runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jesper Langballe (DF), 2010-04-19:
Det var to sjæle, én tanke, for da hr. Karsten Lauritzen rejste sig, sad jeg med præcis det samme spørgsmål.
I fru Marianne Jelveds ordførertale gik det som en rød tråd igennem den, at permanent opholdstilladelse blev betragtet som sådan en rettighed, som man på et eller andet tidspunkt skulle have, og når man havde fået den, skulle den ikke kunne inddrages, uanset hvordan man opførte sig.
Især det sidste synes jeg var afslørende.
Hvad er det, spurgte fru Marianne Jelved, for en permanent opholdstilladelse, der kan inddrages igen, hvis man begår grov kriminalitet?
Jeg vil gøre fru Marianne Jelved opmærksom på, at der ikke er nogen af de internationale konventioner, som vi har skrevet under på, der overhovedet med et ord nævner begrebet permanent opholdstilladelse.
Permanent opholdstilladelse er en gave og, som det blev sagt, et privilegium og ikke en rettighed.
Marianne Jelved (RV), 2010-04-19:
Jamen det har jeg jo erklæret mig fuldstændig enig i, så derfor taler hr. Jesper Langballe mod bedre vidende og prøver at italesætte en totalt anden profil af den politik, som Det Radikale Venstre står for.
Vi har jo selv været med til at lave regler for, hvad man skal opfylde for at få permanent opholdstilladelse, og også inden vi kom til 2001, var der regler for det; der var det ikke noget, man bare gik hen og trak i en automat, det har det aldrig været, og det skal det heller ikke være.
Så man må lade være med at insinuere, at Det Radikale Venstre har en fuldstændig lallende politik på det område, for det har vi ikke.
Vi har også stemt for, at man i visse situationer, hvor man begår visse former for kriminalitet, kan blive udvist, selv om man har permanent opholdstilladelse.
Det har vi da selv været med til at stemme for.
Så der er ikke nogen urimeligheder i det her, det er fuldstændig lige ud ad landevejen.
Jeg er bare imod, at man hæver overliggeren i lovforslag nr. L 188 så højt, som man gør, uden at man giver en rimelig chance til andre, hvis evner ikke er så store som dem, der skal kunne løfte den udfordring, som ligger i L 188.
Og den sortering af svage, det, at man sorterer dem væk, bryder jeg mig ikke om.
Det samfund synes jeg er et meget, meget kedeligt samfund.
Vi plejer også at tage hensyn til dem, der er berettiget til, at man tager hensyn til dem, selv om de er ressourcesvage.
Jesper Langballe (DF), 2010-04-19:
Jeg kan ikke lægge skjul på, at vi altså er en del, der finder Det Radikale Venstres syn på de her ting fuldstændig lallende, og det var der jo også en del vælgere der syntes i november 2001, og det fik altså nogle konsekvenser.
Vil fru Marianne Jelved ikke godt forholde sig til det spørgsmål: Hvordan skulle det kunne opfattes anderledes?
Marianne Jelved (RV), 2010-04-19:
Så enkelt er det.
Vi har selv været med til at lave lovgivning, som handler om, at man ved særlige former for kriminalitet kan få inddraget sin permanente opholdstilladelse, og at man kan blive udvist af landet.
Og Det Radikale Venstre går ind for, at den lovgivning har vi, og vi har stemt for det.
Kan det siges klarere?
Men hr. Jesper Langballes fordomme må vi leve med.
Mette Frederiksen (S), 2010-04-20:
Et folkestyre skal samarbejde.
Vi har ikke noget ønske fra oppositionen om at gennemtrumfe vores ideer.
Vi ønsker et folkestyre, der kan samarbejde.
Den dag, vi får vedtaget en fattigdomsgrænse i Danmark, skal det ske på et oplyst grundlag.
Jeg kan godt se, at det er fremmed for ordføreren for Dansk Folkeparti, at man samarbejder hen over midten og ikke bare gennemtrumfer sine egne holdninger.
Det, vi lægger op til i dag, er et pragmatisk beslutningsforslag, hvor vi appellerer bredt til, at Folketinget nedsætter et ekspertudvalg for at højne vidensgrundlaget.
Det ekspertudvalg kan så fremkomme med forslag til, hvordan en fattigdomsgrænse skal se ud.
Vi fremsætter beslutningsforslaget, fordi vi har en forventning om, at vi efter et regeringsskifte samarbejder bredt i Folketinget.
