runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Birk Olesen (LA), 2012-05-22:
I Liberal Alliance synes vi også, det er fornuftigt, at man kan give skattefrie gaver til sine børn.
Vi synes faktisk, det er så fornuftigt, at vi synes, at man også skal have lov til at gøre det, i det øjeblik man dør.
Vi kan simpelt hen ikke se rimeligheden i, at forældre, der har arbejdet et helt liv og betalt skat – rigelige skatter i Danmark, må man sige – ikke skulle kunne have lov til at give deres børn det, de har opsparet igennem livet, fuldstændig skattefrit.
Det er typisk børn, der arver deres forældre.
Der er jo også andre muligheder, men nu tager vi som udgangspunkt forældre, der giver videre til deres børn ved død.
Hvorfor skal der betales dobbelt skat i Danmark?
Hvorfor ikke bare nøjes med at beskatte de tjente penge en gang?
Thor Möger Pedersen (SF), 2012-05-22:
Det kommer jo noget an på, hvordan familiernes økonomi er skruet sammen, og hvordan boets størrelse er.
Hvis formuen er bundet i f.eks. fast ejendom osv., vil det jo nok være noget sværere at benytte den metode, som ordføreren henviser til.
Jeg tror sådan set, at det at kunne give skattefrie gaver i et vist rimeligt omfang til sine børn er fornuftigt, og det har regeringen ingen planer om at lave om.
Ole Birk Olesen (LA), 2012-05-22:
Det der med, at vi ikke skulle have finansiering med i forslaget, er vist bare blevet sådan en gentagelse.
I det her forslag skriver vi faktisk klokkeklart, at det bør finansieres ved, at man sparer på aktiveringsindsatsen.
Der er mange partier her i Folketinget, der er enige om, at der er mulighed for besparelser der.
Mig bekendt gælder det også i regeringspartierne.
Så skatteministeren må lige vende tilbage til talepapiret for at se, om ikke der er nogen positive ord om finansieringsforslaget her alligevel.
Thor Möger Pedersen (SF), 2012-05-22:
Mange tak, formand.
Jeg vil gerne starte med at slå fast, at regeringen afviser det fremsatte beslutningsforslag, som jo kommer som sidste punkt i en stribe af ufinansierede forslag til lempelser af beskatning.
I dag er det sådan, at en efterlevende ægtefælle kan overtage et bo uden afgift.
Hvis der er tale om livsarvinger, betales der efter gældende regler 15 pct. i boafgift med et bundfradrag på 264.100 kr.
Som reglerne er i dag, betaler arvingerne altså en afgift af en arbejdsfri formueerhvervelse, hvilket må anses for absolut rimeligt.
Arven beskattes med 15 pct. for nært beslægtede og 36,25 pct. for fjernere slægtninge, hvilket er væsentligt lavere end skatten på arbejdsindkomst.
Boafgifterne bidrager i øjeblikket til samfundsøkonomien med 3,6 mia. kr. årligt og bidrager samtidig til en samfundsmæssigt rimelig fordeling af formuegoderne.
En totalafskaffelse af boafgiften vil udover at mindske skatteprovenuet også lede til en skæv fordelingsprofil, i hvert fald for de større boers vedkommende, da der må formodes at være en vis positiv sammenhæng mellem store arvelodder og pæne indkomster hos arvingerne.
I bemærkningerne til beslutningsforslaget anfører Liberal Alliance, at staten bør motivere borgerne til gennem et langt arbejdsliv at skabe værdier, som så kan gå i arv.
Med disse bemærkninger vil jeg endnu engang gentage, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Brian Mikkelsen (KF), 2012-05-22:
Liberal Alliance har fundet tydelig inspiration i konservativ tankegang med det her beslutningsforslag.
Vi har talt om det i mange år og også foreslået det ved forskellige skatteforhandlinger, fordi vi synes, at man skal behandle familien som en enhed, når man diskuterer skattepolitik.
Derfor er vi sympatisk indstillet over for beslutningsforslaget her, da det jo sådan minder meget om gode konservative tanker.
Jeg synes dog også, det er rimeligt at undersøge, hvad arbejdsudbudseffekten af det er, for jeg synes da, det er en rimelig indvending, der kommer fra både skatteministeren og Venstres ordfører, om, hvad arbejdsudbudseffekten er af, at man sørger for, at incitamentet for at tage et arbejde måske ikke er så højt.
