runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Dennis Flydtkjær (DF), 2009-11-20:
Det her er jo et forslag om ændring af brugen af begrebet husspektakler.
Jeg vil sige, at jeg er meget enig med det, ministeren sagde, så det vil jeg ikke spilde nogens tid med at gentage, men blot nævne nogle få ting.
I Dansk Folkeparti er vi også optaget af, at man får stoppet vold mod mænd, kvinder og børn i hjemmet.
Der er desværre rigtig mange eksempler på typisk kvinder, der får bank af deres mand, og vi ser desværre også eksempler på, hvordan nogle af dem bliver chikaneret på det groveste, når de forsøger at komme væk fra voldsmanden.
Det er der vigtigt, at vi forsøger at stoppe den tendens, og det tror jeg bl.a. kræver en holdningsændring hos manden, der begår volden, men også hos kvinderne, som ikke skal finde sig i det.
Derfor tror jeg, det er en mulighed, at der bliver lavet en kampagne i lighed med den, som blev kaldt »Vær en mand – sig nej til vold mod kvinder«, så vi derigennem får sat fokus på holdningen til vold i hjemmet.
Målet må nemlig være, at vi, hvis vi fjerner volden, også fjerner ofrene.
Samtidig er det nødvendigt, at vi har de rigtige hjælpeforanstaltninger til kvinderne, og der er en koordineret indsats mellem krisecentre, sagsbehandlere og politiet rigtig vigtig.
Ordet husspektakler anvendes ofte som en almindelig sproglig betegnelse i forskellige tilfælde, hvor politiet tilkaldes, som der også er blevet gjort opmærksom på af de andre ordførere.
Det er klart, at begrebet husspektakler ikke må bruges til at feje noget ind under gulvtæppet, forstået på den måde, at der ikke må gemmes sager væk i begrebet, og at det ikke må gøre, at politiet nedprioriterer opgaven, når der er tale om vold imod mænd, kvinder eller børn.
Jeg tror bare ikke på, at vi ved at ændre det begreb gør, at der kommer mindre vold i hjemmene; jeg tror ikke på, at en voldsmand, der er ved at begå et overgreb, når at tænke på, om det nu hedder husspektakler eller det hedder vold eller andre ting.
Jeg tror simpelt hen ikke, at det her er en del af løsningen.
Det skal også siges, at når politiet rykker ud til husspektakler og der har vist sig at være tale om, at der er begået et strafbart forhold, så behandles sådanne forhold i overensstemmelse med de almindelige strafferetlige og straffeprocessuelle regler.
Det har heller ikke nogen betydning, om forseelsen måtte være anmeldt til politiet som husspektakler.
Jeg har stor forståelse for, at forslagsstillerne gerne vil have mere fokus på problemstillingen med vold i hjemmet, det deler vi til fulde i Dansk Folkeparti, men vi siger dog nej til det her forslag, da vi ikke mener, at det løser problemet at ændre begrebet husspektakler.
Tom Behnke (KF), 2009-11-20:
Vold i hjemmet er ganske alvorligt; vi tager det meget alvorligt, regeringen tager det meget alvorligt, og politiet tager det meget alvorligt.
Regeringen har allerede lavet to omfattende handlingsplaner og arbejder aktuelt på at færdiggøre en ny national strategi mod vold i nære relationer.
Så der sker hele tiden noget, der er hele tiden fokus på området, og vi tager det meget alvorligt.
De forskellige meldinger er ret afgørende for, hvordan de betjente, der er på vej hen til gerningsstedet, forbereder sig til den opgave, de skal hen til.
Det er jo det, man bruger ordene til, det er ikke til på forhånd at afsige dom over den ene af parterne, og det er ikke til, at man på forhånd har skrevet rapporten, man mangler sådan set bare at sætte nogle personnumre ind.
I det hele taget er det slet ikke i forhold til sagsbehandlingen, at ordene bruges, næh, det er i den operationelle håndtering af en melding til de betjente, som skal ud til en eller anden opgave, og der er det altså væsentligt, at betjentene ved, hvad det er, de skal køre ud til.
Og hvis ikke politiet må bruge ordet husspektakler, men i stedet bruger ordet tumult, får vi så et nyt beslutningsforslag om, at man heller ikke må bruge det ord?