Den dag, vi indfører en fattigdomsgrænse, vil vi gerne have lidt flere end bare 90 mandater bag forslaget.
Hvorfor anerkender Dansk Folkeparti ikke, at vi inviterer indenfor, at vi ønsker dialog, og at vi ønsker et oplyst grundlag at træffe vores beslutninger på?
Jeg svarer gerne på, hvad det konkret er, vi har foreslået, for der er nemlig et forslag til vedtagelse fra oppositionen, som bl.a. indeholder, at varighedsbegrænsningen på sygedagpenge skal ophæves, at de lave sociale ydelser skal afskaffes, at der skal ske en forstærket indsats i forhold til udsættelse af lejere, at der skal føres en anden fordelingspolitik, og at der skal skabes et rum på vores arbejdsmarked for de mennesker, der i dag er på kanten af arbejdsmarkedet.
Det er helt konkrete bud.
Det er bud, der er fremsat af en enig opposition, fordi vi ønsker et opgør med fattigdommen.
Kunne ordføreren fra Dansk Folkeparti ikke forholde sig til de konkrete forslag samt beslutningsforslaget i stedet for at spilde Folketingets tid og dække over det faktum, at Dansk Folkeparti ikke selv har et eneste forslag til at bekæmpe fattigdommen?
Der ligger en række konkrete forslag fra en enig opposition: Støtter Dansk Folkeparti dem eller ej?
Martin Henriksen (DF), 2010-04-20:
Jeg har jo svaret på de spørgsmål tidligere i dag.
Jeg kunne så i forhold til det beslutningsforslag, der ligger, spørge: Hvor skal den fattigdomsgrænse ligge, som jeg forstår at venstrefløjen er helt enige om, og hvor man konkret kan sige hvordan tingene skal hænge sammen?
Det er jo virkelig skræmmende, at det parti, der bejler til statsministerposten, siden 2004 har sagt, at vi skal have en fattigdomsgrænse.
Det er altså i 6 år.
Man kan da ikke tillade sig at anklage andre i Folketinget for ikke at reagere tidsnok og hurtigt nok over for de mennesker, der har økonomiske og sociale problemer, når man selv har været 6 år om overhovedet bare at foreslå, at der skal nedsættes et ekspertudvalg, som skal komme med et forslag til, hvad Socialdemokraterne rent faktisk mener på det her område.
Hvis det her område var så væsentligt og så vigtigt for Socialdemokraterne, havde man da for flere år siden taget sig sammen til at definere, hvor den fattigdomsgrænse skal ligge, men det har man ikke formået.
Mette Frederiksen (S), 2010-04-20:
Jeg tager lige ordet her i ordførerrækken, fordi jeg sjældent har set de borgerlige ordførere være så ophidsede som i den her diskussion i dag.
Det tror jeg vi skal tage som en ren tilståelsessag.
Regeringen og Dansk Folkeparti har ganske enkelt en dårlig sag, for antallet af fattige danskere er ud fra den eneste måde, vi kan opgøre det på i dag, fordi vi ikke har en fattigdomsgrænse, steget.
Og det er steget under borgerligt styre, det er steget under den borgerlige regering, og det er fremmet med Dansk Folkepartis støtte og stemmer.
Vi havde egentlig fra oppositionens side forestillet os en helt almindelig, rolig og afdæmpet faglig og saglig politisk diskussion af beslutningsforslaget her.
Vi lægger op til et helt pragmatisk forslag, alene gående ud på at der skal nedsættes et ekspertudvalg.
Til gengæld har vi fået en meget ophedet diskussion, og det, der står tilbage efter debatten, er jo et Folketing, der ikke tager ansvar for udviklingen.
For man kan mene meget om fattigdom, og det er der rigtig god grund til, men i forhold til dem, der er ramt af den, skal vi måles på vores handlinger.
Derfor vil jeg blot mane den myte i jorden, at vi fra oppositionens side mener noget forskelligt med beslutningsforslaget her.
Det, vi mener med forslaget, er det, der står i teksten, nemlig at vi ønsker Folketingets opbakning til, at der nedsættes – selvfølgelig på baggrund af et lovforslag – et ekspertudvalg, der skal analysere udviklingen i fattigdom i Danmark og fremkomme med forslag til forskellige modeller for en fattigdomsgrænse.
Det er det, forslaget går ud på.
Hvordan en fattigdomsgrænse skal se ud, må nødvendigvis bero på de anbefalinger, der kommer til at ligge efter ekspertudvalgets arbejde.
