runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Peter Vernersen (S), 2009-05-27:
Den kritik, der ligger fra Rigsrevisionen, om pris og kvalitet på forsikringsområdet på privathospitalerne, behøver vi naturligvis ikke at tale om her, det kommer vi til senere i juni måned.
Men jeg synes, at det er vigtigt at få Dansk Folkepartis ansvar afklaret, når økonomi- og erhvervsministeren siger, at man må acceptere en overpris for behandling på privathospitaler for at få gang i forretningen.
Jeg synes også, at det er vigtigt at få afklaret Dansk Folkepartis holdning, når statsministeren, da han var sundhedsminister, i bogen »Løkkeland« citeres for at have sagt, at hvis vi stiller kvalitetskrav til privathospitalerne på samme måde som til de offentlige hospitaler, kommer der ikke gang i forretningen.
Altså to punkter: Man er nødt til at give en overpris for at få forretningen løbet i gang, og man er nødt til at acceptere, at man ikke stiller kvalitetskrav til behandlingen af patienterne.
Det har man betalt 900 mio. kr. ekstra for, altså 25 pct. af 3,5 mia. kr., som skitseret af økonomi- og erhvervsministeren.
Jeg må gå ud fra, at hun har indsigt i det.
Det er dem, der er kommet frem til det her, og Rigsrevisionen kommer sikkert frem til noget tilsvarende, men det vender vi jo tilbage til.
Eigil Andersen (SF), 2009-05-27:
Det er jo en meget generel udtalelse, og spørgsmålet er, om der skjuler sig noget ordentligt neden under overskriften, eller om det bare er varm luft.
Sagen er jo, at man med den økonomiske politik, der er blevet ført af regeringen og Dansk Folkeparti, har taget kommunerne i et halsgreb, og de har været nødt til at skære ned på velfærden for børn og ældre, så der er blevet store huller i vores velfærd, støttet af Dansk Folkeparti.
I forbindelse med kommunernes overtagelse af jobcentrene har vi i SF sagt, at hver enkelt kommune skal have en budgetgaranti, sådan at de ikke får stigende udgifter på grund af den her nye opgave.
Jeg vil helt konkret spørge Dansk Folkeparti: Vil Dansk Folkeparti støtte, at hver enkelt kommune får en budgetgaranti, sådan at deres udgifter ikke stiger, når de nu skal overtage jobcentrene og arbejdsløsheden vokser?
Pia Kjærsgaard (DF), 2009-05-27:
Jeg har jo kommenteret hr. Kristian Thulesen Dahls udtalelser før, og det skal jeg bare henholde mig til og sige, at sådan er det.
Det er i øvrigt noget, der bliver taget fat på i forbindelse med de årlige kommunalforhandlinger, hvor Dansk Folkeparti sammen med regeringen jo også plejer at gå ind og tilgodese
Altså, det er jo normalt sådan, at udgifter, der bliver pålagt kommunerne, får kommunerne også kompensation for.
Men jeg må sige til SF's ordfører, at jeg altså synes, det er ejendommeligt at stå og tale om jerngreb og om, at kommunerne bliver underprioriteret, og at det er Dansk Folkeparti og regeringen, der har sørget for, at kommunerne er totalt udsultet.
Der er ikke blevet givet så mange penge til kommunerne før, som der bliver nu.
Kommunerne får masser af milliarder, og der er altså visse kommuner – temmelig mange endda – der ikke selv kan styre deres budgetter, og mange gange har de et rødt flertal.
Jeg kan eksempelvis bare henvise til Københavns Kommune og også til de kommuner, hvor Socialistisk Folkeparti har stor indflydelse.
F.eks. er der sket et investeringsløft i kommunerne på 2 mia. kr.
Der er en række kommuner, der inden for deres nuværende økonomiske rammer har mulighed for at fremrykke investeringer for mindst 1 mia. kr.
Det har jo været sådan, at kommunerne den ene gang efter den anden er blevet tilgodeset, og der er altså temmelig mange kommuner, som ikke selv er i stand til at styre deres budgetter til trods for den meget store økonomiske indsats, der gang på gang er blevet gjort fra Folketingets side, og det er meget, meget beklageligt
Jørgen Poulsen (RV), 2009-05-28:
Undskyld – hr. Jesper Langballe bliver ved med at tale om to, tre, fire, fem statsborgerskaber.
Altså, jeg vil lige gøre opmærksom på, at man for at blive statsborger i det her land skal have boet her i 9 år.
