runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Olsen Dyhr (SF), 2014-02-25:
Nu handler det jo ikke kun om at udnytte at rejse til Danmark og udnytte ydelser.
Det plejer at være godt fagbevægelsessprog, at man gør sin pligt og kræver sin ret, og det gælder sådan set også, når vi taler om velfærdssamfundet.
Et element i det har jo været velfærdsydelserne, nemlig at man arbejder og betaler skat i Danmark og får del i vores velfærdsydelser.
En af de næste velfærdsydelser, der jo står for skud, er vores dagpenge.
Finland har fået en åbningsskrivelse allerede, fordi de har 1 måneds optjeningspligt.
Danmark har som sagt 3 måneders optjeningspligt.
Jeg vil spørge for at være på forkant – vores dagpengesystem er noget, danskerne tager alvorligt – om regeringen så allerede nu er udfarende på europæisk plan for at beskytte vores dagpengemodel.
Eller er statsministeren allerede opgivende og siger, at her må vi også lægge os ned, her må vi acceptere, at vi heller ikke kan forsvare et dagpengesystem i Danmark?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-02-25:
Regeringen er parat til at føre alle de sager, vi skal, hvis vi mener, der er mulighed for at vinde dem, men regeringen har ikke den holdning, at man bare skal bruge domstolen til at udskyde en beslutning, som skal træffes.
I den her sag om børnefamilieydelse, hvor der ikke er nogen reel mulighed for, at vi kan vinde, er det derfor ikke bare vores holdning, men vores pligt, at vi følger den lovgivning, der er.
Og i den forbindelse er jeg dybt overrasket over Venstre, som på dette område har indtaget en meget let holdning og har skiftet holdning til de her ting.
Venstre reagerer modsat nu, i forhold til hvordan man reagerede på Metockdommen.
Jeg ville ønske, at de tre MEP'er i Venstre havde mere indflydelse i Venstre, for så kunne man finde nogle rigtig fornuftige svar der.
Angående dagpenge må vi sige, hvis jeg skal sige det ligeud, at i de seneste år er antallet af EU-borgere, der modtager dagpenge, steget lidt mere, end tallene tilsiger, at de burde gøre.
Derfor holder vi et vågent øje med dagpengesystemet.
Vi holder selvfølgelig også øje med den situation, der er i forholdet mellem Kommissionen og Finland, og vi overvejer også, hvordan vi skal gribe den sag an.
Så vi holder et vågent øje med dagpengeområdet.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2014-02-25:
Nu vil jeg gerne have, at statsministeren gør mere end at holde et vågent øje.
Det er godt at holde et vågent øje, men det er også vigtigt at handle, og derfor vil jeg sådan set gerne stærkt opfordre statsministeren til at bringe det op med sine europæiske kollegaer, fordi vi har brug for at beskytte dagpengesystemet, så vi ikke på sigt kommer til at se det undergravet.
Det er i virkeligheden den problemstilling, som jeg spørger statsministeren om igen og igen.
For det her hænger jo også sammen med spørgsmålet om social dumping.
Kernen i det er jo i virkeligheden, at der er nogle virksomheder i Danmark, der systematisk spekulerer i at udnytte de danske velfærdsydelser, når de f.eks. ansætter udenlandsk arbejdskraft.
Det har vi kunnet se.
Det er en indsats, som regeringen har taget alvorligt og løftet på både dansk og europæisk plan, og derfor vil jeg gerne vide, hvilke handlekraftige initiativer regeringen vil gå i gang med.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-02-25:
Det er lidt pudsigt for mig at stå her over for fru Pia Olsen Dyhr, for indtil for 4 uger siden var hun enig i de holdninger, jeg har her, og det er hun så ikke mere.
Hun sad i hvert fald direkte over for mig og syntes, at det var rigtigt, at vi særlig på dagpengeområdet holdt et vågent øje med særlig udviklingen i brugen af dagpenge, og vi har også tidligere diskuteret det her med, hvordan man skal håndtere den situation.
Det er lidt pudsigt for mig, at fru Pia Olsen Dyhr nu har skiftet holdning i den her sag, men jeg må nok forsøge generelt at vænne mig til, at ikke bare fru Pia Olsen Dyhr har gjort det, men også SF.
Jeg er meget tilpasningsvant, så det skal jeg nok også tilpasse mig.
