runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Støjberg (V), 2009-11-25:
Jeg læser artiklen i Information sådan, at den handler om voldsramte kvinder, som – inden de flytter fra deres mænd – har været forsørget af ham, og når kvinderne så på grund af volden flytter, holder manden op med at forsørge dem.
Hvis det er sådan, historien skal forstås, holder avisens oplysninger ikke vand.
Lovgivningen sikrer, at mennesker i nød har ret til hjælp efter lov om aktiv socialpolitik, og det gælder også en voldsramt kvinde, der ikke kan forsørge sig selv og ikke længere forsørges af sin ægtefælle, også selv om de stadig er gift.
Ophør af samlivet på grund af uoverensstemmelser er en social begivenhed, en social begivenhed, som ifølge kontanthjælpsreglerne kan udløse start- eller kontanthjælp.
Det betyder, at en voldsramt kvinde, som flytter fra sin voldelige mand, kan få kontant- eller starthjælp, såfremt hun ikke kan forsørge sig selv, og såfremt manden ikke længere forsørger hende.
Så længe parret er gift, gælder ægtefællernes gensidige forsørgelsespligt fortsat, og det betyder, at kommunen kan få den voldelige mand sat i bidrag, så det offentlige får dækket nogle af de udgifter, det har til den fraflyttede kones kontanthjælp.
Der kan være forskel på, om der er brug for kontanthjælp eller enkeltydelser, f.eks. når en voldsramt kvinde flytter på et krisecenter, og kommunerne træffer i hvert enkelt tilfælde afgørelse om, hvilken hjælp der bør ydes.
Nu skal vi jo passe på ikke at gøre alle kvinder på krisecentre til kontanthjælpsmodtagere.
Af de kvinder, der var på et krisecenter i 2008, var 25 pct. i arbejde og andre 11 pct. på syge- eller arbejdsløshedsdagpenge, og dagpenge kan man jo få, hvis man har været i arbejde.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-11-25:
Hvad er ministerens holdning til, at kontanthjælpsregler efterlader voldsramte kvinder uden indtægt, jævnfør artikel i Information den 11. november 2009?
, jf. artikel i Information den 11. november 2009?
Inger Støjberg (V), 2009-11-25:
Jeg kan bare sige, at den arbejdsgruppe, der har været nedsat, jo så har fundet, at de tre elementer, som jeg har nævnt tidligere, er løsningen på det her problem.
Og jeg kan i hvert fald sige, at jeg ikke ønsker at ændre i dagpengereglerne.
Bjarne Laustsen (S), 2009-11-25:
Det, som jeg synes er interessant i den her sag – og jeg skal også nok stille et nyt spørgsmål til ministeren næste onsdag, hvis det ikke lige passer her – er, at ministeren siger og stort set hver onsdag siden maj måned har sagt: Tag det nu roligt, hr. Bjarne Laustsen, for vi har fat i det her; det ligger os rigtig meget på sinde, og vi skal nok finde ud af det.
Det har man ikke gjort, for ellers kunne ministeren jo bare svare på det.
Men jeg synes, det er interessant, når det er en sag, der ligger regeringen så meget på sinde, og vi er ved vores samtaler, dialog her i Folketingssalen blevet klar over, at det er en livsvigtig opgave, og at det er en meget, meget stor opgave i vores samfund, at løse det her problem.
Alternativt kunne det løses ved fuldtidsansatte folk, men vi er jo enige om, at vi skal bruge det her gode danske system, som vi har, og så har vi nogle udfordringer.
Men jeg synes bare, det er ærgerligt, at man ikke har spurgt dem, det handler om, og at man bruger forkerte argumenter, fordi regeringen har skabt et problem.
Inger Støjberg (V), 2009-11-25:
Jo, men nu var det bare ikke det, der lå i spørgsmålet fra hr. Bjarne Laustsen.
Så jeg har svaret på det spørgsmål, som hr. Bjarne Laustsen stillede, og det må vel egentlig være meget rimeligt, i og med at jeg jo ikke kan læse hr. Bjarne Laustsens tanker, selv om det da kunne være interessant, tror jeg.
Men det er jo sådan, at der, som jeg har nævnt tidligere, er indgået en aftale via finansloven med Dansk Folkeparti, der efter min mening løser opgaven med de udfordringer, som der er, nemlig en mere systematisk rekruttering, en pulje på 2 mio. kr. til rekrutteringsinitiativer og en bedre vejledning.
