runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thomas Jensen (S), 2010-06-03:
Med det her lovforslag giver VKO endnu 0,5 mia. kr. i skattelettelser til dansk landbrug, og det er jo meget barokt i en tid, hvor der spares rundtomkring i kommunerne.
Efter den afslutningsdebat, vi havde i går, hvor statsministeren løb langt, langt bort fra det ansvar, som statsministeren har for de ufinansierede skattelettelser, der er givet i de forløbne år, kan vi jo se nu her, hvad konsekvenserne er af de her ufinansierede skattelettelser.
I den her uge er der f.eks. i Silkeborg Kommune blevet sparet 250 mio. kr.
Det har haft stor, stor betydning for 656 ansatte i Silkeborg Kommune, som i den her uge har fået en fyreseddel.
Men alligevel vil VKO give yderligere skattelettelser, og det er, uden at finansieringen i det her lovforslag er fuldt ud på plads.
Man kan sige, at VKO med det her forslag tager fra børnene og giver til bønderne.
Der har ikke været klare forklaringer i forslaget på, hvilke konsekvenser det her vil få for dansk landbrug, hvilke konsekvenser det her vil få for kommunerne generelt, og hvilke konsekvenser det vil få for udkantskommunerne.
Med hensyn til landbruget skal der ikke være nogen tvivl om, at det er en meget, meget ulykkelig situation, som dansk landbrug står i i dag.
Spørgsmålet er bare, om VKO med det her forslag har den rette medicin til at løse dansk landbrugs problemer.
Og nej, det tror jeg ikke på.
Med det her forslag bliver der givet en skattelettelse, der bliver smurt bredt ud over dansk landbrugs 14.000 fuldtidsbedrifter, og på den måde er det en ganske, ganske lille økonomisk kompensation, der gives til dansk landbrug.
Jeg tror ikke på, at man med det her forslag vil hjælpe en eneste landmand til overlevelse.
I forhold til konsekvenserne for kommunernes økonomi har vi stillet en lang række spørgsmål.
De første par år vil der være fuld kompensation til kommunerne for den her skattelettelse, men derefter skal det løses over bloktilskuddet, og vi ved jo godt, at når det skal løses over blokken, bliver der kun kompenseret med 85 pct., og så er der nogle kommuner, der selv skal til at holde for med hensyn til den her skattelettelse.
Derudover er der de kommuner, som det bliver postuleret at man også vil hjælpe eller redde med det her forslag, nemlig udkantskommunerne.
Vi ved jo også godt, at når man regulerer på grundskyldspromillen, er det dem, der bliver hårdest ramt på indtægtssiden.
Det er de kommuner, som har de største landområder, har flest landbrugsbedrifter, har flest gartnerier, der med det her lovforslag bliver ramt hårdest økonomisk.
Så påstanden om, at det her forslag skulle hjælpe Udkantsdanmark, er et postulat, der overhovedet ikke er blevet underbygget i udvalgsbehandlingen.
Samlet set kan jeg fra Socialdemokraternes side sige, at vi ikke kan støtte det her forslag.
Liselott Blixt (DF), 2010-06-03:
Der er 300.000 patienter, der har fået en operation på et privat sygehus.
Så siger fru Sophie Hæstorp Andersen, at der er overbehandling.
Jamen det er da ikke den her garanti, der har skylden, det er vel af lægefaglige grunde.
Så vil jeg gerne spørge fru Sophie Hæstorp Andersen: Står der ikke i den vejledning, der er nu, at der skal ske en lægefaglig henvisning, at det er en læge, der skal vurdere, hvornår man skal opereres?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-06-03:
Man skal forstå, at der er patienter i dag, der bliver behandlet, uden at det er nødvendigt, og det var jeg inde på i min tale.
Jeg var også inde på det ved førstebehandlingen.
Vi finder flere rapporter, der tyder på, at der sker en overbehandling, en overmedicinering og en dårlig planlægning på vores sygehuse, fordi man styrter rundt for at behandle nogle mere banale skavanker frem for at koncentrere sig om de mennesker, som faktisk er alvorligt syge, eller for hvem der ikke er noget alternativ, fordi de kommer ind akut.
Jeg tror godt, mennesker kan vente i 8 uger, medmindre det er en livstruende eller meget, meget smertefuld lidelse, man har.
Vi kunne jo se, det virkede, da man suspenderede det udvidede frie valg efter konflikten i 2008.