Så det synes jeg er rimeligt lige at få belyst.
Men selve ideen om, at man behandler familien som en enhed, altså at man sambeskatter mere, end man gør i dag, har Det Konservative Folkeparti kæmpet for siden arilds tid, og derfor kan vi ikke være andet end sympatisk indstillet over for det her beslutningsforslag.
Jonas Dahl (SF), 2012-05-22:
Jeg mener faktisk som udgangspunkt, at vi har et fornuftigt skattesystem.
Det tror jeg også er baggrunden for den generelle opbakning til det.
Jeg hørte også fra Venstres ordfører, at der i øvrigt er opbakning til det eksisterende skattesystem.
Regeringen har allerede annonceret, at det vil være en af intentionerne med en kommende skattereform, at skatten på arbejde skal sænkes.
Ole Birk Olesen (LA), 2012-05-22:
Jeg spurgte, om SF støtter muligheden for, at man kan øge sambeskatningen af familier, altså øge muligheden for, at familier kan sambeskattes, at forældre kan sambeskattes, i stedet for som det er i dag, hvor det kun i begrænset omfang er muligt for dem at blive beskattet sammen.
Altså, støtter SF det princip, som er lagt frem her med vores beslutningsforslag?
Jonas Dahl (SF), 2012-05-22:
Altså, om vi vil øge beskatningen?
Undskyld, jeg forstod ikke spørgsmålet, for lovgivningen er for mig at se relativt fornuftig, som den er nu.
Det er klart, at der er nogle generelle udfordringer med hensyn til at sænke skatten på arbejde, og det har regeringen jo allerede annonceret i regeringsgrundlaget, nemlig at det er intentionen med den skattereform, regeringen vil fremlægge i løbet af 2012.
Det er klart, at vi selvfølgelig fortsat har tænkt os at opfylde det mål.
Ole Birk Olesen (LA), 2012-05-22:
Jeg skulle bare lige være helt sikker på, at jeg hørte rigtigt: Støtter SF intentionen om, at sambeskatningen mellem ægtefæller øges, således at der opstår en mere ligelig behandling af familier med fælles husstandsindkomst i de tilfælde, hvor forældrene har valgt at arbejde forskelligt og tjene forskellige lønninger?
Jonas Dahl (SF), 2012-05-22:
Det her beslutningsforslag, B 56, drejer sig om overførsel af bundfradrag for topskat mellem ægtefæller og registrerede partnere.
Helt indledningsvis vil jeg sige, at det, som man igen må efterlyse, ligesom vi gjorde det ved de to tidligere forslag, jo er, at der simpelt hen igen mangler finansiering.
Her er det så et skønnet provenutab på 2,3 mia. kr., men man må igen spørge, hvor pengene i givet fald skal komme fra.
Endelig må man også sige, at der altså også er nogle udfordringer i forhold til det her forslag, som jeg for nærværende i hvert fald ikke føler er blevet belyst, men det kan selvfølgelig komme i den videre udvalgsbehandling.
Villum Christensen (LA), 2012-05-22:
Jeg har ikke talt om Tivoli som et nyt fænomen.
Jeg har gjort den bemærkning, at da lovforslaget med bilag blev vedtaget i 1970'erne, var en forlystelsespark på mange måder noget helt andet end det, det er i dag.
Selvfølgelig er forlystelsesparker ikke et nyt fænomen, men jeg tror, de fleste vil være enige i, at det, der driver forlystelsesparkerne, i langt, langt højere er baseret på strøm, end det var dengang.
Det er sådan en ganske banal pointe, og det tror jeg også at SF's ordfører er enig med mig i.
Torsten Schack Pedersen (V), 2012-05-22:
Jeg skal bare lige være sikker på, om det var helt bevidst, at den socialdemokratiske ordfører sagde, at regeringen og Socialdemokratiet ikke fremsatte lovforslag, der var underfinansieret, og ikke bare forslag.
Det lyder noget mærkeligt.
Jeg mener, at »En Fair Løsning« var et forslag, som Socialdemokratiet lagde frem før sidste valg – et forslag, som den nuværende finansminister har bekræftet var underfinansieret med et sted mellem 22 og 39 mia. kr.
Så vil hr. Thomas Jensen ikke godt indrømme, at nu siger Socialdemokratiet noget helt andet end det, man gjorde før valget, hvor der var underfinansieret for mellem 22 og 39 mia. kr.?
