runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 2009-03-27:
Jeg vil også starte her som med det forrige forslag med at takke ordførerne for den positive modtagelse af forslaget.
Det er glædeligt, at der er så bred opbakning til at forenkle reglerne om adgang til at videregive personoplysninger inden for den offentlige forvaltning.
Høringer om lovforslaget har jo også vist, at der er et klart ønske om, at der skal gælde samme adgang til at udveksle personoplysninger, uafhængig af hvilken måde udviklingen sker på, herunder om det sker elektronisk eller manuelt.
Det tages der nu hånd om med forslaget.
Når det gælder dette spørgsmål, er der jo, som vi også har skrevet i lovforslaget, i dag en vis forskel mellem de regler, der findes i forvaltningsloven, og de regler, der følger af persondataloven.
Med det her forslag fjerner vi den forskel.
Der indføres en ordning, hvorefter der, som udvalget også har anbefalet, kan ske en manuel videregivelse af personoplysninger på områder af samme omfang, som allerede gælder efter persondataloven.
Der er altså tale om, at en ordning, som har været gældende i knap 10 år uden at give anledning til principielle betænkeligheder, for fremtiden også skal gælde for manuel videregivelse.
Så har der også i dag været rejst spørgsmål omkring samtykkekravet, bl.a. fra fru Line Barfod.
Det er rigtigt, at der i nogle af høringssvarene er givet udtryk for, at de nugældende krav til samtykke efter forvaltningslovens § 28 bør opretholdes.
Det er jeg ikke enig i.
Fulgte man forslaget, ville det jo betyde, at der fortsat ville gælde forskellige krav til samtykke, afhængigt af om der var tale om manuel eller elektronisk videregivelse af personoplysninger.
En sådan retstilstand vil efter min opfattelse være uhensigtsmæssig.
Da persondatalovens samtykkekrav må anses for fuldt ud betryggende, ser jeg ingen grund til, at vi ikke følger udvalgets anbefaling om at lade persondatalovens krav til samtykke gælde, uanset om der er tale om manuel eller elektronisk videregivelse af personoplysninger.
Jeg ser frem til en velvillig behandling af lovforslaget i Retsudvalget, hvor jeg vil lytte til de bemærkninger, der måtte komme, og besvare de spørgsmål, der måtte være.
Line Barfod (EL), 2009-03-27:
Enhedslisten er også i udgangspunktet positiv over for forslaget, men som jeg sagde under debatten, mener vi, at vi skal se nærmere på spørgsmålet om samtykkekravet.
Det mener vi er noget som vi tidligere har kunnet være ret bredt enige om i Folketinget, og det håber vi også at vi kan blive under udvalgsarbejdet.
Det andet punkt, som kan være værd at tage op, er det spørgsmål, som fru Meta Fuglsang også var inde på, om ressourcer til Datatilsynet.
Det glæder mig, at man har overvejet det, og at der er sat lidt flere penge af, men vi har stadig behov for at få afklaret, hvordan de ressourcer, som Datatilsynet har, egentlig svarer til det behov, der er.
Er det én gang hver 30. år, Datatilsynet har mulighed for at komme alle de steder, det skal føre tilsyn, eller er det én gang hvert 50. år, eller hvordan passer ressourcerne egentlig med det behov, der er, og hvordan ser praksis egentlig ud?
Hvor ofte kommer man faktisk på kontrolbesøg?
Vi har jo i Folketinget haft meget fokus på kontrollen, når det gælder fødevarer.
Der har været en del fokus indimellem på Arbejdstilsynets kontrol osv., men når det gælder kontrollen af personfølsomme oplysninger, er det meget begrænset, hvad vi har haft af debat gennem årene.
Enhedslisten og SF har nogle gange rejst nogle debatter, hvor vi har fået noget diskussion, og det har affødt lidt flere ressourcer til Datatilsynet.
Vi mener faktisk, at der er behov for, at vi har mere fokus på, at det afgørende for, at folk kan have tillid til de utrolig mange oplysninger, man afgiver i Danmark - de fleste af dem ligger på vores cpr-numre - er, at der så også er en ordentlig kontrol med, at oplysningerne bliver opbevaret korrekt, og at der ikke er alt for store muligheder for misbrug osv.
Morten Østergaard (RV), 2009-03-27:
Det her lovforslag bygger jo på en række overvejelser og anbefalinger fra et udvalg, som har kigget på udveksling af oplysninger inden for den offentlige forvaltning, og som har afgivet en betænkning herom.
På den baggrund synes vi sådan set, at forslaget bør tages til efterretning, og vi er i hvert fald positivt indstillet over for det.
Vi har konstateret, at de her forenklinger generelt modtages positivt i høringssvarene.
Det eneste punkt, som også tidligere har været inde i debatten, som vi har lidt kig på, er den her meget væsentlige lempelse af samtykkereglerne, som tilsyneladende sker, fordi persondataloven giver mulighed for mundtligt samtykke, hvilket forvaltningsloven ikke gør.
Vi synes, der er grund til at kigge nærmere på, om man der helt har den rette løsning.
Under alle omstændigheder er det for os meget vigtigt at stå vagt om samtykkereglerne, og at den forenkling, der sker, ikke samtidig underminerer borgernes retssikkerhed i forhold til at skulle give samtykke.
Så det vil vi forfølge nærmere i udvalgsbehandlingen, men vi er meget positivt indstillet over for forslaget som helhed.
Line Barfod (EL), 2009-03-27:
Vi synes, at det ville være rigtig godt, hvis man satte sig ned og dels så på, hvad det er for nogle krav, der bliver stillet til politiet, om de kunne få nogle it-systemer, hvor de kun behøver at taste tingene ind én gang og ikke flere gange, som hr. Morten Østergaard var inde på, dels så på, om det virkelig er nødvendigt, at man skal have alle detaljer om en række ting, der kan måles, i stedet for at fokusere på de ting, der ikke kan måles, men som faktisk er det vigtige i forhold til, om politiarbejdet fungerer godt.
Politiet er jo desværre underlagt det samme dokumentationshysteri som resten af den offentlige sektor, med hensyn til at alt det, der kan måles og vejes, også skal måles og vejes, i stedet for at der bliver set på det, der rent faktisk er det vigtige, set på, om arbejdet bliver gjort godt, om man yder en god indsats - noget af det, som det er meget svært at måle på.
Det har desværre også ført til, at man har lavet resultatkontrakter, hvor de midler, man får, afhænger af, hvordan resultaterne er af det, man kan måles og vejes på, og ikke af det, der faktisk er det vigtige.
Det er noget af det, advokaterne peger på i deres høringssvar.
Vi skal se på, at man ikke bare siger: Jamen så slipper politifolkene for at køre i bilerne, og i stedet sender vi en masse advokater ud på landevejene, som der så skal betales for.
Vi synes, at det ville være rart lige at høre, hvad ressourceforbruget er der i stedet for.
Det, som også kan være risikoen, er, at det så bliver en anden forsvarer, der skal møde ved fristforlængelser ved videokommunikation, og ikke den forsvarer, som ellers er på sagen, og som skal køre sagen, når sagen endelig ender med en domsforhandling.
Det synes vi er værd lige at få belyst under udvalgsarbejdet.
Så kunne det være rart at overveje lidt, om det nu også er nødvendigt med de her meget lange varetægtsfængslinger.
Hvad kunne vi gøre for, at politi og anklagemyndighed får flere ressourcer til hurtigere at kunne efterforske sagerne, så vi hurtigt kan få dem for retten og få dem domsforhandlet og få folk dømt, hvis de er skyldige, frem for at man har de her nogle gange meget, meget lange varetægtsfængslinger, hvor der så skal ske fristforlængelse adskillige gange?
Det synes vi også er væsentligt at man har fokus på.
For en af årsagerne til de store problemer er jo, at der har været for mange sager, der har trukket for længe ud, ikke kun fordi reformerne har trukket tænder ud, men også fordi man inden da i nogle tilfælde ikke har haft ressourcer nok i anklagemyndigheden til at få sagerne hurtigt ekspederet.
Vi mener altså, at man ikke kun skal se på at lette problemerne, i forhold til at der ikke skal køres så meget, men også på, at man faktisk skulle få sagerne hurtigere for retten.
Det mener vi at alle bør have en stor interesse i.
Karsten Nonbo (V), 2009-03-27:
Nu nævnte fru Line Barfod, at der var lidt, jeg ved ikke, om man skal sige protester, men lidt indsigelse fra forsvarsadvokaterne, fordi det måske gav dem mere tid på landevejen i stedet for.
Jeg vil spørge: Er det ikke sådan, at man kunne forvente, at en forsvarsadvokat i forvejen skal besøge sin klient, mens denne sidder inde?
