runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Prehn (S), 2008-04-30:
Jeg synes jo, det svar, vi får fra velfærdsministeren, er et meget godt eksempel på, at regeringen siger ét og gør noget andet.
Regeringen har snakket en masse om, at vi nu skulle gøre en masse for klimaet, at vi skulle gøre en masse for at nedbringe CO2-udslippet, og at vi skulle spare på energien.
Så har vi nogle kommuner, der går foran, og som gerne vil foregå med et godt eksempel, vil lave renoveringer af deres bygninger, så de bruger mindre energi, så det kan være til gavn for klimaet og for os alle sammen.
Tilmed har regeringens klimaminister været ude at rose det her konkrete projekt i Middelfart, og der er flere andre kommuner, der har sat klima og miljø på dagsordenen.
Rent faktisk er det sådan, at den seneste opgørelse viser, at det er to ud af tre kommuner, der har gjort det.
Men det, man gør her fra regeringens side, er, at man faktisk går ud og trækker tæppet væk under de her projekter.
For da man lavede kommuneaftalen i sommer med landets kommuner, var der lige præcis ikke lavet noget loft over anlægsudgifterne.
Det var sådan, at man fra kommunernes side spurgte, om det virkelig kunne være rigtigt, at der ikke var noget loft over anlægsudgifterne, og om de kunne regne med det.
Vi stillede et spørgsmål til daværende finansminister Thor Pedersen, og han svarede i et skriftligt svar den 18. juni Finansudvalget, at der ikke er noget loft over anlægsudgifterne.
Så kommunerne havde regnet med det her, de har sat initiativer i gang, og nu føler de sig så presset til at fjerne de her initiativer.
Middelfarts borgmester nævner i Jyllands-Posten: »Det er tudetosset, at det ikke kan betale sig at spare både penge og energi til gavn for miljøet.« Man har alle tiders projekt, man vil spare på energien, man vil tjene det hjem ved de her energibesparelser, så det hele vil hænge sammen rent økonomisk.
Det er klogt for både miljøet og økonomien, men alligevel står regeringen og er klar til at spænde ben for det her initiativ.
Det hænger jo slet ikke sammen.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-04-30:
Hvordan de enkelte politiske partier vil forholde sig til åbningsceremonien, synes jeg netop at man skal lade være op til de enkelte partier.
Det her drejer sig om regeringens holdning og regeringens linje, og den er som sagt meget klar, nemlig at udgangspunktet er, at regeringen deltager i åbningsceremonien.
Mogens Jensen (S), 2008-04-30:
Jeg hører jo også til dem, der har været meget glade for statsministerens klare udmeldinger i den her sag, også sidst vi havde samråd om sagen.
Derfor synes jeg selvfølgelig også, det har været lidt ærgerligt, når der nu var lagt op til en klar holdning fra Danmarks side i den her sag, at vi så har oplevet ministre, både kulturministeren og vicestatsministeren, være ude at forsøge ligesom at lægge grus i maskineriet.
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om det ikke er et problem for regeringen, at det ene af regeringspartierne faktisk beder sin idrætsordfører om at blive væk fra åbningen.
Er det ikke med til at skabe tvivl om, hvad der egentlig er regeringens holdning, når et af regeringspartierne reagerer på den måde?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-04-30:
Jeg tror ikke, der kan føjes meget mere til den her sag.
Jeg synes, det er meget fornuftigt at tage det samlede forbehold, at den endelige beslutning træffes ud fra en samlet vurdering efter udenrigsministermødet i juni, for vi lægger meget vægt på, at EU bliver bedre til at tale med én stemme på den internationale scene.
Og skulle vi nu forestille os, at der i udenrigsministerkredsen var enighed om at opfordre medlemslandene til ikke at komme til åbningsceremonien, måtte det da indgå med betydelig vægt i den beslutning, der skal træffes fra dansk side.
Jeg synes faktisk, det er en rigtig klog beslutning, regeringen har truffet.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2008-04-30:
Det er jeg glad for at høre.
Jeg er også glad for, at jeg kan se, at udenrigsministeren sidder og nikker ved siden af, så det må vi jo tage som et udtryk for, at begge partier mener det.
Jeg har endda set, at udenrigsministeren også i dag har sagt, at regeringens linje er klokkeklar.
Jeg har så forstået, at statsministeren har været inde på spørgsmålet om, at det kan være noget hyklerisk i det hele taget at gå ind i diskussionen om en boykot af OL's åbningsceremoni.
