Line Barfod (EL), 2011-04-26:
I denne tid foregår der jo forhandlinger om, hvorvidt man skal afskaffe efterlønnen og kræve, at folk skal blive på arbejde, indtil de er syge, under parolen, at man ikke skal betale raske folk for at gå på pension.
Jeg synes jo, at vi burde fastholde, at også mennesker, der ikke er så rige, at de med skattetilskud har fået sparet op til deres pension, kan få lov til selv at bestemme, hvornår de trækker sig tilbage, og kan få lov til at få et ordentligt otium, en ordentlig pensionisttilværelse, og ikke skal vente til de er syge, før de må holde op med at arbejde.
Til gengæld synes jeg, at det er helt absurd, at man fastholder, at vi har et arbejdsmiljø, der gør mange mennesker syge.
Det er 10.000-15.000 mennesker, der hvert år udstødes fra arbejdsmarkedet, fordi der er et alt for elendigt arbejdsmiljø, og derfor er det helt afgørende, at vi får sikret et meget bedre arbejdsmiljø, end vi har i dag.
Jeg synes også, at det er godt, at vi langt om længe er trængt igennem med det krav, vi har rejst igen og igen om, at bøderne på det her område skal være differentierede.
Jeg synes, at det relevante at se på må være, hvor stor omsætningen er.
Det, der er afgørende, er jo, at der ligger nogle økonomiske overvejelser til grund, hvis man f.eks. ikke sørger for at have det ordentlige sikkerhedsudstyr eller ikke sørger for, at ens ansatte har været på de sikkerhedskurser, de skal på.
Derfor er det relevant at se på, hvor stor virksomheden er, i forhold til hvor stor bøden skal være, og der må det interessante jo være, hvor stor omsætningen er.
For en virksomhed med en omsætning på 1 mio. kr. mærkes en bøde på 20.000 kr. altså langt mere, end den gør for en virksomhed med en omsætning på 100 mio. kr., men de kan godt have lige mange ansatte.
Det er jo meget forskelligt, hvor mange ansatte forskellige typer virksomheder har, afhængigt af hvad der er de tunge omkostninger ved forskellige virksomheder.
Derfor synes vi, at det er noget, vi skal kigge på under udvalgsarbejdet, og få belyst forskellen nærmere, i forhold til om man differentierer efter omsætningen eller efter antal ansatte.
Det andet
er så det her med, at man går væk fra at sige, at man skal ud at screene alle virksomheder, og over til at sige, at man i stedet skal have en risikobaseret tilgang.
Det lyder jo vældig fornuftigt, men der fremgår bare intet om, hvad den skal baseres på.
Der står, at der skal være en indeksmodel, der kan identificere de virksomheder, der har størst risiko for at få problemer med arbejdsmiljøet.
Men hvordan skal den indeksmodel sammensættes?
Det er ikke til at se, og som bl.a. Advokatrådet påpeger i deres høringssvar, bør det jo fremgå af lovgivningen.
Hvis vi vil have en ordentlig lovkvalitet, bør man jo kunne slå op i lovgivningen og se, hvordan det her skal foregå, eller som minimum kunne se det i bemærkningerne til lovforslaget.
Det har jo meget stor betydning: Hvad vil effekten være af det her lovforslag, og hvordan er det rent faktisk, det skal gennemføres i praksis?
Derfor er det noget af det, vi i den grad vil spørge ind til under udvalgsarbejdet og håber at vi får nogle gode svar på, og vores stillingtagen til lovforslaget afhænger af de svar, vi får på, hvordan det egentlig skal gennemføres i praksis, fordi det jo er det, der er det væsentlige at se på, nemlig om det her kommer til at virke eller ikke kommer til at virke.
Så vi afventer de svar, vi forhåbentlig får under udvalgsarbejdet, før vi tager endelig stilling.