runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Corydon (S), 2012-05-08:
Det er en relevant problemstilling, der bliver rejst her af ordføreren.
Ordføreren peger på, at man ønsker at få bogført et synspunkt snarere end at få det oplyst, for jeg tror sådan set, ordføreren kender svaret på forhånd.
Der har været en dialog mellem den danske regering og Europa-Kommissionen om lige præcis det her spørgsmål, og der er en positiv respons fra Europa-Kommissionen med en anerkendelse af, at den danske måde at opgøre det strukturelle underskud, den strukturelle saldo, på er anderledes end den metode, man anvender i EU, simpelt hen fordi vi i Danmark tager højde for, når vi opgør vores strukturelle saldo, at vi har store udsving i provenuet fra pensionsafkastskat og Nordsøindtægterne.
Det er også det, man har set med de stærkt svingende skøn for de offentlige underskud her i de senere år.
Så der er respekt for i en EU-sammenhæng, at Danmark har særlige forhold, som gør sig gældende i den sammenhæng.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2012-05-08:
Tak for svaret.
Det er jo rigtigt, som man ser, når man kigger på de helt konkrete skøn for det strukturelle underskud, som Danmark og Europa-Kommissionen har foretaget, at der er meget stor forskel, hvilket lige præcis er begrundet i de ting, som finansministeren nævner.
Mit andet spørgsmål i den her sammenhæng er selvfølgelig, hvis der i fremtiden opstår uenighed om, hvordan man opgør det strukturelle underskud, om Danmark så har sikret sig, at det danske skøn ikke kan anfægtes?
Eller er det sådan med finansministerens ord, at vi har fået en formodning fra Kommissionen om, at man anerkender den måde, vi opgør det på?
Altså, hvis Europa-Kommissionen og Danmark er uenige om, hvordan man aktuelt skal opgøre det strukturelle underskud, er det så Danmark, der til syvende og sidst bestemmer, hvordan man opgør det, eller er det Europa-Kommissionen?
Bjarne Corydon (S), 2012-05-08:
Jamen jeg anser den tilkendegivelse, der er fra Europa-Kommissionen, som ganske robust og som et solidt grundlag for, at vi kan føre den her lov ud i livet.
Så vil jeg også lige minde om, at det her jo er en dansk lov.
Budgetloven er en dansk lov, som vedtages i det danske Folketing af danske politikere.
Det, vi har bundet os til i finanspagten, er jo at indføre en budgetlov, og det er det, vi gør med de behandlinger, vi har her i Folketinget i dag og senere på måneden.
Forhåbentligt er det med et positivt resultat til sidst.
Mike Legarth (KF), 2012-05-08:
Jeg vil benytte lejligheden til at stille finansministeren – en af chefstrategerne, hvis ikke den øverste chefstrateg i S-SF-valgkampen – et spørgsmål.
Dengang mente man, det var et løfte at gå til valg på, at stigningen i de offentlige udgifter skulle være på 1,4 pct., men nu viser det sig, at den bliver på 0,8 pct.
Vi har set i 2020-planen i dag, at der ikke er nogen forskel på nøgletallene, så hvorfor den her ændring?
Og hvad er svaret fra finansministeren til kommunens borgere, til kommunalbestyrelsesmedlemmer rundtomkring, der alle havde en forventning om, at de her penge, hvis hr. Bjarne Corydon og hans hold vandt, var i hus, når det nu viser sig, at der er en besparelse på 20 mia. kr.?
Hvad er svaret?
Bjarne Corydon (S), 2012-05-08:
Det synes jeg er forholdsvis enkelt.
Jeg har glædet mig til spørgsmålet og nok også haft en forventning om, at det ville komme.
For det første er det, som man i løbet af debatten her i dag, som jeg har siddet og lyttet til, har gjort gældende, ikke korrekt, altså at der ikke skulle være nye faktuelle forhold, der gør sig gældende i den 2020-plan, som i dag er fremlagt, som gør problemerne værre, end de var, sidst man lavede en 2020-plan.
Det vil enhver forvisse sig om ved at læse efter.
Skønnene er – det er ikke mig, der foretager dem, det er dygtige embedsmænd i Finansministeriet – at krisen er dybere og vil vare længere, end man sagde i valgkampen fra den tidligere regerings side, og det koster et større hul i statskassen.
Det vil man kunne læse sig til.