Jonas Dahl (SF), 2012-05-22:
Det er til ordførerens bemærkning om, at de her forlystelsesparker som turismeerhverv er et relativt nyt fænomen, og jeg tænker, at ordføreren kan uddybe det lidt yderligere, men jeg går ud fra, det er Tivoli, man sigter til, så hvor gammel er Tivoli som institution?
Mig bekendt er det jo ikke et par år gammelt, som er det, ordføreren ligesom lægger op til.
Manu Sareen (RV), 2012-05-22:
... en dispensationsordning, så er der en faglig begrundelse for, at man gør det.
Det har jeg selvfølgelig også tillid til at man gør fra universitetets side.
Men lad mig bare kort sige, at i en analyse fra UNI-C fra 2011 fremgik det, at fra 2007 til 2009 var andelen af kvindelige forskere på universitetet steget ganske svagt – fra 27 til 29 pct.
Andelen af kvinder blandt adjunkterne var i den periode faldet fra 38 til 37 pct., og andelen af kvinder blandt lektorerne var steget fra 27 til 29 pct., og andelen af kvindelige professorer var steget
fra 13 til 16 pct.
16 pct. er jo mildest talt
ikke imponerende.
Så det er jo der, hvor vi har en udfordring, og den er: Er der nogen barrierer, som gør, at kvinderne ikke kan komme til?
Jo, jeg kender godt argumenterne fra både Liberal Alliance og Dansk Folkeparti: at der sikkert er nogle, som ikke vil.
Fair nok, men 16 pct.!
Jeg tror på, at kvinderne er der.
Det kan vi også se.
Efter at man har givet den dispensation, så sker der lige pludselig et ryk.
Kvinderne er der.
Det kan være, at der er nogle stillinger, der ikke bliver slået op, og det kan være, som jeg også har hørt, at der er nogle, der siger: Jo, men vi vælger jo bare ud fra, hvad der er god forskning.
Men der skal man huske, at der måske også er en usynlig plet, som man er nødsaget til at være opmærksom på.
God forskning er noget, som har været domineret af mænd igennem rigtig, rigtig mange år.
Så jo, jeg synes, der er rigtig god fornuft i at opretholde den her dispensationsordning, fordi det virker.
Pia Adelsteen (DF), 2012-05-22:
Det er jo meget fint.
Ministeren synes, det er godt at have den her dispensationsmulighed.
Jeg kan stadig væk godt undre mig over – for jeg synes ikke, der var svar på mit spørgsmål – hvor det er, der ikke er lige muligheder for en kvinde og en mand, når man søger et professorat på universitetet.
Det er det, der er brugt som eksempel, og det er også et af de steder, hvor der er givet dispensation.
Hvor er mulighederne forskellige?
Der kan være andre steder, hvor det måske giver god mening, og hvor det kan være godt, men så kunne man da i det mindste trække det ned i Folketingssalen.
Så kan vi hernede diskutere, om et flertal i Folketinget synes, det er en god idé, frem for at en minister bare bestemmer det.
Men hvor er det helt præcis på universitetet, at mulighederne for en kvinde og en mand ikke er ens, hvis man søger et professorat?
Hvor er mulighederne forskellige?
Manu Sareen (RV), 2012-05-22:
Jeg synes, tallene taler deres tydelige sprog.
Med hensyn til det private og det offentlige er det eneste, jeg forholdt mig til, rent faktisk bare, at man fra Liberal Alliances side skelner.
Det er ikke særlig ofte, det bliver brugt.
F.eks. har justitsministeren givet dispensation til, at Kriminalforsorgen med henblik på varetagelse af visitationsopgaver kan tage hensyn til de ansattes køn.
Socialministeren har tidligere også givet dispensation til, at der kunne annonceres efter kvindeligt personale til krisecentre og annonceres efter mandligt personale til en sikret afdeling.
Så jeg synes et eller andet sted, at det, at man har den her dispensationsmulighed, er ret fornuftigt, og jeg har stor, stor tillid til, at hvis man søger om dispensation, hvilket ikke er sket særlig ofte – så vidt jeg husker, er det kun sket tre gange inden for de sidste par år – så gør man det selvfølgelig med en rigtig, rigtig god begrundelse.
Vi kan se, og der taler tallene jo også deres tydelige sprog, at efter at man har indført den her foranstaltning, har det rykket sig på Københavns Universitet.
Det er egentlig det, man gerne vil, og det er egentlig det, der også var hensigten.
