runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2015-11-03:
Tak for det, og tak til statsministeren for indledningen.
Jeg har også set frem til de her spørgetimer, som vi nu kommer i gang med, og jeg hørte jo også statsministeren lægge tryk på ordet spørgetime.
Deri må jo ligge, at statsministeren har en ambition om, at der på spørgsmålene også leveres svar, og det synes jeg jo er en væsentlig forbedring, der så også er kommet ud af valget den 18. juni, så det ser jeg selvfølgelig frem til.
Statsministeren var i sin indledning inde på noget af det, som jeg jo bestemt også gerne vil diskutere med statsministeren, nemlig folkeafstemningen den 3. december.
Det er jo om kun en måned, at danskerne skal tage stilling til noget, der er meget, meget væsentligt, og hvis vi ikke er enige om så meget andet ja- og nejsiden imellem, er vi nok enige om, at det er en meget vigtig afstemning den 3. december, og at det er vigtigt, at danskerne engagerer sig i den.
Jeg må så også sige, at jeg synes, at skræmmekampagnen allerede er gået i gang.
Altså, når statsministeren bruger en del af sin taletid i dag på at sige, at Danmark ikke kan forblive i Europol med et nej, så er det jo i strid med de faktiske omstændigheder, for det er der muligheder for.
Det er jo et spørgsmål om, om vi vælger at bruge de muligheder.
Det, som jeg gerne vil have svar på i dag i spørgetimen, er spørgsmålet om det rent juridiske grundlag, som vi har folkeafstemningen på.
Det synes jeg er nyttigt at vi har en enighed om, inden vi går ud i den videre politiske kamp ude blandt danskerne.
Er statsministeren enig med mig i, at det, man beder danskerne om den 3. december, rent juridisk efter grundloven er at ophæve hele suveræniteten på det retlige område?
Altså, efter grundlovens begreber om, at man kan afgive suverænitet enten ved fem sjettedeles flertal eller ved en folkeafstemning, så beder man danskerne om med et ja at ophæve hele suveræniteten på det retlige område, og derefter er det et spørgsmål om, hvorvidt Folketingets flertal så vil benytte sig af den ret eller ej.
Det kan vi have en politisk diskussion om, men det retlige grundlag er, at hele suveræniteten på det retlige område ophæves, hvis man stemmer ja.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2015-11-03:
Nu er det vist fru Mette Frederiksen, der er meget, meget dreven i at stå og bruge budgetlofterne på den lidt kreative måde.
For det, vi gør, er fuldstændig ligesom den gamle regering gjorde, nemlig at vi lægger nogle budgetlofter ind, og det råderum, som ikke på forhånd er prioriteret, henstår under statens råderum.
Sådan gjorde man også tidligere.
Det er jo også derfor, at den tidligere finansminister en gang imellem måtte stå og svare på spørgsmål, der handlede om, at der var en nulvækst i kommunerne.
Det var der så ikke, det endte vist nok nærmest med, at det blev minusvækst målt på servicerammerne, dengang der var den sidste regering.
Men i virkeligheden er det jo sådan, at det er teknik.
Politikken består i, at vi år for år tager stilling til, hvad det frigjorte beløb skal bruges til, og der må fru Mette Frederiksen dømme os hen ad vejen, som dagene, ugerne, månederne, årene går.
Mette Frederiksen (S), 2015-11-03:
Men der er jo tale om minusvækst.
Der står jo sort på hvidt i regeringens egen publikation, i regeringens eget materiale, at pengene til kommunerne falder og falder.
Og det, der måske gør det lidt for let for regeringen, er, at man bare kan gemme sig bag kommunebegrebet, for i statsministerens iver efter at tilvejebringe penge, så man selv kan lave politik, så bliver der færre penge for pædagogen til at lave pædagogisk arbejde, så bliver der færre penge til skolelæreren til at kunne uddanne næste generation – og måske værst af alt – så bliver der færre penge til dem, der skal passe på dem, der har allermest behov for os andre.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2015-11-03:
Jeg er i hvert fald ikke dreven nok til at kunne slutte sådan, som fru Mette Frederiksen gør, nemlig at det, at vi opererer med et omprioriteringsbidrag, automatisk giver minusvækst.
