selvfølgelig ikke bag på mig, selv om jeg godt kunne have ønsket, at det var anderledes – men jeg fatter ikke, at ordføreren kan argumentere med, at man vil gøre noget ens, og at alle skal gøres ens ved det her.
Det, der er tale om, er, at der skal være ligestilling i den betydning, at hvorfor skulle man ikke have lov til at kunne indgå ægteskab, hvis man er homoseksuel.
Det bliver man jo ikke ens med de andre af, men man får ens rettigheder i forbindelse med lovgivningen, og det mente jeg sådan set også var et grundsynspunkt hos Venstre.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2007-04-27:
Jeg kan sådan set kun gentage, hvad jeg har sagt, nemlig at denne lovgivning forsøger at gøre det uens ens, og hvis man ønsker at gøre det uens ens, så kan der argumenteres for, at alle mulige andre grupper skal have lov at gifte sig – manden, der holder af sin hest, to søskende, onkel og nevø, ja, onkel og nevø er lovligt i dag.
Der kan jo altså være en masse, der kunne spørge: Hvorfor må vi så ikke gifte os, for så er det ene og det andet jo billigere, så får vi en masse fordele?
For det bliver jo det næste.
Så kommer man jo løbende og skal have alle de retsvirkninger, som der er af ægteskabet, alle de retsvirkninger, man overhovedet kan opfinde, hvorimod man selvfølgelig aldrig vil have ulemperne.
Sådan er det jo også blevet i samfundet.
Vi er ikke tilhængere af den form for ensretning.
Lone Dybkjær (RV), 2007-04-27:
Jeg er fuldstændig forbløffet over argumentationen.
Der er ikke tale om ensretning.
Der er tale om, at to mænd eller to kvinder eller en mand og en kvinde kan få lov til at gifte sig.
Vi blander ikke dyr ind i det.
Det er jeg godt klar over at der er alle mulige andre her i Folketinget der blander ind i; vi skal oven i købet have en høring om seksuel omgang med dyr.
Men det er altså ikke vores forslag, det er ikke groet i vores have.
Det, vi bare i al beskedenhed siger, er: Hvorfor skal folk af samme køn ikke have lov til at gifte sig?
Vi synes ikke, der er tale om, at man gør dem ens, tværtimod, kan man næsten sige, men vi gør dem ens i forhold til loven, og det synes vi er et vigtigt grundsynspunkt.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2007-04-27:
Fru Lone Dybkjær er i sin gode ret til at være forbløffet, og det må jo skyldes to ting: Hun har ikke hørt efter i de tidligere debatter og har heller ikke læst dem og færdes heller ikke ude i befolkningen, for der er synspunkterne jo velkendte.
Jeg har ikke sagt noget, som ikke har været fremført af masser af mennesker igennem tiderne, så der er ikke noget som helst at være forbløffet over.
Kamal Qureshi (SF), 2007-04-27:
Nu ved jeg jo ikke med hensyn til det eksempel med hesten, hvem i forholdet der skulle være hesten.
Men for nu lige at vende tilbage til den principielle diskussion omkring forslaget uden at gå ind i detaljerne, for det vil jeg i hvert fald meget gerne benytte min ordførertale til at gøre: Er fru Birthe Rønn Hornbech ikke enig med mig i, at det, at man eksempelvis giver kvinder og mænd lige rettigheder i det danske samfund på en lang række områder, arbejdsmarkedsområdet, pensionsområdet og lignende, jo ikke gør dem ens?
De er jo stadig væk forskellige, men med de samme rettigheder, sådan at de kan opnå ligestilling i afgørende ting i det danske samfund.
Det er vel heller ikke at gøre det til ensretning eller at gøre dem ens, at man giver dem det samme sæt rettigheder.
Hvis to af samme køn skulle gifte sig og få de samme rettigheder som to af forskelligt køn, der gifter sig, så er det på samme måde heller ikke ensretning.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2007-04-27:
Med ligestilling får kvinder lov at blive ved med at være kvinder og mænd får lov at blive ved med at være mænd.
Ægteskabet er en forbindelse mellem en mand og en kvinde, en samfundsmæssig nyttig foranstaltning med henblik på at skabe familie, og det er der ikke andre, der kan klare, end en mand og en kvinde.
Kamal Qureshi (SF), 2007-04-27:
Det er meget muligt, at den definition af et ægteskab, at det foregår mellem en mand og en kvinde med henblik på at få børn, er noget, som dele af befolkningen vil kunne skrive under på, men jeg tror altså også, der er mange, der ikke vil kunne skrive under på det.
