Kim Mortensen (S), 2007-05-25:
Til transportministeren vil jeg sige: Tak for redegørelsen, tak for den positive invitation til energiforhandlingerne.
Både Socialdemokratiet og jeg er glade over, at der nu er kommet positiv vilje til et energimæssigt skifte.
Vi ved alle, at hensynet til forsyningssikkerhed, til miljø og klima trækker i samme retning, nemlig mod en udfasning af de fossile brændsler i energiforsyningen over en årrække samt et alsidigt miks af energiteknologier til at realisere denne udfasning.
Regeringens nye signaler inden for energi og miljø skal naturligvis hilses velkommen, om end de har været længe undervejs.
Det har der været sagt og skrevet en hel del om, siden statsministeren besøgte George Bush sidste år og fik øjnene op.
Den alvorlige del af festen er jo, at energisektoren i disse år står over for nogle store udfordringer, om end de ikke er uoverkommelige, men man skal jo ikke lade sig skræmme af tallene, man kan jo selv vælge, hvordan man vil definere udfordringen.
Man kan sige, at andelen af vedvarende energi skal stige fra 7 pct. i dag til 20 pct. på 13 år.
Man kan også vælge at sige, at andelen af fossile brændsler skal reduceres fra 93 pct. til 80 pct. på 13 år.
Det er ca. 1 pct. om året, og når man så oven i købet ved, at vi i gennemsnit udskifter 2 pct. af forsyningskapaciteten om året, ja, så betyder det jo bare, at vi skal flytte halvdelen af investeringerne fra den fossile verden over til vedvarende energi.
Så det, man skal passe på, er jo, hvornår man vælger at bruge ordet ambitiøs.
Men at vi har nogle store udfordringer foran os, skal der ikke lægges skjul på, udfordringer, der både handler om penge og om folkeligt engagement.
Eksempelvis den hektiske diskussion om placeringen af de store landbaserede møller viser, at vi skal passe på ikke at mindske det folkelige engagement.
Hvis den eneste mulighed for at opføre vindmøller på land er, at det skal ske efter et landsplandirektiv, så har vi allerede tabt kampen om befolkningens opbakning.
Der er derfor behov for mere varierede løsninger og behov for at skabe ejerskab til de teknologier og anlæg, som skal sikre vores energiforsyning.
Derfor skal energipolitikken også bæres af brede flertal i Folketinget.
Vi skal være mange, der står skulder ved skulder, også når der skal træffes upopulære beslutninger.
Vi skal passe på med at tro, at vejen frem alene vindes ved større investeringer i forskning.
Selvfølgelig er det vigtigt, men det er ikke tilstrækkeligt.
Med det nye udviklings- og forskningsprogram, EUDP, har Socialdemokratiet bidraget til et skridt i den rigtige retning, men EUDP-programmet er kun første skridt.
Der er behov for mere, hvis de mange lovende teknologiske muligheder skal sætte sig spor i form af dansk produktion og danske arbejdspladser.
Derfor bør der også skabes en ny pulje, hvor vi politisk kan udpege og støtte nye lovende, men også umodne teknologier.
Dernæst skal vi huske, at teknologi skabes af mennesker, mennesker med faglighed og vilje.
Og her er det for snævert alene at kigge på forskerne i de hvide kitler.
Vi bliver nødt til at have blik for kompetencerne hele vejen rundt i energisektoren.
Der skal jo være hænder og hoveder til at få al den nye teknologi drevet og indpasset.
Produktionen skal jo ske her hos os, både når det gælder energi og energiteknologi.
Vi skal derfor sikre, at der er en forbindelse fra grundforskningen på universiteterne til de mere kommercielle aktiviteter i EUDP-programmet, og sikre, at uddannelsessystemet på alle niveauer giver os de kvalificerede medarbejdere, der er brug for i energisektoren.
Der er brug for en forstærket indsats på en række områder, der kan spille sammen med den energipolitik, der skal bane vejen for udfasning af fossile brændsler.
Der skal skabes de nødvendige rammer, som kan understøtte den kommende omlægning af energisystemet.
