runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lone Dybkjær (RV), 2010-12-07:
På forespørgernes vegne skal jeg sige tak for debatten.
Jeg synes, at vi har fået klargjort gennem debatten, hvor mange områder vi er uden for på det retspolitiske område, og jeg synes desværre også, vi har fået afklaret, at det tager lang tid, inden vi får taget en diskussion om retsforbeholdets ophævelse.
Når ministeren siger, at han skam har skrevet en kronik, er jeg jo enig med ham, men med al respekt for ministerens kronik kan man vel ikke sige, at det er et initiativ, der sådan for alvor markerer sig ude i den offentlige debat.
Men sådan har vi jo forskellige måder at håndtere tingene på.
Jeg skal jo ikke på forespørgernes vegne kommentere de enkelte indlæg, men jeg tror dog nok, vi er enige om, at til den mere kuriøse del hører DF's ordfører, som sagde: Så luk dog grænserne.
Og jeg synes, at ministeren gav noget af et svar, men jeg synes, det ville være interessant at få at vide: Hvad ville det egentlig betyde, hvis vi skulle lukke de grænser?
For jeg synes, det er for ringe, når vi diskuterer alvorlige ting som det her, at en ordfører bare kan slippe af sted med at sige: Så luk dog grænserne, så er problemerne løst.
Det er simpelt hen for ringe.
Jeg skal så bare meget kort sige, at Det Radikale Venstre jo er tilhængere af, at forbeholdene afskaffes, men at vi ikke ønsker dem afskaffet i samme ombæring.
Vi tror, det vil skabe en rigtig dårlig debat, og at det også vil være dårligt, hvis vi virkelig skal give folk en forståelse af, hvad det her drejer sig om, og det synes jeg de danske borgere, som jo på sæt og vis har været draget ind i den her debat, fortjener.
Vi ønsker en debat om de enkelte forbehold, hvor man klargør tingene.
Forsvarsforbeholdet er trods alt noget mere enkelt end retsforbeholdet, for slet ikke at snakke om euroforbeholdet.
For retsforbeholdets vedkommende synes jeg, vi har fået afklaret, at vi står i en fuldstændig rodet situation.
Vi kan være uden for, det kan være de gamle regler, der består – måske, måske ikke – det kan være, at vi på enkelte områder kan lave nogle nye parallelaftaler; vi har nogle, men det er besværligt.
Og Kommissionen og de 26 lande har vel nærmest sagt, at det gider de ærlig talt ikke beskæftige sig med, for Danmark kunne jo bare tage at afskaffe sit forbehold.
Der kan måske være nogle ting, hvor vi selv laver noget lovgivning.
Med andre ord har vi ved hjælp af det her retsforbehold sat os ikke bare mellem to stole, men mellem alle mulige stole, og man kan rolig sige, at vi sidder solidt plantet på jorden.
Det Radikale Venstre mener, at vi skal have hele forbeholdet afskaffet, men det er så en anden debat.
Kim Mortensen (S), 2010-12-07:
Sådan som jeg hører det, er Enhedslistens og hr. Per Clausens synspunkter fra 1993 uændret i dag, men de anerkender dog, at vi nu har et retsforbehold, der har en markant anderledes betydning.
Det, jeg hører på Enhedslistens ordfører, er, at hvis et flertal på et tidspunkt beslutter sig for, at der skal være en folkeafstemning, vil Enhedslisten ikke stemme imod det.
Lone Dybkjær (RV), 2010-12-07:
Jeg kunne sige, at DF rigtig mange gange tager tingene op igen.
Men jeg vil gerne sige, at de forbehold blev afgjort i 1993, og at udviklingen jo ikke er gået i stå siden da.
Det er i øvrigt sådan – nu ser jeg på det retslige og det forsvarsmæssige område – hvis man overhovedet har tiltro til de målinger, der har været, at et flertal af danskere ønsker dem afskaffet.
Men jeg synes da, man skal diskutere det her løbende.
Det er jo, som om tiden står stille.
Det ved jeg godt den gør for DF, men det gør den altså ikke for os andre.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-12-07:
Det er altid rart at få at vide, at De Radikale synes, tiden står stille.
Jeg synes jo faktisk ellers, at De Radikale plejer at sige, at vi – os, der sidder med flertallet i Folketinget – laver så mange frygtelige ulykker.
Så kan man jo ikke ligefrem sige, at tingene står stille, når der sker så meget godt.
Ordføreren var også inde på, at der er flertal for at fjerne forbeholdet på det retlige og det forsvarspolitiske område.