Det kan man jo ikke sige noget som helst om.
Det, at vi opererer med et omprioriteringsbidrag både i staten og i kommunerne, sikrer, at vi skaber mulighed for i sidste ende, at Folketinget får noget at lave politik for, et årligt råderum at lave politik for.
Den politik kan så være en politik, der går ud på at opruste visse dele af den offentlige sektor.
Det er jo et konkret eksempel på, at her vil vi gerne bruge flere penge på offentligt forbrug, end den regering, vi overtog ansvaret fra, ville.
Mette Frederiksen (S), 2015-11-03:
Men jeg tror måske, at når det kniber en smule med forståelsen, kan det jo være, at det er, fordi det kun er en dreven politiker, der vil påstå, at minusvækst er etableret for at skabe udvikling.
Alle andre kan jo godt gennemskue, at de to ord ikke nødvendigvis på nogen som helst måde hænger sammen.
Derfor vel egentlig en stærk appel fra min side: Hvis man vil skære ned på velfærden, hvis man vælger som regering – og det må man forstå at man gør – ikke at prioritere vores fælles velfærdssamfund, så stå dog som minimum ved det.
For den der tendens til at pakke alt ind i ord, der ingen overensstemmelse har med virkeligheden, tror jeg faktisk ikke gavner den politiske diskussion i Danmark.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2015-11-03:
Jamen det er jeg et hundrede procent enig i, og det er også derfor, vi ikke har en teknisk tilgang til det.
Altså, den tekniske tilgang er jo den, fru Mette Frederiksen gør sig til fortaler for.
Det er den, hvor vi bare lader ting blive, som de altid har været.
Og hvis man først har fået en bevilling, har man også den bevilling næste år, og så bliver den fremskrevet med pris- og lønudviklingen, og sådan kører det bare – business as usual.
At tage ejerskab og lave politik er jo at sige: Vi er nødt til at have det, man kunne kalde et udviklingspres på alle dele af den offentlige sektor, for at man alle steder i den offentlige sektor løbende tænker over, om man kan gøre det smartere.
Jeg er nemlig enig i, at alt ikke er perfekt.
Jeg kan da også komme i tanker om situationer, hvor sygefraværet er unødig højt, hvor personalefluktuationen er unødig stor, hvor der bruges for meget på bureaukrati og for lidt på kerneopgaver.
Og det er da derfor, at vi har brug for at have det her pres, sådan at man alle steder gør alt, hvad man kan, for at oppe sig.
Så skal den politiske diskussion jo stå på, hvordan det, vi så frigør der, de milliarder, vi frigør, skal bruges.
Det kan vi rimeligvis få en stor diskussion om.
Er de til sundhedsområdet?
Skal de bruges til – hvad jeg bl.a. synes – at folk med små arbejdsindkomster i Danmark skulle have lov til at beholde lidt mere af deres lønindkomst selv, så engagementet, kan man sige, tilskyndelsen til at arbejde blev lidt større?
Det er jo der, den politiske diskussion bør ligge.
Men at have en stor ideologisk diskussion om, at kommunerne år for år skal levere det halve af det, vi siden engang i 1980'erne har arbejdet med i staten som den almindelige standard, forstår jeg ikke helt, det må jeg sige.
Mette Frederiksen (S), 2015-11-03:
Jamen jeg tror bestemt ikke, man skal sætte lighedstegn mellem antallet af kroner og øre og kvaliteten alene.
Men til gengæld må statsministeren også anerkende, at hvis man skal drive en god børnehave, koster det nogle penge.
Og hvis vi vil have en ordentlig ældrepleje, som vi med åbne øjne vil sende alle til, også vores egne forældre og bedsteforældre, så koster det nogle penge.
Det, jeg i virkeligheden synes er det største problem i den her diskussion,
er, at vi har at gøre med en regering, der gør det til et spørgsmål om teknik.