Den nødvendige plan for infrastrukturen skal på plads, og den skal selvfølgelig hænge sammen med både danske og europæiske mål og virkemidler.
Planen skal indeholde både et bud på ledninger i jord, højspændingskabler i jorden, styrkede udlandsforbindelser, fleksible elmålere i de danske hjem.
Og så skal vi have en kritisk gennemgang af det lov- og regel- og afgiftsgrundlag, der i dag styrer vores valg af teknologier og brændsler og ikke mindst blokerer for, at energirigtige løsninger kan anvendes.
Det må vi have ryddet op i, så markedet kommer til at virke på den gode måde, hvor de bæredygtige teknologier vinder konkurrencekraft og de dårlige taber.
Vores lovgivning skal naturligvis ikke stå i vejen for, at vi altid bruger de energirigtige løsninger.
Regeringen har som bekendt efter 2 års betænkningstid nu fremlagt sine ambitioner for energiområdet.
Det er naturligvis positivt, og vi kan så håbe på, at dette foreløbig er den sidste af de årlige redegørelsesdebatter, hvor regeringen henviser energipolitiske diskussioner til kommende energiforhandlinger.
Derfor hilser vi naturligvis også invitationen velkommen, når vi forventeligt i juni måned, når regeringen kommer med et forhandlingsudspil, starter på energiforhandlingerne.
Vi skal være langt mere ambitiøse end det, regeringen foreløbig har lagt op til.
Jeg mener ikke, vi skal fedtspille ved at lægge os på minimumsmålene for EU’s indsats.
Danmark skal være et mekka, når det handler om energiløsninger til gavn for klimaet og eksporten.
I energiforhandlingerne vil vi derfor lægge op til langt større krav om reduktion i energiforbruget.
Vi vil have et fald i energiforbruget.
Vi vil have flere investeringer i vedvarende energi, dvs. vind og biomasse.
Og så vil vi have en hjælpende hånd til den nye teknologi, der skal lægge grunden til de fremtidige energiindustrier.
Det betyder også, at vi har en række bud, som vi selvfølgelig vil berige regeringen med inden forhandlingerne.
Som jeg har sagt tidligere, så skal vi have indfriet den politiske aftale fra 2004.
Danmark skal være det land, der går forrest i kampen mod klimaforandringer.
Vi vil have et reelt fald i energiforbruget, kurven skal knække nedad; vi vil have mere vedvarende energi i energisystemet, her skal kurven knække opad; vi vil have et mere intelligent system, der kan sikre indpasningen af den øgede mængde vindkraft i elsystemet; og vi vil have en sammenhæng med det europæiske energimarked.
Vi vil også have en udbygning af biogaskapaciteten, og vi vil have en plan for, hvordan store mængder biomasse og affald kan fortrænge kul i kraft-varme-produktionen.
Så skal vi også i energiforhandlingerne have fat i transportsektoren og det stigende CO2-udslip gennem en række tiltag, der skal være med til at mindske CO2-udslippet.
Vi vil have danske udviklings- og uddannelseskompetencer i verdensklasse, så vi kan forsyne energisektoren med den viden, teknologi og uddannet arbejdskraft, der er brug for.
Og så anbefaler vi præcis ligesom energiministeren, at man får en bred politisk aftale her i Folketinget.
Mit spørgsmål er jo egentlig, om hr. Lars Christian Lilleholt er enig i, at det, vi nu skal i gang med at forhandle om, er aftaler, der ligger ud over aftalerne fra 2004, altså der, hvor vi blev enige om, at der skulle opstilles flere vindmøller på land, flere vindmøller på havet og der skulle være en udbygning af biogasanlæg.
Det har vi jo sådan set nogle aftaler om, hvor vi også har appelleret til, at regeringen fremlægger en plan for, hvordan vi når det.
Er hr. Lars Christian Lilleholt ikke enig med os i, at forudsætningen for, at man kan lave en yderligere energiplan, næsten er, at der bliver fremlagt en dokumenterbar plan for, hvordan man når det, vi allerede en gang er blevet enige om?