Der skal noget af en forbryderhjerne til at tilrettelægge tre eller fire statsborgerskaber med henblik på at begå en forbrydelse mod det her land.
Når det så gælder spørgsmålet om hjælp fra det diplomatiske korps, så peger vi ganske rigtigt på det, og det peger andre lande også på.
Men har vi et tilfælde, som kan vises konkret?
Hvor mange tilfælde af den slags findes overhovedet, og vejer det så tungere end alle de fordele, som opnås ved dobbelt statsborgerskab?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-05-28:
Sådan er det altså også i dag.
Sidste gang var det mine embedsmænd, og i dag er det både udvalget og ministeren og sådan set dermed også mine embedsmænd.
Men hr. Jørgen Poulsen har jo ret i én ting.
Han har en grundlovssikret ret til at fremsætte et beslutningsforslag.
Det har hr. Jørgen Poulsen gjort i vinter.
Det kom til første behandling i februar, og da var hr. Jørgen Poulsen til stede, men i øvrigt har han ikke foretaget sig noget som helst i den behandling.
Enhver borger i Danmark kan gå ind på det, der hedder beslutningsforslag nr. B 55, og se, at hr. Jørgen Poulsen ikke har stillet et eneste spørgsmål, og at udvalget ikke har stillet et eneste spørgsmål.
Og jeg må altså gentage det, der er sagt både af udvalgets formand og af hr. Jesper Langballe, at hvis man vil have forslag igennem her i Folketinget, må man altså selv arbejde for det.
Og her er der ikke sket noget som helst.
Så skal det altså være rapportens skyld.
Jamen jeg vil sige til hr. Jørgen Poulsen, at det er en måned siden, rapporten kom, og man har ikke foretaget sig noget som helst.
Så jeg synes, det er en ynk, og da det altså er usandt, at det er andre, der har ansvaret for, at hr. Jørgen Poulsen ikke har kunnet komme igennem med noget som helst, skal det siges her, at det er, fordi han ikke selv har foretaget sig noget som helst.
Jesper Langballe (DF), 2009-05-28:
Når jeg taler om to, tre, fire eller fem statsborgerskaber, så siger jeg ikke dermed, at det vil være praktisk muligt, men jeg siger, at når nu man argumenterer for dobbelt statsborgerskab, hvad er der så rent logisk til hinder for, at man ligeså godt kunne have tre-, fire- eller femdobbelt statsborgerskab?
Til det der med den diplomatiske bistand, man får, hvis man kommer i klemme i udlandet, siger hr. Jørgen Poulsen, at der ikke er noget tilfælde, hvor det har udgjort et problem.
Men hr. Jørgen Poulsen ved jo udmærket godt, at det fuldstændig afgørende her er, at den pågældende borger kan være fuldstændig sikker på, at han får den bistand.
Han skal kunne være et hundrede procent sikker på, at når han ryger ind i et tyrkisk fængsel, så sætter udenrigsministeren og hele hans ministerium himmel og jord i bevægelse.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-05-28:
Det er lige præcis det, man kan.
Enhver kan slå op under B 55 på Folketingets hjemmeside og se, at de spørgsmål, udvalget har stillet, er kommentarer til henvendelser fra en håndfuld borgere i dette land.
Der er ikke stillet et eneste spørgsmål til ministeren, der er ikke stillet et eneste samrådsspørgsmål, der er ikke foretaget noget som helst af noget medlem af Indfødsretsudvalget.
Men der havde hr. Jørgen Poulsen, der nu kritiserer alle os andre, altså haft rig mulighed for at stille en stribe spørgsmål, hvis der var noget, han ville have uddybet.
Han kunne have fået en diskussion om rapporten, hvis det var det, han havde ønsket.
Det har han haft en måned til.
Men det er altså åbenbart, som hr. Jesper Langballe er inde på, at når det gælder hr. Jørgen Poulsen, skal han altså kritisere alle andre, men forventer, at vi sender stegte duer ind i munden på ham.
Jørgen Poulsen (RV), 2009-05-28:
Jeg kan jo så forstå, at ministeren beklager, at der ikke er blevet stillet et hav – en byge – af forslag.
Min opfattelse var, at det var lønløst, så længe vi ikke fik den redegørelse.
Men jeg er da rigtig, rigtig glad for, hvis det at stille en lang række spørgsmål kan føre til en ordentlig behandling af det her forslag.
Så skal jeg stille alle de spørgsmål, som ministeren kan kapere.
