Brian Mikkelsen (KF), 2007-03-23:
Jeg vil gerne starte med at takke for de mange bemærkninger, som lovforslaget har afstedkommet.
Det lader til, at vi får et flertal for det her forslag med alle Folketingets partier.
Som altid er arkivloven et område, der optager mange, og den giver derfor anledning til en del diskussion i hvert fald i det offentlige rum, også af mere principielle problemstillinger.
Udgangspunktet er jo, at arkivlovens formål er dobbelt i den forstand, at loven udgør såvel en del af kulturbevaringslovgivningen som en del af forvaltnings- eller offentlighedslovgivningen.
I 2002 vedtog Folketinget en helt ny arkivlov, hvor der var en lang række væsentlige ændringer, som dels vedrørte bevaringen af den arkivalske kulturarv, dels tilgængeligheden til arkivalierne.
På tilgængelighedsområdet skete der ved den lejlighed en vis reduktion af tilgængelighedsfristerne.
Den generelle tilgængelighedsfrist blev nedsat fra 30 år til 20 år.
Fristen for personfølsomme oplysninger blev sat ned fra 80 år til 75 år, og fristen for brevveksling mellem myndigheder til brug for retssager blev nedsat fra 80 år helt ned til 50 år.
Hvorfor så tage det her spørgsmål op igen, kan man spørge?
Til det vil jeg sige, at det at tilvejebringe størst mulig åbenhed i adgangen til at benytte arkivalier er noget, som ligger os alle sammen meget på sinde.
Selvfølgelig afbalanceret sådan, at det er uden at tilsidesætte oplysninger, som fordrer fortrolighed i en given periode.
Det sidste er også vigtigt at få med, da det jo er forklaring på, hvorfor der ikke blot kan være fuldstændig fri adgang til arkivernes materiale, som nogle synes at mene at der skal være.
Ofte hører man den holdning, at den danske arkivlov er frygtelig lukket, og at det er meget nemmere at få adgang til udenlandske arkiver.
Jeg må sige ud fra den erfaring, jeg har, at jeg ikke genkender det billede.
Ved den sidste lovændring blev der bl.a. set på de internationale erfaringer på tilgængelighedsområdet, herunder i de nordiske lande og USA, og konklusionen var, at der ikke var belæg for at sige, at den danske lovgivning og praksis som helhed betragtet var mere restriktiv end i de øvrige lande.
At lovgrundlagene så er meget forskellige i deres opbygning er en anden ting, som gør området svært at sammenligne.
Det er nok også baggrunden for den fejlopfattelse, at vi skulle være så lukkede i Danmark.
Forud for udarbejdelsen af lovforslaget har Kulturministeriet gennemført en sådan lovovervågning af arkivlovens tilgængelighedsbestemmelser, sådan som det også var forudsat i lovbemærkningerne til den gældende arkivlov.
Lovovervågningen har været tilrettelagt således, at Statens Arkiver og det såkaldte Tilgængelighedsudvalg er blevet bedt om deres vurdering af, om arkivloven lever op til sin hensigt, samt eventuelle behov for ændringer.
Efterfølgende har Kulturministeriet udsendt disse bidrag til en bredere høring blandt repræsentanter for offentlige myndigheder, forskning og pressen, og en redegørelse er efterfølgende blevet udarbejdet og oversendt til Kulturudvalget.
Lovovervågningen viste overordnet, at den ordning, der er tilvejebragt med den gældende arkivlov og den dertil knyttede praksis, altovervejende betragtes som tilfredsstillende.
Målsætningen med arkivloven, at sikre størst mulig åbenhed i adgangen til offentlige arkivalier uden dermed at tilsidesætte relevante beskyttelseshensyn, synes i hovedtræk at være opnået.
Jeg har derfor ikke fundet grundlag for at lave omfattende ændringer af arkivloven.
Formålet med de foreslåede ændringer, som jeg nu fremsætter med dette forslag, er at skabe større åbenhed og en mere hensigtsmæssig administrativ ordning ved at nedsætte enkelte af de særlige frister for tilgængelighedssager inden for strafferetsplejen og sager vedrørende statistisk grundmateriale.
Endvidere ophæves med lovforslaget en gammel bestemmelse om evig anonymitet for hemmeligt fødende, idet dette beskyttelseshensyn i dag må anses for at være forældet.
I praksis betyder det nedsættelse fra 100 til 75 år for oplysninger om hemmeligt fødende
Lovforslaget lægger op til yderligere liberalisering af arkivlovens tilgængelighedsbestemmelser.
De særlige frister for henholdsvis sager inden for strafferetsplejen og sagerne omfattende statistisk grundmateriale foreslås sat ned til 20 år, svarende til de generelle frister for, hvornår arkivalier er tilgængelige.
For så vidt angår sager inden for strafferetsplejen, gælder dog den regel, at den afleverende myndighed kan nægte adgang for sager, der er mellem 20 og 50 år gamle, hvis særlige hensyn gør sig gældende.
Sådanne hensyn kan være beskyttelse af vidner og forurettede samt beskyttelse af politiets og anklagemyndighedens kilder og meddelere, men det kan også være hensynet til verserende sager eller til samarbejde med andre landes myndigheder, som skal tages i betragtning i forhold til spørgsmål om adgang.
Den socialdemokratiske ordfører, hr. Mogens Jensen, spurgte så, hvad Justitsministeriet mener nu, jævnfør også deres reaktion på forslaget her.
De synes, at forslaget er tilfredsstillende nu, og med de ændringer, der her er foretaget, er man positiv over for forslaget.
Lovforslaget får samtidig den konsekvens, at der er sket en forenkling i forvaltningen i forbindelse med behandling og afgørelse af ansøgninger om adgang til ikke umiddelbart tilgængelige arkivalier.
I flere sager vil der fremover kun være én myndighed, nemlig Statens Arkiver, der tager stilling til ansøgningerne.
Dermed bliver sagsbehandlingstiden også kortere til glæde for borgerne.
Skulle Statens Arkivers afgørelse gå borgeren imod, har borgeren mulighed for at indbringe afgørelsen for den afleverende myndighed, og derefter følger sagen den almindelige klagegang.
Den socialdemokratiske ordfører, hr. Mogens Jensen, spurgte også om § 28.
Som udgangspunkt er det jo sådan, at folkekirken og de anerkendte trossamfunds materielbøger er tilgængelige efter 50 år, og det skal de fortsat være efter lovforslaget.
Den foreslåede bestemmelse er kun tiltænkt brug i ganske særlige tilfælde, dvs. rent undtagelsesvis.
Forslaget er, kan jeg godt oplyse her, foranlediget af et konkret tilfælde, hvor Mosaisk Trossamfund har henvendt sig til rigsarkivaren og fået indført en ordning, hvorefter anmodning om benyttelse af materielbøger, der er yngre end 100 år, forelægges rigsarkivaren.
Denne ordning er indført med baggrund i det generelt forhøjede trusselsniveau efter 11. september 2001 og er drøftet med PET.
Forslaget er således møntet på ganske særlige forhold, hvor fri adgang til ovennævnte arkivalier kan indebære en sikkerhedsmæssig risiko for enkeltpersoner eller grupper af personer.
Der kan f.eks. være tale om oplysninger om religiøse, familiemæssige eller andre private forhold.
Med de ord vil jeg sige tak for de mange positive bemærkninger og ser frem til en velvillig behandling i Kulturudvalget.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning