Finn Sørensen (EL), 2016-02-11:
Tak for ordførertalen, og igen tak for en konstruktiv tilgang.
Nu er vi helt oppe på to ordførere, der forholder sig til, hvad der står i forslaget, så det går stærkt fremad, må jeg sige.
Det er rigtig godt.
For mig lyder det umiddelbart, som om vi er enige, for Enhedslisten er jo enig i, at det må være op til den enkelte kommune at tage stilling til, om private leverandører skal inddrages i ældreplejen.
Det skulle gerne fremgå tydeligt af bemærkningerne.
Det er i hvert fald et synspunkt, vi har haft i meget, meget lang tid, og vi har også stillet forslag om det ved andre lejligheder.
Det her med det midlertidige stop er jo så dikteret af den situation, vi er i.
Det er derfor, vi fremsætter det her forslag, vel vidende at der så er uenighed om, hvordan det skal være bagefter.
Men vi er nødt til at få ryddet op i det, og hvis ordføreren er enig i det, synes jeg da, at vi skal prøve at arbejde videre med en beretning i udvalget og så se, om vi eventuelt kunne være i stand til at samle lidt flere end tre partier.
Så vil vi da i hvert fald have præsenteret et fælles synspunkt.
Så skal det forstås på den måde, at ordføreren er parat til, at vi prøver at arbejde med en fælles beretning, som det lyder til at vi kan få Alternativet med på?
Og tak for debatten.
Den har jo været god, for så vidt som der ikke har været nogen heroppe og sige, at der ikke er noget problem – at det ikke er et problem med de her konkurser, og at der ikke skal gøres noget ved det.
Så vi har ikke decideret fået skældud for at fremsætte forslaget, og det er vi da glade for.
En særlig tak til ordførerne for SF og Alternativet, fordi de rent faktisk forholder sig til det, forslaget går ud på, mens alle de andre ordførere sådan set ikke har forsøgt på det, men på noget andet.
Forslaget går jo ud på at indføre et midlertidigt stop for den tvangsprivatisering, som vi har i lovgivningen i dag, sådan at vi kan få ordentligt styr på området.
Baggrunden er selvfølgelig de mange konkurser, der har fundet sted inden for de sidste 3-4 år – deromkring – som jo har medført, at op imod 8.000 borgere er blevet berørt.
Pludselig har de skullet påtvinges et skift af leverandør med al den uro, der følger af det.
Det er også gået ud over mindst 700 ansatte – det er i hvert fald det, som FOA har talt op – hvoraf nogle er kommet i en ret alvorlig klemme, skal det lige siges, fordi de har mistet deres job hos den private leverandør, men kommunen tør ikke overtage dem på grund af nogle finurligheder i lovgivningen om virksomhedsoverdragelse.
Det er jo et selvstændigt problem, som vi også skal have gjort noget ved.
Og så har det ikke mindst generet, for at sige det mildt, en række kommuner, der i huj og hast har skullet stable en erstatning på benene for den private leverandør, der nu har drejet nøglen om, med dertil hørende ekstraomkostninger.
Jeg erkender, at der ikke er noget fuldt overblik over, hvor store de omkostninger har været.
Det svarer ministeren at man ikke kan give.
Men jeg tror, at det har været en ret dyr affære, hvis man får talt det hele sammen.
Man kan jo bruge Kolding Kommune som eksempel, hvor kommunen selv sagde, at når man regnede det hele med – plus og minus – var der altså en meromkostning for Kolding Kommune på 14 mio. kr. i kraft af konkurserne.
Jeg synes, vores forslag er nødvendigt, fordi der jo ikke er styr på tingene endnu.
Det erkender faktisk de fleste af de ordførere, der har været heroppe, og det viser sig jo også af de redegørelser, vi har fået fra ministeren, og den undersøgelse, som f.eks. bladet Kommunen har gennemført, hvor de har ringet rundt til alle kommuner og fundet det svar, at 86 pct. af kommunerne bruger private udbydere af hjemmehjælp eller ældrepleje, og at 59 pct. af de kommuner har oplevet en konkurs.
