runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Andersen (V), 2012-11-07:
Bestyrelsens strategi er ikke så kompliceret, den er at prøve at leve op til ansvaret ved at holde institutionen gående, herunder holde fregatten i en rimelig vedligeholdelsesmæssig tilstand.
Nu bryster ministeren sig af, at han har fundet penge – 300.000 kr. – og jeg anerkender, at det beløb står på finansloven, men der er unægtelig forskel på 4 mio. kr. til vedligehold årligt og så 300.000 kr. Jeg vil gerne høre, om ikke ministeren vil bekræfte, at der her er tale om national kulturarv.
Og så vil jeg også gerne høre, om ikke ministeren vil forholde sig til, at samfundet, staten, har et ansvar i forhold til den nationale kulturarv, vi har i det her land.
Jeg vil i den forbindelse høre, om ministeren også vil være så storsindet at anerkende, at organisationsformen for det, der måtte være national kulturarv, burde være af mindre betydning i forhold til dette at fastholde og vedligeholde den nationale kulturarv.
Det er tre principielle spørgsmål, som jeg meget gerne vil have at kulturministeren forholder sig til.
Uffe Elbæk (RV), 2012-11-07:
Det er jo en kendt sag – også for kulturministeren og ikke mindst for spørgeren, som jo selv har siddet i bestyrelsen for fregatten »Jylland«.
Desværre er der, som hr. Kim Andersen også påpegede, en bevilling, som løber ud nu her, og det er jo på alle måder ulykkeligt for fregatten »Jylland«.
Jeg har stor forståelse for den frustration og de problemer, det giver, at bevillingen løber ud, for de mennesker, der som sagt dagligt arbejder med fregatten, og givetvis også for bestyrelsen.
Jeg er i den situation, som landet også står i, nemlig at der er nogle meget, meget stramme økonomiske rammer – også for mit område.
Det, jeg har gjort, er, at jeg har omprioriteret penge fra Statens Museum for Kunst til fregatten »Jylland«, så man får en fast bevilling på 300.000 kr. fremadrettet.
Det slår overhovedet ikke til i forhold til det behov, som fregatten jo givetvis har, men det er det, som jeg har prioriteret, og det vil sige, at jeg har taget penge fra en anden institution og givet dem til fregatten »Jylland«.
Det, der så bare er vigtigt for mig i den her sammenhæng at understrege, er – ikke fordi det skal blive polemisk, men jeg vil alligevel understrege det – at da Venstre fremlagde deres finanslovforslag, var der heller ikke nye penge til fregatten »Jylland«.
Så det vil sige, at den tidligere regering har givet midlertidige bevillinger til fregatten »Jylland«, og disse midlertidige bevillinger udløber nu.
Jeg er gået ind og har fundet et mindre beløb fra en anden institution og flyttet det over til fregatten »Jylland«.
Det løser ikke den udfordring, fregatten »Jylland« står over for, men jeg vil også sige, at det er en kendt problemstilling, også for bestyrelsen.
Det er ikke, fordi kasketterne skal blandes sammen, men hr. Kim Andersen har faktisk to kasketter på i den her sag: både som bestyrelsesmedlem og som medlem af Folketinget.
Min nysgerrighed går på, hvad bestyrelsens strategi er fremadrettet.
Det får vi nok ikke svar på her, og det kan jeg få i en anden sammenhæng, men den nysgerrighed har jeg.
Kim Andersen (V), 2012-11-07:
Tak for det, formand.
Jeg er glad for, at kulturministeren kommer her i Folketingets spørgetime i dag, for det giver os anledning til at kunne fortsætte vores drøftelse om fregatten »Jylland«.
Det er jo sådan, at fregatten er i vanskeligheder – eller i hvert fald kan forudses at ville komme i betydelige vanskeligheder.
Som kulturministeren ved, har VK-regeringen i samarbejde med Dansk Folkeparti fra 2009 og frem til og med 2012 givet fregatten »Jylland« en bevilling til vedligeholdelse på årligt 4 mio. kr., i alt 16 mio. kr.
Derved kommer fregatten sandsynligvis i nogle store vedligeholdelsesmæssige problemer.
Én ting er jo i forbindelse med fregatten »Jylland« i Ebeltoft, hvad der har med museums-, visualiserings- og formidlingsdelen at gøre, en anden ting er, hvad der har at gøre med vedligehold af fregatten »Jylland«, som er et gammelt træskib.
