runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christine Antorini (S), 2011-05-11:
Jeg er meget glad for det udgangspunkt, som ministeren har for det, for man kunne godt falde for den fristelse at sige, at det er for galt, at det er alt for mange, og at vi nu skal have skåret antallet ned.
Det kan jo, som ministeren selv siger, være, at det lige præcis er det, der gør, at der er flere, der, når de starter, bliver rustet til, at de rent faktisk også gennemfører uddannelsen, forhåbentlig endda på normeret studietid, fordi de så har de forudsætninger, der skal til for at kunne gennemføre.
Dermed skal det også være sagt, at vi hos Socialdemokraterne, når vi så kigger lidt nærmere på adgangsbekendtgørelsen, ikke har den holdning, at man bare skal fjerne muligheden for, at de enkelte uddannelser kan sige, at det faktisk er vigtigt, at nogen har matematik på A-niveau, eller hvad det kan være, men at det også er en reel vejledning til de studerende, altså at de skal forvente, at det er det niveau i matematik, det er, hvis de vil kunne følge med.
Men en af de ting, der har givet noget skævvridning, er med hensyn til med de mange unge, og især piger, der vælger biologi i gymnasiet, og som tror, at de med det selvfølgelig også kan opfylde adgangskravet til at læse biologi på universitetet.
Det kan man ikke.
Der skal man have matematik og f.eks. kemi på højt niveau, men biologi tæller i den forbindelse ikke.
Er det noget, som ministeren overvejer at vi skal kigge på i gymnasiereformforligskredsen?
Troels Lund Poulsen (V), 2011-05-11:
Jeg er sådan set åben over for, at vi i gymnasieforligskredsen ser på nogle af de barrierer, der uforskyldt kan være kommet.
Jeg har jo ikke det fulde overblik over gymnasiereformen – det skylder jeg at sige – men jeg er helt villig til nu at tage en drøftelse af alle de elementer, som fru Christine Antorini har nævnt, for jeg tror, det her billede er meget komplekst.
Jeg tror ikke kun, der kan være nogle udfordringer, som vi politisk bliver nødt til at forholde os til, men jeg tror så også, at en meget stor del af det, vi ser her, faktisk er glædeligt.
Det kan faktisk være meget, meget sundt, for det kan bringe os til at opfylde nogle af vores politiske målsætninger.
Det skal jo så heller ikke bruges til, at man luller sig selv i søvn og siger, at alt er godt, og derfor er det sådan set – synes jeg – også meget befriende, at Ingeniøren nu har sat den her dagsorden, som så også samler op på en lang række relevante problemstillinger, som ikke kun handler om gymnasiet, men som også knytter an til en diskussion i forhold til universiteterne.
Og det er klart, at jeg jo der – af gode grunde – bliver nødt til at have en drøftelse med videnskabsministeren om det, ingen tvivl om det.
Christine Antorini (S), 2011-05-11:
Et af de forsøg, som undervisningsministerens forgænger i et samarbejde med gymnasieforligskredsen satte i gang, var at åbne for, at man også kunne læse bioteknologi, og nu kommer forgængeren ind, og så han kan jo høre den ros, der tilfalder den tidligere undervisningsminister, hr. Bertel Haarder.
Så der er nogle muligheder ved at kigge på gymnasiereformen.
Så er der her, hvor vi inspirerer hinanden lidt med hensyn til, hvad man kan kigge på, en ting mere, jeg vil sige, nemlig at der jo blev lavet en binding, som vi selv var i tvivl om var hensigtsmæssig, altså at hvis man ønskede at søge ind på en samfundsvidenskabelig linje på universitetet, så skulle man i gymnasiet vælge matematik på B-niveau.
Vi kan jo se, at matematik er et af de fag, som rigtig mange er nødt til at tage som gymnasialt suppleringskursus, og det var måske også en af de ting, vi skulle kigge på, nemlig den binding.
Ja, den har åbenbart ikke forhindret dem i at søge den samfundsvidenskabelige linje, men den er årsag til, at der er rigtig mange, der tager suppleringskurset for at søge den samfundsvidenskabelige linje.
Så det vil jeg høre om undervisningsministeren har overvejet at kigge nærmere på.
Troels Lund Poulsen (V), 2011-05-11:
Ja, jeg vil udnytte, at vi næsten er enige om alt lige på det her spørgsmål, og det skal man jo gøre, når den chance byder sig.