Men stadig væk er det altså sådan, at det kun er 54 pct. af de kommuner, der bruger private udbydere, der har en beredskabsplan for, hvordan man håndterer det, ligesom det jo også er kommet frem – som det også er sagt fra talerstolen – at der er meget store forskelle på, hvilke krav man stiller til de private leverandører i udbudsprocessen, og i allerhøjeste grad også forskel på, om de krav, man stiller, reelt kan minimere faren for konkurser.
Det er jo baggrunden for, at vi fremsætter forslaget om et midlertidigt stop, indtil man får styr på tingene.
Som ordførerne fra SF og Alternativet har bemærket, tages der ikke i selve beslutningsforslaget – altså det, man skal stemme om – stilling til, hvad der skal ske, når det midlertidige stop ophører.
Der ved vi udmærket godt at vi har en klar uenighed her i Folketinget.
Vi skal lade være med at tvinge kommunerne til at privatisere ældreplejen.
Det må være op til den enkelte kommunalbestyrelse at tage stilling til, om det nu er en god idé i deres kommune.
Hvis man endelig skal tale om forskelligheder kommunerne imellem, var det vel den bedste måde at sikre, at kommunerne havde mulighed for at tage højde for de forskelligheder, på.
For det første er de jo meget generelle.
For det andet er de jo heller ikke bindende for kommunerne eller for den sags skyld for virksomhederne.
Der er ligesom ikke noget forsøg fra Dansk Industris side eller Dansk Erhvervs side på at binde leverandørerne til en ganske bestemt måde at afgive tilbud på, ligesom der indtil nu heller ikke har været en vilje i Folketinget til at forholde sig konkret til den problemstilling.
Så vi synes slet ikke, vi er i mål med hele denne problematik – derfor vores forslag.
Så bliver der spurgt, hvad de økonomiske konsekvenser er.
Det kunne vi selvfølgelig godt have skrevet noget om.
Det ville blive meget kort.
Der er ingen – eller i bedste fald positive – økonomiske konsekvenser for kommunerne.
Det her forslag vil ikke komme til at ramme nogen virksomheder, for de har indgået en kontrakt, og den respekterer vi, og så ved virksomhederne, at hvis der er et midlertidigt stop for privatiseringen, når den kontrakt udløber, så udløber deres aftale.
Det adskiller sig egentlig ikke fra den situation, virksomheden i øvrigt er i.
Så der vil ikke være tale om, at man skal ud at betale erstatning til nogle virksomheder.
Der vil heller ikke være tale om, at nogen borgere kommer i klemme, for kommunerne ved jo, hvornår de forskellige kontrakter udløber, og så har kommunen mulighed for at tage højde for den situation i god tid – i modsætning til den situation, de kommer i i dag, hvor de med få timers varsel kan blive udsat for en meddelelse om, at nu har hjemmehjælpsleverandøren drejet nøglen om.
Jeg kan ikke sådan helt frigøre mig for en opfattelse af, at der blandt de partier, der blankt afviser det her forslag, er en større hensyntagen til de private virksomheder og deres muligheder for at tjene nogle penge til nogle private aktionærer, end der er til borgernes velfærd og til kommunernes mulighed for at udøve ældreplejen på den mest forsvarlige måde, så der hele tiden er den forsyningssikkerhed, som der bør være i den her situation.
Så Enhedslistens standpunkt, når vi skal diskutere, hvad der skal træde i stedet for den gældende lovgivning, er, at vi skal ophæve privatiseringstvangen.
Til gengæld mener vi også – hvilket andre ordførere måske også er modtagelige for en snak om – at hvis det er sådan, at kommunerne vælger at privatisere så følsomme områder som ældreplejen og for den sags skyld andre velfærdsopgaver, så er vi nødt til fra lovgiverside i lyset af de erfaringer, vi har med det her, at sige til kommunerne, at så er der nogle bestemte ting, de skal sikre i de kontrakter, så det offentlige og dermed skatteyderne ikke risikerer at komme i de situationer, som vi har set her.
Men altså, tak for debatten.
Men jeg tror, alle er klar over – og det tror jeg også alle er indstillet på – at der ikke bliver sat punktum for den med det her.
Så jeg ser frem til, at vi arbejder videre med hele det her spørgsmål.
I første omgang ser jeg især frem til, at vi måske sammen med SF og Alternativet kan nå frem til et bud på en beretning eller i hvert fald nogle pejlemærker for, hvordan der bør arbejdes med det.