Mig bekendt er der ikke nogen i oppositionen, der er tilhænger af en relativ fattigdomsgrænse.
Men vi er tilhængere af en fattigdomsgrænse, hvor det relative fattigdomsbegreb selvfølgelig indgår, fordi det relative fattigdomsbegreb fortæller os noget om udviklingen i samfundet i det hele taget, men det kan ikke stå alene.
Ellen Trane Nørby (V), 2010-04-20:
Jeg vil blot tage denne anden runde, fordi der kom til at stå så mange spørgsmål tilbage, efter at fru Özlem Sara Cekic gik her op med de afrundende bemærkninger.
Her var det lige pludselig de tal, der bygger på en medianmodel, der kom i spil.
Derfor er jeg nødt til at gå op og give udtryk for min undren, for den debat, der har været i dag, har jo ellers været en bevægelse fra mange af oppositionspartiernes side i retning af det, som vi fra Venstre og De Konservatives side har sagt, nemlig at det er vigtigt, at vi kigger på fattigdom som et mangefacetteret problem og ikke som noget, der kun og udelukkende handler om økonomi, men også handler om en lang række bagvedliggende sociale og kulturelle årsager, og at det er vigtigt at have det med i debatten.
Fru Özlem Sara Cekic gik jo op på talerstolen som den, der skulle konkludere for forslagsstillerne, og forholdt sig udelukkende til de tal, der bygger på medianmodellen.
Vi synes, det er enormt godt, at regeringen har nedsat en arbejdsgruppe for netop at få et oplyst grundlag for, hvordan vi fremadrettet kan få nogle retningsgivende indikatorer på fattigdomsområdet, som vi også kan bruge som redskaber til at hjælpe de mennesker, som ender i social armod, fattigdom og social marginalisering her i vores samfund.
Jeg er bare nødt til at undre mig enormt meget over, at oppositionen nu siden 2004 har talt om en fattigdomsgrænse og alligevel ikke i dag kan komme med et konkret udspil, andet end at man igen forholder sig til medianmodellen, som man ellers hele dagen har forsøgt at afvise.
Men det, der står tilbage i debatten, må jo være, at Socialdemokraterne og oppositionen støtter en medianmodel og dermed udelukkende et fattigdomsbegreb, der bygger på en relativ fattigdom.
Det synes jeg godt nok er trist, for det er godt nok en forsimplet måde at opgøre fattigdom på i dagens Danmark i 2010, hvor fattigdom er langt mere flerdimensionalt end kun det, der handler om økonomi, og hvor vi vel også som samfund har et kæmpestort ansvar for at sikre, at vi ikke som samfund marginaliserer og stigmatiserer folk, fordi de har en lav indkomst.
Der er rigtig mange mennesker, der er velfungerende, altså som har en lav indkomst, men som stadig væk godt kan få deres økonomi til at hænge sammen og godt kan skabe gode opvækstbetingelser for deres børn.
Jeg håber da, at der i høj grad er nogle fra oppositionens side, der vil klargøre, hvad det er for en fattigdomsmodel, man nu har talt om i 6 år, og som man ikke engang i dag har kunnet præsentere andet end ved et budskab, der kører på medianmodellen.
Vivi Kier (KF), 2010-04-20:
Når jeg tager ordet i anden runde, er det, fordi jeg faktisk synes, at der blev sagt nogle forskellige ting, da vi sluttede den her debat og forslagsstillernes ordfører gik op.
Det prøvede jeg så at bruge mine to spørgsmål til at spørge ind til.
I eftermiddagens debat er det føget lidt rundt med ord om, at nogle syntes, at det var spild af tid, og nogle er blevet anklaget for noget.
Senest hørte vi fru Mette Frederiksen sige noget om at spilde folketingsmedlemmernes tid.
Nu skal jeg lade være med at være polemisk og mene noget andet, for jeg synes faktisk, det har været en rigtig fin debat.
Så endnu en gang vil jeg faktisk benytte lejligheden til at sige tak for debatten, for jeg synes, at det har været væsentligt at få sat fokus på, hvad det egentlig er, vi vil.
Jeg hørte SF's ordfører gå op og sige, at vi skal have en grænse, at det ligger hundrede procent fast, men jeg hørte også fru Mette Frederiksen sige, at det vigtigste er ekspertudvalget, der kommer med nogle anbefalinger.
Det er ikke ensbetydende med, at vi skal have en grænse.
Men jeg kan forstå, at det er den her økonomiske grænse og fattigdomsgrænse, som er det eneste, der tæller.