Og en tredje ting er, hvad der har med selve bygningsmassen derovre at gøre, herunder drift af kiosk og den nu forpagtede restaurant.
Det er ligesom tre forskellige dele.
Fregatten »Jylland« har jo haft en meget omtumlet skæbne og fremstår vel i dag mere vedligeholdt end nogen sinde tidligere.
Men det forudsætter altså også, at man er over arbejdet hele tiden, og at man bruger nogle ressourcer på det.
Det er verdens største træskib; det er en stor, åben træbalje, som forfalder meget hurtigt, hvis ikke man vedligeholder den, om ikke dagligt så i hvert fald måned for måned.
Og er man først kommet i en situation, hvor det her forfald har varet i 2-3 år, skal man nærmest begynde forfra.
Jeg vil gerne spørge ministeren, hvad han vil gøre for at afhjælpe den situation, og om ikke ministeren er enig i, at der er tale om en kulturarv af national karakter, og om ikke ministeren er enig i, at national kulturarv skal man passe på, uanset hvordan den er organiseret, og uanset om det er et statsanerkendt museum, eller om det er en selvejende institution, eller hvad det i øvrigt måtte være.
Uffe Elbæk (RV), 2012-11-07:
Jamen der er ingen tvivl om, at fregatten »Jylland« har en helt særlig rolle, også i forhold til vores nationale historie, og på den måde også skriver sig ind i en kulturarvssammenhæng.
Men det ændrer ikke ved, at der er tale om en selvejende institution, som bevidst har valgt at være en selvejende institution.
Det er også en institution, som selv har prioriteret sine ressourcer og dermed også valgt, hvilket niveau deres aktiviteter skal være på.
Og for en ansvarlig bestyrelse skal der altid være en balance mellem indtægter og udgifter – også i de tider, hvor det er lidt bøvlet og besværligt, og hvor man ikke har de penge, man gerne ville have.
Men så skal man sætte tæring efter næring.
Som hr. Kim Andersen også så rigtigt påpegede, har fregatten »Jylland« jo haft en meget omtumlet tilværelse som institution, og det er vigtigt for mig at understrege, at der ikke er tale om, at fregatten »Jylland« er et museum med alle de ting, det rummer, det er en selvejende institution.
Jacob Jensen (V), 2012-11-07:
Som proceduren foreskriver, starter jeg med at læse spørgsmålet op: Hvordan mener ministeren, at regeringsprogrammet skal »udfordres«, sådan som ministeren udtalte under formandsvalgkampen i SF?
Søren Espersen (DF), 2012-11-07:
Jeg synes stadig væk ikke, at jeg får svar på, hvad det er for nogle penge, vi pludselig taler om her.
Det, jeg gerne vil bede udenrigsministeren om konkret at gøre, er her at bekræfte, at der ikke er tale om overførsel af kontanter, altså af rede penge overhovedet.
Der er ikke nogen danske midler, der er overført til en eller anden syrisk konto eller afleveret kontant – det vil jeg gerne have en bekræftelse på.
Det andet, jeg vil bede udenrigsministeren om, er at udarbejde en note om, hvad det er for projekter.
Der står i svaret til hr. Christian Juhl, at Danmark bl.a. har ydet finansiering til projekter, der skal forbedre den syriske oppositions transitionsplanlægning.
De projekter vil jeg meget gerne have en oversigt over.
Hvad er det for en type projekter?
Er det sådan, at der er danske folk på stedet, der arbejder med projekter, eller er det penge, der er overført?
Og i benægtende fald, hvad er det præcis for nogle projekter?
Det vil jeg bede udenrigsministeren om at aflevere en note om.
Villy Søvndal (SF), 2012-11-07:
Det er klart, at de ting, vi laver, er ting, vi gerne vil stå ved.
Så det er der ikke noget som helst nyt i.
Der er heller ikke noget som helst nyt i, at man også støtter og hjælper økonomisk for muliggøre, at de ting, man gerne vil, kan lade sig gøre.
Det gælder bl.a. mødet på Københavns Universitet, hvor hensigten var at samle en bred kreds af dem, der deltager i den syriske opposition, med henblik på at sikre at de bliver endnu mere inddragende, end de har været før; med henblik på at sikre at de kan overbevise den syriske befolkning om, at den syriske opposition er en opposition, der forsøger at favne hele det syriske samfund.
