runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Glahn (RV), 2007-04-24:
Når man spørger ekspertisen – i hvert fald hvis ekspertisen er professor Jørgen Elklit – så er han ikke i tvivl om, hvad der vil være det bedste.
Vælgerne går hen og stemmer og siger: Vi vil have, at det parti skal have under 50 pct. af mandaterne i kommunalbestyrelsen eller regionsrådet.
Og så oplever de pludselig, at det, efter at det har været igennem regnemaskinen, udløser et absolut flertal.
Er det forklarligt over for de vælgere, der sagde: Vi ønskede ikke, at det parti skulle sidde på magten alene, uanset, hvilket indenrigsministeren var inde på, at man selvfølgelig i kommunerne prøver at samarbejde.
Men principielt har man magten, fordi man har et absolut flertal.
Mener hr. Erling Bonnesen ikke, at det er et problem?
Når hr. Christian Wedell-Neergaard siger, at man fastholder det, der er nu, er det så også på grundlag af, at vi allerede har erfaringer for, hvordan det har virket i 2005, altså første gang hvor der skulle stemmes til de nye kommuner?
Der kom vi i en situation, hvor et flertal af vælgerne i ni kommuner sagde, at et parti ikke skulle have absolut flertal i kommunalbestyrelsen, men alligevel skete det.
Er det virkelig et grundlag for at sige, at det her er godt nok?
Hr. Christian Wedell-Neergaard har selv en kommunal fortid, og hr. Christian Wedell-Neergaard ved, hvor meget det betyder, at man har et absolut flertal i en kommunalbestyrelse, specielt i den fase, hvor man vælger borgmester og skal sammensætte udvalg osv. Er det virkelig betryggende, at vi kører videre med sådan et system ud fra de forudsætninger?
Erling Bonnesen (V), 2007-04-24:
Samlet set
er det en afvejning – det er også tidligere fremgået af ministerens redegørelse og forklaringer – som man må forholde sig til.
Ingen af de to metoder kan siges teoretisk at udløse den absolutte højeste retfærdighed, og så må man foretage sine afvejninger.
Det bør han afveje i forhold til de øvrige ting, hvad angår den d'Hondtske metode.
Derfor synes vi ikke, at der er nogen farbar vej i forslaget.
Ole Glahn (RV), 2007-04-24:
Indenrigsministeren var inde på, at det her har fungeret siden 1909.
Mener ordføreren ikke, at kommunalreformen, i og med den har gjort enhederne større, understreger vigtigheden af, at mindretal kan blive repræsenteret i kommunalbestyrelser, henholdsvis regionsråd?
Er det ikke noget, som man bør være opmærksom på?
Hvis man er det, er det da besynderligt, men ikke overraskende, at man holder sig til en valgordning, som eksperter siger har flere minusser end plusser, for det er meget teoretisk, at man kan være i en situation, hvor der er et flertal af vælgerne, som peger på et parti, og man så ikke har flertal af mandater.
Tværtimod er det faktisk sådan, at et mindretal blandt vælgerne kan udløse et flertal blandt mandaterne.
Er det ikke et kæmpe demokratisk problem?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-04-24:
Eksempler fra materialet gør naturligvis indtryk, og det, man kan sige jeg bibringer her som hovedargument, er jo det forhold, at man med den største brøks metode kan risikere, at et parti, som får over 50 pct. af stemmerne, ikke får majoritet, og det synes jeg er nok så væsentligt et problem.
De eksempler har jo ikke været fremdraget, så derfor kan man altså sige, at det jo lige så godt kunne have været i eksempelsamlingen, man nu har fremdraget eksempler på, at nogen, der ligger lige på kanten af 50 pct., opnår over 50 procents repræsentation.
Derved kan man altså sige, at eksempelsamlingen jo ikke er fuldstændig, for der er også de andre eksempler.
Nej, det er det bestemt ikke.
Når jeg siger, at Elklit gør indtryk, så er det, fordi Elklit gør opmærksom på nogle af de problemer, der er med den d'Hondtske metode, og det anerkender jeg hundrede procent, ligesom der også er problemer med den største brøks metode.
Så der er jo altså problemer med begge metoder.
Og i den situation, vi står i nu, er det altså sådan, at vi gerne deltager i diskussionen af valgsystemer, men vi mener bare ikke, det lige er tid at lave det om her og nu.
