runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mai Henriksen (KF), 2012-03-02:
Ja, det er et hårdt slag.
Efter gældende regler kan forsikrede og fleksjobvisiterede ledige deltage i op til 6 ugers selvvalgt uddannelse eller kurser, der bringer den ledige tættere på arbejdsmarkedet.
Med finanslovaftalen for 2011 indførtes der et prisloft ved køb af 6 ugers selvvalgt uddannelse, og baggrunden for prisloftet var, at udgifterne var eksploderet.
Ved at indføre loftet sparede man 389 mio. kr. om året.
Det er ingen hemmelighed, at Konservative ikke var begejstrede for prisloftets indførelse, og det er heller ingen hemmelighed, at det aldrig var en blomst, der groede i vores have.
Overordnet set var der nok i virkeligheden slet ikke tale om en blomst, men derimod om en tidsel, der blev trukket op af jorden for at sikre genopretningen af dansk økonomi.
Og det var egentlig reelt nok at kigge på området, for det, vi så, var, at udgifterne eksploderede, fordi man kunne melde sig til et hvilket som helst kursus.
Der var bl.a. kurser, som umiddelbart måske virkede lidt langt fra at være rettet mod arbejdsmarkedet.
Her tænker jeg f.eks. på kurset vinlære.
Det er sikkert meget sjovt at vide en masse om vin, men giver det job?
Det er spørgsmålet.
Men vi må også erkende, at der var uddannelsestilbud, som blev ramt af prisloftet, og som netop var særdeles arbejdsmarkedsrettet, og hvor kurserne direkte gav job på hånden, og det fik konsekvenser for både de ledige og for virksomheder, som ikke kunne rekruttere velkvalificeret arbejdskraft.
Det var bl.a. svejseuddannelserne og certifikater til bus og truck, for bare at nævne et par eksempler.
Det er dog vigtigt at være opmærksom på, at lovforslaget udmønter en del af finanslovaftalen mellem regeringen og Enhedslisten, og det er faktisk det største problem for os Konservative.
For selv om Konservative græder tørre tårer over, at prisloftet nu fjernes, bakker vi ikke op om forslaget, fordi vi finder finansieringen uacceptabel.
En finansiering, der er med til at fjerne loftet, er jo stigende skatter og afgifter, som vil gøre det dyrere at være dansker, og det er vi indædt modstandere af.
Finansieringen er også den forhadte femdobling af NOx-afgiften, som vil koste danske arbejdspladser, bl.a. i gartnerierhvervet på Fyn, og det er vi også indædt modstandere af.
Således på grund af vores modstand mod stigende skatter og afgifter, som vil koste danske arbejdspladser, gøre det dyrere at være dansker, stemmer vi imod dette lovforslag.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-03-02:
Tusinde tak.
Jeg kan oplyse, at så vidt det er mig bekendt, var grunden til, at også Socialdemokraterne i 1990'erne bakkede tilbage med hensyn til nogle af de tilbud, der var til arbejdsløse og dagpengemodtagere, i forhold til at de frit kunne uddanne sig og de endda fik penge oven i osv., ikke kun, at det var enormt dyrt, men faktisk også, at undersøgelser viste, at det holdt folk fra at komme i beskæftigelse.
Det må vel trods alt være det endelige mål.
Som ved det forrige forslag kan vi heller ikke støtte det her.
Det er, som om der på venstrefløjen er en tro på, at efteruddannelse er svaret på alt; jo mere vi putter i efteruddannelse, jo bedre bliver det hele.
Der er bare ikke rigtig noget empirisk belæg for at sige det.
Der er ikke ret mange undersøgelser, der viser, at det er rigtigt.
Det er jo ikke, fordi der er noget dårligt ved uddannelse.
Uddannelse er rigtig godt, hvis det rent faktisk fører til, at man kommer i beskæftigelse.
Det viser sig bare, at det gør det ikke.
I 2004 til 2006 gennemførte den tidligere regering et analysearbejde under formandsskab af Finansministeriet med henblik på styrkelse af målsætningen om livslang opkvalificering for alle.
I øvrigt – og det har ikke så meget med det her specifikke lovforslag at gøre, men jeg synes alligevel, det er interessant, når vi har en diskussion om uddannelse –
viste en analyse fra Det Økonomiske Råd i 2007, at aktivering igennem efteruddannelse alt i alt har en negativ effekt på de lediges senere beskæftigelsesomfang og på lønindkomsten for ledige, der faktisk kommer i beskæftigelse.
