Tom Behnke (KF), 2010-04-15:
Tak for det.
Vi har jo at gøre med et alvorligt problem.
Der er ingen tvivl om, at det er et alvorligt problem, at der er nogle – heldigvis få, men desværre er de der – unge, som laver meget, meget alvorlig kriminalitet, og som vi bliver nødt til at tage hånd om.
Vi bliver nødt til at reagere i forhold til, at børn og unge i få tilfælde, men i de tilfælde, der gør sig gældende, begår meget massiv kriminalitet, meget hård kriminalitet.
Det skal der gøres noget ved.
Derfor har regeringen besluttet sig for at fremlægge en samlet pakke, en samlet indsats.
Og det synes jeg er gået lidt tabt i debatten her i dag, hvor vi alene diskuterer nogle af tiltagene på justitsministerens område, men det er jo af gode grunde, for man er nødt til at tage et forslag ad gangen.
Man glemmer fuldstændig og ser fuldstændig bort fra alt det, der kommer til at ske på socialministerens område, men den debat kommer for sig selv og er ikke en del af debatten i dag.
Det er lidt ærgerligt, for mange af retsordførerne efterlyser, hvad man vil gøre på det sociale område, og hvad man vil gøre af præventive tiltag, forebyggende tiltag.
Der er en lang, lang række af tiltag, man har tænkt sig at gøre, men det hører en anden debat til.
Derfor bliver vi nødt til i dag at forholde os til det lovforslag, der ligger.
Sådan er forretningsordenen.
Jeg kan dog helt overordnet sige, at der er tale om en historisk stor pakke af forebyggende og præventiv karakter, hvor regeringen har afsat mere end 700 mio. kr. til forebyggende, præventive tiltag for at undgå, at børn og unge kommer ud i kriminalitet, og for at undgå, at det overhovedet bliver relevant at komme til at diskutere kriminel lavalder, altså sørge for, at de slet ikke begår kriminalitet.
Men hvis det så alligevel går galt, hvis der er nogen, der til trods for de mange tiltag, der allerede findes, og de mange tiltag, regeringen yderligere har tænkt sig at sætte i værk, begår kriminalitet, hvad gør vi så?
Hvad gør vi med de her meget hårde unge kriminelle?
Der er flere tiltag.
Det er altså en forbedring i forhold til i dag.
Det er ungesamråd, hvor man kan gå ind sammen med anklagemyndigheden og anbefale, hvad det er for en sanktion, der vil passe allerbedst i det her tilfælde med henblik på, at det er en sanktion, der bevirker, at den pågældende holder op med at være kriminel.
Det andet, som kommer til at ske, er, at ved de store, nye byretter, vi har etableret med domstolsreformen, er der nu kapacitet til og råd til, at en eller flere dommere kan være særlig kyndige i at have med unge, der laver kriminalitet, at gøre.
Det gælder igen alle unge under 18 år, altså en særlig kvalifikation til det.
Så er der tiltagene i lovforslaget her og dets paragraffer.
Der ligger simpelt hen et loft i dag på, at unge under 18 år under ingen omstændigheder kan få mere end 8 års fængsel.
Det ophæver man med forslaget her, og det synes jeg faktisk er fint at man gør.
For man bør jo vurdere den konkrete sag og den konkrete person og vurdere, hvilken straf der skal til her.
Og da bør der ikke forlods være en sådan begrænsning.
Til gengæld har vi fra konservativ side bemærket, at vi fastholder, at det, at man er særlig ung, i sig selv skal tælle med som en formildende omstændighed; blandt mange andre parametre er det noget, der skal indgå, når domstolene skal vurdere.
Så laver vi også en bestemmelse om, at hvis der er nogen, som lokker mindreårige til at begå kriminaliteten for sig under påskud af, at det kan de bare gøre, for de kan jo ikke blive straffet, skærper vi straffen i de tilfælde og siger, at det skal vi i hvert fald have bremset hurtigst muligt, man skal ikke udnytte, at nogen under den kriminelle lavalder så skal til at lave kriminaliteten for en.
Det er jo en konsekvens i forhold til de hårdeste kriminelle.
Lad mig lige prøve et øjeblik at citere, hvad det er, der står i forslaget, for der står jo, at i forhold til 14-årige lovovertrædere vil frihedsstraf i sagens natur være absolut sidste udvej.
Det er altså ikke noget, man skal gøre hver dag, hele tiden, altid.
I meget alvorlige sager vil ungdomssanktion – det er ikke at sætte dem i fængsel, det er, at de kommer på en sikker institution under socialpædagogisk opsyn og får noget opdragelse – være muligheden for dem, ligesom det i dag er det for de 15-17-årige.
Derudover synes jeg også, det er væsentligt at understrege, at en forudsætning for, at vi kan få opdraget de her børn og unge, som begår kriminalitet, er, at man lige holder fast i dem, mens man opdrager dem.
Det er altså noget nemmere, når der ligger en dom til grund for det.
Så er der nogle, der har brugt meget tid på at diskutere børnekonventionen, og der er også mange myter.
Lad mig lige prøve at citere, hvad det er, der står, nemlig at deltagerstaterne skal sikre, at ethvert barn, der er berøvet friheden, behandles menneskeligt og med respekt for menneskets naturlige værdi osv. osv., selvfølgelig.
Det er mere for lige at få det præciseret.
Der er mange, der går og tror, at det er i strid med børnekonventionen.
Det er det altså ikke.