Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-04-26:
I Alternativet bakker vi meget op om det indre marked og den fri bevægelighed, som vi ser som hjørnesten i Det Europæiske Fællesskab; det er noget, vi skal passe på.
Men når det er sagt, er vi i Alternativet meget fokuserede på, at vi har tre bundlinjer, der skal være i balance: den sociale, den økonomiske og selvfølgelig den miljømæssige.
Vi har desværre set, at der har været et alt for stort fokus på den økonomiske bundlinje i det europæiske samarbejde på det indre marked og i forhold til den fri bevægelighed.
Så der er et behov for, at vi får et langt større fokus også på den sociale bundlinje.
Derfor er vi glade for de her to beslutningsforslag fra Enhedslisten, som pålægger regeringen at arbejde for, at medlemslandenes nationale kompetencer sikres på vigtige områder som lønbestemmelse og arbejdsvilkår i forbindelse med revideringen af udstationeringsdirektivet samt den her tilførelse af en social protokol til Lissabontraktaten.
Vi mener, at disse to tiltag er vigtige værktøjer i kampen mod social dumping og værktøjer, som også den europæiske fagbevægelse jo i flere år har understreget vigtigheden af.
Så kan vi sikre, at faglige og sociale rettigheder ikke er underordnet økonomiske friheder, og at man får lige løn for det lige arbejde, og sikre bl.a. fagforeningernes strejkeret.
Enhedslisten skriver i beslutningsforslag B 171, hvordan EU-Domstolen har skabt problemer med sine indgreb i konfliktretten og i medlemslandenes ret til at beskytte sig imod social dumping.
Det skal understreges, at vi i Alternativet også finder disse domme stærkt problematiske, og det viser med tydelighed behovet for en revidering af udstationeringsdirektivet.
Men det er vigtigt i de her diskussioner også at have for øje, hvorfor disse problematiske domme kommer.
EU-Domstolen skal jo fortolke EU-lovgivning, og når disse problematiske domme kommer, er det ofte, fordi Kommissionen, Europa-Parlamentet og medlemslandene ikke har været gode nok til at præcisere formuleringer i eksempelvis direktiverne.
Så det er altså ikke altid hos EU-Domstolen, at hunden ligger begravet.
EU-Domstolen agerer jo ud fra det handlerum, som lovgiverne i form af Europa-Parlamentet og medlemsstaterne efterlader i form af upræcise vendinger, når man i forhandlingssituationer ikke formår at blive enige om præcise definitioner.
Så det er vigtigt, at vi ikke bare giver EU-institutionerne skylden, når der kommer afgørelser fra EU-Domstolen, som vi ikke bryder os om, da vi fra medlemsstaternes side ofte i høj grad selv er med til at skabe disse situationer.
Det er, når vi giver EU-institutionerne skylden for situationer, som vi fra medlemsstaternes side i høj grad er med til skabe, at vi også er med til at skabe en unødvendig skepsis, set med vores øjne, over for det europæiske samarbejde.
Men det viser vigtigheden af, at man fra regeringens side skal være meget påpasselig i forhandlingerne af revisionen af udstationeringsdirektivet og få det præcist skrevet ind, at eksempelvis definitionen af lønbestemmelser skal være national kompetence, og at strejkeretten for fagforeningerne skal sikres.
Så der er lige den her lille ting, som vi håber, at vi sammen kan arbejde med i forbindelse med arbejdet med beslutningsforslaget, og ellers er vi meget positive over for både B 171 og B 172.