Fru Özlem Sara Cekic sagde så, at man ønskede en fattigdomsgrænse, for ellers havde man simpelt hen ikke mulighed for at tælle nogen fattige.
Samtidig står man selv og nævner adskillige tal, som man bruger hele tiden.
Jeg synes, at det er rigtig, rigtig vigtigt at holde sig for øje, at er man fattig, er der mange andre parametre end økonomi, og det vil jeg rigtig, rigtig gerne have, at vi bliver ved med at holde fast i.
Jeg vil også gerne slå et slag for, at den her regering rent faktisk har taget ansvaret alvorligt hele tiden, og at man i det nye regeringsgrundlag har skrevet det ind, klart og tydeligt, og at vi nu peger på nogle fattigdomsindikatorer som målet, der skal være med til at forhindre, at vi får flere fattige børn, og sikre, at børn kan vokse op i trygge kår og rammer.
Jeg synes, at det er lidt trist, at man fra oppositionens side overhovedet ikke er enig om, hvad det er, man vil med det her beslutningsforslag, og jeg synes også, at det er lidt trist, at man igen og igen kan sige, at da man ikke selv kan blive enig om, hvad det er, man vil, har man brug for et ekspertudvalg.
Mette Frederiksen (S), 2010-04-20:
Må jeg ikke gerne sige, at den måde, vi vurderer fattigdomsudviklingen på fra oppositionens side, selvfølgelig er på baggrund af det statistiske materiale, der fremgår, eksempelvis fra OECD, fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, fra Finansministeriet, fra socialforskningsinstituttet, fra CASA og fra andre aktører, der måler fattigdommen.
Men vi gør det selvfølgelig også ud fra en række andre ting.
Vi gør det ud fra, at de frivillige organisationer melder om en stigning i antallet af fattige ansøgere til julehjælp.
Vi gør det ud fra, at antallet af lejere, der smides ud af deres lejemål, er mere end fordoblet siden 2002.
Det er udtryk for den absolutte fattigdom.
Så vi læner os ikke blindt eller entydigt eller dogmatisk op ad et relativt fattigdomsbegreb, for det ville være misvisende.
Martin Henriksen (DF), 2010-04-20:
Jeg tror, der skal en hel hær af mentorer til, før jeg kan forstå SF's politik på det her.
Men jeg vil bare sige, at jeg spurgte, hvad man helt konkret har foreslået, og der blev ikke svaret.
Ellen Trane Nørby (V), 2010-04-20:
Når vi er så optaget af den her debat, er det, fordi det ligger os meget på sinde at sikre, at alle børn og unge får lige og gode opvækstbetingelser i det her land.
I stedet for er vi blevet målt på en debat, som kun handler om økonomisk fattigdom.
Det seneste indlæg – og jeg ved godt, at fru Mette Frederiksen havde forladt salen og derfor ikke kunne høre det – var jo, da fru Özlem Cekic gik op og afrundede fra forslagsstillernes side.
Og de spørgsmål, vi stillede, i forhold til hvordan hun kunne vide det antal fattige, der var, byggede jo fuldstændig på medianmodellen.
Vi kunne også høre, at fru Line Barfod sagde, at fattigdom handlede om økonomi, og derfor står det tilbage, at det, der jo står og blafrer, er, at selv om fru Mette Frederiksen og fru Helle Thorning-Schmidt siden 2004 har talt om en fattigdomsgrænse, er der stadig væk ikke kommet noget konkret bud fra oppositionen på, hvad det er, man vil.
Özlem Sara Cekic (SF), 2010-04-20:
Det er altid dem, der har penge, der plejer at sige, at det ikke handler om penge.
Sådan er det bare.
Jeg tvivler stærkt på, at de 59.000 børn, der lever i fattigdom, kan svare ja til, at regeringens politik har ført til, at de kan gå til fodbold, at de kan holde børnefødselsdage, at de kan holde en god jul.
I dag har vi børn, som ikke er i stand til at få tre måltider sund mad.
En artikel i Information dokumenterede på et tidspunkt rigtig flot, at børn, der lever i familier på starthjælp, mangler D-vitamin, fordi de ikke får varieret kost i Danmark.
Jeg kan huske, at daværende socialminister Karen Jespersen gerne ville give tilskud til, at de her børn kunne få D-vitamin, for det havde familierne heller ikke råd til.
Vi siger jo hele tiden fra SF's side, at det også handler om økonomi, men jeg har ikke en eneste gang hørt regeringspartierne sige, at det selvfølgelig også handler om økonomi.