Men jeg synes jo, at det, der er vigtigt i de her sager, er, at vi tager tingene pragmatisk og løser dem sag for sag.
Det er den måde, vi har løst udfordringen på SU-området på.
Sammen med forligspartierne har vi sat os i et lokale og fundet en fornuftig løsning, og jeg kan godt sige generelt, at vi ønsker at bevare det danske velfærdssystem.
Vi ønsker at bevare et velfærdssystem, som ikke er baseret på forsikringsordninger eller alt muligt andet.
Vi ønsker at bevare det danske velfærdssystem, og derfor vil vi også reagere, hvis det på nogen måde ser ud til at være truet.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2014-02-25:
Det er jo nyt for mig at stå på den her side, men på en dag, hvor vi alligevel diskuterer Carsten Koch og arbejdsmarked, er det måske meget godt at være fleksibel og omstillingsparat.
Jeg skal i hvert fald nok gøre mit bedste.
Jeg vil nu ikke snakke Carsten Koch, jeg vil gerne diskutere spørgsmålet om velfærdsydelser og EU.
Skatteministeren har en af de sidste dage udtalt, at han ikke ser noget problem i udbetalingen af børnepenge til andre EU-borgere, og at den danske stat i sidste ende tjener på det.
Samtidig har Socialdemokraternes spidskandidat til EU-Parlamentet jo sagt, at han ønsker at rejse den her sag og på europæisk plan hindre, at det her med, at Danmark fortsat skal udbetale børnepenge, sker.
I SF synes vi, at det er rigtig vigtigt, og vi lægger vægt på at beskytte og opretholde det danske velfærdssamfund.
Vi er naturligvis enige med regeringen i, at vi ikke kan bryde loven, og derfor er vi også nødt til at stemme børnepengelovforslaget igennem.
Når det er sagt, vil jeg spørge statsministeren, om hun vil rejse spørgsmålet på europæisk plan og sørge for, at de fremtidige diskussioner om velfærdsydelser bliver en diskussion med de andre EU-lande, så vi netop kan beskytte det danske velfærdssamfund, så vi netop kan vide, at selv om vi har en skattefinansieret velfærdsmodel, bliver den ikke undergravet, og så vi ikke er nødt til at omlægge os a la Tyskland, hvor man har et forsikringsprincip.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2014-02-25:
Ja, det ved jeg ikke hvor statsministeren har fra.
Og det betyder da, at den metalarbejder og hans familie, for hvem den nære velfærd også betyder noget, altså at man har råd til at have en bil ude i indkørslen, at man har råd til at tage på ferie, nu oplever, at energiafgifterne til fjernvarmen altså stiger tre gange så meget, som vi jo har forudsat.
Det betyder, at de medarbejdere, der arbejder på virksomheder, der producerer industriprodukter, der sælges til udlandet, risikerer at tabe deres arbejdspladser, fordi virksomheden ikke er konkurrencedygtig, fordi energiprisen er for høj.
Det betyder, at den her gartner fra Fyn altså skal slås med en firdobling af sin PSO-afgift, det betyder, at Katrine og Alfred i forbindelse med deres tomatgartneri på Fyn vælger at udvide deres produktion i Skåne i stedet for på Fyn, og så kan de ansætte nogle flere svenskere.
Tingene hænger jo sammen.
Jeg må bare stilfærdigt konstatere, at ja, statsministeren er altså så indstillet på, at hendes minister kan holde et møde, når vi nu er med i forligskredsen, tak for det, men statsministeren er ingenlunde indstillet på at diskutere i substansen, om de her ændrede forudsætninger kunne give anledning til at justere nogle ting i energiaftalen.
Det må vi så trykprøve, for det her bliver et tema i forårets vækstforhandlinger, og hvis regeringen vil have en vækstaftale, i hvert fald med mit parti, bliver det her et tema, som regeringen bliver nødt til at forholde sig til.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2014-02-25:
Tak for det.
Jamen jeg noterer mig i øvrigt, at statsministeren efterspørger et fornuftigt svar fra Dansk Folkeparti og åbenbart helt har opgivet at få sådan et fra regeringens eget parlamentariske grundlag.
Det er da interessant.
Men når det er sagt, deler vi jo fuldstændig synspunktet om en patentdomstol.
Og vi deler også – for nu at starte i det helt positive hjørne – glæden over, at det i går lykkedes at lave en aftale, der justerer vores erhvervsskoler.