Nu er det jo ikke ukendt, at en dårlig samvittighed giver en skærpet opfattelsesevne.
Jeg sætter gerne min record her i Folketingssalen ved siden af ministerens, og jeg tror, at jeg kan slå den med mange længder.
Jeg har stillet spørgsmål i udvalget, men det har ikke været muligt at få den redegørelse før i allerallersidste øjeblik, og i øvrigt kan man se udvalgsbidraget til betænkningen, hvor jeg i hvert fald har svaret på den redegørelse.
Martin Henriksen (DF), 2009-05-28:
Jeg bryder ikke ud i sang, som der var nogen der kom med en bemærkning om.
Alle elever i den danske folkeskole bør begynde skoledagen med morgensang.
Det mener hver tredje dansker ifølge en undersøgelse, som man i dag kan læse i Kristeligt Dagblad.
Nu skal vi jo ikke lave politik ud fra meningsmålinger – det er der andre end Dansk Folkeparti der er meget bedre til – men jeg synes, det er tankevækkende, at vi i dag står med den her undersøgelse og så tænker på, at dagbladet Politiken for blot 2 dage siden offentliggjorde en rundspørge, altså en undersøgelse, blandt landets skoleledere, der viste, at hele 29 pct. af landets skoler tager særlige religiøse hensyn til religiøse mindretal.
Landets borgerlige undervisningsminister og Det Konservative Folkeparti meddelte offentligheden, at de ikke ville skride ind over for særlige religiøse og kulturelle hensyn til det muslimske mindretal i folkeskolen, og jeg kan så forstå, at man i dag vil stemme imod at tage et særligt hensyn til den danske sangskat i folkeskolen
– at tage særhensyn til ikkedanske kulturer i folkeskolen er altså i orden, men at tage et særligt hensyn til den danske sangskat er ikke i orden.
Den prioritering forstår vi ikke helt i Dansk Folkeparti.
Jeg skal som sagt ikke trække debatten ud, for vi har jo haft diskussionen ved førstebehandlingen, men jeg skal blot kort redegøre for Dansk Folkepartis motivation for at fremsætte et forslag om morgensang i folkeskolen.
Vi mener, at morgensang vil sikre kendskabet til den danske sangskat og dermed til en stor del af den danske kulturhistorie, og morgensang vil desuden være en oplagt lejlighed til at bygge bro mellem de praktisk-musiske fag og fagene historie, dansk og samfundslag.
En del skoler finder det tilsyneladende ikke nødvendigt at åbne denne kulturskat for eleverne, og det betyder, at flere og flere generationer vokser op med et musikalsk og kulturelt hul, hvor der burde være sange, salmer og viser fra hele danmarkshistorien.
Det beklager vi i Dansk Folkeparti, og vi beklager, at den borgerlige regering ikke kan mande sig op til at støtte Dansk Folkeparti i dette synspunkt, men vi vil fortsat presse på over for regeringen, så morgensang på den ene eller den anden måde bliver styrket i folkeskolen.
Tom Behnke (KF), 2009-05-28:
Jeg synes, det er nødvendigt som formand for udvalget lige at præcisere nogle ting.
For det bliver sagt her, at der ikke har været nogen behandling i udvalget.
Det er simpelt hen ikke rigtigt.
Men det er også således, at det altså er forslagsstillerne, der har initiativretten.
Når der er tale om et beslutningsforslag, er det forslagsstillerne, der ligesom sætter takten og bestemmer, hvad der skal ske med forslaget i udvalget, og der kan man jo selv lægge op til, hvad der skal ske.
Skal der laves høringer?
Skal vi have eksperter indkaldt?
Skal ministeren i samråd?
Vil man bede om at få udredninger?
Skal der stilles spørgsmål til ministeren?
Det er helt op til initiativtagerne.
Selvfølgelig kan andre udvalgsmedlemmer også gøre det, men det er altså forslagsstillerne, der har initiativet.
Men nu har vi jo et rigtig, rigtig godt grundlag for videre overvejelser, i det omfang nogen skulle have lyst til at gøre sig flere overvejelser om spørgsmålet om dobbelt statsborgerskab.
Men jeg er bare nødt til at afvise, at der ikke har været nogen behandling i udvalget.
Det har der.
Og det har der i den takt, initiativtagerne har ønsket det.
Jørgen Poulsen (RV), 2009-05-28:
Behandling og behandling – men der har ikke været en drøftelse af det her spørgsmål.
