runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eyvind Vesselbo (V), 2012-05-25:
Jeg synes da, det er ret interessant, at socialministeren nu stiller Venstre og Konservative en række spørgsmål om det, ministeren har foreslået, for det har ministeren jo kun mulighed for nu her, fordi Dansk Folkeparti har været så venlige at fremsætte det her beslutningsforslag.
Ministeren havde jo haft mulighed for inden denne debat at stille Venstre det her spørgsmål, og så skulle vi nok også have gået ind i en snak og en diskussion med ministeren.
Det har ministeren undladt, og derfor er mit spørgsmål: Hvorfor stiller ministeren først spørgsmålet til Venstre nu?
Hvorfor har vi ikke været inde i forhandlingerne om det her, da ministeren åbenbart er interesseret i at vide, hvad Venstre mener?
Samtidig: Indkalder ministeren til nogle drøftelser af den her bekendtgørelse, når nu den her høringsperiode er færdig?
Karen Hækkerup (S), 2012-05-25:
Jeg skal naturligvis sørge for, at der bliver sendt en samlet liste over til Socialudvalget om alle de forskellige landes regler.
Det er jo det, der ville være resultatet af Dansk Folkepartis beslutningsforslag, fordi man, hvis vi forudsætter, at man skal have en godkendelse, der løber, efter at man er fyldt 46 år, og får en forlængelse, vil kunne blive 51 år.
De kan i stedet for blive godkendt til at være forældre for nogle lidt større børn, som de til gengæld vil kunne blive rigtig gode forældre for.
Tom Behnke (KF), 2012-05-25:
Det er rigtigt, at reglerne kan være forskellige fra land til land.
I beslutningsforslaget er der nævnt både Sydkorea, Columbia, Madagaskar, Nigeria, Peru og Tjekkiet, som har de her aldersgrænser, og der kunne formentlig nævnes en lang række andre lande, der har de her aldersgrænser.
Kan ministeren nævne to lande, som ikke har nogen aldersbegrænsning?
Findes der overhovedet lande i den her verden, som er ligeglade med det her spørgsmål?
Det tvivler jeg på.
Det vil sige, at uanset hvad vi vedtager her i Folketinget, er det stadig væk donorlandenes regler, der trods alt står over de regler, vi laver her om maks.-alder.
Karen Hækkerup (S), 2012-05-25:
Det er korrekt, at det er donorlandene, der bestemmer, hvem de vil afgive børn til, men der er meget forskellige regler i de forskellige donorlande om, hvad de stiller af krav til de forældre, som de gerne vil afgive til.
Så derfor er det bestemt ikke nogen teoretisk debat.
Som det er i dag, er der jo forældre, som er godkendt, og som falder udenfor, fordi de ikke har fået stillet noget barn i tilbud, og som derfor skal igennem hele det her dispensationscirkus, hvor de sådan set risikerer at få udsat deres adoption eller måske kan ende med slet ikke at få den til at gå igennem.
Det er jo derfor, jeg ændrer reglerne.
Det er rigtigt, at det er donorlandene, som selv definerer, hvem de vil afgive børn til, men det er sådan, at det er muligt at finde lande, som gerne vil afgive børn også til de her forældre.
Tom Behnke (KF), 2012-05-25:
Som jeg sagde, da jeg havde ordet, skubber vi gerne både på regeringens vogn i retning af at sætte aldersgrænsen op og på Dansk Folkepartis vogn, for vi ønsker, at den her aldersgrænse skal sættes op.
Men det, som ministeren bevæger sig ud i her med den teoretiske øvre maks.-grænse, er det i virkeligheden ikke en teoretisk diskussion?
Er det i virkeligheden ikke en diskussion, som stort set ikke får nogen betydning i praksis, fordi donorlandene har regler for, hvad aldersforskellen må være?
Og det vil sige, at uanset hvad vi fastsætter i Danmark, vil det stadig væk være donorlandene, som bestemmer, om det kan lade sig gøre eller ej.