Det er et omprioriteringsbidrag; det kan man jo bare ændre på, hvis man ønsker det; det handler om udgiftslofter.
Alt bliver til et spørgsmål om teknik.
Men det er ikke det, velfærdssamfundet er, for det handler jo grundlæggende om, at når man er igennem en økonomisk krise og der er få penge at gøre godt med, så er det ikke dér, man kan lave de store velfærdsinvesteringer, men man kan holde hånden under velfærdssamfundet.
Hvorfor så overhovedet overveje at gå den vej at bruge det beskedne råderum til skattelettelser, når man som statsminister, som regering, som Folketing har muligheden for at bruge penge på det, vi er fælles om?
Hvis jeg skal være ærlig, synes jeg ikke, alt i vores velfærdssamfund er perfekt.
Jeg synes, at den gamle mand, der har knoklet og arbejdet hele sit liv, skal have en ordentlig ældrepleje, og at de børn, der vokser op i vores samfund, skal have de allerbedste forudsætninger for at gribe ud efter stjernerne i deres liv.
Det tror jeg kræver, ikke teknik, men en reel politisk vilje til at prioritere det, vi er fælles om, nemlig velfærdssamfundet.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2015-11-03:
Altså, udgiftslofterne skal jo vedtages her i Folketinget, og det skal der være 90 mandater bag.
Sådan er det jo.
Det er trods alt ikke så lang tid siden, der har været folketingsvalg, altså, det er ikke så lang tid siden, og jeg ville i hvert fald vare mig lidt, hvis jeg var formand for Socialdemokratiet, det er jeg selvfølgelig heller ikke, men jeg ville vare mig lidt, hvis jeg var det og selv havde været med i en regering, som har ført en politik, hvor servicerammerne for kommunerne jo ikke ligefrem voksede, og hvor der er færre kommunalt ansatte, da man forlod regeringskontorerne, end da man kom ind i dem, altså, jeg tror, der er 3.000 færre pædagoger.
Så det der med bare at stå og gøre forbrug lig med kvalitet, ville jeg vare mig for.
Det er i hvert fald ikke vores tilgang til det.
Mette Frederiksen (S), 2015-11-03:
Nej, men det er også lidt besynderligt, hvis man som statsminister ikke vil garantere os alle sammen i forhold til at ville prioritere velfærdssamfundet eller ej.
For man kan godt stå og tale om, at man vil røre i gryden, og i det hele taget kan man jo godt lægge utrolig mange ord om den her diskussion.
Det er jo bare ikke det, der er det interessante for det barn, der går i vuggestue i en af landets kommuner, eller for den ældre, der har behov for ældrepleje, det er jo, om der er penge nok eller ej.
Kan vi opretholde et stærkt velfærdssamfund eller ej?
Jeg har sagt meget klart, at 7 mia. kr., der skal spares på børn og ældre, lægger Socialdemokratiet ikke de afgørende mandater til, og jeg forstår, at der gælder det samme for en række øvrige partier.
Derfor vil jeg gerne bede statsministeren måske her til slut på første runde bekræfte, at hvis der skal spares så mange penge ude i landets kommuner, skal mandaterne hentes hos Dansk Folkeparti.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2015-11-03:
Det vil jeg da gerne, men det er jeg jo ikke blevet spurgt om før nu.
Jeg vil jo virkelig prøve på at bestræbe mig på at svare på det, jeg bliver spurgt om, og det gjorde jeg også i det første spørgsmål, som gik på, om jeg kunne bekræfte, hvor meget mindre der er at være kommune for i 2019.
Svaret på det spørgsmål er, at det kan man ikke sige, før man når frem dertil og vedtager finansloven for 2019.
For så vidt angår næste år, har vi med kommunerne aftalt et omprioriteringsbidrag på 2,4 mia. kr. – ikke 2,5 mia., men 2,4 mia. kr.
Det er også aftalt, at 1,9 mia. kr. returneres til kommunerne, og det vil sige, at der netto-netto er 0,5 mia. kr. mindre, i hvert fald indtil vi nu er kommet ind i finanslovsforhandlingerne, som jeg ikke ved præcis hvor ender.
