Anne Baastrup (SF), 2013-05-03:
Tak, hr. formand.
Tilbage i december 2012 kom forskellige handicaporganisationer med et i mine øjne ganske glimrende forslag, nemlig at man skulle se på muligheden for at give opsættende virkning.
Kommunen træffer en afgørelse, sagen bliver omgjort i det sociale nævn, kommunen anker, og så går sagen videre til Ankestyrelsen, og så tager det rigtig, rigtig lang tid.
Og så kommer Ankestyrelsen med en afgørelse, hvor borgeren får ret.
Man kunne så vælge at følge handicaporganisationernes bud på at løse den konflikt for den enkelte borger.
Det, vi i stedet for fra regeringens side har gjort, er at fjerne kommunens mulighed for at anke en omgørelse, og det tror jeg på sigt er langt bedre: Kommunen træffer en afgørelse, og man kan så anke direkte til Ankestyrelsen.
Samtidig giver vi så også Ankestyrelsen mulighed for at vide, præcis hvad det er for nogle kommuner, der har en udfordring i deres afgørelsers rigtighed.
Derfor tror jeg, at vi på sigt får et langt mere rigtigt system, og jeg tror, at kommunerne i langt højere grad får sikkerhed for, at hvis de kunne finde på at træffe en afgørelse, som prøver lovgivningen lige ud til kanten, så opdager Ankestyrelsen det, og så får de råd og vejledning.
Så ved vi også, at statsforvaltningen kan pålægge en bøde, hvis man kan se, det er en bevidst beslutning fra kommunalbestyrelsens side, altså at den hele tiden skal afprøve på den anden side af lovgivningen.
Derfor tror jeg, at vi på sigt vil få langt flere rigtige afgørelser fra kommunernes side.
Det kan godt være, det tager lidt tid, før det går op for kommunerne, at Ankestyrelsen nu er inde over det med det samme, men med den måde, som jeg kan se vi har planlagt at gennemføre Ankestyrelsens arbejdstilrettelæggelse på, vil der jo relativt hurtigt kunne blive scannet, i forhold til hvad det er for nogle kommuner, der hele tiden går til kanten, og de kommuner vil så få en ganske massiv vejledning – det bliver så fra Aalborg: Her har I en udfordring, og vi vil ikke fremover vil se den her type af afgørelser, hvor I i et forsøg på måske at udsætte nogle udgifter, træffer ikkekorrekte afgørelser.
Så jeg tror, at den måde, vi løser problemet på, er bedre og mere fremadrettet end den måde, som Enhedslistens meget, meget sympatiske forslag lægger op til.
Jeg er da heller ikke et sekund i tvivl om, at Enhedslistens forslag bygger på den gamle udfordring, vi havde, hvor en nævnsafgørelse tog 1-2 år, og så gik der så 1-1½ år, før Ankestyrelsen traf den endelige afgørelse, der omgjorde nævnsafgørelsen.
Det tog lidt lang tid, før de fandt ud af, at de vistnok havde fået en besked fra nævnet.
Hele det der rod har vi nu med det nye enstrengede system gjort op med.
Og så må vi så også forvente, at kommunerne med den højere grad af vejledning, som de får, og når de der mere principielle afgørelser kommer ud noget hurtigere, kan træffe den rigtige afgørelse på det rigtige tidspunkt.
For det, der er helt afgørende for os alle, er jo, at den borger, som har brug for en ydelse, har ret til at få den og har ret til, hvis kommunen træffer en forkert afgørelse, at få en hurtig rigtig afgørelse fra Ankestyrelsen.
Så jeg har dyb sympati for Enhedslistens forslag, jeg tror blot, at den model flytter fokus fra at få kommunerne til at træffe de rigtige afgørelser til at koncentrere sig om, at det er Ankestyrelsen, der kommer til at bestemme det hele.
Jeg ville i hvert aldrig nogen sinde, hvis jeg fik en henvendelse fra et menneske med et handicap, som var utilfreds med den her afgørelse,
foreslå den pågældende at gå ind i en dialog med kommunen om, om man ikke kan gøre noget andet.
Vi får etableret et klagesystem, som gør, at alt kommer til at foregå i Aalborg; alle afgørelser, hvis man som borger er bare en lille smule utilfreds, bliver truffet i Aalborg, og det tror jeg vil skævvride hele vores kommunale struktur, så derfor ville jeg samlet set være bekymret for, at man lavede den her type af automatisk opsættende virkning.