Jeg tror, vi deler den fælles opfattelse af, at der er en risiko for, at medmindre vi får en politisk udgang på det her, kan det, der allerede er slemt i dag, i endnu højere grad udvikle sig til en egentlig konflikt, hvor de forskellige etniske grupper kommer til at stå meget hårdt op imod hinanden.
Så vi vil gerne belyse yderligere, hvad det er, vi har støttet med i Syrien.
Kim Andersen (V), 2012-11-07:
Tak for det.
Der har jo lige været Nordisk Råds session i Helsingfors.
Ministeren var der, jeg var der, og mange andre gode mennesker var der.
I den forbindelse kom spørgsmålet om den tiltagende protektionisme fra norsk side jo op i forskellige fora.
Det er jo sådan, at her er en lang række produkter fra EU, bl.a. fra Danmark, på osteområdet og kødområdet i den norske finanslov for 2013 forudsat at skulle stige med eksorbitant høje procentsatser, helt op mod 300-400 pct.
Samtidig indførte man over night her i sommer en told på 72 pct. på danske blomster af hortensiatypen, og det gør jo altså, at man uden selv at dyrke et marked op på rent protektionistisk vis prøver at overtage det til sine egne producenter.
Hvad mener udenrigsministeren om sådan en situation?
Hvad gør regeringen og ministeren ved det?
For jeg går ud fra at ministeren er enig i, at det ikke er acceptabelt.
Der er nogle handelspolitiske interesser, der skal varetages.
Der er også nogle interesser i forhold til nordisk samarbejde.
Hvordan kan man have et tillidsfuldt og fremadrettet nordisk samarbejde, hvis landene på den måde agerer selvisk og egoistisk og søger at løse sine økonomiske problemer ved at vende sig indad mod sig selv?
Jeg synes, det er overordentlig problematisk.
I den forbindelse har jeg også et spørgsmål til ministeren om, hvilke initiativer ministeren og regeringen vil tage i forhold til EU for at sanktionere den norske ageren, herunder hvilke konsekvenser det vil kunne medføre fra EU's side af handelspolitisk karakter.
Villy Søvndal (SF), 2012-11-07:
Tak for spørgsmålet.
Jeg husker vores samtale meget tydeligt fra Finland, hvor jeg var fungerende forsvarsminister.
Og da hr. Kim Andersen spurgte mig som fungerende forsvarsminister, var jeg selvfølgelig nødt til at svare, at jeg antog, at det her ikke nåede et punkt, hvor der blev forsvarsmæssige uoverensstemmelser mellem Norge og Danmark.
Jeg er stadig helt overbevist om, at man vil være i stand til at løse det her inden for det regelsæt, der gælder.
Det er jo rigtigt, at Danmark er tilhænger af frihandel.
Det betyder, at når der bliver lavet indskrænkninger, som vi ser her, så tager vi det i sagens natur op.
I det her tilfælde er det handelsministeren, der håndterer sagen.
Jeg synes også, som hr. Kim Andersen gjorde rede for i sit spørgsmål, at det nordiske samarbejde jo er i en voldsomt god gænge i øjeblikket.
Det er præget af, at vi samhandler med hinanden, at vi understøtter hinanden, at vi har videregående aftaler på en række områder mere end med en række andre lande, vi har samkvem med.
Derfor er det selvfølgelig helt afgørende, at man også håndterer den her type af uoverensstemmelser på en måde, der gør, at der ikke opstår protektionisme.
Det har vi al mulig dansk interesse i.
Kim Andersen (V), 2012-11-07:
Jeg er meget glad for, at udenrigsministeren erklærer sig – sådan må jeg forstå det – enig i det principielle i mit spørgsmål, nemlig at vi jo arbejder imod protektionisme og for maksimal frihandel; det er vel også det, der ligger i EØS-traktatens artikel 19. Jeg vil godt vide lidt mere eksakt, hvad regeringen agter at foretage sig i den konkrete situation, både i forhold til Norge bilateralt og i forhold til samarbejdet inden for Nordisk Råd.
Det er dog også et udenrigsanliggende, som jo hører under ministerens ressort.
Jeg vil endvidere godt høre, hvad man vil i forhold til EU.