Det er klart, at det da ville være nemmere at være kommune, hvis der ikke var et omprioriteringsbidrag; det siger sig selv.
Det ville også være nemmere at være minister, både i den her regering og i alle tidligere regeringer, hvis staten ikke havde et tilsvarende system, hvor ministrene har været ansvarlige for med få undtagelser at levere 2 pct. om året.
Men vi synes nu altså, det er klogt, at man så at sige hele tiden rører i gryden for at frigøre nogle penge, som kan investeres, og jeg står ikke her og udelukker, at en del af det, der frigøres, kan geninvesteres i velfærd, også i velfærd i kommunerne.
Mette Frederiksen (S), 2015-11-03:
Jo, jo.
Men hvis vi nu prøver at forholde os til det, jeg spurgte statsministeren om, synes jeg jo, det er interessant at lytte eksempelvis til Martin Damm, Venstreborgmester, formand for KL.
Når han bliver forholdt besparelsen bare på de første 2,5 mia. kr., siger han, og jeg citerer: »Det er illusorisk at tro, at man bare kan gå ud og hente 2,5 mia. kr. uden det får betydning for noget som helst.
... Det mærker borgerne lige med det samme.
Det går for eksempel udover børnehaver, skoler, handicapområdet«.
Vil statministeren ikke forholde sig til det citat af formanden for KL?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2015-11-03:
Jeg kan bekræfte, at vi opererer med et omprioriteringsbidrag, som betyder, at kommunerne skal frigøre, hvad der svarer til 1 pct. om året.
Det skaber jo altså mulighed for, at nogle af pengene kan omprioriteres til velfærd i kommunerne, andre penge kan omprioriteres til velfærd i regionerne, og andre igen kan frigøres til forbrug i staten – og nogle af pengene kunne i princippet også omsættes til velfærd for borgerne i form af skattelettelserne.
Derfor kan man ikke ud af det omprioriteringsbidrag med sikkerhed sige, hvad det er for et offentligt forbrug, der er til rådighed for kommunerne i 2019.
Man kan faktisk ikke engang i talende stund præcis sige, hvilket rum der er i 2016, for regeringen har jo fremsat et finanslovsforslag, hvor vi har et omprioriteringsbidrag, returnerer en meget stor del af det til kommunerne, bortset fra 0,5 mia. kr., og nu drøfter vi så med Folketingets politiske partier, hvordan finanslovsaftalen skal se ud.
Jeg kan jo ikke i dag stå og give nogen garanti for, at der ikke ender med at komme en finanslovsaftale, hvor kommunerne får tilført ekstra ressourcer.
Mette Frederiksen (S), 2015-11-03:
Tak for det.
Det er jo første gang, at statsministeren og jeg står ansigt til ansigt her i Folketingssalen.
Det skal nok blive godt.
Jeg glæder mig i hvert fald til det.
Vi er jo udstyret med en utrolig kort taletid, og derfor vil jeg bruge min energi og min spørgetid på det, der for Socialdemokraterne er det allervigtigste, nemlig hvilken retning vi trækker Danmark i.
Politik handler jo i bund og grund om, hvad det er for et samfund, vi drømmer om, hvad det er for et samfund, vi arbejder for.
Så helt kort og forhåbentlig også helt præcist til statsministeren: Med udgiftslofterne vil regeringen jo tvinge kommunerne til at spare på velfærden.
Det er besparelser på vuggestuer, børnehaver, ældreområdet og vores skoler.
Kan statsministeren bekræfte, at regeringen planlægger at gennemføre kommunale besparelser på 7 mia. kr. i 2019, hvis man sammenligner med året 2016?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2015-11-03:
Jeg tror godt, jeg forstod svaret, men jeg vil sådan set gerne have, at statsministeren forholder sig meget enkelt til det åbenbare, at det af grundlovens bestemmelser om afgivelse af suverænitet fremgår, at man kan afgive suverænitet, enten ved at der er fem sjettedeles flertal her i Folketinget for det, eller ved at befolkningen siger ja ved en folkeafstemning, og det, man så beder danskerne om at gøre den 3. december efter grundlovens bestemmelser er at ophæve hele suveræniteten på det retslige område.