Og det er egentlig ikke en bebrejdelse af udvalget.
Det er selvfølgelig helt rigtigt, at vi måtte vente på den redegørelse, så vi kunne få sort på hvidt, hvad konsekvenserne er af dobbelt statsborgerskab.
Så vi sad fast, vi kom aldrig til en drøftelse.
Det er for så vidt ikke en bebrejdelse af udvalget, det er en bebrejdelse af, at man trænerede den rapport fra ministeriet.
Tom Behnke (KF), 2009-05-28:
Der er lavet en meget, meget grundig udredning, som alle Folketingets medlemmer kan gøre sig bekendt med, hvor man på adskillige sider vender alle juridiske og formelle problemer, fordele og ulemper ved dobbelt statsborgerskab.
Det er en meget, meget grundig udredning, og den kan man altså ikke bare lave hen over en eftermiddag og to kopper kaffe.
Det forudsætter et grundigt stykke arbejde, og jeg er faktisk tilfreds med, at ministeren har lavet så grundigt et stykke arbejde til os og ikke bare afvist det med en halv side, der lige i stikordsform fortalte, hvad der var argumenterne for og imod.
Så det er noget uhørt, synes jeg, at sige, at man har træneret sagen.
Det har man ikke.
Tværtimod har alle været indstillet på, at den her sag skulle behandles.
Man har faktisk i sidste samling lavet forskellige former for eksperthøringer og var indstillet på at lave yderligere og har rent faktisk også gjort det.
Hvad den politiske drøftelse angår, må jeg igen sige: Det er altså således i udvalgsarbejde, at det er initiativtagerne, der beder om at få sagerne på dagsordenen, og når det ikke sker, kommer sagerne selvfølgelig ikke på dagsordenen.
Men det må hr. Jørgen Poulsen altså selv tage ansvaret for.
Jørgen Poulsen (RV), 2009-05-28:
Jeg må jo bare sige og konstatere, at det har været umuligt at få en drøftelse med andre medlemmer – i hvert fald dem, som repræsenterer flertallet i udvalget – om enkelthederne i den her sag.
Det lød hver gang: Vi må afvente ministerens rapport.
Jeg har spurgt, og andre medlemmer af udvalget har spurgt, hvornår vi kunne forvente denne rapport.
Så sent som sidste dag før det allersidste møde i udvalget rettede jeg henvendelse, rettede udvalget henvendelse til ministeriet, om vi kunne forvente denne rapport før sommerferien.
Og dagen efter lå rapporten der.
Hr. Søren Langballe bliver ved med at tale om to …
Det er helt utroligt, at vi nu skal høre, at den redegørelse intet har med sagen at gøre, at den på ingen måde har nogen betydning for dobbelt statsborgerskab i hr. Søren Krarups optik.
Jeg synes også, det er en god redegørelse – det synes hr. Søren Krarup så ikke – for her har vi en redegørelse, som helt, helt klart siger, at fordelene ved dobbelt statsborgerskab langt opvejer ulemperne for et samfund.
Det synes jeg godt at man kunne tage en ordentlig behandling af, og det vil jeg da glæde mig til at vi får.
Søren Krarup (DF), 2009-05-28:
Der er en talemåde, der hedder »Goddag mand, økseskaft«, og det er en beskrivelse af hr. Jørgen Poulsens argumentationsform.
Jeg har jo nemlig ikke sagt, at redegørelsen er ligegyldig, og at den er dårlig.
Den kan oplyse mange ting, og det synes jeg også den gør, og det er udmærket, at det sker.
Derfor er der ikke noget afgørende nyt med den redegørelse.
Vi bliver klogere af den, men det grundlæggende er uforandret.
Jørgen Poulsen (RV), 2009-05-28:
Jo, men jeg må så alligevel konstatere, at denne redegørelse ikke har nogen indflydelse på, at hr. Søren Krarup er fuldstændig overbevist om, at det er nationens undergang, hvis vi indfører dobbelt statsborgerskab.
Det er så helt utroligt, at 22 af EU's 27 lande har indført dobbelt statsborgerskab.
Betyder det, at de simpelt hen ikke mere eksisterer som nationer?
Søren Krarup (DF), 2009-05-28:
Og det er en tendens, man kan se i nutiden – det har hr. Jørgen Poulsen fuldstændig ret i, og det er det, han bl.a. kalder globalisering – nemlig at den enkelte nation mere eller mindre skal opløses.
