runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Finn Sørensen (EL), 2013-01-15:
Så tror jeg jo, at ordføreren er i gang med at overfortolke, hvad jeg sagde.
Jeg sagde, at der kan være en nødvendighed, når kommunen overlader løsningen af en opgave til private virksomheder ud fra den situation, som kommunen nu sidder i, med de muligheder, den kapacitet, den knowhow, det apparat osv., som kommunen har til rådighed.
Så kan der være en nødvendighed af det.
Det er der ikke nogen dokumentation for.
Det vil vi gerne indgå i en konkret og saglig diskussion om ud fra de konkrete eksempler, der kan tænkes, og så afprøve vores påstande hver især.
Det synes jeg er helt fint.
Men der er jo en grundlæggende ideologisk forskel på det.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-01-15:
Hvis hr. Mike Legarth havde hørt efter, hvad jeg sagde, havde han hørt, at jeg prøvede at vælge et eksempel, som jeg i hvert fald håbede på de fleste af Folketingets medlemmer ville give mig ret i var uden for rimelighedens grænser, nemlig at lave et udbud af privat tvangsfjernelse af børn.
Det vil jeg gerne høre om hr. Mike Legarth synes er inden for rimelighedens grænser.
Det var et eksempel på, at der altså er nogle ting, som vi ønsker at have offentlig kontrol over, og vi ønsker ikke, at et privat firma skal stå for militær- og politimæssige opgaver, tvangsfjernelse af børn osv.
Så jeg prøvede faktisk at finde et eksempel, som vi måske alle sammen kunne være enige om, for jeg ved godt, at hr. Mike Legarth og jeg og mit parti ikke er enige om, hvor grænserne ellers går.
Men jeg prøvede at finde et eksempel, som selv hr. Mike Legarth kunne være enig i faktisk var uden for rimelighedens grænser.
Mike Legarth (KF), 2013-01-15:
Jeg er ked af at skulle være lidt hård i filten, men det her er jo en debat, der er fuldstændig uden for terapeutisk rækkevidde, havde jeg nær sagt.
Altså, at begynde at bringe tvangsfjernelse af børn ind i en udbudsrunde er jo det glade vanvid, og så at påstå, at det er relevant, at man bringer en kommunal opgave som madudbringning i udbud, fordi det er kommunen, der varetager den udbringning, der er i dag, og der kun er én privat aktør, der giver afgiver et tilbud; det er en slags monopol, og det er et problem.
Det er da ikke noget problem.
Og så vælger man selvfølgelig, hvis man er en ansvarlig byrådspolitiker, at tage det tilbud, som giver den bedste kvalitet i forhold til prisen.
Men lad os nu prøve at få en reel, saglig debat om det her.
Er det ikke et sundt princip?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-01-15:
Jamen først skælder ordføreren mig ud for at bringe et lidt ekstremt eksempel på bane, fordi jeg troede, det var noget, Tinget kunne være enig om var uden for rimelighedens grænser.
Så spørger ordføreren mig så, om man ikke skal undersøge alting i hele verden, altså hvis man er ansvarlig kommunalpolitiker.
Og der mener jeg: Nej, ikke via udbud.
Der er jo mange andre metoder til det her.
Der er offentlig revision, der er mange måder at se på, om det offentlige bruger sine penge korrekt.
Mike Legarth (KF), 2013-01-15:
For mig lyder det ganske klart, at hr. Morten Marinus har fuldstændig styr på fakta.
Jeg må bare sige, at jeg synes, at det her altså er en meget mærkelig debat.
Men lad os så prøve at fortsætte i det spor, som ordføreren selv har lagt ud.
Ordføreren siger, at det er fint nok med øget konkurrenceudsættelse, men inden for rimelighedens grænser.
Hvordan definerer man »inden for rimelighedens grænser«?
Morten Marinus (DF), 2013-01-15:
Tak for det.
Jeg fremlagde sådan set kun den nye udbudspolitik.
Jammerbugt Kommune lavede altså et udbud og valgte den bedste og billigste, der er ikke ret meget prisforskel, løsning.
I forvejen var der masser af lokale kroer, der udbød madservice.
Det, der er sket efterfølgende, er faktisk, at tidligere medarbejdere fra den kommunale madservice har startet deres eget køkken op.
Så det er forkert.
Jammerbugt Kommune holdt sig til reglerne og valgte den, der var både bedst og billigst.