Hvor mange beslutningsforslag vil vi se fremsat i Folketinget om indskrænkning af brug af det danske sprog?
Det er ikke særlig holdbart i forhold til den seriøsitet, der burde være omkring det, når der er vold i hjemmet, for det er meget alvorligt, og det skal tages meget alvorligt.
Men hvis der kun har været tale om husspektakler, er der ikke nogen voldssag, og når der ikke er nogen voldssag, hvem er det så, man skal dømme?
Hvis naboen ringer og spørger: Jeg kan høre, der er voldsom støj inde ved siden af, jeg tror, der er noget tumult, der er måske endda nogle husspektakler, kunne politiet ikke lige køre ud og kigge på det?
er det så ensbetydende med, at politiet på forhånd har den forudindtagede opfattelse, at den mand, der er til stede dér, har begået vold, og at de egentlig bare lige skal ud og kontrollere og have sikret sig hans personnummer, og så kører de direkte ned til dommeren og dømmer ham for vold og sætter ham 30 dage i fængsel?
Nej, sådan foregår det jo ikke i et retssamfund.
I et retssamfund er det en forudsætning for, at en voldssag kan optages, behandles, føres til domstolene og føres til doms, at der kan føres bevis for, at der har været vold.
Hvis ikke der er nogen synlige beviser, hvis ikke der er noget, der taler for, at der har været vold, hvis ikke der er nogen forurettede, der ønsker at udtale sig, hvis ikke der er nogen vidner, der ønsker at udtale sig, hvordan skal politi og anklagemyndighed så nogen sinde løfte den sag ved domstolene?
Det eneste, man vil opnå, er, at domstolene bliver nødt til at træffe den indlysende afgørelse, at tiltalte frifindes.
Og hvad har man så opnået?
Nej, det, der er vigtigt, er, at vi sørger for, at vold bliver behandlet som vold, præcis som også justitsministeren har understreget det, og derfor kan vi ikke støtte beslutningsforslaget her.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-11-20:
Det er bare for få det skåret helt ud i pap.
Det er for De Konservatives ordfører fuldstændig uproblematisk, at den hændelse, hvor nogle teenagere spiller høj musik og bliver anmeldt af naboerne, og den hændelse, hvor en mand er ved at blive slået ihjel med en brødkniv, hvilket bliver anmeldt af naboerne, begge to betegnes som husspektakler.
Det er for ordføreren fuldstændig uproblematisk.
Tom Behnke (KF), 2009-11-20:
Nej, det er det ikke.
I den ene situation er der tale om det, der hedder musik til ulempe.
Det er en særskilt melding, som kan gå ud over radiosystemet, og som også har sin egen kode i radiosystemet.
Så der er forskellige koder for de forskellige ting, man rykker ud til.
Og musik til ulempe er jo typisk noget, man forbereder sig på på den måde, at man på vej ud til stedet er klar over, at man nu skal op og ringe på og lige forklare de mennesker, der er der, at de skal huske at lukke vinduerne, hvis de ønsker at holde fest; at de bør tage hensyn til deres naboer og lige skrue ned for musikken.
Det er en måde at forberede sig til en opgave på.
Noget andet er, hvis man på forhånd har fået at vide, at der er en, der er blevet overfaldet, og man i øvrigt allerede har sendt en ambulance og en læge, fordi det er ganske alvorligt.
Så er det en helt anden situation, betjentene skal sætte sig op til at komme ud til.
Det er måske en situation, hvor adrenalinen ikke helt har lagt sig endnu hos de involverede parter, og hvor politiet måske kommer i en situation, hvor man er nødt til at bruge magt.
Det er to vidt forskellige ting.
De har hver sin kode.
Men hvis det er sådan, at det er den ene af parterne, f.eks. manden, der ringer ind og siger, at hans kone overfalder ham, at hun står og slår ham i hovedet med et eller andet tungt, er det ikke husspektakler.
Så allerede der er det jo ikke husspektakler.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-11-20:
Det er jeg da meget glad for at vi fik afklaret, for det viser sig jo så, at når der er tale om husspektakler, er der meget, meget ofte tale om folk, der er i håndgemæng eller oppe at slås med hinanden, og dermed tale om vold.
