runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Özlem Sara Cekic (SF), 2015-02-17:
Jeg kunne også bare vende den om.
Jeg kan jo læse i pressen, at regeringen synes, at det her er noget, der skal laves om.
Regeringen mener, at mænd og medmødre, der mister deres barn ved fødslen, skal have den ret.
Har regeringen foreslået det til finanslovsforhandlingerne?
Har regeringen sagt, at det er noget, den vil ændre?
Selvfølgelig kan jeg jo ikke stå og sige, hvad vores forhandler har taget med ind eller ej, for jeg har ikke selv forhandlet, men det er jo helt naturligt, at der mellem finanslovene også er en række forslag.
Nu siger ordføreren, at det koster nogle penge.
Det er jo derfor, jeg har stillet spørgsmål.
Jeg har det simpelt hen sort på hvidt, at jeg har spurgt ministeriet: Hvor meget vil det koste?
Hvor mange får sygedagpenge?
Hvor mange kvinder benytter sig af de 14 uger?
Vi kunne også bare starte med at give dem 6 uger, så bliver beløbet jo langt lavere.
Man kunne lave alle mulige forskellige konstruktioner, men det kræver jo ligesom, at der er en regering, der vil spille med.
Rasmus Horn Langhoff (S), 2015-02-17:
Jeg forstår ikke den pessimisme hos SF's ordfører.
Altså, SF har oplevet en håndsrækning i dag, ikke bare fra Enhedslisten, men også fra regeringspartierne, om, at man gerne vil arbejde videre med det her, at man gerne vil finde en løsning på det her.
Det eneste, vi har sagt om det forslag, der er blevet fremsat i dag, er, at der skal penge til det, for det koster nogle penge, og der skal være finansiering til det.
At det kan blive vendt til, at regeringen så ikke vil det alligevel, eller at SF føler sig generet af den grund, synes jeg er noget mystisk noget – altså at der bliver opfundet en uenighed til lejligheden, når vi rent faktisk imødekommer det her og rent faktisk gerne vil lave det her sammen med SF.
Har det her været et ønske eller et krav eller et forslag fra SF's side ved de finanslovsforhandlinger, der blev afsluttet her inden nytår?
Charlotte Dyremose (KF), 2015-02-17:
Nu kan man jo gøre det meste, så det er der ikke noget der hindrer.
Det, jeg bare appellerer til her, er – når nu det alligevel ikke er sådan, at SF kommer med en pose penge og bare kan gennemføre det her, fordi der er penge til det; og når nu vi alligevel skal sætte os ned og finde en enighed – at nogle problemer, som vi synes er mindst lige så vigtige, bliver taget ind i den sammenhæng.
Jeg bliver også nødt til at sige, at noget af det, jeg henviste til før, jo er, at jeg ikke er sikker på, at det for alle mennesker er det eneste rigtige at sidde 14 uger derhjemme.
Det kunne også være, vi skulle overveje lidt, hvad der egentlig er af muligheder for noget psykologhjælp osv.
Derfor synes jeg faktisk, det er nødvendigt at se det her i en sammenhæng, og derfor synes jeg også, vi skal overveje lidt, om det er 14 uger for en bestemt gruppe, vi skal kæmpe for, frem for måske en kortere periode for nogle, der slet ingen rettigheder og muligheder har i dag, andet end at de skal melde sig syge.
Özlem Sara Cekic (SF), 2015-02-17:
Det er meget svært at være uenig, for det er jo fuldstændig rigtigt, at der er nogle ting, der ikke hænger sammen i forhold til sorgorloven, og det vil vi hjertens gerne være med til at kigge på, først og fremmest for ligesom at klargøre, hvordan reglerne er rundtomkring i forskellige ministerier, så vi kan få et overblik.
Det vil vi rigtig gerne.
Jeg kunne bare godt lige tænke mig at høre: Er der noget, der hindrer, at man starter et sted?
Når vi gerne vil have en bedre sorgorlov, også hvis barnet er ældre og dør, er der så noget, der hindrer, at man samtidig kan sige, at når barnet er dødfødt, skal vi også sikre nogle rettigheder, ligesom når barnet er ældre?
Det kunne jeg godt tænke mig at få et bud på.
Charlotte Dyremose (KF), 2015-02-17:
Jeg ved ikke, om den socialdemokratiske ordfører har gjort det til sin hofdisciplin at forsøge at misforstå, for det kommer i hvert fald på stribe.
