runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2016-01-22:
Jeg synes, at den største udfordring er, at man sidder med så mange sager, for som du selv lægger op til, er der jo nogle, der løber skrigende bort, fordi det er så stor en byrde.
Noget, jeg har stillet forslag om, er, at man har vejledende sagstal – det kunne være 30 sager pr. sagsbehandler – og det er noget, socialrådgiverforeningen NIISIP har bakket op om.
Så det er nogle af de konkrete ting, man kunne gøre.
Karsten Hønge (SF), 2016-01-22:
Den grotesk ulykkelige mistrivsel blandt mange børn og unge i Grønland skærer jo i øjnene.
Det, vi diskuterer her i salen, er jo hele tiden, hvordan vi når frem til en måde at gøre det på, så vi kan se en fremgang inden for området.
Der ender det jo ofte med at vi siger, at så må Grønland anmode om at få mere støtte.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge fru Aaja Chemnitz Larsen: Kommer der så en opfordring?
Jeg mener: Er vurderingen, at der er brug for mere støtte fra Danmark?
Og hvilken form skulle den støtte så antage, hvis der var brug for den?
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2016-01-22:
Jeg synes i første omgang, at det er de områder, som jeg har været inde på, altså de områder, som Danmark varetager på vegne af Grønland.
Derudover synes jeg, at det er i form af viden.
Jeg synes jo, at VISO – altså videncenteret for det sociale område – er rigtig interessant, og det kan være med til at bidrage til nogle nye indsatser i forhold til Grønland, så man kan få løst problemerne på socialområdet.
Men ellers synes jeg at initiativerne bør komme fra Grønland.
Jeg så gerne, at der kom endnu flere initiativer; jeg så gerne, at området blev opprioriteret.
Det siger jeg meget klart, fordi jeg synes, at det stadig væk er problematisk, at der er så mange børn, som er omsorgssvigtede, og at vi ikke ser, at vi får knækket de kurver, som vi har behov for at få knækket.
Vi har jo set det i forhold til alkohol, hvor alkoholforbruget er faldet rigtig meget i Grønland.
Selvfølgelig kan det også lade sig gøre på børne- og ungeområdet.
Det har jo også en sammenhæng med uddannelse.
Det, at uddannelsesniveauet er relativt lavt, tror jeg også hænger sammen med at der er så mange sociale problemer.
Så det er rigtig vigtigt for det grønlandske samfund at få styr på de udfordringer.
Karsten Hønge (SF), 2016-01-22:
Jamen altså, børn er jo vores fælles ansvar.
Det er jo hverken statens eller selvstyrets eller socialrådgivernes eller kommunefogedernes eller alle mulige andres ansvar – det er først og fremmest vores fælles ansvar.
Hvad mener fru Aaja Chemnitz Larsen, der skal til, for ikke kun at stoppe de krænkere eller få afhjulpet mistrivslen ude i de familier, hvor der er de mere åbenlyse sociale udfordringer, men også for at andre borgere af sig selv tager et medansvar?
Hvad skal der til, for at man opfatter det som et fælles ansvar at løfte børn ud af mistrivslen og ikke lukker øjnene for det?
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2016-01-22:
Ser man det ud fra FN's børnekonvention, er det forældrene, der har det primære ansvar.
Det ved vi også, når vi bringer børn til verden, for så er det os, der har det primære ansvar for vores børn.
Det, jeg i virkeligheden synes er tankevækkende, når vi taler om de 5.000 børn, er, at bag dem står der endnu flere forældre, som ikke lever op til det forældreansvar, de har.
Det er første instans.
Men jeg oplever desværre også, at der er folk i samfundet, som underretter myndighederne, men som siger, at der går lang tid, før der bliver handlet.
Det er derfor, jeg er så optaget af den kommunale, offentlige indsats.
Karin Nødgaard (DF), 2016-01-22:
Jeg har to spørgsmål.
Nu synes jeg faktisk, det har været en rigtig god debat i dag – der er kommet meget frem, og vi har debatteret på kryds og tværs osv.
Mit første spørgsmål er, om man afholder lignende debatter i Landstinget, og hvor ofte man i givet fald gør det.
For hvis ikke man gør det, ville det måske være oplagt, at ordføreren tog initiativ til, at man gjorde det, for det her er jo ret vigtigt.
Det andet spørgsmål handler om, at ordføreren her til sidst siger noget om, at det er et forældreansvar, at der står nogle forældre bag.
