Niels Helveg Petersen (RV), 2010-01-28:
Jeg vil gerne begynde med at takke ordførerne for S og SF for deres tilslutning til tankegangen i dette beslutningsforslag.
Begge ordførere lagde vægt på, at vi nu skulle grave mere i sagen under udvalgsarbejdet, og det er også forslagsstillernes hensigt.
Det var i hvert fald ikke det selskab, der havde tilladelserne til at flyve.
Det var sådan set et billetkontor i København, de var ansat af, og det er meget diskutabelt, om det kan gøres gældende.
Men det er sådan set ikke det, der er hovedpunktet i det, for hovedpunktet er, at de fik en skattefritagelse, som de har været i deres gode ret til i henhold til dobbeltbeskatningsoverenskomsten, og nu siger man, at det var en fejl, og at de skulle have været beskattet i Danmark fra 2006.
Det er et hult argument, og det synes jeg viser sig allerbedst ved, at der mig bekendt ikke er tale om, at f.eks. piloter bosat i Tyskland, som vi har en dobbeltbeskatningsaftale med, nu betaler skat i Danmark eller er udsat for skattetræk i Danmark.
Hvis argumentet er rigtigt, skulle det jo være sådan, at andre SAS-piloter fra lande, som vi har dobbeltbeskatningsoverenskomster med, skulle have skattetræk i Danmark, men det har de mig bekendt ikke.
Men lad os nu dyrke det, for hvis man vil hævde, at det er en fejl, at de ikke har været beskattet, må det også være rigtigt, at piloter fra lande, som vi har dobbeltbeskatningsaftaler med, skulle have dansk skattetræk.
Der er en grundlæggende mangel på logik i regeringens argumentation på dette punkt, og det bliver vigtigt at få det afklaret.
Så er der en anden betragtning, som jeg ikke kan lade være med at gøre, og som vedrører selve hovedspørgsmålet, nemlig om vi skal have dobbeltbeskatningsoverenskomster med Frankrig og Spanien.
Og det, som for mig bliver et større og større spørgsmål, er: Hvor stor en trussel var det egentlig over for Frankrig og Spanien, at vi opsagde dobbeltbeskatningsoverenskomsterne?
Jeg ser ingen som helst tegn på, at man fra fransk eller spansk side er i færd med at sige, at det er frygteligt og forfærdeligt, at vi ikke har sådan nogle, og ingen tegn på, at de har travlt med at indgå dobbeltbeskatningsoverenskomster med Danmark.
Det er, som om den trussel, man her har stillet op, nemlig at opsige aftalerne, ligesom er en kanon, man har ladt, og som peger på os selv, og som om de muligheder, vi har, for at få en tilfredsstillende løsning med Frankrig og Spanien i form af en ny dobbeltbeskatningsoverenskomst, ikke er særlig gode.
Jeg vil gerne understrege, at det, der for mig er vigtigt i denne sag, er, at vi principielt sagde, da vi lavede bemyndigelsesloven, at vi ville sikre, at der ikke var nogen, der kom i klemme.
Vi fik lavet nogle overgangsordninger for pensionister – jeg tror, de blev så gode, som de måske kunne blive – men vi fik altså ikke lavet en overgangsregel for nogle, der allerede var bosiddende i Frankrig, og som tjente deres penge i Danmark.
Og de mærker nu helt uacceptable følger af opsigelsen af dobbeltbeskatningsaftalerne, nemlig at de i princippet er skattepligtige to steder, og at det også i forhold til nogle af dem faktisk effektueres, således at de familier er sat i en meget, meget uheldig og vanskelig situation.
Jeg syntes, hr. Nick Hækkerup udmærket udtrykte, hvad det her også drejer sig om.
Det drejer sig også om en sag, der vedrører et meget lille antal mennesker og altså har uendelig små økonomiske konsekvenser for den danske stat, men rammer nogle individer meget hårdt.
Det, der i forhold til et samlet dansk skatteprovenu kan tage sig ud som en uendelig lille sag, har altså en enormt stor virkning for nogle helt konkrete familier og mennesker, der har indrettet sig i tillid til gældende regler.
Det er det, sagen også drejer sig om.
Jeg takker de ordførere, som har vist forståelse for det synspunkt, og jeg vil i øvrigt gerne sige til den konservative ordfører, hr. Henrik Rasmussen, at jeg lagde mærke til hans villighed til at lytte til argumenterne i sagen og også lade argumenter spille en rolle.
Helt den samme holdning kan jeg ikke sige at jeg har til skatteministeren.
Jeg så ingen tegn på, at skatteministeren havde nogen som helst lyst til at lade gode argumenter gøre indtryk på hans argumentation.
Men lad os nu gå til udvalgsarbejdet med ønsket om at nå et resultat.