Derfor talte han i sit første indlæg ved førstebehandlingen også om, at han befinder sig som en stødtrop i en armé på vej til ophævelse, for så vidt angår det, der ligger i begrebet nation.
Det er rigtigt, at vi står over for en international bevægelse – man kalder den globalisering – som betyder, at den enkelte nation skal reduceres til om ikke nul og niks, så i hvert tilfælde til noget, der ikke betyder noget, så man uden besvær kan bevæge sig fra det ene statsborgerskab til det andet.
Og det er jeg ganske uenig med ham i.
Jeg vil da også nu, vi taler om redegørelsen, sige, at det da glæder mig at se, at det norske Storting og den norske regering har sagt nej til en tilsvarende tankegang.
Jesper Langballe (DF), 2009-05-28:
Jeg synes, det er noget pinligt at høre på, hvordan hr. Jørgen Poulsen, som jo altså har siddet på sine hænder og regnet med, at de stegte duer eller de færdigbehandlede beslutningsforslag kom flyvende ind i gabet på ham, så bagefter rejser sig her og kritiserer udvalget, fordi han ikke har kendt sin besøgelsestid.
Men jeg vil godt tage fat på noget, som hr. Jørgen Poulsen sagde i sin begrundelse for at tillade dobbelt statsborgerskab.
Statsborgerskab indebærer nogle rettigheder, og det indebærer nogle pligter, og de to ting tilsammen cementerer loyalitetsforholdet mellem personen og den nation, han har statsborgerskab i.
En af de rettigheder, man har, er retten til diplomatisk bistand.
Det var det, hr. Jørgen Poulsen nævnte, og det kaldte han et temmelig fortænkt eksempel.
Jamen det er da fuldstændig utroligt, for retten til diplomatisk bistand er noget fuldstændig centralt.
For hvor mange nationer skal gå i gang med at hjælpe en mand, der er kommet i klemme i udlandet?
Hvis han har to, tre eller fire statsborgerskaber, hvor mange udenrigsministerier skal så sætte sig i gang?
Må jeg minde om Guantánamofangen.
Det kostede den danske stat en masse besvær at hjælpe den slyngel, og det siger jo noget om, at vi skal passe forfærdelig på, hvem vi giver statsborgerskab, men det siger også noget om, at dobbelt statsborgerskab er en helt umulig tanke.
Torben Hansen (S), 2009-05-28:
95.000 danskere er på sygedagpenge.
Heraf er 15.000 længerevarende syge, hvilket også er en voldsom social og personlig begivenhed.
Ud af de 5.000, der hvert år falder for 52-ugers-reglen og ikke længere får sygedagpenge, er der også en tredjedel, som rent faktisk ikke kan få kontanthjælp.
Så lige pludselig oven i en langtidssygemelding er der 5.000 mennesker – 5.400 for at være helt præcis – der hvert år også skal slås med næringsbekymringernes lusebid, som Pontoppidan så smukt formulerede det i »Lykke-Per«.
Det er bl.a., fordi vi jo nu oplever, at der er nye behandlingsmetoder, der rent faktisk øger muligheden for, at sygdomsramte kan blive raske og dermed ikke permanent skal forlade arbejdsmarkedet som følge af sygdom, at der hele tiden kommer nye behandlingsmetoder, der øger overlevelseschancerne for en række sygdomme og efter alvorlige ulykker, men at de behandlingsmetoder så strækker sig over længere tid og også ud over varighedsbegrænsningen, og at de nuværende regler heller ikke i tilstrækkeligt omfang tager højde for, at der undervejs i sygdomsforløbet kan tilstøde nye lidelser eller komplikationer, som vil forlænge behandlingen ud over de 52 uger.
For de fleste sygemeldte fører det her med ophør af sygedagpengene til en enorm usikkerhed over for, hvad fremtiden egentlig vil føre med sig.
Den usikkerhed kan i sig selv være en væsentlig barriere for tilbagevenden til arbejdsmarkedet, fordi den enkelte lige pludselig bruger alle ressourcer på at spekulere over de økonomiske og helbredsmæssige problemer, som man står med.
Det her er også noget, hvor flere patientorganisationer – og også fagbevægelsen – siger, at det rent faktisk hvert år vil være en lettelse for rigtig mange tusinde mennesker, hvis det er sådan, at vi får ophævet varighedsbegrænsningen på sygedagpengene
. Jeg vil selvfølgelig derfor anbefale et flertal i Folketinget at stemme for det her beslutningsforslag.