Da jeg rejste spørgsmålet over for udenrigsministeren sidst i Helsingfors i forbindelse med Nordisk Råds session, og ministeren var der i skikkelse af fungerende forsvarsminister, var det jo med den baggrund, at det her jo netop fra norsk side er begrundet i nogle hensyn fra krigens tid, hvor man ville være selvforsynende, fordi man i det vidtstrakte land ville kunne forsyne sin befolkning ude i de små dele af samfundet, og at man i det hele taget, hvor man havde vanskelige forsyningsvilkår, ville kunne brødføde befolkningen.
Men det er jo noget, der er 60-80 år gammelt, og det var i den sammenhæng, jeg relaterede det til ministeren i hans daværende position.
Det mener jeg stadig væk i og for sig er relevant, fordi den norske politik på det her område bygger på en fortidig opfattelse af nogle realiteter, som på ingen måde er gældende i dag i forhold til samhandel og distribution.
Villy Søvndal (SF), 2012-11-07:
Jeg er helt enig i, at vi har en meget stor dansk interesse i frihandel.
Vi er et lille land, der lever af at handle med vores omverden, og det betyder, at når vi støder på handelshindringer, der bliver stillet op, så skal vi tage fat på dem.
Jeg tror også, at hr. Kim Andersen er opmærksom på, at det skete bilateralt allerede i Helsingfors, hvor handelsminister fru Pia Olsen Dyhr allerede der tog fat på sin norske kollega og fortalte ham også i, så vidt jeg har forstået, meget klar tekst, at vi selvfølgelig har ønsker om, at de her forhold bliver bragt ud af verden, så vi igen kan samhandle hortensiaer, fødevarer osv.
Alle har en interesse og en fordel i, at vi ikke har protektionisme i Europa.
Kim Andersen (V), 2012-11-07:
Jeg tror, det er meget vigtigt, at regeringen og udenrigsministeren ikke undervurderer den problemstilling, vi her står over for.
De seneste forlydender er, at det nu også gælder produkter fra Carlsberg, altså øl og andre produkter fra Carlsberg-bryggerierne, som ved import til Norge vil blive pålagt nogle toldsatser, der er meget, meget høje.
Jeg savner der at få et konkret svar fra udenrigsministeren på, hvad man vil gøre i forhold til EU, herunder med hensyn til EØS-traktaten, hvad man vil gøre i forhold til Nordisk Råd, og hvad man vil gøre bilateralt i forhold til Norge.
Det her er jo også noget, som for udenrigsministeren, som jo også har de nordiske anliggender og Nordisk Råd under sin ressort, må være en hæmsko i forhold til et udenrigspolitisk samarbejde, hvor man gerne skulle have en stærk nordisk alliance, som bygger på tillid og på solidaritet, på åbne økonomier og på frihandel.
Det her er jo i den grad et anslag mod denne tankegang, og her beder jeg altså om, at regeringen er en smule mere offensiv, at den orienterer sig i sagen, og at den agerer med hensyn til at varetage danske handelspolitiske interesser og frihandelspolitik.
Villy Søvndal (SF), 2012-11-07:
Jamen det er en situation, som regeringen tager alvorligt, for ellers ville vi ikke have taget det op på det bilaterale møde i Helsingfors, sådan som vi gjorde.
Det gjorde vi jo i sagens natur kun, fordi vi synes, at Norge skal lade være med at lave den type protektionisme, som vi ser her.
Vi er modstandere af toldsatser, vi er modstandere af, at man i et forsøg på at signalere, at man skal være sig selv nok, sætter bomme op ved grænserne, som den tidligere regering gjorde.
Det er helt afgørende for en økonomi, en lille økonomi som den danske, at man er åben i forhold til sin omverden.
Det er også derfor, at vi, uanset om vi møder det i form af grænsebomme eller vi møder det i form af handelshindringer, så gør, hvad vi kan, for at få den slags fjernet.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-11-07:
Tak for det, og goddag til ministeren i salen.
Mit spørgsmål skal i første omgang handle om eReolen, om e-bøgerne og om bibliotekerne.
Vi ved jo, at forhandlingerne mellem bibliotekerne og forlagene vedrørende udlån af elektroniske bøger er brudt sammen.
Det er jo noget, der i Dansk Folkepartis øjne kedeligt, og det er ærgerligt.
Det er vigtigt, at vi i Danmark også har mulighed for at låne e-bøger.