Det, jeg synes jeg sagde meget klart her, var, at det her jo er et spørgsmål om, at vi skal prioritere.
Det sagde den socialdemokratiske ordfører selv i sin ordførertale.
Når vi skal det, synes vi fra konservativ side, det er vigtigt at tænke i: Hvor er behovene størst?
Og så vil jeg langt hellere sikre mig, at det også kan fungere og hænge sammen i det lille hjem, når man mister en 2-årig til leukæmi, end jeg nødvendigvis vil sørge for, at man kan have hele 14 uger, hvis man mister en på 20 uger.
For jeg har meget svært ved at se, at man bare tager på arbejde, dagen efter at ens 2-årige døde, efter at man måske har haft en længere plejeperiode, et længere sygdomsforløb, muligvis har skullet på arbejde en 5-6 dage, mens den lille har været indlagt.
Og så står man bare der.
Altså, det er jo heller ikke en ideel situation.
Det er langtfra en ideel situation, og derfor synes jeg, at den her polemik skulle stoppe, og at vi i stedet for måske skulle lidt konstruktivt at gå ind i at se på nogle samlede løsninger her – der hænger sammen.
Det gør jo ikke noget, at den politik, vi laver herinde, faktisk hænger lidt sammen og er til at forstå for borgerne.
Rasmus Horn Langhoff (S), 2015-02-17:
Det, jeg fik ud af starten af det indlæg, var, at den her sorgindsats, som Konservative også lægger op til at vi skal have fremadrettet, skal finansieres via skattelettelser.
Det er den måde, man vil finde penge til det på.
Hvis jeg misforstod det, må ordføreren endelig rette mig.
Jeg synes, det er – og det er måske mere en kommentar end et spørgsmål – en lidt opgivende holdning at sige, at der er så mange problemer derude, at vi ikke kan overskue at løse dem ét ad gangen.
Vi kan løse det.
Vi er en mindretalsregering, så vi har brug for et flertal, for at vi kan løse det her.
Jeg synes da ikke, der er noget mærkeligt i at være en mindretalsregering, der skal ud at hente opbakning til alt, hvad man laver, også hvis man vil lave sådan noget her.
Vi prøver at løse det her, og jeg synes da, det er trist, hvis målsætningen er at gå efter laveste fællesnævner, at man ikke siger: Her er faktisk et sted, hvor vi kan løfte niveauet for nogle mennesker.
Vi kan hjælpe en masse familier, og muligheden er der nu.
Charlotte Dyremose (KF), 2015-02-17:
Lad mig starte med at sige, som det også er blevet sagt før, at hvis det er så ligetil, er hr. Rasmus Horn Langhoff jo i et regeringsparti, og derfor er det jo bare at gennemføre tingene.
Så hold nu op med den retorik, helt ærligt.
Ja, vi er villige til at prioritere det her, og vi er også villige til at finde pengene, og det er vi bl.a., fordi vi gerne vil sikre, at vi har et erhvervsklima her i landet, der gør, at vi tjener nogle penge, så vi har råd til velfærd.
Det kunne vi godt bruge lidt hjælp til, i stedet for at man har en regering eller et Socialdemokrati, der normalt bare siger, at en skattestigning kan løse alt, for det kan den ikke.
En skattestigning kan betyde, at vi ikke har råd til den her kernevelfærd.
I forhold til det der med, at det ligger lige foran næsen, er jeg nødt til at sige, at jeg ikke synes, at det her skal prioriteres over de andre problemstillinger, jeg nævnte.
Jeg mener faktisk, det er et større problem, at man, hvis man mister et 2-årigt barn, ikke har ret til en orlov, end det er, at man kun har ret til 2 uger, hvis man mister et spædbarn.
Jeg synes også, det er et meget, meget stort problem, at man skal gå på arbejde eller lyve eller melde sig syg eller gøre et eller andet andet for at sno sig uden om at skulle på arbejde i de måske 5 dage, ens pårørende er på hospice, efter at man har gået i et halvt år og plejet vedkommende derhjemme.
Der er jeg nødt til at sige, at derfor – netop fordi det jo også er en økonomisk prioritering
– mener jeg faktisk, at vi nødt til at se på de problemstillinger, der er her.
Derfor er vi nødt til at forholde os til de her ting i sammenhæng, når vi netop skal prioritere midler til det.
Vi mener, det er vigtigt at finde en løsning, som fungerer, og så folk ved, hvad de har at forholde sig til.
