Mette Hjermind Dencker (DF), 2015-02-26:
Vi politikere kan naturligvis ikke altid overskue de økonomiske konsekvenser af et lovforslag, så derfor giver det jo meget god mening, at vi har embedsmænd til at regne det ud.
På samme måde kan vi heller ikke altid vide, om der lige bor en uddøende frørace i et område, hvor vi har tænkt os at udvide en motorvej, så derfor giver det også meget god mening, at der er folk til at hjælpe os med de miljømæssige konsekvenser.
Men når det kommer til landdistrikter og øer, kan jeg faktisk ikke komme i tanke om bare ét eneste tilfælde, hvor en forringelse ikke var forudsigelig.
Når man lukker statslige arbejdspladser i provinsen, så genererer det selvfølgelig ringere arbejdsvilkår for de øvrige arbejdspladser, og så giver det hårdere vilkår for skole- og fritidsliv.
Ja, og hvis man tilfører færre midler til færgedrift, så betyder det selvfølgelig mindre bosætning og erhverv på vores øer.
Så konsekvenser for landdistrikter og øer er egentlig meget ligetil og gennemskuelige. Men hvis de nu indimellem ikke er det, er vi så heldige, at vores landdistrikter vrimler med dygtige og engagerede mennesker, som jeg føler mig dybt privilegeret over at have lært at kende i den tid, jeg har siddet i Folketinget.
De mennesker fortæller os altid, hvis der er en lovgivning på vej, der får konsekvenser for dem, uanset om vi har bedt om deres mening eller ej.
Det er jeg i grunden rigtig glad for, og det føler jeg mig rigtig tryg ved.
For det første er det at skulle undersøge konsekvenserne for landdistrikter og øer for nogle embedsmænd en større opgave og en meget tidskrævende opgave, som naturligvis også vil være forbundet med økonomiske byrder.
Tillige med de andre forslag, som SF spytter ud lige for tiden, så er det her heller ikke finansieret.
Ministeriernes embedsmænd skal jo gøre lovforslaget salgbart, så når de skal indskrive konsekvenser, er de kun forpligtet til at skrive de direkte konsekvenser og ikke nødvendigvis de inddirekte afledte effekter, som det kan have.
Sådan nogle beskrivelser vil aldrig nogen sinde være fyldestgørende, og de vil aldrig nogen sinde give et retvisende billede af de reelle konsekvenser.
For de vil aldrig nogen sinde kunne fortælle os, at hvis man lukker fem statslige arbejdspladser i en lille by, så sker der det, at elektrikeren må afskedige sin lærling, fordi der ikke længere er arbejde nok til ham, eller at badmintonklubben er nødt til at lukke for sin ungdomsafdeling, fordi der lige pludselig er fire børn, der flytter derfra.
Sådan nogle ting ville vi aldrig nogen sinde få at vide, hvis vi sagde ja til det her lovforslag.
Men det får vi at vide af de mennesker, der bor der, for det ved de meget bedre end embedsmændene i København.
Det er god skik, når man fremsætter et beslutningsforslag, at man gør det på baggrund af et opstået behov.
Og jeg kan bare ikke komme i tanke om en eneste forringelse på landdistriktsområdet, som man har foretaget uden at kende til konsekvenserne deraf.
Og hvis SF vil ulejlige sig med at lede bare de sidste 10 år tilbage, garanterer jeg, at i forbindelse med hver eneste forringelse, der er foretaget på landdistriktsområdet, har vi fået høringssvar ind fra folk i landdistrikterne og på øerne, som har advaret imod det.
Og spørger man mig, hvem jeg helst lytter til – de embedsmænd, der skal sælge varen, eller dem, der bor i landdistrikterne og på øerne, som skal leve med konsekvenserne deraf – så ved jeg godt, hvem jeg vil hente min viden hos.
Det vil jeg hos de eksperter, der bor i landdistrikterne og på øerne.
De mennesker, der bor og lever der, skal nok fortælle, hvis jeg er ved at dumme mig, og det ved jeg, de vil gøre.
Deres viden om landdistrikterne er helt enorm, og den finder man ikke større blandt embedsmænd i København.
Det er dem, jeg vil lytte til, og derfor kan Dansk Folkeparti naturligvis ikke støtte forslaget.