For det ligger det her jo op til.
Er det ikke positivt, frem for at forsvarerne måske nogle gange har været vant til, at politiet hentede og bragte deres klienter, således at de besøgte ham hjemme hos sig selv, lige inden han skulle fristforlænges?
Så kunne man jo også besøge klienten, hvor han er, og så hjælpe ham derfra - og så må køreriet vel egentlig blive det samme, er vi ikke enige om det?
Karen Hækkerup (S), 2009-03-27:
Ja, jeg bliver desværre nødt til at bede om ordet for en kort bemærkning, og det er lidt pinligt, for det er min egen skyld.
Jeg glemte nemlig, da jeg selv var på som ordfører, at sige, at SF også tilslutter sig forslaget.
Jeg er så blevet vejledt fra formandsstolen om, at jeg skulle bede om en kort bemærkning til hr. Morten Østergaard, og det gør jeg så.
Jeg kan meddele SF's tilslutning.
Jeg skulle så i øvrigt give udtryk for fra SF’s side, at man, ligesom hr. Morten Østergaard selv gav udtryk for, synes, at det her har taget for lang tid, så der kan vi vist bare sætte et punktum.
Morten Østergaard (RV), 2009-03-27:
Det Radikale Venstre går varmt ind for overgangen til digital tinglysning.
Vi ved, at det er et stort ønske fra alle berørte parter, fra domstolene til advokaterne for de mennesker, som skal have ting tinglyst.
Så derfor er det jo bare på høje tid, nu synes vi endelig at kunne komme i mål med den digitale tinglysning.
Der er i høringssvarene rejst en række spørgsmål, som man måske kan kigge nærmere på i udvalgsarbejdet, men vi synes, at man er nødt til at forholde sig til den situation, at for at få et korrekt og retvisende tinglysningsregister vil det være nødvendigt at lukke i en periode på 3 uger.
Det synes vi godt man kan leve med, fordi fordelene ved at have digital tinglysning er så store og forventningerne til det er så store, at man ikke skal lægge hindringer i vejen for, at det kan komme til at foregå smidigt og hurtigt.
Jeg vil ikke trække debatten i langdrag, men blot sige, at Det Radikale Venstre støtter den digitale tinglysning og dermed også lovforslaget, som det foreligger.
René Christensen (DF), 2009-03-27:
Som det er sagt tidligere, er forslaget her en udmøntning af aftalen fra 2006, og det er desværre også rigtigt, at det har ladet vente lidt på sig.
Jeg vil ikke gå meget ind på det rent tekniske, for det er jo faktisk blevet gennemgået, hvad lovforslaget lægger op til.
Men der er ét punkt, hvor vi i Dansk Folkeparti faktisk er uenige med de to ordførere, der tidligere har været heroppe, og det er med hensyn til lukningen.
Det kan undre mig, at Venstre egentlig lægger op til, at det er en smidig overgang, for det er ikke særlig smidigt, når man vælger at lukke ned i 3 uger.
Hvis man, som Socialdemokratiet også var inde på,
kigger på, at dokumenterne efterfølgende skal behandles i den rækkefølge, de er kommet i, skal man huske på, at de, som sender noget ind i de 3 uger, bliver afvist og skal søge på ny sammen med andre, som søger efter genåbningen.
Det vil sige, at man ikke får fortrinsret, fordi man har søgt i de 3 uger.
Ens sag ligger bare i en bunke, og sagerne bliver behandlet i den rækkefølge, de kom ind i efter genåbningen, så det vil sige, at der faktisk kan være nogle, der har behov for at få tinglyst et pantebrev eller andet, som får en meget, meget lang ventetid.
Hvis det havde været en privat virksomhed, er jeg ikke i tvivl om, at man havde kigget på, hvordan man skulle servicere sine brugere i den forbindelse.
Vi er meget enige i, at på sigt er det et rigtig godt forslag, som vil forkorte sagsbehandlingstiderne og også gøre det nemmere for brugerne, så fremadrettet er det en rigtig god service.
Men vi må sige, at det er altså for ringe, at man lukker ned i 3 uger.
Der må kunne findes en overgangsløsning, for der er virkelig nogle, der kan komme i klemme, specielt i den situation vi er i lige nu.
