Per Clausen (EL), 2007-02-20:
Det har på mange måder været en udmærket og spændende debat, der har været i dag, selv om jeg nok tror, at den konservative ordfører, hr. Per Ørum Jørgensen, var lidt for optimistisk, da han sagde, at vedtagelsen af det her forslag kunne sætte spørgsmålstegn ved Danmarks medlemskab af EU.
Jeg kan forsikre Folketinget, og hvem der ellers måtte være interesseret i det, om, at det ikke har været baggrunden for at fremsætte det her forslag, at det skulle kunne få Danmark ud af EU.
I virkeligheden er det vel sådan, at vi med en vedtagelse af det her forslag og en efterfølgende reaktion fra EU's side, som var den, Socialdemokraterne gav udtryk for i dag, kan risikere, at det medvirker til at udsætte den dag, hvor Danmark kommer ud af EU.
For et væsentligt kritikpunkt af EU ville så falde bort eller i hvert fald ikke fremstå særlig indlysende.
Så det har ikke været hensigten.
Det har selvfølgelig også været en spændende debat, fordi der nu er bred tilslutning til, at der skal gennemføres uafhængige juridiske undersøgelser af Danmarks forhold til EU.
Når jeg tænker på alle de gange, hr. Keld Albrechtsen i sin tid som EU-ordfører for Enhedslisten har foreslået det og fået det afvist, ville han i hvert fald i dag glæde sig over, at man nu har indset, at der er behov for uafhængige juridiske undersøgelser.
Så er der selvfølgelig det afgørende problem, nemlig hvordan man får en uafhængig juridisk undersøgelse, som er i stand til at forudse, hvordan EF-Domstolen i sidste ende vil afgøre en sag.
Det kan nok være kompliceret, men det må vi se på i det videre udvalgsarbejde.
Set fra mit synspunkt er sagen også interessant forstået på den måde, at det ikke var min plan, da jeg kom i Folketinget, at jeg i løbet af de første 2 år som medlem af Folketinget to gange skulle fremsætte et beslutningsforslag om, at man skulle gøre en ekstraordinær indsats for at få vedtaget et konservativt forslag om et ernæringsmærke.
Oven i købet har min entusiasme været så stor, at jeg har fremsat forslag om to forskellige ernæringsmærker.
Jeg vil dog sige, at om ikke andet har ernæringsmærkerne nok vundet i kvalitet på grund af den lidt langsommelige proces, og det kan selvfølgelig være et argument for, at det ikke altid har været spildt.
For ellers havde der selvfølgelig også været en diskussion om ernæringsmærket; om det overhovedet havde nogen mening og nogen betydning.
Det har ikke været meget inde i debatten i dag, fordi det ligesom er erkendt, at vi faktisk står i den situation, at selv om vi betragter os selv som bevidste forbrugere, der som regel, når vi køber noget usundt, godt ved, at det er usundt, så er der i den måde, man emballerer på, den måde, man markedsfører og laver reklamer for produkter på i Danmark, en tendens til, at man fremstiller usunde produkter som sunde.
Fttmo055.fm Page 4057 Friday, June 15, 2007 1:58 PM
Lad mig tage bare et enkelt eksempel: Morgenmadsprodukter bliver beskrevet som både fiberholdige og sunde og nærmest slankende, og hvis man undersøger, hvad der er i dem, viser det sig, at man ifølge ministerens sidste nye forslag til, hvordan et ernæringsmærke skal være skruet sammen, ville få at vide, at det var noget af det, man skulle spise mindre af eller måske endda mindst af.
Det er også en af grundene til, at det trods alt, selv om man, hvis man studerer, hvad der står på deklarationen osv., nok kunne finde ud af, hvad der er galt, ville være fornuftigt at få et ernæringsmærke, som gjorde det nemt og enkelt for folk at vælge om ikke rigtigt, så i hvert fald mere rigtigt, end de vælger i dag.
Diskussionen i dag afslører i hvert fald tilsyneladende, at mediernes foromtaler og forskræp ikke har været fuldstændig forkerte, nemlig at der ville være et flertal i Folketinget for det forslag, som Enhedslisten har fremsat, et forslag, der sikrer, at man tager skridt til at få etableret et nationalt mærke.
Det skyldes faktisk ikke, at Enhedslisten har noget imod, at der kommer et europæisk mærke eller for den sags skyld et globalt mærke, men bare, at vi må erkende, også ud fra de svar, vi har fået af ministeren, at det nok har lange udsigter, før man kan få nogen former for internationalt mærke.