Noget andet er, som hr. Jonas Dahl også har gjort gældende, at vi helt åbent gik til valg på et forsigtighedsprincip.
Vi sagde meget klart i valgkampen, at vi havde en række forslag til forbedringer, som alene ville blive gennemført, hvis de kunne blive finansieret, og vi anviste finansiering, ikke mindst via visse skatteindtægter, som der efter valget ikke var flertal for at gennemføre.
Så det er meget enkelt, synes jeg nok.
Karen Ellemann (V), 2012-05-09:
Jeg er glad for, at ministeren fremhæver netop de gode erfaringer med holddeling, man har høstet i nutidens folkeskole.
Nu startede ministeren med at henvise til alderen og den folkeskole, som jeg da var elev i.
Jeg mener at kunne huske, at ministeren og jeg er nogenlunde samme årgang, så mon ikke det er en folkeskole, som vi begge to erindrer, og mon ikke vi husker, at man rent faktisk anvendte holddeling meget målrettet for at lave forskellige faglige niveauer med det sigte, at den enkelte elev skulle have det bedst mulige faglige udbytte.
Mit spørgsmål går selvfølgelig på, som min indledning også handlede om, hvordan ministeren vil sikre, at der sker en måske mere systematisk anvendelse af holddeling netop for at gavne det faglige niveau i den danske folkeskole.
Christine Antorini (S), 2012-05-09:
Jeg beklager, at jeg ikke har den alder, der skal til, for at kunne sige, hvordan det var i gamle dage, og hvordan man brugte holddeling.
Derfor vil jeg alene henholde mig til, at hele ideen med at sige, at man kan lave holddeling i op til halvdelen af tiden, jo er, at det netop skal hvile på en pædagogisk faglig vurdering.
Det skal jo være sådan, at skoleledelsen eller lærerteamet vurderer, hvordan de, hvis de skal løfte opgaven med at undervise alle de elever, der er i klassen, fagligt bedst muligt, kan bruge holddeling til det.
Jeg kan godt lide den fleksibilitet, der er i det.
Så hvis det har været mere rigidt før, håber jeg, at det her svar i hvert fald er et første svar til ordføreren om, at det lige præcis er derfor, at det skal være en rammelov, så man kan tilrettelægge undervisningen bedst muligt til meget forskellige elever.
Der må jeg også sige igen, at når jeg har været ude at besøge skolerne, har jeg set, at nogle af de steder, hvor man ser noget af den mest spændende undervisning, som giver et fagligt løft til meget forskellige elever, lige præcis er der, hvor man er rigtig dygtig til at arbejde med holddeling på forskellige ledder og kanter.
Karen Ellemann (V), 2012-05-09:
Tak for den første del af besvarelsen.
Jeg er jo fuldstændig enig i, at vi har skabt mulighederne for, at man kan benytte holddeling.
Jeg ser selvsagt lidt med bekymring på den undersøgelse, der kom fra Ugebrevet A4 her for et par dage siden.
Den viste, at der er et gab mellem den faglige præstation på en privatskole kontra folkeskolen.
Nogle kan diskutere, om man bruger holddeling fornuftigt, så de enkelte elever får det bedst mulige og dermed det største faglige udbytte af den undervisning, der foregår.
I den forbindelse har Skolelederforeningens formand, Anders Balle, været ude at tale om, at nu skal vi ikke begå de samme fejl som tilbage i 1980'erne, hvor man havde fast holddeling.
Det gav rent faktisk et dårligere fagligt resultat.
Er ministeren enig i de udtalelser, nemlig at man rent faktisk skabte dårlige faglige resultater dengang, da man brugte holddeling på den måde?
Jeg vil såmænd gerne spørge ministeren om, hvordan ministeren vil sikre, at skolerne for fremtiden bruger muligheden for holddeling i de situationer, hvor det vil gavne eleverne, at der er holddeling.
Christine Antorini (S), 2012-05-09:
Det er jo sådan, at der er gode muligheder for at arbejde med holddeling.
Allerede i dag i folkeskolen er det sådan, at man kan lave holddeling i op til halvdelen af tiden.
Men der skal være en god balance, så man både vægter, at der er et klassefællesskab, og at man inden for rammerne kan arbejde med hold på forskellige ledder og kanter.