Det ene opkald handler om, at en mand slår en anden mand i hovedet med en flaske, og det andet opkald drejer sig om det, som politiet betegner som husspektakler.
Vil Venstres ordfører så ikke medgive, at det kan være et stort problem, at de husspektakler rent faktisk kan dække over grov vold, som i sidste instans ender i mord?
Sidste år var der ti kvinder, der blev slået ihjel i deres hjem af en partner eller en tidligere partner.
Gadeuorden bliver tit betegnet som vold, mens det andet betegnes som husspektakler.
Kan ordføreren ikke se, der kan være et meget stort problem med den bagatelliserende retorik i forhold til begrebet husspektakler i sådan en sag, hvor politiet får to meldinger ind, men er vant til, at husspektakler ikke er nær så alvorligt som vold?
Tom Behnke (KF), 2009-11-20:
Der er det jo vigtigt at få præciseret, at har man et anerkendelsesværdigt formål, er det end ikke strafbart; så får man hverken bøde eller fængselsstraf.
Men er man i den situation, at det formål ikke længere er til stede, og at der ikke er nogen undskyldelige omstændigheder, er det rigtigt, at man som udgangspunkt ikke kan slippe med at få en bøde.
Nej, så skal man i fængsel i 7 dage.
Det vedtog vi med oprejst pande, og vi vidste godt, hvad det var, vi gjorde.
Se, nu siger fru Line Barfod: Nej, selvfølgelig ikke 3 år efter.
O.k., så er det altså ikke længere princippet, vi diskuterer, så er det bare tidsrammen, vi diskuterer.
Så er det spørgsmålet, om man må være glemsom i 3 timer, i 3 dage, i 3 uger eller i 3 år.
Hvor lang tid efter må man være glemsom, hvor det så stadig væk er en så formildende omstændighed, at man ikke skal i fængsel, men kan nøjes med en bøde eller måske endda med slet ikke at få en straf?
Så er det jo det, vi diskuterer, og så er vi ude over at diskutere princippet.
Og så er vi tilbage ved det, som er hele udgangspunktet for den holdning, som Venstre, De Konservative og regeringen har: Lad os nu lige vente og høre, hvad Højesteret siger, altså hvordan de definerer de undskyldelige omstændigheder.
Kim Andersen (V), 2009-11-20:
Jeg vil gerne have lov til at gentage, hvad der er baggrunden for den her lovgivning.
Det tror jeg er nyttigt at vi alle sammen erindrer.
Vi var i en situation, hvor der var knivstikkerier i gaderne; der var flere knivdrab; der var mængder af ulovlige våben; og der var – og er jo desværre i nogen grad endnu – også gale mennesker, som benyttede og benytter dem til at skyde blandt sagesløse mennesker i gaderne.
Det giver utryghed.
Venstre og Konservative og regeringen vil dæmme op for den situation.
Vi vil have de ulovlige knive ud af nattelivet.
Vi vil have de ulovlige våben ud af landet.
Vi vil ikke acceptere ulovlige knive i nattelivet.
Hvad skal de der?
Og derfor er man også nødt til at have en lovgivning, der sanktionerer hårdt, når det forbud overtrædes.
Der er i lovgivningen mulighed for, at man kan tage alle de hensyn, der skal tages.
Nu har Procesbevillingsnævnet givet accept af, at nogle prøvesager kan føres ved Højesteret den 7. december, og jeg tror, det er ganske nyttigt, at den her lovgivning bliver prøvet der, og at den finder sit rimelige administrationsleje.
Så tror jeg også, det efterfølgende er nødvendigt, at der bliver givet en klarere og mere entydig information om, hvad der er gældende ret, hvad man skal tage sig i agt for, og hvor man i øvrigt kan spørge mere detaljeret til reglernes udformning.
Men det er noget ganske andet end at ville lave om på den gældende lovgivning.
Line Barfod (EL), 2009-11-20:
Der er jo ingen, der har sagt, at rockerne skal kunne køre rundt med knive i 3 år og sige, at de var på fisketur for 3 år siden.
Altså, hvis man har en kniv, og det kan bevises over for retten, at man har den kniv, fordi man har tænkt sig at bruge den, snakker vi om nogle helt andre straffe end 7 dages fængsel.