Og jeg kan sige til hr. Bjarne Laustsen, at jeg i hvert fald ikke ønsker at ændre på dagpengereglerne – bare for at slå det fast – fordi jeg mener, at dagpengereglerne skal være ens for alle, og det vil så også sige for deltidsbrandmændene.
Bjarne Laustsen (S), 2009-11-25:
Det er jo, fordi forudsætningerne er ændret.
Det svarer ministeren jo heller ikke på.
Altså, uanset hvad de har sagt dengang – jeg har snakket med dem selv og fået at vide, hvordan stillingen var – laver regeringen et indgreb i 2008.
Uanset at man siger sådan her, var det jo sådan, at man allerede dengang kiggede på at lave en anden konstruktion, hvor man fik vederlag i stedet for løn.
Derfor er situationen jo ændret, og derfor er spørgsmålet nu i dag: Har ministeren, arbejdsgruppen henvendt sig til de to organisationer i forbindelse med udarbejdelsen af den rapport?
For man lægger jo hele vægten på, at det her, en vederlagsmodel, ikke duer, på nogle udtalelser, som måske har fundet sted for 10 år siden, og som byggede på et helt andet grundlag.
For så kunne man jo have fået klar besked i stedet for at bruge nogle gamle citater.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-11-25:
Er det her spørgsmål og den her problemstilling noget, som indgår i den nationale strategi og den nationale handlingsplan, der vil komme senere fra regeringen, som både beskæftigelsesministeren bebudede tidligere på dagen, og som justitsministeren også tidligere har omtalt her i Folketingssalen?
Vil man også i den strategi- og handlingsplan se på de her forhold, hvor folk må flygte fra deres hjem, og hvor kommunen eventuelt – fordi kommunerne ikke forstår reglerne – stopper udbetalingen af kontanthjælp?
Vil det indgå i den nationale strategi- og handlingsplan, der kommer senere?
Inger Støjberg (V), 2009-11-25:
I og med at handlingsplanen ikke er blevet fremlagt endnu, vil jeg også vente med at svare på det spørgsmål, men jeg stiller mig selvfølgelig til rådighed, lige så snart handlingsplanen er blevet fremlagt.
Jeg vil blot sige, at det jo selvfølgelig er vigtigt, at kommunerne har kendskab til reglerne, og hvordan reglerne fungerer.
Pernille Frahm (SF), 2009-11-25:
Skal det ses som udtryk for ministerens prioritering af indsatsen for bekæmpelse af mænds vold mod kvinder og børn i familien, når der i satspuljeforliget 2009 blev afsat 35 mio. kr. over de næste 4 år til gennemførelsen af en national strategi mod vold i nære relationer, mens der i »Handlingsplan til bekæmpelse af mænds vold mod kvinder og børn i familien 2005-2008« blev afsat 64 mio. kr.?
Inger Støjberg (V), 2009-11-25:
Jeg er nu ikke enig med fru Pernille Vigsø Bagge i, at det er ligegyldigt, om indvandrerkvinder kender til deres rettigheder.
Faktisk tværtimod mener jeg, at det er helt afgørende, at man som indvandrerkvinde i Danmark og som indvandrerkvinde, der selvfølgelig skal integreres godt i Danmark, også er klar over, hvilke rettigheder man har i Danmark, og at man også ved, hvor man skal søge hjælp, hvis man kommer i den ulykkelige situation, at man f.eks. er gift med en voldelig mand.
Men jeg kan berolige fru Pernille Vigsø Bagge med, at samarbejdet mellem de to ministerier og mellem ministrene er rigtig godt, og at det her jo bl.a. også er et område, som er fælles, som fru Pernille Vigsø Bagge nævner, mellem de to ministerier, og derfor er det jo også et spørgsmål, som vi er fælles om.
Men hvad lovgivningen angår, er det altså integrationsministerens område.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-11-25:
Det er meget muligt, at det lovgivningsmæssigt ikke er under ligestillingsministerens ressort, men det er der jo rigtig, rigtig mange ligestillingsspørgsmål, der ikke er.
Jeg synes alligevel, at det er ret bekymrende, at den her rapport viser, at kvinder, selv om der er en undtagelsesbestemmelse, bliver udvist, og at der er meget stor vægt på tilknytningskravet, frem for hvad den her kvinde reelt har været udsat for, og derfor er den her undtagelsesbestemmelse måske mere til stede af navn end af gavn.