Nu ved jeg som socialordfører for Dansk Folkeparti her i Danmark, at vi ofte ser, at dem, der krænker, selv er blevet krænket som børn, og derfor er det jo svært at påtage sig det forældreansvar, hvis man aldrig selv har oplevet noget andet.
Når vi hører, at det her er sket gennem årtier, er der så ikke noget, der gør, at man måske skulle have lidt mere fokus på det?
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2016-01-22:
Mange tak for spørgsmålene – jeg er faktisk rigtig glad for dem.
I forhold til det første spørgsmål vil jeg sige, at ja, det er noget, som vi drøfter rigtig ofte i Grønland.
Jeg har ikke haft fornøjelsen eller æren af være medlem af Landstinget så længe, men jeg fremsatte selv fire-fem forslag i den samling, jeg var med, før jeg kom her til Folketinget, og jeg ved, at der er en lang række andre, som også fremsætter forslag.
I forhold til det andet spørgsmål vedrørende forældreansvaret vil jeg sige, at jeg egentlig er meget enig.
For ja, der er rigtig mange, som går fra at være ofre til selv at være krænkere, og der er rigtig mange forældre, som selv har ar på sjælen, og det er også derfor, vi ser generation efter generation, som oplever de samme sociale problemer.
Det er også noget, jeg har italesat som børnetalsmand.
Det handler jo om at bryde den sociale arv.
Jeg har selv siddet i socialforvaltningen som ansat og set bedsteforældre og forældre med et lille barn på armen, og man vidste, hvad for en livsbane det her barn ville få, og det er noget, der påvirker rigtig meget.
Så der er behov for at bryde den sociale arv.
Henrik Brodersen (DF), 2016-01-22:
Nu er tid jo sådan relativt – nu er der foreløbig gået 30 år, hvor der ikke har været nævneværdige resultater.
Men har ordføreren en idé om, om det også bliver ført ud i livet – eller igen: Hvad er tidshorisonten for, at ordføreren føler at nu er det på tide, at der bliver taget konkret fat om det?
Karin Nødgaard (DF), 2016-01-22:
Nu taler vi i hvert fald om den negative sociale arv, for en social arv kan jo også være noget godt at få med i bagagen.
I Danmark arbejder vi jo en gang om året med satspuljer, hvor vi sætter midler af og faktisk bl.a. også har haft fokus på det her område, med hensyn til hvad man gør med dem, der er blevet krænket, og som så selv bliver krænkere senere osv. Har man lignende tiltag i Grønland, hvor man arbejder med det og måske også afsætter midler til det?
Hvordan arbejder man bredt med hele det område?
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2016-01-22:
Mange tak.
Rigsfællesskabet skal jo eksamineres af FN's børnekonvention – jeg mener, det er i februar – hvor man netop skal stå skoleret nede i Genève, og hvor man skal sige, om man lever op til FN's børnekonvention.
Rigtig ofte er det jo et glansbillede, der lidt bliver tegnet af de udfordringer, som der er.
Derfor har jeg også en række bekymringer i forhold til børn og unge-området, hvilket jeg også hører at der sådan bredt er her i salen.
Det er primært på det familieretlige område, hvor der er en del love.
Nu har vi heldigvis fået igennem, at børneloven bliver opdateret.
Den var ca. 53 år gammel, så det siger sig selv, at det er et område, som kræver noget mere fokus fra vores side for at få gjort tidssvarende.
Så det er der jeg vil sige at der skal lægges nogle kræfter.
Noget, jeg også gerne vil påpege, er, at jeg synes man bør nytænke socialområdet, og hvordan man løser dets problemer i Grønland.
Vi snakker om nogle mindre størrelser, og derfor synes jeg også, at det her med at håndtere tingene lidt mere proaktivt i stedet for ikke nødvendigvis bare at tage den måde, man håndterer tingene på i Danmark, kunne være rigtig interessant at kigge på.
Vi har et projekt, der hedder Tidlig Indsats, hvor man går ind og hjælper udsatte familier, allerede når barnet er i maven.
Jeg synes, det er vejen frem at kigge på nogle af de ting, men måske også at være meget mere opsøgende i det sociale arbejde, så det er der, jeg synes man også bør lægge sine kræfter.
Christian Juhl (EL), 2016-01-22:
Tak for det.
Tak til ordføreren for den indsats, hun gør ud over det politiske.
Og især også tak for den åbne måde, grønlændere er begyndt at tale om det på.