Det er meget forskelligt, hvordan skolerne vælger at bruge holddelingsreglerne, men det er jo sådan, at det er den konkrete skole, der skal tilrettelægge undervisningen.
Men det ændrer jo ikke ved, at jeg, når jeg er ude at besøge skoler og deltager i skoledebatter og andet, altid fremhæver de skoler, som er rigtig dygtige til at arbejde med holddeling.
For hvis vi har en fælles folkeskole, hvor der skal være faglige udfordringer for alle– for dem, der fagligt er rigtig dygtige til nogle ting, og for dem, der måske har brug for en ekstra hånd, og for dem, der har brug for at lære på bestemte måder – skal man jo netop bruge det, at man kan arbejde med forskellige hold, til at understøtte et undervisningsmiljø, der passer til alle.
Jeg synes ikke, jeg her fra centralt hold skal styre, præcis hvordan de vil bruge det, for der er rige muligheder for at lave holddeling i op til halvdelen af tiden.
Og der er rigtig gode erfaringer med at arbejde med holddeling.
Det giver også et godt fagligt løft, at man møder mange forskellige slags børn, der kan bruge hinanden som rollemodeller i klassen.
Esben Lunde Larsen (V), 2012-05-09:
Ministeren har med reformprogrammet tilkendegivet, at der skal skabes et råderum til den nødvendige kapacitetsudvidelse på uddannelserne.
Jeg kunne egentlig godt som det sidste tænke mig at spørge om, hvordan det skal ske i praksis, og om, hvordan man vil sikre kvaliteten i det, for det er jo ikke bare at oprette 10.000 flere studiepladser.
Det her får jo også en afsmittende effekt på antallet af eksempelvis ph.d.'er og postdoc.
Har ministeren tænkt så langt, at der også er programmidler om 5 år, når optaget har udmøntet sig i flere kandidater, der eventuelt skal have en ph.d.-stilling og derefter en postdocstilling?
Man fodrer jo hunden med sin egen hale, hvis man blot indlemmer 10.000 flere i studiepladser, men ikke sikrer, at der bl.a. er videre veje i uddannelsessystemet, når det gælder postdoc- og ph.d.-niveauet.
Christine Antorini (S), 2012-05-09:
Til efteråret fremlægger regeringen et udspil til reform af folkeskolen, som vi glæder os til at drøfte med folkeskoleforligspartierne, herunder Venstre.
Det, der er vores mål, er at finde ud af, hvordan vi får en fagligt stærk folkeskole for alle.
Vi er allerede nu i gang med drøftelser med alle parterne om folkeskolen: Lærerne, lederne, kommunerne, forældrene og eleverne.
Vi drøfter, hvad der skal til for at udvikle den.
Noget af det, som de peger på, er lige præcis spørgsmålet om, hvordan man bliver bedre til at arbejde med holddeling, men igen inden for klassefællesskabets rammer.
Jeg glæder mig rigtig meget til at se, hvad evalueringerne siger om de steder, hvor man arbejder med det, så vi får noget god og underbygget viden, som vi forhåbentlig også kan bruge, når vi skal til at forhandle en reform af folkeskolen.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-05-09:
Tak for det.
Der har atter været nogle sager i pressen om elever, som er blevet groft chikaneret, og i de seneste tilfælde endda med vold, som er endt med en domfældelse.
Men forbryderspirerne vender jo ofte tilbage til skolerne, og offerets familie må i nogle tilfælde så flytte deres barn.
Det er jo ikke rimeligt, finder vi i Dansk Folkeparti.
I bekendtgørelse om fremme af god orden i folkeskolen, nr. 320, er der beskrevet en række sanktionsmuligheder, men de er åbenbart ikke gode nok, siden vi gentagne gange får disse sager oprullet i pressen.
Så mit indledende spørgsmål er: Vil ministeren derfor give skoleledere bedre mulighed for f.eks. bortvisning i længere tid end 5 dage eller skærpe muligheden for at flytte en elev til en anden skole, eller er der andre skærpende sanktionsmuligheder?
Peter Juel Jensen (V), 2012-05-09:
Tak, formand.
Jeg vil ligesom min kollega fru Karen Ellemann også tage udgangspunkt i noget, som har været beskrevet i Ugebrevet A4.
Det fremgår af denne uges A4, at der i Danmark er 36 kommuner, hvor folkeskolernes karaktergennemsnit ligger mindst et karakterpoint under privatskolernes.