Det var i hvert fald det, som ordføreren sagde i sin ordførertale.
Var der ikke også dengang flertal i befolkningen for, at vi skulle tiltræde euroen, og hvad var det, afstemningen endte med?
Kan ordføreren berige os med et svar på det?
Lone Dybkjær (RV), 2010-12-07:
Jeg kan da altid repetere lidt kendt viden; det generer mig ikke.
Det, jeg sagde, var, at udviklingen ikke stod stille.
Men lad det nu være.
Vi ved jo alle sammen godt, at det blev et nej til euroen, men alligevel synes jeg, det er ethvert politisk partis opgave, og det er jo selvfølgelig også DF's opgave, at kæmpe for sine synspunkter.
Jeg kæmper for vores synspunkter.
Vi mener, det er skadeligt – der er vi enige med et stort flertal i Folketinget – for Danmark, at vi opretholder forbeholdene.
Vi synes, at regeringen burde tage en afstemning om det retspolitiske og det forsvarspolitiske forbehold.
Men jeg tillægger faktisk DF betydning for, at vi ikke har fået det her.
Jeg tror, det er DF's skyld.
Regeringen har ikke villet tage det slagsmål med DF, det selvfølgelig ville kræve for at lave en aftale med de såkaldte europapartier for at få en afstemning om forbeholdene.
Pia Adelsteen (DF), 2010-12-07:
Jeg tror, jeg kan berolige ordføreren med, at jeg ikke er helt enig i, at det er DF’s skyld, at den afstemning ikke er kommet.
Jeg tror nærmere, det er nogle meningsmålinger, der gør, at den afstemning ikke kommer – at man på forhånd faktisk godt ved, hvad danskerne vil stemme, og derfor siger: Jamen så tager vi ikke afstemningen, for det resultat vil vi ikke være glade for, og så ved vi, at der i hvert fald går 20 år, før man kan forlange en ny.
Jeg synes jo i bund og grund, at man skulle respektere de afstemninger, der nu engang har været, og så bare sige: Vi har altså nogle forbehold, og dem lever vi med.
Jeg kunne godt tænke mig i forbindelse med den her meget omdiskuterede opt in-model at spørge ordføreren, om ordføreren mener, at den respekterer det forbehold, vi har, når et flertal i Folketinget altid ligesom kan afgøre nogle ting i forbindelse med det retspolitiske samarbejde.
Lone Dybkjær (RV), 2010-12-07:
For det første vil jeg om meningsmålingerne sige, at jeg er hundrede procent sikker på, at når regeringen bliver ved med at sige, at det skader Danmarks interesser, at vi har forbeholdene, så er det noget, de har undersøgt.
Altså, meget kan man sige om denne regering, men på det område arbejder den i hvert fald professionelt.
For det andet vil jeg sige, at vi selvfølgelig respekterer afstemningerne, men vi respekterer afstemningerne på den måde, at der skal en ny folkeafstemning til, for at vi kan ændre på det, der blev indgået i Edinburgh.
Når vi siger det, er det, fordi verden ikke står stille; det ved vi godt at Dansk Folkeparti helst vil have at den gør, men det gør den jo altså ikke.
Så er der spørgsmålet om opt in-modellen.
Opt in-modellen kan jo ikke bruges, før vi har haft en folkeafstemning; den kan ikke bruges på nuværende tidspunkt.
Det vil sige, at på nuværende tidspunkt efterlades vi i et morads, sådan som justitsministeren sådan set også gjorde rede for.
Måske kan vi selv gennemføre noget, men andre gange skal vi beholde noget, som andre allerede har forladt.
Så kan vi forsøge os med parallelaftaler, men det gider Kommissionen og 26 andre lande altså kun i meget, meget begrænset omfang at arbejde med, fordi det kræver rigtig mange ressourcer, og andre gange er vi helt uden for.
Det er et fuldstændigt morads, som vi står i i dag.
Pia Adelsteen (DF), 2010-12-07:
Så ved jeg godt, at alle dem, der er så EU-glade, synes, det er et kæmpe morads, og jeg ved, at ministeren synes, det er forfærdeligt, at han ikke kan sidde med ved møderne osv., men kan man så ikke spørge: Det kan godt være, det skader – det siger et stort flertal her jo – Danmarks interesser, at vi har det her forbehold, men skader det vores borgeres interesser, at vi i Danmark i det danske Folketing beslutter, hvilken retssikkerhed der skal være, altså hele vores retssystem, og ikke nogen nede i EU?