Det, vi snakker om her i dag, er de mennesker, som absolut ikke har til hensigt at bruge kniv mod andre mennesker, altså om dem, der har et anerkendelsesværdigt formål med at have kniven.
Her er spørgsmålet: Skal de have en bøde, hvis de ikke har fået lagt kniven fra sig hurtigt nok, eller hvis de tager inden om bageren og køber et brød på vej ud på fisketuren eller andet, eller skal de have 7 dages fængsel?
Det er det, vi diskuterer, og der vil jeg bare høre, om ikke hr. Tom Behnke mener, at det skal være sådan, at man ikke kommer i fængsel, så vi ikke risikerer at få skabt flere kriminelle ved at sætte folk i fængsel, i stedet for at de får en bøde i de her situationer.
Tom Behnke (KF), 2009-11-20:
Det er mere i forhold til, at der normalt typisk ligger et beslutningsforslag, hvor man i bemærkningerne sådan i detaljer har beskrevet, hvad det er, man ønsker at opnå.
Og det kan man jo ikke gøre ved en forespørgselsdebat, for der er begrænsningen jo 150 ord.
Så derfor bliver det sådan lidt svævende, hvad det egentlig er, Folketinget har truffet beslutning om.
Det næste spørgsmål var så om, hvor meget man lægger i ordet autorisationsordning.
Jeg kunne høre i SF's ordførers tale, at hun igen og igen brugte ordet godkendelsesordning, og jeg vil bare have bekræftet, at det vil sige, at det altså ikke behøver at være en statsautoriseret tatovør, altså at man godt kan lave andre former for godkendelser, bare vi har en sikkerhed for, at vedkommende rent faktisk har kvalifikationerne, rent faktisk har lov til at være tatovør.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2009-11-20:
Jeg synes, at det, der er vigtigt, er at sikre forbrugerne.
Og forbrugerne sikrer man bedst muligt ved at stille krav til tatovørbranchen.
Jeg mener bestemt også, at tatovørerne skal indgå i den graddeling, og om det kaldes en godkendelsesordning eller en autorisationsordning, vil jeg være meget åben over for.
Jeg synes, at det, der er væsentligt i det her, simpelt hen er at sikre sig, at de har et ordentligt uddannelsesforløb, hvor der stilles nogle krav til deres videre arbejde, og hvor forbrugerne efterfølgende faktisk er bedre stillet.
Så vil jeg med hensyn til, om det er en forespørgselsdebat eller et beslutningsforslag, sige, at det jo ikke er SF, der har rejst forespørgselsdebatten.
Så det synes jeg at hr. Tom Behnke skal rette mod Dansk Folkeparti i stedet for.
Line Barfod (EL), 2009-11-20:
I Enhedslisten mener vi, det er vigtigt, at man i et moderne demokratisk samfund fastholder, at den enkelte har meget vide rammer til selv at bestemme, hvordan de ønsker at se ud, selv at bestemme deres frisurer og deres påklædning, eventuelle kropsudsmykning osv.
Det mener vi ikke er noget som man i et moderne samfund som udgangspunkt skal regulere på.
Omvendt mener vi også, at der er behov for at se på, hvor ekstremt det skal kunne være.
Vi synes, det kunne være fornuftigt, at man så samlet på det og fik en stor offentlig debat, sådan som vi nogle gange også har haft det om andre store spørgsmål, hvor det er væsentligt at inddrage befolkningen.
Det mener vi der kunne være et stort behov for.
F.eks. synes jeg jo, det kan være lidt mærkeligt, når vi nu har et forbud mod kvindelig omskæring, at vi så alligevel igen og igen kan høre, at der er læger, der foretager omskæring af unge kvinder, som har set for mange billeder af, at man ikke skal have for store skamlæber.
Det kan vi altså ikke helt forstå at man bliver ved med at kunne få foretaget i Danmark, og der synes vi måske nok, at man skal diskutere grænsen for den personlige frihed.
Vi synes, det kan være fornuftigt nok med de problemer, der er blevet beskrevet, hygiejneproblemer osv., at man kommer i gang med at få lavet en regulering, og som andre har været inde på, er det selvfølgelig afgørende, at man har brancheorganisationerne med i diskussionen af, hvordan det her så mere konkret skal udformes.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-11-20:
Jeg vil på vegne af Dansk Folkeparti gerne takke for den debat, vi har haft i dag.