Henrik Dam Kristensen (S), 2013-01-15:
Det er vel noget af det, vi kan dykke mere ned i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Jeg synes også, vil jeg sige til hr. Henning Hyllested, at det selvfølgelig er min pligt at gøre opmærksom på, at vi har diskuteret det her i forhold til EU.
Og så synes jeg, at det er meget fair at gøre opmærksom på, at her er der altså også en hurdle, som i givet fald skal overvindes.
Nikolaj Villumsen (EL), 2013-01-15:
Jeg synes bare, at det er meget vigtigt meget klart at afkræfte, at Enhedslisten er ligeglad med det, der sker i Mali.
Nej, tværtimod er vi kommet med meget konkrete forslag til, hvad Danmark bør gøre.
Vi har foreslået, at en etablering af en fredsstyrke fra Den Afrikanske Union under FN-mandat og -kontrol kunne være en del af løsningen på konflikten.
Vi har helt konkret foreslået, at Danmark bidrager med humanitær hjælp.
Jeg synes, at den internationale solidaritet, som udenrigsministeren taler for, klinger hult.
Det er en international solidaritet, der lige nu rammer civilbefolkningen i Mali med bomber, som har ramt og dræbt civile hen over weekenden, og som har drevet dem på flugt.
Det har aldrig nogen sinde været internationale solidaritet set med Enhedslistens øjne, og det plejede heller ikke tidligere at være udenrigsministerens opfattelse af begrebet solidaritet.
Derfor vil jeg gerne slå fast, at Enhedslisten har nogle meget klare forslag til at støtte civilbefolkningen i Mali, som kan være med til at løse konflikten og sikre, at den ikke i fremtiden vil blive ved med at blusse op, så flere civile vil dø, og så konflikten vil brede sig til nabolandene.
Nick Hækkerup (S), 2013-01-15:
Også jeg vil gerne takke for den hurtige proces, som Tingets velvillige behandling har givet, og for den brede opbakning, som der er.
Det er vigtigt for vores folk, der skal af sted, og som er på vej af sted, og for deres familier at vide, at der er bred opbakning til den indsats, som de kommer til at levere.
Det har været en hurtig proces, og derfor vil jeg gerne gøre opmærksom på besvarelsen af Forsvarsudvalgets spørgsmål 2, hvoraf det fremgår, at når vi træffer den her beslutning, betyder det også, at vi presser missionen, presser flyvevåbnet.
Vores Herculesfly er en efterspurgt ressource, som jo ikke bare holder i hangaren og venter på, at der er opgaver til det, men som er i brug hele tiden.
Det betyder også, at når vi sender flyet af sted, og hvis det kommer til at blive i de fulde 3 måneder, så vil der være andre opgaver, som enten må nedprioriteres eller ikke kan løses i den periode.
Ikke desto mindre er det et vigtigt bidrag til indsatsen i Mali, og så meget desto større grund synes jeg der er til, at vi i fællesskab er tilfredse med den opbakning, der er til B 49 her i aften.
Villy Søvndal (SF), 2013-01-15:
Jeg skal lige rette en lille fortalelse over for hr. Nikolaj Villumsen.
Jeg er jo ikke sur, men bekymret.
Jeg er bekymret, fordi jeg meget sjældent, synes jeg, har set et parti så galt afmarcheret i forbindelse med sådan fundamentale positioner.
Det her drejer sig vel ret beset om det, man kunne kalde international solidaritet.
Det, Enhedslisten i virkeligheden siger til afrikanerne, er: I må klare jeres konflikter selv.
Det siger man, på trods af at de har en præsident i Mali, der beder om, at det internationale samfund kommer til undsætning, fordi de er ved at blive løbet over ende af terrorgrupper, som indtil nu har drevet 400.000 mennesker på flugt.
Det drejer sig om international solidaritet med dem, der arbejder humanitært i Mali.
Det gør bl.a. Dansk Røde Kors, det gør Red Barnet, det gør Institut for Menneskerettigheder.
Når hr. Nikolaj Villumsen så siger, at han tror, at det her ikke er godt for nabolandene, så synes jeg, man skal lytte til, hvad nabolandene siger.
Nabolandene siger det modsatte, ligesom FN siger det modsatte, ligesom Malis præsident siger det modsatte; ligesom alle de ytringer, vi har fra folk, udtrykker bekymring over, at byer bliver løbet over ende og endnu flere mennesker bliver drevet på flugt.