Det er Danmark, når det er bedst, som statsministeren siger det.
Og det er jo rigtigt.
Men det er en aftale, som jo hviler på nogle forudsætninger, ligesom alle aftaler gør.
Altså, aftalen hviler bl.a. på den forudsætning, at man efterfølgende kan blive enige om, hvad de afledte krav skal være til de elever, der skal optages på gymnasieskolerne, sådan at vi understøtter et optimalt uddannelsesvalg.
Det, jeg egentlig gerne ville tage fat i her, er en anden aftale, vi har indgået med hinanden, nemlig den energiaftale, vi lavede i marts 2012.
Det var også Danmark, når det er bedst.
Men det er også en aftale, som tiden har rokket lidt ved.
Jeg besøgte for par uger siden et gartneri på Fyn, Rosa Danica A/S med 150 medarbejdere, som i 2012 betalte, hvad der svarer til 14.000 kr. pr. medarbejder i PSO.
Det er en omkostning pr. arbejdsplads, som den gartner ikke kan se at hans konkurrenter rundtomkring i verden har.
Og det hænger jo sammen med sammenbruddet af EU's CO2-kvotesystem; det hænger sammen med det amerikanske skifergaseventyr.
Derfor vil jeg egentlig bare spørge statsministeren, om statsministeren er enig i, at forudsætningerne for Danmarks klima- og energipolitik har ændret sig væsentligt, siden vi indgik aftalen, og at der derfor er behov for at genoverveje ambitionsniveauet, så vi ikke tvinger virksomhedernes omkostninger op og arbejdspladserne ud af landet.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-02-25:
Jeg synes, det er lige så vigtigt, som jeg tror hr. Lars Løkke Rasmussen gør, at vi bevarer arbejdspladser – også arbejdspladser af den type, der henvises til.
Men jeg synes også, det er vigtigt, at vi er meget tydelige i forhold til de mål, vi har for vores klima- og energipolitik.
Noget af det sidste, som danske virksomheder har brug for – også nogle af dem, som producerer inden for de her områder – er, at der køres en zigzagkurs i forhold til de ambitioner, vi har for vores klima- og energipolitik.
Derfor er jeg ikke så enig i, at det er verden, der har ændret sig, men jeg tror nu snarere, det er Venstre, der har ændret sig, siden de indgik den her aftale med regeringen på et tidspunkt.
For Venstre har jo sagt ja til alle de her ting.
Og noget af det, vi hører fra virksomhederne, er: Lad nu være med hele tiden at ændre, hvor målposterne står; hold fast i det, I siger; indgå brede aftaler, og kør det helt i mål.
Så undrer det mig, at Venstre har lyst til at ændre nogle af de her ting, når vi nu har så mange virksomheder, som har troet på, at de også kan regne med det, som politikerne siger.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2014-02-25:
Det svar er jeg egentlig lidt ked af, må jeg sige, for når vi nu snakker om, hvem der har ændret sig eller ikke har ændret sig, tror jeg, at da vi indgik aftalen, lå der nogle beregninger, der viste, at det ville koste en gennemsnitlig husstand 1.300 kr. ekstra i energi, og nye tal tyder på, at det tal bliver tre gange højere – næsten tre gange højere, 3.500 kr.
Dengang vi indgik den aftale, var der en forudsætning om, at EU's CO2-kvotepris var 23,5 euro.
Den er nu nede på under en tier.
Dengang vi indgik den aftale, var amerikansk skifergas meget dyrt, men nu er det faldet til en tredjedel af prisen.
Og det er vel det, der er baggrunden for, at Dansk Energi har beregnet, at der ligger en meromkostning her.
Det er vel også det, der er baggrunden for, at den rapport fra Det Miljøøkonomiske Råd, som øjensynlig offentliggøres i morgen, peger på, at der kan ligge et tab på 5.000 arbejdspladser.
Så jeg står jo ikke her og siger, at vi skal stikke kursen om, men jeg spørger, om regeringen er indstillet på at drøfte med os, i hvilket tempo vi skal forfølge de mål, vi har sat, og om ikke det kunne være klogt at få den her regning reduceret for at skabe noget optimisme hos nogle forbrugere, der ellers får en ekstraregning, og for at sikre, at den her gartner og alle mulige andre i dansk erhvervsliv, der lider under for høje energiafgifter sammenlignet med deres konkurrenter, får en chance.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-02-25:
Jamen jeg tror, det er vigtigt, at vores klimapolitik er forudsigelig, troværdig og stabil.
