runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Christian Schmidt (V), 2010-11-24:
Nu svarede jeg jo faktisk lige det modsatte, nemlig at vi ikke troede, at det var noget, der kom til at påvirke vores trafikkøreplanstimer, fordi de grupper, der bliver nævnt her, som sagt langt hen ad vejen er grupper, der skal til deres studier, skal på deres skoler.
Der kan være en diskussion – og det medgiver jeg at der foregår for øjeblikket – om, hvordan de enkelte så vil forholde sig til den udgift.
Men altså, lige på det område er man nødt til at sige, at langt de fleste jo skal på deres uddannelse alligevel.
Jeg kan så sige, at skulle det komme derhen, at det vil have en påvirkning – og det er altså rent gætværk for øjeblikket – er det jo klart, at så vil vi følge de almindelige spilleregler, hvor vi forhandler det med vores trafikselskaber.
Så jeg er stadig væk af den opfattelse, at det er vigtigt at få mange over på den kollektive trafik, og jeg er også af den opfattelse, at det er vigtigt, at man får betjent hele området.
Dog må jeg bare understrege, at vi jo alle sammen godt ved, at der findes områder, der er så tyndt belagte, med hensyn til hvor mange passagerer der kører med busserne, at vi dér simpelt hen ikke kan opretholde den kollektive trafik på samme måde, som man kan andre steder, hvor der er en betydelig større tyngde.
Vibeke Grave (S), 2010-11-24:
Det er jo rigtigt, at det er undervisningsministerens område, hvad besparelsen angår.
Det er rigtigt, at der er fremdrift nogle steder, men det er jo ikke ude i det, som nogle kalder Udkantsdanmark.
Jeg kunne høre, at man ikke i regeringen har været inde i overvejelser, inden man har lavet de her besparelser, og så kunne jeg da godt tænke mig at høre, om ministeren ikke synes, at det ellers ville være rimeligt, og om man, når man går ind og reducerer tilskuddene for så store brugergrupper, ikke forestiller sig, at det kunne have en betydning for selve busdriften.
Jeg vil gerne spørge lidt til busdrift, for det var jo sådan, at i april måned i år havde vi transportministeren i samråd i forbindelse med de regionale trafikselskabers reduktion af ruter og af busdrift ude i de tyndtbefolkede områder.
Ministeren gav på samrådet udtryk for samme bekymring, som vi egentlig havde i oppositionen, nemlig at dækningsgraden af buskørsel kan blive for dårlig, og at befolkningen, uanset hvor man bor i landet, har krav på en fornuftig dækning af den offentlige transport.
Siden hen har vi så set en genopretningspakke, der vil skære drastisk i tilskuddet til unge på ungdomsuddannelserne, som har transport til uddannelsesstedet – beskæringer, der kan være op til 70 pct. for den enkelte elev.
Og i finansloven for 2011 ser vi nu besparelser på transport for elever på privatskoler for knap 9 mio. kr.
I forbindelse med høringen af lovforslaget vedrørende ændring af befordring til de videregående uddannelser skriver Trafikselskaberne i Danmark i deres høringssvar, at de ikke er enige i lovforslaget, idet de skønner, at det vil få store økonomiske konsekvenser for trafikselskaberne.
Bortset fra at det næppe er et særlig godt udgangspunkt for at få flere unge til at tage en ungdomsuddannelse eller en videregående uddannelse, så kunne jeg godt tænke mig at høre ministerens mening om, hvorvidt de her besparelser for så store brugergrupper vil komme til at påvirke antallet af busafgange i de tyndtbefolkede områder.
Karl H. Bornhøft (SF), 2010-11-24:
Vil ministeren sikre, at der fremover bliver adgang til også de upublicerede data for at sikre patienterne den bedst mulige behandling?
Hvor længe har ministeren tænkt sig at lade den situation fortsætte, hvor manglende adgang til upublicerede data fra lægemiddelforsøg betyder, at lægerne ikke kan vælge de bedste behandlinger til patienterne?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-11-24:
Mener ministeren, det er retfærdigt, at alle danskere over skatten betaler til, at omkring en femtedel af den danske befolkning med en arbejdsgiverbetalt sundhedsforsikring i hånden kan komme foran i køen til behandling, når ministeren ikke kan dokumentere, at ordningen kommer alle patienter til gode?