Lise von Seelen (S), 2007-04-24:
I ministerens gennemgang af, hvad det er, der sker for den enkelte, når man overgår fra at være førtidspensionist til folkepensionist, vil jeg gerne spørge ministeren: Når det nu er et faktum, at et gennemsnitligt tillæg for den her ydelse er 2.500 kr. om måneden, tror ministeren så ikke, at det har afgørende stor betydning for den livskvalitet og for den trivsel, den enkelte handicappede ældre har, at man pludselig, udover at man går fra en førtidspension til en folkepension, også mister sit tillæg, som i gennemsnit er 2.500 kr.?
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-24:
Med dette forslag ønsker forslagsstillerne, at personer, der er berettiget til merudgiftsydelse, når de overgår til folkepension, fortsat kan bevare retten til medudgiftsydelsen.
Jeg må sige, at jeg undrer mig meget over, at dette forslag overhovedet er fremsat.
Vi er en forligskreds, der står over for at skulle diskutere redegørelsen om førtidspensionsreformen, som også bestemmelserne om merudgiftsydelsen er en del af, en reform, som vi var en større forligskreds, der indgik aftale om, herunder også Socialdemokraterne.
Og så kan det da ikke andet end undre, at Socialdemokraterne kort tid inden, vi skal drøfte redegørelsen om reformens konsekvenser, fremsætter et forslag derom.
Merudgiftsydelsen i servicelovens § 100 er et supplement til servicelovens øvrige bestemmelser om støtte.
Bestemmelsen giver hjemmel til at dække de nødvendige merudgifter ved den dag lige livsførelse, som personer mellem 18 og 65 år har på grund af varig nedsat fysisk eller psykisk funktionsevne.
Afgrænsningen af persongruppen, som er omfattet af merudgiftsydelsen, blev drøftet indgående under forhandlingerne om førtidspensionsreformen, og det fremgår direkte af aftalen om førtidspensionsreformen, og jeg citerer: Det vil i lovforslaget om en førtidspensionsreform blive præciseret, at der for modtagere af handicapkompenserende ydelser ved overgang til folkepension skal foretages en grundig sagsbehandling med henblik på at kunne vurdere den pågældendes behov for praktisk og personlig bistand, hjælpemidler, befordringsordninger m.v. samt kunne vurdere den pågældendes behov for aktivitetstilbud m.v., herudover om der er behov for at tilkende et personligt tillæg til at dække handicapbetingede merudgifter.
Citat slut.
Lovforslaget om førtidspensionsreformen blev naturligvis udarbejdet i overensstemmelse med aftalens ordlyd, og kommunernes pligt til at vurdere situationen nøje ved overgangen til folkepension er ligeledes understreget i de vejledninger, som Socialministeriet har udstedt.
I forbindelse med overgang til folkepension skal der foretages en grundig vejledning af den pågældende, hvor hans eller hendes situation samlet tages op til vurdering.
Forslagsstillerne har under de økonomiske konsekvenser angivet, at de samlede offentlige merudgifter skønnes at være på 5 mio. kr. i 2008.
Så regeringens holdning er klar.
Vi er netop ved at lægge sidste hånd på den redegørelse om førtidspensionsreformen, som blev aftalt mellem forligspartierne, og hensigten med redegørelsen er netop, at forligspartierne vil kunne vurdere konsekvenserne af den gennemførte reform og så drøfte eventuelle justeringer.
Regeringen agter at overholde det forlig, der er indgået, og jeg afleverer sammen med beskæftigelsesministeren redegørelsen om udviklingen på førtidspensionsområdet og det rummelige arbejdsmarked til Folketinget i maj måned.
Herefter vil vi invitere forligskredsen til at drøfte redegørelsens konklusioner.
Så på den baggrund synes jeg faktisk, at Socialdemokraterne bør trække deres lovforslag tilbage, og som det må være fremgået: Regeringen kan ikke støtte forslaget.
Poul Nødgaard (DF), 2007-04-24:
Ja, og derfor vil jeg også afstå fra at udtale mig helt konkret, for så siger jeg i hvert fald ikke noget forkert.