Så er der en påstand fra Enhedslistens side i debatten i dag om, at vi skulle være optaget af humanitær bistand.
Jeg kunne ikke være mere enig.
Det er jo en af grundene til, at vi i 2012 fra dansk side har givet godt 82 mio. kr. i bilateral bistand.
Derudover har vi givet 50 mio. kr. til Sahellandene, bl.a. Mali.
Det står så i forhold til, at den her aktion andrager 14 mio. kr. Jeg tror, at enhver, der kender mit politiske ståsted, ved, at jeg har været fantastisk kritisk over for nogle af de krige, den tidligere regering gik ind i, med god ret.
For mig er det derfor desto mere underligt, at man er imod, når vi som det ene står med en sag, der er så klar, som nogen sag nogen sinde har været, nemlig at vi har et klokkeklart FN-mandat, senest bekræftet i nat; når vi som det andet har en appel fra Malis præsident om at komme dem til undsætning; når vi som det tredje har et ønske fra Den Afrikanske Union og som det fjerde har et ønske fra den organisation, der varetager området, og som hedder ECCOWAS, Den Vestafrikanske Samarbejdsorganisation.
Jeg synes, man er meget galt afmarcheret, når man sidder alle de her ting overhørig.
I virkeligheden er meldingen vel fra Enhedslisten, at når det drejer sig om forhold i Afrika, må de sejle deres egen sø, når det kommer til militære konflikter.
Jeg er helt klar over, at Enhedslisten er med på den humanitære del af det.
Det her drejer sig bare ikke om den humanitære del.
Det drejer sig om at forhindre, at hundredtusindvis af mennesker bliver drevet på flugt.
Det drejer sig om, at byer bliver løbet over ende.
Det er derfor, de beder om hjælp.
Derfor vil jeg godt kvittere over for den del af Folketinget, det store flertal, der i dag er med til at sikre, at Danmark tager sin del af ansvaret i den her konflikt.
Margrethe Vestager (RV), 2013-01-15:
Jeg tror som sagt, at det er for tidligt at sige, om det skal være Hansen og Jensen og Petersen, der gør det, i stedet for Nielsen og Videbæk, men det, som vi går efter, er selvfølgelig at få den ekspertise, der kan kvalificere lovarbejdet.
Den vil vi jo lede efter i en bred kreds, og det betyder selvfølgelig også, at den indsigt, man må have som tilbudsgiver, skal være repræsenteret, for som sagt er både ordregiver og tilbudsgiver jo dem, som kommer til at bruge den lovgivning som et helt afgørende arbejdsredskab i forhold til de konkrete udbud og konkurrenceudsættelser.
Jacob Jensen (V), 2013-01-15:
Det er sådan set fint nok.
Altså, det er bare, fordi ministeren selv var inde på at være ret præcis med at beskrive, hvordan hun så den gruppe, der skulle deltage i det lovforberedende arbejde.
Det synes jeg ikke er helt uvæsentligt.
Jeg anerkender, at man ikke nødvendigvis skal gøre sig klart i dag, præcis hvem det skal være i givet fald.
Jeg synes bare, at det ville være væsentligt at få en tilkendegivelse fra ministeren om, hvordan hun forestillede sig det.
Jeg kan forstå, at man så er præcis med, at kommuner og regioner skal inviteres – det er oplagt, det siger sig selv – og nogle eksperter.
Finn Sørensen (EL), 2013-01-15:
Altså, det ord, jeg brugte, var nødvendighed.
Der kan være en situation, hvor det er en nødvendighed, at kommunen udliciterer en opgave, og så må den gøre det.
Der er også nogle regler, den skal følge i den forbindelse, men sagen er jo, at spørgeren og spørgerens parti og vel alle de andre partier mener, at det i sig selv er en god ting, altså at vi for at få en effektiv offentlig sektor er nødt til at konkurrenceudsætte den, og det var ikke det, jeg sagde.
Mike Legarth (KF), 2013-01-15:
Nu er jeg ked af, at jeg kun har en mulighed for at vende tilbage.
Jeg synes jo, at man blander pærer og bananer.
Altså, vi taler om konkurrenceudsættelse.
Det, vi egentlig taler om her, er, at vi gerne vil have, at kommunerne konkurrenceudsætter de ydelser og services, de har, for at vi kan være sikre på, at man får kvalitet til den billigste penge.
Men ordføreren her taler om udlicitering.