Den har været rig på meninger og rig på enighed blandt partierne her i Folketinget over en bred kam, og det vil jeg gerne takke for.
Vi ser i Dansk Folkeparti frem til, at ministeren fremsætter et lovforslag inden udgangen af 2010 på baggrund af det forslag til vedtagelse, som er fremsat her i dag.
Der var et enkelt spørgsmål på et tidspunkt, ikke til mig, men til en anden ordfører, der gik på, hvorfor vi i Dansk Folkeparti har valgt en forespørgselsdebat på det her område om det her emne.
Det er simpelt hen en beslutning, som vi har truffet i Dansk Folkeparti, fordi vi synes, vi ville kunne nå langt længere i forhold til lovgivningsmæssige initiativer med en forespørgselsdebat i forhold til et beslutningsforslag, som man jo ellers også kan fremsætte her i Folketinget.
Men denne gang valgte vi en forespørgselsdebat, og jeg synes, den har udviklet sig rigtig, rigtig godt.
Vi kan i hvert fald se, at der er et stort flertal i Folketinget, der bakker op om, at vi er nødt til at have styr på tatovørerhvervet, for det duer ikke, at man kan gå ind og få sprøjtet giftige stoffer ind i kroppen med stor risiko for, at det kan udvikle allergier, hepatitis og mange forskellige ting, som bør være helt uhørt her i Danmark.
Så vi takker for forespørgselsdebatten og takker alle de partier, der bakker op om Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse.
Line Barfod (EL), 2009-11-20:
Jeg vil høre, om det forløb, der har været, i forbindelse med at vi har set, at en række personer har fået minimumsstraf på 7 dages fængsel, og at nogle har mistet uddannelse og arbejde, har fået ministeren til at overveje den her idé med at gå ind og lave minimumsstraffe, og om ikke man burde ophøre med det i fremtiden og tage det her op til revision, sådan at vi igen får fjernet den bestemmelse, hvor man også indfører minimumsstraf her, og igen overlader til domstolene at lave almindelig fornuftigt skøn over, om folk skal i fængsel eller ej.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-11-20:
For det første er det jo fuldstændig umuligt – og det ved fru Line Barfod som en i øvrigt meget kompetent advokat godt – at kommentere på enkeltsager, som har været i medierne, både fordi det principielt set vil være forkert, og fordi vi ikke ved, hvad der gemmer sig for og imod, at de pågældende har fået en konkret dom; det ved vi jo ikke noget om.
Det kan være, der er en konkret årsag til, at de pågældende er blevet idømt den dom, som de har fået landsretten.
Nu er det jo heldigvis sådan, at Procesbevillingsnævnet har sørget for, det er kommet til Højesteret, og det synes jeg vi skal afvente og så se på, om det er et problem, og i givet fald skal vi nok få det løst.
Line Barfod (EL), 2009-11-20:
Jeg beder ikke ministeren om at forholde sig til en konkret sag og heller ikke til, hvorvidt en konkret sag ved domstolene skal falde ud på den ene eller den anden måde.
Jeg spørger, om ministeren mener, at det, at man har indført en minimumsstraf på 7 dages fængsel, generelt er et problem, og at det betyder, at der er mennesker, som det ifølge masser af ordføreres udtalelser ikke har været meningen skulle rammes af den her minimumsstraf, men som bliver ramt, og som mister arbejde og uddannelse, på baggrund af at man har lavet en minimumsstraf.
Og jeg spørger, om det får ministeren til at have nogle overvejelser om, hvordan man skal lovgive i fremtiden, og om der er behov for ændringer på det her område.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-11-20:
Jeg vil kraftigt advare imod, at man kommenterer og lovgiver på baggrund af enkeltsager.
Jeg har i hvert fald ikke set nogen ordførere her sidde i retssalene og se procedurer i de pågældende sager.
Vi har nogle domstole, der dømmer ud fra den lovgivning, der er.
Og derfor synes jeg, at man som ordfører skal passe rigtig meget på med at kommentere konkrete sager, som der jo desværre er blevet gjort, og det er desværre set, at ordføreren har gjort det i forhold til knivforslaget.
Det synes jeg er meget, meget beklageligt, specielt i betragtning af at det er et stort flertal i Folketinget, som har vedtaget det her forslag.
