runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 2009-12-09:
Nu er det amerikanske efterretningsrapporter, der ifølge en amerikansk avis siger, at det er 10 pct., der er Taleban, og 90 pct., der er alt mulig andet lige fra forbrydere til folk, der bare ikke vil finde sig i, at det er USA, der skal bestemme, altså en bred vifte.
Men der er jo ingen tvivl om, at jo stærkere USA og NATO står på det punkt, der hedder, at man vil bestemme i Afghanistan – og det er jo det, der sker nu, ved at man så massivt bygger op med egne styrker og med styrker, man køber sig til – jo mere vokser modstanden.
Og det er derfor, jeg siger, at vi ikke skal stikke af, og det er jeg faktisk en af dem der har sagt i meget lang tid i den her debat.
Vi har været imod at deltage i NATO-styrken dernede, men vi har sagt, vi skal gøre noget andet.
Det er derfor, jeg siger, at det her er den forkerte vej, at det bare gør tingene endnu værre, og at det bare giver en Vietnam-udvikling.
Det endte med, at man sendte mange, mange flere.
Man kom godt nok også hjem til sidst, men det var som taber med halen mellem benene og med folk hængende på helikoptere fra ambassaden i Saigon, og det mener jeg altså ikke er noget at gentage, uanset hvad man så mener om udviklingen i Vietnam siden.
Derfor vil jeg spørge: Er der ingen overvejelser om, at man ikke bare skal buse på med endnu mere militær, endnu flere døde amerikanske soldater, endnu flere døde danske soldater og endnu flere døde afghanere?
Skulle man ikke begynde at overveje en helt anden strategi, som gør, at man får gang i den her fredelige udvikling og på den baggrund kan begynde at drømme om at få nogen ind, som man kan kalde neutrale styrker?
For det er jo noget ganske andet end at få andre ind, som bare er en del af vores del af kampen.
Per Stig Møller (KF), 2009-12-09:
Situationen er uhyggelig de steder, som hr. Qureshi nævner.
Men Human Rights Watch kan ikke have været så ensidige, for der er kvinder, der for øjeblikket arbejder i erhvervslivet, hvad de ikke gjorde under Taleban.
70 pct. af vores mikrokreditter går til kvinder, så de kan lave mindre beskæftigelsesarbejder og mindre virksomheder osv., systuer osv.
Der er kvindelige skolelærere.
Der er en fremgang for kvinderne, som der ikke har været før, men det betyder da ikke, at vi er ved vejs ende, for selvfølgelig er der stadig væk mange områder, hvor det, som hr. Qureshi siger, sker.
Derfor har vi polititræning, og derfor har vi Kai Vittrup, som er meget, meget estimeret, derude.
Derfor ønsker vi at øge træningen, at sørge for mere lov og orden og sørge for, at der gøres en indsats mod korruption.
Derfor tager vi også affære, når der f.eks. kommer retssager vedrørende kvinder, hvor det også er lykkedes os at få ændret afgørelserne derude ved at tage kvindernes parti.
Så det drejer sig om lov og orden, det drejer sig om at få et retssamfund, og det drejer sig om, som der står i Afghanistanaftalerne, kvindernes ligestilling, som også skal implementeres.
Men man kan ikke sige, at situationen for kvinderne er ringere nu, end den var før.
Der er også fremgang på andre områder – og nu var det et meget sort billede før: Sundhedstilstanden er langt bedre end før, spædbørnsdødeligheden er langt mindre end før, økonomien er bedre end før, og den offentlige debat er mere mangfoldig end før, så der er da sandelig også fremskridt.
Lad nu være med at gøre det sådan fuldstændig sort, for det er det heller ikke.
Frank Aaen (EL), 2009-12-09:
Der er ufattelig mange tal, og de, der spørger, bestemmer også tit, hvilket svar de får.
Jeg vil bare sige, at vurderingen er, at det går baglæns, og nu kan vi se frem til en periode på i hvert fald et par år og sikkert længere, hvor der vil være endnu skrappere kampe i Afghanistan.
Det er der, jeg siger, at man må gå en anden vej, for så længe kampene er det centrale, så længe den militære magt er den centrale, tror jeg, at opbakningen til modstanden – og jeg sagde udtrykkeligt til modstanden, ikke til Taleban – vokser.
