Karin Nødgaard (DF), 2013-01-11:
Motion er godt både for motionisten og for eliteidrætsudøveren.
Det er godt for den enkeltes sundhed, det giver øget velvære, og ofte har det positive, sociale sidegevinster, hvor vi kan etablere en omgangskreds, som deler vores interesse for en idrætsgren eller motionsform.
Vi kan få oplevelser, som er uvurderlige på kort og på lang sigt.
Vi føler en øget livskvalitet, og det er vel noget af det ypperste, et menneske kan opnå.
Desværre sker der af og til det, at disse positive gevinster ved motion overskygges af et udefrakommende monster, som man vel nærmest kan udtrykke det, som noget, der vil besætte ens krop, og det er dopingens uvæsen.
Desværre er denne tendens blevet mere og mere hyppigt forekommende, og mange fristes desværre, primært i ungdomsårene, til at dope sig for at kunne præstere mere fysisk og for at kunne få et udseende, som i mine øjne helt fejlagtigt opfattes som ideelt.
Og de skader er alvorlige.
For den enkelte er det sygdomme, som kan være livstruende, og for samfundet har det endvidere store økonomiske omkostninger.
Når Dansk Folkeparti er med til at fremsætte dette forslag, som vi behandler nu, om en øget strafferamme fra 2 til 6 år, skyldes det, at der gennem årene er set en øget omsætning og lettere tilgængelighed til at købe dopingmidler.
De er blevet lettere at få fat på, og der sker en øget kommunikation på nettet om, hvorledes visse stoffer virker, hvordan de bruges, samt hvor man får fat i disse præstationsfremmende midler.
Desværre har politiet ikke på nuværende tidspunkt tilstrækkelige muligheder for at intensivere jagten på den omsiggribende distribution.
Det mener vi at der vil blive øget mulighed for med en øget strafferamme.
Så vil politiet få bedre redskaber i kampen mod doping.
Udfordringen ligger i at få fat på de kriminelle dopingbagmænd.
Det er her, fokus må ligge i første omgang.
Man skal have fat i dem, som tjener store summer penge på andres ulykke.
Når straffen og risikoen for at blive opdaget er lille, tilfalder der disse skruppelløse bagmænd store summer.
Som lovgivere har vi en forpligtelse til at gøre vores bedste for at sikre et samfund uden kriminalitet.
Det gør vi ikke, hvis vi ikke yder en større indsats for at komme dopingspøgelset til livs.
Der har gennem årene været mange historier om såvel elitesportsfolk som motionister, der er dopede.
Førstnævnte gruppe har nok fået mest mediebevågenhed, da det drejer sig om kendte personer med idolstatus, men begge områder er alvorlige og bør angribes alvorligt.
En øget strafferamme i Danmark fra 2 til 6 år vil dermed være ens med den, der er i vore nabolande, og netop med dopingmidler, som jo er en handelsvare, er det ikke uvæsentligt, om der er en vis ensartethed netop for at undgå, at et enkelt land bliver handelssted for ulovlige dopingmidler.
Danmark må ikke ende som et slaraffenland for kriminelle bagmænd, der tænker på fortjeneste af ussel mammon og glemmer alt om de menneskelige omkostninger, der er forbundet med salget.
Når vi har fremsat dette forslag, er det ikke en kritik af politiets arbejde, men for at udstyre det med yderligere og bedre redskaber for at komme dette monster til livs.
Vi må ikke glemme, at vi generelt opfordrer vore børn og unge til at leve et aktivt liv med sund kost og motion, og så skal det ikke ende med, at de kommer i miljøer, der er inficeret af dopingmidler og mennesker, som har et helt unaturligt forhold til egen krop og fysisk præstation og et skønhedsideal, der er helt ude af proportioner.
Jeg håber derfor, at ministeren for sundhed og forebyggelse, som sidder her i dag, netop vil tænke sundhed og forebyggelse.
Når man selv har haft glæden af at være en del af en sund idrætsverden og selv har børn, der kommer i foreninger, og ser deres glæde ved samvær og motion, nogle som breddeidrætsudøvere, andre som eliteudøvere, er det vigtigt, at de ikke en dag udsættes for fristelser, som de ikke ved, hvordan de skal håndtere.
Vi ved, at man i de unge år netop er mere modtagelig, og er man først fanget i det beskidte dopingnet, er det svært at komme ud.
Som på så mange områder i samfundet, hvor vi taler om at beskytte vores børn og unge, er det oplagt, at vi netop på dette område ser vigtigheden af, at vi beskytter vore børn.
Det tror vi bedst kan ske ved at øge strafferammen fra 2 til 6 år, og det håber vi selvfølgelig at Folketingets partier er enige med os i.
Jeg kan høre, at der er positive tilkendegivelser, og derfor kunne det måske ende med, at vi i Sundhedsudvalget, hvor nogle af os så må blive indskiftet, kan få lavet en beretning på området.
Justitsministeren har jo i dag været fremme med en melding om, at der skal ændres på strafferammen.
Dette er positivt, men igen, som jeg sagde før i et spørgsmål til en ordfører, er det jo lidt pudsigt, at den melding kommer lige i dag, hvor forslaget fra Dansk Folkeparti og Konservative behandles.
Sundhedsministeren afviste så sent som i november 2012, at der skulle ændringer til.
I marts 2012 var tre ministre i samråd i Kulturudvalget, hvor det blev afslået at ændre på strafferammen, primært på baggrund af udtalelser fra Rigsadvokaten.