Hvad vi så kalder det, og hvordan vi laver det, er det, vi skal finde en løsning på.
Rasmus Horn Langhoff (S), 2015-02-17:
Jeg er i hvert fald helt enig i det sidste: at pengene skal være der.
Hvis vi beslutter os for at have nogle udgifter, skal der selvfølgelig også være økonomisk rygdækning til, at vi kan afholde de udgifter.
Det mener jeg sådan set giver god mening.
Den konservative ordfører ridser en række problemstillinger op og lægger op til, at det her i virkeligheden burde være en meget større debat om alle mulige ting, der berører det her, og den tilgang respekterer jeg.
Jeg synes bare, det er ærgerligt, hvis det skal afholde os fra at løse et problem her og nu, som vi rent faktisk godt kan løse.
Og så må jeg lige spørge til Det Konservative Folkepartis politik på det her område: Ud over at I er villige til at diskutere det her og se på det her, er det så også noget, I er villige til at prioritere økonomisk?
Er det noget, I er villige til at droppe skattelettelserne til de rigeste for for så at bruge nogle midler på sådan noget kernevelfærd, som det her i virkeligheden også er?
Merete Riisager (LA), 2015-02-17:
Så vidt jeg ved, har Enhedslisten også ret meget politik, der er i modstrid med EU-lovgivningen.
Det har LA også.
Det kan umuligt komme bag på hr. Jørgen Arbo-Bæhr.
Med hensyn til hvad der er sympatisk og ikke sympatisk: Vi vil bare sige, at alle de udfordringer og alle de problemer, som forældre, der bliver udsat for en hændelse som det her, får, ikke bare kan reduceres på den her måde.
Og når jeg siger, at forslaget i sig selv ikke er så sympatisk, som det lyder til, er det jo, fordi SF har fremsat det på en måde, hvor de heller ikke har ulejliget sig med at finde en finansiering.
Så bliver det en opmarchering af følelser, og så skal alle ordførerne stå heroppe med bøjet hoved.
Det synes jeg er forkert.
Det her handler om så meget mere.
Jeg synes jo også, at man, når man fremsætter et forslag, bør have den anstændighed at påvise en finansiering.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-02-17:
Det synes jeg er interessant, for så vil det sige, at Liberal Alliance ikke går ind for, at man som kvinde kan få barsel, efter at man har født.
Så må man komme med et andet forslag, for jeg håber på, at ordføreren godt ved, at folk, der får et barn, der dør inden for de første 32 uger, får en stor sorg.
Hvad skal man ifølge Liberal Alliance gøre ved det?
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-02-17:
Det var da pokkers.
Jeg ved i hvert fald, at jeg bestræber mig rigtig meget på, at vi skal nå målsætningen for 2020, og det synes jeg måske er det interessante; det er det fremadrettede.
Og så kan jeg ikke detaljerne i forhold til 2010, og det er også noget historik, som selvfølgelig kan være interessant nok, men det, som jeg synes er det interessante, er det fremadrettede.
Og der synes jeg at vi har fået en række instrumenter til at nå det, og vi vil få flere i den kommende tid.
Jeg bemærkede, at flere af ordførerne var inde på, at når det gjaldt det psykiske arbejdsmiljø, skal vi måske også her i højere grad vurdere, hvor der er risikoområder, og hvordan vi kan komme tættere ind på det.
Der var også konkrete forslag, som vi skal have drøftet.
Så det at nå 2020-målene synes jeg er det interessante.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-02-17:
Så må jeg stille et spørgsmål til ordføreren angående de 8 mia. kr. til håndhævelse af regler.
Hvor ved man det fra?
Jeg har aldrig hørt om det før, men det kan være, at Joachim B. Olsen ved noget mere, end jeg gør, om virksomhedernes udgifter til at overholde reglementerne.
Joachim B. Olsen (LA), 2015-02-17:
De går til at håndhæve de forskellige regler, der er på det her område.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-02-17:
Tak til Liberal Alliances ordfører.
Jeg grinte lidt af talen, for jeg synes, det er rigtig liberalisme.
Men jeg vil godt spørge om en ting, for ordføreren sagde jo, at det er arbejdsgiverne, der betaler 8 mia. kr. til arbejdsmiljøet.
Nadeem Farooq (RV), 2015-02-17:
Bare for lige at følge op på mit svar før handler det egentlig især om, at de penge, vi investerer i arbejdsmiljø – og nu taler vi om det psykiske arbejdsmiljø – skal have en effekt, og at det skal være effektivt.