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-12-07:
Tak, hr. formand.
Det er jo altid interessant, igen igen kan man sige, at diskutere de danske forbehold her i Folketinget, som vi har gjort rigtig mange gange siden 1992 og 1993, hvor vi faktisk havde de første folkeafstemninger om vores forbehold osv. Fru Lone Dybkjær var inde på, at der skulle siges tillykke til Dansk Folkeparti, fordi det er os, der har sørget for, at det her ikke kom til folkeafstemning osv.
Så vil jeg gerne spørge ordføreren: Var det måske ikke bedre at sige tillykke til borgerne i Danmark, til vælgerne i Danmark?
Så det er jo ikke Dansk Folkeparti, som ordføreren skal sige tillykke til.
Det er faktisk vælgerne.
Så vil jeg gerne spørge ordføreren: Synes fru Lone Dybkjær ikke, at det er bekymrende, at vi gentagne gange skal diskutere vores forbehold, når borgerne har sagt, at de ønsker de her forbehold?
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-12-07:
Jeg noterede mig, at ordføreren siger, at hastværk er lastværk.
Derfor vil jeg gerne spørge ordføreren: Da V og K overtog regeringsmagten i 2001 og skrev ind i regeringsgrundlaget, at man ville have forbeholdene til afstemning hurtigst muligt, hvad er så hurtigst muligt?
Flemming Møller (V), 2010-12-07:
Så vidt jeg husker, stod der, at man ønskede at gennemføre en afstemning, og det er jo noget andet end at sige, at man vil.
I det lille ord ønske ligger faktisk, at man skal tage forbehold for omverdenen, og for hvordan andre ting udvikler sig.
Nu er det sådan med folkeafstemninger, at de altså skal lægges på nogle tidspunkter, der – netop som jeg sagde – kan sikre en retvisende debat.
Det nytter ikke noget at lægge den alt for tæt op af f.eks. et folketingsvalg.
Så vil det påvirke debatten i en grad, der ikke er hensigtsmæssig af hensyn til folkeafstemningen.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-12-07:
Jeg noterede mig, at justitsministeren meget klogt sagde, at retsforbeholdet kan have enorme konsekvenser for Danmark.
Det er også derfor, vi ønsker at lave en anden model for forbeholdet.
Mener ordføreren ikke, at det er et problem?
Mener ordføreren ikke, at det er et seriøst problem, og er ordføreren opmærksom på, at Danmark med de gældende regler for euroen ikke kan træde ind i euroen, som den ser ud i dag, og at det derfor må være på et senere tidspunkt, hvis man skal have alle forbeholdene til afstemning?
Og er regeringen villig til at sige: O.k., så er vi ligeglade med, at vi får problemer med terrorisme og alt muligt andet, fordi vi holder så pinagtigt fast i, at euroen skal til afstemning sammen med de andre forbehold, eller kan ordføreren godt se, at regeringen på et eller andet tidspunkt også bliver nødt til at forholde sig til den virkelighed, vi lever i?
Flemming Møller (V), 2010-12-07:
Jeg er fuldstændig enig med forespørgerne i, at retsforbeholdet er et problem for Danmark, og jeg er enig i, at vi skal have det afskaffet.
Der er overhovedet ingen forskel i vores holdning til den sag.
Jeg mener bare, at tidspunktet ikke er inde nu før et folketingsvalg.
Den sag skal vi have overstået, inden vi går til afstemning.
Kim Mortensen (S), 2010-12-07:
Jeg vil også godt hænge lidt fast i ordførerens bemærkninger om, at man nu ikke skal forcere processen med en folkeafstemning, som jo er nævnt i regeringens første regeringsgrundlag fra 2001.
Efterfølgende i 2007 skulle det så ske inden for denne valgperiode, og nu forcerer man så processen, hvis man gør det inden et folketingsvalg.
Hvis der skal være mere end ni års tilløb til en folkeafstemning om noget, som vi i lang tid har kunnet se vil blive en nødvendighed – senest i 2008, da den her rapport fra Dansk Institut for Internationale Studier faktisk lige præcis påpegede det, vi taler om nu, nemlig at det her vil have store konsekvenser for Danmark – hvor langt et tilløb mener ordføreren så, der skal til, før regeringen skal tage det her alvorligt?
Lone Dybkjær (RV), 2010-12-07:
Først vil jeg sige, at der ikke går nogen person rundt nede i EU – EU er et samarbejde mellem 27 lande.