Da fungerede det, vi foreslår.
Det fungerede, lige indtil man politisk genindførte det udvidede frie valg herinde fra Christiansborg.
Carl Holst i Region Syddanmark har bevist, at det her system kan virke.
Liselott Blixt (DF), 2010-06-03:
Tak for valgtalen.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge fru Sophie Hæstorp Andersen om, hvordan søren vores ventelister skulle blive kortere, hvis vi giver længere ventetid.
Bertel Haarder (V), 2010-06-03:
Jeg kan helt bekræfte, hvad fru Liselott Blixt siger, og det er netop det, som er mit svar, også til fru Hæstorp Andersen.
Vi er nødt til at henholde os til lægefaglige vurderinger af, hvem der skal opereres, og hvem der har en akut eller livstruende sygdom, som skal gå forud for andre.
Der er vi nødt til at henholde os til den lægefaglige vurdering, og det er ikke sådan, at forpligtelsen til at give en behandling efter 1 måned for at undgå, at patienten går ud i privat regi eller går et andet sted hen, skubber nogen til side.
Faktisk startede forhandlingerne med regionerne her til morgen.
Så lad os ikke lade det gå ud over patienterne og fratage patienterne deres ventetidsgaranti, blot fordi der måske er problemer med økonomisystemet.
Liselott Blixt (DF), 2010-06-03:
Jeg vil først og fremmest, når man hører ordførerne, spørge om, hvem det er, der kommer ud og siger, hvad der skal ske på sygehusområdet.
Der er jo en grund til det.
Står det ikke i vejledningen allerede nu?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-06-03:
Jeg ved ikke, om det er, fordi ministeren stadig væk er ny på området, eller om ministeren med vilje fuldstændig overser det faktum, at der jo sådan set er god økonomi for hospitaler og for læger i at indstille folk til operationer.
Det er jo også sådan, at der er oprettet et system i Danmark med takster, hvor en sygehusafdeling bliver belønnet for at operere folk, men som det også er blevet fremført, siger man til folk: Nej, du har mere brug for fysioterapi eller genoptræning, men det er der i øvrigt brugerbetaling på.
Så ved man jo godt, hvad folk siger: Ah, kan jeg ikke få operationen?
Lægerne tænker, at så er der en god aktivitet på deres afdeling, så er de også sikret, og de, der oven i købet bijobber i deres fritid – dem findes der jo også stadig væk nogle stykker af – tænker, at hvis det er sådan, at vedkommende så kommer til deres klinik, så er man bare heldig.
Så altså, se nu på det, tal dog med fagfolkene, både dem, der kan noget med økonomi i sundhedsvæsenet; og dem, der taler patienternes sag; og dem, der taler om, hvordan det foregår i den virkelige verden; og dem, der har ansvaret ude i regionerne.
Skal en minister ikke gå ud og tale lidt med de mennesker, der rent faktisk har ansvaret i dagligdagen?
Bertel Haarder (V), 2010-06-03:
Der er ingen kræftpatienter, der bliver sat til at vente, fordi der er nogle, der får banale operationer for det ene eller det andet, det vil jeg gerne understrege.
Så har jeg selvfølgelig lyttet til argumenterne, både fra Carl Holst og fra Lægeforeningen, og jeg har også diskuteret dem på Lægeforeningen kongres.
Og det, jeg har sagt, er, at jeg godt kan se problemet, hvis der er nogle, der bliver raske, mens de står på ventelisten.
Skulle vi ikke løse det på en anden måde?
Jeg kan godt se et problem ved, at der måske er operationer, som måske slet ikke skulle have været foretaget.
Men hvis de skal foretages, hvad er det så, vi sparer, ved at de udsættes.
Altså, jeg prøver at ræsonnere, og det vil jeg fortsat gøre – også med ordførerne.
Jonas Dahl (SF), 2010-06-03:
Jeg synes, at det er interessant, at ministeren sådan set ikke er enig med sin egen partikollega, som har siddet med ansvaret for sundhedsområdet i Region Syddanmark igennem flere år, og som sådan set ganske konkret har sagt, at der er et problem i, at man ikke går ind og behandler folk lige, fordi man rent faktisk ender med at prioritere nogle patienter frem for andre.
Og så bliver det rent faktisk sådan, at operationer af stritører og kræftoperationer bliver ligestillet.