Flemming Bonne (SF), 2009-05-28:
Nu har regeringen og Dansk Folkeparti jo haft lidt tid til at tænke over sagen, efter vi havde førstebehandlingen af det udmærkede beslutningsforslag.
B 124 handler jo udelukkende om at skaffe nødvendig viden om konsekvenser af konkurrenceudsættelse.
På alle mulige andre områder har regeringen jo travlt med at argumentere for, at vi skal have den nødvendige viden, før vi kan træffe de store beslutninger.
Jeg synes jo, det var rimeligt, at man antog det samme synspunkt på den her sag.
Ved omgang med skatteydernes penge er det vigtigt, at der forvaltes på en måde, så borgerne får mest mulig service for deres skattekroner.
Det burde derfor ikke være noget problem for regeringen at være med til at fremskaffe den nødvendige viden om, hvilke konsekvenser det har, når man centralt forsøger at styre graden af konkurrenceudsættelse.
Det bør da være i alles interesse at kende konsekvenserne af centralt fastsatte mål, således at kommunerne har et bedre grundlag for at beslutte, om en eventuel udlicitering skal komme på tale.
I SF har vi grundlæggende den tilgang til udlicitering, at kommunerne har alle forudsætninger for selv at levere velfærden bedst og billigt, men vi mener da samtidig også, at kommunalbestyrelserne er i stand til selv at vurdere, om det i nogle situationer bedst kan betale sig at afprøve udlicitering.
Det kan ikke være rigtigt, at kommunerne skal styres så hårdt fra centralt hold, som der er tale om her.
Hvis udlicitering kommer på tale til et givent driftområde, er kommunalbestyrelsen og den kommunale ledelse således de bedste til at tage stilling til, hvordan opgaven skal løses.
Er udlicitering den rigtige løsning, vil kommunalbestyrelsen naturligvis vælge dette.
Hvis kommunalbestyrelsen i stedet vil udvikle sin egen kommunale organisation, kan det være det bedste at holde opgaven hjemme og sætte nogle klare udviklingsmål for kvalitet og effektivitet, således at man kan udvikle sin egen offentlige sektor.
Lad os dog fremskaffe noget viden baseret på nogle reelle erfaringer til dokumentation for konsekvenserne af disse centralt fastsatte mål.
Alene en almindelig respekt for det kommunale selvstyre tilsiger, at regeringen bør støtte beslutningsforslaget.
Kom op af skyttegraven, kære venner, og hav samme tilgang til forslaget, som man har på alle andre områder, hvor regeringen jo kræver, at vidensgrundlaget for beslutninger skal være i orden.
Det synes at være noget lemfældigt at styre kommunernes økonomi efter ideologiske virkemidler, som jo på sigt kan vise sig at blive alt for dyre.
Hans Kristian Skibby (DF), 2009-05-28:
Og man kan sige, at det jo egentlig er 10 år for sent, at det her forslag kommer, for kommunerne har jo i mange, mange år praktiseret udlicitering, og kommunernes store erfaringer med udbudsopgaver viser, at det er positivt at have med at gøre, for man har fået vurderet priserne på de opgaver, som kommunerne beskæftiger sig med.
Det er sådan noget, som Socialdemokraterne, SF og Enhedslisten tilsyneladende synes at der skal laves nye regler for, således at det bliver mere besværligt for kommunerne at udbyde opgaver.
Argumenterne er så selvfølgelig mange, det hørte vi jo ved førstebehandlingen af det her beslutningsforslag, og et af dem er netop, at man vil have suspenderet kommunernes forpligtelse til at gå ind og få løst en vis del af deres opgaver som udbudsopgaver.
Det er en rigtig god måde for kommunerne at få gennemsigtighed i deres priser på, og det er en god måde at skabe fri konkurrence på for de opgaver, som kommunerne beskæftiger sig med.
Derfor er Dansk Folkeparti selvfølgelig tilhænger af, at vi bibeholder omfanget af udlicitering for den type udbud, man har i dag, og vi synes faktisk, at det her forslag er et stort skridt i den forkerte retning, så vi kan selvfølgelig ikke tilslutte os det.
Line Barfod (EL), 2009-05-28:
Det er lidt besynderligt, at når man foreslår at afskaffe en regel, får Dansk Folkeparti det til, at man vil indføre en regel.
Er det rigtig godt at få den høje pris, der ligger i, at mange medarbejdere går ned med stress, fordi alting skal måles og vejes for at fremme privatisering?