Der vil jeg bare i forhold til det udenrigsministermøde, der kommer senere i EU, høre: Er det kun, når det er regeringspartneren, der udtaler sig i forhold til en eventuel boykot, at der er tale om hykleri, eller er der også tale om hykleri, når der er nogle af statsministerens kolleger rundtomkring i EU, der er inde på samme pointe som Det Konservative Folkeparti?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-04-30:
Hr. Simon Emil Ammitzbøll har fuldstændig ret i, at det har jeg sagt før, men det er jo, fordi det er den beslutning, der er truffet i enighed mellem de to regeringspartier.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-04-30:
Den borgerlige orden betyder netop, at vi ikke har pavedømme.
Ministeren er ikke pave, og derfor har ministeren selvfølgelig overhovedet ikke noget ansvar.
Et ministeransvar kunne indtræde, hvis en kirkeminister nægtede at rejse en læresag, når en biskop havde forlangt det.
Det er klart, at der så ville kunne komme et ministeransvar, men så sandelig ikke på grund af udtalelser fra mennesker, som altså ikke kan udtale sig på folkekirkens vegne.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2008-04-30:
Tak for svaret.
Det var jo fuldstændig på linje med, hvad statsministeren fortalte mig og andre på Kulturudvalgets møde den 24. april.
Det havde jeg sådan set også regnet med at statsministeren ville sige igen i dag.
Det er, fordi der var en lang række konservative politikere, herunder kulturministeren og vicestatsministeren, som var ude at sætte spørgsmålstegn ved, om det var statsministerens linje, der var gældende, eller om det var det Konservative Folkepartis linje, der var gældende.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-04-30:
Jeg kan bekræfte, at regeringens linje er klar.
Vi ønsker ikke at sammenblande sport og politik.
I forhold til åbningsceremonien ved OL er udgangspunktet, at regeringen vil deltage i åbningsceremonien, dog med det forbehold, at den endelige beslutning først træffes på baggrund af en samlet vurdering efter EU's udenrigsministermøde den 16. juni i år.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2008-04-30:
Kan statsministeren bekræfte, at han udtrykte regeringens linje i forhold til spørgsmålet om boykot af OL i Kina ved det åbne samråd i Folketingets Kulturudvalg den 24. april 2008?
Skriftlig begrundelse
Efter samrådet har både kulturministeren og Det Konservative Folkepartis politiske ordfører, Henriette Kjær, udtalt sig på en måde, der gør, at der er berettiget tvivl om, hvorvidt statsministerens linie også er regeringens linie.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-04-30:
Jamen på den måde har hr. Søren Krarup også helt legalt benyttet spørgsmålsinstitutionen her i Folketinget til at give udtryk for sin forbitrelse, som jeg ikke er tvivl om er ganske ægte.
Jeg kender jo hr. Søren Krarups teologi og også nogle af de andre personers teologi.
Men det må altså være sådan i et land med en meget rummelig folkekirke, at der er nogle synspunkter, som ligger et godt stykke fra hinanden.
Vi har lange traditioner for en meget vid rummelighed, men dog at der er vægge i kirken, som der stod i dommen i sin tid.
Jeg mener i øvrigt, at hr. Søren Krarup var utilfreds med, at der overhovedet var en dom, men i dag er det så mig, der alligevel skal være dommer, når det er nogen, man ikke rigtig kan lide.
Altså, jeg synes ikke, at det hænger helt sammen.
Jeg synes, at man må gå ud i den teologiske debat og tage den teologiske diskussion frem for at rende til kirkeministeren og nærmest forlange, at hun skal fungere som pave og statskirke.
Det er jeg ikke til at drive til, selv om jeg personligt måtte være uenig i meget af det, der siges også i den teologiske debat.
Søren Krarup (DF), 2008-04-30:
Jeg kan forsikre ministeren for, at der ikke er nogen, der vil lokke eller friste hende til noget som helst.
Det er yderst agtværdige hensigter, vi har.
Men jeg vil lige sige, at det naturligvis udspringer af en dyb forbitrelse og forargelse over det misbrug af folkekirken og den evangelisk-lutherske prædiken.
Jeg vil slutte med at stille ministeren spørgsmålet, om hun kender de folk, som hr. Gadegaard brevveksler med og svigter evangeliet over for.