Og der må man måske spørge sig selv: Er det realistisk?
Så ser vi desværre, at kræftpatienter alt for ofte kommer til at vente for længe.
Men når ministeren nu snakker om det her med, at det må være en lægelig fejl, kunne jeg godt tænke mig at høre fra ministeren, om ministeren så også mener, at det er en lægelig fejl, når Lægeforeningen nu går ind og siger, at de støtter det her forslag om en differentieret behandlingsgaranti.
Er det så Lægeforeningen, der også har begået en fejl, eller hvor stopper den lægelige fejl, og hvor begynder regeringens fejl?
Bertel Haarder (V), 2010-06-03:
Som jeg sagde til fru Lone Dybkjær, synes jeg, at det er et problem, hvis der er mennesker, der bliver indstillet til en operation, som ikke har et stærkt behov for den.
Og det er jo det, som man kan sige, når man hører, at der er nogle, der ligefrem bliver raske, mens de står på ventelisten.
Så skulle de jo ikke have været indstillet til operation.
Der må være sket en lægelig fejl i forbindelse med den indstilling.
Jeg ved heller ikke af, at hvem som helst kan få rettet deres ører.
Det må altså være et alvorligt tilfælde, før der er en lægelig indikation for det.
Og hvis der er det, hvad sparer man så ved at vente?
Det er blot det, jeg fremhæver.
Jonas Dahl (SF), 2010-06-03:
Jeg synes, at det er interessant, og vil også gerne hilse det velkommen, at indenrigs- og sundhedsministeren nu er kommet på banen, således at vi kan høre regeringen.
Det er ikke realistisk, at alle patienter kan behandles inden for en måned på et offentligt sygehus …
« Det synes jeg er meget centralt.
For hvis sundhedsministeren er enig med hr. Carl Holst, burde ministeren og regeringen jo sådan set også støtte det her forslag fra en samlet opposition, et forslag, som netop lægger op til, at vi får set på en differentiering, så det netop bliver det lægefaglige, der kommer i højsædet, så det bliver lægen, der med sin faglighed konkret går ind og vurderer, om det er den ene eller den anden patient, som har det største behov, således at vi får det akutte behandlet først.
Vi kunne høre fra den konservative politiske ordfører i går, at indførelsen af brugerbetaling på – hvad hedder det? – fertilitetsbehandling kun var startskuddet til indførelse af brugerbetaling på sundhedsområdet.
Så kunne jeg godt tænke mig at høre, om indenrigs- og sundhedsministeren er enig med den konservative ordfører, der sagde det fra talerstolen under afslutningsdebatten i går.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-06-03:
Det, der fik mig til at tage ordet, var, at ministeren sagde, at der manglede argumenter, og at der manglede konkrete anvisninger på, hvordan det her skulle gøres.
Men det interessante er jo, at hvis ministeren fulgte fru Lone Dybkjærs opfordring om at tale med fagfolkene og også gik til sine egne partikammerater eller partikolleger i regionerne, kunne han jo få opskriften på, hvordan det kan lade sig gøre, og hvorfor det her skal gøres.
For det første har Carl Holst, der jo er næstformand i Danske Regioner og regionsformand for Region Syddanmark, som jeg har lagt mærke til at indenrigs- og sundhedsministeren bruger rigtig meget tid på at rose – hver gang vi er i samråd eller har møder, bliver det hele tiden rost – og hvis der er så meget ros tilovers for Region Syddanmark, synes jeg, at ministeren skulle tage et møde med Carl Holst, der er leder af regionen, for han er gået ud og har åbent sagt: Der er fire grupper, vi skal kigge på – der er de akutte tilstande, der er de livstruende tilstande, der er de smertefulde tilstande, og så er der andre og mindre alvorlige tilstande.
Og han siger også: Det var det, vi gjorde, da vi suspenderede det frie valg.
Det var dengang, hvor regeringen var blevet ramt af krise og de her mange mennesker stod og demonstrerede for bedre muligheder i sundhedsvæsenet.
Lyt dog til partikollegaerne, tag en snak med fagfolkene, der siger, at man ikke både kan blæse og have mel i munden, altså at man ikke kan bibeholde de korte ventetider for alle patienter, samtidig med at man undgår brugerbetaling og giver skattelettelser.
I parentes bemærket
vil jeg sige: De ufrivilligt barnløse er jo de første, der nu rammes af brugerbetaling, fordi regeringen nægter at prioritere på det her område.