Jeg kan godt høre, at ligestillingsministeren undslår sig for at tage den der snak med integrationsministeren om, hvorvidt de her voldsramte kvinder bliver behandlet retfærdigt.
Det er jo meget fint, at sprogskolerne gør opmærksom på rettighederne, men hvis retten ikke sker fyldest for de her kvinder, er det vel ligegyldigt.
Kunne man ikke forestille sig, at ligestillingsministeren ville tage et selvstændigt initiativ i forhold til at kigge på Amnestys rapport og kigge på de der de facto-sager, der ligger, og se på, om retfærdigheden sker fyldest?
Inger Støjberg (V), 2009-11-25:
Reglerne er jo sådan, at integrationsministeren ikke må svare, i og med at spørgsmålet er stillet til mig som ligestillingsminister.
Sådan er forretningsordenen her i Folketinget jo.
Men jeg kan sige, at i det hele har integrationsministeren og jeg et rigtig godt samarbejde, også når det gælder indvandrerkvinders forhold i Danmark.
Jeg kan så også oplyse, at det er sådan, at jeg som ligestillingsminister lige har lanceret en rettighedskampagne over for indvandrerkvinder, så man som indvandrerkvinde er klar over, hvilke rettigheder man har, og hvor man skal gå hen, hvis man har problemer.
Det er noget, som sprogskolerne har efterlyst, og i den forbindelse har jeg så fået udarbejdet en bog og noget undervisningsmateriale, og derudover vil der være undervisningskonsulenter rundtomkring for indeværende år på 10 sprogskoler og næste år omkring 40 sprogskoler for at tage netop hele rettighedsdelen op.
Hvad angår det lovmæssige, så ligger det jo så ikke på mit område.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-11-25:
Det var jo meget belejligt, at integrationsministeren kom, men jeg formoder ikke, at hun har tænkt sig lige i øjeblikket at svare på spørgsmålet.
Jeg er alligevel meget interesseret i, hvad ligestillingsministeren vil gøre ved det her, for et eller andet sted er det jo under ligestillingsministerens ressortområde, når ligestillingsministeren selv påpeger, hvor vigtig den her sag er.
Det er sådan, at i Amnestys rapport er der nogle klare anbefalinger til, hvad man kunne gøre.
Det kunne være, at bestemmelserne vedrørende dokumentationskravet til volden skal ændres, og at langt flere former for dokumentation bør vægtes.
Der bør måske ikke stilles et særskilt krav om, at kvinden også skal dokumentere, at volden er den direkte årsag til samlivsophævelsen.
Hvis det dokumenteres, at kvindens ægtefælle har udøvet vold imod hende, må formodningen være, at volden er årsagen til, at samlivet er ophørt.
Sådan er der en lang række anbefalinger – faktisk syv-otte stykker i alt.
Inger Støjberg (V), 2009-11-25:
Fru Pernille Vigsø Bagge har fuldstændig ret i, at indvandrerkvindernes forhold, når det gælder ligestilling, ligger mig meget på sinde.
Jeg har jo netop også ved min tiltrædelse som minister sagt, at jeg mener, at det går godt med ligestillingen, men at der især er et sted, hvor det halter, og det er, når det gælder indvandrerkvinder.
Med hensyn til spørgsmål om opholdstilladelser og de regler, der gælder der, vil jeg nu bede fru Pernille Vigsø Bagge om at rette henvendelse til integrationsministeren, da det er integrationsministerens lovgivning, der er til diskussion.
Jeg kan bare om praksis oplyse, at ministeren for flygtninge, indvandrere og integration har oplyst mig, at man bruger en positiv formodningsregel, hvad angår vurderingen af den tilknytning, den pågældende har fået til Danmark, og derudover gælder de regler, som jeg har ridset op i mit første svar til fru Pernille Vigsø Bagge.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-11-25:
Jeg vil gerne med det samme medgive, at spørgsmålet er temmelig knudret formuleret.
Jeg er meget, meget glad for, at ministeren alligevel gættede sig frem til, hvad spørgsmålets intention var, nemlig at sætte fokus på, at det jo er et problem for kvinder, der har oplevet vold i et ægteskab, og som ikke har en permanent opholdstilladelse, at de ikke umiddelbart kan forlade ægtefællen uden at blive udvist af landet.
