Benedikte Kiær (KF), 2012-05-15:
For et par uger siden talte jeg med min 15-årige nevø om det at ryge.
Han går i folkeskolen og er for historiens skyld ikkeryger.
Han kunne fortælle mig, at flere af hans jævnaldrende skolekammerater faktisk ryger på livet løs, på trods af at de hverken må ryge udendørs eller indendørs på deres skole.
Det undrede mig, og jeg spurgte, hvordan det kunne være, når der er rygeforbud.
Så grinede han blot og sagde, at det er ikke det der med forbud, der får mine kammerater til at lade være med at ryge.
Det er noget helt andet, for man går da bare hen et andet sted, hvis man har lyst til at ryge.
Vi talte så lidt om, hvorfor børn og unge egentlig begynder at ryge, for det er jo noget stads, og med tanke på det lovforslag, som vi står med i dag, spurgte jeg ham, om det er skolelærernes rygning, der får de unge til at kaste sig over smøgerne.
Igen fik han sig et godt grin, for det har at gøre med nogle helt andre ting, sagde han, herunder hvordan de unge ser på hinanden, og hvordan de tror, andre i samme aldersgruppe opfatter dem, og hvad der egentlig er gængs blandt de unge.
Nu har jeg det sådan, at jeg da allerhelst så, at de unge slet ikke begynder at ryge, og jeg er også interesseret i at knække koden, så færre unge begynder at ryge.
Men jeg tror ikke, at det her lovforslag er vejen frem, for så burde vi sådan set allerede i dag opleve, at loven – den lov, vi har om røgfrie miljøer – havde medført, at stort set ingen folkeskoleelever begynder at ryge.
For de må jo som sagt hverken ryge indendørs eller udendørs.
I bemærkningerne til lovforslaget fremgår det, at der er en klar sammenhæng mellem skolelærernes synlige rygning og elevernes risiko for at blive rygere.
Men skolelærerne må jo ikke ryge udendørs på en skole for unge under 16 år, og da de unge hverken må ryge udendørs eller indendørs, må de opleve lærernes rygning ved enten selv at hoppe ind i et rygerum, eller også må det være, fordi man simpelt hen tror, at en rygekabine, der står til frit skue og er fyldt med skolelærere, der pulser på livet løs, giver de unge enormt meget lyst til at begynde at ryge.
Men denne forestilling om, at man bliver ryger af blot at kaste et blik på en rygende skolelærer, tror jeg ikke på, selv om det meget klart fremgår af bemærkningerne, hvor der står, at et totalt rygeforbud ville nedbringe andelen af daglige rygere blandt unge.
Hvad gør vi så, hvis en elev på vej til skole møder sin skolelærer rygende på en cigaret uden for skolens matrikel?
Hvad gør vi i det hele taget med den virkelighed, som de unge møder uden for skolens matrikel uden for skoletiden?
Det vil jo fuldstændig smadre intentionen med lovforslaget.
Derfor mener jeg, at hvis vi skal have bugt med de unges rygning, skal der altså nogle helt andre midler i brug end blot at gribe til forbud og tro, at så er den hjemme.
Lovforslaget indeholder også en lang række andre elementer som f.eks. en masse bureaukrati med skiltning af rygerum og rygekabiner, og jeg må spørge: Hvem skal tjekke op på det og sørge for, at loven bliver overholdt?
Og hvem skal tjekke rygning i erhvervskøretøjer, hvor der nu på den enkelte arbejdsplads skal vedtages en rygepolitik, i forhold til at man også kun må ryge i et køretøj, hvis det er for en person ad gangen?
Vi kan tilslutte os de dele af forslaget, der vedrører kriminalforsorgen og bøder for salg af tobak, men samlet set kan vi ikke støtte forslaget, som på flere områder er en omgang symbollovgivning.
Den er kun 9 dage, og det er bare ikke godt nok.