Lone Dybkjær (RV), 2010-06-03:
Jeg synes, det er lidt groft at sige det sidste, men det må jo stå for ministerens egen regning.
Når jeg præciserede det der med livstruende sygdom, var det jo ikke, fordi jeg ville sige, at det ikke eksisterer i dag.
I det omfang, det er muligt og man finder det, så bliver folk med livstruende sygdomme da forhåbentlig opereret, det har jeg ikke villet sætte spørgsmålstegn ved.
Det, jeg har sagt om, hvad det her forslag indebar, sagde jeg jo med udgangspunkt i statsministerens tale.
Og så vil jeg sige: Når vi sagde det, vi gjorde, så var det for i det mindste ikke at kunne få det skudt i skoene; vi er jo med den demagogi, regeringen og statsministeren lægger for dagen, nødt til at præcisere selv de mest selvindlysende ting, for ellers siger man bare, at folk med livstruende sygdomme ifølge det her forslag ikke ville blive behandlet.
Sådan er debatten jo blevet.
Sundhedsministeren ved jo godt ligesom os andre, at der er noget, der hedder et gråt område, og netop i lyset af, at vi har fået den udvikling, som vi har, så kommer folk jo og siger: Jeg har krav på at blive opereret – jeg har krav på det.
Og det kan da godt være, at det slet ikke er det rigtige at blive opereret, men at få en helt anden behandling, og så kommer der også til det, at det ikke koster kassen at blive opereret, det koster ingenting, men det koster temmelig meget, hvis man skal gå til anden behandling.
Det er jo også en skævhed, der forvrider systemet.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-06-03:
Jeg synes jo, det er interessant, at det er en debat, jeg har med Dansk Folkepartis ordfører.
Der er bekymrende, eller hvad skal man sige, interessant stille hos både Venstre og Konservative, og det har måske noget at gøre med, at de jo i begge partier har folk, der er gået ud og direkte har modsagt den 1-måneds-behandlingsgaranti, som er regeringens politik.
Jeg synes da, det er tydeligt, at den tidligere sundhedsminister, hr. Jakob Axel Nielsen, jo netop har haft mulighed for at tale med de mange fagfolk, som vi nu efterlyser at den nye sundhedsminister taler med.
Han er netop blevet klogere, på baggrund af at han har talt med læger, at han har talt med patientgrupper, og at han har talt med alle mulige andre.
Læger er mennesker, læger opererer inden for en kasse, som udgøres af rammerne for det offentlige sundhedsvæsen, hvor man honorerer behandlinger.
Det kan man ikke løbe fra.
Det honoreres, hver gang der kommer en ekstra patient på afdelingen.
Tjing, så kommer der penge i kassen, og det kan læger, der er ansat på en afdeling, da ikke løbe fra, uanset om det er i privat regi eller det er i offentligt regi.
Lone Dybkjær (RV), 2010-06-03:
Det er sådan set bare, fordi ministeren spørger, hvad det hjælper, at man kan planlægge, og så synes jeg sådan set bare, der er god grund til at sige, at vi jo planlægger ret meget i vores liv, for at vi kan få en hensigtsmæssig måde at gøre tingene på.
Nu er jeg med på, at jeg i hvert fald ikke taler til ministeren, men så kan man jo tage det i referatet på et eller andet tidspunkt.
Jeg ved godt, ministeren siger, han kan multitaske, og det vil jeg ikke afvise at der er nogle mænd der kan.
Men det, jeg ville sige om det her, er kun, at det, man vinder, ved at man ikke har 1 måneds absolut ventetidsgaranti, jo er, at det bliver muligt for systemerne at planlægge på en bedre måde, end de føler de kan i dag.
Det er ikke noget, jeg selv står og opfinder.
Det er noget, man hører, hvis man snakker med folk inden for branchen, og det er derfor, at jeg vil anbefale ministeren at gøre det.
Det andet er, at selv om alle læger laver en lægefaglig vurdering, er der jo ikke tale om et samlet system.
Der er nogle, der laver en lægefaglig vurdering på nyreområdet, nogle gør det på hofteområdet, og nogle gør det på nogle andre områder.
Det vil sige, at på den måde får man ikke nødvendigvis det optimale ud af det.
