Karen J. Klint (S), 2009-04-21:
Tak for det.
Jeg tror, at jeg vil bryde lidt om på min tale, som ellers var planlagt rund og venlig.
For det er jo en bred aftale, vi forhandler i dag, og der plejer vi jo ikke sådan at stå og skælde hinanden ud, som jeg hørte var tonen hos den forrige taler.
Så jeg vil starte med at sige, at vi under forhandlingerne her, hvor vi jo er enige i produktet i hvert fald på den korte bane, gentagne gange har fremført, at vi synes, at basisfinansiering og den store finansiering på psykiatriområdet skal være på finansloven, ligesom den er for alle andre alvorlige sygdomme.
Det har vi sagt hele tiden, og det siger vi selvfølgelig også i dag.
Satspuljen har været brugt, jeg havde nær sagt gennem generationer, men ikke til noget basisbehandling.
Den har været brugt til at hjælpe på nogle ting, men virkeligheden er jo en anden i dag, fordi finansieringen af regionerne jo ikke er med selvstændig skat.
Det er alene afhængigt af regeringens goodwill, hvad de skal have af puljer her til sommer.
Og der har vi så en formodning om, at det, der er sket på det sidste - det har sundhedsministeren i hvert fald har sagt - er, at der både er en finanslov og en satspulje.
Vores ønske er så, at det mest er finansloven, der kommer i spil til finansiering af psykiatrien, og meget mindre satspuljen.
For ingen skal være i tvivl om, at Socialdemokraterne ønsker ens politik og ens politisk bevågenhed for alle alvorlige sygdomme.
Vi har også fremført gentagne gange i de sidste 2 års forhandlinger, at vi også ønsker en national handlingsplan på det psykiatriske område ud fra samme kriterier, som der er for nationale planer for kræft- og hjertelidelser og behandling af disse alvorlige sygdomme.
Vi har også sagt, at det skal være helhedsorienteret og med sammenhængende planer på tværs af sundhedsområdet, Kriminalforsorgen og sociale tilbud, og jeg nævner det her, for ikke alt er med i den plan, vi har til vedtagelse i dag, og i det lovforslag, vi har til vedtagelse.
Men man må jo også godt komme med de ting, man ikke har opnået enighed om endnu.
Vi har også ønsket, at der skal nedsættes en følgegruppe for at forestå og bistå med det analysearbejde, men også for at holde fast i, hvordan vi får implementeret tingene.
Men vi afviser naturligvis ikke at bruge den satspulje, vi har, og vi afviser heller ikke nogen kortsigtede løsninger, bare vi ikke taber den samlede løsning på længere sigt.
Vi oplever faktisk, at der er flere og flere, der efterspørger noget af det, som vi har talt for de sidste par år.
Der har her for nylig været indtil fire meget aktuelle psykiatrikonferencer, som jeg lige vil nævne.
Der har været Videncenter For Socialpsykiatri, der har holdt en konference om retspsykiatri, Danske Regioner holdt en konference herinde for et par uger siden, og det var efter den, at ministeren var lidt åben over for finanslovløsningen.
Hovedstadsregionen holdt en konference i torsdags på Herlev Sygehus, og Statsforvaltningen Hovedstaden havde et møde i går om deres årsrapport for 2008 om tvang i psykiatrien.
Alle steder fra
har man efterlyst flere ressourcer, flere senge, mere personale, flere faggrupper og også tryghed med hensyn til pengene.
Så jeg synes, at vi har noget at mødes om igen.
Hvordan får vi en mere samlet plan for psykiatrien?
For vi er ikke nået langt nok med det, vi er nået i dag, selv om det er godt.
Så har jeg også brug for at sige, at lovforslaget i dag jo ikke er en garantiordning, som nogle har kaldt den.
Lovforslaget i dag sikrer en udvidet ret til behandling og valg af behandling under visse givne forudsætninger.
Det er altså et forslag, der giver en ret og ikke en garanti.
Det er et forslag, der skal indfases, da pengene ikke kommer på en gang, men hen over årene indtil 2012.
Man har kun en udvidet ret, såfremt det offentlige ikke kan tilbyde behandlingen inden for 2 måneder.
Det er også en ret, der skal bygge på tilbud, der er sammenlignelige, hvor kvaliteten er i højsædet, også når det er et tilbud i privat regi.
Det er også en aftale, der ud fra vores ønsker også skal være noget, som er prisbevidst.
Det skal være sådan, at pris og kvalitet hænger sammen, og det skal være sådan, at når man aftaler priserne, skal det også kunne afspejles, at det ikke er unfair konkurrence.
Det gælder jo kun for nogle mennesker med psykiske sygdomme, at der er en behandling; ikke hvor der er en sandsynlighed for, at man skal anvende lov om tvang i psykiatrien.
For den patientgruppe har alene stadig væk kun adgang til det offentlige sundhedsvæsen, og det synes jeg også er vigtigt at holde fast i. Jeg tror, at der er nogle dilemmaer i nogle af høringssvarene, som vi kommer til at tage op i vores udvalgsarbejde.
Danske Regioner siger bl.a. noget om mangelen på specialiserede senge og hvordan det bliver finansieret.
Der er også noget om færdigbehandlede patienter, der sander til i andre senge.
Så vi har altså noget at drøfte, selv om det ellers var en aftale, vi var enige om, og jeg håber, at vi kan genfinde den gode tone og få et godt udvalgsarbejde om sagen.