Med hensyn til minimumsstraf vil jeg sige, at jeg generelt ikke er imod det, at regeringen generelt ikke er imod det.
Vi har nu bedt et udvalg om at se på det hensigtsmæssige i at anvende minimumsstraf, og af hensyn til domstolsbehandlingen og det politiske system indfører vi derfor ikke flere minimumsstraffe, før det udvalgsarbejde er færdigt.
Men jeg kan sige, at det har hjulpet med minimumsstraf i forbindelse med våbenbesiddelse.
Så sent som i går var jeg ude at besøge en politikreds, som sagde, at det simpelt hen har fået effekt, at der er kommet en straf på minimum 1 års fængsel for besiddelse af våben.
Det har en konkret effekt, at man også kan afsige straksdomme, så den slags kriminalitet kan fås væk fra gaderne med det samme.
Så det hjælper altså i det tilfælde.
Morten Østergaard (RV), 2009-11-20:
Det bliver jo spændende at se, hvordan man vil forholde sig til, om der er et problem, uden at kommentere den konkrete sag.
Det bliver nok vanskeligt, ikke?
Næh, det, vi diskuterer, er bagatelgrænsen eller banalitetsgrænsen: Hvad skal straffen være i de tilfælde, hvor nogen begår en bommert a la den, vi har hørt om, hvor en butiksansat har en hobbykniv liggende i bilen?
Hvor skal bagatelgrænsen være?
Der vil jeg bare spørge, om ikke justitsministeren i det mindste ikke kan gøre sig nogle overvejelser om, hvorvidt man alligevel ikke er gået for vidt her ved at have en bagatelgrænse, som er så snæver, at tilsyneladende helt almindelige mennesker skal have ødelagt deres fremtid.
Det gør det jo kun mere ironisk, kan man sige.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-11-20:
Jeg er meget glad for, at hr. Morten Østergaard kender så meget til den konkrete sag, at han kan sige, at vedkommende ikke skulle have været idømt en straf.
Det synes jeg er ret bemærkelsesværdigt – imponerende.
Sagen er den, at et bredt flertal i Folketinget vedtog knivloven, fordi vi ville have knivene væk fra gader og stræder, bl.a. fordi en ung mand var blevet dræbt i København, og fordi vi så forskellige knivepisoder.
Jeg står fuldt og fast bag den knivlov, der blev vedtaget.
Det, vi skal have Højesteret til at vurdere – og derfor er man nødt til at vurdere det bagefter – er, om de konkrete sager, som landsretten har dømt, er vurderet på en rigtig måde i forhold til lovgivers intention.
For der er nemlig mulighed for, at man ikke får 7 dages fængsel for at bære kniv, hvis man har et anerkendelsesværdigt formål, hvis man er i et svinkeærinde osv., og der må Højesteret jo så definere det.
Hvis der så stadig væk er et problem, vil det være sådan, at der efter regeringens mening stadig væk bør være fængselsstraf for at bære kniv i det offentlige rum.
Men det kan være, vi skal have præciseret nogle regler for, hvornår man skal have den fængselsstraf.
Morten Østergaard (RV), 2009-11-20:
Bare for at vi ikke taler os fra hinanden, vil jeg sige, at det jo er domstolene, der må afgøre det i forhold til de love, vi har vedtaget, men til gengæld må vi åbent og ærligt stå til regnskab for, hvad det er for en lovgivning, vi har lavet.
Ministeren var jo i sit svar selv inde på – ligesom han også har været det i sit svar til Det Radikale Venstres retsordfører på spørgsmål S 1262 – at man jo netop konkret virkelig har anstrengt sig for at indsnævre de formildende omstændigheder.
Det er jo formentlig så det, domstolene reagerer på.
Det skal vi nok få en god diskussion af.
Det, jeg prøver at få ministeren til at forholde sig principielt til, er, om ikke der bør være en bagatelgrænse, og om ikke man her helt overordnet kan sige, at de knive man gerne vil have væk fra gaden, er dem, folk stikker i lommen, fordi de vil ud i nattelivet og være bevæbnede, og om man, uanset hvad der er af forskellige konkrete sager, så ikke alligevel har en eftertanke i forhold til, om bagatelgrænsen her er blevet sat for højt.