Og det er jo også netop derfor, vi har været meget tilfredse med, at vi har vedtaget vores energi- og klimapolitik sammen med Venstre, sammen med et bredt flertal i Folketinget.
Og det betyder jo så også, at man skal passe meget på med at skabe usikkerhed om vores vedvarende energi-politik.
Men det, at man er i et forlig, hvilket Venstre jo er om hele det her, betyder selvfølgelig også, at man har en god adgang til ministeren, hvis der er noget, man gerne vil diskutere.
Og jeg synes, det er naturligt, at regeringens ministre har en løbende og en tæt dialog med Folketingets partier om de her problemstillinger, og det gælder selvfølgelig også på det her energiområde.
Så jeg vil egentlig opfordre hr. Lars Løkke Rasmussen og Venstre til, hvis man har noget, man gerne vil diskutere i forligskredsen, så at komme ind i den.
Men jeg tror også, det er vigtigt, at man går ind i den debat med den grundholdning, at man selvfølgelig står ved det, man én gang har aftalt, og at man ikke er optaget af at skabe mere usikkerhed på det her område.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2014-02-25:
Jeg er egentlig lidt forundret over, at jeg skal stå og lytte til sådan nogle selvfølgeligheder om, at hvis man er i et forlig, kan man tale med ministeren og sådan noget.
Det giver jo sig selv.
Jeg kan i øvrigt oplyse, at der nu her i forlængelse af spørgetimen afgår et brev fra mig selv, hr. Kristian Thulesen Dahl, hr. Lars Barfoed og hr. Anders Samuelsen til klima- og energiministeren med et ønske om at få en snarlig drøftelse af så vel ambitions- som omkostningsniveauet i dansk klima- og energipolitik.
Og det er jo på baggrund af de her, man kunne godt kalde det bristede forudsætninger, og det er sådan set det, jeg prøver på at få statsministeren til at mene noget om, sige noget om, forholde sig til frem for at stå og skose mig for noget med noget zigzagkurs.
Er det ikke sådan, at der var en forudsætning om, at EU's CO2-kvoter kostede noget, der ligner 2½ gang mere, end de gør nu, dengang vi indgik aftalen?
Er det ikke sådan, at amerikansk skifergas er nede på en tredjedel af prisen af det, der var forudsat?
Er det ikke sådan, at verdensmarkedsprisen på fossile brændstoffer derfor er faldet, og er det ikke sådan, at den regning, der var beregnet til at være 1.300 kr. pr. husstand, nu forventelig ligger på 3.500 kr.?
Og passer det ikke, når jeg siger med henvisning til det her gartneri, at de nu betaler 45.000 kr. i PSO pr. medarbejder mod noget, der ligner en fjerdedel bare året før?
Og skal det bare parkeres?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-02-25:
Jeg kan ikke svare så meget andet, Venstre har jo tydeligvis ændret holdning.
Jeg ærgrer mig bare over, hvis man ikke helt kan regne med Venstre i de her diskussioner, for Venstre har jo også indgået et forlig.
Jeg synes jo, at hvis der er en afgift, man vil ændre, og man i øvrigt stadig væk har de samme energi- og klimapolitiske mål, må man jo komme og fortælle, hvordan det så skal finansieres, og det vil jeg så gentage.
Jeg beklager, hvis hr. Lars Løkke Rasmussen synes, det er forkert at invitere ham til et møde, altså ikke hos mig, men hos den relevante minister, for det er jo det, det handler om.
Er man i en aftale, som Venstre er, og siger man i øvrigt ja til, at den aftale vil man gerne fortsat være en del af, så har man jo altid adgang til at fortælle det, hvis man ikke bryder sig om måden at indrette afgiften på.
Det, jeg hører, desværre, er, at Venstre prøver at opfinde nogle nye argumenter og ikke giver særlig gode forklaringer på, hvordan man så vil finde pengene på det her område.
Men igen skal jeg sige, at vi er helt åbne, og at vi gerne vil diskutere det her spørgsmål med Venstre, for Venstre har jo selv været med til at sætte de her målsætninger vedrørende klima- og energi.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2014-02-25:
Jeg vil gerne kvittere for åbenheden.
Altså, det er da så åbent, som det kan blive.
Der er stort set ikke noget indhold i de sætninger, der kommer ud af munden på statsministeren, andet end nogle selvfølgeligheder.