Det er jo næste trin, det er ikke noget, vi forholder os til her.
Vi appellerer bare til, at der konkurrenceudsættes mest muligt, men det kan jeg forstå at hr. Finn Sørensen er imod.
Han synes ikke, at det er en god idé.
Han vil ikke være med til at pege på, at det da er fornuftigt, at enhver kommune tjekker, at der, hvad angår de ydelser, de selv leverer, ikke er en virksomhed, der kan levere den ydelse til en bedre kvalitet for de samme penge eller af den samme kvalitet for en billigere penge.
Det er ikke en god idé at kontrollere, at borgerne får mest muligt for deres penge, kan jeg forstå.
Er det virkelig rigtigt?
Finn Sørensen (EL), 2013-01-15:
Det er da bestemt en god idé at undersøge det, men det kan man altså gøre på en anden måde end at konkurrenceudsætte, og det er jo det, som ordføreren helt har misforstået.
Det er ordførerens eneste metode til at undersøge, om den offentlige sektor er effektiv, og om den opfylder de fælles målsætninger for velfærd og solidaritet her i samfundet.
Altså, den eneste måde at undersøge det på er at konkurrenceudsætte, altså at sammenligne med, hvad private kan levere varen til.
Det ser vi helt grundlæggende forskelligt på og er uenige om.
Mike Legarth (KF), 2013-01-15:
Jeg vil godt prøve at forstå det her rigtigt.
Jeg synes, at jeg indledningsvis hørte hr. Finn Sørensen fra Enhedslisten sige, at han sådan set syntes, at det var o.k., at kommunerne derude konkurrenceudsatte.
Det var bare ikke noget, han ville bruge ord på, men det foregår, og det var godt nok.
Var det ikke det, der blev sagt?
Leif Mikkelsen (LA), 2013-01-15:
Tak for det.
Og der er sådan set nok at tage fat på.
Som jeg har nævnt tidligere i dag, fik vi en kommunalreform, som betyder, at vi fik større enheder i det kommunale landskab, hvilket betyder, at mulighederne for at lave udbud og få private aktører til at byde på dem, er blevet markant øget, og dermed ligger der også betydelige økonomiske gevinster.
Jeg tror ikke på, at de er – hvad skal vi sige – opnået nu.
Der er en del, der har skullet vænne sig til det.
Man har måske også skullet finde sig selv efter kommunalreformen, inden man måske ud i alle hjørner kastede sig over det.
Måske skal vi der søge svaret på den store forskel, der er fra den ene kommune til den anden, nemlig en forskel på 20 og 40 pct.
Det er ganske voldsomt, især når der er en række eksempler på besparelser, eksempelvis inden for udlicitering af rengøring, hvor der ligger en række besparelser på mellem tretten og nogle og halvtreds procent.
Det er klart, at det er gevinster, enhver kommune bør søge at opnå, når man nu, som det er sagt flere gange i dag, skal sørge for at administrere borgernes skattekroner så godt som muligt.
Det skal faktisk være folk, der er optaget af at anvende pengene bedst muligt, søge de udfordringer, der er, og som betræder nye veje og altså tør analysere det kommunale arbejdsområde, hele den offentlige sektor, og se på, hvordan man får udført opgaven bedst og billigst for borgerne skattekroner.
Der ligger en oplagt opgave, og jeg tror heller ikke, at alt er nået, når vi når november 2013.
Så der bliver nok at gøre for nye byrådsmedlemmer, og derfor er det relevant, at det her giver en mulighed for vælgerne her sidst på året for at spørge ind til, hvad det er for en tilgang, de, der ønsker at komme i byrådet, har til de her opgaver og til anvendelsen af offentlige midler.
Det giver anledning til en god debat i de her valgkampe, der forhåbentlig bliver, og til at diskutere relevante spørgsmål og afdække holdninger fra politiker til politiker.
Så vi glæder os sådan set meget til, at det ikke bliver en diskussion, hvor man siger: Jamen det har de jo bestemt på Christiansborg.
Vi sender i dag faktisk et signal om, at det her ikke er bestemt på Christiansborg, og at vi har tillid til, at de her byråd vil gøre det.
For ellers tvinger man jo en dag os på Christiansborg til at vedtage regler for det her.
For som det er sagt heroppefra i dag, har dette Ting jo det overordnede ansvar for samfundsøkonomien i det her land, og hvis ikke der sker en udvikling på det her område, hvis ikke alle muligheder bliver afprøvet, ja, så bliver Folketinget tvunget til at gøre det.