Der er flere virksomheder, der er økonomisk trængte og faktisk kan komme ud i at skulle have tilført likvide midler, fordi man skal indgå en handel for at kunne få sin virksomhed til at køre videre, og så synes vi, det er for dårligt, at der lukkes ned i 3 uger.
Flere grupper siger i deres høringssvar, at de betragter det som problematisk, men i Justitsministeriets svar siges det, at ministeriet ikke finder, det vil være muligt eller hensigtsmæssigt at gennemføre en ordning som den, høringssvarene lægger op til.
Vi spørger bare: Hensigtsmæssigt over for hvem?
Jeg synes, man skal kigge på det igen og få lavet en eller anden mulighed for, at de, som virkelig har behov for det, kan få tinglyst deres sager, også i de 3 uger, eller som minimum bliver de første, der får mulighed for at få tinglyst deres sager, når der bliver åbnet igen.
Ellers tror jeg faktisk, der er nogle ude i samfundet, som virkelig kan få økonomiske problemer på grund af forslaget.
Efter disse bemærkninger skal jeg sige, at vi faktisk synes, det er et rigtig godt forslag, men vi vil opfordre til, at der blev fundet en løsning i forbindelse med udvalgsarbejdet, inden vi går videre.
Karen Hækkerup (S), 2009-03-27:
Det er jo ikke folketingssamlingens mest sprudlende forslag, vi her har til behandling, men det er et vigtigt forslag.
Man kan sige rigtig meget godt om digital tinglysning; når det kommer op i gear og kommer til at virke, vil det være en enorm gevinst for alle, som har med det at gøre.
Man kan også sige meget skidt om digital tinglysning; den periode, det har været om at blive indfaset, er trukket ud, og det er blevet meget dyrere, end man havde regnet med, så det har altså ikke været nogen nem fødsel, denne tinglysning har haft.
Vi kan også tilslutte os, at man må lukke for tilmelding til tinglysningen, for det er jo uundgåeligt, og der er ingen anden måde at gøre det på.
Selvfølgelig skal man sikre, at dokumenterne efterfølgende bliver behandlet i den rækkefølge, de er kommet ind i.
Noget andet, som jeg synes man skulle tage at gå videre med, er, at når man snakker tinglysning, har vi ansat en hel masse midlertidigt personale, som hjælper med at få tinglysningsprocessen i gang.
Vi ved, at ude ved domstolene bliver sagsbehandlingstiderne længere, og det gælder ikke kun for tinglysning, men generelt.
Sagsbehandlingstiderne bliver længere for både straffesager og civile sager, og vi ved, det vil fortsætte med at være sådan, fordi bunkerne, som ligger i domstolene, vokser.
Siden 2006 er de blevet 50 pct. større, så vi ved altså, at man kommer til at vente meget længere tid på at få behandlet en sag, uanset om det er en straffesag eller en civil sag; uanset om det er en voldssag, der skal behandles i retten, eller det er nogle forældre, der ikke kan blive enige om, hvor barnet skal bo, tager det lang tid.
Jeg synes, det er vigtigt at sige her, at Socialdemokratiet synes, det er helt urimeligt, at domstolene er i den situation.
Det er nemlig ikke domstolene, der på nogen måde kan bebrejdes, at sagsbehandlingstiderne er blevet længere.
Rent faktisk har domstolene oven i både indførelsen af digital tinglysning og domstolsreformen formået at forøge deres produktivitet.
Selv om de har skullet flytte og har været midt i en reform, har medarbejderne ligget vandret for at løse deres opgaver, og de har gjort alt, hvad de kunne.
Men nu må tiden også være kommet til, at man må sige, at nu skal der altså gribes ind, for nu kan domstolene ikke tåle mere.
Det går ikke, at ventetiderne for de sager, der bliver behandlet, bliver så lange, og folk ikke får afklaring tidligere, uanset om det drejer sig om straffesager eller civile sager.
Man burde give dem den garanti, for der er brug for de hænder ved domstolene, der er brug for folk, som ved, hvad de har med at gøre, og som kunne hjælpe med til, at sagsbehandlingstiderne blev forkortet.
Det skal være mit inderste ønske, at ministeren vil tage det med i sit svar.
Så kan jeg bare ganske kort sige, at selvfølgelig bakker vi op om forslaget.
Kim Andersen (V), 2009-03-27:
Ordføreren for De Konservative, hr. Tom Behnke, kan ikke være til stede, og jeg har lovet at meddele det.