Når ministeren den 17. november 2010 i spørgetiden i Folketinget påpegede, at »med hensyn til sygefravær ville det da være højst ejendommeligt, hvis virksomhederne forsikrede deres medarbejdere, uden at de regnede med, at det havde en effekt på medarbejdernes sygefravær«, hvorfor har ministeren så ikke tiltro til, at virksomhederne fortsat vil forsikre deres medarbejdere uden skattefradraget på de arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer?
Bertel Haarder (V), 2010-11-24:
Nu har vi en dialog i morgen med Vækstrådet og med kommunerne og regionerne.
Der kommer det samme spørgsmål sikkert op.
Det vil blive vendt, og jeg synes ikke, at jeg skal brænde hele juleglæden af her i Folketingets spørgetid.
Lad os nu få den dialog, før vi lægger os fast lige præcis på, hvad rammerne er for disse frikommuneforsøg.
Men ét står fast: Den frihed, de får, er ikke friheden til at bruge andres penge, det vil jeg gerne slå fast.
Og det er heller ikke friheden til at fratage borgerne nogle rettigheder.
Men vejen ad hvilken og måden hvorpå osv., der vil vi give så vide rammer, som dette land aldrig har set før.
Meta Fuglsang (SF), 2010-11-24:
Man kunne jo fristes til at bruge den her terminologi fra en berømt quiz: Jeg har svarene, du har spørgsmålene – eller var det omvendt?
For det er faktisk mig, der stiller spørgsmålene i dag, og det er et af de privilegier, jeg har ved at stå ved den her lille pult.
Men jeg forstår ministerens svar sådan, at man faktisk ikke imellem aftaleparterne her har lagt sig fast på, hvad kommunerne så får lov til i de her frikommuneforsøg.
Jeg synes faktisk, at det er spændende at se, hvad det så ender med, når V, K og O har diskuteret færdigt, hvad det her frikommuneforsøg skal gå ud på.
Så det vil jeg da synes.
Det vil da være lidt spændende at se, for så ved vi jo også, hvad der er tilbage at diskutere mellem de partier, som har indgået den her finanslovaftale.
Bertel Haarder (V), 2010-11-24:
Blodfattigdom er et stort problem, det gælder både for mennesker og for samfund.
Jeg kan oplyse om forsyningen af blod til hospitalerne i Region Hovedstaden, at den er organiseret i Region Hovedstadens Blodbank, der ligger på Rigshospitalet og frem til november i år har haft tilknyttet ti blodbanker på andre hospitaler i regionen.
I blodbankerne foretages først og fremmest tapning af donorer – jeg har selv været donor – en grundig kvalitetskontrol af det tappede blod for at forebygge skader hos modtagerne af blodet og en eventuel bearbejdning af blodet til brug for patienter, som kun har behov for at modtage dele af blod.
Blodet tappes imidlertid ikke kun i de faste blodbanker på hospitalerne, det tappes også af Den Mobile Blodbank, som drives af organisationen GivBlod – jeg synes, jeg kan huske, den har været her i Folketinget også – som er et etableret samarbejde mellem Region Hovedstaden og donorsammenslutningen Bloddonorerne i Region Hovedstaden.
Den Mobile Blodbanks biler kører dagligt ud til virksomheder og en række faste lokalområder på Sjælland, og den tapper årligt blod fra omkring 30.000 donorer.
Om antallet af blodbanker kan jeg oplyse, at Region Hovedstaden har besluttet at nedlægge 2 af de 11 blodbanker, nemlig den i Hørsholm og den på Bispebjerg.
Jeg mener ikke, der er grund til at frygte mangel på donorblod som følge af lukningen af de to tappesteder.
Der er aktuelt ikke mangel på blod.
Den nuværende donorstyrke er på 230.000 personer, og blandt dem må 25.000-30.000 hvert år udelukkes fra at give blod på grund af alder eller sygdom.
Landsorganisationen Bloddonorerne i Danmark og de lokale donorforeninger gør et stort arbejde for til gengæld at skaffe nye donorer, ikke mindst unge donorer, og det er selvfølgelig nødvendigt for at sikre blodforsyningen.
Det er ikke til at vide, hvor mange der i fremtiden vil være donorer, men hospitalerne er meget opmærksomme på problemet, og i Region Hovedstaden har man f.eks. etableret et uddannelsesforløb i såkaldt blodmanagement, hvor læger og sygeplejersker skal lære, hvordan man undgår unødvendige blodtransfusioner og anden unødvendig brug af donorblod.
Per Stig Møller (KF), 2010-11-24:
Det har vi jo rent faktisk netop besvaret.
Esbjergs 12,8 mio. kr. kan vi ikke tvinge op til Holstebro eller over i en anden kommune.
Det er jo præcis en af de ting, der gjorde, at jeg sagde i min indledende tale, at kommunerne altså også er en forudsætning, fordi de har lagt penge ind i det.
Og de ser jo nok nødig deres penge pludselig forsvinde et helt andet sted hen, uden at det så i hvert fald er aftalt.
Så svaret svarer jo til det, jeg sagde før.
Det er derfor, der står i finanslovaftalen, at det skal undersøges.
Og nu undersøger vi, om der kan opstå en enighed mellem parterne derovre.
Der er jo Holstebro Museum, der er museet i Esbjerg, og der er Strandingsmuseet.
Kim Mortensen (S), 2010-11-24:
Idet Esbjerg Kommune årligt bidrager med et tilskud til Fiskeri- og Søfartsmuseet i Esbjerg på 12,8 mio. kr., er det så ministerens opfattelse, at nogle af disse penge, der jo er betalt af skatteborgerne i Esbjerg, utilsigtet kan blive anvendt til finansiering af et museum, der er beliggende i en anden kommune?
Skriftlig begrundelse Regeringen vil ifølge forslaget til finansloven overflytte Strandingsmuseet i St. George i Ulfborg til Fiskeri- og Søfartsmuseet i Esbjerg.
Men jeg er meget tilfreds med i hvert fald den del af svaret, at det her er en beslutning, der ene og alene ligger hos bestyrelsen for Fiskeriog Søfartsmuseet, herunder også ledelsen.
Per Stig Møller (KF), 2010-11-24:
Altså, det er meget vigtigt at få konkluderet det samme, som hr. Kim Mortensen også har forstået af mit svar, nemlig at Fiskeri- og Søfartsmuseet i Esbjerg ikke kan blive tvunget ind i en fusion med Strandingsmuseet.
Det kan ikke lade sig gøre, det skal være en frivillig aftale, som bliver lavet mellem parterne.
Vi undersøger for øjeblikket, om det kan lade sig gøre, og de spørgsmål, som hr. Kim Mortensen rejser, er jo præcis de spørgsmål, som museumsfolkene i Esbjerg også rejser over for os.
Lad os nu ikke forhandle her, for det kan jo ikke lade sig gøre at stå her og forhandle.
De eneste svar, jeg kan give her, er jo en del af forhandlingerne, og de spørgsmål, hr. Kim Mortensen har rejst om ressourcer, hvor de skal komme fra osv., og om omkostninger, er jo det, man skal se på i de møder, der finder sted for øjeblikket. Jeg kan ikke stå her og sige, hvad der kommer ud af det til sidst, for det kræver jo, at man finder en fusion, som begge parter er enige om.
Men jeg vil godt sige, at fusioner over større afstande kender vi altså en hel del til for øjeblikket.
Der fusioneres både mellem institutioner i Århus og Aalborg og mellem Esbjerg og Odense.
Der er ikke tale om, at de derved flytter domicil, der er tale om, at de derved har en administrativ og ledelsesmæssig fusion.
Der er jo ikke nogen af de huse, der nedlægges og flyttes andre steder hen.
Kim Mortensen (S), 2010-11-24:
Jeg er sådan set enig med kulturministeren i, at det er et stærkt og et godt museum, og derfor deler jeg også den bekymring, der har været både fra museets ledelse og museets bestyrelse for, at det her ikke kun er et spørgsmål om penge.
Det handler jo også om at allokere ressourcer, altså personale- og organisationsressourcer, over til en indsats på et museum, der trods alt ligger et stykke vej fra Esbjerg op ad den jyske vestkyst, og til et område, som man ikke i forvejen har ekspertise på på museet.
Derfor rejser der sig selvfølgelig det spørgsmål, hvad det kommer til at kræve af ressourcer, hvad det i givet fald vil komme til at koste, og hvordan den del af det skal finansieres.
Nu har jeg hørt i hvert fald ministeren klart sige, at det er en beslutning, der ene og alene ligger på bestyrelsens skuldre ved Fiskeriog Søfartsmuseet i Esbjerg, og at der ikke kan blive tale om, at man fra Kulturministeriet eller andre steder kommer og siger: I skal tage Strandingsmuseet op.
Det er det ene.
Det andet er: Hvor forestiller ministeren sig så at pengene til at finansiere en eventuel fusion mellem de to museer skal komme fra?
Per Stig Møller (KF), 2010-11-24:
Med hensyn til det med natlige forhandlinger vil jeg sige, at jeg sandelig husker, hvilke natlige forhandlinger, man under SR-regeringen pludselig kunne blive kaldt ind til.