Der er faktisk flere, der har opgjort det her.
Et andet eksempel: Socialforskningsinstituttet har dokumenteret, at 59.000 børn i Danmark må betegnes som fattige.
Kilden er SFI-rapportens »Børnefattigdom i Danmark fra 2002-2006«.
Ellen Trane Nørby (V), 2010-04-20:
Jamen det er jo så en indrømmelse.
Så glæder jeg mig til at se, at fru Mette Frederiksen, næste gang der kommer tal fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, afviser de tal, der bygger på medianmodellen, som ikke værende retningsvisende i forhold til den her debat.
Vi er meget optaget af at hjælpe de mennesker, som bliver socialt marginaliserede i vores samfund.
Derfor er det også vigtigt, at vi i den debat, vi tager, og hvor vi anerkender, at regeringen jo nu med sit nye arbejdsprogram har nedsat et tværministerielt arbejdsudvalg, der netop skal kigge på de her fremadrettede fattigdomsindikatorer, helt konkret går ind og kigger på netop de mennesker, der ender i absolut fattigdom – ikke bare på, hvad de bagvedliggende årsager er, men også på, hvordan vi kan forebygge det.
Derudover er vi optaget af, at vi får en holistisk tilgang til fattigdom, for det her er et flerdimensionelt problem og ikke bare noget, der handler om, hvor mange penge man har at forbruge, men også handler om, hvordan vi som samfund, herunder de frivillige organisationer, kan håndtere de her problemer og sikre, at alle har en plads i samfundet og bliver inkluderet.
Louise Schack Elholm (V), 2010-04-20:
Når ordføreren siger, at vi ikke kan tælle antallet af fattige, hvordan kan ordføreren så komme op med tallet 59.000?
Nu har ordføreren igen simplificeret debatten og fået den til at dreje sig om, at fattigdom kun handler om økonomi.
Vi skal have fat i at sikre, at folk bliver en del af samfundet, at folk skal have lov til at være en del af arbejdsmarkedet, at de skal have en uddannelse, og at de bliver boende i deres bolig.
Derfor er det vigtigt, at vi gør tiltag på de her områder, og det er derfor, vi har gjort så mange aktive tiltag, der hjælper på det her område.
Vi kan virkelig se en effekt af det, så det er rigtig positivt.
Martin Henriksen (DF), 2010-04-20:
Jeg synes jo, at det har været utrolig karakteristisk for debatten, som har kørt siden kl. 13.00 i dag, at venstrefløjen – som har stået og slået på, at V, K og Dansk Folkeparti ikke har taget nogen initiativer på det her område – overhovedet ikke er i stand til selv at forklare og redegøre for, hvad det helt præcis er, man vil på det her område.
Det er da i den grad afslørende.
Vi har et parti, Socialdemokratiet, som i 2004 sagde: Nu skal vi have en fattigdomsgrænse, og hvis I ikke vil være med til at indføre den fattigdomsgrænse, er det, fordi I ikke vil de fattige det godt.
Men samme parti har ikke selv været i stand til at forklare, hvor den fattigdomsgrænse skulle ligge.
Det er da i den grad useriøst, at man i et Socialdemokrati, som bejler til statsministerposten, render rundt og anklager andre partier for ikke at være i stand til at tage sociale hensyn, fordi de ikke vil støtte et forslag, som man ikke engang selv er i stand til at definere hvordan skal se ud.
Og nu kan vi forstå, efter at SF og andre har været på talerstolen, at venstrefløjen ikke engang er enig om, hvad det er man rent faktisk vil med den her ekspertgruppe.
Det, vi kan få ud af debatten i dag, og det synes jeg er meget fornuftigt, er, at socialministeren har tilkendegivet, at der iværksættes et tværministerielt arbejde, så man kan kigge på og udarbejde nogle fattigdomsindikatorer.
Venstre og Konservative har været ude at foreslå, hvordan man rent faktisk kan gøre det.
I Dansk Folkeparti deltager vi meget gerne i det arbejde, for man bliver bare nødt til at konstatere, at en venstrefløj, som i flere år har talt om en fattigdomsgrænse, er blevet overhalet indenom af Venstre og Konservative, som rent faktisk har formået at være dem, der har været mest klare på, hvor man kan lægge nogle retningslinjer for, hvordan man kan gøre en indsats for dem, der er økonomisk og socialt udsatte.
Den vej er da meget mere farbar.