Det er en opfølgning på den lovændring, som blev gennemført om digital tinglysning og i forhold til forskellige andre love i juni 2006.
Der er behov for visse ændringer i en række love, hvilket Tingets formand netop har læst op.
I den forbindelse er der brug for nogle justeringer i forhold til de lovændringer, der blev gennemført i juni 2006.
Det, der er formålet med det forslag her, er at sikre, at man kan få en overgang, som er hensigtsmæssig og sikker, når man går fra papirbaseret tinglysning til digital tinglysning.
Det vil bl.a. medføre, at der lukkes for indgang af dokumenter i 3 uger i perioden forud for overgangen til digital tinglysning, sådan at man har en mulighed for at få den nye arbejdsproces og teknologien kørt rigtigt ind og få transformeret de nuværende papirdokumenter til digital form.
Forslaget her indebærer også en hjemmel via bestemmelserne vedrørende autorisation, sådan at de, der har autorisation til at indbringe sager for tinglysningsretten, kan komme i gang med det tidligere end ellers antaget med henblik på at være på plads og i orden, når det nye system endelig træder i kraft.
Det her er således et meget praktisk forslag for at få tingene kørt rigtig ind og for at få en sikker overgang.
Det er et forslag, som vi fra Venstres side som nævnt fuldt ud kan støtte.
Vi har store forventninger til digitalisering af tinglysningen; at det vil komme til at foregå smidigt og præcist, at det vil blive til en reel arbejdsbesparelse for retterne, og at det vil blive oplevet som en service for borgerne, der har dokumenter, der skal tinglyses, og handler, der fremover skal berigtiges.
Det kan så foregå digitalt hurtigt, effektivt og billigt.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-03-27:
Tak for den positive modtagelse af lovforslaget.
Det er glædeligt, at der er så bred opbakning til at skabe det nødvendige lovgrundlag for, at man fremover vil kunne anvende videokommunikation ved fristforlængelser i videre omfang, end der hidtil har været mulighed for.
Det handler jo først og fremmest om at integrere moderne kommunikationsteknologi i retsplejen på en retssikkerhedsmæssig forsvarlig måde.
Jeg er også glad for, at der er bred opbakning til den foreslåede justering af dommernormeringen.
Den del af lovforslaget, som angår brug af videokommunikation ved fristforlængelser, bygger jo på en udtalelse fra Retsplejerådet.
På baggrund af erfaringerne fra pilotforsøg, som blev gennemført ved domstolene i 2007 og 2008, og i lyset af den teknologiske udvikling, vurderer Retsplejerådet, at det nu vil være forsvarligt at tillade brug af videokommunikation ved fristforlængelser uden den sigtedes samtykke.
Retsplejerådet har nøje afvejet hensynet til en hensigtsmæssig udnyttelse af politiets og kriminalforsorgens ressourcer over for en række hensyn, der skal sikre en retssikkerhedsmæssig forsvarlig afvikling af retsmødet.
Det gælder bl.a. hensynet til den sigtede, hensynet til fortrolighedsforholdet mellem den sigtede og forsvareren og hensynet til sagens oplysning.
Efter lovforslaget skal retten således altid foretage en konkret vurdering af, om det er ubetænkeligt, at sigtede deltager i retsmøder via videokommunikation.
Hvis sigtede deltager i retsmødet via videokommunikation og retten finder, at det er nødvendigt, at sigtede er til stede i retten, vil dommeren kunne fastsætte et nyt retsmøde inden for kort tid, hvor den sigtede skal bringes til retten.
Den sigtede vil fortsat altid have krav på at være personligt til stede i grundlovsforhøret, hvor varetægtsfængslingen iværksættes.
Den sigtede vil også have krav på at være personligt til stede ved et retsmøde, hvor der første gang skal tages stilling til, om en varetægtsfængsling eller isolation skal forlænges ud over retsplejelovens normale tidsmæssige grænse herfor.
Når man tager dette med i betragtning, mener jeg, at den foreslåede ordning er helt forsvarlig, og samtidig vil den altså medføre klare ressourcemæssige fordele.
Som blandt andre fru Line Barfod var inde på, er der i forbindelse med høringen over lovforslaget fra forskellig side givet udtryk for, at den foreslåede ordning er upraktisk for forsvarerne.
Det er bl.a. anført, at de transportomkostninger, der i dag påhviler politiet, væltes over på forsvareren og den sigtede.