Men jeg ved godt, at man prøver at male det billede op, at der går en farlig mand rundt dernede, der bestemmer alting og svinger med pisken.
Jeg citerede regeringen for at sige, at det skader Danmarks interesser.
Jeg mener, at det, vi faktisk skal sige, og også det, regeringen burde sige, og det, jeg så også burde have sagt at jeg mente, men jeg er glad for at få ordet, er, at det skader de danske borgeres interesser, fordi Danmark ikke er en isoleret ø.
Altså, vi kender jo i øvrigt et godt eksempel fra Albanien; det var virkelig en isoleret ø og prøv at se, hvordan det gik med Albanien.
Man hvis det var sådan, at Danmark var en øde ø, hvis det var sådan, at vi havde totalt lukkede grænser, at vi kunne bestemme alting selv, at der ikke kom en eneste kriminel med en flyver eller over en grænseovergang, uanset hvor mange vagter der var, så var det jo en anden situation.
Men vi er jo ikke et lukket land.
Selv Dansk Folkeparti mener vel – og jeg ved godt, at de gerne vil have noget mere bevogtning ved grænserne – at vi sådan i det store og hele skal respektere, at vi nu engang er med i det økonomiske samarbejde.
Jeg vil gerne sige, at vi overlader det jo, desværre havde jeg nær sagt set med radikale øjne, ikke til, at vi kan være med i samarbejdet sådan fra dag et.
Vi skal konkret tage stilling fra sag til sag, og det gælder alle områder.
Jeg så gerne forbeholdet helt og fuldt ophævet, men jeg synes dog, det er bedre, at vi går ind og vælger fra sag til sag, om vi skal deltage eller ikke deltage, frem for at vi står helt udenfor, som vi jo gør i større og større omfang.
Den øvrige diskussion kan hr. Per Clausen tage med S og SF.
Det er jo ikke mig, hr. Per Clausen skal tage den med.
Jeg synes, det er bedre at få retsforbeholdet ændret end at være i den nuværende situation, hvor vi er udelukket fra al ting, og det siger jeg, og det gør jeg af hensyn til de borgere, der virkelig for alvor er ved at komme i klemme i forhold til nogle rettigheder, de ellers kunne have fået, hvis vi havde deltaget helt og fuldt i samarbejdet.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-12-07:
Jamen jeg snakker ikke om, hvad vi ønsker os.
Ergo kan man stille spørgsmålet: Hvem er det, Dansk Folkeparti vil have skal vogte grænsen, når de ikke vil have tolderne til det og de i virkeligheden har gjort det til et mere åbent land, end det har været tidligere?
Man må stå til regnskab for det, man gør.
Frank Aaen (EL), 2010-12-07:
Vi har spurgt til indholdet af det her lovforslag, herunder om offentlighed i forvaltningen gælder uddannelsesinstitutioner inden for det maritime område, og har fået at vide, at det gælder også nogle steder, men man synes ikke, det skal gælde over det hele.
Jeg synes, det er en uskik, at vi har institutioner, som er offentligt finansieret, som delvis er omfattet af forvaltningsloven, men som ikke er omfattet af den del, der hedder offentlighed i forvaltningen.
Derfor vil vi gerne stille et ændringsforslag til tredjebehandlingen, som vil afgøre, om vi kan stemme for lovforslaget i den sidste ende.
Vi synes, der skal være offentlighed i forvaltningen i de her institutioner, vi behandler her.
Per Clausen (EL), 2010-12-07:
Nu ved jeg ikke, om det er klogt at blande sig i den her meget spændende debat mellem tilhængerne af, at forbeholdene skal ophæves, om, hvornår det skal ske, for den debat er måske den sikreste garanti for, at det ikke sker lige med det samme.
Men jeg har alligevel et enkelt spørgsmål til fru Lone Dybkjær.
Fru Lone Dybkjær siger nu i forslaget til vedtagelse, at det er den såkaldte tilvalgsordning, der skal benyttes.
Betyder det, at Det Radikale Venstre også er enig med Socialdemokraterne og SF, der jo her i weekenden klart har sagt, at vi i forbindelse med tilvalgsordningen også allerede nu skal slå fast, at udlændingepolitikken ikke kan omfattes af tilvalget, altså at udlændingepolitikken er så vigtig, at den skal afgøres i Danmark, hvorimod spørgsmålet om, at der skal være mulighed for at efterforske på tværs af grænserne, kræve bevismateriale udleveret osv., er mindre vigtigt, så det kan vi godt overlade til EU at træffe beslutning om?