Der er det jo, at hvis man kunne lave en bedre planlægning, kunne der måske også blive nogle ressourcer til de mennesker, som der ikke er noget alternativ for, eller til de mennesker, der har behov for det.
Jeg tror ikke, der er nogen herinde, der er i tvivl om, at der er behov for flere ressourcer på det område.
Det er jo noget af det, som man ville opnå.
Det er de svage mennesker i systemet, og det er derfor, der er en risiko for, at det er de stærke, dem, hvor der er tale om nogle operationer af en eller anden art, der brager igennem systemet, mens der ikke bliver noget tilovers til de andre.
Så siger ministeren: Jamen hvis de så bare bliver opereret senere.
Der er operationer, som det er klogt at vente med, og som man i dag ikke venter med, fordi vi jo også har sagt til folk: Jamen se dog at blive opereret, for det er der, ressourcerne er.
Men det kunne måske være klogere med en anden måde at gøre tingene på, og man kunne måske overveje, om pengene skulle fordeles på en anden måde, end de bliver i dag, så der er andre, der kommer ind i systemet i forbindelse med nogle af de banale operationer, f.eks. mere fysioterapi, eller hvad ved jeg.
Det er jo ikke sikkert, at man, hvis ens operation er blevet udsat og man måske er gået over i et andet livstilsforløb, nogen sinde bliver opereret igen, hvis vi nu tager de absolutte.
Men der er jo altså også en god grund til det, nemlig at virkningen af de her operationer ikke varer evigt.
Derfor skal de somme tider gentages, og det vil sige, at det på den måde er en god ting at komme i gang så sent som muligt.
Nu snakker jeg ikke om dem, der går og har permanente smerter, men dem, hvor man med fornuft kan udsætte operationen.
Det var bare nogle betragtninger, da jeg forstod, at ministeren var interesseret i at høre efter, og så ville jeg bare komme med det par ord.
Line Barfod (EL), 2010-06-03:
Det glæder mig, at hr. Hans Kristian Skibby har fundet ud af, at en gældssanering går ud på, at man afskriver nogle penge, man har til gode.
Bankerne har nogle penge til gode, men hvis landmanden ikke er i stand til at betale de penge, så får bankerne alligevel ikke de penge.
Det er derfor, man har indført muligheden for gældssanering.
Det gælder både for landmænd, og det gælder for mange andre mennesker, der kommer ud i uoverstigelig gæld.
En gældssanering går ud på, at man konstaterer, at man ikke kan få inddrevet de her penge, og derfor fordeler man så tabet mere ligeligt mellem kreditorerne, end man ellers ville have gjort.
Det er det, en gældssanering går ud på.
Det andet var spørgsmålet om tvangsauktioner.
Enhedslisten har både i forhold til boliger og i forhold til landbrug den holdning, at vi ikke synes, man skal sætte mennesker fra hus og hjem.
Vi synes, det er fornuftigt at se på, hvilke muligheder der er.
Det er også det, man har gjort i Island efter den kæmpe krise, de har været igennem deroppe.
Der er det faktisk lykkedes at sikre nogle kriseløsninger, så stort set ingen mennesker har måttet gå fra hus og hjem.
Det kan godt være, de ikke længere ejer deres bolig, men de har kunnet blive boende.
Jesper Langballe (DF), 2010-06-03:
Altså al den tale om at fritstille kirken; vi vil jo bare frihed; vi vil jo bare have ophævet begrænsninger og restriktioner!
Det er jo det værste hykleri, fordi det jo tegner et billede af en folkekirke, som er totalt styret af en liberalistisk tankegang, hvor enhver kan gøre, hvad han vil.
Man kan prædike reinkarnation, hvis man har lyst til det.
Der er 100 muligheder, og kun fantasien sætter grænser.
Jamen sådan er vores folkekirke ikke, må jeg sige til hr. Mogens Jensen.
Den evangelisk-lutherske kirke er den danske folkekirke og understøttes som sådan af staten.
Den understøttes ikke bare økonomisk – folkekirken kunne godt klare sig uden; det tror jeg nok – men også moralsk og åndeligt.
Der betyder, at det ikke er fuldkommen ligegyldigt, hvad der bliver sagt og gjort i kirken.
Det er ikke staten ligegyldigt.
Jeg vil sige, at når der er det bånd mellem kirke og stat, er det da egentlig først og fremmest for statens skyld, for at staten, f.eks. Folketinget, ikke skal gå hen og tro, at den selv er en frelseranstalt, der skal indføre et paradis her på jorden.