Özlem Sara Cekic (SF), 2012-05-25:
Man er også nødt til at være realistisk.
Man kan da godt have nogle visioner på området om, at alle de lande, man samarbejder med, skal gøre, som Danmark siger.
Så kunne man gå efter det og sige, at alt det andet så bare må være, som det er, fordi vi bestræber os på at nå det resultat.
Men med hensyn til at hæve aldersgrænsen har jeg noteret mig, at stort set alle eksperter på området faktisk synes, at det er en rigtig god ting, som socialministeren har lagt op til.
Jeg synes, det er enormt vigtigt, at når man lovgiver fra Christiansborg, så er den lovgivning baseret på viden og også baseret på, at de ngo-organisationer og eksperter, der er på området, er i stand til at bakke op om det, så vi er sikre på, at vi rammer rigtigt.
Og vi oplever virkelig med det, ministeren har lagt op til, at det er det, der er tilfældet.
Mette Hjermind Dencker (DF), 2012-05-25:
Vi skal da aldrig nogen sinde lovgive ud fra, at ventetiderne er sådan og sådan, og det kan vi desværre ikke gøre noget ved.
Jo, selvfølgelig kan vi gøre noget ved det som politikere, også i lande uden for Danmark, fordi vi sender ulandsbistand ud til dem.
Vi kunne jo også finde ud af at regulere det, så bistanden blev sendt til f.eks. at klargøre forholdene i nogle af afgiverlandene.
Så selvfølgelig er det noget, vi kan gøre noget ved.
Vi skal aldrig nogen sinde lovgive ud fra, at sådan er det bare, hvad angår ventetider.
Er ordføreren ikke enig med mig i det?
Özlem Sara Cekic (SF), 2012-05-25:
Det er fuldstændig rigtigt, at der er nogle ventetider i Danmark, som vi kan gøre noget ved rent politisk, f.eks. ventetider til psykiatrisk behandling, ventetider til alle mulige andre ting.
Der har vi en reel indflydelse.
Men vi ved også godt med hensyn til adoptionsventetiderne, at noget af det også skyldes de hjemlande, man tager børnene fra, hvor der simpelt hen skal gå noget tid, før man kan få lavet alle de her papirer.
Jeg er da enig med ordføreren i, at man godt kan have en ambition om, at vi gerne vil have, at forældre venter mindst muligt.
Det vil da selvfølgelig være det mest oplagte.
Så det ville være en rigtig god idé.
Mette Hjermind Dencker (DF), 2012-05-25:
Jeg vil gerne spørge ordføreren, hvordan det kan være, at ordføreren taler om ventetider, som om det er noget, der er faktum.
Kan ordføreren ikke mindes fra den tid, ordføreren har siddet i Folketinget, at ventetider er noget, som vi folketingspolitikere faktisk også har indflydelse på og har mulighed for at nedbringe?
Så skal vi ikke lade være med at tale om det, som om det er et faktum?
Özlem Sara Cekic (SF), 2012-05-25:
Og der er en masse regler, en masse procedurer, og i nogle tilfælde synes jeg godt, at det kunne give mening at kigge på, om de fortsat skal være sådan.
Men alt i alt har vi et adoptionssystem i Danmark, som fungerer rigtig godt.
En af de ting, som jeg synes er rigtig vigtig i forhold til adoption, er også at kigge på, hvordan man kan hjælpe de børn, der kommer, bedst muligt videre, og hvordan man også kan sørge for, at den viden, de her forældre har, også bliver spredt ud til andre forældre.
Og i forhold til selve alderen støtter vi jo selvfølgelig socialministerens udmelding om den ændring, vi skal lave i bekendtgørelsen, så man hæver aldersgrænsen, hvad jeg i øvrigt også har noteret mig at både Adoption og Samfund støtter og mange andre eksperter på området støtter.