Så uddannelse er ikke altid bare godt.
Det er selvfølgelig godt, hvis det medfører, at man får et arbejde, men det gør efteruddannelse ikke nødvendigvis.
Hvad er problemet så i det?
Problemet er selvfølgelig, at det er enormt dyrt, og de penge, man spilder – ud over det selvfølgelig er skatteborgernes hårdt tjente penge, man smider ned i et sort hul – kan ikke bruges på andre ting.
De kan ikke bruges til at lave nogle aktiviteter, som rent faktisk vil få folk i arbejde.
Man kan ikke bruge dem på at sænke skatten, som man ved har en god effekt for at få skabt vækst, som er forudsætningen for, at der bliver skabt job og folk kommer i arbejde.
I den her debat er der masser af flotte ord, der bliver talt meget om følelser, og der bliver taget eksempler fra lokalaviser om folk, som synes, det er meget vigtigt, at de får et kursus.
Henning Hyllested (EL), 2012-03-02:
Jeg har altid synes, nu er jeg jo også sådan forholdsvis nyvalgt folketingsmedlem, at det var patetisk.
Men jeg må sige, at i dag tillader jeg mig så at tilslutte mig og sige, at det er en dejlig dag i dag, og det er det virkelig.
I Enhedslisten er vi rigtig glade for det her lovforslag, som jo er en udmøntning af den finanslovaftale, vi har lavet med regeringen, og vi deler jo begejstringen med fagbevægelsen, LO og de store forbund.
Vi synes jo, at indførelsen af prisloftet i sin tid på de 3.500 kr. på AMU-kurserne ganske enkelt var – ja, jeg tøver ikke med at sige – gement.
Det var samtidig dem med størst risiko for at blive arbejdsløse, det var de industriarbejdere og chauffører, og hvad de ellers er, der bliver fyret i bundter og er blevet fyret i bundter, siden krisen satte ind.
Det var dem, man fratog muligheden for at opkvalificere sig, omskole sig, gøre sig klar, arbejdsmarkedsparate, om jeg så må sige, til de nye job, de så skulle have, nu hvor de gamle job forsvandt.
Det var dem, man ramte, og dermed forringede deres mulighed for at opnå et nyt job.
Det var gement efter vores mening.
Det retter vi op på med det her lovforslag.
Vi synes selvfølgelig, at det er ærgerligt, at der stadig er loft over kurserne for de arbejdsløse med videregående uddannelser, for de har også brug for indimellem at kunne forbedre deres kvalifikationer, hvis de bliver ledige, og dermed øge deres chancer for at få arbejde.
Den priseksplosion, eller hvad man skal sige, den spekulation, der gik i det, var jo i høj grad for uddannelser og kurser for netop disse, og det mener vi at man måske nok kunne afværge på anden måde.
Vi håber selvfølgelig, at det her lovforslag er første skridt på vejen til flere og bedre uddannelses- og kursusmuligheder for de arbejdsløse, og vi ser gerne, at vi kommer videre, og at man i virkeligheden kan uddanne sig uden begrænsninger på dagpengene.
Det er faktisk ikke så forfærdelig mange år siden, at arbejdsløse frit kunne deltage i AMU-kurser i hele deres arbejdsløshedsperiode med fuld kursusgodtgørelse, og det gjaldt både for a-kasse-medlemmer og kontanthjælpsmodtagere.
Jeg kan huske, at da jeg startede min karriere i det her uddannelsessystem, fik man endda ekstra 25 pct. oveni som en motivation for netop at tage uddannelse.
Det var dengang, man syntes, at uddannelse var godt, og at man lige så godt kunne bruge ledighedsperioden til noget fornuftigt, også selv om der ikke nødvendigvis vinkede et job i den anden ende.
Så vi håber selvfølgelig, at ministerens ord om mere uddannelse til de arbejdsløse også bliver til virkelighed, og at vi kan fortsætte ad den her sti, og dermed har jeg vist også sagt, at Enhedslisten støtter forslaget.
Christian Juhl (EL), 2012-03-02:
Nu er det jo sådan, at AMU-kursernes indhold planlægges og udvikles af arbejdsmarkedets parter efter det behov, der er i de lokale områder, og vinlærekurset var jo netop rettet mod de ekspedienter i supermarkeder og vinhandler, som havde brug for den særlige viden, som nogle af os gerne vil have, når vi skal rådgives om, hvad vi skal købe ind til weekendens middag.
Det er da vel ikke så tosset at lave sådan nogle kurser.
