Eigil Andersen (SF), 2010-06-22:
Mange har fulgt med i debatten om en forkortelse af dagpengeperioden fra 4 til 2 år.
Det er en forkortelse, som er blevet stemt igennem af de borgerlige partier, og som er dybt usolidarisk og dybt asocial.
Det er ikke de arbejdsløse, som er problemet; nej, problemet er, at arbejdsgiverne og det borgerlige flertal her i Folketinget – og det er inklusive Dansk Folkeparti – ikke vil skaffe job nok til de ledige.
For de fleste mennesker, som følger med i de her debatter, er det nemt at se, at forkortelsen af dagpengeperioden fra 4 til 2 år vil ramme tusindvis af mennesker.
Hvis reglen trådte i kraft nu, ville den ramme et sted mellem 10.000 og 13.000 ledige, der har fået dagpenge i 2 år, og det er i øvrigt et tal, som er stigende.
Dagens lovforslag er meget sværere at gennemskue for de fleste borgere, men det vil formentlig også ramme adskillige tusinde arbejdsløse, at man nu fremover skal have dobbelt så meget arbejde – 52 uger i stedet for 26 uger – inden for 3 år for at genoptjene retten til arbejdsløshedsdagpenge.
Ligesom det var i forbindelse med forkortelsen af dagpengeperioden, tegner beskæftigelsesministeren et meget rosenrødt billede, et skønmaleri, af, hvor få det her vil ramme.
Skønmaleriet minder om det idylliske billede, det idylliske maleri, af en hjort ved en lille sø i skoven, som vi alle sammen kender, og det er et maleri, som ånder fred og ro, men i den her sammenhæng er det falsk.
Virkeligheden er meget mere brutal, og det burde billedet derfor også være.
Sandheden er, at maleriet burde vise beskæftigelsesministeren, der sammen med Dansk Folkeparti kommer som en djævel og ødelægger tilværelsen for tusinder af arbejdsløse, trækker tæppet væk under de ledige og deres familier ved at kaste dem ud af dagpengesystemet, fordi de som nævnt fremover så skal have 52 ugers arbejde i stedet for 26 uger inden for 3 år for at genoptjene dagpengeretten.
Jeg tror, man sagtens kan forestille sig, at det her, når det om 2 år får praktisk virkning, måske vil ramme 5.000 eller 7.000 arbejdsløse, altså mange flere end det antal, som beskæftigelsesministeren gætter på.
Og det, der vil ske med de her måske 5.000 eller 7.000 arbejdsløse, er, at de fleste ikke engang vil have ret til kontanthjælp, men vil få en indtægt på 0 kr. pr. måned, fordi de har en ejerbolig eller en ægtefælle med en indtægt, og det betyder, at man altså som arbejdsløs bliver sendt ned ad en sliske og havner i økonomisk ruin og må gå fra hus og hjem.
Det er usolidarisk, uretfærdigt og umenneskeligt, og det vil vi naturligvis ikke medvirke til i SF.
Så kan man spørge: Hvem er det egentlig, det her vil ramme?
Det vil for at nævne et eksempel ramme tusinder af arbejdere inden for anlæg og byggeri, som har meget svært ved at opfylde det her fordoblede beskæftigelseskrav på grund af de økonomiske konjunkturer, som vi alle sammen ved svinger op og ned; en del af dem har simpelt hen lange perioder, hvor de desværre er fyrede, og hvor de altså ikke har arbejdstimer.
De samme bygge- og anlægsarbejdere må også slås med vejrguderne, fordi de er afskåret fra at arbejde i dårligt vejr, og det får man så vejrligsdagpenge for, men man har ingen arbejdstimer de dage, og det bidrager yderligere til, at man som bygge- og anlægsarbejder har store vanskeligheder med at opfylde det nye beskæftigelseskrav på 52 uger.
De kæmper altså for en fast plads på arbejdsmarkedet.
Nu bliver de så straffet af Dansk Folkeparti, Radikale, Venstre og Konservative, ved at mange flere af dem end hidtil vil miste deres dagpengeret, på trods af at de altså gør en kæmpe indsats for at bide sig fast på arbejdsmarkedet.
Som et tredje eksempel kan nævnes, at det fordoblede beskæftigelseskrav også vil ramme mange kunstnere, for hvem det kun i visse perioder kan lykkes at blive hyret til opgaver.
Og de nye regler vil for at nævne et fjerde eksempel også ramme dem, der i en tid med stor arbejdsløshed er henvist til at skulle nøjes med at være ansat i korte perioder på diverse projekter.
Sammen med halveringen af dagpengeperioden er det her lovforslag ikke bare et angreb på de arbejdsløse; det er også et bevidst og erklæret angreb fra borgerlig side på hele fagbevægelsen og på det fleksible danske arbejdsmarked.
Målet med dagpengeangrebet er ikke bare at spare penge på at smide arbejdsløse ud af a-kasserne, men det er nok så meget at presse langt flere ledige ud i et omfattende løntrykkeri og en jagt på alskens arbejde.
Det borgerlige mål er simpelt hen, at langt flere arbejdsløse skal presses til at sætte deres arbejdskraft væsentlig billigere til salg.
I SF er vi som nævnt ikke enige med ministeren i, at forslaget vil ramme få arbejdsløse og så alligevel bidrage så markant til at forbedre de offentlige finanser.
Begge dele forudsætter nemlig, at der vil blive skabt et endog meget omfattende løntrykkeri, og at dette pres på lønudviklingen vil medføre nye lavtlønsjob i stort omfang, og det finder vi heldigvis ikke realistisk på det danske arbejdsmarked.
Derfor er det vores vurdering, at forslaget ikke vil give regeringen den økonomiske gevinst, som den regner med, men at forslaget til gengæld vil skubbe langt flere arbejdsløse ud af dagpengesystemet, end regeringen forudsætter, som nævnt typisk uden kontanthjælp, hvor man så ender med at skulle leve for 0 kr. pr. måned, hvilket selvfølgelig er en umulighed.
Men ligesom det gjaldt med forslaget om at forkorte dagpengeperioden fra 4 til 2 år, er der kun én rigtig trøst for de mange mennesker, som er modstandere af det her forslag.
Trøsten er, at der går 2 år, inden de første mister retten til fortsat at få dagpenge på grund af det fordoblede beskæftigelseskrav, og inden de 2 år er gået, skal vi altså have et folketingsvalg, det står fuldstændig fast, for det siger grundloven.
Og det betyder, at det enkelte menneske i Danmark, den enkelte vælger, gennem sin stemme kan vise, om han eller hun støtter det borgerlige nedskæringsfelttog vendt mod almindelige mennesker, mod almindelige familier, eller om man ønsker at holde fast på de principper om et økonomisk sikkerhedsnet for arbejdsløse, som vi kender i dag.
Det er det, som den enkelte kan tage stilling til i stemmeboksen.
SF vil slås for, at denne besparelse på dagpengeområdet bliver annulleret, og at pengene føres tilbage til området, og vi vil så i en regeringsposition medvirke til at indbyde til trepartsforhandlinger, som det også er blevet nævnt af den socialdemokratiske ordfører, og udgangspunktet for de forhandlinger vil efter vores mening blive at genindføre de nuværende optjeningsregler.