Jeg tror, at der er endog rigtig mange, som indgår ægteskaber for at kunne sikre hinanden og sikre sig selv nogle rettigheder, men ikke nødvendigvis for at få børn, eksempelvis ældre mennesker, der gifter sig, når de f.eks. er over 60 år, eller hvad det nu kan være.
Det er jo ikke med henblik på at få børn.
De ved jo godt, de ikke kan få børn.
Men ikke desto mindre opnår de et sæt rettigheder, som de kan bruge til at sikre hinanden og sig selv.
Det er jo lidt det, diskussionen her også handler om, nemlig at hvis det er to af samme køn, der gifter sig, så behøver det ikke nødvendigvis være, fordi de gerne vil have børn sammen.
Men det kan jo stadig væk også godt være for at få det sæt rettigheder, der hører til det formelle ægteskab, og ikke nødvendigvis det religiøse ægteskab.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2007-04-27:
Man kan udmærket give lige rettigheder, uden at det er et ægteskab.
Men her har man jo bedt om, at det skal være et ægteskab.
Line Barfod (EL), 2007-04-27:
Mænd og kvinder er heller ikke ens.
Jeg tror ikke, at mange af dem, der går ind for ligestilling mellem mænd og kvinder, ønsker, at mænd og kvinder skal være ens.
Men vi går ind for, at man skal have lige rettigheder på samme måde, som vi går ind for, at man skal have lige rettigheder, når man gifter sig, hvad enten det drejer sig om en mand og en kvinde, to mænd eller to kvinder.
Jeg forstår simpelt hen ikke argumentationen om, at man ensretter ting, hvis man giver folk lige rettigheder,
så jeg vil meget gerne have, hvis ordføreren kunne uddybe, hvorfor det er ensretning, hvis man giver folk lige rettigheder.
Men er det selve ordet ægteskab, som ordføreren har problemer med, sådan at hvis vi i stedet giver alle mulighed for at indgå partnerskab, således at en mand og en kvinde også kan indgå partnerskab, og vi så kan reservere ordet ægteskab til, hvis der er nogle, der lægger en bestemt betydning i det, eller til, at man kan indgå ægteskab i bestemte trossamfund, hvis man har lyst det, så er det o.k.?
Er det selve ordet ægteskab, som ordføreren mener er problemet, eller er det det, at der er nogle, der skal have lige rettigheder?
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2007-04-27:
Den konservative ordfører mener altså, at det ikke er en statslig opgave, men at det er en offentlig opgave at yde gældsrådgivning.
Så på den måde kan man sige, at ordføreren er fuldstændig enig i intentionerne i forslaget, nemlig at vi skal have en offentlig gældsrådgivning i dette land.
Det er jo det, jeg hører ordføreren sige.
Lone Dybkjær (RV), 2007-04-27:
Jeg synes, at det på nogle punkter er en underlig tale, selv om jeg ser væk fra, at regeringen er uenig på nogle punkter.
Det er, fordi det, der specielt er formålet med det her, ikke fremgår af ministerens tale, synes jeg.
Formålet er, at man i virkeligheden ophæver registreret partnerskab og erstatter det med ægteskab.
Det er jo det enkle.
Sådan at hanner kan gifte sig, hunner kan gifte sig, og en han og en hun kan gifte sig.
Meget enkelt.
Så bliver der total ligestilling, og det er det, vi ønsker.
Jeg må indrømme, men det kan vi vende tilbage til under udvalgsarbejdet, at jeg overhovedet ikke forstår alt det, der blev sagt om udlændinges muligheder, og hvad ved jeg – ved hjælp af det her forslag.
Men jeg kan så forstå, at forslaget går ud på, at vi skal ophæve de forskelle, der måtte være mellem registreret partnerskab og ægteskab.
Men essensen er jo, at der er forskelle, og at der er forskellige vilkår, der gør sig gældende.
Det er sådan set dem, jeg har ridset op her, og det er dem, vi forholder os til.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-04-27:
Jamen der er ikke noget i vejen for, at fru Pernille Vigsø Bagge går ud til sit kommunale bagland og så kommer med den opfordring dertil og retter den derhen, hvor den reelt skal være.
Jeg synes egentlig, at alle muligheder er åbne for, at man decentralt kan håndtere den her problemstilling.
Og så har vi fra statens side en oplysende pligt.
Vi har en pligt til at sikre, at vi har regler på det finansielle område, så der er gennemsigtighed, og så folk kan gennemskue, hvad det er for nogle konsekvenser, der er af, at de tager lån af forskellig karakter.
Det synes jeg er den statslige forpligtelse.
Men lad kommunerne løse det her problem for deres borgere.