Det er, som om man næsten skal kunne bevise, at man skal have arbejde i morgen, hvorimod jeg, hvis jeg søger ind på universitetet, bare kan sige, at det har min store interesse – hvis jeg i øvrigt har karaktererne til det.
Mette Bock (LA), 2012-03-02:
Til det første vil jeg sige, at det naturligvis står Dansk Folkeparti fuldstændig frit for, hvad man vil prioritere som væsentligt.
Og jeg bruger også en fredag eftermiddag her i det høje Ting sammen med hr. Søren Espersen for bl.a. at diskuterede det fremsatte forslag, så det er der fuld respekt for.
Dansk Folkeparti må prioritere, fuldstændig som de vil.
Til det andet om, hvem der modtog hvilke penge hvornår, vil jeg sige, at så vidt jeg er orienteret, har hr. Ole Sohn på intet tidspunkt lagt skjul på, at DKP faktisk modtog penge.
For jeg tror, at hr. Søren Espersen er langt klogere.
Holger K. Nielsen (SF), 2012-03-02:
Det er jo altid svært at komme efter hr. Søren Espersen, når det handler om Mellemøsten og araberne osv.
Han lyder som en eller anden indremissionsk svovlprædikant, når han ligesom giver sin mening til kende om de spørgsmål, og missionær er hr. Søren Espersen i hvert fald på det her punkt.
Det gjorde også den socialdemokratiske ordfører, som jeg er fuldstændig enig med, og så kunne jeg egentlig nøjes med bare at sige det.
Men lad mig så lige tilføje og gentage, at vi jo er enige i målet her.
Det er jo ikke altid, at man når målet, ved at man, om jeg så må sige, står og slår nogle tomme slag i luften, og det her forslag er et tomt slag i luften.
Det her får jo kun betydning, hvis det bliver gennemført i en bredere international ramme.
Og måske kan vi arbejde på, hvordan vi kan forbedre forholdene for palæstinenserne og også forbedre vores egne relationer til palæstinenserne, til den administration, der findes i Ramallah i øjeblikket, hvor der efter al sandsynlighed kan gøres nogle ting for at forbedre det.
Søren Espersen (DF), 2012-03-02:
En grænsedragning foregår i forbindelse med en fredsslutning.
Der sætter man grænserne, og det er urealistisk at forestille sig, at Israel på forhånd vil opgive Østjerusalem.
Det er næsten umuligt at tænke sig, at Israel vil opgive Golan, fordi det simpelt hen er en for farlig sikkerhedspolitisk situation, og der er andre ting, der vil være urealistiske.
Men så finder man måske, forhåbentlig, mellem de to parter nogle grænser, nogle grænsedragninger, som begge kan acceptere.
Altså, man kommer da ikke til en forhandling, hvor det hele ligger fast på forhånd.
Det er det, araberne i stor stil vil.
De siger: Vi skal have Østjerusalem som hovedstad, vi skal have 3,5 millioner efterkommere af flygtninge tilbage, vi skal have de grænser.
Men hvorfor skulle man så sætte sig til forhandlingsbordet?
Det kan jeg da godt forstå at israelerne ikke gør.
Christian Juhl (EL), 2012-03-02:
Men når palæstinenserne og israelerne i fællesskab har accepteret den grønne linje fra 1967 som en fælles grænse, og når alle forhandlinger og alle forhandlingsforsøg er foregået med det udgangspunkt, er det vel også naturligt, at man bakker op om det, altså når de fra begge sider siger, at det er der, hvor de nærmer sig hinanden.
Vi skal vel finde noget, der kan hjælpe til, at de to parter kan nærme sig hinanden.
Alle erkender jo, selv hr. Søren Espersen, at der skal international hjælp til, for at der kan findes en fredelig løsning, kan jeg forstå, og derfor er det vel vigtigt, at vi arbejder med det her spørgsmål og så også bidrager med det, der kan gavne freden i området, og som kan sikre både palæstinenserne og jøderne deres egne selvstændige stater eller i hvert fald et ordentligt liv.
Søren Espersen (DF), 2012-03-02:
Vi synes, det helt afgørende er, at de to parter, dem, som det drejer sig om, er dem, som laver fredsslutningen, er dem, som sætter sig sammen, og er dem, som trækker grænserne.
Som jeg sagde, er der i Israel en stor forståelse for, at der nok kommer en palæstinensisk stat, og at man arbejder frem mod det.
Jeg synes personligt, at det er en rigtig dårlig idé med en ny arabisk stat, men det kommer jo ikke mig ved.