Det er bl.a. en Shaykh D. Tayseer Rajab Al-Tamini, der i 1994 udtalte: »Jøderne er bestemt til at blive forfulgte, ydmyget og altid tortureret, og det er en muslims pligt at sørge for, at de høster deres ret.
Ingen smålige skænderier må få lov at skille os.
Hvor Hitler svigtede, må vi fuldføre«.
Det er dem, som hr. Gadegaard nu taler til og glæder sig over at han er så enig med.
Jeg vil bestemt ikke lokke ministeren til noget, men jeg synes alligevel, at det skal siges klart og åbent, at det er et uhyrligt misbrug ikke bare af en dansk prædikestol, hvis man overhovedet kommer op på den med den slags holdninger, men også ved at man samtidig taler på den danske folkekirkes vegne, når man brevveksler og siger, at man er enig med sådanne herrer.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-04-30:
Nej, jeg mener, at jeg kunne pådrage mig et ministeransvar på uheldig vis, hvis jeg gjorde det.
Det følger jo af den grundlæggende orden, som hr. Søren Krarup så tit har skrevet om i sine bøger, som jeg jo altid har læst med stor glæde, at med lov skal land bygges, og der er altså ikke nogen lov, der siger, at jeg har de beføjelser, som man nu vil tillægge mig.
Jeg vil også meget gerne være fri for at have dem, for vi har ikke et pavedømme i Danmark, og det ønsker jeg heller ikke at vi skal have.
Jeg ønsker ikke at gå ind og være smagsdommer, og hvis hr. Jesper Langballe havde den mindste idé om, at jeg f.eks. personligt var fuldstændig på samme teologiske linje som nogle af dem, der nu kritiseres, ville man jo heller aldrig stille spørgsmålet til mig.
Det er jo kun, fordi man håber på, at jeg skal komme og sige, at jeg er enig med de to herrer.
Men det kan jeg altså ikke tillade mig at sige herfra, for jeg taler som minister, og jeg vil ikke overskride min beføjelse.
Det lader jeg mig hverken lokke eller presse til, uanset hvor svært hr. Jesper Langballe gør det.
Jeg synes, at han skal blive ved, for jeg synes kun, at det er sjovt, at vi får den diskussion.
Jeg havde faktisk håbet, at der var flere fra Dansk Folkeparti hernede, men jeg da glad for de udfordringer, der er.
Jesper Langballe (DF), 2008-04-30:
Jeg tror, at ministeren har det svært med at lægge bånd på sit egentlige synspunkt i den her sag, og jeg agter ikke at gøre det lettere for ministeren.
Derfor vil jeg minde om, at Martin Luther på et tidspunkt skrev et skrift til den tyske adel, hvor han gjorde opmærksom på, at det ikke var gejstligheden, der havde jus reformandi, altså retten til at reformere kirken, retten til at bestemme farten.
Det var fyrsterne, hvilket i dag vil sige kirkeministeren og Folketinget.
Er det så ikke rigtigt, at i det øjeblik - og nu taler vi ikke om det teologiske indhold - der fremsættes erklæringer af mere eller mindre politisk art af nogle på folkekirkens vegne og på en sådan måde, at folk kan tro, at det virkelig er berettiget, kunne det godt være et ministeransvar at gå ud og sige, at det er det ikke?
Karen Jespersen (V), 2008-04-30:
Middelfart Kommune har et energispareprojekt - som i øvrigt er utrolig godt - som de ikke kan få sat i gang i 2008, fordi det ligger oven i de anlægsbudgetter, de allerede har aftalt, og spørgsmålet går så på, om jeg vil give en generel dispensation af hensyn til klima- og miljøområdet.
Som sagt er det et rigtig, rigtig godt projekt, som Middelfart Kommune har sat i værk sammen med et privat firma, men det er også sådan, at kommunen godt kan lave det i indeværende år, hvis de laver nogle omprioriteringer inden for deres anlægsbudgetter.
Det bliver der jo normalt lavet i stor stil, for meget af det, man har budgetteret med, får man alligevel ikke sat i værk.
Så inden for det her ret store anlægsbudget, der er i kommunerne - det er jo på et par hundrede millioner kroner i Middelfart - kan man udskyde noget andet, så man kan tage hul på det her.
Det er den ene mulighed, Middelfart Kommune har.
Den anden mulighed er at sætte det i værk den 1. januar 2009.