Så jeg vil bare svare: Ja, det vil jeg.
Christine Antorini (S), 2011-05-11:
Hvad vil ministeren gøre, for at det bliver lettere for studerende med en professionsbachelor som f.eks. sygeplejerske eller lærer at fortsætte med en master- eller kandidatuddannelse på universitetet uden at skulle tage 1-2 semestre ekstra, oven i købet med brugerbetaling, fordi universiteterne nogle steder stiller det som krav?
Hvad vil ministeren gøre, for at færre gymnasieelever er nødt til at tage et gymnasialt suppleringskursus for at kunne komme ind på en videregående uddannelse, når nyeste tal viser, at antallet er vokset fra 4.125 kursister i 2007 til 10.842 kursister i 2010, svarende til, at 26 pct. af årgang 2009 har suppleret eksamen?
Karsten Hønge (SF), 2011-05-11:
Det er jo sjældent, at tingene går hurtigere herinde, end man sidder og beregner.
Hvilket signal mener ministeren, at det sender til befolkningen, når det for anden gang på kort tid har vist sig, at et medlem af regeringen vælger at benytte ikkeregistreret udenlandsk arbejdskraft til ombygning af sin private bolig, oven i købet i en situation, hvor der er stor arbejdsløshed blandt danske bygningshåndværkere?
Inger Støjberg (V), 2011-05-11:
Jeg vil gerne indlede med at oplyse, hvad jeg ved om sagen og dernæst præcisere nogle ting omkring RUT-reglerne.
Ifølge omtalen af sagen i pressen har udenrigsministeren indgået en aftale med en dansk entreprenør om at få udført arbejde på sit hus.
Den danske entreprenør har herefter indgået en aftale med en polsk underentreprenør om at udføre nedrivningen af en skorsten.
Så vidt jeg har forstået, bliver den polske virksomhed først registreret i RUT, samme dag som pressen skriver om sagen, og efter at Arbejdstilsynet har været på tilsynsbesøg.
Arbejdstilsynet har overgivet sagen til politiet.
Den udenlandske tjenesteyder har således tilsyneladende ikke overholdt reglerne efter udstationeringsloven om anmeldelse til RUT, hvor anmeldelsen skal ske, senest samtidig med at arbejdet påbegyndes.
Ansvaret for manglende registrering påhviler den udenlandske virksomhed.
Hvervgivers ansvar går ud på at sikre sig dokumentation for, at den udenlandske virksomhed har anmeldt oplysninger til RUT-registeret.
Hvis ikke hvervgiveren, senest 3 dage efter at arbejdet er påbegyndt, har fået dokumentation for anmeldelsen for den udenlandske virksomhed, skal hvervgiveren underrette Arbejdstilsynet herom.
Reglerne om hvervgiverens ansvar er skruet sådan sammen, at hvervgiveren er den person eller virksomhed, som direkte hyrer den udenlandske virksomhed til at udføre arbejdet i Danmark.
Har man at gøre med en såkaldt leverandørkæde, er det altså alene den, som er lige over den udenlandske virksomhed, og som har hyret denne, der regnes som hvervgiver i RUT-register-sammenhæng.
Hvervgiver kan således godt være en dansk virksomhed, som indgår en aftale med en udenlandsk underentreprenør, som det jo øjensynlig er tilfældet i den her konkrete sag, som der er henvist til, hvor ansvaret som hvervgiver påhviler den danske virksomhed.
Så mig bekendt har udenrigsministeren således ikke overtrådt nogen regler i den her sag, og da man må sige, at det her spørgsmål stort set er identisk med et andet spørgsmål, som hr. Karsten Hønge har stillet, nemlig spørgsmål nr. S 1397, vil jeg også henvise til mit svar på det spørgsmål.
Karsten Hønge (SF), 2011-05-11:
Det var jo fint nok, at ministeren sådan her redegjorde for, hvordan regelsættet er inden for området – nu er jeg så en af dem, der faktisk godt kendte det, men det er altid godt, at få det repeteret – men det, jeg spørger til, er egentlig også, hvordan ministeren oplever det som beskæftigelsesminister for en regering, hvor man i hvert fald udadtil prædiker, at man skal efterleve både de love og regler, vi har her i samfundet, og også nogle gange, ved højtidelige lejligheder i hvert fald, siger, at man godt vil understøtte den struktur, vi har på arbejdsmarkedet, og så i virkeligheden jo ikke efterlever det, man prædiker.