Ministeren ved udmærket godt, at når jeg siger neutrale styrker, er det jo ikke, fordi de skal være neutrale i forhold til Al-Qaeda og den slags, nej, så er det, fordi vi skal have nogle andre ind end dem, der er en del af USA's og NATO's besættelse.
Man opfattes i dag som besættelsesmagt, og der skal vi have nogle andre ind.
Der tror jeg på at man ved at lave aftaler med forskellige grupper og ved at sætte gang i den civile genopbygning også kan forestille sig en udvikling, hvor neutrale styrker kommer ind og hjælper til at sikre, at der ikke bare bliver et tomrum, men at man forhindrer de mest ekstremistiske kræfter udefra i at komme tilbage.
Per Stig Møller (KF), 2009-12-09:
Der mener jeg igen at hr. Frank Aaen er ved at nærme sig noget, som vi godt kan være enige om – og det er jo selvfølgelig ikke så heldigt, når det er hr. Frank Aaen – for det er præcis noget af det, der skal til.
I de områder, som efterhånden er blevet så fredelige, at de civile og den civile udvikling kommer til at dominere, ville det da være dejligt, om man så kunne bruge afghanske styrker eller andre regionale styrker til at sikre, at f.eks. vandværket ikke bliver sprængt i luften.
Der skal jo bare en bombemand til at sprænge et vandværk i luften – eller det elektricitetsværk, som vi talte om sidst, og som Tadsjikistan kan lægge i Nordafghanistan på grund af deres vandkraft.
Der ville det være fint, om tadsjikkerne kunne beskytte disse ting, så man også kan se, at det er andre end os, der kommer ind og beskytter tingene.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi er enige om, at det altså drejer sig om at holde Taleban væk.
Det drejer sig altså også om at undgå alle de der krigsherrer og narkobaroner og korrupte folk, der laver bortførelser osv.
Der bruger vi så for øjeblikket militæret, og vi ønsker at få mere afghansk militær ind til at varetage de opgaver.
Vi er fuldstændig indstillet på, at vi også skal have andre styrker ind, og det arbejder vi også på, så det ikke bare hovedsagelig er vestlige styrker.
Man får altså ikke nogen udvikling uden sikkerhed, men man får heller ikke nogen sikkerhed uden udvikling.
Det er det spor, vi kører ad.
Kamal Qureshi (SF), 2009-12-09:
Jeg vil tillade mig at tage sådan et moderne værktøj som den computer her med, for jeg har en artikel her, som jeg gerne vil referere til.
Det er en undersøgelse fra Human Rights Watch, som er omtalt i et ritzautelegram, jeg vil referere til.
Årsagen til, at jeg bad om ordet nu, er sådan set, at Human Rights Watch i Afghanistan i sin menneskerettighedsrapport for nylig skriver, at situationen for kvinder i Afghanistan er uhyggelig på alle områder.
Der står sådan set i rapporten, at på trods af at vestlige soldater har været 8 år i landet, er undertrykkelsen af de afghanske kvinder stadig et omfattende problem.
Og så står der længere nede i ritzautelegrammet, som også er et reuterstelegram, at kvindernes situation er blevet sådan, at kvinder bliver udsat for voldtægt, som ikke bliver anmeldt, fordi de er bange for at anmelde voldtægt; de oplever, at politiet ser gennem fingre med det; de oplever, at de bliver anmeldt for utroskab, når de anmelder voldtægt; og i nogle tilfælde bliver de dræbt.
Der står faktisk også i rapporten, at Karzai har gennemført en lang række love og regler og ser igennem fingre med nogle forhold, som er værre end dem, der var under Taleban.
Så spørgsmålet, jeg har til ministeren, er: Når nu ministeren konstant nævner, hvad jeg sådan set er enig i, at kvindernes forhold i Afghanistan er en vigtig prioritet, hvordan kan det så være, at situationen for afghanske kvinder efter 8 års tilstedeværelse af allierede styrker ikke er blevet markant bedre?
Per Stig Møller (KF), 2009-12-09:
Sidste gang var vi også inde på neutrale styrker, og der havde vi en lille ordveksling.
Der findes ikke nogen neutralitet der, der er det vores pligt at engagere os mod Taleban, for der er ikke en neutral situation i forhold til det gode og det onde – der må vi stå op mod det onde.
Men lad det nu ligge.
Vi har gjort det fra dansk side hele tiden.
Vi sagde, at der skulle være tre spor: Det militære, det humanitære og det genopbyggende.
Det er det fælles spor.
Så skal vi have styrket det civile element, og det vil også være den danske politik ved London-konferencen den 28. januar.
Vi skal have gjort donorkoalitionen bedre, vi skal også sørge for, at der kommer flere trænere, og vi skal have aktiveret og øget træningen, så flere afghanere også er involveret i sikkerheden, sådan at afghanerne føler, at det er deres egne folk og ikke nogen, der kommer udefra, som står for sikkerheden – og så skal de være ukorrupte.
Vi er jo i den situation, at den største del af befolkningen ønsker vores tilstedeværelse.
Tal viser, at kun 4-7 pct. overhovedet sympatiserer med Taleban.
Man terroriseres af Taleban, og derfor tror jeg, at de der 90 pct. er glade for, at vi er der, og 42 pct. føler altså også, at de har større tillid til fremtiden end før, mens kun et stykke under 40 pct. har en mere negativ opfattelse.
Så der er altså også i afghanernes sind en opfattelse af, at der sket fremskridt i forbindelse med det, der foregår.
Martin Henriksen (DF), 2009-12-09:
Nu har det været nævnt, at der ligesom på plejeboligområdet, altså på ældreområdet, skulle være en 2 måneders ventegaranti til handicapboliger – ministeren har også været lidt inde på det – og jeg synes også godt, at man kan arbejde videre med de tanker og se på, om det er en mulighed.
Jeg siger ikke, at man skal gøre det, men jeg synes i hvert fald, at man skal holde døren åben, fordi det, man hidtil har brugt over for kommunerne, måske ikke så meget er pisk, hvor man har sagt, at det her skal de levere, men mere gulerod, hvor man eksempelvis på forskellig vis har gjort det mere attraktivt at bygge handicapvenlige boliger.
Det synes jeg at man skal fortsætte med, men det kunne også være interessant at høre, om regeringen og ministeren har gjort sig nogle tanker ud over en mulig garanti, om der er andre nye redskaber, som ministeren mener at man kan tage i brug for at gøre det endnu bedre på området.
Karen Ellemann (V), 2009-12-09:
Jeg synes sådan set, at værktøjskassen til at sørge for, at rammerne er i orden, så man kan få opført flere moderne almene handicapboliger, er det væsentlige.
Og når den kommunale grundkapital i hele 2010 er nedsat til 7 pct., så synes jeg i høj grad, at rammerne er til stede.
Til hele diskussionen om en garanti: Vi har jo i dag en plejeboliggaranti, og en plejeboliggaranti har ikke knyttet en alder til sig.
Den er til borgere, der har behov for en plejebolig, altså har behov for pleje, og derfor kan det jo netop også være borgere med et handicap, som er på en pension.
Derfor synes jeg sådan set, at vi gør rigtig meget, der går i den rigtige retning.
Med en finansieret ramme på 20 mia. kr. til anlæg i 2010 skal jeg nok love for at der er fornuftige rammer til at kunne fortsætte ad den vej.
Yildiz Akdogan (S), 2009-12-09:
Tak for det.
Det er godt at høre, at regeringen og støttepartiet kan rose hinanden her i spørgetiden, men det er jo reelt et faktum, at vi altså helt præcis har 6.432 mennesker, hvis boligsituation er sådan, at de hver bor på 28 m².
Det er en kendsgerning, det kan vi ikke komme uden om, og det er ministeren også nødt til at forholde sig til.
Hvad enten det er unge eller voksne handicappede, vi har at gøre med, så har alle brug for gode fysiske rammer.
Det håber jeg også at ministeren er enig i.
Nu, hvor vi lever i et velfærdssamfund og regeringen er så glad for at have iværksat så mange gode initiativer, vil jeg gerne høre: Synes ministeren, det er værdigt i et velfærdssamfund, at vi har nogle mennesker med handicap, der bor under så dårlige og kummerlige forhold, at de ikke engang har adgang til eget bad eller har køkkenfaciliteter?
Det kunne jeg godt tænke mig at høre ministerens vurdering af.
Karen Ellemann (V), 2009-12-09:
Det er jeg fuldstændig enig i.
Vi har taget et stort sejt træk i den retning, for det var tankevækkende, at der i 2001 faktisk var 1.600 personer under 60 år på deciderede plejehjem.
Det tal har vi fået nedbragt markant.
Jeg må bare sige, at det er den rigtige vej, og det er den vej, vi skal fortsætte ad.
Og med de økonomiske rammer, som regeringen sammen med Dansk Folkeparti sørger for at give kommunerne, forventer jeg selvfølgelig også, at kommunerne kan løfte den opgave.
Meta Fuglsang (SF), 2009-12-09:
Skal ældre mennesker, der flytter på plejehjem i en anden kommune end den, som de hidtil har boet i, i fremtiden være bundet til den gamle kommune i form af, at det er den, som har kompetencen i forbindelse med støtte efter serviceloven?
Skriftlig begrundelse
Ældre mennesker vil ind imellem gerne på plejehjem i en anden kommune end den, hvor de hidtil har boet.
Det kan blandt andet handle om, at de gerne vil bo i nærheden af deres pårørende.
Efter de gældende regler er det bopælskommunen, der er handlekommune i forbindelse med støtte efter serviceloven, mens den gamle kommune betaler.
Nu vil regeringen ændre i disse bestemmelser, og spørgsmålet er så, om ældre mennesker i den pågældende situation i fremtiden vil være bundet af den gamle kommune som den, der bestemmer.
Og at de i realiteternes verden altså ikke kan flytte.
Spørgsmålet lyder: Skal ældre mennesker, der flytter på plejehjem i en anden kommune end den, som de hidtil har boet i, i fremtiden være bundet til den gamle kommune i form af, at det er den, som har kompetencen i forbindelse med støtte efter serviceloven?
Karen Ellemann (V), 2009-12-09:
Nej, selvfølgelig har jeg ikke nogen glæde af, at der er mennesker, der bor i utidssvarende boliger, og det er jo netop også derfor, at vi sikrer, at kommunerne har rammerne, sådan at de enten kan sørge for at få bygget nogle nye eller sørge for at få forbedret dem, der er utidssvarende i dag.
Det er jo lige præcis det, der er hele forudsætningen for, at vi kan komme utidssvarende boliger til livs.
Så det må være en helt klar enighed, vi har her, og jeg er da også glad for, at spørgeren anerkender, at rammerne sådan set er i orden for, at den her opgave kan løses, for den skal løses.
Meta Fuglsang (SF), 2009-12-09:
Jamen det er jo som en indledning i hvert fald et positivt svar at få, for min bekymring er selvfølgelig, om man indfører en eller anden form for stavnsbånd for ældre medborgere, hvis man gør det afhængigt af den kommune, som de gerne vil flytte fra.
Men jeg vil egentlig gerne uddybe spørgsmålet, for vi ved jo godt, når vi kigger på den gruppe, der er tale om, altså ældre mennesker, at der sådan er forskellige situationer, og jeg ved, hvis jeg skal kommentere selve det, der er sendt til høring, at der jo er nogle, der opfatter det sådan, at det her også omfatter ældre borgere med plejebolig og sådan nogle ting.
Så hvis man nu er en ældre, som skal visiteres til en ældrebolig og man gerne vil visiteres til en anden kommune, eller hvis man er en ældre, som bor i en plejebolig eller ældrebolig og gerne vil flytte fra den til en tilsvarende i en anden kommune, eller hvis man har et andet behov, som er omfattet af det her, og man gerne vil flytte, er der så forskel på, hvordan man bliver behandlet, eller er det sådan, at vi har et princip om, at man, når man er ældre, selvfølgelig skal kunne flytte frit, og at man skal kunne gøre uden bekymring for, hvilken kommune der har den ene eller anden forpligtelse?
For for mig at se er det spørgsmålet om valgfrihed, og jeg håber, da det i hvert fald er et begreb, som vækker nogen genklang hos ministeren, at valgfriheden er vigtig, og at jeg altså kan regne med, at man fastholder den her valgfrihed for ældre til at flytte, uanset hvilken situation de er i.
Karen Ellemann (V), 2009-12-09:
Det er vist nødvendigt lige at få præciseret noget om Arbejderbevægelsens Erhvervsråds undersøgelse.
De lavede jo også sidste år en lignende undersøgelse, og det er så den undersøgelse, de nu har opdateret i år.
Men det gør den beklageligvis ikke bedre.
Den faglige kvalitet af AErådets undersøgelser plejer sådan set at være i orden, men det er den ikke her.
For hverken den gamle eller den nye undersøgelse giver altså et dækkende billede af de investeringer, som er foretaget på handicapområdet.
Skal det fulde billede med, og det skal det jo, når man kommer med sådan nogle påstande, må det med, at der siden 2001 er ydet mere end 0,5 mia. kr. i satspuljemidler til handicapboliger.
Det har man fuldstændig udeladt i de her tal, og dermed er billedet altså ikke retvisende.
Det er nemlig penge, som hjælper kommunerne med at leve op til deres forsyningsansvar på området, og de her satspuljemidler har jo netop gjort det muligt at få nedlagt eller ombygget de her utidssvarende boliger i forbindelse med de botilbud, som vi taler om, og få etableret 1.500 nye moderne almene handicapboliger, bl.a. også til fysisk handicappede.
Og så kommer altså også det, som jeg nævnte indledningsvis, nemlig at kommunerne og de daværende amter i den periode yderligere har opført 3.400 almene handicapboliger.
Kommunernes tilskud til de her boliger indgår heller ikke i den opgørelse, som AErådet har offentliggjort.
Derfor er jeg altså nødt til at få korrigeret i forhold til den undersøgelse, som er yderst mangelfuld.
Yildiz Akdogan (S), 2009-12-09:
Jeg synes egentlig, ministeren skal svare på spørgsmålet i stedet for at kritisere, hvordan de forskellige analysefolk har fundet de forskellige tal.
Jeg synes også, det er vigtigt, at ministeren prøver at tage ansvar for sit område i stedet for bare at sige, at det er kommunalbestyrelsernes pligt at gøre noget ved de utidssvarende boliger.
Det er rigtigt, at kommunalbestyrelsen er den myndighed, der skal sørge for, at der er tidssvarende boliger, men det er jo regeringens opgave at sikre kommunerne gode rammevilkår og -betingelser for at etablere boliger til de voksne mennesker med handicap.
Det er rigtigt, at regeringen har udvidet kommunernes anlægsrammer, men spørgsmålet er, om det er godt nok.
Spørgsmålet er igen, om ikke man skulle se på, hvad ministerens ansvarsområde er.
Tallene taler for sig selv.
Vi har en tredje af vores handicappede borgere, der bor på under 20 m2.
Vi har nogle mennesker, der ikke har køkken og eget bad.
Jeg vil egentlig gerne have, at ministeren forholder sig til det i stedet for at jonglere rundt med nogle tal.
Så jeg vil gerne høre, hvad ministeren siger om de utidssvarende boliger, og hvad hun egentlig har tænkt sig at gøre ved det.
Karen Ellemann (V), 2009-12-09:
Jeg er nødt til at svare på de spørgsmål, jeg får, og når det påstås, at man har en sandhed fra en rapport, hvor der virkelig er åbenlyse mangler, er jeg altså nødt til at bruge noget af taletiden på at redegøre for de mangler, så man i hvert fald debatterer ud fra det samme oplyste grundlag, hvor man altså har samtlige oplysninger med.
Men lad mig i øvrigt svare meget konkret på den øvrige del af spørgsmålet også.
Selvfølgelig er det ikke regeringens politik at foretage forringelser for mennesker med handicap, tværtimod, og det viser vores initiativer da heldigvis også.
Jeg vil netop tage fat i aftalerne om kommunernes økonomi.
Der har jo været aftalt plads til en realvækst i kommunernes budgetter hvert eneste år under den her regering.
Og i årene 2001-2007 er driftsudgifterne til handicappede og socialt udsatte voksne steget med 2,8 mia. kr. svarende til en gennemsnitlig årlig vækst på 2,3 pct. Til spørgsmålet om det her med så at kunne bygge tidssvarende handicapboliger vil jeg sige, at jeg synes, det er vigtigt at få pointeret, hvad det er for nogle rammer, regeringen stiller til rådighed, for at kommunerne netop kan få opført flere moderne almene handicapboliger.
Der er jeg nødt til ganske kort – for lampen blinker – at nævne, at den kommunale grundkapital for plejeboliger i 2008, 2009 og 2010 er nedsat til 7 pct.
Maksimumbeløbet til byggeri af almene plejeboliger er forhøjet i en lang række kommuner.
Kommuneaftalen for 2010 giver kommunerne en mulighed for en anlægsramme på 20 mia. kr.
Så jeg må sige, at kommunerne har særdeles gode muligheder for at ombygge eller nedlægge små og utidssvarende botilbud.
Martin Henriksen (DF), 2009-12-09:
Det kan nok gøres meget kort, for det, jeg egentlig vil spørge om, gav ministeren sådan set her til sidst svaret
Jeg synes, at det er væsentligt, at man får et nuanceret billede af det her, for i følge Danmarks Statistik, hvilket ministeren også var inde på til sidst, er det rent faktisk sådan, at antallet af dem under 60 år, der var på plejehjem, herunder også unge med handicap, er blevet nedbragt fra cirka 1.600 personer.
Det var et forholdsvis stort tal, da VOK kom til.
Det er som sagt nu nedbragt.
Det er selvfølgelig en udvikling, der går lidt i den forkerte retning, men set i forhold til, hvordan det var, da regeringen med støtte fra Dansk Folkeparti kom til, er det altså en forbedring.
Jeg synes, det er rigtig godt, at hvis det, der kan komme ud af debatten i dag, er, at de andre partier også anerkender, at der er sket forbedringer, og at vi alle sammen i fælles flok kan arbejde videre med at få endnu flere forbedringer på området, så unge mennesker selvfølgelig ikke skal være på et plejehjem, hvis de har behov for en handicapbolig, der er tilrettet deres behov.
Karen Ellemann (V), 2009-12-09:
Det synes jeg er et meget konkret forslag, om vi kan indføre en decideret handicapboliggaranti.
Vi har jo en plejeboliggaranti, og plejeboliger er til personer med behov for pleje.
Derfor kunne man måske se på, hvordan plejeboliggarantien i højere grad blev målrettet personer, som også har et handicap.
Det er i hvert fald et område, som jeg er optaget af, og som jeg gerne undersøger nærmere.
Anne Baastrup (SF), 2009-12-09:
Det var en rigtig god oplysning, som ministeren kom med.
Det er der jo ikke.
Men det ville være meget, meget fint, hvis vi kunne få gennemført, at unge mennesker ikke skal sidde et år på et plejehjem og vente for at få en handicapvenlig bolig.
Det er ikke en værdig behandling af mennesker med handicap, og jeg er glad for, at ministeren nu har helt andre vinkler på det, end dengang jeg for et halvt år siden havde ministeren i samråd.
Karen Ellemann (V), 2009-12-09:
Jeg er optaget af, at plejeboliggarantien virker.
Vi har drøftet mange gange på mange samråd, hvordan vi får de oplysninger.
Vi har også haft mange drøftelser om, hvordan de enkelte kommuner opgør ventelisterne, og om det er det reelle billede, for det er jeg sådan set også optaget af.
Man kan jo godt møde borgere, der står på en venteliste, og som sådan set allerede har en egnet bolig, men ønsker sig en bolig i et andet område i kommunen, og derfor fremstår som nogle, der venter på en bolig, men som reelt har en bolig og blot har et ønske om en anden type bolig.
Derfor er det jo væsentligt, at man – det har jeg faktisk indgået drøftelser med KL om – prøver at finde en god måde at opgøre ventelister på, så vi får et reelt billede og ikke har nogen misvisende billeder.
Må jeg lige supplerende sige om unge med særlige behov, at vi jo, i øvrigt også sammen med SF, i Folketinget afsatte satspuljemidler til området – den her BOHANDI-pulje – som havde til formål at tilskynde kommunerne til at få bygget flere almene handicapboliger og nedlægge eller ombygge de mindste botilbud efter serviceloven.
Det har medført, at der er blevet oprettet ca. 1.500 tidssvarende almene handicapboliger.
Så har vi jo også givet støtte til alle de her andre boliger.
Det tal har vi altså år for år fået nedbragt, så der i 2009 er godt 200 tilbage.
Så der er stadig væk noget at forbedre, men det er dog en markant nedbringelse af tallet, som jeg synes at vi kan være tilfredse med.
Anne Baastrup (SF), 2009-12-09:
Når ministeren nu synes, at det går så godt med alle de penge, som kommunerne har fået bl.a. til det her område, vil jeg gerne spørge ministeren: Hvad er ministerens problem med at indføre en ventetidsgaranti, så mennesker, der har et handicap, og som har brug for en handicapvenlig bolig, maks. har en ventetid på 2 måneder?
Det synes jeg ville være en løsning på problemet.