Det er der sådan set ingen tvivl om, for de mente jo noget andet, da vi sidst behandlede et nogenlunde tilsvarende forslag.
Det kan skyldes, at man har tænkt lidt over den krise, som hele EU-projektet er kommet i i befolkningerne, fordi der mange steder er den grundopfattelse, at EU udelukkende fokuserer på markedskræfter og muligheder for at tjene penge.
Det kan være det, man forsøger at reparere på, ganske vist iklædt nogle besværgelser om, at der har været et EU tidligere, som Socialdemokraterne elskede, og som ikke havde det som udgangspunkt.
Men her forsøger Socialdemokraterne at reparere på det i overensstemmelse med den helt traditionelle socialdemokratisk måde, altså at reparere så godt man kan på skaderne, for radikale brud med fejludviklinger i historien er man ikke meget for.
Jeg synes da, man skal rose Socialdemokraterne for, at de trods alt forsøger at reparere på skaderne.
Men efter en grundig diskussion er vi nået frem til, at det har et seriøst indhold, og man kan sige, at når de konservative ministre holder fast i det over så lang en periode, er det vel, fordi sagen også har substans, for det har jo ikke været nogen sejrrig march, hvad angår ernæringsmærkerne.
Men jeg vil da ikke undlade at sige, at meget afgørende for, at Enhedslisten fremsatte det her forslag, også var, at vi faktisk for et par måneder siden havde nogle meget klare tilkendegivelser fra Socialdemokraterne om, at man nu mente, at tiden var inde til at gå foran og prøve at udfordre og være aktivistisk, eller hvilke omskrivninger man nu skal bruge, i forhold til EU-retten.
Vi tænkte, at vi gerne, da Socialdemokraterne ikke selv fik taget sig sammen til at skrive et beslutningsforslag, så vi kunne tage stilling til det i salen, ville udføre dette arbejde.
Vi havde selvfølgelig to muligheder.
Enten ville det falde ud på den måde, at Socialdemokraterne ville ende med alligevel at være imod det, og så kunne vi hygge os med at læse op af citater fra socialdemokratiske ordførere her i Folketingssalen og så drille dem lidt med det – og man kan se, at Dansk Folkeparti og måske også et enkelt medlem af Enhedslisten i dag synes, at det ville være sjovt at drille Socialdemokraterne.
Eller også kunne man holde fast ved den linje, som man har valgt i den her sag, og det synes jeg er godt.
Det er klart, at vi selvfølgelig nu skal i gang med et grundigt udvalgsarbejde, og det skal i hvert fald tage så lang tid, at Dansk Folkeparti kan få sikkerhed for, at der ikke er noget håb om, at branchen af sig selv gør noget på det her område.
Derfor bliver der også tid til at føre mange fine juridiske diskussioner.
Skulle det ende med, at Det Radikale Venstre også på baggrund af det kommer så meget i tvivl om regeringens tolkning af EU-juraen, at de kan stemme for det her forslag, er det bare endnu bedre.
Til allersidst vil jeg sige: Der foreligger jo også den mulighed – det ville jeg da ikke have noget imod – at den branche, som i over 2 år har holdt skiftende familie- og forbrugerministre for nar ved hele tiden at finde på nye argumenter for, hvorfor man ikke lige ville have det ernæringsmærke, man så havde fundet på, og som i virkeFttmo055.fm Page 4058 Friday, June 15, 2007 1:58 PM ligheden altid har brugt EU-reglerne som en dårlig undskyldning, under de nuværende politiske omstændigheder besinder sig og viser en lille smule forståelse for, at det i virkeligheden nok var bedst for dem selv at acceptere det ernæringsmærke, som den konservative minister har fremlagt, og indgå en aftale om, at det bruger vi alle. Hvis det skete, ville det jo være et udtryk for, at en aktivistisk politik, som også rettede sig aktivistisk i forhold til EU-systemet, kunne give resultat meget hurtigere, fordi det også giver et resultat i Danmark.
Det kunne måske være inspiration for politiske kræfter, forbrugerorganisationer og andre i andre europæiske lande, så man får etableret tilsvarende ordninger også der.
Og så kan det jo være, at det at fremsætte det her forslag faktisk får den konsekvens, at vi får et EU-mærke tidligere, end vi ellers ville have fået det.
Det ville jeg kun være glad for af hensyn til forbrugerne, selv om man kan sige, at hver gang EU gør noget godt og konstruktivt, er det jo ikke nyttigt for den generelle opgave, som vi har med at afsløre, at EU, når det kommer til stykket, kun varetager EU's, det indre markeds og de store erhvervsvirksomheders interesser.