Jeg synes også, det er vigtigt at sige, at når regeringen kommer med noget på det her område, skal det være noget, der rent faktisk gør en forskel, noget, der rent faktisk medvirker til, at de her mennesker kan se, at samfundet rækker dem en hjælpende hånd.
Det er nok det, der skal til, i stedet for det, vi ser fra den anden side af Folketingssalen, for der er man jo blottet for substans.
Og det er trist, for i sidste ende bliver dem, vi gerne vil hjælpe, holdt for nar.
Özlem Sara Cekic (SF), 2010-04-20:
Altså, hr. Martin Henriksen siger, at fra kl. 13 af har vi siddet her.
Nu er kl. 18, så det er faktisk mange timer.
Hvis hr. Martin Henriksen ikke rigtigt har forstået, hvad det her går ud på, vil jeg sige, at det først handlede om en forespørgsel om fattigdom, hvor vi havde en række punkter, som kan læses.
Dernæst er vi gået i gang med et beslutningsforslag, B 173, som går ud på et ekspertudvalg, som skal kigge på fattigdomsgrænser.
Der er også nogle papirer på det.
Men hvis hr. Martin Henriksen har brug for at få en mentor i forhold til sit folketingsarbejde herinde, tilbyder vi det rigtig gerne fra SF's side.
Han skal bare sige til.
Martin Henriksen (DF), 2010-04-20:
Nu har jeg forstået det sådan, at venstrefløjen selv har foreslået en arbejdsgruppe – som man så bare kalder et ekspertudvalg – men når socialministeren så foreslår at nedsætte en tværministeriel arbejdsgruppe, er man sådan lidt fornærmet over, at det ikke bliver ens egen arbejdsgruppe.
Det synes jeg er noget mærkeligt noget.
Jeg vil så også bare nævne, at hvis man anvender EU’s fattigdomsgrænse, er tallet 400.000, at hvis man anvender OECD’s fattigdomsgrænse, er tallet 170.000, og at hvis man anvender den fattigdomsgrænse, som Kristeligt Dagblad har lavet ud fra beregninger fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, ligger det på omkring 40.000.
Jeg mener simpelt hen, at det er sjusk, at man i en debat, som er så væsentlig, ikke er i stand til klart at give et bud på, hvad det rent faktisk er, man så selv vil.
Line Barfod (EL), 2010-04-20:
For mig er det jo underordnet, om det er ministeren, der nedsætter en arbejdsgruppe, eller om der bliver nedsat et ekspertudvalg.
Det er underordnet, om det hedder det ene eller det andet.
Men det er afgørende for mig, at der deltager nogle i det, der har forstand på det, og det er afgørende for mig, hvad det er for et kommissorium, de har.
For mig er der grundlæggende forskel på, om det, man skal nå frem til, er at finde ud af, hvem der lever i fattigdom, hvem mener vi lever i fattigdom.
Hvad er fordele og ulemper ved de forskellige fattigdomsgrænser, så politikerne kan tage stilling til, hvilken fattigdomsgrænse vi vil bruge.
Jeg går ud fra, at Dansk Folkepartis modstand – voldsomme modstand – mod at fastlægge, hvem man økonomisk definerer som fattige i Danmark,
skyldes, at man så ville stå meget klart med, at de mennesker, man har sendt ud i fattigdom med starthjælp, kontanthjælpsloft, 450-timers-regel osv., lever i fattigdom.
Der er børn, der lever i fattigdom på grund af Dansk Folkeparti.
Martin Henriksen (DF), 2010-04-20:
Hvis det her område var så væsentligt for den samlede venstrefløj, havde man vel formået at kunne blive enige om, hvad det rent faktisk er, man vil.
Det kan man jo ikke, man kan jo ikke blive enige om det.
Det tætteste, vi er kommet på en konklusion i dag, er jo ikke det, som venstrefløjen har lagt frem, for det er jo fuldstændig uklart, hvad det er venstrefløjen vil.
Man har haft siden kl. 13 til at redegøre for det.
Vi ved simpelt hen ikke, hvad det er, man vil.
Man vil have et ekspertudvalg.
Jamen det er vel velkendt, at regeringen allerede sådan set er gået i gang med et arbejde, der skal kigge på, hvordan man kan udvikle såkaldte fattigdomsindikatorer.
Det synes jeg da er positivt, hvis det er det, der kommer ud af debatten, i stedet for den her sådan lidt flagrende snak om en fattigdomsgrænse, som man ikke ved hvor skal ligge, og som man ikke ved hvem skal omfatte.