Pia Adelsteen (DF), 2012-05-22:
Hvis det er det store problem for ministeren, synes jeg da, vi i Dansk Folkeparti skal stille et ændringsforslag, sådan at det også omhandler de private virksomheder.
For det kan simpelt hen ikke kun være det, der er årsagen til, at man afviser det her forslag.
Man kunne sige, at man startede der, eller ministeren kunne sige, at man synes, det er i orden, men at det også skal omhandle de private – værre er det jo ikke – og så kunne man gå ind for det.
Det kan ikke bare være det, der er begrundelsen for at afvise det.
Jeg undrer mig nogle gange over det her med, at man taler om lige muligheder, for
hvor er det, mulighederne er forskellige, afhængigt af om man er kvinde eller mand, hvis man søger om at blive forsker på et universitet?
Hvor er mulighederne forskellige?
Det synes jeg ministeren skulle svare på.
Manu Sareen (RV), 2012-05-22:
Det eneste, jeg har argumenteret for, var jo rent faktisk, at jeg undrer mig over, at forslaget kun forholder sig til det offentlige og ikke det private, da man vil ophæve dispensationsordningen for det offentlige.
Det er vel positiv særbehandling af det private?
Og det er vel et eller andet sted også positiv særbehandling af det private.
Det forholder man sig slet ikke til.
Det her handler om det offentlige, og som jeg også sagde, har man nogle gange brug for at give et kærligt skub.
Vi skal jo huske, at det her ikke handler om, at når man sidder i de situationer, man nu gør, ude på universiteterne, tager man en kvinde frem for en mand.
Det her handler jo kun om at gøre rekrutteringen nemmere, for i yderste konsekvens, det ved hr. Simon Emil Ammitzbøll også udmærket godt, tager man den bedst kvalificerede.
Mette Frederiksen (S), 2012-05-22:
Når vi ikke støtter ændringsforslaget, som det ligger her, er det jo, fordi nævnets kompetence, som er det, der er til diskussion her i dag, alene afspejler det lovgrundlag, der så at sige ligger til grund for hele vores ligestillingspolitik.
Vi bør derfor, hvis der et ønske om, at kønsidentitet skal stå stærkere, hvad man godt kan have et ønske om, ændre den bagvedliggende lovgivning, sådan at Ligebehandlingsnævnet efterfølgende kan håndtere enten spørgsmål om forskelsbehandling, chikanesager eller andre ting.
Derudover har vi jo som regering valgt at sætte fokus på seksuel ligestilling – det foregår bl.a. i regi af Sundhedsministeriet lige nu – men vi har en grundlæggende sympati for ønsket om at fremme kønsidentitetsspørgsmålet og selvfølgelig beskyttelsen af alle minoriteter, og derfor vil vi sådan set også være åbne for at diskutere, om vi kan sørge for et bedre lovgrundlag.
Men det bør altså være i de forskellige lovgivninger, der ligger til grund for ligestillingspolitikken, sådan at Ligebehandlingsnævnet efterfølgende vil kunne håndtere sager om f.eks. forskelsbehandling.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2012-05-22:
Det er svært at være uenig, men... sagde ministeren, hvorefter der blev holdt en lang tale om, hvilke internationale institutioner der ikke forbyder os at gøre noget dumt.
Det er sådan set rart at de ikke gør det.
Eller hvad, det ved jeg ikke.
Pointen er, at vi har en ligestillingsminister, som vi har præsenteret for et forslag om, at man skal stoppe diskrimination.
Ministeren holder så en tale, der handler om, at man skal bevare den.
Det er jo sådan set det, diskussionen går ud på.
Er det virkelig det, der skal være det første, rigtige resultat af den kønsmæssige ligestilling for ministeren efter næsten 8 måneder?
Rasmus Horn Langhoff (S), 2012-05-22:
Jeg opfatter det som to spørgsmål, og hvis jeg skal svare på det sidste først, vil jeg sige, at fuld ligestilling er, når kvinder og mænd har lige gode muligheder, lige meget indflydelse, og det gælder politisk, det gælder økonomisk, det gælder sådan set hele vejen rundt, har lige gode udfoldelsesmuligheder uanset deres køn.
Det var en meget hurtigt definition.
Det vil jeg gerne uddybe en anden dag over en kop kaffe.