Jeg blev engang vækket kl. 1.00 om natten, for nu skulle jeg pludselig ind at forhandle teater, fordi det passede finansministeren at forhandle teater kl. 2.00 om natten.
Så det er altså ikke noget nyt, at man drøfter mange andre ting under en finanslovforhandling.
Her synes jeg der er sket det fornuftige, at man drøfter denne sag, det viser sig at være et ønske fra en af parterne, og så siger man ikke, at det skal ske, man siger, at det skal undersøges.
Og det er jo rimeligt nok, og jeg ved, at ingen overhovedet er blevet fanget på det forkerte ben, og ingen er blevet bundet til en løsning, de ikke kan gå ind for og acceptere.
Men at undersøge det er da en ærlig sag.
Og vi er i fuld gang med at undersøge det med de forskellige parter, altså med Holstebro og med Esbjerg og med Strandingsmuseet.
Og så synes jeg også, man må sige om Fiskeri- og Søfartsmuseet, at det altså er en ganske fornuftig og stærk partner, og hvis de kunne supplere hinanden med marinearkæologi og Esbjergs Fiskeri- og Søfartsmuseums øvrige ting, altså ting, som de er meget stærke i – det er jo et meget stærkt museum – så kunne det egentlig godt efter det, hr. Kim Mortensen siger, være en smuk fusion.
Kim Mortensen (S), 2010-11-24:
Jamen når spørgsmålet kommer op, er det selvfølgelig, fordi der i de sidste nattetimer under finanslovforhandlingerne lige pludselig kommer et stykke papir fra en af forligsparterne, som siger, om det ikke kunne være en idé at flytte et museum fra den ene ende af landet, havde jeg nær sagt, til den anden.
Altså, man finder på, at et museum, der er placeret i Ulfborg, og som hører under Holstebro Museum, kunne sammenlægges med Fiskeri- og Søfartsmuseet i Esbjerg, som trods alt ligger lidt langt væk.
Det, der virker lidt underligt på de involverede parter, er selvfølgelig, at hverken det museum, der i dag har ansvaret for Strandingsmuseet, nemlig Holstebro Museum, eller Fiskeri- og Søfartsmuseet i Esbjerg forinden det her har været involveret i nogen som helst snak eller diskussion om, om det kunne være en god idé.
Sådan som jeg har forstået det, er f.eks. marinearkæologi ikke i øjeblikket en del af formålet med eller indholdet på Fiskeri- og Søfartsmuseet, sådan som det er tilfældet med Strandingsmuseet.
Derimod er der på forskningssiden ved Syddansk Universitet folk, der beskæftiger sig med det.
Derfor virker det jo argumentationsmæssigt, som om det her ikke er fagligt funderet.
Det er funderet i en eller anden aftale mellem nogle forligsparter i forbindelse med en finanslovaftale, og godt nok er der afsat 400.000 kr., men det er jo ikke til de omkostninger, der må være i forbindelse med en fusion, det er ikke til de ekstra ressourcer, der i givet fald skal gå fra Fiskeri- og Søfartsmuseet i Esbjerg, men bl.a. til at opbygge – hvilket kan være en god idé – en forskningsindsats på Strandingsmuseet.
Og derfor må jeg jo konstatere, at der f.eks. ikke er afsat penge til selve fusionen eller de omkostninger, der må være i den forbindelse, og derfor er mit andet spørgsmål: Er der så andre steder i finansloven afsat penge eller reserveret penge til, at det her kan have nogle omkostninger for museet?
Per Stig Møller (KF), 2010-11-24:
Jamen svaret er ja – så enkelt er det.
Men jeg vil gerne opsummere hændelsesforløbet i den her sag.
Strandingsmuseet i Thorsminde er en vigtig kulturinstitution i sit lokalsamfund; ved at fortælle om det både givtige og farlige samliv med havet giver museet lokalsamfundet identitet og ved at tiltrække turister giver det lokalsamfundet liv.
Der er samtidig en fornemmelse i lokalsamfundet af, at museets udviklingspotentiale ikke bliver fuldt realiseret som en del af Holstebro Museum.
Derfor har Strandingsmuseet søgt om statsanerkendelse som selvstændigt museum, men Kulturarvsstyrelsen har dog i sin vurdering måttet konkludere, at en selvstændig statsanerkendelse ikke er realistisk for øjeblikket.