Inger Beinov Støjberg (V), 2007-04-27:
Det er måske så i virkeligheden, fordi det ikke er så SF-agtigt, som fru Pernille Vigsø Bagge gerne ville have det til at lyde som om lige før, for i Venstre mener vi rent faktisk ikke, at det er en offentlig opgave at give den her gældsrådgivning.
Vi mener for det første, at bankerne har en god gældsrådgivning, vi mener også, at der er mange private, der giver en god form for gældsrådgivning, og så mener vi rent faktisk, at det er helt utrolig vigtigt at sætte ind med endnu bedre forebyggelse, end vi har nu, og som det sidste vil jeg gerne slå fast, at vi naturligvis altid er åbne over for, om der kunne være andre muligheder for at hjælpe de gældsplagede danskere, for det er et stort problem, det er et stort socialt problem, og det er selvfølgelig noget af det, der optager os meget.
Men en offentlig gældsrådgivning ligger altså uden for de rammer, som vi ønsker at støtte.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-04-27:
Jeg mener, at forebyggelsen først og fremmest handler om information.
Det er sådan set det, der ligger i det.
Jeg tror ikke, at der er et eneste pengeinstitut i Danmark, der er interesseret i, at folk går personligt fallit.
Hvorfor skulle de være det?
Tværtimod er de da interesserede i, at tingene hænger sammen.
Det synes jeg er væsentligt at pointere.
Jeg mener altså, at forebyggelsen i høj grad hænger sammen med at give information.
Det er jo etableret.
Så kan vi se, om vi kan skabe nye kampagner, tage nye initiativer.
Men jeg mener først og fremmest, at det handler om information, og at vi fastholder, at man også har et personligt ansvar, når det kommer hertil.
Inger Beinov Støjberg (V), 2007-04-27:
Men når det så er sagt, vil jeg sige, at vi i Venstre altid er åbne over for at se på, om der er andre muligheder, og når det f.eks. handler om gældsplagede danskere: om der er andre muligheder for at forebygge, og om der er andre muligheder for at hjælpe dem.
Men det forslag, der er lagt op til her, er bare ikke et forslag, der indeholder de ting, som vi går ind for i Venstre, og det er også derfor, vi afviser det.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2007-04-27:
Det er aldrig noget problem, at nogen skal have lige rettigheder, men hvis man først begynder at sige, at alt muligt andet end ægteskab også skal være ægteskab, så bliver det jo endeløst, og det går vi altså ikke ind for.
Det er jo der, vi altid ender.
Et ægteskab har en klar definition i forbindelse med en mand og kvinde, og det er til at håndtere, og det giver så nogle særlige rettigheder.
Vil man være papirløs, så må man finde sig i en masse papir.
Vil man have de rettigheder, som gifte har, så må man altså enten gifte sig, hvis man er mand eller kvinde, eller også må man forsøge ad anden vej i lovgivningen.
Hvis det er to naboer eller to gamle søstre, eller hvad det nu er, der ønsker at give hinanden nogle rettigheder, så må man benytte sig af den lovgivning, der er, og så må man jo komme og sige, hvis der er nogle rettigheder, man ikke synes, man har.
Det vil så nok vise sig, at der er nogle punkter, hvor vi er uenige, men ikke desto mindre er der jo givet flere og flere rettigheder til andre former for bofællesskaber, nogle af dem også med Venstres stemmer.
Men det kan ikke afgrænses, og et ægteskab er nu stadig væk et ægteskab, og det er ikke det, man kommer med her.
Det her kan aldrig blive et ægteskab.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2007-04-27:
Hvordan skulle det her forslag kunne være skadeligt eller et alvorligt problem for samfundet som sådan, hvis vi nu forestiller os, at en stor gruppe gældsplagede danskere kommer ind og får en offentlig rådgivning?
Hvordan i alverden kan det være, at Venstre ikke kan støtte et forslag, der fuldstændig oplagt har de intentioner, som Venstres ordfører selv står og bakker op om?
Line Barfod (EL), 2007-04-27:
Der er masser af dokumentation for, at gæld er et stort problem.
Vi har også refereret til flere af de undersøgelser, der er kommet, her tidligere.
Vi har også i forslaget henvist til, at socialministeren jo har erkendt, at gæld er et stort problem, i og med man har lavet den forsøgsordning, som vi har været inde på tidligere i debatten, med at kunne eftergive offentlig gæld.
Men når Dansk Folkeparti nu ikke mener, at det offentlige overhovedet skal blande sig i gæld, vil jeg gerne høre, om det så betyder, at Dansk Folkeparti også mener, vi skal afskaffe ordningen om gældssanering, hvor det offentlige jo betaler for, at man i skifteretten kan få saneret sin gæld, så man ikke bare får rådgivning, men derimod får en total sanering af sin gæld og får betalt al den hjælp, der skal til for at få den gældssanering i skifteretten, når først man er kommet ind i systemet?