Men vi kan jo få det afklaret i møderne i Kommunaludvalget, og så vil jeg endnu en gang sige tak for, at der i hvert fald ser ud til at være partier, der er meget interesserede i at drøfte tingene videre.
Afstemning
Jan Petersen (S), 2007-04-24:
Jeg tager udelukkende ordet, fordi hr. Nødgaard stillede sig undrende over for det, jeg sagde i mit indlæg om forslagets beskrivelse af, om der var indgået valgforbund eller ej.
Her står der største brøk med valgforbund, og det efterlader selvfølgelig en tvivl om, hvorvidt der er indregnet valgforbund i de øvrige beskrivelser.
Dertil kommer, at da jeg læste valgresultatet fra Hillerød Kommune og sammenholdt det med bemærkningerne, fandt jeg ud af, at der var indgået et lidt andet valgforbund i Hillerød end det, der er nævnt i forslaget.
Det fremgik i hvert fald af hjemmesiden.
Det var sådan set også det, der gav mig anledning til at sige: Lad os nu dyrke de faktuelle forhold, ikke blot i de nævnte kommuner, men også i en række andre kommuner, hvor den demokratiske flertalskonstellation kan have andre vinkler end den, der er peget på i forslaget.
Poul Nødgaard (DF), 2007-04-24:
Jeg havde regnet med at bruge alle de 10 minutter, jeg har til rådighed, men jeg har truffet den beslutning, at jeg vil gøre det rimelig kort, for jeg synes, vi har været godt rundt om forslaget, også på grund af de mange spørgsmål, der har været stillet.
Jeg skal dog overhovedet ikke lægge skjul på, at det er med en vis skuffelse, jeg står her, for vi synes selvfølgelig, at forslaget er godt og gennemarbejdet, og jeg tror også, at de, der har vendt sig imod det i dag, inderst inde i deres inderste lønkammer godt kan se, at det nok er noget, vi ikke kommer uden om på længere sigt.
Jeg vil godt tage fat i det, fru Anne Baastrup fremførte, altså at vi måske skal arbejde lidt videre med tingene, også i Kommunaludvalget.
Det kunne jo også være, at ministeren fandt en eller anden løsning.
Nu er hr. Jan Petersen kommet, og det er godt, for jeg vil gerne sige noget til ham.
Jeg vil lige sige, at jeg tror, jeg har misforstået det, der blev sagt om valgforbund.
Der står under alle de ni eksempler, hvilke partier der havde indgået valgforbund, så jeg forstod ikke helt bemærkningen om, at det er lidt uklart.
Det mener jeg ikke.
Der står under hvert enkelt af de ni eksempler, hvilke partier der havde indgået valgforbund, og udregningen efter både den d'Hondtske metode og den største brøks metode er foretaget under hensyntagen til disse valgforbund, så den bemærkning forstod jeg ikke helt.
Men når det så er sagt, synes jeg stadig, det må være et krav, at vi kommer til bunds i de lidt forskellige opfattelser, der er her i Folketinget af, om det er ret og rimeligt, at man med 45-46 pct. af stemmerne kan få absolut flertal i en kommunalbestyrelse.
Jeg synes, man taler lidt udenom, og jeg mener, der må kunne findes en eller anden løsning, så der bliver beregnet på en anden måde, end vi gør nu.
Jeg håber og tror, at tiden vil arbejde for forslaget.
Jeg ved ikke, om det kan blive gennemført inden næste kommunalvalg og regionsrådsvalg, men inden næste valg igen mener jeg, vi er nødt til at se på, om det kan gøres på en anden måde med respekt for de mindre valggrupper, som de små partier jo er.
Alt i alt ser vi frem til at arbejde videre med forslaget i Kommunaludvalget, og vi vil utrolig gerne indgå i en tæt dialog med andre partier om at ændre tingene.
Det gjorde indtryk på mig, at hr. Christian Wedell-Neergaard sagde, at Elklits udtalelser gjorde stærkt indtryk på hr. Christian Wedell-Neergaard, og så tilføjede han umiddelbart: men vi bevarer i øvrigt den d'Hondtske metode.
Jeg synes ikke rigtig, det hænger sammen, for det, der gør indtryk på professor Elklit, en stor mand i Danmark, er altså også noget, der har gjort stærkt indtryk på den konservative ordfører, men dog ikke så stærkt et indtryk, at han kunne lytte til professor Elklit.