Det, at vi har det bånd, det, at staten har en forpligtelse til at understøtte folkekirken, betyder jo, at der er nogle love, man skal rette sig efter, men de love skal hele tiden være i overensstemmelse med den kirkelige tradition og med kirkefolket.
Det er formentlig ikke nogen hemmelighed, at hr. Søren Krarup og jeg har offentliggjort et ønske om, at den her sag bliver lagt ud til høring hos alle landets menighedsråd.
Så kan hr. Mogens Jensen da ikke ønske sig noget bedre, når menighedsrådene selv, kirkefolkets repræsentanter, får lov til at udtale sig i en høring.
Selv om det ikke er en bindende afstemning, gad jeg nok se den, der vil tale den imod.
Hvad siger hr. Mogens Jensen til det forslag?
Synes hr. Mogens Jensen egentlig ikke, at det er meget godt?
Mogens Jensen (S), 2010-06-03:
Det er jo regeringen – Det Konservative Folkeparti og Venstre – og Dansk Folkeparti, der spænder kirken foran en politisk vogn, når man lige præcis vil manifestere her i Folketinget, at det er Folketinget, der skal bestemme, om man i kirken og andre trossamfund må vie homoseksuelle eller ej.
Det er jo at spænde kirken for en politisk vogn.
Fordi man blandt nogle partier har den holdning, at det ikke skal være muligt at vie homoseksuelle, spænder man folkekirken foran den vogn.
Vi vil frigøre, vi vil frisætte kirken, altså give kirken mulighed for selv at tage stilling.
Derfor er det fint nok med den afklaring, der finder sted med et udvalg under kirkeministeren, for så kan kirken jo afklare med sig selv eller i hvert fald få en eller anden form for afklaring på, hvad man vil.
Men vi skal som lovgivere give dem friheden til, at de selv kan foretage den vægtning og den afklaring.
Jeg synes, at det helt principielle her må være, at vi ikke fra Folketingets side går ind og blander os i, om kirken skal gøre det eller ej, men at vi skal give den muligheden for selv at træffe den beslutning.
Og det vil hr. Rasmus Jarlov åbenbart ikke.
Vi synes fra socialdemokratisk side, at det er rigtig godt, at kirkeministeren har nedsat et udvalg.
Vi er også helt overbevist om, at det ikke var sket, hvis ikke oppositionen nu igen sammen med Liberal Alliance havde rejst den her sag, for så var det her udvalg jo aldrig blevet nedsat.
Det er også klart, at det fra ministerens side er en form for undvigemanøvre.
Kan man nu få skudt debatten endnu en tid, er det meget fint.
Men det er glimrende, at den her afklaring finder sted i kirken, selv om vi også må sige, at der jo ikke er nogen i kirken, der kan træffe den her beslutning.
Der er jo ikke en øverste ledelse for den danske folkekirke.
Vi vil selvfølgelig lytte til, hvad man nu måtte finde frem til, men det har bare ikke noget at gøre med det principielle i, at det er Folketinget, der skal frigøre kirken, give kirken mulighed for selv at tage stilling til, om man ønsker at gennemføre vielsesritualet og vielsen af to af samme køn.
Det er kirkens egen beslutning.
Rasmus Jarlov (KF), 2010-06-03:
At sætte sine egne meninger øverst og presse noget ned over kirken er, når man ikke afventer det udvalg, som kirkeministeren har nedsat for at behandle det her spørgsmål og for at tage en diskussion bredt i kirkelige kredse om, hvad der er den bedst mulige løsning på det her.
Jeg finder det en smule usmageligt, at man fra Socialdemokratiets side presser så hårdt på her i et spørgsmål, hvor man på den måde forsøger at tvinge noget ned over kirken, i stedet for at man afventer det udvalg, som kirkeministeren er gået med til at nedsætte.
Hvad er det, der er hastværket i den her sag?
I 2.000 år har vi haft det sådan, at man ikke som homoseksuel har kunnet blive viet i en kirke.
Mon ikke at man kan tåle lige at vente et par måneder og så få en ordentlig diskussion af det her i stedet for at tage religionen som gidsel i den her sag og forsøge at presse noget igennem, som mest af alt handler om, at man forsøger at lave en politisk markering, og ikke om at respektere vores kirke?