Holger K. Nielsen (SF), 2011-03-18:
Her i det her forår er der gået en bølge af folkelige oprør igennem den arabiske verden.
Det er blevet kaldt det arabiske forår.
Det startede med Tunesien, så kom Egypten, og det arabiske forår var også på vej i Libyen.
Sådan skulle det ikke være.
Libyens enehersker, Muammar Gaddafi, ønskede ikke den udvikling, men startede på brutal vis angreb på sin egen befolkning.
De libyske oprørere har udvist et fantastisk stort mod.
De har udvist en stædighed, som vi må beundre, men de har ikke i længden kunnet holde stand.
Og med en galning som Gaddafi ved magten i Libyen står vi over for en humanitær katastrofe, hvis vi ikke griber ind.
Dette har været SF's fokus i alt det her.
Vi vil ikke passivt se på, at befolkningen slagtes ned lige uden for Europas dør.
Vi vil ikke se på, at vi igen oplever et Rwanda, hvor verdenssamfundet vender det blinde øje til, når vi oplever overgreb på og forbrydelser mod menneskeheden.
Det vil vi ikke passivt se på.
Derfor er det positivt, at FN i går aftes blev enig om en resolution, som bemyndiger verdenssamfundet til at gribe ind.
Det var epokegørende, at denne FN-beslutning blev truffet i går aftes.
Det var for sent, men det var ikke desto mindre epokegørende, og det er rigtigt, at Danmark skal deltage.
Det bakker vi fra SF's side utvetydigt op bag.
Det er klart, at der kan stilles mange spørgsmål: Er det tilstrækkeligt med den her flyoperation, det, nogle har kaldt et flyveforbud-plus, som ligger i FN-resolutionen, og som også ligger i regeringens beslutningsforslag?
Er det for sent?
Det er det muligvis.
Det er muligvis også utilstrækkeligt.
Det er muligt, at der bliver behov for yderligere tiltag på jorden.
Her vil jeg godt sige, at hvis det er tilfældet, vil vi ikke afvise det.
For os er det altafgørende, at man får reddet civilbefolkningen fra den massakre, som den vil blive udsat for, hvis der ikke sker noget.
Og det er altafgørende, at der bliver sendt et signal til resten af den arabiske verden om, at dette arabiske forår ikke skal knuses af diktatorer som Gaddafi, og at de kan fortsætte denne positive demokratiske udvikling i Nordafrika og i den arabiske verden.
Det er klart, at man kan spørge om, hvad der skal ske bagefter.
Der vil naturligvis blive en form for politisk proces – forhåbentlig en våbenhvile og på en eller anden måde en fredsaftale – forhåbentlig vil Gaddafi på et tidspunkt blive væltet, men det skal være libyernes eget værk.
Det er en vigtig forudsætning for FN-resolutionen og også for det, vi beslutter i dag.
Vi beslutter at sætte dansk militærmagt bag en resolution, der skal beskytte civilbefolkningen.
Jeg håber på, at det kan føre til en udvikling, hvor man gør op med Gaddafis despoti, men det er libyernes eget værk at gøre det.
Det er ikke os, der skal det.
Derfor er det vigtigt at få sagt, at der ikke er tale om en form for vestlig intervention i Libyen, i den forstand at vi skal ind og bestemme, hvad der skal ske i Libyen.
Der er tale om, at vi går ind med en humanitær intervention for at redde den libyske civilbefolkning, som i modsat fald risikerer at blive massakreret af en gal despot.
Vi står bag det her.
Vi mener, at det er rigtigt håndteret.
Regeringen har måske ikke været så hurtig, som vi kunne have ønsket os, men alt i alt stor ros til regeringen og udenrigsministeren for det arbejde, der er gjort.
Som sagt bakker vi op om det.