I Danmark husker jeg som dreng at det var ganske tabubelagt, hvis der var familier, hvor der skete seksuelle overgreb på børn.
Der skulle virkelig noget til.
Heldigvis er vi nået langt i Danmark, og jeg synes, det er en fuldstændig rigtig holdning at have, at man skal tale åbent om det, uanset hvor svært det kan være i de små samfund.
Ordføreren nævnte kommunefogeden, og forleden talte vi om det her i salen, om de muligheder, der ligger der for mægling osv.
Hvilke andre muligheder mener ordføreren at danskerne kan bidrage med i en fælles indsats?
Karsten Hønge (SF), 2016-01-22:
Vi er lidt inde på det samme, som jeg forsøgte at svare hr. Søren Espersen, nemlig at det interessante for mig at se ikke er juristeriet i det, men hvordan vi når hen til resultatet.
Og resultatet skal være forbedrede forhold for børn og unge i Grønland.
Det indebærer nogle juridiske aspekter, men det indebærer da først og fremmest, at der skal gøres noget ved det.
Og jeg vil igen, som jeg også gjorde i min ordførertale, opfordre den grønlandske befolkning til at tænke over, hvor længe den selv vil finde sig i det her.
Men det er et grønlandsk anliggende, både politisk og i befolkningen.
Jeg vil bare sige, at hverken fattigdom eller store afstande eller for få socialrådgivere eller for få kommunefogeder eller noget som helst andet kan forsvare misbrug af børn.
Og her handler det lige så meget om et kulturelt opgør, ikke bare med krænkerne, men også med de mennesker, der i Grønland passivt ser på, at krænkere misbruger børn.
Så det handler om økonomi, det handler om juristeri, og så handler det også for mig om en opfordring til, at den grønlandske befolkning både sætter sig igennem politisk i forhold til det økonomiske aspekt og sætter sig igennem kulturelt ved ikke at finde sig i at se en del af deres befolkning opleve mistrivsel.
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2016-01-22:
Mange tak for kommentaren.
Jeg tænker, at vi i bund og grund er meget enige.
Noget af det, der bliver drøftet i Grønland, er netop, at der nogle gange er en modstand eller et clash imellem de kulturelle rettigheder og børns rettigheder.
Det er noget, der bliver drøftet rigtig meget i Grønland.
Karsten Hønge (SF), 2016-01-22:
Jeg vil så også bare bekræfte, at den måde, vi ser det på, er, at det netop først og fremmest er et grønlandsk anliggende.
Det er først og fremmest et grønlandsk anliggende, forstået på den måde, at hvis man mener, man står over for problemer, man ikke kan håndtere – og noget kunne da tyde på, at selvstyret her står over for nogle problemer inden for børneområdet, man har meget svært ved at håndtere – så kan man henvende sig til Danmark og bede om øget hjælp.
SF vil være positiv over for det.
Det er også et spørgsmål om, hvor længe den grønlandske befolkning vil finde sig i, at man prioriterer politisk på en måde, så man ikke prioriterer børn og unge tilstrækkelig højt.
Og det er også et spørgsmål om både at få stoppet krænkerne, men lige så meget om, hvor mange der ser passivt til, at krænkere får lov til at udføre deres gerninger.
Søren Espersen (DF), 2016-01-22:
Jeg hæfter mig ved en enkelt sætning i IA's ordførers indlæg.
Hun sagde, og nu citerer jeg: Det er ikke nemt at italesætte disse problemer i Grønland.
Det synes jeg kræver en forklaring.
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2016-01-22:
Jeg har været i dialog med den nuværende børnetalsmand, og jeg har også selv som børnetalsmand og i forskellige andre funktioner italesat noget af det her internt i det grønlandske samfund.
Det er ikke altid nemt, og man bliver også tit kritiseret fra forskellige vinkler, når man stiller sig frem og siger, at det her er et problem.
Jeg synes, det er rigtig vigtigt, at vi får det her løst.
Vi har talt om det her i rigtig mange år.
Vi har fået brudt nogle af de her tabuer, og nu er der behov for, at der kommer noget handling bag ordene.
Søren Espersen (DF), 2016-01-22:
Hvorfor er det ikke nemt?
Er det, fordi man i Grønland helst ikke vil tale om den slags?
Man føler sig lidt som forræder, hvis man begynder at nævne ting?
Hvis man f.eks. indberetter problemer?
Er det det, der er sagen?
