Mette Bock (LA), 2016-01-28:
Først tak for redegørelsen.
Det var jo spændende læsning.
Jeg synes, det er bemærkelsesværdigt, at det jo er en redegørelse, som ikke omtaler f.eks. situationen i Israel/Palæstina.
Men det er jo en kortfattet redegørelse, som også er udtryk for en prioritering, og denne prioritering synes jeg nok viser, hvor hurtigt verdens brændpunkter og hvor hurtigt verdens konflikter kan ændre sig, og hvor hurtigt vi også vender vores opmærksomhed andre steder hen, hvis der sker nyt, som truer os på vores egen situation.
Først er der situationen omkring Ruslands nye selvforståelse og situationen i Ukraine.
Jeg bemærker, at redegørelsen faktisk fastholder betegnelsen annekteringen af Krim som illegitim – og den er illegitim.
Men det skete.
I Liberal Alliances optik ville vi overhovedet ikke have protesteret, hvis Krims egen befolkning i forlængelse af en international overvåget folkeafstemning havde taget skridt til at vende sig til Rusland, altså at man havde fulgt folkerettens regler.
Det skete ikke, at det er jo et udtryk for, at det, der foregår i Rusland for øjeblikket, er, hvilket redegørelsen også adresserer, at russerne er ved at prøve at lempe sig hen til en ny eller genfunden rolle som stormagt.
Jeg synes, den helt store udfordring i den problemstilling er, at man tager de små skridt.
Nu kan man jo ikke sige, at det er et lille skridt at annektere Krim, men man tager små bitte skridt, bid for bid, så vi tænker, at måske lidt flere sanktioner skal til, og så er det det.
Så tager man endnu et skridt, og så siger vi, at hvad gør vi så, men det er vanskeligt at se, at man for alvor får markeret, at det her er uacceptabelt.
Jeg savner endnu for alvor at se en dokumentation for, at de økonomiske sanktioner, som vi støtter i Liberal Alliance, og som EU gennemfører for øjeblikket, er noget, der for alvor har indflydelse på, hvordan Rusland kommer til at agere fremadrettet.
Men det må vi jo vente med at se.
Grænsekonflikterne imellem Rusland og Ukraine er også interessante.
Dem har vi heller ikke hørt så meget til i den senere tid, fordi der tilsyneladende er andre og større problemer.
Men her vil jeg heller ikke undlade at nævne, som en tidligere ordfører, nemlig hr. Christian Juhl fra Enhedslisten, også har nævnt, at der i december skulle have været en OSCE–initieret konference med flertal og mindretal langs den russisk-ukrainske grænse, der netop skulle have drøftet, om vi har inspiration at give fra det dansk-tyske grænseland.
Den blev desværre aflyst, men jeg håber, at initiativet vil blive taget op igen, fordi vi har så utrolig meget at inspirere med ude i den store verden, når det handler om at lade flertal og mindretal leve fredeligt side om side.
En stor del af redegørelsen vedrører selvfølgelig af indlysende grunde også ISIL's helt uacceptable aktiviteter og forsøg på at destabilisere hele verden.
Det er en utålelig situation, der udløser store flygtningestrømme og en humanitær katastrofe af enorme dimensioner.
For at sige det ligeud, synes jeg, man får fornemmelsen af, at vi tumler fra sten til sten.
Liberal Alliance støtter dansk deltagelse i de internationale aktiviteter, der skal dæmme op for situationen og skabe en basis for varig fred.
Spørgsmålet er, om vi i virkeligheden, sådan som tingene nu har udviklet sig år efter år, er med til ved denne hoppen fra sten til sten at fastholde og forlænge en konflikt med de store menneskelige og sikkerhedspolitiske konsekvenser, der må følge heraf.
Jeg synes ikke, det er for stærkt at sige, at sådan, som det ser ud nu, når man kigger ind i Syrien, virker det i høj grad som en krig på anden hånd, en krig pr. stedfortræder.
er det, der betaler prisen
Jamen det er jo den civile befolkning i det land, der er ved at blive smadret totalt.
Vi ville heller ikke for bare ganske få år siden have forestillet os, at man i et land som Syrien ville komme i en situation, hvor over halvdelen af befolkningen er fordrevet fra deres hjem.
Hvad der er løsning på det, er ikke let, men et lille land som Danmark, som indimellem har vist sig også at være klogt, burde måske markere sig tydeligere, når det handler om at finde svar på, hvordan vi kan tage skridt videre og ikke bare hoppe fra sten til sten.
Liberal Alliances opfordring til regeringen vil være, at vi må presse på, og forudsætningen for at kunne presse på er, at vi har en strategi.
Derfor opfordrer vi regeringen til, som vi har gjort de sidste 3-4 år, uanset hvilken farve regeringen har haft, at udarbejde en ny udenrigspolitisk strategi, der sammentænker udenrigspolitik, udviklingspolitik, handelspolitik og sikkerhedspolitik med afsæt i den situation, vi har i verden i dag.
Der er et himmelråbende behov for det, hvis vi skal blive i stand til at prioritere og til at gøre dansk indflydelse gældende på den internationale scene.