Vi er parat til at diskutere forskellige indsatser, og vi er også parat til at diskutere en hotline.
Men det er jo vigtigt, at de ting, vi foreslår, bliver gennemarbejdet af dem, der ved noget mere fagligt om det her og kan give en vurdering af, om det så også er effektivt.
Men alle effektive midler til at opnå vores mål, nemlig et bedre arbejdsmiljø, er velkomne.
Eigil Andersen (SF), 2015-02-17:
Derfor vil jeg også spørge den radikale ordfører: Hvordan ser De Radikale på muligheden af at indføre en hotline til Arbejdstilsynet, hvor man kan ringe ind, hvis der er problemer med det psykiske arbejdsmiljø?
Nadeem Farooq (RV), 2015-02-17:
Der er ingen tvivl om, at første skridt er en ligestilling af fysisk og psykisk arbejdsmiljø.
Jeg mener, at en af de ting, som vi skal have foldet mere ud, er, at Arbejdstilsynet bidrager til at nå målene via det her risikobaserede tilsyn, og at tilsynsindsatserne i højere grad bliver fokuseret.
Og når jeg siger risikobaseret, handler det om, at ressourcerne bruges der, hvor man mener der er størst risiko for at der er problemer med det psykiske arbejdsmiljø.
Og så kan man jo sige, at mange af de ting, vi allerede har sat i søen, skal have lov til at virke.
Som jeg sagde før, er det jo ikke sådan, at der er et universalmiddel i forhold til at lykkes med at forbedre det psykiske arbejdsmiljø.
Eigil Andersen (SF), 2015-02-17:
Der er jo en række punkter inden for arbejdsmarkedspolitik, hvor der er forskel mellem Radikale Venstre og SF.
Noget af det, der skiller os, er synet på dagpengesystemet, hvor vi vil to forskellige ting.
Men noget af det, som Radikale og SF er enige om – og det glæder mig – er, at det er utrolig vigtigt at få forbedret det psykiske arbejdsmiljø.
Og der er tallene jo steget, som det er fremgået af debatten.
Jeg vil egentlig i al enkelhed spørge hr. Nadeem Farooq om, hvad der egentlig er Radikale Venstres forslag til at forbedre det psykiske arbejdsmiljø.
Nadeem Farooq (RV), 2015-02-17:
Vi har opnået gode resultater på det danske arbejdsmarked, og det kan man se på ledighedskurven.
Vi er slet ikke i mål.
Der er flere ting, der kan gøres bedre, men udgangspunktet er godt.
Hvor vil jeg hen med det?
Jo, for mig giver det ikke mening at tale om arbejdsmarkedspolitik uden samtidig at fokusere på aktiv arbejdsmiljøpolitik.
Det turde være indlysende, men der er flere grunde til, at en aktiv arbejdsmarkedspolitik bør gå hånd i hånd med en aktiv arbejdsmiljøstrategi.
For det første kan man spørge sig selv, om det overhovedet giver mening, at man fører en offensiv jobpolitik, hvor man sigter på at åbne arbejdsmarkedet op, så flere kan deltage, hvis man samtidig den anden vej får en trafik ud af arbejdsmarkedet på grund af manglende eller dårlig arbejdsmiljøpolitik.
Det går jo ikke.
For det andet handler en aktiv arbejdsmiljøindsats om livskvalitet for den enkelte borger i Danmark.
Det er jo vigtigt, at vi især har den enkelte borger som udgangspunkt, at det er den enkelte borger, som skal have det godt, også når vedkommende går på arbejde.
For det tredje er det også cool business at investere i et bedre arbejdsmiljø.
Der er simpelt hen en god økonomi i det, en god samfundsøkonomi, og man kan også sige: en god privatøkonomi for den enkelte.
Jeg behøver ikke underholde med forskellige undersøgelser, det er rimelig veldokumenteret.
Så vi må insistere på, og det må vi gøre sammen, at Danmark skal have et arbejdsmiljø i verdensklasse.
Derfor vil jeg også gerne kvittere over for Enhedslisten for, at de rejser denne forespørgsel i dag.
Det skal være trygt, sikkert og sundt at gå på arbejde, og det gælder både i forhold til det fysiske og det psykiske arbejdsmiljø.