Er der en anden måde at tale om den slags ting på, end vi kender her i Danmark, hvor jeg mener, som der også blev sagt i talen, at vi har en åben diskussion om det?
Hvad er det for kulturelle forskelle, der kan betyde, at man har svært ved at tale om det her i Grønland?
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2016-01-22:
Man skal huske på, at det er mindre samfund.
Tænker du på en sagsbehandler, som f.eks. arbejder i en bygd med 50 indbyggere eller 250 indbyggere, så er det svært at være den sagsbehandler.
Det er også svært at være kommunefoged.
Det er også derfor, vi har så svært ved at rekruttere dem.
Men også når du står som børnetalsmand, stiller du dig op og taler om de udfordringer, der er.
Man kan sammenligne det med at lufte det beskidte vasketøj offentligt, men jeg synes, det er rigtig vigtigt, at vi erkender de problemer, der er, og får dem løst.
Det tror jeg er bedst at overlade til den grønlandske regering.
Vi sidder i opposition i Grønland, så det er svært at svare hundrede procent på det.
Jeg vil sige, at det, som jeg hæfter mig ved i vedtagelsesteksten, i virkeligheden er opfølgningen fra Grønlands selvstyre, så vi kan sikre, at det her ikke bare bliver ord, men at der også kommer til at ske noget.
Så det er der, jeg egentlig synes der skal lægges nogle kræfter ind, også fra den danske regerings side, for at være med til at presse på for det.
Christian Juhl (EL), 2016-01-22:
Enhedslisten har ikke sendt nogen taskforce til Grønland, og vi agter heller ikke at gøre det hen over hovedet på grønlænderne.
Vi agter at samarbejde med grønlænderne om det, i det omfang vi kan.
Jeg kan ikke fysisk gøre det, for jeg har ikke forstand på, hvilke løsninger der skal til i forbindelse med den slags problemer, men jeg kan være med til at tage nogle beslutninger om, hvad der kan ske.
Jo, men jeg vil gerne prøve at forklare det en gang til.
Men det er det ikke.
Vi kan bidrage, og vi kan hjælpe, og vi kan bygge videre på det, grønlænderne har bygget op, men vi kan jo ikke komme og løse et problem hen over hovedet på folk.
Henrik Brodersen (DF), 2016-01-22:
Jeg vil da gerne kvittere for, at ordføreren går konstruktivt ind i debatten her og for så vidt også kommer med nogle løsningsforslag.
Nu bliver der sagt flere gange, at vi kalder det en taskforce.
For min skyld kunne man kalde det en teddybjørn, jeg er fuldstændig ligeglad.
Jeg mener bare, at vi har så mange ressourcer her i Danmark på det her område, som vi kunne bidrage med.
Så ved jeg godt, at det eksempelvis tidligere blev nævnt, at man ikke ville kunne forstå sproget, og alt muligt andet.
Men hvis man tager den indgangsvinkel til det, at der eksempelvis er et børnehus, hvor der er ti grønlandske pædagoger, så har de formentlig været i Danmark for at tage uddannelsen og kan på den måde sproget.
Hvis man så kom med ti her fra Danmark, var det da en mulighed for at løfte det.
Er det et stort problem for ordføreren, at man eksempelvis kunne løse det på den måde?
Christian Juhl (EL), 2016-01-22:
Sproget er ikke noget problem.
Altså, danskere kan også lære grønlandsk.
Og hvis grønlænderne siger: Hej, Danmark, I har en kapacitet, vi gerne vil have lov til at gøre brug af, så tror jeg sagtens, det kan løses.
Det største problem er, at vi får sat gang i tingene.
Nu spurgte hr. Søren Espersen, om vi ville bruge ekstra penge på det.
Det er heller ikke et problem.
Jeg vil ikke give en ekstrabevilling til det, men hvis det skulle være sådan, at nogle grønlændere kunne have gavn af en uddannelse i Danmark, eller at vi kom og uddannede dem eller brugte den kapacitet og den viden og de erfaringer, vi har, så er det jo også en slags værdi i penge.
Men jeg mener, at det også er noget, vi kan finde ud af at være med til at løse.
Så derfor skal hverken sproget eller for den sags skyld overførsel af erfaring til Grønland være noget problem, når vi tilbyder at være med til at løse de her problemer.
Henrik Brodersen (DF), 2016-01-22:
Ordføreren sagde, at han gerne ville tage et af Dansk Folkepartis spørgsmål sådan på forkant, og at han havde den fulde tillid til, at selvstyret nok skulle klare det her.