På grund af den store rolle, museet spiller i det samfund, som det er en del af, kom spørgsmålet om Strandingsmuseets fremtid op i finanslovforhandlingerne.
Fiskeri- og Søfartsmuseet er et meget velfungerende museum med et maritimt ansvarsområde.
Det er oplagt, at en tilknytning hertil kan hjælpe Strandingsmuseet videre, og forligsparterne aftalte derfor, at denne mulighed skulle undersøges.
Der er ikke truffet nogen beslutning om at overflytte Strandingsmuseet, for en sådan beslutning kræver nemlig samtykke fra Fiskeri- og Søfartsmuseet, som er en selvejende institution under Esbjerg Kommune.
Det kræver også samtykke fra Holstebro Museum, og det vil naturligvis også forudsætte, at de respektive museers kommuner giver deres samtykke, for de leverer en del af det økonomiske grundlag for museerne.
Den finder sted for øjeblikket i en positiv ånd fra alle sider, og hvis alle når frem til, at en overflytning er en god idé, så kan en overflytning finde sted.
Som hr. Kim Mortensen selv fremhæver det, er det selvfølgelig sådan, processen skal og må være, men en sådan proces tager selvfølgelig længere tid, end at man har kunnet klare den under nogle finanslovforhandlinger.
I den forbindelse blev der også afsat 0,4 mio. kr. årligt til Strandingsmuseet, således at det kan kvalificere sig i forhold til de krav, der er knyttet til statsanerkendelse, som f.eks. forskning.
Ingen af disse beslutninger pålægger nogen ikkestatslig part nogen forpligtelse – alt videre vil komme til at ske og sker for øjeblikket i dialog med parterne.
Kim Mortensen (S), 2010-11-24:
Jeg skal starte med at læse spørgsmålet op – det blev lidt langt.
Mener ministeren, at det er rimeligt, at Fiskeri- og Søfartsmuseet i Esbjerg ikke har været involveret i beslutningen om at overflytte Strandingsmuseet St. George i Ulfborg til Fiskeri- og Søfartsmuseet i Esbjerg, forinden det er aftalt i kredsen af partier bag finanslovforslaget, og er ministeren enig i, at hvis det viser sig, at den selvstændige og ansvarlige bestyrelse for Fiskeri- og Søfartsmuseet i Esbjerg ikke mener at kunne magte opgaven, eller hvis bestyrelsen vurderer, at det ikke er økonomisk forsvarligt, så kan bestyrelsen naturligvis beslutte sig til at sige nej tak til tilbuddet?
Mener ministeren, at det er rimeligt, at Fiskeri- og Søfartsmuseet i Esbjerg ikke har været involveret i beslutningen om at overflytte Strandingsmuseet St. George i Ulfborg til Fiskeri- og Søfartsmuseet i Esbjerg, forinden den er aftalt i kredsen af partier bag finanslovforslaget, og er ministeren enig i, at hvis det viser sig, at den selvstændige og ansvarlige bestyrelse for Fiskeri- og Søfartsmuseet i Esbjerg ikke mener at kunne magte opgaven, eller hvis bestyrelsen vurderer, at det ikke er økonomisk forsvarligt, så kan bestyrelsen naturligvis beslutte at sige nej tak til tilbuddet?
Skriftlig begrundelse
Regeringen vil ifølge forslaget til finansloven overflytte Strandingsmuseet i St. George i Ulfborg til Fiskeri- og Søfartsmuseet i Esbjerg.
Yildiz Akdogan (S), 2010-11-24:
Hvad er ministerens holdning til tallene fra Ankestyrelsen, der viser et fald på 22 pct. i anbringelser af børn i forhold til samme kvartaler i 2009?
nr. S 501
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-11-24:
Det svar er jeg rigtig glad for at transportministeren giver mig, for så er jeg sikker på, at han får en del henvendelser om den her problematik.
Det har været et væsentligt diskussionsemne i Sverige og har været taget op adskillige gange i Rigsdagen, bl.a. af politikere fra Helsingborg, hvilket jo ikke kan undre.
Jeg har lavet sådan en lille søgning på internettet om de helt aktuelle priser
, de her tal er fra i går.
Jeg vil bare gøre ministeren opmærksom på, at hvis man har en lastbil og skal med færgeruten Helsingør-Helsingborg, ligger man på en standardpris på 1.140 kr., mens man, hvis man kører over Øresundsbroen i en lastbil, betaler 975 kr.