Det mener jeg da godt at ministeren kan have en holdning til og ikke bare referere til, hvad der står i reglerne, for, som ministeren også læste op, findes der metoder til at komme uden om det ved at sige: Nå ja, man tager ikke en alvorlig samtale med den entreprenør, man hyrer, om, under hvilke betingelser arbejdet skal foregå.
Hvilken holdning har ministeren til det?
Er det ikke det her med, at det er lidt lettere bare sådan at sige, hvordan tingene skal være, men når det kommer til stykket forsøger de her fornærede borgerlige ministre alligevel at slippe lettest om ved det og oven i købet gøre det på en måde, der sådan set undergraver de vilkår, vi har på arbejdsmarkedet i Danmark?
Så jeg vil gerne have en holdningstilkendegivelse af, hvad ministeren synes om den måde at løbe om hjørner med de regler, vi har.
Med hensyn til den anden del, hvor jeg måske også kunne komme begge ministre i møde, altså miljøministeren og udenrigsministeren, vil jeg spørge, om det er, fordi vi simpelt hen har været for dårlige til at oplyse om det.
Jeg vil heller ikke helt kunne afvise det, fordi hvis man i så, må man gå ud fra, forholdsvis velorienterede hjem som hjemme hos miljøministeren og udenrigsministeren ikke har forstået de signaler, der er sendt fra Beskæftigelsesministeriet, skulle vi måske gøre en ekstra indsats.
Er det det, det handler om, altså at det stof, vi har med at gøre, simpelt hen ikke er kendt nok?
Troels Lund Poulsen (V), 2011-05-11:
Igen har vi faktisk at gøre med et område og en ting, som jeg tror vi bør finde et fælles fodslag omkring, vil jeg bare sige her i starten af svaret.
Der er flere ting, der er vigtige her.
Først og fremmest støtter regeringen jo den grundlæggende idé om, at uddannelsessystemet skal gøres mest muligt fleksibelt for den enkelte, dvs. at overgangen fra forskellige uddannelsesforløb skal ske så smidigt som muligt, men også på et så fagligt forsvarligt grundlag som overhovedet muligt.
Det er jo ligesom den anden side af mønten, at vi ikke må undergrave tilliden til det faglige indhold af vores uddannelser, ved at man kan lave nogle overspringshandlinger, som måske kan gøre, at det får et dyk i fagligheden.
Når det så er sagt, mener jeg, at der er behov for at se på at gøre suppleringen mere klar, end den er i dag.
Det her er jo ikke et emne, som ikke har været diskuteret før.
Det har været diskuteret i flere år.
Men jeg er og vil være i tæt dialog med videnskabsministeren om, hvordan vi kan se på den her problemstilling.
Det er mere bare for at sige, at jeg sådan set er interesseret i, at man, hvis man er folkeskolelærer eller sygeplejerske, så får adgang til at kunne komme så smidigt ind på universitetsuddannelsen, som man gerne vil, i forhold til at tage en overbygning, uden at man så skal gennem mange forhindringsforløb undervejs.
Det er jo det, der gør, at man i dag som oftest ikke gør det.
Så må vi se på, hvordan vi så også sikrer, at den overgang også fagligt kan forsvares.
Der er jeg i en situation, hvor jeg ikke har det endelige bud, men jeg er altså helt enig i, at det her må vi prøve at løfte i fællesskab.
Der har vi også nogle forligsbindinger, som vi sammen bliver nødt til at se på.
Karsten Hønge (SF), 2011-05-11:
Jeg synes, at ministeren skulle tage papirerne med til regeringsmøderne.
Vi har højtlønnede ministre, som lever det søde liv, og som alligevel vælger at få udført arbejde på deres privatboliger med uregistreret og sandsynligvis underbetalt udenlandsk arbejdskraft.
Hvad er det for et signal, man sender her fra regeringens side?
Altså, det er til regeringsmøderne, at ministeren skulle tage de der papirer med og ikke her i Folketingssalen, hvor jeg jo kender reglerne ganske udmærket.
Så jeg synes, at man skulle tage dem med der og så prøve at forklare regeringskollegaerne, at man også skal efterleve det, man selv prædiker.