Men som vi jo har påvist flere gange, er der ikke sket noget i masser af år, og der har jeg det enkle spørgsmål til ordføreren: Vil ordføreren ikke være sød at komme med et par bud på, hvad ordføreren mener der skulle til, for at man kunne genoprette tilliden til selvstyret, også på børneområdet?
Christian Juhl (EL), 2016-01-22:
Tak for det.
Altså ligesom i gamle dage, når vi snakkede om, at der var problemer i Afrika – tilbage i kolonitiden snakkede vi om, at afrikanere ikke kunne lære noget, og derfor behandlede vi dem, som vi gjorde, og så undskyldte vi den slags ting – siger man nu lidt på samme vis, lidt på koloniherrevis: Kan I så flytte jer lidt, så skal vi løse problemet for jer.
Og det er den tilgang, jeg ikke kan lide.
Jeg synes, der er nået rigtig meget i Grønland.
Det betyder ikke, at jeg ikke synes, der er problemer.
Dem skal vi være med til at løse sammen med grønlænderne, og vi skal udnytte kapaciteten sammen med dem, for det er der perspektiv i i fremtiden, i stedet for at handle hen over hovedet på dem.
Karin Nødgaard (DF), 2016-01-22:
Jeg vil gerne lige slå noget fast.
Når ordføreren snakker om, at en taskforce er et eller andet med militærsprog, så vil jeg sige, at det sådan set er noget, jeg som socialordfører ofte har anvendt, og noget, vi anvender meget.
For det er noget, vi har brugt i de forfærdelige børnesager, der har været i Danmark, hvor vi har valgt at sende det, vi så kalder en taskforce, ud for at hjælpe de kommuner, som ikke har haft styr på deres område vedrørende udsatte børn og unge.
Det er bare lige for at slå det fast.
Men somme tider skal man måske som parti ikke hænges op på, hvad tidligere ordførere har sagt år tilbage, men alligevel synes jeg, at det her er et emne, som har strakt sig over en lang tidsperiode.
Derfor har jeg fundet nogle ting, som Enhedslistens ordfører sagde i en lignende debat tilbage i 2009 i forhold til de udsatte børn og unge: » ... vi skal holde de grønlandske politikere fast på, at det er deres ansvar.« Så vil jeg egentlig bare i al stilfærdighed høre ordføreren, om ordføreren mener, at de har levet op til det ansvar, og hvad Enhedslisten egentlig har gjort siden 2009 for at holde dem op på det ansvar.
Christian Juhl (EL), 2016-01-22:
Vi har haft debatten med vores venner i Grønland ufattelig mange gange, og jeg kan fortælle, at f.eks. i Nordisk Råd, hvor vi jo sidder sammen i en venstrefløjsgruppe, har vi meget ofte diskussioner om de her ting.
Vi har samarbejde med de grønlandske MF'er, og vi har diskuteret det og har diskuteret konkrete løsninger ufattelig mange gange.
Og det synes jeg også giver resultat.
Jeg synes, det giver et forkert billede at beskrive Grønland, som om der intet er sket, altså som om det hele bare står stille, som om ingen erkender problemerne.
Det er grønlænderne selv, der har identificeret problemerne, der skriver den ene rapport efter den anden, diskuterer mulige løsninger og tager initiativer, som kan forbedre det.
Så kan man da ikke stå og sige her, at grønlænderne ingenting gør, at de ikke har nået noget som helst, og nu skal vi komme som kloge overherrer og løse problemerne for dem.
Det er det, jeg reagerer imod.
I stedet for skulle man sige: Hej, grønlændere, I har nået rigtig meget.
Vi vil gerne hjælpe jer med at komme videre med det her.
Karin Nødgaard (DF), 2016-01-22:
Jeg spurgte sådan set også til, hvad der var sket.
Altså, man har haft diskussioner, man har læst rapporter osv., men hvordan kommer det ud at virke i den virkelige verden, blandt de 5.000 børn, som er udsatte i Grønland?
Det mangler jeg at høre Enhedslisten komme med et bud på, for det er jo det, der er kernen i det her.
Dansk Folkeparti vil have fokus på de børn, der har en elendig livskvalitet.
Jeg er sikker på, at ordføreren også har set nogle af de her børn.
Så diskussioner og venskabsklubber og alt muligt andet er meget, meget fint, men jeg synes egentlig, der skal handling til, og jeg synes ikke rigtig, der er kommet nogen handling og noget bud fra Enhedslisten på, hvad det er, vi så skal gøre.