Ministeren har på forbilledlig vis gjort rede for regeringens arbejdsmiljøpolitiske målsætninger og indsatser samt givet en status, sådan i overordnet form, for, hvordan det ser ud.
Og jeg er helt enig med ministeren: Vi er godt på vej til at nå 2020-målene.
Jeg er især helt enig i, at den næste måling i begyndelsen af 2017 vil give et mere dækkende billede af, om vi er på rette vej – eller i hvert fald et mere konkret, også fordi man kan sige, at den måling, vi har nu, jo ikke helt opfanger nogle af de fremskridt, som jeg mener er på vej.
Lad mig også slå fast, at fra radikal side er vi klar til at dosere, at skrue op for eller igangsætte nye initiativer, såfremt der er brug for det, med henblik på at nå målene i 2020.
Det er også vigtigt at holde sig for øje, at når vi taler om arbejdsmiljø og om at nå de her 2020-mål og om i det hele taget at lykkes i praksis med den her ligestilling mellem psykisk og fysisk arbejdsmiljø, er der ingen snuptagsløsninger, hvis det ligesom skal virke ude i virkeligheden.
Så man kan sige, at det jo er noget, som alle skal bringe med ind i det arbejde, for at vi kommer helt i mål.
Den er, at vi skal have et arbejdsmiljø i verdensklasse, for det er nemlig også velfærd at kunne passe sit arbejde trygt og sikkert.
Bent Bøgsted (DF), 2015-02-17:
Jeg skal ikke lige kunne sige det her, det er noget af det, vi skal snakke om ovre hos ministeren, altså hvordan vi løser problemerne.
Men jeg kan ikke forestille mig, og det burde ikke være sådan, at der er nogen arbejdsgivere, der er interesseret i at have et dårligt psykisk arbejdsmiljø.
For det giver mindre tilfredse medarbejdere, det giver dårligere produktion og dermed en dårligere omsætning for virksomheden, og det giver også en større belastning for arbejdsgiveren.
Der er noget at tage fat på.
Men hvordan løsningen er, skal jeg ikke kunne sige her og nu, det er noget, vi skal have taget op i forligskredsen.
Men det er et aktuelt emne, som hr. Eigil Andersen rejser.
Eigil Andersen (SF), 2015-02-17:
I forlængelse af det her om det psykiske arbejdsmiljø vil jeg også gerne spørge Dansk Folkeparti, om Dansk Folkeparti vil være med til at udvide det område, hvor Arbejdstilsynet kan komme med afgørelser angående det psykiske arbejdsmiljø.
For som har jeg nævnt tidligere, er det sådan, at der er en hel del vedrørende det psykiske arbejdsmiljø, hvor man i dag ikke må træffe afgørelser, fordi det bliver sagt, også fra statens side, at det henhører under arbejdsgivernes ret til at lede og fordele arbejdet.
Men problemet er jo, at vi har oplevet mange arbejdsgivere, som ikke lever op til det ansvar, og hvor der alligevel er store problemer med det psykiske arbejdsmiljø.
Bent Bøgsted (DF), 2015-02-17:
Det er jo fuldstændig rigtigt, og det er også derfor, man skal se på, hvordan man udstyrer Arbejdstilsynet, sikkerhedsrepræsentanterne i virksomhederne, eller hvad det nu er.
Der er jo også nogle steder, hvor der kun er en eller to ansatte, og hvor der så ikke er nogen sikkerhedsrepræsentant.
For jeg er enig med hr. Eigil Andersen i, at der kan være et sted, hvor der kan være fem, der har en psykisk belastning, mens der er fem, der ikke føler, at de har det, selv om de egentlig laver det samme, men at der alligevel er tale om psykisk overbelastning, og det skal vi selvfølgelig også være klar til at tackle.
Det er det svært at finde den rigtige løsning på, men det må vi jo så snakke om og finde den rigtige løsning på.
For det skal bringes ned.
Eigil Andersen (SF), 2015-02-17:
Jeg vil sige det på den måde, at jeg frygter, at der kommer en borgerlig regering, og at jeg vil advare enhver vælger mod at stemme på de borgerlige partier, inklusive Dansk Folkeparti, for det vil føre til ulykker for de danske lønmodtagerfamilier.
Men jeg vil sige til ordføreren, at jeg også synes, det er en interessant og spændende debat, der her bliver lagt op til, om den enkelte persons modtagelighed i forhold til det psykiske arbejdsmiljø.