Jeg står her som Venstres formand og vedkender mig, at vi har lavet en aftale.
Det er en meget, meget ambitiøs aftale med en målsætning om at reducere dansk CO2-udslip med, er det 34 pct.?
– langt over europæisk standard.
Regeringen har så i øvrigt en ambition nu, der rækker videre, og det er en ambition, der er aftalt i en verden, som på det par år, der er gået, sådan set har forandret sig.
Det må statsministeren da forholde sig til.
Vi gjorde os da nogle overvejelser om, hvad en tønde råolie kostede, og hvad CO2-kvoterne i EU kostede, og de forudsætninger er jo fuldstændig faldet fra hinanden, desværre.
Og det betyder jo altså, at en ganske almindelig dansk familie, der får fjernvarme, og som havde udsigt til at få en ekstraregning på 1.300 kr., nu får en på 3.500 kr.
Det betyder, hvis man skal tro den rapport, der er lækket, og som først offentliggøres i morgen, at vi taler om 5.000 tabte danske arbejdspladser.
I stedet for står statsministeren bare og holder et foredrag om, at man aldrig nogen sinde må skifte holdning, når forudsætningerne ændrer sig – og det skulle komme fra statsministeren.
Lad mig lige repetere: dagpengereform, efterløn, betalingsring, tvungen fædreorlov, en uendelig liste af holdningsændringer, hvor den eneste forudsætning, der har ændret sig, er, at statsministeren er blevet statsminister.
Her snakker vi om nogle reelle forudsætninger, der har ændret sig, og det, jeg spørger til, er: Er regeringen indstillet på at genforhandle det her?
Det bliver jo nødvendigvis nødt til at handle om, at man også diskuterer ambitionsniveauet og tidsplanen.
Er det i den situation, Danmark er i, hvor arbejdspladserne forsvinder til udlandet, fornuftigt fortsat at have en ambition, der hedder 34 pct. i 2020, eller skulle man være lidt mere langmodig af hensyn til danskernes privatøkonomi, af hensyn til vores virksomheder, af hensyn til arbejdspladserne?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-02-25:
Jeg tror ikke, jeg er den eneste, der på visse punkter har skiftet holdning.
Så det blev slået fast dengang, at sådan er det jo i politik, også for Venstre.
Det, der i hvert fald er helt, helt tydeligt i den her diskussion, er, at Venstre har skiftet markant holdning, i forhold til hvordan vi skal have vores vedvarende energi-støtteordninger.
Det kan Venstre jo godt gøre, men så sig det dog.
Sig klart og tydeligt, at man har fået kolde fødder i forhold til en aftale, man selv har været med til at indgå, og sig klart og tydeligt, at man er parat til at skabe usikkerhed for de virksomheder, som rent faktisk er optaget af, at der er tryghed om de her rammer.
Dengang vi lavede aftalen, blev vi rost af danske virksomheder, for nu var der retning på det her, nu vidste man, hvad man kunne regne med i forhold til det.
Det var det gode ved, at vi havde en bred aftale.
Og derfor synes jeg faktisk ikke, det er særlig godt, at Venstre nu skifter markant holdning, og jeg vil godt understrege i dag, at vi ikke ønsker at åbne for en genforhandling af klima- og energiaftalen, for den synes vi er god.
Men det er klart, at hvis Venstre gerne vil ind og diskutere nogle af de her ting, er døren selvfølgelig åben til klima- og energiministerens kontor.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2014-02-25:
Jeg kan forstå, der så skal forhandles for nogle dobbelt lukkede døre af en eller anden slags.
Den første er åben – den står vidt åben, siger statsministeren – og så render man lige ind i den næste, for regeringen ønsker ikke at genforhandle noget.
Det står statsministeren og siger.
Altså, hvor ville det være befriende, hvis vi kunne prøve at forholde os til realiteter i stedet for de her fraser om at stå ved og ikke at skabe usikkerhed.
Statsministeren har endnu ikke med et ord forholdt sig til substansen i noget af det, jeg har sagt – ikke med et ord.
Vidste statsministeren, dengang vi indgik aftalen i marts 2012, at prisen på amerikansk skifergas ville falde til en tredjedel, og at det ville dumpe verdensmarkedsprisen på fossile brændstoffer?
Vidste statsministeren det?
