Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-05-23:
Hvis nu bare dagens debat handlede om en tilfældig persons udtalelse om et tilfældigt emne i en tilfældig sammenhæng, sågar også hvis denne person var folketingsmedlem, så ville det emne, vi diskuterer i dag, ikke være så interessant.
Men det er jo heller ikke det, det drejer sig om.
Det drejer sig om et bestemt partis holdning til en bestemt gruppe menneskers rettigheder til at udtrykke deres tro, deres religion og deres holdninger.
Forespørgslens ordlyd går jo ikke på, om hr. Søren Krarup har udtrykt dit eller dat.
Nej, forespørgslens ordlyd går ud på, og jeg citerer: »Hvad er regeringens holdning til udtalelserne fremsat af folketingsmedlemmer fra Dansk Folkeparti ...«
Alene i den ordlyd ligger der et interessant spørgsmål, som ikke er besvaret i dag.
Både statsministeren og regeringspartiernes repræ sentanter har gjort meget ud af, at det her skulle handle om hr. Søren Krarups udtalelser.
Men det bliver først rigtig interessant, når man kan konstatere, at formanden for Dansk Folkeparti giver udtryk for de samme holdninger.
Fru Pia Kjærsgaard siger i TV-avisen den 29. april: Jeg giver Søren Krarup fuldstændig ret i, at det er nøjagtig det samme symbol, et tørklæde og et hagekors.
Så bliver det jo understreget, at vi her ikke har at gøre med et tilfældigt folketingsmedlem, men med et parti, hvilket hr. Søren Espersen også har understreget i dag med sin ordførertale.
Det er Dansk Folkepartis grundliggende holdning.
Hvis det så kun var en holdning – den kan der jo altid gives udtryk for, og man kan være enig med den eller som jeg uenig med den – men det er jo også en holdning, som skinner igennem i partiets handlinger.
Vi har jo at gøre med et parti, som går ind for et forbud mod at bære tørklæde, et muslimsk bestemt tørklæde – jeg ved ikke, om det gælder for alle tørklæder, men i hvert fald imod et muslimsk bestemt tørklæde.
På den måde har vi at gøre med et parti, som forsømmer sig mod en af de mest afgørende forudsætninger for frihed og demokrati, nemlig respekten for, at de mennesker, man er uenig med, har mulighed for at give udtryk for deres holdninger og deres tro og deres religion.
Det er et parti, som grundliggende set sætter spørgsmålstegn ved ytringsfrihed og ved religionsfrihed både med sine holdninger og med sine handlinger.
Det er nogle værdier, som jeg er dybt uenig i, men det er øjensynligt sådan, at der er et værdifællesskab mellem Dansk Folkeparti, Venstre og De Konservative udtrykt fuldstændig klart i, hvad de tre partier har fremsat et fælles forslag til vedtagelse om.
Det er også et forslag, som ikke mindst understreger ytringsfrihed og religionsfrihed som fundamentale rettigheder for den enkeltes mulighed for at udøve personlig frihed under ansvar.
Hvad er det, man vil med ytringsfriheden?
Hvad er det, man vil med de fundamentale rettigheder?
Er Venstre og De Konservative virkelig enige i Dansk Folkepartis holdning til ytringsfriheden?
Er de enige i Dansk Folkepartis holdning til retten til at bære et tørklæde også i det offentlige rum?
Det er jo det, der er det interessante: Det er de.
Der er et værdifællesskab mellem Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti, som grundlæggende set går ud på at indskrænke andre menneskers ret til at vise deres tro offentligt og ret til at udtrykke deres meninger offentligt.
Det er i virkeligheden det, der er skellet i den her debat: værdifællesskabet mellem Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti og så os andre, der også vil forsvare ytringsfriheden for dem, vi er mest uenige med, uanset om det er hr. Søren Krarup eller fru Pia Kjærsgaard.