Lone Dybkjær (RV), 2010-12-07:
Først vil jeg sige, at det da vil være klogt af Enhedslisten at blande sig i debatten, hvis resultatet er, at afstemningen skydes længere ud.
Det Radikale Venstre ønsker gerne alle forbehold helt og fuldt afskaffet, men med Lissabontraktaten er der altså indført den mulighed for en tilvalgsordning – man kan stadig væk afskaffe det helt og fuldt, og det vil vi gerne arbejde for – og den tilvalgsordning gælder jo hele området.
Det er jo ikke kun et spørgsmål om flygtninge, asyl osv., det er hele området, hvor vi skal tage en beslutning om, hvorvidt vi vil være med eller vi ikke vil være med.
Det er situationen.
Vi har sagt, at det er sådan, det er: Vi ønsker gerne retsforbeholdet helt ophævet, men vi ser dog, at det her er bedre end ingenting, og det er begrundelsen for, at vi også i forbindelse med Lissabontraktaten sagde ja til denne måde at få forbeholdet formuleret på.
Per Clausen (EL), 2010-12-07:
Fru Lone Dybkjær må vel være enig med mig i, at når Socialdemokraterne og SF'ere klart siger, at udlændingepolitikken skal fredes og være et dansk anliggende, sådan at man kan fortsætte den, jeg tror nok, man kalder det den fair og faste udlændingepolitik, der føres i Danmark i dag – altså en besværgelse om, at den skal fortsættes, også når der kommer et nyt flertal – så er det vel udtryk for, at det er sådan, det bliver, for fru Lone Dybkjær har vel ingen forventning om, at Venstre og Konservative skulle insistere på, at det skulle blive anderledes, og hvis De Radikale heller ikke insisterer, så bliver det vel på den måde.
Det, jeg bare vil spørge fru Lone Dybkjær om, er, om hun er enig med mig i, at det er en lidt mærkelig prioritering at sige, at udlændingepolitikken tager man allerede nu stilling til skal være et særligt dansk anliggende, men spørgsmål, der vedrører danske borgeres retssikkerhed, nemlig spørgsmålet om arrestordre, udlevering af bevismateriale osv., er man slet ikke nervøs for at overlade til EU at træffe afgørelser omkring.
Flemming Møller (V), 2010-12-07:
Nu skal jeg ikke forholde mig til, hvor langt et tilløb der skal til.
Problemet er, at vi i dag står med et forslag til vedtagelse, og det gælder altså fremadrettet.
Til det siger jeg, at det kan jeg ikke gå ind for.
Men det faktiske forhold med hensyn til afstemningen er, at man bliver nødt til tage resten af verden med ind i overvejelserne, og når man ryger ind i en voldsom finanskrise, som man ikke har set magen til i næsten 100 år, så er det da klart, at det påvirker.
Og det aflyser da den slags afstemninger, fordi det vil påvirke på en måde, der ikke er hensigtsmæssig og vil derfor gøre, at en afstemnings resultat bliver mere tilfældigt.
Jeg mener bare ikke, at det har så stor hast, at vi absolut skal tvinge det igennem på alt for kort tid.
Man kender fænomenet lovsjusk, og vi skal helst ikke ind på afstemningssjusk også.
Kim Mortensen (S), 2010-12-07:
Socialdemokratiet har det udgangspunkt, at Danmark bør være fuldt og helt medlem af EU, fordi en række af de udfordringer, som Europa, de europæiske lande står over for, kun kan løses af landene i fællesskab, og de er afhængige af, at alle landene deltager.
Siden Danmark i 1992 stemte nej til Maastrichttraktaten og de danske forbehold blev formuleret, herunder forbeholdet vedrørende overstatsligt samarbejde om retlige og indre anliggender, også kaldet retsforbeholdet, har samarbejdet faktisk fået en helt anden og mere konkret betydning.
Derfor skader retsforbeholdet Danmarks interesser, derfor skader retsforbeholdet de danske borgeres interesser, og derfor skal vi have dette forbehold ændret.
Vi mener, at vi skal i gang så hurtigt, at Danmark ikke kobles af på dette vigtige område og bliver en magnet for kriminalitet, fordi vi er uden for det vigtige politisamarbejde.
Lissabontraktaten giver Danmark mulighed for at omdanne vores retlige forbehold til en såkaldt tilvalgsordning – en tilvalgsordning, som betyder, at Folketinget i hvert enkelt tilfælde kan tage stilling til, hvorvidt Danmark skal deltage i enkeltområder inden for samarbejdet om retlige og indre anliggender.