Problemet har jo været, at denne model, selv om den faktisk har været god for bibliotekerne, har været virkelig skidt for forlagene.
Forlagene har jo simpelt hen oplevet, at de har mistet indtægter, fordi folk i stedet for at købe e-bogen har lånt den på biblioteket.
Så mit indledende spørgsmål skal være, om ministeren vil gå ind og se på det, altså ikke gå ind i forhandlingerne, men i hvert fald gå ind i sagen, og opfordre parterne til at finde tilbage til forhandlingsbordet.
Det skal være mit indledende spørgsmål.
Uffe Elbæk (RV), 2012-11-07:
Altså, der var en lang række spørgsmål her, og jeg skal prøve at besvare dem sådan i rækkefølge.
Det er fuldstændig rigtigt, som jeg både har sagt til hr. Lars Barfoed og de øvrige ordførere på området på vores første forhandlingsmøde i går, at den måde, man skal udlægge de citater, der har været i medierne, på, er, at diskussionen om lønsumsafgiften og debatten om den og forhandlingerne om den foregår i et andet regi.
Den foregår enten i Skatteministeriet eller i Finansministeriet.
I Kulturministeriet diskuterer vi og forhandler om den direkte mediestøtte.
Det er bare det, jeg har kridtet op.
Jeg har sagt, at det ikke er til diskussion: Vi diskuterer ikke lønsum, når vi snakker mediestøtteordning ovre i Kulturministeriet.
Så spurgte hr. Lars Barfoed, om jeg ikke var enig i, at dagbladene for øjeblikket er pressede.
Jo, dagbladene er massivt pressede.
De står i en situation, hvor de skal finde ud af at udvikle deres forretningsmodel, i forhold til at man går over på digitale platforme.
Det er en kæmpe, kæmpe udfordring for de enkelte bladhuse, og det skal man slet, slet ikke undervurdere omfanget af og problemet i.
Det betyder så i afledt betydning selvfølgelig også, at når vi har brug for et både mangfoldigt og stærkt mediebillede i Danmark i forhold til at sikre en kritisk journalistik og en stærk demokratisk debat, er det grunden til, at vi jo nu forhandler – og jeg håber sandelig også, at De Konservative er med i den fremadrettede forhandlingsproces – om, hvordan vi moderniserer mediestøtten i Danmark og dermed også sikrer, at det, mediestøtten går til, er indhold i stedet for distribution.
Det er fremtiden.
Lars Barfoed (KF), 2012-11-07:
Vi står jo for at skulle indlede forhandlingerne om mediestøtten, og det kan jo blive ganske spændende, i det omfang vi kommer i realitetsforhandlinger om det.
Derfor synes jeg, det var relevant at bruge lejligheden, når ministeren er i salen i dag, til at drøfte dagbladenes situation, bl.a. i lyset af at regeringen nu vil pålægge dagbladene en lønsumsafgift på 40 mio. kr.
Der er vi jo i den situation, at ministeren har sagt, at det må vi ikke tale om ovre i Kulturministeriet.
I går forlød det så i pressen, at ministeren mente, at de, der skulle have adgangsbillet til at drøfte mediestøtte, skulle acceptere lønsumsafgiften på 40 mio. kr. Jeg forstår – og det kan ministeren jo så bekræfte nu – at det ikke er sådan, at vi skal acceptere det, men vi må bare ikke tale om det ovre hos ministeren.
Det er sådan et forbudt ord, det vil ministeren ikke snakke om.
Og hvis vi bare lover, vi ikke taler om det derovre, må vi godt blive og snakke mediestøtte.
Det må vi jo så lige finde ud af om vi kan blive enige om.
Men kan ministeren bekræfte, at det er sådan, det forholder sig: Vi må ikke tale om det, men vi skal ikke acceptere det?
Det vil jeg gerne høre som det første.
Hvis det er sådan, vil jeg nu alligevel tale om det, for jeg går ud fra, at vi godt må tale om det i Folketingssalen.
Og så vil jeg gerne spørge ministeren, om ministeren ikke er enig i, at danske dagblade er i en stærkt presset situation, at dagbladenes liv og levned jo hænger tæt sammen med demokrati og dannelse i vores samfund, og at det er vigtigt, at vi har vitale dagblade, en skreven presse, der kan være en vigtig del af nyhedsformidlingen, og hvor man kan få indsigt i og deltage i og følge med i den offentlige debat.