Når jeg anviser de to muligheder og ikke anviser den tredje mulighed, nemlig bare at hæve anlægsbudgettet, er det, fordi vi står i den situation, at der er et pres på lønstigningerne.
Vi har lønstigninger på 5 pct. med pil opad, tror jeg, som er tæt på smertegrænsen, hvor det samlet kan give problemer, og vi ved, det er sådan i byggebranchen.
Jeg ville hjertens gerne give dispensation til det her, men jeg vil ikke gøre det, for det bliver jo en boomerang for alle parter, hvis det betyder, at det er med til at puste til nogle lønstigninger, der gør, at vi får arbejdsløshed.
Det er ud fra nøjagtig samme betragtning som den, spørgeren kommer med.
Det, der altid kan være svært at vurdere, er, hvad et passende antal er, altså at få kortlagt behovet og se, hvilke tilbud der er.
Men det er det, der er hensigten, og jeg kan jo sørge for, at spørgeren bliver holdt orienteret, sådan at han kan lave en vurdering af, hvad det er, vi kommer frem til, og om det giver et dækkende billede af at tage nogle initiativer, sådan som det næste spørgsmål handler om.
Det her projekt var med i satspuljeforliget, hvor der blev sat 34 mio. kr. af til en forstærket indsats og altså også en afdækning af, hvad behovet er.
René Christensen (DF), 2008-04-30:
Det er jeg da sådan set glad for at høre, for det her er et område, som faktisk er utrolig vigtigt.
Og det, der sådan set er sket - som ministeren også siger - er jo, at der er en hel del sorggrupper, som er blevet nedlagt her efter kommunalreformen.
Jeg tror faktisk ikke, at det er af ond vilje fra kommunernes side.
Mange af de sorggrupper, som der er, foregår jo på et frivilligt plan, hvor folk tilbyder sig, fordi de gerne vil være med til at hjælpe de børn og unge, som det går ud over.
Det, der så er sket her i forbindelse med kommunalreformen, er, at der er en del af de grupper, faktisk 129, som ikke har fået videreført det tilskud, som de tidligere har fået, og derfor ikke har kunnet køre videre.
Det er sådan, at der i hvert fald ifølge Kræftens Bekæmpelses tal i dag er omkring 1.500 færre pladser, og det virker jo voldsomt.
Der er lavet nogle udenlandske undersøgelser, og hvis man sådan kigger videre i det, viser det sig faktisk, at 10-15 pct. af de børn og unge, som mister en forælder, får meget alvorlige problemer med depression, selvskadende adfærd eller misbrug, og nogle kommer aldrig rigtig over det.
Jeg har bl.a. et lille eksempel, som jeg fandt; det er med en lille dreng.
Han taber om morgenen sin skål med havregryn ud over hele gulvet, og samme eftermiddag får hans far konstateret kræft.
I den her drengs univers påtager han sig skylden og tror, at det er ham, der har været skyld i det.
Og der er det utrolig vigtigt, at også de små børn har mulighed for at få bearbejdet de tanker, de har, sammen med andre jævnaldrende.
Det er også vigtigt, at man får delt dem op i grupper, så det ikke er 6-årige og 15-årige, der sidder sammen.
Så derfor er jeg glad for, at ministeren har gjort tiltag til at få undersøgt, hvor mange sorggrupper der er, og hvad behovet er.
Karen Jespersen (V), 2008-04-30:
Spørgsmålet drejer sig om sorggrupper for børn, og det betyder jo børn, der har oplevet enten et dødsfald eller har alvorligt syge tæt på, typisk en far eller en mor eller søskende.
Jeg gætter på, at baggrunden for spørgsmålet er en opgørelse fra Kræftens Bekæmpelse om, at der er blevet en hel del færre sorggrupper her på det seneste, og der er bl.a. en kobling til kommunalreformen.
Spørgsmålet går så på, om jeg vil vurdere, om der er et passende antal af de sorggrupper.
Jeg er sådan set i gang med et arbejde med at kortlægge behovet for samtalegrupper for børn, herunder også sorggrupper, og dermed kan man også sige, at jeg er i gang med at se på, hvad udbuddet er.
For vi ved faktisk, at noget af det, der kan hjælpe de børn, som har vanskelige vilkår, er at være i en samtale med andre børn i en lignende situation, og at der også er voksne, de kan snakke med om det, der er deres problem.
Det, at man har mistet en far eller mor, er ét problem, men andre problemer kan være, at der er forældre, der er psykisk syge, at der er vold i hjemmet, at der er alkohol, hvor det ikke har et omfang, så man skal fjerne barnet, men det alligevel er en belastning for barnet.
Og der viser det sig, at det her altså er et middel, som meget tyder på er en rigtig god idé.
Vi ved jo, at det kan være en meget stor belastning, også senere i livet, for børn, der netop har mistet en forælder, så derfor er jeg sådan set i gang med at prøve at vurdere, hvad behovet er.
René Christensen (DF), 2008-04-30:
Vil ministeren vurdere, om der efter kommunesammenlægningen er et passende antal sorggrupper til børn, når der har været et dødsfald tæt på?
Skriftlig begrundelse
Kræftens bekæmpelse har dokumenteret, at der er nedlagt 129 sorggrupper for børn efter kommunesammenlægningen.
Per Stig Møller (KF), 2008-04-30:
Jeg synes også, at der er et regulært dilemma, så det er vi enige om.
Men det dilemma fører præcis også til, at vi foreslår, at man kan læne sig op ad den engelske og irske model, nemlig at vi med det samme siger, når en sag starter, at her vil vi godt være med, og så er vi hundrede procent med; eller vi siger fra starten, at her vil vi ikke være med, og så er vi ikke omfattet af noget.
Det er jo meget klogt, og jeg går ud fra, at Dansk Folkeparti ud fra præcis de samme betænkeligheder, som hr. Morten Messerschmidt giver udtryk for, også synes, det er en god idé.
Vi kan altså selv vælge, hvor vi vil være med, og det er der, hvor vi mener at f.eks. vores kamp mod terrorisme bliver svækket ved at stå udenfor, og vi kan lade være med at gå med, når det f.eks. drejer sig om familiesammenføring, hvor vi ikke vil have vores regler forringet.
Det er den nye ordning, som vi har fået forhandlet os frem til under forhandlingerne, som er en god ordning, og som Dansk Folkeparti derfor må være glad for, man kan risikere at få præsenteret ved en folkeafstemning, men vi er jo ikke færdige med drøftelserne.
Vi går i gang med de drøftelser nu.
René Christensen (DF), 2008-04-30:
For at tage en lille smule forskud på det næste spørgsmål kan man sige, at det her ligger i kommunalt regi.
Og sådan som jeg er orienteret, ligger der faktisk ikke nogen lovgivning på området som sådan.
Derfor er det jo også kommunerne, som man skal have fat i og sige til, at det her er vigtigt.
Det er også derfor, jeg har stillet spørgsmålet til ministeren, så man ligesom kan komme ovenfra og få sagt, hvor vigtigt det her er.
Jeg tror faktisk, som jeg også sagde før, at det ikke er ond vilje, men at det måske er et område, som man ikke spekulerer så meget på, for det er jo ikke noget, der bliver talt så meget om.
Mange børn går jo med det alene.
Og vi kan se, når vi kigger på folkeskolen, at der er mange børn, som vi i dag kalder utilpassede børn, og som har problemer, og der er det utrolig vigtigt, at vi har nogle redskaber, så vi kan hjælpe de børn, som eventuelt er kommet ud for dødsfald tæt på, og så vi kan give dem den hjælp, der skal til, så de kan komme videre.
Men jeg er glad for, at ministeren vil holde mig orienteret, og det ser jeg frem til.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-04-30:
Jeg vil sige tak for meget, men lige her tror jeg altså, at udenrigsministeren strammer den.
Udenrigsministeren har jo bl.a. ret i, at vi begge, antager jeg, har et rimelig rent sigte.
Jeg ved, at udenrigsministeren tidligere har været medlem af Europarådet og derfor må følge det, der foregår ved Menneskerettighedsdomstolen, meget nøje.
Hvis ministeren konstaterede, hvilken standard hovedparten af de øst- og sydeuropæiske lande har på retsområdet, hvor mange sager der er ved Menneskerettighedsdomstolen om overtrædelse af de grundlæggende retsstatsprincipper, og tænker det ind i den retspolitik, som EU altså fører, hvor vi alle sammen skal anerkende alt, hvad der kommer fra de andre lande, tror jeg, udenrigsministeren vil kunne se det samme problem, som vi kan se i Dansk Folkeparti, og dermed også se det betænkelige i, at der overførers 70 nye områder til flertalsafgørelser, så de lande, der hele tiden bliver dømt ved Menneskerettighedsdomstolen for at overtræde retsstatsprincipperne, altså nu skal til at kunne bestemme over Danmark og stemme os ned på retssikkerhedsområdet, og at man insisterer på at udvide det ved at afholde folkeafstemning, som man i øvrigt nægtede befolkningen, da det drejede sig om Lissabontraktaten.