Vi kan altså deltage i dele af samarbejdet uden at sige ja til det hele, og det betyder, at Danmark fortsat kan stå uden for samarbejdet der, hvor vi ikke ønsker at være med.
Regeringen har siden offentliggørelsen af rapporten fra DIIS, Dansk Institut for Internationale Studier, i 2008 været fuldt og helt klar over konsekvenserne for Danmark, hvis vi opretholder de eksisterende forbehold, nemlig at Danmark taber indflydelse, og at vi må investere vores politiske kapital i blot at sikre de danske forbeholds beståen over for de øvrige lande.
Alligevel har regeringen ved forskellige statsministres mellemkomst ikke påtaget sig det nødvendige politiske lederskab og formået at tage den nødvendige diskussion med befolkningen og sikre det nødvendige opgør med forbeholdene.
Derfor vil jeg afslutningsvis opfordre Folketinget til at vedtage det af Socialdemokraterne, SF og Det Radikale Venstre fremsatte forslag til vedtagelse.
Pia Adelsteen (DF), 2010-12-07:
Jeg skal bare spørge i forbindelse med det her ganske forfærdelige, at vi ikke, hvis vi har retsforbehold, kan være med til at bekæmpe grænseoverskridende kriminalitet og sådan noget.
Hvis det går så vidt, at EU ikke vil lave en parallelaftale, vel at mærke hvis de gældende retsakter omkring Europol, Eurojust og alt det her kriminalitetsbekæmpelsessamarbejde, vi har, ændres, så skal vi have en ny aftale.
Hvis EU ikke vil det, er alternativet så helt enkelt ikke det, at vi kommer ud af Schengensamarbejdet og må lukke grænserne, så vi selv helt præcist ved, hvem der kommer ind?
Så vil vi jo ikke længere virke som en magnet, tror jeg ordet var, på de her kriminelle, der drøner ind over grænserne, røver de danske hjem, og så tager ud igen og sælger det, de har røvet, i Østeuropa.
Det må da være konsekvensen.
Kim Mortensen (S), 2010-12-07:
Man kan sikkert få øje på mange konsekvenser, også fru Pia Adelsteen kan få øje på mange konsekvenser.
Nu bruger ordføreren udtrykket at lukke grænserne.
Jeg ved ikke, om man forestiller sig, det skal være med pigtråd eller med en stor mur.
Men man kan også godt forestille sig, at der, dengang vi havde grænsekontrollen, var mennesker i Danmark, som vi ikke helt vidste var her, så derfor er der stadig væk et behov for øget grænsekontrol, der er behov for politi.
Sådan er det i Danmark, og sådan er det i andre EU-lande.
Jeg tror, det er vigtigt, at Dansk Folkepartis ordfører på det her område prøver, ligesom fru Lone Dybkjær sagde tidligere, at fralægge sig det her billede af, at EU er sådan en fæl, ond person, der skal bestemme over Danmark, og i stedet indser, at EU faktisk er 27 lande, der i fællesskab prøver at etablere et samarbejde om at bekæmpe noget af den her kriminalitet, som er grænseoverskridende, og som kun kan bekæmpes i et samarbejde.
Der tror jeg, at selv med det meget nationalromantiske billede, Dansk Folkeparti har af det her, må fru Pia Adelsteen erkende, at der er nogle af de her ting, som kun kan løses i et samarbejde mellem de europæiske lande.
Pia Adelsteen (DF), 2010-12-07:
Det er vi jo slet ikke uenige om, hvilket også er en af årsagerne til, at vi faktisk synes, det er en god ting at have det her samarbejde.
Derfor har vi også været helt indstillet på, at man selvfølgelig må lave nogle aftaler.
Men hvad gjorde vi egentlig, inden vi fik EF?
Hvad gjorde vi, inden det blev til EU?
Da havde vi da også samarbejde på tværs af grænserne politikorpsene imellem.
Og ja, det kan godt være, at det var mere besværligt, men det var danskerne og Danmark, der bestemte, hvor man ville samarbejde.
Da sad man ikke med korrupte stater som Rumænien og Bulgarien og skulle have et samarbejde på retsområdet.
Det synes jeg er bekymrende.
Den grænseoverskridende kriminalitet skal vi selvfølgelig alle sammen bekæmpe, det er vi jo enige om, men vi har altså et problem, når vi så samtidig åbner alle grænserne.
Vi er en magnet for indbrudstyve fra Østeuropa.