Og det er særlig folkeskolerne på den københavnske vestegn, som halter bagefter privatskolerne.
Nu er der ikke meget perspektiv i at få privatskolerne ned på folkeskolernes niveau, perspektivet ligger i, at vi skal have folkeskolerne op på privatskolernes niveau.
Og det er jeg helt sikker på at en regering har en holdning til: Hvordan vil regeringen løse den udfordring?
Christine Antorini (S), 2012-05-09:
Det, der altid er dilemmaet, er jo, at der ligger konkrete sager bag, og i det her tilfælde strammede man – i øvrigt med bred opbakning – bekendtgørelsen for et par år siden.
Jeg har ikke mulighed for at gå ind i den konkrete sag, for jeg kender ikke til den andet end det, der har været i medierne, men den dialog, der bl.a. har været her – den opmærksomhed, der har været i medierne – har i hvert fald gjort det tydeligt, at der intet er i regelgrundlaget, der forhindrer en skole i at træffe beslutninger, som også betyder, at man i særlig grove tilfælde kan flytte en elev til en anden skole, også uden forældrenes samtykke.
Derfor vil jeg bare gentage mit tilbud til Dansk Folkeparti om, at man jo altid er velkommen til at komme med forslag til, hvor der skal ske nogle ændringer eller skærpelser.
Men jeg har svært ved at se, at det er bekendtgørelsen, der forhindrer, at man kan træffe de fornødne beslutninger ved grove overgreb af hensyn til at beskytte en elev, som er kommet i virkelig alvorlig klemme og føler sig ekstrem utryg ved at gå i skole.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-05-09:
Det sidste er jo det afgørende, altså om de så vælger at bruge de redskaber, og det gør de så åbenbart ikke.
Jeg ved jo, at ministeren selv har været optaget af det her.
Allerede i 2008 lavede hun et beslutningsforslag om det, et forslag om skærpede sanktionsmuligheder.
»I grove tilfælde« kan jo tolkes i ret mange retninger.
Derfor bliver vi jo nødt til at gøre et eller andet.
Mener ministeren virkelig, at bekendtgørelsen er god nok?
Er det skolelederen, der ikke benytter sig af det?
Kan vi ikke gøre noget fra Folketingets side?
Er det ikke vores opgave som politikere at sørge for, at offeret altid blive beskyttet?
Christine Antorini (S), 2012-05-09:
Jeg vil selvfølgelig altid lytte til, hvilke forslag ordføreren måtte komme med for at skærpe dem.
Men der er faktisk sket en skærpelse, som gør, at hvis man vurderer, at det er særlig grove tilfælde, kan man flytte eleven til en anden skole, også uden forældrenes samtykke.
De skal selvfølgelig orienteres om det, sådan er det.
Så jeg synes, det er svært at se, hvad vi yderligere kan gøre, for i sidste ende handler det jo om at give redskaber til, at man lokalt kan træffe beslutning.
De redskaber er der.
Om man så vælger at bruge dem, er jo en anden sag.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-05-09:
Jeg vil selvfølgelig heller ikke have, at ministeren tager stilling til en enkelt sag.
Det her er en principiel stillingtagen.
Og tak for svaret.
Den er glimrende, og alligevel er der jo nogle problemer, for igen og igen ser vi de her tilfælde.
Nu vil ministeren lave en folkeskolereform sammen med forligspartierne, og skoleledelsen er jo et af indsatsområderne.
I Dansk Folkeparti ser vi gerne, at skolelederne får reelle lederbeføjelser på en lang række områder.
Ville det så ikke være klogt, at vi lige kigger på de her sanktionsmuligheder og eventuelt skærper dem, så vi fremover kan undgå disse kedelige sager, som går i hårdknude på den ene eller den anden måde, hvor politi og myndigheder bliver inddraget?
Det vil vi da nok anbefale ministeren.
Esben Lunde Larsen (V), 2012-05-09:
Det er kun positivt.
Problemet er jo den manglende finansiering.
Og det, der jo er interessant, vil jeg sige til ministeren, er, at forskellen er, at den tidligere VK-regering og i øvrigt også den nuværende opposition ikke har udmeldt et forsigtighedsprincip.
Det er jo der, hele forskellen er.
Altså, den nuværende regering har sagt, at pengene skal være i kassen, inden de kan bruges, og så anviser man ellers nogle høje målsætninger, man vil nå, dog uden finansiering.