Nu har vi sådan set sagt i dag, at vi har tillid, og vi må så afprøve til bunds, om man også kan leve op til den.
Vi håber det meget og er meget glade for at tilslutte os det forslag til vedtagelse, der tegner til at blive vedtaget stort set i enighed i dag.
Margrethe Vestager (RV), 2013-01-15:
Jeg skal gøre det ultrakort.
Jeg vil gerne på samme måde kvittere over for dem, der har stillet forespørgslen, hvilket jo i virkeligheden er en ret bred kreds af partier, fordi det er lykkedes med debatten i dag at sende et meget klart, men også meget pragmatisk signal til de, som har ansvaret for kommunalpolitikken rundtomkring, og de, som stiller op for at få ansvar for kommunalpolitikken.
Det er et signal om, at der her er en opgave, som er vigtig for dem for at kunne levere den service, som borgerne må have en naturlig forventning om, i den kvalitet, som borgerne må have en forventning om, og med skyldig hensyntagen til, at borgeren også er skatteyder, og at det derfor skal ske til en rimelig pris.
Det, som har været gennemgående, og som til sidst kom meget klart til udtryk hos hr. Mike Legarth, er, at det her må være en del af den kommunale valgkamp.
Hvordan gør man det her til en del af den måde, man overvejer sin kommunes opgaves opgaveløsning på?
Hvad er det for en tilgang, der skal til?
Hr. Leif Mikkelsen var inde på præcis det samme.
Jeg synes, det er klædeligt, at det er så bredt et flertal i Folketinget, som kan give det rygstød lige præcis til den meget vigtige debat i regionsråd og kommunalbestyrelser.
Så mange tak for debatten herfra.
Jeg synes, den giver et godt rygstød til den debat, som vi har brug for i den valgkamp, som jo er begyndt.
Vi har ikke lagt os fast på den konkrete sammensætning af det lovforberedende udvalg endnu.
Desværre ser det ud til, at der er et lille stykke tid til, at EU bliver færdig med det nye udbudsdirektiv.
Vi har fra dansk side selv nogle prioriteter.
Som sagt tidligere synes vi, det er vigtigt, at loftet for, hvornår man skal gå ind med udbud, bliver højere, end det er i dag, for at omkostningerne og arbejdsindsatsen forbundet med udbud står bedre mål med den opgaves omfang, som vi taler om.
Det, som jeg synes er meget afgørende, er, at man både som ordregiver og som tilbudsgiver ved, hvad det er for nogle rammer, man arbejder inden for, og derfor er alle erfaringer naturligvis velkomne.
Det synes jeg også er en oplagt opgave for det nye forsknings- og analyseinstitut, KORA, som er etableret, og som lige præcis har den kommunale og regionale opgaveløsning som en del af opgavefeltet.
Så jeg tror, vi kan få et rigtig godt lovforberedende arbejde og inddrage en række af de erfaringer, som spørgeren henviser til.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-01-15:
Det beslutningsforslag, som vi behandler nu, må jeg indrømme jeg ikke tror er helt gennemtænkt fra forslagsstillernes side, med hensyn til hvad konsekvenserne kan være.
For på den ene side vil det indskrænke det kommunale selvstyre, og på den anden side – og det tror jeg at forslagsstillerne går rigtig meget op i – kan det måske rent faktisk resultere i, at der kommer færre udbud, fordi kommunerne føler sig bundet på hænder og fødder og ikke vil kunne afvise et udbud af reelle og hæderlige årsager, hvis man er tvunget til at tage et udbud.
Jeg tror ikke, at der er nogen virksomheder, der er interesseret i, at der skal komme færre udbud.
Der er jo allerede udbudskrav i den nuværende lovgivning, og derfor er Venstre og Konservatives kommentarer til beslutningsforslaget udtryk for en smule fordrejning af tingenes tilstand.
Der er jo udbudskrav.
Men der er også en meget rigid tilgang i kommentarerne, der viser meget lidt forståelse for det kommunale selvstyre og den kommunale forskellighed.
Beslutningsforslaget indebærer reelt en kontraheringspligt, som vi har hørt, altså en pligt til under alle omstændigheder at indgå aftaler, og det støtter SF ikke.
Der kan være gode grunde til at trække et udbud tilbage.