Jeg skal ikke trække grænserne dernede, lige så lidt som FN skal.
Jeg tror ikke, jeg kan sige det ret meget mere klart.
Christian Juhl (EL), 2012-03-02:
Jeg har venner både i Israel og i Palæstina, og de tegner da heldigvis et mere forsonligt billede af forholdet til hinanden.
Ellers vil det også næsten være håbløst overhovedet at diskutere den her konflikt.
Men der er et enkelt spørgsmål, jeg gerne vil have svar på.
Hr. Søren Espersen nævnte helhedsstaten som en løsning.
Vil det sige, at hr. Søren Espersen og Dansk Folkeparti er tilhængere af en enstatsløsning, eller står hr. Søren Espersen bag FN's og alle mulige andres opfattelse, nemlig at vi skal arbejde for en tostatsløsning på grundlag af den grønne linje fra 1967?
Magnus Heunicke (S), 2012-03-02:
Ja, den holdning kan man jo have, men så er det værd at bemærke, at palæstinenserne ikke selv har bedt om, at Danmark gør det.
Det er i deres interesse, og det er den vej, de selv beder os om at gå ad, og derfor kan jeg sagtens forstå det umiddelbart logiske i det spørgsmål, som ordføreren bringer på bane.
Men faktum er jo, at der ikke har været en sådan henvendelse fra Palæstina til Danmark, og det vil sige, at palæstinenserne ikke beder om det.
De er tværtimod i gang med et FN-projekt, hvor man ikke skal gå ind med nogen ensidig anerkendelse, men i stedet arbejde mere bredt for at få så mange lande som muligt med.
For det handler jo ikke om signaler eller symboler, det handler om løsninger.
Christian Juhl (EL), 2012-03-02:
Hvis to parter forhandler og en tredje, fjerde eller femte part ønsker at hjælpe med forhandlingen, og hvis den tredje, fjerde eller femte part begår nogle handlinger, som forøger den svageste parts autoritet, hvordan kan det så svække forhandlingsmuligheden?
Jeg tænker på, at hvis vi anerkender Palæstina, vil det styrke Palæstinas forhandlingsautoritet i løsningen af det her problem og vil vel kun give mere balance og dermed gavne mulighederne for en løsning.
Magnus Heunicke (S), 2012-03-02:
Jeg tror, at ingen, der følger den her sag, er tilfredse med tempoet.
Det er helt klart.
Det er en fastlåst situation, som jeg sagde.
Det, vi er tilfredse med, er, at der trods alt sker noget; jeg tror, at året 2012 kan være et nøgleår til at finde frem til noget, der kan minde om og blive til en løsning.
Løsningen får vi ikke i år, men der er ingen tvivl om, at FN-sporet arbejdes der stadig væk ad, og det bliver interessant at se, hvordan arbejdet frem til FN's generalforsamling kommer til at spænde af.
Jeg er helt overbevist om, at der efterhånden er så mange lande, som er enige med Danmark i, at vi skal finde frem til en løsning, og at det er en løsning, som sikrer en tostatsløsning, og at 2012 derfor bliver et nøgleår.
Men det går selvfølgelig for langsomt, det er vi alle sammen enige om.
Christian Juhl (EL), 2012-03-02:
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om hr. Magnus Heunicke er tilfreds med det tempo, som der er på forsøget på at løse konflikten både fra FN's, EU's og kvartettens side?
Søren Pind (V), 2012-03-02:
Jeg synes ikke, at spørgsmålet giver meget mening andet end at tilkendegive, hvor hr. Christian Juhl står i den pågældende sag.
Jeg står ikke samme sted.
Christian Juhl (EL), 2012-03-02:
I øjeblikket er der en konflikt, og der spurgte jeg, om ikke hr. Søren Pind var enig i, at der lå et aktuelt forhold mellem en besat stat eller et besat folk og en besætter, og at det er det problem, vi skal have løst.
Alene det, at vi skriver i forslaget, at begge stater skal have en sikkerhed for at kunne leve som selvstændige stater side om side, er vel også et hensyn til Israel.
Søren Pind (V), 2012-03-02:
Jeg forstod på den foregående debat, at ting, der ligger 20 år tilbage i tiden, ikke er relevant, og det, ordføreren her sigter til, ligger overordentlig længere tilbage end 20 år.
Egentlig må jeg også sige, at jeg tror, at jeg samlet set i min forelæggelse besvarede alle de spørgsmål, hr. Christian Juhl havde til mig i sit spørgsmål.