Mener Dansk Folkeparti, at det skal afskaffes?
Henrik Brodersen (DF), 2007-04-27:
Nej, det mener Dansk Folkeparti bestemt ikke.
Og jeg vil også sige, at hvis det var sådan, at det offentlige skulle gå ind og støtte det her, jamen så ser jeg det fremsatte beslutningsforslag på den måde, at det altså er alle borgere i hele landet, vi taler om.
Og hvis det lige præcis fra forslagsstillernes side er således, at man ser, at det kun er et problem for de mennesker, der opbevarer deres rudekuverter i to plastikposer, skulle det nok have været præciseret lidt mere i beslutningsforslaget.
Line Barfod (EL), 2007-04-27:
Jeg forstår bare ikke helt sammenhængen.
Hvis man mener, det er rigtig godt, at vi har en ordning med gældssanering, hvor enhver borger, der har store gældsproblemer, men som har fået nogenlunde styr på det, kan møde op i retten og få en gældssanering, hvis vedkommende opfylder kriterierne for det – der går det offentlige jo i den grad ind og blander sig i privatøkonomien, blander sig så meget, at man beslutter, hvor meget af gælden der skal betales, og hvor meget der skal bortfalde – hvorfor mener Dansk Folkeparti så ikke, at man skal have en rådgivning, så vi kan undgå, at folk kommer i den situation, at de har behov for en gældssanering?
Henrik Brodersen (DF), 2007-04-27:
Som jeg også sagde i min ordførertale, kan man jo i dag få rådgivning flere forskellige steder, og hvis det er sådan, at man ikke kan se andre muligheder, kan man da til enhver tid henvende sig til sin kommune og få rådgivning derfra.
Margrethe Vestager (RV), 2007-04-27:
I forbindelse med ordvekslingen nu med den seneste spørger skal jeg bare blive helt klar over, om Dansk Folkeparti anerkender den problemstilling, som beslutningsforslaget adresserer, nemlig at vi oplever, at der er en stigende del af danskerne – givetvis mange socialt udsatte – som har svært ved at styre deres økonomi, og som derfor ender på gaden.
Jeg ville umiddelbart tro, at man med Dansk Folkepartis sociale sindelag havde blik for de mennesker og deres problemer, men jeg er ikke helt sikker efter at have hørt ordførerens tale.
Henrik Brodersen (DF), 2007-04-27:
I Dansk Folkeparti er vi i hvert fald af den overbevisning, at der ikke er nogen, der behøver at gå til grunde i det samfund, vi har.
Jeg er bare ikke af den opfattelse, at lige præcis en gældsrådgivning er løsningen, hvis man er ude i så store sociale problemer, at man bliver sat ud af sin lejlighed.
Der er det, jeg henviser til, at man så til enhver tid må kunne henvende sig til kommunen – hvad man også kan.
Margrethe Vestager (RV), 2007-04-27:
Har ordføreren så en forklaring på, hvordan det kan være, at vi ser den her stigning i antallet af folk, som bliver sat ud af deres lejligheder?
For hvis verden var så god, som ordføreren siger – nemlig at hvis man er blevet så dårlig en kunde, at man ikke kan få en bankkonto længere eller ikke kan få rådgivning om sin økonomi i banken, så er kommunen der til at tage over – er det jo mærkeligt, at der er så relativt mange mennesker, som bliver sat ud, og at det antal er stigende.
Man kan spørge sig selv, om det er at gå til grunde eller ikke at gå til grunde, men det er i hvert fald et meget væsentligt livsgrundlag for de fleste mennesker, at de har et sted at bo.
Henrik Brodersen (DF), 2007-04-27:
Som jeg tidligere har sagt, er der altså rådgivning at finde i dag, og hvis det rent faktisk viser sig, at der er et stigende behov, må vi jo tage den derfra.
Men som det ser ud nu, synes jeg absolut ikke, at der er grund til at tage yderligere hånd om det.
Kirsten Brosbøl (S), 2007-04-27:
Jeg skal bare ganske kort lige have bekræftet fra ordføreren, at der er forskel på det, som bliver foreslået her om en uafhængig rådgivning, og så det, som ordføreren henviser til, nemlig at man kan gå ned på kommunen og få hjælp.
Henrik Brodersen (DF), 2007-04-27:
Jo, men som jeg også sagde før: Når jeg læser beslutningsforslaget, er det for mig at se hele Danmarks befolkning, vi snakker om, og ikke lige præcis specifikt de mennesker, som er ude i svære sociale problemer.