Det forstår jeg ikke helt, men det kan være, der er en forklaring på det – for det er vel ikke bare for at bevare noget for at bevare det.
Det er ligesom det, jeg får indtrykket af.
Anne Baastrup (SF), 2007-04-24:
Jeg skal ikke forlænge debatten særlig meget, for hr. Ole Glahns indlæg var jo ganske præcist og angav også meget nøje SF's linje.
Vi står i den situation, at tre store partier har oplevet fordelene ved den d'Hondtske metode, mens resten af partierne her i Folketinget har oplevet metodens mangler.
Med den største brøks metode ville vi omvendt få nogle fordele, mens de store partier kunne komme til at stå i den situation, at de mistede det flertal, de ellers ville have fået.
Det er måske, fordi jeg ikke er så god til at regne, men jeg kan ikke forstå, hvorfor man ikke på en eller anden måde kan lave en sikkerhedsbestemmelse, som gør, at hvis det er sådan, at et parti får det samlede flertal, men det ikke udmøntes i mandater, skal der foretages en ny beregning.
Nu er det jo sådan, at formanden for Kommunaludvalget er medforslagsstiller på beslutningsforslaget, så jeg kunne godt forestille mig, at vi i de kommende måneder og måske i forbindelse med en genfremsættelse til efteråret skulle finde ud af, om der virkelig ikke kan findes en løsning, så de store partier oplever, at hvis de virkelig har flertal blandt vælgerne, skal de også have det i kommunalbestyrelsen, samtidig med at der bliver taget hensyn til de små partier.
Vi skal også lige have afklaret, hvad der vil ske i Tønder.
I bemærkningerne står der jo, at uanset hvad ville Enhedslisten ikke få et mandat i Tønder, så ministeren må have en eller anden baggrundsviden.
Alt i alt synes jeg, at debatten her bare skal være starten på et videre arbejde, så vi efter næste kommunevalg ikke kommer til at stå i den uhensigtsmæssige situation, at et flertal i en kommunalbestyrelse ikke afspejler vælgerflertallets mening.
Jan Petersen (S), 2007-04-24:
Jamen vi har jo allerede bekræftet, at det ikke er den ideelle situation, heller ikke selv om det bliver udlagt som en teoretisk situation.
Men det er jo heller ikke den ideelle situation, at et parti kan få flertal uden at få de mandater, det har krav på.
Det kan godt være, det er en teoretisk situation, jeg ved det sådan set ikke, men jeg gætter på, at vi vil kunne få besvarelser, der siger, at den kan opstå i bestemte tilfælde.
Når den situation kan opstå, kender jeg partier – ikke kun mit eget, det gælder sådan set alle partier – som selvfølgelig tilrettelægger deres opstilling således, at de får den indflydelse, som svarer til de stemmer, de får.
Det vil blive konsekvensen, også selv om der oprettes valgforbund og der ikke findes en spærregrænse.
Ole Glahn (RV), 2007-04-24:
Jamen det kan jeg svare klart på, som jeg også gjorde før.
Vores forslag bygger i høj grad på professor Jørgen Elklits viden om området, og mig bekendt har han ikke på noget tidspunkt udtalt, at hvis man indfører den største brøks metode, skal man også lave en spærregrænse, eller også skal man lave om på mulighederne for at lave valgforbund, ud fra den betragtning at nu vil vognen tippe over til den anden side.
Det, der er tale om her, er, at man får et system, som er mere retfærdigt.
Jeg siger mere retfærdigt, jeg siger ikke fuldstændig retfærdigt, men det er mere retfærdigt.
Vores udgangspunkt er, at det er ekstremt, at nogle partier kan få et absolut flertal, uden at vælgerne har bedt om det.
Det giver en meget stærk position, hvis man får det i en kommunalbestyrelse eller et regionsråd, og det ved hr. Jan Petersen også godt.
Jan Petersen (S), 2007-04-24:
Nu fik vi så besvaret det spørgsmål, jeg sådan set tegnede mig for at stille, nemlig om forholdet om valgforbund.
Ole Glahn (RV), 2007-04-24:
Det kan jeg svare klart på, at det gør det ikke.
Vi lægger meget vægt på, hvad ekspertisen siger.
Det gør vi generelt.