Det er den ene del af det, og den anden del af det er stadig væk det her med, at det jo kunne være, at vi ikke har været gode nok – det er det, jeg spørger ministeren om – til at fortælle reglerne, når vi nu inden for, netop som ministeren selv siger, ganske kort tid oplever to ministre, der åbenbart ikke har fattet, hvilken lovgivning vi har her i landet, og især hvilket signal man sender.
Jeg vil da også sige, at jeg tror, der er mange derude, der ville sige: Hvis to vellønnede ministre alligevel benytter ikkeregistreret sandsynligvis underbetalt arbejdskraft, kan jeg vel også.
Jo, men viser det ikke meget godt – i den her sag og en række andre sager – at borgerlige politikere flytter sig, når de bliver afsløret?
Det interessante er jo ikke, hvad de her ministre gør den dag, de er blevet afsløret – da har de pludselig gode forklaringer, og da kan man ikke se ryggen for bare skosåler, mens de løber væk fra ansvaret.
For de kunne have gjort det i tide.
De kunne i tide have sørget for at leve op til det og sørget for, at det, når man får lavet nogle ting om på sin egen bolig, selvfølgelig skal foregå i respekt for den måde, vi har strikket det danske arbejdsmarked sammen på, og i respekt for den udfordring, som vi står over for som samfund, nemlig det, at udenlandske virksomheder og medarbejdere tilbyder sig under så unfair vilkår, at de skubber danske bygningsarbejdere og seriøse danske firmaer ud af markedet.
De flytter sig, i det øjeblik de er afsløret.
Jeg synes jo, det er interessant, hvad det er for et signal, man sender, når man i regeringen inden for kort tid har to ministre, der alligevel på trods af det åbenbart ikke er orienteret.
Så der er to muligheder: enten at de simpelt hen ønsker at spare pengene, ønsker at komme let over der, hvor gærdet er lavest, eller at de simpelt hen mener – og det må vi jo så tage på os, hvis det er det, de og ministeren mener – at vores kampagner ikke har været gode nok.
Så er det da muligt, at vi skal iværksætte yderligere kampagner, når det virkelig er to forholdsvis oplyste mennesker, der her øjensynlig ikke er i stand til det før den dag, de er afsløret.
Inger Støjberg (V), 2011-05-11:
Jeg synes, hr. Karsten Hønge skulle tage at prøve at påvise, hvor det er, reglerne skulle være brudt.
Udenrigsministeren har mig bekendt overholdt alle regler.
Hvis hr. Karsten Hønge ønsker at diskutere, hvorvidt vi skal lave mere information på det her område, sætte kampagner i gang, vil jeg bestemt ikke være afvisende, men så synes jeg jo, at det er noget, hr. Karsten Hønge skulle gøre inden for den forligskreds, som han selv er en del af.
Det var sådan set derfor, jeg læste reglerne op, fordi det egentlig ærlig talt undrede mig lidt, at vi nu flere onsdage i træk tilsyneladende har haft behov for at stå og repetere regler, som vi har lavet i fællesskab.
Vi har faktisk brugt måneder på at lave de her regler, og derfor undrer det mig, at hr. Karsten Hønge bruger så meget tid på sager, hvor ministre har overholdt reglerne.
Det er jo hr. Karsten Hønges påstand, for det er jo rent faktisk sådan, at mig bekendt i hvert fald har begge ministre efterlevet loven, som loven er.
Hvis hr. Karsten Hønge skulle mene noget andet, synes jeg jo, at hr. Karsten Hønge skulle sige det lige ud i stedet for.
Nu har vi repeteret reglerne over for hinanden.
Hr. Karsten Hønge siger, at han godt kender reglerne.
Vi kan se, hvordan udenrigsministeren har ageret i den her sag.
Hvis det er sådan, at hr. Karsten Hønge ikke mener, at reglerne er blevet overholdt, må det jo bare komme frem på bordet.
Chancen er her lige nu.
Bertel Haarder (V), 2011-05-11:
Det, der blev læst op, er jo sund fornuft, og det er jo også det, som hr. Orla Hav, hvis han stadig væk var amtsborgmester, ville køre efter.
Det er jo utroligt, at en tidligere amtsborgmester kan finde på at lade som om, at man kan lave hundrede procents garantier.
Det var der ikke, da han var amtsborgmester.
Det er, fordi han er en klog mand, som ved, hvordan man prioriterer, og så lover man ikke hundrede procents garanti for, at ambulancerne når frem på et bestemt tidspunkt.