Der er mange ting, der kan have betydning for den samlede kvalitet.
Eksempelvis er der højesteretsafgørelsen i sagen, hvor ISS anlagde sag mod Silkeborg Kommune.
Kommunen havde vurderet, at ISS ikke levede op til standarderne vedrørende arbejdsforhold, kvalitet m.m., og Højesteret anerkendte Silkeborg Kommunes ret til at inddrage alle forhold.
Desuden var opgaven ikke gået til en anden tilbudsgiver, og det var derfor ikke i strid med det udbudsretlige ligebehandlingsprincip.
Kort sagt må det altid bero på en konkret vurdering, og hensynet til borgerne må gå før hensynet til samtlige virksomheder.
Fra SF's side anerkender vi, at der kan være mange gode grunde til at sende ting i udbud, men det kan vi jo diskutere under forespørgselsdebatten, hvor vi kommer lidt bredere omkring.
Som sagt mener vi fra SF's side ikke, at der skal være pligt til at indgå en aftale, hvis der er kommet ting frem i det materiale, som kommunen mener giver en dårlig aftale, selv om tilbuddet eventuelt skulle være billigere.
Det er ikke altid, at man kan lægge alting frem i et udbud.
Der kan komme ting op.
F.eks. var der i sagen med ISS simpelt hen blevet underbudgetteret med arbejdstimer ifølge Silkeborg Kommune.
En kommune sender jo ikke noget i udbud, hvis det ikke er, fordi man ønsker at få belyst, om det kan gøres bedre og billigere.
Så der er mange gode grunde til at fastholde den fleksibilitet, der er i den nuværende lovgivning, og SF kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Jacob Jensen (V), 2013-01-15:
For nogle kan det måske virke som ordkløveri, men der er faktisk indholdsmæssigt markant forskel, for når ordføreren siger, at man følte, at man skulle udlicitere en bestemt andel, må det fuldstændig bero på en misforståelse, for der er aldrig nogen fra VK-regeringen, der har lavet en aftale om – endsige tvunget nogen i kommunerne til – at udlicitere en bestemt andel.
Ja, vi har indgået en fælles aftale med KL om, at der var en bestemt andel, der skulle konkurrenceudsættes.
Hvorvidt man så efterfølgende på baggrund af de tilbud, der så kom ind, valgte at sige, at det her er det bedste tilbud, og det bliver udliciteret, var jo så netop en lokal beslutning og skal efter vores opfattelse også være en lokal beslutning.
Så det er bare for at slå helt fast, at det fra vores side hverken har været eller vil blive et mål, at en bestemt andel skal udliciteres, men vi vil gerne have, at der er en stor andel – også større, end det er tilfældet i dag – der bliver konkurrenceudsat, så vi derved sikrer den bedst mulige kvalitet til den bedste pris.
Jan Johansen (S), 2013-01-15:
Nu sad jeg jo i byrådet i den daværende periode, og det var i hvert fald den følelse, vi havde, nemlig at der blev lagt pres på os, for at vi skulle udlicitere en bestemt procentandel af nogle opgaver.
Derfor var det helt klart vores opfattelse, at vi ikke kunne gøre vores arbejde godt.
Derfor lægger vi jo også op til nu, at dem, der er klogest på det her område, er dem, der har fingeren på pulsen: Det er de valgte repræsentanter i byrådene og regionsrådene.
Jacob Jensen (V), 2013-01-15:
Det var bare, fordi ordføreren var lidt bombastisk, i forhold til hvordan den tidligere regering har håndteret det her, og at det ifølge ordføreren skulle have været udlicitering og privatisering for udliciteringens og privatiseringens skyld, altså ud fra sådan en ideologisk tilgang til det, og at der skulle have været lagt et massivt pres.
Jeg vil bare høre ordføreren, om ordføreren sådan ligesom kan pege på, hvor det har været henne.
Altså, jeg vil sige, at det, at man laver en fælles målsætning om at konkurrenceudsætte opgaver i kommuner med kommuneaftalen – og tilsvarende i regionerne – skulle betyde, at man ville udlicitere ud fra, at det skulle være det, der ville hellige midlet, synes jeg måske er at stramme retorikken en smule.
Så jeg vil bare høre, om ordføreren ikke er enig med mig i, at det, der var VK-regeringens mål, var at få hævet andelen af opgaver, der blev konkurrenceudsat og ikke nødvendigvis udliciteret.