Når vi forholder os til lovforslag, så er det vigtigt, at det er videnbaseret.
Vi har altså en professor, der har studeret det her i mange år og beskæftiget sig med det og gjort det til sit speciale.
Denne professor Jørgen Elklit siger, at der er flere minusser end plusser ved den ordning, vi har nu.
Det vil sige, at man udmærket kan konvertere til den største brøks metode uden i øvrigt at lave om på mulighederne for at lave valgforbund eller begynde at indføre minimumstandarder for, hvor mange stemmer man skal have fået, altså en spærregrænse.
Erling Bonnesen (V), 2007-04-24:
Nu kan jeg forstå, at hovedlinjerne i forslagsstillernes ønske er at komme lidt i nærheden af reglerne her i Folketinget.
Så kunne jeg godt tænke mig at prøve at høre ordførerens bemærkninger til, om man så også i relation til kommunalvalgene skal indføre spærreregler og ophæve valgforbundsmulighederne.
Ole Glahn (RV), 2007-04-24:
Nu er det en beregning, som ordføreren kom med her.
Så det er nogle forudsætninger, jeg ikke kender.
Jeg udtrykte i mit indlæg, at jeg ikke ud fra en demokratisk synsvinkel synes, at det er så betænkeligt, at et mindretal får lidt overvægt og dermed kommer ind og får lejlighed til at komme med deres synspunkter, som jeg synes, det er, hvis et mindretal pludselig bliver til et flertal, der i kommunalbestyrelsen kan bestemme, hvordan tingene skal være.
Erling Bonnesen (V), 2007-04-24:
Nu lyttede jeg selvfølgelig meget nøje til ordførerens argumenter for at prøve at finde den højere retfærdighed.
Det kan vi alle sammen kun være interesseret i at lytte meget til og deltage i søgningen efter, så bestemt sympati for det.
Det synes heller ikke at være udtryk for den højere retfærdighed.
Hvad synes ordføreren om den sag?
Erling Bonnesen (V), 2007-04-24:
Med dette beslutningsforslag ønsker forslagsstillerne at pålægge regeringen at ændre valgreglerne, så den d'Hondtske metode erstattes af den største brøks metode ved kommunalvalg og regionsrådsvalg.
Da man ikke kan uddele halve og kvarte mandater i kommunalbestyrelser, vil ingen valgregler kunne sikre fuld proportionalitet mellem fordelingen af stemmer og pladser i kommunalbestyrelserne.
Alle tænkelige valgmetoder vil således i praksis give nogle afrundinger til hele mandater.
Den største brøks metode giver ikke vælgerne sikkerhed for, at et parti med absolut flertal af stemmerne også får et absolut flertal af mandaterne.
Største brøks metode medfører samtidig, at små partier kan blive uforholdsmæssigt overrepræsenteret, og matematisk kan man beregne, at den overrepræsentation, som den d'Hondtkes metode kan give store partier, forholdsmæssigt er betydelig mindre end den overrepræsentation, små partier kan få.
Vi har netop vedtaget og gennemført både en kommunalreform og en valgkredsreform, og i Venstre vil vi gerne se et bredere resultat og høste erfaringer af disse beslutninger, inden vi eventuelt overvejer at foretage yderligere ændringer på området.
Vi ser ingen grund til at haste en ændring igennem Folketinget nu.
Venstre kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-04-24:
Den nye valgkredsreform er nu trådt i kraft med ændringer af opstillingskredse og valgkredse, men i den forbindelse har vi jo ikke gennemført nogen ændringer i opstillingsformerne.
Med det forslag, som Det Radikale Venstre kommer med i dag, indføres muligheden for, at et parti kan vælge at anmelde det, der kaldes for en prioriteret sideordnet opstilling, hvorefter kandidaterne anføres i den af partiet prioriterede rækkefølge på stemmesedlen, dvs. ikke i alfabetisk orden som i dag, men i den rækkefølge, som partiet har fastlagt.
I øvrigt skal det så have den virkning, som har været diskuteret en hel del i dag, at det personlige stemmetal i storkredsen skal være afgørende og ikke, at det afgøres efter opstillingskredse, som det sker i dag.