Med hensyn til det om den løftede pegefinger så tror jeg nok, at den var over for hr. Bjarne Laustsen og ikke regionen.
Jeg kan ikke huske andet, end at jeg roste Ulla Astman for, at hun tog ansvar.
Jeg roste til gengæld ikke hr. Bjarne Laustsen for hans spørgsmål, og jeg skulle hilse igen fra statsministeren og sige, at hvis Socialdemokraterne insisterer på at lægge alle sundhedsspørgsmål herned i salen og gøre det til et regeringsansvar, må det være, fordi de vil nedlægge regionerne, og så skal de bare sige til, og så bliver de nedlagt.
Orla Hav (S), 2011-05-11:
Det var jo den diskussion, jeg fangede i sidste uge, og den synes jeg simpelt hen er dybt urimelig.
Jeg synes, at det er udtryk for manglende respekt over for de mennesker, som er blevet valgt til på borgernes vegne at indrette et lokalt sundhedsvæsen, som er i overensstemmelse med de geografiske, økonomiske og andre forhold, som er gældende.
Jeg synes simpelt hen, at det er ude af proportion, at ministeren trækker det kort den ene gang efter den anden og siger: Så nedlægger vi bare.
Det er ikke anstændigt over for borgerne, det er ikke anstændigt over for dem, der har påtaget sig at arbejde med det her.
Jeg har ikke postuleret hundrede procents dækning – det ved jeg jo godt ikke kan lade sig gøre – men det, jeg gerne vil have ministeren til at sige, er, at de vilkår, man giver regionerne til at løse den opgave på, er fair, og at man står bag, når nu nogle ting kikser.
Det er det, jeg faktisk gerne vil have ministeren til at tage sit medansvar for.
Bertel Haarder (V), 2011-05-11:
Det er dejligt, at hr. Orla Hav ikke kræver hundrede procents dækning.
Så kom vi da fra månen ned til jorden og fik den sunde fornuft med.
Akutberedskabet er blevet bedre – det var det, jeg sagde i mit svar – end dengang, hr. Orla Hav var amtsborgmester i Nordjylland, og det glæder jeg mig selvfølgelig over.
Der er forbedringer over hele linjen, og det synes jeg da vi skal være glade for.
Hvis jeg har vist manglende respekt, er det manglende respekt for dem, som gør regionale problemer til folketingsproblemer og gør det af politiske grunde.
Det er det, jeg har lov til at vise manglende respekt for.
Orla Hav (S), 2011-05-11:
Har regeringen stillet de nødvendige ressourcer til rådighed for regionerne, således at disse har kunnet indfri det løfte, den tidligere statsminister udstedte, og har regeringen sikret sig en aftale med regionerne om dette beredskab?
Tillad mig først at komme med en bemærkning til ministerens afslutning på svaret til det foregående spørgsmål.
Når vi interesserer os lidt for, at disse spørgsmål kommer til regeringens kendskab, har det jo lidt at gøre med, at regeringen i valgkampen 2007 valgte at gøre regionale spørgsmål til en del af regeringens valgkamp, og derfor interesserer vi os naturligvis også for, at der bliver fulgt op på det.
Det er sådan set ikke os, der har blandet de nationale målsætninger sammen med de regionale.
Vi synes, det ville have været smukt, hvis regeringen respekterede, at der faktisk er 41 gode danske borgere, der er valgt til at være med til at arbejde for det sammen med befolkningen rundtomkring, og at de ikke gik ind og lavede de fiksfakserier, som regeringen gjorde på det tidspunkt.
Regeringen fremlagde en pæn målsætning – det indrømmer jeg, den er flot – om, at hjælpen skal være fremme inden 15 minutter, og den målsætning bør man selvfølgelig overholde.
Det, jeg skal have ministeren til at fortælle, er, hvor mange af pengene der er udmøntet, og hvor stor en del af dem der er afsat til akutberedskab.
Bertel Haarder (V), 2011-05-11:
Langt de fleste af de 600 mio. kr. er udmøntet.
Dog er der nogle, der endnu ikke er udmøntede, og de skal, så vidt jeg husker, bruges til uddannelse, for der er jo visse personalegrupper, som har brug for et kompetenceløft, når de skal deltage i akutberedskabet.