Søren Espersen (DF), 2012-03-02:
Jeg synes, det er så vidunderligt med den nye linje, SF har lagt.
Den passer mig fantastisk godt, det er jo dejligt at se, at man er kommet til fornuft, for det har været en helt anderledes retorik fra SF's side.
Der er så mange ting med SF, der er spændende i de her dage.
Når der er en af ordførerne, der går på talerstolen, ved man aldrig rigtig, hvad der sker, men et eller andet spændende sker der i hvert fald.
Jeg vil bare spørge helt klart: Hvis den her debat havde været foretaget for præcis 1 år siden, havde SF så støttet den?
Christian Juhl (EL), 2012-03-02:
Jeg vil gerne spørge hr. Søren Pind, om han ikke synes, at der er taget vidtgående hensyn fra den danske stat til staten Israel, ved at vi, da de ønskede anerkendelse, fik den meget, meget hurtigt efter oprettelsen af Israel, og at vi har anerkendt, at de skulle være medlem af FN, at de skulle være medlem alle de steder, hvor det er godt at være som stat, og at vi netop der har givet dem, også i EU, en privilegeret rolle, f.eks. handelspartner, og at det i øjeblikket er et forhold mellem en besat og en besætter, som er kernepunktet i den her konflikt.
Leif Lahn Jensen (S), 2012-03-02:
Det er altid trist, når nogen mister deres arbejdsplads, og jeg vil også sige, at der jo altså var rigtig, rigtig mange arbejdspladser, der forsvandt under den tidligere regering.
Jeg tror, der under hr. Lars Løkke Rasmussens regering vel forsvandt hundrede arbejdspladser om dagen.
Det var noget i den stil.
Så kan jeg selvfølgelig godt forstå, at man klandrer os for det, der er sket i de sidste 4-5 måneder,
det må man gerne, men husk også på, at de her arbejdspladser jo også har sagt – VSB Industri har jo sådan set sagt det i Amtsavisen – at fordi de ikke kunne få uddannet de her mennesker, var de nødt til at ansætte nogle fra udlandet.
Så ja, jeg er rigtig tilfreds med det her.
Selvfølgelig er det træls, at nogle mister deres arbejde, men det er jo nok ikke de 6 ugers selvvalgts skyld.
Nu er de her kurser bare klar til at tage imod dem og sige: Hvordan får vi så jer i arbejde igen?
Morten Bødskov (S), 2012-03-02:
Der er ikke mere at foretage i dette møde.
Folketingets næste møde afholdes tirsdag den 13. marts 2012, kl. 13.00.
Jeg henviser til den dagsorden, der fremgår af Folketingets hjemmeside.
Jeg skal i øvrigt henvise til ugeplanen, der ligeledes fremgår af Folketingets hjemmeside.
Mødet er hævet.
Christian Juhl (EL), 2012-03-02:
Jeg ser nu ingen diskrimination.
Jeg ser, at hr. Søren Espersen ser spøgelser.
Når FN og andre i den her sag siger, at vi skal tage udgangspunkt i den grønne linje og prøve at komme fremad derfra, så ville det da være ualmindelig forstyrrende for fredsforhandlingerne, hvis den ene part hele tiden sagde: Jeg napper lige et lille stykke land, jeg laver lige en ekstra bosættelse osv. Det er derfor, at jeg gerne vil appellere til, at Dansk Folkeparti har en lidt mere nuanceret opfattelse og ikke opfatter Israel som et eller andet offer.
Israel er en part, og palæstinenserne er en part, og vi må formå begge parter til at se nuanceret på det, for ellers kommer vi jo aldrig videre.
Søren Espersen (DF), 2012-03-02:
Det her er jo en lang historisk diskussion.
Jeg må bare konstatere, at grænser rundtomkring i verden flytter sig og har flyttet sig.
Der er ingen, der kan genkende landkortet i Europa efter anden verdenskrig, altså nogenlunde samtidig med at det her foregik.
Der var ingen, der kunne vide, at Polen ville grabbe sig ind og tage en stor del af Tyskland; der var ingen, der kunne forestille sig, at Bøhmen og Sudeterland ville blive en del af Tjekkoslovakiet.
Alle grænser har ændret sig.
Der har været flytninger frem og tilbage.
Og der er jo ikke nogen, der sætter spørgsmålstegn ved Polens legitimitet.
De har de grænser, de har, og de blev oprettet samtidig med den israelske grænse.
Det er kun Israel, der hele tiden må forklare, hvorfor de grænser, de har, ikke er rigtige.