Så det, der er betydningen af det efter den 3. december, hvis det er blevet et ja, er, at der så ikke længere efter grundlovens bestemmelser skal være enten fem sjettedeles flertal her i Folketinget eller en folkeafstemning, men så er det herefter rent juridisk op til Folketingets flertal at vurdere fra sag til sag, om vi skal lægge bestemmelsen over til Bruxelles eller ej, og det kan man gøre med et almindeligt flertal – juridisk set.
Det kan godt være, at man så ikke vil det, men er det ikke korrekt, at man rent juridisk set vil kunne gøre det efter et ja den 3. december med et almindeligt flertal her i Folketinget?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2015-11-03:
Ja, og for at leve op til det skal jeg jo bare sætte mig ned igen, for der var altså ikke noget spørgsmål i det sidste.
Men jeg glæder mig over, at hr. Anders Samuelsen glæder sig over, at finanslovsforhandlingerne skal ind i et afsluttende forløb.
Nu plukkede man sådan lidt i buketten ved at tage nogle ting frem, som regeringen har gjort.
For vi er ikke enige om alt; nej, selvfølgelig er vi ikke det, og det skal vi heller ikke være.
Men jeg tror, vi grundlæggende er enige om, at hvis man skal have velfærd, er man også nødt til at have velstand.
Det er velfærdens forudsætning.
Anders Samuelsen (LA), 2015-11-03:
Det er jo også helt i orden.
Der skal være forskel på partierne, og vi kan have forskellige synsvinkler på det.
Der er bare ikke nogen vej uden om selve konklusionen, nemlig at man forringer beskæftigelsen.
Man udsteder så i øvrigt en regning på 300 mio. kr., som man ikke har fundet pengene til endnu.
Der skal vi så igen, går jeg ud fra, som det ansvarlige midterparti, eller hvad man nu skal kalde det, på et tidspunkt være med til at finde de penge, og så må vi jo komme i gang med den opgave.
Det kommer bare oveni, at man også har hævet afgiften på elbilerne, at man har hævet afgiften på diesel, at man har lavet en boligjobordning, som koster op imod 1 mio. kr. pr. job.
Altså, man kunne i bund og grund pr. lodtrækning have fundet X antal tusinde danskere om året, stukket dem 800.000 kr. og bedt dem om at ligge stille hjemme på sofaen.
Det havde været en billigere løsning.
Det er den del af det, som vi altså har set indtil nu.
Vi glæder os til de finanslovsforhandlinger, som nu går ind i den afgørende fase, og hvor vi håber at Liberal Alliance kommer til at sætte et afgørende aftryk.
Selv om der bliver svaret, og det anerkender jeg, behøver man jo ikke være enig i svaret.
Men jeg vil bare stadig væk gerne understrege, at jeg synes, det er rart, at vi er kommet i en situation, hvor der faktisk bliver svaret på spørgsmålene.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2015-11-03:
Det er rigtigt, at for hver krone den aftale, vi indgik, var blevet dyrere, var det blevet en mindre god aftale.
Altså, det siger sig selv.
Og for hver krone den var blevet billigere end det, vi kunne komme igennem med, kunne man måske også sige, at det var blevet en bedre aftale.
Men nu kom vi igennem med det, vi kom igennem med.
Nu siger hr. Anders Samuelsen, at det var regeringen, der havde taget det initiativ.
Arh, det ville vist alligevel, tror jeg, være at pynte mig lidt med lånte fjer, hvis det var sådan, at jeg sagde, at det var mig, der havde taget initiativ til at lave en dagpengereform, altså justeringen.
Vi tog initiativet tilbage i 2010 og har hele vejen igennem sagt, at det grundlæggende var en fornuftig reform, bl.a. fordi den altså gav de her 15.000 ekstra i beskæftigelse ude på arbejdsmarkedet.