Dansk Folkepartis forslag giver ikke rigtig mening for mig, og det er, fordi jeg simpelt hen ikke i forslaget kan læse, hvad problemet er, når man hæver den op til 46 år, hvor ministerens forslag går helt op til 48 år.
Er det, fordi man gerne vil have – og jeg spørger virkelig ligesom for at forstå det den anden vej – at det skal betyde, at adoptanter i nogle tilfælde kan være helt op til 50-51 år?
Er det det, man ønsker?
Synes man simpelt hen, at 48 år er for ungt, og vil man derfor gerne have, at forældrene kan have en højere alder?
Hans Vestager (RV), 2012-05-25:
Det afgørende ved adoptioner er de vilkår, det barn, som man modtager, kommer til at leve under.
Den 28. september 2009 blev den nugældende bekendtgørelse om, hvordan man godkendes som adoptant, fastsat.
Det er altså mindre end 3 år siden.
Der er det en betingelse for at blive godkendt som adoptant, at ansøgerens alder på ansøgningstidspunktet ikke overstiger barnets alder med mere end 40 år.
Men mandag den 16. april i år har socialministeren så udsendt et forslag til ny adoptionsbekendtgørelse i høring.
Det foreslås heri, at aldersforskellen mellem forældre og barn på ansøgningstidspunktet hæves fra 40 til 42 år, og at varigheden af en godkendelse til adoption forlænges fra 3 til 4 år.
Det er vigtigt for Radikale Venstre, at det er barnets tarv, der her er afgørende, altså at barnet kommer til at leve sammen med forældre, som har en med andre forældre sammenlignelig alder.
Vi betragter det derfor som en imødekommelse af dette synspunkt, når det i forslaget til ændring af alderskravene, så aldersforskellen kan øges mellem barnet og de adopterende, samtidig foreslås, at der så ikke længere kan dispenseres fra aldersforskelskravene, hvis den ene ansøger er for gammel, mens den anden er noget yngre.
Det afgørende er her, at aldersforskellen mellem barnet og forældrene fastholdes på et rimeligt niveau.
Ældre ansøgere vil også fremover kunne godkendes til adoptionen.
Hvis de f.eks. er 45 år, når de søger om adoption, kan de godkendes til et barn fra 2 år.
Der er på verdensplan mange børn, som måske ikke er helt spæde, men som kan have gavn af at blive adopteret af forældre, der ønsker at tage børnene til sig og give dem en god opvækst.
Julie Skovsby (S), 2012-05-25:
Jeg er simpelt hen uenig i, at det var sådan en stor forskel, der var, med de regler for brugerbetaling, som den daværende regering og Dansk Folkeparti indførte.
De beregninger, vi havde,
viste, at det meget nemt og meget hurtigt kunne løbe op i samme beløb som for en adoption.
Jeg skal ikke komme med alle eksemplerne, der ligger, fra dengang vi behandlede både det ene og det andet lovforslag her i Folketinget, men det blev altså til mange, mange tusinde kroner, og det var kun pr. år, og når det så var over tre, at en behandling kunne vare, blev det altså til rigtig, rigtig mange penge.
Så derfor er det altså rigtig, rigtig mange penge.
Det er ikke nogen god grund til at sige, at det skal koste yderligere at få fertilitetsbehandling.
Mette Hjermind Dencker (DF), 2012-05-25:
Det er i forhold til brugerbetalingen.
Ordføreren nævner, at der er en kæmpestor forskel, i og med at man jo ikke ved, om det ved kunstig befrugtning bliver til noget.
Det er jeg sådan set enig i.
Men der er også en kæmpestor forskel på beløbene.
Da der var egenbetaling, var betalingen altså på 3.600-3.700 kr. for fertilitetsbehandling, og for adoption er den på 45.000 kr.
Så jeg vil høre: Hvad vil regeringen gøre for at harmonisere de to former for hjælp mod barnløshed?
