Jesper Langballe (DF), 2008-05-22:
Vi har i Danmark tradition for, at universiteterne ikke uddanner præster.
De uddanner teologer, som menighedsrådene derefter kan vælge at indstille til sognepræst.
Den teologiske uddannelse, som universitetsfakulteterne yder, er en videnskabelig uddannelse efter klassiske vestlige principper, der foruden de systematiske fag omfatter læsning af Bibelen efter den historisk-kritiske metode, som i Vesten benyttes ved læsning af alle andre historiske tekster.
Tanken om, at vi i et vestligt land skulle indføre en imamuddannelse på universiteterne, er dødssyg, naiv og fuldkommen urealistisk af flere grunde.
For det første ville de muslimer, der skulle have glæde af uddannelsen, aldrig finde sig i, at den historisk-kritiske metode blev anvendt på læsning af koranen.
Og det ville være tilfældet, hvis, som det er forudsat af forslagsstillerne, den teologiske uddannelse tog afsæt i en dansk-nordisk-europæisk akademisk tradition.
I betragtning af at en lærer på Carsten Niebuhr Instituttet for at par år siden blev slået ned og tævet en mørk aften, fordi han i sit auditorium havde læst højt af Koranen, hvad en vantro ikke må, tør man gætte på, at der ikke ligefrem blandt akademikere vil blive stor rift om lærerstillingerne.
Og de muslimske universiteter, der uddanner imamer i koranlæsning, gør det mildt sagt efter traditioner, som vi nok ville kalde temmelig uakademiske.
Hvor skulle en dansk universitær imamuddannelse så finde sin metodik?
Hvor skulle den finde en undervisningsopskrift?
For det andet er de sunnimuslimske imamers uddannelsesniveau primitivt og deres efterspørgsel efter egentligt teologisk arbejde i vestlig forstand uhyre ringe og ville slet ikke kunne matche et universitetsforløb.
Der ville næppe melde sig nogle deltagere til studiet overhovedet, og det afspejler sig også i, at der ikke, som det er blevet sagt flere gange, har været nogen efterspørgsel.
Socialdemokratiets formål med uddannelsen er tydeligt nok at have snor i islam.
Socialdemokratiet ønsker ikke, at grupper, som ikke respekterer demokratiske værdier, skal have frit spil, står der.
Formålet er integration, hedder det, og integration er virkelig et tiltalende formål, men ikke for et videnskabeligt, religiøst studium.
Forslaget forekommer os i grunden at være en anmasselse over for islam.
Man vil føre islams vordende forkyndere i snor og underlægge deres religion støttepædagogiske formål, som måske nok kan siges at repræsentere en interesse for det danske samfund, men da ikke for rettroende muslimer.
Man vil ganske enkelt ændre på imamernes funktion, som med dette uddannelsesforslag fremover ikke skal indskrænke sig til at lede fredagsbønnen, men gå ind i en sjælesørgerisk rådgivning af enkelte familier.
Ærlig talt, mon man ikke skulle lade muslimerne selv finde ud af det.
Det tror jeg såmænd også at de selv ville foretrække.
Det mest centrale spørgsmål berøres slet ikke, nemlig om uddannelsen skal foregå på arabisk.
Det er jo ret væsentligt, og uden det vil den under alle omstændigheder være værdiløs.
Men det er alt sammen universiteternes egen sag.
Så rummer forslaget en interessant sproglig nyskabelse: En sekulariseret religion.
Islam skal formidles som en sekulariseret religion.
Hvad er det for en størrelse?
Sekulariseret betyder verdsliggjort eller ikkereligiøs, og en ikkereligiøs religion har man dog vist aldrig nogen sinde før hørt tale om.
Det vil næppe heller fremkalde synderlig appetit hos muslimerne.