Hvis der var tale om det, er det jo en helt anden sag, men som jeg læser det, er det altså noget, som over 5 millioner mennesker kan benytte sig af.
Kirsten Brosbøl (S), 2007-04-27:
Er det ordførerens forventning, at over 5 millioner mennesker ville benytte sig af en uafhængig rådgivning om gældsproblemer?
Tror ordføreren ikke, sådan som jeg i hvert fald gør, at et sådant tilbud ville blive benyttet af dem, der havde behov for det?
Henrik Brodersen (DF), 2007-04-27:
Jeg ved ikke, om over 5 millioner mennesker ville benytte sig af det, men man kan sige, at potentialet i hvert fald er der.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2007-04-27:
Ordføreren sagde selv lige før, at hvis det viste sig, at der var et behov for det her, ville man gerne fra Dansk Folkepartis side være med til at se på det.
Det var jo ikke lige det, ordføreren sagde i sit ordførerindlæg.
Jeg vil spørge ordføreren: Anerkender ordføreren, at stor gæld er et socialt problem for den enkelte?
Henrik Brodersen (DF), 2007-04-27:
Det kan det sagtens være.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2007-04-27:
Når Dansk Folkeparti i øvrigt i alle mulige andre sammenhænge har så travlt med at udbasunere sit store sociale engagement i denne verden, vil jeg gerne spørge, om det ikke var en idé for ordføreren at revidere sit syn på forslaget, da det netop har til hensigt at hjælpe mange mennesker ud af alvorlige sociale problemer.
Det er jo noget, som Dansk Folkeparti i øvrigt plejer at støtte op om, både når vi taler om ældre, når vi taler om pensionister, førtidspensionister osv., så var det ikke en idé for Dansk Folkeparti at se på, om det her forslag netop støtter Dansk Folkepartis øvrige politik, eller i hvert fald den politik, som Dansk Folkeparti påstår de har?
Henrik Brodersen (DF), 2007-04-27:
Som jeg også sagde i min ordførertale, er der her formentlig tale om et holdningsspørgsmål, og det er bare ikke et problem, som jeg mener man skal blande det offentlige ind i.
Privatøkonomi er en privat sag, og den må man tage hånd om og stå til ansvar for, og hvis man har været ude i at optage lån, som man ikke senere kan forsvare, må man stå til ansvar for det.
Så har der været ordførere, der har været inde på, at der kunne være sygdom og alverdens ting, men hvis man har en velfungerende økonomi og har en god kontakt til sin bank, er der jo ikke nogen banker, der er interesseret i, at det hele bliver tabt på gulvet.
De går selvfølgelig ind og giver måske henstand på lånet, eller kreditforeningerne giver måske pauselån.
På den måde er der altså stadig væk åbnet mulighed for, at man kan få en pause.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-04-27:
Som andre ordførere har været inde på, er det jo ikke en ny problemstilling, vi behandler her i dag, men en genfremsættelse, som vi har haft fornøjelsen af at drøfte flere gange, men det gør selvfølgelig ikke problemstillingen uinteressant på nogen måde.
Jeg synes faktisk, at det er en helt relevant problemstilling.
Gælden kommer jo et sted fra, og man har jo aktivt foretaget en handling, der gør, at man kommer i den pågældende situation, og det har selvfølgelig også en konsekvens.
Det synes jeg er vigtigt at pointere.
Det er ikke lang tid siden, jeg blev kontaktet af en journalist fra en af gratisaviserne, der spurgte, om man ikke fra statens side snart skulle til at bestemme, hvornår børnene må se tv. Jeg synes, at der er en lille parallel til det her, nemlig at staten skal løse alle problemer.
Det er åbenbart en fundamental holdning blandt store dele af oppositionen, at staten skal løse alle problemerne.
Jeg mener, at vi kan løse de her problemer på anden vis.
Jeg mener faktisk, at samtlige partier, som støtter det her, absolut kunne gøre en stor forskel og indsats ved at tage kontakt med deres kommunale bagland, hvor det jo reelt hører hjemme, for når en gældsætning går over og bliver et socialt problem, er det den enkelte kommune, der har ansvaret for at løse det.
Der er jo mange gode ting i det her, som man kan videreformidle til det kommunale bagland, hvor jeg egentlig mener at tingene bør håndteres.
Jeg ser det ikke som et decideret statsligt anliggende.
Jeg vil også fastholde, at man har et personligt ansvar, og det gælder også i det her tilfælde, hvor man har fået et lån, som man eventuelt ikke er i stand til at betale tilbage.