Jeg vil gerne sige om godkendelsesproceduren, at i Dansk Folkeparti er vi meget åbne over for at se, om man kan forlænge perioden, så vi håber da, at ministeren vil indkalde os til forhandlinger, fordi det er vi klar til at kigge på.
Hvad angår fertilitetsspørgsmålet, har vi ikke på nuværende tidspunkt planer om at ændre de gældende regler.
Pernille Skipper (EL), 2012-05-25:
Tak for det.
Der er allerede blevet talt om, at der er sendt nogle nye regler i høring fra ministerens side, som hæver aldersgrænsen for, hvornår man kan adoptere et barn.
Det synes vi i Enhedslisten er positivt.
Det betyder desværre også, at dette beslutningsforslag, som vil hæve grænsen for adoption til 45 år, så det er identisk med aldersgrænsen for kunstig befrugtning, ikke giver så meget mening, efter at bekendtgørelsen er sendt i høring af ministeren.
I Enhedslisten vil vi meget gerne være med til at se på, hvordan vi kan udvide mulighederne for adoption, også når det kommer til adoptivforældrenes alder.
Vi mener dog, at det helt afgørende i en adoptionssag må være forældreevnen, og ikke hvor langt i livet man er kommet.
Vi så gerne alderen hævet, og vi så gerne flere dispensationsmuligheder, og derfor vil vi også meget gerne i udvalgsbehandlingen se mere på, hvordan reglerne eventuelt kunne blive ændret, ud over de positive ændringer, som ministeren allerede har sendt i høring.
Og det håber vi selvfølgelig at forslagsstillerne også gerne vil være med til.
Som sagt kan vi ikke stemme for forslaget, som det ligger nu, da man måske er kommet til at kløjes lidt i reglerne og der er sendt nogle ting i høring, siden forslaget blev fremsat – eller i hvert fald efter at man har opdaget det.
Men vi synes, der er nogle gode intentioner i det, og vi vil gerne være med til at se videre på det.
Tom Behnke (KF), 2012-05-25:
Hvis der var nogen, der var i tvivl, så er man i hvert fald ikke længere i tvivl om, at vi i Danmark lever længere og længere.
Nu har det været sagt otte gange, og det er jo sådan set fuldstændig rigtigt, og det er jo positivt og godt.
Og i takt med at vi lever længere og længere, er det selvfølgelig også rimeligt, at man får set på de spilleregler, vi har, hvor alder spiller ind, og det kan både gælde i forhold til efterlønsalder og folkepensionsalder, men det kan også være aldersgrænsen for, hvornår man har mulighed for at adoptere.
Vi er fra konservativ side helt enige i, at i takt med at vi får en længere og længere levetid, skal vi også have kigget på de her regler, og jeg synes sådan set, at det er rigtig godt, at man både i oppositionen og i regeringen og i alle partier er enige om, at vi skal have hævet den her aldersgrænse.
Så kan der være diskussion om, lige præcis hvor man så lander henne, men lad os se på det.
Vi støtter beslutningsforslaget her, ud fra den intention, der ligger i beslutningsforslaget, nemlig at vi ønsker at sætte aldersgrænsen op for, hvornår det er muligt at adoptere.
Det, man skal huske på, er, at uanset om vi nu lander på det forslag, som Dansk Folkeparti har fremsat, eller det bliver ministerens bekendtgørelse, så er det jo altså sådan, at det ikke kun er alder, der er et kriterium.
Man skal sådan set godkendes til adoption, og det er det første og det væsentligste, man skal se på.
Dernæst skal man selvfølgelig også være opmærksom på, at der er en maksimumsgrænse for aldersforskellen mellem adoptanten og det barn, der bliver adopteret, og det synes vi også der skal være.
Men man skal bare ikke glemme, at man under alle omstændigheder skal være fundet egnet til at adoptere.
Og så længe den regel er der, har vi som Konservative ingen problemer med, at vi sætter aldersgrænsen op – om det så er til de 42 eller 43 eller 45 år.
