Peter Skaarup (DF), 2015-03-25:
Jeg blev bare overrasket over, at det gik så stærkt, for jeg håbede, at vi kunne få endnu mere at vide fra ministeren.
Der er ikke flere spørgere, men der er jo mulighed for, at man så kan tage ordet her efterfølgende og svare yderligere.
Alle kan spørge mig her bagefter, hvis det er det, men ministeren kan jo til enhver tid bede om ordet og gå op og fortælle, hvordan sagerne står.
Men jeg vil under alle omstændigheder med formandens tilladelse komme med det, der måske er en afslutning på debatten, hvis ikke ministeren går op yderligere, nemlig en opsummering af, hvad der er sket set med Dansk Folkepartis øjne i forbindelse med debatten.
Det, vi har fået at vide, er, at regeringen har bedt om en redegørelse for nogle ting i Kriminalforsorgen, og den redegørelse skal så foreligge i maj måned her i år.
Det, der jo så er det gode spørgsmål, som jeg ikke synes vi har fået svar på under debatten, er: Hvornår sker der så noget med den redegørelse?
Hvornår handler man, hvornår tager man nogle initiativer?
Når jeg er lidt spørgende over for det her, er det jo, fordi der jo for mange af de 11 punkter, der blev fremlagt i sidste uge over for pressen, men også over for Folketinget, er tale om, at man siger, at der er et problem, at der er nogle ting, der ikke fungerer, at det skal vi have gjort noget ved, så man signalerer handling uden at foretage handling.
Lad mig give et eksempel: Prøveløsladelse.
Det er jo et problem, hvis man prøveløslader en radikaliseret før tid.
Det er også et problem, at en terrorist slet ikke sidder i de 2 år, han var blevet dømt til at sidde i fængsel.
Det må man sige.
Hvad er det, regeringen så vil her?
Jo, Kriminalforsorgen skal inden den 1. august 2015 have kortlagt praksis for prøveløsladelse.
Sker der noget nu ved det?
Det gør der ikke.
Jo, der sker måske en kortlæggelse.
Så kan vi så op på den anden side af den 1. august vurdere – nogen må vurdere, Folketinget er jo ikke samlet på det tidspunkt – om der skal ske nogle stramninger eller ændringer, og der er vidt forskellige svar fra Socialdemokraterne og Radikale på, om vi skal stoppe for prøveløsladelse for radikaliserede, om vi skal give mulighed for, at nogen kan blive løsladt – altså, det sejler.
Set med mine øjne ud fra det, der ligger her, så sejler det desværre, når det handler om prøveløsladelse.
Så er der spørgsmålet omkring reststraf og om reststraf skal udløses, hvis der f.eks. begås ny kriminalitet.
I forhold til det spørgsmål kan vi så læse i det, regeringen kommer med, at det skal Straffelovrådet vurdere.
Jamen det er jo interessant, og det er spændende, hvad de så vurderer, men sker der noget nu?
Næ, det gør der ikke.
I forhold til spørgsmålet omkring betingede straffe: Skulle man gå fra betingede til ubetingede straffe, så det reelt giver fængsel, så kunne det jo være interessant og vigtigt, når det gælder forhærdede kriminelle, som man skriver.
Hvem skal gøre noget her?
Skal der ske noget her?
Er det ikke et spørgsmål, politikerne kan vurdere?
Behøver vi at have Straffelovrådet ind over det?
Så er der spørgsmålet om afsoning i forhold til indsatte, der ikke respekterer spillereglerne.
Jo, siger regeringen her, det skal Strafferetsplejeudvalget vurdere nærmere.
Men er det ikke et spørgsmål, politikerne kunne have en holdning til og kunne gennemføre noget på?
Så er der samarbejdet mellem myndighederne.
Hvad er det, regeringen vil her?
Det er da rigtig interessant og rigtig flot, men det er et problem, at der ikke er et ordentligt samarbejde.
Løs det!
Lad os da løse det problem.
Altså, konklusionen er desværre, at regeringen siger noget, men den gør altså alt for lidt.
Det er risikabelt i en tid, hvor vi står med terrortrusler rundtomkring i verden, der er terrortrusler i Danmark.
Vi kan bare se i diverse nyhedsmedier, hvordan tingene foregår rundtomkring i verden.
Så vores appel fra Dansk Folkepartis side er altså, at man går fra »siger« til »gør«, altså at der kommer handling bag ordene.
Jeg håber, at den her debat om ikke andet så har været et signal til regeringen om, at der altså er en graverende utålmodighed blandt i hvert fald et stort mindretal i Folketinget, der gerne vil have gjort noget nu og her.
Vores opfordring til regeringen er: Se at komme i arbejdstøjet!
Gør noget!
Vedtag nogle stramninger, der batter, der virker, og lad os stresse de her radikaliserede, i stedet for at man ingenting gør.
Det er desværre problemet, som konklusionen må være ud fra den her debat, hvor vi kan se, at regeringen desværre ikke gør sit arbejde godt nok.
Jeg er ked af det, men det gør den altså ikke.