Kim Andersen (V), 2009-02-17:
I Venstre ser vi med den allerstørste alvor på ungdomskriminaliteten.
Vi erkender også, at vi desværre i de her år ser, at ungdomskriminaliteten tager en ny udvikling.
Der er en tendens til, at der er en lille, men hårdkogt gruppe af unge, som i en tidligere alder begår eller medvirker i mere og mere brutal kriminalitet og voldsudøvelse.
Det er et samfundsproblem, og det er et samfundsproblem, som vi alle bør tage meget, meget alvorligt og give vores bidrag til at løse.
Regeringen har igennem flere år taget en lang række initiativer.
Også i den her samling er der taget initiativer for at imødegå dette problem.
Fra Venstres side er vi lydhøre over for nye ideer.
Vi er parat til at tage yderligere initiativer for at bekæmpe det problem, som vi erkender er til stede, og som desværre bliver større.
Vi kan imidlertid ikke støtte det forslag fra Dansk Folkeparti, der er til behandling her i dag.
Det er jo ikke noget nyt forslag fra Dansk Folkeparti.
Vi har hørt det fremført ofte, men nu har vi det altså igen, og vi forstår alvoren, på hvilken baggrund det er fremsat.
Men vi skal have underbygget tingene, før vi tager initiativer her i Folketinget.
Vi skal høre sagkundskaben, vi skal have fast grund under fødderne.
Vi ved, at det indgår i Ungdomskommissionens arbejde at beskæftige sig med netop spørgsmålet om den kriminelle lavalder.
Derfor synes vi, at det er for tidligt og også forkert i dag at tage stilling til, om den kriminelle lavalder skal reduceres fra de nugældende 15 år til det, som Dansk Folkeparti ønsker, nemlig 12 år.
Vi synes, at det vil være useriøst at tage principiel stilling til et så vidtgående og afgørende spørgsmål i dag, når vi ved, at vi inden for få måneder får en betænkning fra Ungdomskommissionen vedrørende ungdomskriminalitet, som bl.a. vil analysere og give svar på det spørgsmål.
Det er ikke enkle ting, vi har at gøre med her.
Derfor er vi fra Venstres side indstillet på at afvente Ungdomskommissionens betænkning, før vi tager endelig stilling.
Vi har ofte i Venstre diskuteret spørgsmålet, fordi vi betragter ungdomskriminaliteten som et forfærdelig stort og desværre stigende problem.
Der er hos os i Venstres folketingsgruppe som mange andre steder argumenter for det ene og argumenter for det andet, og vi er parat til at diskutere det fuldstændig fordomsfrit, for vi ved naturligvis også, at der i disse miljøer, som vi her taler om, spekuleres i den kriminelle lavalders 15-års-grænse.
Og det er bestemt ikke acceptabelt, og det er usundt, at ældre brødre skubber de yngre brødre foran sig, fordi de er under den kriminelle lavalder og derfor ikke kan strafforfølges, og lader dem begå de værste voldsforbrydelser og den værste form for berigelseskriminalitet.
Det er bestemt et aspekt, som vejer tungt.
Men der er jo heller ikke nogen, der forestiller sig, at man ved en kriminel lavalder på 15 år eller 12 år skal sætte 12-årige i fængsel til hærdede forbrydere.
Det bliver de ikke bedre mennesker af, når de kommer ud, og derfor er det en forebyggende indsats, der skal gøres i hjemmene, af forældrene, af skolen, af politiet, af de sociale myndigheder.
Derfor skal vi finde virkemidler, som gør, at disse instanser og i særdeleshed de kommunale socialforvaltninger tidligere tager over og gør en faglig og professionel indsats, for det er selvfølgelig ikke acceptabelt, at politiet står med unge, som begår kriminalitet, men som de ikke kan gøre mere ved, fordi de unge er under 15 år, og som politiet kun kan henvise til kommunen og gøre kommunen opmærksom på, og at der så i øvrigt ikke sker mere for at forebygge disse unges videre kriminelle løbebane.
Det er ikke acceptabelt.
Vi skal have fuld fokus på den problemstilling, som Dansk Folkeparti her peger på.
Det er vi fra Venstres side indstillet på.
Det har vi også arbejdet for i regeringen, og det har skiftende justitsministre, socialministre og velfærdministeren løbende fremsat forslag til forbedring af.
Vi er parat til at fortsætte den linje af hensyn til de unge, af hensyn til deres fremtid, af hensyn til familierne, af hensyn til ofrene, af hensyn til samfundet.
Vi kan kun alle blive vindere ved at have fokus på den her problemstilling og ved at komme med bidrag til at løse den, og det er vi indstillet på at fortsætte med, når vi ser Ungdomskommissionens betænkning.