Jeg vil også meget gerne rejse det spørgsmål over for integrationsministeren, men jeg har alligevel lyst til at spørge ligestillingsministeren videre, fordi det også et eller andet sted må ligge ligestillingsministeren voldsomt meget på sinde, hvad der sker med de her kvinder, der udsættes for vold.
Ministeren har selv tilkendegivet at være meget interesseret i indvandrerkvinders forhold, og der er jo tale om indvandrerkvinder her.
Det er sådan, at der er en rapport fra Amnesty International, som viser, at den der undtagelsesbestemmelse ikke virker efter hensigten, fordi størstedelen af de kvinder, der ansøger om opholdstilladelse med begrundelse i et voldeligt ægteskab, nemlig stadig væk får afslag.
De skal kunne dokumentere, at de har været udsat for vold, og at volden er årsag til, at de har forladt deres mand, og kvinderne skal have en tilknytning til det danske samfund, og de skal kunne dokumentere, at de vil lide overlast ved en udvisning til deres oprindelsesland.
Amnestys rapport siger også, at der er en meget uigennemskuelig administration af den her undtagelsesbestemmelse.
Når det viser sig, at det her er et problem, kan man så forestille sig, at ligestillingsministeren alligevel kunne tænke sig at tale med integrationsministeren om, hvordan man sikrer, at kvinder, der reelt har været udsat for vold, ikke smides ud af landet på et forkert grundlag?
Inger Støjberg (V), 2009-11-25:
Jeg må indrømme, at det faktisk har givet mig nogle vanskeligheder at svare på det her spørgsmål, for der er hverken hoved eller hale på det.
Jeg kan henvise til svaret på det foregående spørgsmål, hvis det er kvinders forsørgelsessituation, som fru Pernille Vigsø Bagge spørger til.
Men hvad skal man svare på et spørgsmål, der forudsætter, at kvinder ikke kan få kontanthjælp, når de er gift.
Svaret er jo, at det kan de godt – alt andet er en misforståelse.
Så er der det med, at man skal blive boende i et voldeligt ægteskab i 7 år; det er simpelt hen noget vrøvl.
Heller ikke den del af spørgsmålet giver mening i forhold til kontanthjælp.
Jeg gætter på, at de 7 år har noget at gøre med kvinders mulighed for at få en tidsubegrænset opholdstilladelse.
Men så er det jo udlændingeloven, vi skal have fat i, og jeg ved, at den indeholder nogle undtagelser for personer, der har været udsat for overgreb.
Jeg har derfor bedt ministeren for flygtninge, indvandrere og integration om en udtalelse.
Hun har oplyst, at udlændinge, der har tidsbegrænset opholdstilladelse i Danmark på baggrund af ægtefællesammenføring, og som forlader deres ægtefælle på grund af vold, før de har opnået en tidsubegrænset opholdstilladelse, ikke vil få inddraget deres opholdstilladelse, dog alt efter graden af deres tilknytning til Danmark.
Det fremgår således udtrykkeligt af udlændingeloven, at der skal tages hensyn til, hvis et menneske har været udsat for vold.
Hvis det er praksis efter udlændingeloven, som spørgeren gerne vil høre mere om, så er det nok mest praktisk, at fru Pernille Vigsø Bagge spørger integrationsministeren.
Men konklusionen er altså, at spørgerens formodning om, at en kvinde skal bo 7 år hos en voldelig mand, ikke har noget på sig.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-11-25:
Det lyder: Set i lyset af ministerens store interesse for særlig indvandrerkvinders situation finder ministeren det så rimeligt, at voldsramte kvinder med udenlandsk baggrund reelt er tvunget til at blive boende hos en voldelig ægtemand i 7 år, da kvinderne ikke kan få kontanthjælp, når de fortsat er gift, selv om de er flygtet fra hjemmet på grund af vold? Jeg vil godt lige tilføje noget, hvis jeg må det, i forlængelse af spørgsmålet.
Det ville jeg bare lige præcisere, så forudsætningen for spørgsmålet ikke falder væk.
Set i lyset af ministerens store interesse for særlig indvandrerkvinders situation finder ministeren det så rimeligt, at voldsramte kvinder med udenlandsk baggrund reelt er tvunget til at blive boende hos en voldelig ægtemand i 7 år, da kvinderne ikke kan få kontanthjælp, når de fortsat er gift, selv om de er flygtet fra hjemmet på grund af vold?
Inger Støjberg (V), 2009-11-25:
Det er jo sådan, at dagpengereglerne gælder alle, som de er nu, og det er bestemt min opfattelse, at sådan skal det også vedblive med at være.