I forhold til det andet spørgsmål om de resultater, der har vist sig i de konkrete tilfælde, må man bare sige, at hvis man læser nogle af bemærkningerne fra Liberal Alliances forslag, kan man faktisk se i selv samme partis forslag, at der peges i retning af en tendens, der hedder, at jo flere kvindelige ansøgere der er, jo større andel af kvinderne vil også få en stilling.
Jeg skal ikke kunne gøre mig klog på, om der er en direkte sammenhæng der, men så vil den naturlige konsekvens også være, at hvis man kan få flere kvinder til at søge stillingerne, søge professoraterne, vil der altså også være flere, der vil blive ansat.
Pia Adelsteen (DF), 2012-05-22:
Jeg kan godt undre mig over ordningen på universiteterne, hvor man siger, at hvis man ansætter en kvinde, får man en pose penge.
Så stiger andelen af ansatte kvinder, og så siger man, at det var på grund af ordningen.
Samtidig har vi en ordfører fra Socialdemokratiet, der siger, at det selvfølgelig altid skal være den bedst kvalificerede, der bliver ansat.
Vil ordføreren godt definere for mig, hvad fuld ligestilling er?
Rasmus Horn Langhoff (S), 2012-05-22:
Uanset hvor meget jeg har lyst til at kommentere den tidligere borgerlige regering, har jeg ikke noget behov for at gå ned i de konkrete sager, de meget få konkrete sager, der er blevet givet dispensation i her de seneste par år, men jeg vil sige sådan generelt, at det naturligvis altid skal være den bedst kvalificerede, der opnår stillingen, uanset hvad det drejer sig om.
I de konkrete tilfælde, hvis man sådan kan tale generelt, har det drejet sig om at øge ansøgerfeltet, men selvfølgelig skal det naturligvis være den bedst kvalificerede uanset køn, der får jobbet.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2012-05-22:
Det svar er jeg meget glad for, for så går jeg ud fra, at ordføreren lige om lidt vil sige, at ja, tidligere videnskabsminister Helge Sander overskred al rimelighed, da han tillod Københavns og og Aarhus Universitet at give en økonomisk gevinst, hvis man ansatte kvinder, og dermed ikke gav lige muligheder til mænd og kvinder for, at den bedst kvalificerede kunne få job, men at den bedst kvalificerede i visse tilfælde kunne risikere at stå i arbejdsløshedskøen på grund af den dispensation, som blev givet.
Kan vi få en klar afstandtagen, sådan at der er overensstemmelse mellem svaret i første og anden runde?
Rasmus Horn Langhoff (S), 2012-05-22:
Jamen vi mener sådan set altid, at det skal være den bedst kvalificerede, der skal have stillingen, uanset om vedkommende er mand eller kvinde.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2012-05-22:
Jeg vil sådan set bare spørge ordføreren, hvordan det kan være, at Socialdemokraterne går ind for, at man har mulighed for at kaste velkvalificerede mennesker ud i arbejdsløshed, som ellers havde fået job, hvis ikke man havde lavet en diskriminerende lovgivning?
Pia Adelsteen (DF), 2012-05-22:
Tak for det.
Jeg vil godt høre ordføreren, om man i Venstre mener, at det at kunne give dispensation i særlige sager så også lige præcis vedrører det område, som der har været stor debat om, nemlig i forbindelse med ansættelse af kvindelige professorer på Københavns Universitet og Aarhus Universitet, hvor man altså fik en ekstra pose penge, hvis man ansatte en kvinde frem for en mand.
Er det en i ordførerens øjne særlig sag?
Jeg synes også, at jeg hører ordføreren åbne op for, at man vil se på, om der måske kan være nogle muligheder.
Det var også derfor, jeg foreslog ministeren, at vi da bare kan lave et ændringsforslag, så det gælder både offentlige og private institutioner.
Vi kan sådan set også her i Folketinget beslutte, at det ikke længere skal være en minister, der har muligheden; det kan vi sådan set gøre hernede i Folketingssalen.
Men i bund og grund er det, forslaget handler om, jo netop at fjerne det, at retten til at give dispensation ligger hos en enkelt person.
Det er jo i bund og grund det, man gør.
Nu vil jeg så bare høre: Er sagerne fra Københavns Universitet og Aarhus Universitet særlige sager i ordførerens øjne?
Rasmus Horn Langhoff (S), 2012-05-22:
For Socialdemokraterne er det et klart mål at sikre ligestilling i Danmark, både i samfundet som helhed og også på arbejdsmarkedet.