Lovforslaget medfører, at forsvaret som udgangspunkt skal deltage i et videoretsmøde fra samme sted som sigtede, men forsvareren kan også deltage fra et andet sted, hvis retten finder det ubetænkeligt.
Desuden vil forsvarerens praktiske muligheder for at deltage via videokommunikation kunne indgå i rettens afgørelse af, om et retsmøde skal afholdes som et videoretsmøde eller som et almindeligt retsmøde. Med de ord vil jeg takke for en god debat.
Jeg ser frem til en velvillig behandling af lovforslaget i Retsudvalget, hvor jeg naturligvis vil besvare de spørgsmål, der måtte være.
Line Barfod (EL), 2009-03-27:
Så kan vi få belyst, om det faktisk er et spørgsmål om at flytte ressourcer fra en gang kørsel til en anden gang kørsel, eller hvad det er, vi kan opnå med den her ordning.
Det synes jeg er væsentligt at få belyst under udvalgsarbejdet.
Og kunne vi gøre noget for at nedbringe den tid, så vi får sagerne hurtigere for retten og får færre fristforlængelser?
Ib Poulsen (DF), 2009-03-27:
Det er jo fantastisk, at når man deltager i de her diskussioner med hr. Frank Aaen om forsvaret, kan vi altid få det drejet ind på USA og alle de fortræffeligheder, som USA står for i den henseende.
Så snakkede hr. Frank Aaen noget om, at der er slinger i valsen.
Jeg kan sige, at der ikke er slinger i valsen fra forligspartiernes side på det her område.
Vi har meget fokus på det, og hvis ordføreren havde hørt vores ordførertale, ville han have hørt, at der er meget fokus på det her.
Mit spørgsmål skal gå på, at hvis vi nu stemmer ja til det her meget sympatiske forslag, hvad skal der så ske med den undersøgelse, der allerede er i gang?
Skal vi have to parallelt løbende undersøgelser, eller skal vi stoppe den igangværende?
Hvad har hr. Frank Aaen egentlig tænkt sig?
Altså, skal vi bruge en masse ressourcer på at have to undersøgelser kørende, eller hvad er egentlig formålet med, at vi skal sige ja til noget, der allerede er sat i gang?
Det her er jo et forslag, hvor man forsøger at sparke en åben dør ind.
Med henvisning til det af Enhedslisten fremsatte forslag til folketingsbeslutning om forsvarslovens § 17, skal det meddeles, at Dansk Folkeparti ikke kan tilslutte sig dette, ligesom Dansk Folkeparti betragter det fremsatte forslag som værende ikkerelevant.
Det skal i den forbindelse bemærkes, at det er Folketinget selv, som ved tidligere lejligheder har tillagt forsvarsministeren de i § 17 omtalte beføjelser, herunder muligheden for at træffe foranstaltninger, som er omhandlet i grundlovens § 72, vedrørende telefonsamtaler, postforsendelser og anden kommunikation og at regulere og kontrollere sejlads samt regulere og kontrollere luftfart, samt at borgere imod erstatning skal stille deres ejendom til rådighed for det danske forsvar.
Hvilke bevæggrunde Enhedslisten måtte have for at fremsætte forslaget, skal vi i Dansk Folkeparti ikke bruge tid på at gøre os kloge på, men blot udtrykke vores tilfredshed med den gældende lovgivning på området.
Frank Aaen (EL), 2009-03-27:
Der er ikke noget galt i at sparke en åben dør ind, for så er man sikker på, at den bliver ved med at være åben.
Og der er selvfølgelig ikke nogen, der foreslår - det er da helt latterligt; det er lige så latterligt som argumentet for at stemme imod det her forslag - at det her skulle betyde, at man skal sætte den anden undersøgelse i stå eller have to sideløbende undersøgelser.
Det skal man selvfølgelig ikke.
John Dyrby Paulsen (S), 2009-03-27:
Jeg vil godt sige, at det skal jeg ikke gøre mig til dommer over.
Der er nogle, der ved meget mere om jura, end jeg gør.
Jeg beklager, hvis SF har forstået det på den måde, at jeg anklager nogen for at have brudt grundloven eller noget lignende, for det er bestemt ikke min intention.
Tværtimod synes jeg, at det er godt, at vi får debatten.
Men jeg vil bare fastholde, at vi Socialdemokrater altså ikke kan stemme for Enhedslistens beslutningsforslag.