Nu er det jo ikke sådan noget, jeg bare frit står og citerer, så de to citater, altså det ene fra FKB og det andet så fra Landsklubben, var jo citater, som netop kom i forbindelse med den rapport, der blev udarbejdet vedrørende B 88 i sin tid.
Det var også de citater, som jeg henviste til sidste gang, og jeg kan godt læse op igen, hvad jeg sagde sidste gang.
Det var, citat: Det var formodentlig også derfor, at hverken Landsklubben For Deltidsansatte Brandfolk eller Foreningen af Kommunale Beredskabschefer, så vidt jeg er orienteret, kunne støtte en gennemførelse af vederlagsmodellen for mere end 10 år siden.
Det var det, jeg henviste til dengang, og det er det, jeg henviser til nu, og at man så har skiftet holdning siden da, er jo, som det er.
Det har man selvfølgelig fuldstændig ret til, og det anfægter jeg på ingen måde.
Inger Støjberg (V), 2009-11-25:
Jamen på den ene side at det jo vigtigt, at der er en bagkant, så man netop ikke kommer til at gå alt for lang tid, inden man bliver afklaret, og på den anden side har der været et ønske om at forlænge perioden i visse tilfælde, og ja, så blev det så 13 uger ekstra, og det tror jeg så er ramt meget godt i forhold til det ønske, som jeg i hvert fald har hørt rundtomkring.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2009-11-25:
Men lad det nu være, for nu er det ikke ham, jeg stiller spørgsmål til.
Afslutningsvis vil jeg spørge: Når nu der bliver en mulighed for forlængelse, som jeg kan forstå er på 26 plus 13 uger, hvor kommer det tal så fra?
For mig at se kan man ikke sætte et tal på og sige, at vi nu rammer alle dem og sørger for at sikre alle dem, der kan komme ud i den her situation.
Inger Støjberg (V), 2009-11-25:
Så er der nogle enkelte tilfælde, hvor det kan tage lidt længere tid, og der er der så mulighed for forlængelse nu.
Men man kan jo ikke se på det her alene, man skal også se på den række af tiltag, som der netop er taget på sygefraværsområdet med hjælp og en langt mere aktiv indsats over for de sygemeldte.
Så tingene skal ses i en sammenhæng, og for mig er det bare afgørende, at man kommer så hurtigt igennem systemet som overhovedet muligt, så man får en afklaring.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2009-11-25:
Men tilbage står jo stadig væk dem, som jeg nævnte før, og som ikke umiddelbart har udsigt til at komme på arbejdsmarkedet, og som bliver ramt af varighedsbegrænsningen på de 52 uger.
En tredjedel af dem – det siger statistikken i hvert fald – mister jo hele deres forsørgelsesgrundlag.
Når de kommer over på kontanthjælp i stedet for sygedagpenge, mister de hele deres forsørgelsesgrundlag.
Og jeg kan ikke forstå retfærdigheden i, at de gør det, når det nu ikke er dem, der er skyld i, at de ikke er endeligt afklaret.
Inger Støjberg (V), 2009-11-25:
Det her er ikke et spørgsmål om, at der er noget, der skal gå ud over den syge, faktisk tværtimod, for jeg synes, det er helt afgørende, som hr. Lennart Damsbo-Andersen også nævner, at man får sygeforløbet afklaret så hurtigt som muligt.
Men det er klart, at hvis det drejer sig om den gruppe, som jeg nævnte lige før, kan der jo altså være nogle spørgsmål, som kommer til at tage lidt længere tid.
Dansk Folkeparti har gentagne gange rejst det problem, og det er sådan set et problem, som jeg har været meget enig med Dansk Folkeparti i, og derfor har vi nu løst den del af det i finanslovaftalen.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2009-11-25:
Tak for svaret.
Jeg er såmænd overhovedet ikke uenig i, at det burde kunne lade sig gøre at lave en afklaring inden for 52 uger, og at det er utilfredsstillende, at det er sådan i dag, at der er rigtig mange, der må vente længere tid, enten på grund af at de skal vente på en speciallægeerklæring eller på en behandling, der er ventetid til, eller en udredning, der er ventetid til, så det går ud over de 52 uger.
Jeg synes også, det er glimrende, at der er forlængelsesmuligheder, hvis man har udsigt til at kunne komme tilbage på arbejdsmarkedet.
