Søren Espersen (DF), 2007-05-23:
Det her er en debat, som handler om, hvordan vi ønsker at fremtiden skal være for den vestlige civilisation; om vi på den ene side vil en styrkelse af frihed, frisyn, udsyn og folkestyre, eller om vi vil ufriheden, det moralistiske snæversyn, det totalitære, diktaturet.
Det er en debat, der starter med hr. Krarups rimelige sammenligning af de to totalitære systemer: islam og nazismen – han føjede faktisk kommunismen til også.
Det var en sammenligning, der lynhurtigt blev fulgt op, desværre, af en vulgær skræppen fra den sædvanlige snadrende andegård, der som altid hverken ville se eller høre, for sandheden smerter ofte, og derfor er den ilde hørt.
Mit indlæg består herefter udelukkende af citater, og ingen af dem er fra medlemmer af Dansk Folkeparti, så man kan på forhånd godt spare sig at lægge sag an.
Digteren Henrik Nordbrandt i et interview i Information: Det er muligvis ikke god tone at sammenligne en af de store verdensreligioner med nazismen, men ligheden er for iøjefaldende til, at man kan forsvare at ignorere den i den gode tones eller for den sags skyld i tolerancens navn.
Islams og nazismens metoder til at vinde magt og de psykologiske mekanismer, der er deres drivkraft, er uhyggelig identiske.
Det var en ulykke, at Muhammed fik sin egen psykose lavet om til en verdensreligion.
Jeg betragter islam som en historisk ulykke.
Citat slut.
Ordet islam betyder hengivelse, og det er vel det samme, som Det Tredje Rige udtrykker i sin håndsoprækning, din i liv og død.
Og Karen Blixen fortsætter: Hvilken af de to mentaliteter, islam eller nazismen, der er den farligste, er ikke godt at vide.
Den muhamedanske verdensanskuelse har som nazismen en uhyre selvfølelse, den rettroende står over alle vantro.
Selv islams forestilling om paradis er skabt af en krigerfantasi.
Det er et ideal for en hær på march: Så længe I marcherer, må I underkaste jer alle savn og bevare jer afholdende, prøvede, rede til kamp.
Citat slut.
Forfatteren og kunstneren Ayaan Hirsi Ali: Man kan ikke undgå at se den totalitarisme, som er islam.
Den styrer hver enkelt af livets detaljer og kuer den frie vilje.
Den sande islam som et strengt trossystem og en moralsk struktur medfører ubarmhjertighed.
De 19 flykapreres umenneskelige handling var den logiske følge af dette detaljerede system til styring af den menneskelige adfærd.
Islams verden er opdelt i dem og os.
Hvis man ikke accepterer islam, må man gå til grunde.
Koranen spreder en kultur, der er brutal, hyklerisk, fikseret på at styre kvinder og skånselsløs i krig.
Hvert eneste åndedrag, hvert eneste skridt, vi tager, er gennemsyret af begreber om renhed og synd og af frygt.
Enhver tale om islams fredelige tolerance er kun ønsketænkning.
Den fransk-tyrkiske forfatterinde Chahdortt Djavann: Det er ikke tilfældigt, at i alle islamistiske bevægelser, Hamas, Hizbollah osv., går kvinderne med slør.
Sløret er for dem et ideologisk symbol om en samfundsvision, og den vision er ikke demokratisk.
Det kan jeg garantere for.
Derfor svarer jeg dem, der siger, at de støtter de muslimske kvinders ret til at bære slør, at hagekorset også kan være en identitet, et valg.
For sløret er på samme måde et symbol på en fascistisk ideologi.
Citat slut.
Sir Winston Churchill, som jeg har ladet mig fortælle er hr. Henrik Sass Larsens store idol,
Bortset fra det fanatiske vanvid, som er lige så farligt for et menneske, som rabies er for en hund, ligger der denne frygtelige fatalistiske apati, hvis følgevirkninger er så tydelige i mange islamiske lande.
Og Churchill skriver videre: Det faktum, at en kvinde efter islamisk lov må tilhøre en mand som dennes absolutte ejendom, må betyde, at slaveriet på jorden ikke er ophørt, før den islamiske tro har mistet sit tag i mennesker.
Og Churchill skriver videre: Der findes intet system i verden, der som islam holder mennesker tilbage.
Men frem for at være et hendøende system, er islam derimod en militant og hvervende tro.
Islam har allerede spredt sig gennem Afrika, hvor frygtløse krigere dukker frem ved hvert skridt, islam tager, og var situationen ikke den, at den kristne verden havde beskyttet sig bag videnskabens stærke våben, var kristendommen for længst faldet, som det gamle Roms civilisation engang faldt.
Poul Henningsen, vil jeg slutte af med, sagde engang: Man siger altid, man ikke må krænke folks følelser.
Hvor ville verden se anderledes ud, hvis det var fornuften, man ikke måtte krænke.