Vi støtter gerne Dansk Folkepartis beslutningsforslag om, at vi sætter den op til 45 år.
Thyra Frank (LA), 2012-05-25:
Som det fremgår af bemærkningerne til beslutningsforslaget, lever vi længere og får børn i en senere alder.
I dag er aldersgrænsen 40 år for adoption og 45 år for kunstig befrugtning.
I Liberal Alliance går vi ind for, at vi hæver aldersgrænsen for adoption.
Julie Skovsby (S), 2012-05-25:
Tak for det.
Det, som jeg gerne spørge Dansk Folkeparti om, er: Hvad er fru Mette Denckers holdning til godkendelsesperioden?
Når man har ansøgt om at blive adoptivforældre, og man er blevet godkendt, hvor lang tid skal den godkendelse så gælde?
Er det 3 år, som det er i dag,
eller mener Dansk Folkeparti, at det, som ministeren netop har sendt i høring, altså at man vil sige 4 år med mulighed forlængelse i 2 år, kunne være den rigtige vej at gå, sådan så folk faktisk kan være op til 48 år, inden de står med det her kære barn i hænderne, som de så længe har ønsket sig?
Hvad mener Dansk Folkeparti om det spørgsmål?
Så kunne jeg også godt spørge tænke mig at spørge fru Mette Dencker om, om Dansk Folkeparti mener, at det ville være ret og rimeligt at indføre brugerbetaling på fertilitetsområdet.
Pernille Skipper (EL), 2012-05-25:
Forslaget beder ministeren om at fremsætte et forslag, der hæver aldersgrænsen for adoption til 45 år, således at den bliver identisk med aldersgrænsen for kunstig befrugtning.
Så der er noget miskmask i lige præcis formuleringen af forslaget.
Men som sagt synes vi, at det er nogle positive intentioner, der ligger bag ved det, og vi vil gerne se på, når ministeren har lavet bekendtgørelsen færdig, om der er andet og yderligere, vi kan gøre i samarbejde for at gøre det nemmere og bedre at blive adoptivforældre i Danmark.
Mette Hjermind Dencker (DF), 2012-05-25:
Jeg kunne godt tænke mig at høre lidt om, hvilke regler, som forslaget tager udgangspunkt i, ordføreren for Enhedslisten mener er forkerte.
Pernille Skipper (EL), 2012-05-25:
Jeg har ikke udtalt mig om, hvem der er kommet først med sit forslag.
Ikke desto mindre er der tale om, at når man ændrer i en bekendtgørelse, er det noget, ministeren har bemyndigelse til at gøre, og dermed kan ministeren sådan set bare gøre det.
Men igen: Det er bestemt ikke nogen afvisning af intentionerne, og vi vil meget gerne være med til at se på, hvordan vi kan gøre reglerne endnu bedre.
Finn Sørensen (EL), 2012-05-29:
Jamen jeg takker meget for de positive udmeldinger.
Det får jeg sikkert lejlighed til flere gange her i løbet af eftermiddagen.
Men så er det, vi lige skal have afklaret grunden til, at man ikke kan støtte det.
Er det, fordi det går for langsomt med at få løst de 13 punkter, der er beskrevet her, eller er det, fordi man er for vidtgående i sine løsningsmodeller?
Eyvind Vesselbo (V), 2012-05-29:
Det, jeg sagde, opfattede ordføreren meget korrekt, for vi vil gerne arbejde med de her ting.
Derudover vil vi gerne have to områder mere med, nemlig børneområdet og ældreområdet.
Hvis Enhedslisten også vil være indstillet på det, tror jeg, at vi har en glorværdig fremtid for os på det her område.