Forskellen er jo, at VK-regeringen anviste finansiering, og derfor havde vi et forsigtighedsprincip, der virkede i praksis, og det er jo der, hele forskellen er.
Og jeg kan se på ministerens smil, at han også godt forstår det – og det glæder mig da.
Jeg vil gerne høre ministeren om delen omkring det akademiske proletariat, som der har været talt om, altså det akademiske proletariat, man risikerer at få, hvis ikke der er arbejdspladser til stede, når akademikerne er færdig med deres uddannelse.
Hvad er ministerens holdning til faktisk at have arbejdspladser til de mange nyuddannede?
Fatma Øktem (V), 2012-05-09:
Mange tak.
Tak for svaret.
Det afklarede det i hvert fald lidt for mig, med hensyn til hvordan det vil komme til at fungere, hvordan det kan fungere.
Nu vil jeg springe til noget lidt andet, for det er jo glædeligt, at vi endelig kan begynde at få nogle svar på ligestillingsområdet.
Det næste vil så være, at jeg meget gerne vil høre ministeren om kvoter, for der er ingen tvivl om, at vi i Venstre ikke ønsker kvoter, hverken fra den danske regerings side eller fra EU's side.
Kan jeg nu regne med, at med det her udspil om den danske model og den nye linje, man har lagt, vil ministeren og regeringen så sende en besked til EU med klar røst om, at vi ikke ønsker kvoter, heller ikke fra EU's side?
Manu Sareen (RV), 2012-05-09:
Jeg vil sole mig i rosen, svælge den og nyde den, så længe den varer.
Så er der selvfølgelig det eksempel, som ordføreren kommer med, og som faktisk er et ganske relevant eksempel.
Det ligger indbygget i modellen og måske også i tiden, at man selvfølgelig har tillid til, at der sættes nogle måltal, som er ambitiøse for virksomhederne – det er også de erfaringer, man har gjort sig omkring CSR i virksomhederne.
Hvis der er en virksomhed, som vil sætte et måltal på 5 pct., skal jeg ikke gå ind og blande mig i, om det er godt eller dårligt, eller hvordan det nu er, for man skal jo ind og forklare det – det er jo comply or explain-tankegangen.
I og med at man også er forpligtet til at forklare det, går jeg da ud fra, at de, som har interesser i den virksomhed, selvfølgelig enten vil sige – nu er det jo ikke til at vide, hvilken virksomhed det er – at det der er rigtig ambitiøst, det er rigtig godt, eller også vil de naturligvis sige, at det der ikke er godt nok, og så vil man påpege det.
Og det er jo det, der ligger i modellen, og som jeg tror vil virke.
Fatma Øktem (V), 2012-05-09:
Mange tak.
Tak for svaret.
Som ministeren sikkert har bemærket, har jeg også kvitteret for den danske model i torsdags.
Det glæder mig, at det er en ny linje, man har valgt at lægge, i hvert fald fra regeringspartiernes side.
Det glæder mig også, at man vælger at bygge videre på en del af det, den tidligere regering startede.
Så jeg roste ministeren, for den del af det byder jeg helt klart velkommen.
Nu har jeg også været inde og kigge på den danske model, og der er nogle floskler, synes jeg, og mit næste spørgsmål er lidt til dette.
Bare lige for at konkretisere lidt vil jeg godt høre, om det eksempel, jeg vil give ministeren, faktisk kan finde sted.
Med hensyn til at virksomhederne selv må komme med et ambitiøst mål, som de vil arbejde videre med, et realistisk og ambitiøst mål, som der står, vil det da kunne lade sig gøre, at en virksomhed skriver, at den ønsker 5 pct. kvinder i sin ledelse, i sin bestyrelse, over 5 år, for det synes den er seriøst, realistisk og ambitiøst?
Manu Sareen (RV), 2012-05-09:
Jamen det er jo fuldstændig ...
Nej, jeg vil lige starte et andet sted, nemlig ved det med klare svar.
Og jeg synes, at det er vigtigt, at man i respekt for den proces også respekterer, at vi naturligvis ikke før tid kunne komme ud med, hvad det var, vi havde på tegnebrættet.
Det er klart.
Men jeg synes også, at lige så snart vi havde en fornemmelse af det, var vi også helt klart ude at fortælle om det.
