Flemming Møller Mortensen (S), 2010-02-04:
Jeg kan næsten ikke forstå det, der når mit øre, for det, hr. Per Ørum Jørgensen siger, er, at det her er kommunernes ansvar.
Ja, men hvem er det, der har lagt opgaven over til kommunerne?
Og hvad er det, Kommunernes Landsforening melder ud til regeringen og til alle mulige andre?
Det er: Den her opgave er svær; vi har fået et rigtig svært udgangspunkt fra amternes side, fordi vi kun har vejledende materiale.
De Konservative har siddet i regering, og Venstre og Konservative med støtte af Dansk Folkeparti har fuldstændig negligeret problemstillingen siden kommunalreformen, hvor alle har været fremme og sige, at det her er et kæmpeproblem.
Og vi, der bor på landet, har kunnet se konsekvenserne for § 3-jorden.
Så derfor er det helt urimeligt.
Jeg siger, og jeg har netop sagt, at Kommunernes Landsforening har vedkendt sig, at det er et stort problem, og at de ikke kan løfte opgaven, men hvad har regeringen gjort for at hjælpe dem?
Jeg kan stå her på talerstolen og indlede min tale med at spørge: Gad vide, hvilke argumenter miljøministeren og Venstres ordfører ville have fremført, hvis ikke der var sendt en pressemeddelelse ud fra Miljøministeriet i mandags imod det beslutningsforslag, jeg her fremsætter.
Det er ikke miljøministeren ubekendt, at Socialdemokraterne mener, at Venstre og Konservative igennem 8 år har misrøgtet de naturbeskyttede arealer i Danmark.
De arealer, som er dækket af naturbeskyttelseslovens § 3, er heder, moser, overdrev, strandenge m.m., altså helt særlige, værdifulde og desværre sjældne arealtyper, hvor netop betingelserne for liv og vækst for mange dyr og planter er til stede.
Hvad er det, vi gør i vores eget civiliserede Danmark?
Det, vi på Christiansborg har lavet love for at beskytte, viser sig slet ikke at være beskyttet.
Livsvilkårene for kirkeuglen, skovmåren, birkemusen, en tredjedel af vores fugle, haren, masser af planter, ja, jeg kunne desværre blive ved og ved, er så pressede, at de er på listen over truede eller stærkt truede arter i Danmark.
En af de allervæsentligste årsager hertil er, at de ikke kan finde plads eller ro, fordi deres hjem forsvinder eller forringes.
Danmark er et af de lande, som procentvis har allermindst natur.
Vi har til gengæld rigtig mange korn- og rapsmarker.
Disse marker er ikke natur, om end de er skønne og pæne at se på.
Hertil kræves god natur og sammenhængende natur, f.eks. heder og overdrev og moser.
Derfor har vi med naturbeskyttelsesloven ønsket at sikre netop disse arealer.
Vores forventninger og manges håb er, at der naturligvis er nogle til at passe på de fredede arealer, ligesom der på museerne er kustoder, som har styr på, at tingene er der, hvor de nu skal være, og at de er i en stand, som gør, at de også kan efterlades og overlades til kommende generationer.
Sådan er det altså ikke med § 3-arealerne.
Derfor kalder jeg det misrøgt og katastrofalt.
Miljøministeren har ikke overblik, kommunerne har ikke overblik, ingen har overblik.
De eneste, som de sidste mange år har gjort opmærksom herpå og til tider råbt meget højt, er de grønne organisationer og oppositionen.
Dog skal det nævnes, at Kommunernes Landsforening vedkender sig, at opgaven er for stor og kompleks, og at de derfor i mange tilfælde ikke magter at løfte den budte opgave, uden at de får en særlig hjælpende hånd.
Venstre og Konservative har de sidste 8 år ikke gjort noget som helst for § 3-arealerne, intet.
Den smule, der bliver gjort, målrettes elitenaturen, som er dér, hvor EU og FN kan komme og puste regeringen i nakken med dekreter og åbningsskrivelser.
Denne uge har dog bragt lidt nyt.
Negativ omtale fra international side, pres fra de hjemlige grønne organisationer samt en opposition, som i samråd og med fremsættelsen af beslutningsforslag synliggør og udstiller de ynkelige forhold i dagens Danmark får nu miljøministeren til at sige, at noget må gøres.
Det er en halv sejr, og jeg vil sige allerede efter den indledende debat, en trekvart sejr til de grønne organisationer og oppositionen.
Men det er endnu ikke en varm hjælpende hånd til de mange planter og dyrearter, som er truede i Danmark.
Vi kender alt for godt til syltekrukker her på Christiansborg, og forbliver den truede natur under krukkens låg ret meget længere, er der afgjort mange arter, som ikke overlever i Danmark.
Tag nu ansvar, regering, lad være med bare at stå og småsnakke.
Lyt efter, vedkend jer problemets omfang og gå til handling!
Økonomi og visse erhvervs særinteresser har alt for længe sat dagsordenen for Venstres, Konservatives og Dansk Folkepartis politik på det her område.
Men der er altså også her en håndsrækning til regeringen.
Så kom nu og tag fat.