Så hvis vi ikke har en livskraftig dagspresse, giver det problemer for demokrati og dannelse i vores samfund.
Er ministeren så ikke enig i, at dagbladene er stærkt pressede?
Og er det derfor egentlig ikke uklogt at pålægge netop dagbladene en ekstra lønsumsafgift på 40 mio. kr. – ikke mindst i lyset af, at de jo bl.a. også bliver ramt af den reklameafgift, altså afgiften på reklametryksager, som regeringen også har besluttet, og hvor man hos dagbladene forventer, at det også vil koste dem 40 mio. kr. årligt som følge af tabte distributionsindtægter?
Det vil jeg gerne spørge ministeren om.
Uffe Elbæk (RV), 2012-11-07:
Jamen altså, som hr. Alex Ahrendtsen også påpegede, var en af de negative konsekvenser i den første forsøgsperiode som sagt, at forlagene oplevede det, som at bibliotekerne, på den måde de udlånte de digitale bøger på, var med til at underminere deres forretningsplan fremadrettet.
Der er ikke nogen, der har den færdige model her og nu, og derfor anbefaler Forlæggerforeningen også, at man faktisk fastlægger de her tidsmæssigt afgrænsede perioder, hvor man går ind og siger: Nu prøver vi så den her model – hvordan virker den?
Der har altid været et godt samarbejde mellem bibliotekerne, forlagene og forfatterne, og de indgår i en naturlig fødekæde og understøtter hinanden, og det skal de også gøre fremadrettet.
Lars Barfoed (KF), 2012-11-07:
Så langt, så godt.
Når vi overhovedet drøfter omlægning af mediestøtten, er det jo netop, fordi – som ministeren også er inde på – dagbladene især i dag fungerer på andre platforme end før, så man kan ikke basere mediestøtten på de kriterier, der hidtil har været gældende, altså så at sige på antallet af trykte eksemplarer af avisen.
Man må se på nogle andre kriterier, for aviserne fungerer også på nettet og i andre sammenhænge i dag.
Derfor er det så de redaktionelle omkostninger, som det udvalg, der har været nedsat – det såkaldte Dyremoseudvalg, fordi Henning Dyremose var formand for udvalget – er nået frem til.
Det er så det, der er udgangspunktet for vores diskussion.
Men forudsætningen for det udvalgsarbejde har jo været en uændret økonomisk ramme for dagbladene.
Det er derfor, jeg spørger, om ministeren ikke finder, at det er uheldigt, at vi i startfasen op til de her forhandlinger dels ser en forringelse af dagbladenes økonomi som følge af en afgift på reklametryksager, som går ud over deres distributionsindtægter, dels nu ser en lønsumsafgift på 40 mio. kr.
Det er jo en klar forringelse af hele den sektors økonomi.
Jeg synes, det er angribeligt, at regeringen rammer netop den sektor i en situation, hvor vi skal lave en omlægning af mediestøtten, der egentlig i udvalgets arbejde har været under forudsætning af en uændret økonomisk ramme.
Man forringer bare økonomien på en anden måde.
Kunne regeringen ikke overveje klogskaben i det en gang til?
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-11-07:
Vi har jo faktisk haft en forsøgsperiode på et års tid; vi ved, hvordan det fungerer, vi kender konsekvenserne, både de dårlige og de gode, fordele og ulemper.
Så jeg ser egentlig ikke nogen grund til, at vi laver yderligere forsøg.
Det, der er afgørende nu, er, at vi finder en model, som forlagene kan leve med.
De har selv spillet ud med licensmodellen, men bibliotekerne har ikke været villige til at gå med til det.
De har måske også fået blod på tanden, forstået på den måde, at de er gået ind på et område, hvor de egentlig ikke bør være.
Mit spørgsmål skal være: Er det ikke forlagenes opgave at sende bøger på markedet og bibliotekernes opgave at støtte litteraturen på den ene eller den anden måde?
Og sker der ikke det, at bibliotekerne faktisk går ind og konkurrerer – og det er jo en offentlig virksomhed; bibliotekerne er jo støttet af det offentlige – med forlagene på en uhensigtsmæssig måde, som betyder, at de faktisk går ind og ødelægger et blomstrende digitalt e-bogs-marked?
Det er jo knap så godt – mener ministeren ikke også det?