Vedrørende det fysiske arbejdsmiljø ved vi jo i forvejen, at kroppens modtagelighed er meget forskellig.
Hvis mennesker bliver udsat for farlige stoffer, kan nogle blive syge efter et halvt år, mens andre kan leve i det i ti år på en arbejdsplads, uden at der sker noget, og jeg tror da, det samme i nogen grad gør sig gældende med hensyn til nedslidningsskader.
Og så er det vel egentlig meget forståeligt, hvis der, som ordføreren rigtigt siger det, også vil være en forskel vedrørende det psykiske.
Men hvis der på en arbejdsplads måske så er én person, der ikke går ned med flaget på grund af det psykiske arbejdsmiljø, mens der er ti andre, der gør det, må man vel sige, at der så alligevel er et problem, altså når det drejer sig om de ti.
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-02-17:
Mange tak.
Peter Juel Jensen (V), 2015-02-17:
Det er måske knap så meget et spørgsmål til ministeren, men nu kan vi lige så godt gå efter en tidsrekord i Folketingssalen.
For jeg kan høre, at ministeren har haft de samme erfaringer med parterne, som jeg har haft, nemlig at de også er meget opsatte på, at vi får et betydelig bedre arbejdsmiljø i Danmark.
Så jeg vil ønske ministeren al held og lykke med de kommende forligskredsforhandlinger, hvor vi igen kigger på 2020-målene og involverer parterne.
God arbejdslyst, minister!
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-02-17:
Jeg er ked af, hvis det kommer til at virke som et pres, at jeg indledningsvis oplyste, at jeg kun har været her i salen i 7 timer, og at der er en 11-timersregel.
Men det var ikke sådan, det skulle forstås.
Lad mig sige til hr. Peter Juel Jensen: Det er fuldstændig rigtigt, at der er to sider af det her.
Der er det ansvar, som vi har som parlament, og som jeg har som minister, hvor vi har Arbejdstilsynet osv., og det er det, vi har koncentreret os om i dag.
Men det, jeg synes, der er det gode, og som kendetegner det her område, er, at her er parterne dybt involveret i det.
Det, at vi meget ofte, i næsten langt, langt de fleste situationer, ser, at parterne faktisk kommer til os som politikere med løsninger, som de er enige om, er jo også det, der befordrer, at der sker fremskridt på det område, og dermed må de også påtage sig ansvaret, som ligger på den enkelte arbejdsplads.
For det er fuldstændig rigtigt, at nogle af de ting, som vi taler om ved det psykiske arbejdsmiljø, også handler om den enkelte arbejdsplads.
Og så tror jeg i øvrigt, og det var hr. Bent Bøgsted også inde på, at det her meget ofte også handler om ledelse.
Peter Juel Jensen (V), 2015-02-17:
Så må jeg også hellere se at komme på banen, fordi jeg synes, jeg bliver udsat for lidt gruppepres af mine kollegaer fra de andre partier, og så skal Venstres ordfører selvfølgelig ikke holde sig tilbage.
Men hånden på hjertet, minister, tror ministeren ikke, at det vil være gavnligt for både arbejdstagere og arbejdsgivere, hvis man tog den dialog ude på arbejdspladsen, hvis man ude på arbejdspladsen havde modet til at italesætte mobning, sexchikane, psykisk arbejdsmiljø og dårligt arbejdsmiljø generelt, for det er jo derude, at arbejdsskaderne sker?
Hvad skal der til, for at vi giver medarbejderne og arbejdsgiverne det mod til at tage diskussionen derude, hvor skaderne opstår?
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-02-17:
Det tror jeg ikke man kan afvise.
Heldigvis taler man mere om stress, psykisk arbejdsmiljø, end man gjorde for nogle forholdsvis få år siden, og det synes jeg er godt.
Derfor synes jeg, vi skal tage det alvorligt og følge det op.
Derfor glæder det mig også, at debatten i dag har handlet om at have opmærksomheden rettet mod det.
I forhold til de statistikker, vi har nu, har vi ikke, som jeg sagde indledningsvis, noget signifikant om det, men der, hvor vi kan se, at det ikke er gået helt, som vi gerne ville have det, i hvert fald i forhold til den første undersøgelse, skal vi have opmærksomheden på det.
Men jeg synes også, der er grund til at referere til det baggrundsmateriale, som vi har, og jeg talte lige før om de mange respondenter, som giver os en god baggrund for at træffe beslutninger i kredsen, som skal træffe beslutning om det her.