Det er i orden, at alle andre lande flytter grænser til højre og venstre i takt med historiens luner.
Vi accepterer Polen, og vi accepterede i sin tid Tjekkoslovakiet osv.
Det er en underlig form for forskellighed og diskrimination, der er i forhold til den jødiske stat.
Christian Juhl (EL), 2012-03-02:
Nu er det jo ikke sikkert, at hr. Søren Espersen og jeg har de samme venner i den del af verden.
De venner, jeg har i Palæstina, og de venner, jeg har i Israel, siger, at det er udgangspunktet.
Der er en gensidig anerkendelse, og de siger: Det behøver vi ikke at diskutere, men vi er nødt til at diskutere, om vi skal flytte nogle af grænserne, og der, hvor israelerne har taget lidt af det grønne område, kan det være, at vi skal have noget andet et andet sted.
Det må forhandlingen jo vise.
Hvad angår de israelske grænser, har jeg rent faktisk – vil jeg sige til hr. Espersen – overvejet at foreslå, at vi skulle annullere Danmarks anerkendelse af Israel, fordi deres grænser er uklare.
Men jeg synes, at det er mere konstruktivt, hvis vi går den anden vej og siger, at begge parter skal have et liv som stat, og ergo må vi prøve at tænke konstruktivt og sige, at selv om Israels grænser i øjeblikket er uklare, fastholder vi anerkendelsen og går videre til næste skridt, for den eneste farbare vej, hvis vi vil have fred, er, at vi kigger ordentligt og balanceret på begge stater i stedet for bare at sige: Jeg vil kun forsvare Israel.
Søren Espersen (DF), 2012-03-02:
Det er bare lige kort, for historisk var det jo sådan, at grænserne blev fastsat ved en FN-beslutning i 1947, altså netop med en grænsedeling mellem en israelsk og en palæstinensisk-arabisk stat.
Det lå fast.
Der er hele tiden kommet nye grænser i Mellemøsten.
Der er ikke nogen, der i den forstand har været fastsat til.
Det er bare lige for at slå det fast.
Men grænserne er jo udgangspunktet, og jeg tror egentlig, at hr. Christian Juhl også på et tidspunkt sagde, at det er udgangspunktet.
Se, det er en god start, at det ikke er fastlåste, hellige grænser, for det er det ikke.
Det var tilfældige grænser, der kom i forbindelse med en våbenhvile.
Så man kunne starte med at sige, at grænserne fra 1967 er udgangspunktet, og der starter vi, og så sætter vi os ved forhandlingsbordet.
Men problemet er jo, at det vil palæstinenserne ikke.
De vil ikke sætte sig ved forhandlingsbordet, før en hel række ting er opfyldt.
Der kan jeg godt forstå, at israelerne siger, at det gider de ikke.
Mette Bock (LA), 2012-03-02:
Enhedslistens beslutningsforslag nr. B 30 lægger op til, at Folketinget skal pålægge regeringen at anerkende Palæstina som en uafhængig og selvstændig stat inden for grænserne fra 1967.
I Liberal Alliance mener vi, at historien med al mulig smertelig tydelighed viser, at der ikke findes lette løsninger i denne konflikt.
Der er heller ikke entydigt helte og entydigt skurke.
Der er helte og skurke på begge sider.
I Liberal Alliance ønsker vi på lang sigt en tostatsløsning, men som liberale er vi også af den overbevisning, at en varig løsning forudsætter begge parters aktive deltagelse.
Vi medvirker i Liberal Alliance meget gerne til at lægge øget pres på parterne, og det mener vi bedst sker via vores samarbejdsrelationer i EU og FN.
Det er fint, at der er fødselshjælpere også internationalt i forbindelse med at få skabt en varig løsning i Mellemøsten, men vi skal være fødselshjælperen, hvis ikke barnet fødes af parterne selv, vil det ikke være levedygtigt.
Liberal Alliance støtter derfor ikke forslaget, da vi mener, at det vil gøre større skade end gavn.
Holger K. Nielsen (SF), 2012-03-02:
Det er da den vej, man skal gå, synes jeg.
Man skal forsøge med de små skridt, hvor det er muligt, i EU, FN og andre steder.
Det er jo derfor, jeg mener, at det ville være reelle skridt frem for det her beslutningsforslag, som jeg ikke tror får ret stor betydning for, hvordan palæstinensernes fremtid vil udvikle sig.
Men de der små, praktiske ting, som hr. Christian Juhl nævner, er da dybt, dybt relevante.