Med hensyn til, at regeringen har givet valgløfter på regionernes område, kan jeg svare bekræftende.
Vi har løftet sundhedsbevillingerne med 33 mia. kr. over 10 år, altså ud over priser og lønstigninger, og det er jo en vækst, som svarer til 25-30 pct.
Så ja, vi har givet løfter, og vi har også opfyldt de løfter, vi har givet på sundhedsområdet.
Orla Hav (S), 2011-05-11:
Det, der stadig væk interesser mig, er, hvor mange af de her penge der er udmøntet til regionerne.
Jeg kan se, at der var afsat 10 mio. kr. til den uddannelsesfunktion, som ministeren siger, og det er fair nok, at der skal bruges penge på uddannelse, men af en bevilling på 600 mio. kr. er det jo ikke ret mange penge, regionerne har haft at gøre godt med i den sammenhæng.
Hvor mange af de her 600 mio. kr. har regionerne reelt haft til at kunne efterleve den målsætning, som jeg tror regionerne deler, om at sikre så hurtig en responstid som overhovedet muligt og i hvert fald forsøge at forhindre, at der opstår de der dybt tragiske hændelser, som engang imellem indtræffer i vores sundhedsvæsen?
Hvor mange af de her penge har regionerne kunnet bruge til det formål?
Christine Antorini (S), 2011-05-11:
Det er jo fuldstændig rigtigt, som ministeren siger, at det her har været drøftet i flere år.
Det har nemlig været et problem i flere år.
Der er et antal dygtige, ambitiøse unge, som har taget deres professionsbacheloruddannelser og gerne vil have en overbygning, og som så har oplevet en bremseklods, ved at det universitet, hvor de skulle tage overbygningsuddannelsen, ikke anerkendte, at det var en bacheloruddannelse, de havde.
De fik oven i købet den besked, at hvis de skulle supplere med det, der skulle til – ud over at det tog længere tid – også skulle lægge en klækkelig sum brugerbetaling på bordet for at kunne gøre det.
Når vi har valgt her fra Socialdemokraterne at stille ministeren spørgsmålet nu, og det gælder sådan set også det tidligere om gymnasial suppleringskursus, er det, fordi det er nu, de unge overvejer, hvad det er, de skal gøre efter sommerferien med deres uddannelse, enten hvilken videregående uddannelse de skal starte på, eller hvilken overbygning der skal til.
Derfor tror jeg, at det kunne være nyttigt, at vi lige deler den videre diskussion i to.
En af de store barrierer for f.eks. lærere og sygeplejersker, som vil tage en overbygning på universitetet, er som sagt, at hvis de har tiden til det, skal de lægge brugerbetaling.
I Danmark har vi gratis uddannelser eller skattefinansierede uddannelser; ikke desto mindre skal man ikke have penge op af lommen, men lige præcis for de her suppleringskurser, der bliver opfattet som ekstra tid, som ikke er en del af det, at der er fri og lige adgang til videregående uddannelse, skal man have penge op af lommen.
Hvad vil ministeren gøre ved det?
Orla Hav (S), 2011-05-11:
Jeg er enig med ministeren i, at det er et svært område, vi har med at gøre.
De citater, jeg har set fra sidste uge, gik jo på, at der var en løftet pegefinger med hensyn til, om de løftede det godt nok i regionerne, at det var regionernes ansvar.
Jeg synes simpelt hen, at den her sag er for alvorlig til at blive en gang abeflytning mellem ministerens bord og dem, der praktisk har opgaven og udfører den på stedet.
Jeg vil jo gerne have ministeren til at sige det, der også står i den rapport, som ministeren henviser til, nemlig at det er udvalgets vurdering, at infrastruktur, befolkningstæthed, forskellige geografiske forhold, som små øer uden fast landforbindelse, m.v. betyder, at det ikke er realistisk at sikre alle dele af landet helt samme tidsmæssige dækning.
Det er jo det, man har behov for også bliver meldt ud af den regering, som er med til at sætte nogle høje mål for det her område, i stedet for at få at vide af regeringen, at der er afsat 600 mio. kr., og at det alene er på grund af inkompetence i regionerne, at de ikke får det her løst.
Det synes jeg simpelt hen ikke at vi kan være bekendt i et samfund, hvor vi ved, at sundhedsfaglige løsninger udspringer af et tæt samarbejde mellem de statslige dele og de regionale udførere.