Det er det dilemma, jeg forsøger at pege på.
Per Stig Møller (KF), 2008-04-30:
Jeg kan ikke se det urimelige i det, men jeg kan fuldstændig tilslutte mig hr. Morten Messerschmidts analyse, for det er jo rigtigt, at med Lissabontraktaten overgår der nu mere til en fælles beslutningsproces, altså til det overstatslige.
Det gælder f.eks. inden for det politimæssige og strafferetlige samarbejde, så her vil det altså få større konsekvenser end før.
Det politi- og strafferetsmæssige samarbejde drejer sig bl.a. om terrorisme og bekæmpelse af terrorisme, og her vil vi jo godt være stærkere med i stedet for at blive stillet svagere.
Derfor påkalder den nye traktat jo lige præcis, at vi nu gennemtænker vores forhold til forbeholdet og eventuelt sender det til folkeafstemning, og hr. Morten Messerschmidt ved jo udmærket godt, at Det Konservative Folkeparti og regeringen i sit regeringsgrundlag har sagt, at efter traktaten ønsker vi faktisk en folkeafstemning om forbeholdene.
Jeg ved, at Dansk Folkeparti er lige så optaget af at forhindre terror, som vi er, så derfor skulle hr. Morten Messerschmidt være glad for, at vi straks går i gang med at overveje situationen efter traktaten, og jeg synes, hr. Morten Messerschmidt skal sige tak og bede os om at gøre det hurtigst muligt.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-04-30:
Det er jo glædeligt, at udenrigsministeren åbner for, at det ikke behøver at være i år.
Jo længere tid vi kan udskyde forbeholdsafstemningen, des gladere bliver jeg.
Nu er jeg er af natur et temmelig muntert menneske, så derfor er det ikke svært.
Men set i forhold til Danmarks interesser tror jeg, det er en rigtig god idé, og jeg vil da bestemt opfordre udenrigsministeren til at udskyde en sådan afstemning, gerne på helt ubestemt tid.
Men jeg synes alligevel, udenrigsministeren kommer lidt let uden om, at her har vi altså et område, hvor Lissabontraktaten udvider beføjelserne.
EU vil altså kunne regulere flere retspolitiske områder med Lissabontraktaten end med Nicetraktaten; det fremgår klart af Justitsministeriets notat.
Man flytter hele kompetencen på retsområdet over i det overstatslige, hvor landenes regeringer bliver sat ud af kraft til fordel for Kommissionen, fordi initiativretten overdrages dertil, og det sker, umiddelbart efter at man har nægtet befolkningen en folkeafstemning.
Kan udenrigsministeren ikke godt se, at der ligger noget urimeligt heri?
Per Stig Møller (KF), 2008-04-30:
Jeg kan ikke se nogen modsætning.
Det, det drejer sig om, er, at Lissabontraktaten ikke overdrager suverænitet fra Danmark, men det er rigtigt, at der vil være tale om suverænitetsafgivelse, hvis vi ophæver forbeholdet, og ud over at der er givet løfte om det, er det jo derfor, forbeholdet skal til folkeafstemning.
Timingsmæssigt har vi jo hele tiden sagt, at når vi kender traktaten, ved vi, hvordan forbeholdene står og virker i forhold til traktaten.
Lissabontraktaten får større virkninger for vores retlige forbehold, end tilfældet var, før vi fik den, og det vil sige, at vi nu får større vanskeligheder ved at stå uden for, end vi havde før.
Det ved vi nu, det forholder vi os så til, og hvorfor skal vi forlænge disse vanskeligheder i det uendelige?
Så er det da rimeligt, at man kan gå i gang med forbeholdsdiskussionen og eventuelt tage en folkeafstemning.
Om det bliver i år, kan jeg jo ikke stå og afgøre her, det er jo ikke noget, der afgøres her og nu med et spørgsmål fra hr. Morten Messerschmidt til mig.
Det kan blive i år, men det kan da også være, det ikke bliver i år.