Men der er jo også andre mennesker, som bliver syge, og som ikke umiddelbart har udsigt til at komme tilbage på arbejdsmarkedet, og så vidt jeg har forstået, er de i hvert fald ikke omfattet af reglerne for, at man kan få forlængelse ud over de 52 uger.
Det, der så er mit spørgsmål, er: Hvorfor skal det gå ud over dem, at der er ventetid på sygehusene, eller at sagsbehandlerne i kommunen arbejder for langsomt, eller hvad det nu kan være?
Hvorfor skal det gå ud over den syge?
Inger Støjberg (V), 2009-11-25:
Som jeg har givet udtryk for i mit svar på spørgsmål S 397, ligger det mig meget på sinde, at kommunerne foretager den bedst mulige opfølgning over for de sygemeldte.
Derfor er der netop lavet nye og forbedrede muligheder for kommunernes opfølgning over for de sygemeldte, så de kan få en tidligere og mere aktiv indsats.
Sammen med en effektiv sygeopfølgning bør varighedsbegrænsninger samt de forlængelsesmuligheder, der findes i sygedagpengeloven i dag, sikre, at den sygemeldte er afklaret inden for fristerne.
Der kan imidlertid være sygeforløb, hvor det er vanskeligt at nå at afklare borgerens arbejdsevne, f.eks. hvis der sker væsentlige ændringer i sygeforløbet.
Regeringen og Dansk Folkeparti har derfor netop som et led i finanslovaftalen for 2010 besluttet at forlænge sygedagpengeperioden, når den sygemeldtes arbejdsevne skal afklares.
I dag kan sygemeldte få sygedagpengeperioden forlænget med op til 26 uger, når det anses for nødvendigt at afklare den sygemeldtes samarbejdsevne.
Dette bliver udvidet med yderligere 13 uger, så den sygemeldte fremover kan få forlænget perioden med op til 39 uger i alt.
Ved at forlænge afklaringsperioden tilgodeses f.eks. de tilfælde, hvor der af forskellige grunde er ventetid på afklaringstiltaget.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2009-11-25:
Vi bliver i Svendborg, for jeg spørger: Når ministeren i et svar til Erhvervsudvalget i Svendborg Kommune skriver, at de nuværende regler burde kunne sikre, at en sygemeldt kan afklares inden udløbet af perioden med sygedagpenge, men at det netop er Erhvervsudvalgets pointe, at det ikke altid er muligt, da der kan være forhold, som forlænger afklaringsprocessen, hvorfor forholder ministeren sig så ikke til dette i sit svar?
Når ministeren i et svar til Erhvervsudvalget i Svendborg Kommune skriver, at de nuværende regler burde kunne sikre, at en sygemeldt kan afklares inden udløbet af perioden med sygedagpenge, men at det netop er Erhvervsudvalgets pointe, at det ikke altid er muligt, da der kan være forhold, som forlænger afklaringsprocessen, hvorfor forholder ministeren sig så ikke til dette i sit svar?
Inger Støjberg (V), 2009-11-25:
Indholdet af svaret er det samme, netop at jeg ikke ønsker at indføre de regler, som Svendborg Kommune har foreslået.
Men jeg må ærligt indrømme, at jeg tror, det ville være rimelig uhensigtsmæssigt, hvis jeg skulle stå og læse et brev, som jeg har sendt til Svendborg Kommune, op over for hr. Lennart Damsbo-Andersen, i og med at det her nu er et mundtligt svar, som jeg skal give i Folketinget.
Men indholdet er altså det samme, nemlig at jeg ikke ønsker at indføre de regler, som Svendborg Kommune har foreslået.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2009-11-25:
Jeg er glad for, at ministeren giver udtryk for at have gode motiver, men mit eneste spørgsmål er stadig væk, hvordan det kan være, at jeg så får et andet svar nu end det, Svendborg Kommunes Erhvervsudvalg har fået.
Bjarne Laustsen (S), 2009-11-25:
Mener ministeren, at det er videnskabeligt dokumenteret, at det kun er 30 deltidsbrandmænd, der bliver ramt af tidsbegrænsningen af de supplerende dagpenge, jf. arbejdsgruppens rapport?
Mener ministeren, at det er videnskabeligt dokumenteret, at det kun er 30 deltidsbrandmænd, der bliver omfattet af tidsbegrænsningen af de supplerende dagpenge, jævnfør arbejdsgruppens rapport?