Så er der selvfølgelig det om EU, hvor vi skal komme med et svar den 28. maj til kommissær Reding på det spørgeskema, som hun sendte ud i marts måned, så vidt jeg husker, om, hvilke nogle linjer det er, vi anbefaler fra Danmarks side.
Og der er det klart, at vi jo helt klart vil forfølge den linje, som også ligger i den danske model, det er helt sikkert.
Det er også derfor, som jeg også har sagt tidligere, at jeg er helt sikker på, at vi sagtens kan mødes omkring nogle af de svar, som der skal gives, for vi er jo ikke så langt fra hinanden.
Jamen tak for spørgsmålet.
Regeringen finder, at udviklingen med at få flere kvinder i bestyrelser går for langsomt.
Derfor fremlagde regeringen i torsdags, den 3. maj, en ny dansk model for at få flere kvinder i virksomhedsledelse.
Det har i arbejdet med den danske model været vigtigt for regeringen at finde en meget, meget fleksibel løsning, hvor vi ikke griber for meget ind i virksomhedernes ledelsesret, og hvor vi samtidig sikrer reelle fremskridt.
Med den danske model forpligter vi de 1.100 største virksomheder til at sætte måltal for det underrepræsenterede køn, det vil reelt sige for antallet af kvinder, i bestyrelserne.
Virksomhederne skal angive måltal og redegøre for status for opfyldelse af deres måltal, herunder for, hvorfor de i givet fald ikke har nået den opstillede målsætning i årsrapporterne.
Et andet element ved modellen er, at virksomhederne skal udarbejde en politik, hvor der er fokus på at fremme kvinders og mænds lige karrieremuligheder på alle ledelsesniveauer.
Det vil også styrke fødekæden og skabe et solidt rekrutteringsgrundlag til virksomhedernes bestyrelser.
Ved at virksomhederne udarbejder politikker for ledelsesniveauet, er det vores forventning, at der vil være en langt større gennemsigtighed om, hvordan man besætter ledelsesposter, og hvad der kræves.
Dermed skabes der et godt grundlag for, at den samlede talentmasse hos både kvinder og mænd selvfølgelig også udnyttes bedst muligt.
Endelig skal de statslige virksomheder uanset størrelse opstille måltal og udarbejde en politik for at få flere kvinder i ledelse. Til spørgsmålet om, hvilke konkrete effekter jeg forventer af modellen, er svaret faktisk meget enkelt og ligetil, fordi vores forventning til modellen er, at man kommer til at se en stigning i antallet af kvindelige ledere og kvindelige bestyrelsesmedlemmer fra år til år.
Det afgørende er, at vi kommer til at se en stigning i antallet af kvinder i bestyrelser, og ikke, om virksomhederne skal sætte måltal på 10 pct., 20 pct. eller 30 pct. Så forventer vi selvfølgelig, at virksomhederne vil sætte ambitiøse mål.
Derfor vil regeringen også løbende følge op på, om udviklingen går i den rigtige retning.
Fatma Øktem (V), 2012-05-09:
Tak, formand.
Jeg læser spørgsmålet op: Hvilke konkrete effekter forventer ministeren af den danske model for flere kvinder i ledelser og bestyrelser i de danske virksomheder?
Hvilke konkrete effekter forventer ministeren af den danske model for flere kvinder i ledelser og bestyrelser i de danske virksomheder?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-05-09:
Jeg er helt overbevist om, at ordføreren har en klar fornemmelse af, hvad vi mener om at sende 15-årige i fængsel.
Jeg tror sådan set, vi er meget enige om det.
Det, der er pointen her, er, at den tidligere regering valgte at sænke den kriminelle lavalder, vel vidende at man så satte de 14-årige i samme kategori som de 15-17-årige, som af og til risikerer at havne i kortere tid i f.eks. et arresthus.
Man vidste det, og man gjorde det med fuldstændig åbne øjne.
Man var blevet advaret fra alle sider om, at det var det, der ville ske.
Derfor har jeg meget, meget svært ved at tage det her spørgsmål alvorligt, for det var den tidligere regering, som sænkede den kriminelle lavalder, vel vidende at man så sendte de 14-årige, som immer væk er børn, ligesom de 15-17-årige er, i samme kategori som de 15-17-årige.
Det vidste man, og man gjorde det med åbne øjne.