Vi tror nemlig på, at alle er lige meget værd og skal sikres lige muligheder.
For os er mangfoldighed nemlig med til at skabe et bedre samfund.
Det ville da være fantastisk, hvis vi kunne stå her i dag og konstatere, at der ikke længere var et kønsopdelt arbejdsmarked, og at vi i Danmark allerede havde opnået reel ligestilling mellem mænd og kvinder.
Virkeligheden er bare en anden.
Danmark er måske nok et af de lande i verden, hvor kvinderne har den højeste erhvervsfrekvens, men vi er stadig et godt stykke fra målet om at opnå fuld ligestilling.
Derfor er jeg og Socialdemokraterne også glade for, at der netop er en mulighed for at dispensere fra ligebehandlingsloven, når det gælder om initiativer, der sigter på at fremme lige muligheder i endnu højere grad.
Der kan nemlig være behov for at dispensere fra ligebehandlingsloven i ganske få tilfælde, hvor det helt konkret afhjælper faktiske uligheder, og det gælder begge køn.
Et skub i den rigtige retning kan være med til at rette op på et skævt arbejdsmarked, så vi sikrer, at hverken kvinder eller mænd diskrimineres på baggrund af deres køn.
Socialdemokraterne støtter derfor ikke forslaget fra Liberal Alliance.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2012-05-22:
Jeg skal ikke tøve med på et senere tidspunkt at give min støtte til en regering med fru Fatma Øktem som minister på baggrund af det svar, vi lige har fået her.
Det synes jeg sådan set er meget fint.
Det, der kunne være interessant i den videre diskussion, er jo i virkeligheden også at prøve at se på forskellen på, hvor der kan være en kønsmæssig årsag for den, der er borger – altså for borgeren – som ét aspekt over for det, der handler om, at man vil diskriminere nogle for at give nogle stillinger til nogle andre.
Det er jo to vidt forskellige problemstillinger i virkeligheden.
Det er jo den første, som jeg synes er spændende at tage i en fremadrettet dialog, mens den anden er det, vi gerne skulle få parkeret et eller andet sted, hvor det ikke længere er tilladt for offentlige myndigheder at diskriminere folk på grund af deres køn, fordi man hellere vil give deres job til nogle andre.
Fatma Øktem (V), 2012-05-22:
Naturligvis rækker vi hånden frem, og jeg synes, det er et meget vigtigt område, som vi får drøftet hvordan vi kan lukke op for, og hvordan vi kan gøre det, så det ikke ligger til en enkelt ministers kompetence at afgøre, men man kunne overveje, om der skulle være en høring.
Med hensyn til hr. Simon Emil Ammitzbølls nysgerrighed kan jeg sige det kort på den måde, at der ikke hersker nogen tvivl om, at havde det været mig, der skulle tage beslutningen, havde jeg måske handlet anderledes.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2012-05-22:
Jeg synes, det var en på mange måder flot tale, som fru Fatma Øktem holdt.
Flot, forstået på den måde, at det sikkert er svært for en begavet politiker som fru Fatma Øktem at skulle stå og forsvare en tidligere Venstreministers kedelige handlinger.
Det er jo helt fair, og derfor vil jeg slet ikke gå ind i yderligere polemik.
Jeg vil i stedet for gribe den hånd, som jeg opfatter fru Fatma Øktem rækker ud imod os i Liberal Alliance, altså at vi kan prøve at se på, hvordan vi kan løse de her problemer.
Det vil vi meget gerne være med til.
Det kan vi prøve at gøre i udvalgsarbejdet i forlængelse af det her.
Men jeg har selvfølgelig en lille nysgerrighed.
Hvordan ser fru Fatma Øktem på tidligere videnskabsminister hr. Helge Sanders universitetsdispensation?
Fatma Øktem (V), 2012-05-22:
Jamen naturligvis vil vi det, for der er jo ingen af os, der er interesseret i, at der bliver givet dispensationer, der er årsag til diskrimination.
Det er ikke det, vi er interesseret i.
For mig at se er det ikke et enten-eller.
Jeg tænker, at vi godt kan finde en løsning mellem at afskaffe den og at lade den eksistere, og det er netop, ved at vi lukker mere op for den.
Det er jo ikke i vanvittig mange sager, at der er blevet givet dispensation indtil nu.
Men det kunne jo netop være en mulighed, at vi lukker mere op, og at udvalgene bliver hørt.