Christian Juhl (EL), 2016-01-22:
Det er jeg da meget ked af, for jeg synes netop, jeg påpegede, at der er sket konkrete ting.
Hvis ikke man læser de rapporter, der kommer fra Grønland, selektivt, så kan man jo se, at der også bliver gjort status, at der også sker forbedringer.
Alene det, at der er uddannet og ansat folk, at de virker, at de forebygger; alene det, at der er familiehuse og børnehuse, og hvad ved jeg; alene det, at myndighederne er blevet meget mere opmærksomme på det; alene det, at der er et pres fra f.eks. Danmark – alt det har skabt konkrete resultater.
Der er jo ikke så store overgreb, som der har været.
Vi har stadig væk et kæmpe ansvar, som vi også skal være med til at løfte sammen med grønlænderne.
Pernille Bendixen (DF), 2016-01-22:
Tak for det.
Kan ordføreren oplyse, om man har forsøgt at sende en taskforce til Grønland?
Søren Espersen (DF), 2016-01-22:
Okay, det vil altså sige, at Danmark ikke skal bidrage yderligere økonomisk til den her sag?
Det kan jeg så forstå på Enhedslistens ordfører.
Men jeg skal stadig væk lige have en forklaring på, hvordan det kan dreje sig om den samme idé at sende bombefly ud at bombe og så gerne at ville hjælpe omsorgssvigtede børn.
Jeg har lidt svært ved at forstå det, men måske er det, fordi jeg ikke har den samme livlige fantasi som hr. Christian Juhl.
Christian Juhl (EL), 2016-01-22:
Jeg sagde, at man i Grønland er nødt til at prioritere sine økonomiske midler anderledes, og det betyder, at man skal bruge flere penge på det her område og færre penge et andet sted.
Grønlænderne er nødt til at erkende med sig selv, at det kun kan løses sådan.
Det var det, jeg mente, og det var sådan set også det, jeg sagde.
Pernille Bendixen (DF), 2016-01-22:
Når noget ikke virker, må man jo gøre noget andet.
Og så må man bare konstatere, at der har været dialog, og der har været sniksnak i årevis, uden at der er sket nogen progression overhovedet.
Jeg ved ikke, om ordføreren har læst den her rapport, men der kan man jo se det sort på hvidt: Det er gået den forkerte vej.
Så jeg vil bare spørge: Hvad er det for en slags ny dialog, der skulle gøre en forskel?
Marcus Knuth (V), 2016-01-22:
Som sagt vil jeg nødig stå og gentage mig selv endnu en gang i forhold til de tiltag, som er blevet opremset før her fra talerstolen.
Men jeg mener, at det grønlandske selvstyre tager det her meget, meget alvorligt, og løsningen er ikke at sige: Så fjerner vi alt ansvar fra jer, I kan ikke finde ud af det, og nu kommer vi med en eller en løsning, som jeg ikke helt rigtig kan sige hvad egentlig skulle være – altså, hvordan man skulle kunne løse det bedre fra dansk side.
Løsningen er nu engang at styrke de lokale kompetencer.
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2016-01-22:
Mange tak.
Hvis man ser det fra barnets perspektiv, og særlig fra et grønlandsk barns perspektiv, så tror jeg ikke, løsningen er, at der kommer en dansk taskforce, som måske har svært ved at kommunikere med barnet, som skal løse de her problemer.
Jeg tolker også den her debat sådan, at der i bund og grund er enighed om, at der er behov for handling, og at der er behov for, at der sker noget, og det ser jeg egentlig at der er hele vejen rundt.
Så jeg vil gerne høre, om ordføreren er enig i dette.
Marcus Knuth (V), 2016-01-22:
Jeg er glad for, at ordføreren støtter op om, at en dansk taskforce her ikke er den rigtige løsning, og at der er initiativer i gang, og at det går den rigtige vej.
Om de initiativer løser problemet hundrede procent her og nu, kan jeg ikke stå her og sige, men jeg er selvfølgelig glad for, at der er en god dialog mellem Danmark og Grønland, således at vi kan udvikle det samarbejde, der er, og intensivere det, og det er jo også det, der står i teksten i forslaget til vedtagelse.
Og så ser jeg frem til en rigtig god dialog, også i Grønlandsudvalget, for at vi kan se, hvordan vi kan gøre endnu mere for at løse det her problem.