Finn Sørensen (EL), 2012-05-29:
Så vil jeg da bare kvittere for den positive udmelding, der kom der, nemlig, at der er en tilkendegivelse af, sådan opfatter jeg det, at vi egentlig kan spare pengene til kommissionen – havde jeg nær sagt – og så gå i krig med de enkelte punkter, der er nævnt der, og eventuelt flere, i det omfang vi kan blive enige om det, og så få gang i noget udvalgsarbejde, som jo så kan udmønte sig i et beslutningsforslag eller lovforslag, der straks tager fat på de konkrete problemer.
Så hvis jeg forstod det rigtigt, synes jeg da, at det er en positiv udmelding fra ordføreren.
Finn Sørensen (EL), 2012-05-29:
Tak til ordføreren for de positive bemærkninger.
Det er jo så lidt svært at få opklaret, hvor langt den positive holdning strækker sig, altså, om den også strækker sig til nogle konkrete initiativer, fordi jeg skal være den sidste til at hive hr. Eyvind Vesselbo i frakkeskøderne, hvis det er sådan, at han vil løbe hurtigere end Enhedslisten.
Det er meget positivt, hvis hr. Eyvind Vesselbo vil det, og det vil vi selvfølgelig gerne samarbejde med hr. Eyvind Vesselbo om.
Jeg kan egentlig godt være enig i grundtanken om, hvorfor vi skal have alle de kommissioner, så lad os da se at få rettet tingene med det samme.
Det, jeg gerne spørge konkret om, er: Betyder det, at hr. Eyvind Vesselbo, for det var det eneste sådan nogenlunde konkrete i svaret, vil være med til at kigge på den problemstilling, der ligger i, at folk bliver frakendt deres ydelser, inden dommen er faldet, om jeg så må sige, altså, at vi ændrer en retstilstand der, sådan at folk ikke kan komme til at blive frakendt sociale ydelser eller tvunget til efterbetaling, før det er slået hug- og stikfast fast, at de har begået noget ulovligt?
Karen Hækkerup (S), 2012-05-29:
Der bliver spurgt til både det med bevisbyrden og det med det sociale bedrageri.
Med hensyn til det sociale bedrageri er det jo rigtigt, at regeringen følger en kurs, hvor vi rigtig gerne vil komme det sociale bedrageri til livs.
Det betyder ikke, at man, når man som borger er mistænkt for at have begået socialt bedrageri, så ikke skal have en retssikkerhed; der gælder der selvfølgelig altid en retssikkerhed.
Vi skal komme det sociale bedrageri til livs, men vi bliver i den forbindelse også nødt til at inddrage borgeren.
Så bliver jeg spurgt om det med bevisbyrden.
Der foreslås i bemærkningerne til beslutningsforslaget, at en social retssikkerhedskommission skal redegøre for det, der er fordelene, og det, der er ulemperne, ved den omvendte bevisbyrde, både i klagesystemet og ved domstolene i de sociale sager.
Det anføres, at borgeren i de sociale sager har bevisbyrden.
Men det følger imidlertid af retssikkerhedsloven, at myndighederne har ansvaret for, at en sag er tilstrækkeligt oplyst, så der kan træffes en konkret afgørelse.
På den måde skal man forstå at borgerne og kommunerne ikke er modparter.
Finn Sørensen (EL), 2012-05-29:
Tak til ministeren for svaret.
Det er jo noget, der kan være ødelæggende for en enlig mors økonomi.
Hun får godt nok pengene, men skaden er, om man så må sige, jo sket.
Det er da et helt grundlæggende problem – borgeren er stillet helt anderledes, end man er i det civile retssystem – og der var det bare jeg ville spørge ministeren: Hvilke initiativer er det, ministeren har sat i gang for at løse det problem?
Så må vi bagefter vende tilbage til alle de andre ting, der var, hvor jeg heller ikke hørte at der var blevet sat nogen konkrete initiativer i gang.
Jeg fik jo så opklaret, at det ikke er, fordi det er for vidtgående.
Det ville jo også være ærgerligt, fordi vi jo rent proforma stadig væk er enige om forslaget – det er vi vel, indtil man ligesom kommer med en anden udmelding.
