Connie Hedegaard (KF), 2008-11-14:
Tak for det.
Jeg tror, der var nogle ting, som det egentlig er fristende at gribe fat i, men hvis jeg skal begynde at føre en sådan meget stor, teknisk diskussion med hr. Morten Østergaard som stedfortræder for den radikale ordfører om hele EU's kvotesystem og om, hvordan det virker, vil det nok føre for vidt, men jeg vil meget gerne rose det flotte sprog: store, blæsende havmøller på en solskinsdag. Jeg kan glæde hr. Morten Østergaard med, at der i de her år foregår en fuldstændig historisk udbygning af havvindmølleparker.
Næste år kan vi indvi havvindmølleparken Horns Rev II, året efter Rødsand II og i 2012 det, som energiforligskredsen har aftalt, nemlig en 400 MW stor vindmøllepark mellem Djursland og Anholt.
Der har aldrig nogen sinde i danmarkshistorien været noget, der mindede om så stærk en udbygning på havet.
Når det er sagt, vil jeg sige tak, fordi vi kom så langt, og for, at vi nu har fået lagt en rigtig fin ramme om Danmarks løbende udbygning af vedvarende energi.
Jeg vil gøre det relativt kort, for bl.a. hr. Lars Christian Lilleholt har jo på glimrende vis gennemgået, hvad loven går ud på, og jeg vil sige, at det, der jo har været et, tror jeg, omdrejningspunkt for os alle sammen, er: Hvordan får vi genetableret befolkningens interesse, positive interesse, for at få opstillet møller?
Nu skal der udbydes 20 pct. af enhver ny vindmølle til kostpris til områdets beboere, vi får en grøn ordning til støtte for initiativer til fremme af den lokale accept af vindmøller, kommunerne får mulighed for at søge om et beløb, og beløbets størrelse vil jo afhænge af, hvor mange møller der bliver stillet op.
Der kommer en garantifond til støtte af finansieringen af lokale vindmøllelavs forundersøgelser osv., og lokale initiativgrupper får mulighed for at få garanti for lån, som de optager til forundersøgelse.
Det vil selvfølgelig også fremme udbygningen, og det er det, der er meningen med det.
Så er der værditabsordningen, hvor naboer til vindmøller kan få dækket et dokumenteret værditab på deres ejendom.
Det er jo ikke gjort for at genere nogen, tværtimod.
Det er jo gjort bl.a. for at sikre, at de vindmøller, der også i de kommende år skal sættes op i det danske samfund, kommer op de steder, hvor de så at sige generer færrest muligt.
Det er jo altså vigtigt at sige, at den her lov ikke kun handler om vind, den sætter også rammerne for udbygningen af biomasse, bedre afregningspriser for biomasse og for biogas, og med den her lov bliver støtten til forgasningsgas m.v. nu også forhøjet.
Jeg vil gerne lige sige til fru Line Barfod, at det jo ikke er rigtigt, at der her ikke også står noget om sol- og bølgeenergi og små vedvarende energiteknologier, for det gør der bl.a. i § 49 og frem.
Vi har så også som en del af energiaftalen, som Enhedslisten ikke er en del af, lavet et videncenter - det er ved at blive oprettet.
Og så har en hel del af os jo netop med globaliseringsaftalen sikret, at der kommer et historisk stærkt løft af forskningen inden for energi- og miljøområdet: 750 mio. kr. i 2009 og 1 mia. kr. i 2010.
Det er altså i 2010 dobbelt så meget, som det på noget tidspunkt før har været i Danmarks historie.
Det synes jeg også godt vi kan glæde os over.
Alt i alt mener jeg, at der her er tale om en pakke, som vil booste udbygningen af vedvarende energi.
Det er ikke nogen hemmelighed for os, der sidder tilbage her i salen, at det har været en lang og sej proces.
Må jeg lige sige til fru Line Barfod, at man kan kalde den meget, men i hvert fald ikke udemokratisk.
Er der noget, der har været grundigt belyst, så er det dette lovforslag.
Jeg vil også sige, at vi har bestræbt os på at lytte mest muligt, også til de input, der er kommet under høringsprocessen, og jeg synes, at resultatet her er en fælles, stærk udmøntning af det, vi var enige om tilbage i februar.
Det er rigtigt nok, at der siden høringen er kommet en del ændringer ind, men det mener jeg faktisk er fordelen ved brede forlig, for så kan alle gode kræfter komme med deres input, alle bidrager, og for at blive i fru Mette Gjerskovs billede vil jeg sige, at så kommer der sådan samlet den stærkest mulige fremdrift i klimaskuden.
Så for mig er det naturligt, at lovforslaget er blevet ændret, så krav på værditab nu skal fremsættes i forbindelse med planprocessen, det vil sige, længe før møllerne faktisk sættes op.
Det er kun i helt særlige tilfælde, at kravet kan fremsættes senere, og da kun i indtil 6 uger, efter at møllen er sat op; det giver investorer stærkest mulig sikkerhed for, hvad der ligesom venter af forpligtelser.
Det bliver nu også sådan, at det er ejeren af en ejendom, der skal rejse et eventuelt krav; taksator bliver en myndighed, som består af to personer, nemlig en ejendomsmægler med regional, ikke lokal, tilknytning og en juridisk formand.
Og mange, mange andre ting er imødekommet. Da juraen her er bøvlet, har vi også aftalt, at vi vil udtage loven til lovovervågning.
Det vil sige, at man efter en periode laver en redegørelse, der skal vise, om loven har levet op til de formål, vi var enige om den skulle sikre.
Med hensyn til værditabsordningen, altså om den vil brede sig til andre retsområder, må jeg slå fast, at der er tale om en ganske særlig ordning.
Hensigten er alene at udvide de naboretlige erstatningsregler, for så vidt angår værditab på fast ejendom forårsaget af opstilling af vindmøller og kun det.
Ordningen gælder ikke for andre områder.
Til sidst om overgangsordningen: Den er forlænget med 8 måneder, og den omfatter projekter og kommuneplantillæg med tilhørende VVM-redegørelse, som kommunen inden den 1. marts næste år har sendt i høring, så nettilslutning sker senest den 1. september 2010.
Vi har været enige om, at der jo ikke skal være nogen, der er kommet langt i en eller anden proces, og som nu på grund af den her lov skal til at lave arbejdet om.
Det er der ingen af os, der har interesse i; derfor disse overgangsordninger.
Så tak for kampen.
Nu skal vi så hjælpe hinanden med at få lovforslaget vedtaget inden jul, med henblik på at loven så træder i kraft den 1. januar.
Og jeg må så bare konstatere, at der er god fremdrift i klimaskuden.
For 30 år siden havde vi stort set ikke vedvarende energi i Danmark, i 2001 var vi nået op på, at 11 pct. af vores energiforbrug kom fra vedvarende energi, og i den seneste energistatistik kan man se, at det sidste år var 17 pct.
I fællesskab har forligskredsen sat et mål om, at det bliver 20 pct. i 2011, og EU giver os en byrdefordeling, der skal sikre, at vi når de 30 pct. i 2020.
Det er en ganske markant udbygning, vi er i gang med - godt og vel en procent hvert eneste år over en meget lang årrække er faktisk noget, som meget få lande kan gøre Danmark efter.
Så det er rigtig stærkt.
Jeg synes, det er stærkt, at det er så bredt et mandat, der står bag det i Folketinget.
Når alle trækker med, når det danske samfund længst, og jeg synes, at den her lov er udtryk for præcis det, selv om vejen til resultatet somme tider kan være bøvlet.