Efter de gældende regler fordeles partistemmerne jo således, at de tillægges opstillingskreds for opstillingskreds, og dermed har det betydning, i hvilke opstillingskredse man får de personlige stemmer.
Det er herefter de personlige stemmer plus de tillagte listestemmer, som talt sammen udgør det antal, som bestemmer, hvilke kandidater der er valgt.
Et parti med sideordnet opstilling uden prioritering skal desuden kunne vælge denne form for kandidatudvælgelse.
Det Konservative Folkeparti må afvise dette forslag.
Og vi mener, at vi bør gennemføre et folketingsvalg efter de nye valgkredse, inden vi laver om på valgsystemet.
Den nye valgkredsinddeling har jo endnu ikke virket i praksis, og det er for tidligt at foretage eventuelle ændringer.
Vi er ikke tilhængere af, at opstillingskredsene slet ikke har nogen betydning.
I byerne stemmes der meget på listen, hvorimod det i opstillingskredse på landet ofte er på personer.
Det betyder, at personlige stemmer i byerne får en større vægt end personlige stemmer i kredse på landet.
Denne forskel vil vi ikke ændre på i denne omgang og således, at det kun er stemmerne i storkredsen, der afgør valget.
Nu har vi nedlagt mange valgkredse, og vi har ændret på systemet, og for at bevare engagementet i de nuværende opstillingskredse og ikke kun lade storkredsene have en betydning mener vi altså, at vi bør fastholde det system, vi har i dag.
Tænk, hvad det ville betyde i Nordjylland, hvor man har de store bysamfund med Aalborg som den dominerende part, eller på Sjælland, hvor den geografiske udstrækning af storkredsen er enorm.
Det sætter spørgsmålstegn ved de demografiske forhold efter min mening.
Så timingen er ikke så god.
Det vil fjerne opstillingskredsens betydning, og i forvejen har der været en debat om demokratiet i de meget store storkredse.
Derfor vil vi altså afvise forslaget i denne omgang.
Anne Baastrup (SF), 2007-04-24:
Men det, vi jo er vant til herinde, er, at vi kan se, at det her altså fra vores vinkel er urimeligt.
Fra de store partiers vinkel er det her rimeligt, og den største brøks metode er urimelig.
Så tænker jeg på, om man kunne finde en lille mellemvej, nemlig følgende: Hvis det største parti rent faktisk fik et flertal, kunne man så ikke lave en undtagelsesbestemmelse eller en aftale om, at nu samler vi lige op og gør rent bord og sørger for, at det hele bliver afvejet ordentligt?
Det burde være sådan, at man laver en midterting, som vi i virkeligheden også har, når det drejer sig om tillægsmandater til folketingsvalget.
Det vil jeg egentlig advare imod.
Jeg skal ikke kunne sige, om man ikke ville kunne udvikle en helt syvende valgmetode, som er den d'Hondtske med krummelurer eller undtagelser, hvis man kaster meget energi i det.
Generelt tror jeg, at man skal holde sig til en hovedvej her.
Der er jo store forskelle på en kommunalbestyrelse og Folketinget, hvor vi bruger største brøks metode, nemlig for det første det forhold, at mandaterne her er langt større, så den her matematiske overensstemmelse ligger bedre for, og for det andet, at der er en spærregrænse, og for det tredje, at der i hvert fald ikke er tradition for, at partier opnår mere end halvdelen af stemmerne.
Der er vilkårene ude i den kommunale sektor anderledes, og det er derfor, jeg mener, at den d'Hondtske metode er et valgsystem, der matcher det fint.
Poul Nødgaard (DF), 2007-04-24:
Jeg kan svare ganske kort på det: Jeg har personligt aldrig kunnet se logikken i, at der er en spidskandidat, og så skal man se: Hvem er så kandidat?
Hov, der er en, der hedder Andersen.
Og han eller hun kommer til at stå som nr. 2 hele vejen igennem i alle kredsene.
Det er i sig selv ulogisk.
Det lægger jeg ikke skjul på.
Jeg synes, det ville være et godt tiltag og også betyde en styrkelse af de politiske partiers indsats på området her.
Lone Dybkjær (RV), 2007-04-24:
Men det er et spørgsmål: Er det sådan, jeg skal forstå ordføreren, at det måske er den del, man lettere kunne få igennem end det andet?
Der er tale om, at man tilføjer noget.