Så kan en blind jo se, undskyld udtrykket, at det har været en enormt udskældt reform.
Man kan jo se, at det nærmest har fremkaldt, hvad skal man kalde det, politisk handlingslammelse hos den tidligere regering, at der var det her altoverskyggende tema.
Det var jo bl.a. derfor, jeg selv sagde i valgkampen, at vi gerne ville lægge os i selen for at lave en bred aftale efter valget, hvis vi fik ansvaret, som kunne skabe ro omkring det her.
Nu er der skabt ro, nu er der en aftale med regeringen, som Socialdemokraterne, Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre har tilsluttet sig, og som jo betyder, at det her spøgelse i dansk politik er manet i jorden, i øvrigt også på en måde, hvor vi skaber en tilskyndelse for folk til at tage korttidsbeskæftigelse og andet.
Jeg synes, det er en god reform.
Anders Samuelsen (LA), 2015-11-03:
Undskyld, jeg siger det, men det svarer jo til, at statsministeren kunne have sagt, at hvis det havde kostet 3.000 på beskæftigelsen, havde det stadig væk været en god aftale, fordi udgangspunktet var 15.000, og så var man nede på 12.000.
Eller hvis det havde kostet 600 mio. kr., ville det stadig væk have været en god aftale, for det kunne have kostet 1 mia. kr.
Men det kan man jo ikke.
Det var vundet – altså, der står sådan set ikke noget i grundloven om, at man skulle lave en aftale.
Det er en politisk beslutning.
Det er regeringen, der har taget initiativ til det.
Man har ovenikøbet som oppositionsparti været med til at støtte op om en kommission, som havde fået til opgave at lave en neutral reform.
Men der er man jo skredet fra det, som man var enige om, nemlig at den skulle være omkostningsneutral og ikke gøre noget dårligt for beskæftigelsen, til pludselig at lave en aftale, som faktisk koster på beskæftigelsen og trækker Danmark i den forkerte retning.
Er det ikke rigtigt?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2015-11-03:
Hvis jeg skal begrunde det ganske kort, hænger det sammen med, at den aftale, vi har lavet nu, jo ikke kan ses adskilt fra den oprindelige aftale, vi lavede tilbage i 2010.
Og den aftale, vi lavede tilbage i 2010, var en aftale, der gav et øget arbejdsudbud på omkring 15.000.
Det var et af de rigtig store bidrag.
For uden den her beslutning om dagpengereformen og efterlønsreformen ville der have manglet mere end 40 mia. kr. om året.
Så har vi justeret reformen fra 2010, og det er rigtigt, at hvis man ser isoleret på det, vi lige har aftalt, så trækker man et arbejdsudbud ud.
Men helt ærligt: Altså, det samlede fodaftryk fra dagpengereformerne er jo positivt.
Det er mere end 14.000 ekstra i beskæftigelse, så det er en god aftale – også fordi den nu skaber ro og harmoni, også politisk, og det er der jo brug for.
Så ja, det er en god aftale.
Anders Samuelsen (LA), 2015-11-03:
Tak for det.
Jeg synes, der er grund til at rose statsministeren.
Der bliver svaret på de spørgsmål, der bliver stillet.
Ja, ovenikøbet har statsministeren præsteret at give et svar på et spørgsmål, der ikke er blevet stillet, til Johanne Schmidt-Nielsen.
Det går virkelig fremad, må man sige.
Og straks efter valget går regeringen ud og laver et omprioriteringsbidrag og får Socialdemokraterne til at skrive under på det.
Vi takker for indsatsen.
Nu kan vi så begynde at diskutere, hvad de penge skal bruges til.
Det har statsministeren også været inde på, og der vil jeg også godt takke for, at statsministeren ikke har udstedt nogen garanti om, at nogle af pengene ikke kunne bruges til at skabe privat velfærd, altså skattelettelser.
Men synes statsministeren, at det er en god aftale, som regeringen har indgået, når den har lavet en dagpengereform, som mindsker beskæftigelsen og koster 300 mio. kr.?