Den er så kommet: Det går for langsomt.
Men skal det så forstås på den måde, at ordføreren og ordførerens parti vil komme med den samme melding som hr. Eyvind Vesselbo, nemlig at nu tager vi fat på de 13 punkter, der er beskrevet her, og ser, hvor langt vi kan komme med udmøntningen af konkrete løsninger på de enkelte punkter, og at det er et stykke arbejde, vi umiddelbart sætter i værk i Socialudvalget?
Så ser vi selvfølgelig, hvad der kan skabes flertal for osv.; det er jo spillets regler.
Men mener man stadig væk, at det er 13 gode punkter, og at vi derfor nu ikke kan vente på den langsommelige Enhedsliste, men vil se at komme gang med at få lavet nogle konkrete beslutningsforslag og lovforslag om de punkter – er det det?
Maja Panduro (S), 2012-05-29:
Jeg håber, at vi, når vi skal have høringen i Socialudvalget, kan få belyst de 13 punkter, som der ligger i Enhedslistens forslag her; og i øvrigt gerne flere punkter, så vi kan komme rigtig godt omkring, og så vi i vores daglige arbejde og i det store arbejde, vi i fællesskab står over for med socialformen og med de andre reformer, hele tiden har borgerens retssikkerhed i baghovedet og in mente.
Det tror jeg egentlig slet der kan være nogen tvivl om at vi vil have, især ikke, hvis hr. Finn Sørensen sidder med ved bordet.
Finn Sørensen (EL), 2012-05-29:
Nu er det jo sådan, at ordførerens parti i sin tid var medforslagsstiller på det her forslag, og så skal jeg bare ligesom have afklaret, om ordførerens parti stadig væk mener det, man skrev dengang.
Jeg ved ikke, om jeg forstår det, men jeg kan lytte mig til, at man så siger: Nej, vi skal ikke have en kommission.
Men der er jo to dele i det her: Der er en måde at arbejde med tingene på, forslaget er en kommission, og så er der et indhold i forslaget.
Og det er det sidste, jeg gerne vil have opklaret, altså om ordføreren og ordførerens parti stadig væk er enige i indholdet og i de løsninger, der peges på.
Hans Vestager (RV), 2012-05-29:
Sådan som jeg opfatter det, og som det er vores holdning, er det jo noget, som vi må afklare i en fælles drøftelse.
Det er vigtigt, at vi opnår en konsensus på det her område, sådan at der ikke opstår en konfrontation.
Jeg har jo hørt på ordførertalerne i dag, at dette med retssikkerheden, og at der skal være orden på området, er noget, som vi alle går ind for.
At sige nøjagtig, hvad man sådan konkret kan og ikke kan, allerede i dag, er derfor udtryk for en detaljeringsgrad, som jeg ikke er i stand til at anlægge.
Det er da kedeligt, at vi skal have så mange klagesager, og det er da også kedeligt, at der i lovgivningen er uklarheder, som først kan komme frem i det øjeblik, der klages over sagerne.
Finn Sørensen (EL), 2012-05-29:
Tak til ordføreren for de positive bemærkninger og de rosende ord om Enhedslistens vedholdenhed.
Der tænker jeg på de emner, som ordføreren lige selv nævnte.
Der ligger jo faktisk, som nogle har bemærket, en holdning til nogle løsninger, og man kan godt sige, at kommissoriet delvis er skrevet på forhånd.
Det skal jeg nok forklare senere.
Jeg vil spørge ordføreren, som jeg har spurgt de andre: Hvordan har ordføreren det så med de holdninger og forslag, der ligger i det her beslutningsforslag?
Er der nogen af dem, som er direkte afskrækkende, og hvortil ordføreren siger: Nej, sådan noget skal vi i hvert fald ikke have, det er ikke den måde, vi skal forbedre borgernes retsstilling på?