Vidste statsministeren, at EU's CO2-kvote ville falde fra noget, der ligner 23,5 euro til 9,6 euro, som det ses i den seneste regeringspublikation.
Vidste statsministeren det?
Og hvis statsministeren vidste det, hvorfor sagde statsministeren så ikke noget om det?
For så havde regnestykkerne set anderledes ud.
Vi indgik jo allesammen den aftale efter en afvejning af, hvad den grønne omstilling måtte koste i den situation, Danmark var i.
Der var vished om, at der så lå en regning på 1.300 kr. til en familie i parcelhus.
Nu er den på 3.500 kr.
Er det ligegyldigt?
Er det ligegyldigt, at den her gartner på Fyn skal betale fire gange så meget i PSO, end vi forudsatte?
Er det ligegyldigt?
Eller vil man i virkeligheden fastholde forudsigeligheden i forhold til de mennesker, der skal betale den her regning?
Hvad hvis man sagde: Når verden har forandret sig og rykket ved vores regnestykker, er vi da nødt til at kigge på dem igen?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2014-02-25:
Jamen jeg synes da bestemt ikke, den omkringliggende verden er ligegyldig.
Men jeg synes heller ikke, det er ligegyldigt, hvad der foregår her i Danmark.
Og hr. Lars Løkke Rasmussen må da også forklare mig, hvordan han synes, at han vil argumentere over for de mennesker, som måske ikke har så meget arbejde, som de egentlig havde regnet med.
Hvis man stopper støtteordningerne til vedvarende energi, har det en konsekvens for andelen af den vedvarende energi i Danmark.
Den vil jo gå ned.
Sådan er det jo.
Derfor synes jeg, hr. Lars Løkke Rasmussen skal begynde at finde ord frem, som kan forklare det over for de smede, ingeniører og alle de andre mennesker, som arbejder på virksomheder, som bidrager til vores vedvarende energi.
Altså, vores klima- og energipolitik er vigtig i sig selv, men at rammerne er stabile er også vigtigt for de mennesker, der arbejder på de virksomheder ude i vores land.
Og derfor synes jeg, at når hr. Lars Løkke Rasmussen siger, at andelen af vedvarende energi tydeligvis skal ned, så burde han jo også gøre sig umage for at forklare alle de mennesker, som arbejder inden for det her – og som mener, at det er fremtiden og regner med, at de kan beholde deres job – hvorfor de egentlig ikke skal regne med det længere.
Det er jo det, som Venstre dybest set mener lige nu.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2014-02-25:
I sidste uge kom Produktivitetskommissionen med nogle meget vidtgående forslag – jeg vil faktisk kalde dem for politisk ekstreme i en dansk kontekst – nemlig at hele vores velfærd, børnehaver, vuggestuer, plejehjem og skoler, skal åbnes op for private velfærdskoncerner.
Det er jo et markant brud med en dansk tradition om, at når det kommer til den borgernære velfærd, er det noget, vi tager os af i vores fælles institutioner; aktionærer skal ikke kunne hive en fortjeneste ud af f.eks. vores skoler, altså pengene skal ikke gå til nogle aktionærer, men skal gå til vores børn eller vores ældre; de skal gå til borgerne.
Derfor forventede jeg jo egentlig også, at regeringen meget klart ville gå ud og sige fra over for Produktivitetskommissionens forslag og fuldstændig klart og tydeligt sige, at det ikke er regeringens politik, og at Socialdemokraterne stadig mener det, Socialdemokraterne mente før valget, nemlig at den borgernære velfærd ikke skal overtages af private selskaber, der har det mål at tjene penge på det.
Det gælder altså hverken vores sundhedsvæsen, vores skoler eller daginstitutioner.
Men den klare afstandtagen fik vi ikke.
I stedet fik vi nogle, synes jeg, meget vævende svar om, at man skulle se pragmatisk på det her.
Jeg synes, det er meget bekymrende, hvis Socialdemokraterne og De Radikale også i det her spørgsmål har ændret holdning siden før valget.
Derfor håber jeg, at vi i dag kan få nogle klare svar fra statsministeren.
Mener statsministeren, ligesom Socialdemokraterne og i øvrigt også De Radikale mente før valget, at det ikke skal være muligt for private velfærdskoncerner at drive profitbørnehaver og profitvuggestuer, og at skattekroner og forældrebetaling i daginstitutionerne ikke skal ende i lommerne på aktionærer eller kapitalfonde?