Man kan sige, at det kun er et par hundrede kroner til forskel, men jeg er ret opmærksom på, at lastbilsbranchen måske synes, at det er et par hundrede kroner for meget, og derfor vælger at tage Øresundsbroen.
Jeg kan godt se, at vi har en vis interesse i, at folk tager Øresundsbroen, fordi det giver penge i statskassen, men for de private, der har færgerne i Helsingør, betyder det jo, at de i virkeligheden bliver udkonkurreret, på trods af at der ligger en aftale om det modsatte.
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-24:
Nu er jeg ikke bekendt med, at alle kommuner fuldstændig har skrottet elscooteren som et hjælpemiddel til de borgere, som har behov for den.
Hvis man gør det, er det rimelig kortsigtet, for så vil sagen jo straks ryge videre til de sociale nævn.
For hvis man ser på afgørelsen fra Ankestyrelsen, fremgår det, at den sådan set er ret præcis i sin beskrivelse af, hvornår elscooteren er at betragte som et hjælpemiddel, og hvornår den er at betragte som et forbrugsgode.
Så hvis man begynder at fravige reglerne og ikke ser på, hvad Ankestyrelsen egentlig har gjort sig af tanker og har skrevet i sin afgørelse, så ender det jo med, at man bliver underkendt i det sociale nævn.
Så jeg har slet ikke hørt om nogen kommuner, der ikke skulle tildele elscootere som hjælpemiddel efter den her afgørelse.
Kim Mortensen (S), 2010-11-24:
Idet Esbjerg Kommune årligt bidrager med et tilskud til Fiskeri- og Søfartsmuseet i Esbjerg på 12,8 mio. kr., er det så ministerens opfattelse, at nogle af disse penge, der jo er betalt af skatteborgerne i Esbjerg, utilsigtet kan blive anvendt til finansiering af et museum, der er beliggende i en anden kommune?
Jamen det, der netop er sagen her, er jo, at der både er Holstebro Kommune og et museum i Holstebro og så Esbjerg Kommune og et museum i Esbjerg.
Og selv hvis en bestyrelse for Fiskeri- og Søfartsmuseet i Esbjerg nåede til enighed om den her fusion, ville der jo stadig væk være kommunal finansiering til et museum i Esbjerg.
Derfor er det selvfølgelig en vigtig detalje, så jeg vil spørge: Kan man på den måde forestille sig, at staten er moderator, at kulturministeren er moderator og får fusioneret to museer, hvilket egentlig betyder, at skatteborgerne i en kommune, altså Esbjerg Kommune, kommer til at finansiere et museum, der ligger i Holstebro?
Liselott Blixt (DF), 2010-11-24:
Hvad mener ministeren om, at der sammenlægges/nedlægges blodbanker i Region Hovedstaden, og frygter ministeren på den baggrund da ikke, at der vil blive mangel på blod og donorer?
Bertel Haarder (V), 2010-11-24:
Jeg tror nok, jeg fik meget travlt, hvis jeg i hvert tilfælde, hvor der er nogle, der er uenige i en regions demokratisk korrekte beslutninger, skulle gribe ind og ringe op og sige: Fy, fy, og kunne I ikke sådan og sådan.
Det tror jeg faktisk at regionsrådsformændene og regionsrådene meget vil have sig frabedt, og jeg synes også, at det ville være i strid med den ordning, vi har, hvorefter det altså er regionerne, der har ansvaret for sygehusbehandlingen.
Så det vil jeg ikke love, men vi kan jo i stedet for stå og tale om det her, og det kan da også være, at det har en vis virkning.
Liselott Blixt (DF), 2010-11-24:
Hvis det viser sig, at patienterne får en dårligere behandling, eller at der, også stik imod intentionerne, bliver længere ventelister, er det så noget, som ministeren vil gøre noget ved og eventuelt tage en snak med regionsformanden om?
Bertel Haarder (V), 2010-11-24:
Jeg har ligesom fru Liselott Blixt store tanker om, hvordan man i fremtiden kan klare flere opgaver uden for de store sygehuse, til gavn for borgerne, som derfor ikke skal rende så langt frem og tilbage til sygehusafdelingerne.
Vi skal have flere lægehuse, som kan noget mere, og nogle steder, bl.a. i det nordvestjyske, får vi sandsynligvis et sundheds- og akuthus, som kan endnu mere, med helt op til 17 funktioner – kommunale og regionale – hvoraf nogle i dag typisk ligger på sygehusene.
Så der skal ikke være tvivl om, at min vision er: Hvad der ikke er svært, skal være nært.
Det synes jeg spørgeren har ret i.