Liselott Blixt (DF), 2010-03-16:
Dansk Folkeparti glæder sig over, at vi endelig langt om længe får den her sag op i Folketinget.
Patientklagenævnet har været under kritik i mange år.
Mange sager har trukket ud, og borgerne har følt, at deres sag ikke har fået en velfortjent behandling.
Derfor tog Sundhedsudvalget initiativ til en høring i april 2008.
I Dansk Folkeparti har vi flere gange kritiseret, at det har taget så lang tid at komme i gang med disse ændringer.
Det tog lang tid at samle en referencegruppe, og der blev næsten ikke afholdt nogen møder.
Møderne med de politiske partier var lige så sparsomme, og derfor er der en del af forslaget, som vi gerne vil have at ministeren ser nærmere på.
Men der er ingen tvivl om, at vi nu får et patientklagesystem, hvor patienterne vil få langt flere og langt bedre klagemuligheder, end de har i dag.
Hertil kommer, at systemet bygger på intentioner om erfaringsopsamling og læring, som bør kunne bidrage til en udvikling og en forbedring af sundhedsvæsenets ydelser.
En af de ting, som kom ud af høringen, var, at mange patienter ikke følte, at de blev hørt.
Selv om deres klage blev godkendt og de fik en erstatning, følte de, at der ikke var nogen af dem, de klagede over, der havde taget ansvaret, samt at ingen tog læring af de fejl, som var begået.
Derfor var et af ønskerne at få et lokalt klagesystem, så man kunne få kontakt med dem, man klagede over.
Det ønske har vi slået til lyd for over for ministeren, og derfor er det tilfredsstillende se, at det er kommet med i forslaget.
Blot bør der, for at patienterne kan gøre brug af denne mulighed, sikres en uafhængig patientstøtte, der kan bistå en patient, såfremt denne ønsker det.
Alle tanker om manipulation af den enkelte patient bør elimineres, og derfor kan en bisidder være løsningen for de patienter, som ikke har de ressourcer, som andre har.
Det kan være en pårørende, en patientvejleder eller eventuelt frivillige fra en patientorganisation.
Med det nye patientombud bliver der nu også mulighed for at klage over systemfejl, hvilket man ikke har kunnet før.
Skal man imidlertid klage over enkeltpersoner, skal det gøres til Sundhedsvæsenets Disciplinærnævn.
Dog er det tilfredsstillende, at man har samlet alle klageinstanser ét sted.
Men kan forbrugeren overskue det?
Flere organisationer har i deres høringssvar set det som et problem, at hvis man først har rettet klagen til en af de to instanser og opdager, at man vistnok skulle have rettet klagen til et andet sted, så klapper fælden, og man kan ikke komme videre med klagen.
Samtidig er det et problem for patienternes retsstilling, at der kun sidder jurister i Patientombudet.
Så spørgsmålet fra Dansk Folkeparti til ministeren er, om man ikke kunne slå de to instanser sammen, og hvis ikke man kan, hvad begrundelsen så er for det.
Ved det ene møde, vi havde med den tidligere minister, var jeg sikker på, at vi var blevet enige om, at Patientombudet også skulle kunne tage sager op løbende for på den måde at få sikkerhed for, at sagerne blev behandlet korrekt.
Men det viser sig ikke i det her forslag, da der på side 17 står, at Patientombudet ikke vil have »kompetence til af egen drift at iværksætte undersøgelser af sundhedsvæsenets faglige virksomhed eller af regioners eller kommuners efterlevelse af patientrettigheder«.
Mit spørgsmål til ministeren – selv om jeg ved, at det var en anden minister dengang – er, hvad grunden er til, at den aftale ikke kom med.
Men ellers skal Patientombudet tage sig af de indberetninger, der kommer, om utilsigtede hændelser og fejl, så man kan drage læring af dem for at undgå dem i fremtiden.
Det er vigtigt, at man systematisk analyserer patientklager og indberetninger af utilsigtede hændelser, og at den viden, som opnås, omsættes til handling, som bedrer forholdene for patienterne.
Når vi nu er i gang med den store sag og en gennemgang af Patientombudet, ville det være en god idé – som også Lægeforeningen og Jordemoderforeningen skriver i deres høringssvar – at vi tager offentliggørelse af sundhedspersoner op til evaluering og eventuel rettelse.
Dansk Folkeparti foreslår ministeren, at vi igangsætter en gennemgang af, hvordan den konkrete præsentation fremtræder; i dag er det uklart for borgerne, hvad grunden er til, at lægerne optræder i den såkaldte gabestok på nettet.
Der bør skelnes mellem administrative forseelser og behandlingsorienterede forseelser, for der er forskel på, om man har skrevet forkert i en journal, eller om man har opereret det forkerte ben af.
Men Dansk Folkeparti ser frem til en videre behandling i udvalget.