Henrik Dam Kristensen (S), 2010-04-19:
Den nuværende regering bryster sig af en fast og fair udlændingepolitik.
Socialdemokratiet er faktisk enig i, at der er behov for en fast og fair udlændingepolitik, men fast skal også være fair.
Fast betyder, at reglerne er stramme: Hvis du vil leve i Danmark, skal det virkelig være, fordi du vil det.
Fast betyder, at antallet har en betydning, og det betyder, at vi tillader os at indføre endog skrappe regler, for at undgå at integrationen mislykkes i Danmark.
Fair betyder, at vi giver de udlændinge, der kommer til Danmark, en fair chance; en chance for at finde fodfæste i det danske samfund; en chance for at integrere sig.
Men vi opstiller – og det er vigtigt – også muligheder.
Jeg vil sige, som det er: De udlændinge, der er i Danmark, tager ikke hjem igen; de har hjemme i Danmark.
Rigtig mange er godt integreret og lever side om side med danskerne uden problemer.
Men der er også grupper, der ikke opfører sig ordentligt, hvor familierne har svigtet opdragelsen, og hvor samfundet ikke har grebet ind.
Derfor er vores eneste vej, at vi integrerer udlændinge meget bedre i Danmark, og derfor er det så vigtigt for Socialdemokraterne, at vi forbedrer integrationsindsatsen.
Det kan vi ikke udelukkende løse ved paragraffer eller ved at gøre det sværere at være udlænding i Danmark.
Der er mange af de forslag i de love, vi behandler her, som desværre hverken er faste eller fair.
Lad mig starte med at sige, at det på ingen måde er fast eller fair, at lovforslagene er fremsat meget sent og ikke kun – som det så ofte sker, når det handler om integrationsministerens område – bliver hastebehandlet, men rent faktisk hastehastebehandlet uden hensyn til demokratiske principper, hvorefter vi ellers behandler lovforslag.
Det er paradoksalt, at vi i al den tid har haft en minister, der talrige gange har kritiseret tidligere regeringer for lovsjusk.
Her er der tale om lovsjusk.
Et omfattende og komplekst lovforslag bliver fremsat med så lille en høringsperiode, at væsentlige høringsparter har måttet opgive at lave høringssvar.
Jeg kan ikke opfatte det på anden måde, end at vi her tilføjer et nyt kapitel til bogen om den totale magtarrogance i denne regering.
Når vi så læser lovforslagene igennem, er der selvfølgelig både gode og dårlige ting.
Der sker en udvidelse af personkredsen, for hvem integrationsloven dækker, så personer, der i Danmark får arbejde, også får tilbudt kurser.
Det er et godt tiltag, så de, der kommer her for at arbejde, føler sig velkomne i Danmark og har lyst til at blive her, så længe de arbejder.
Socialdemokratiet ønsker ikke at beskytte udlændinge, der begår socialt bedrageri.
Vi vil ikke holde hånden over kriminelle udlændinge.
Vi har ikke problemer med, at der kommer mere kontrol.
Om det er studerende eller familiesammenførte skal de overholde lovene i Danmark – snyd skal selvfølgelig ikke kunne betale sig.
Men der er også en række dårlige ting i forslaget, hvor vi bliver nødt til at melde fra, og hvor forslaget simpelt hen ikke lever op til regeringens egen målsætning om at være fast og fair.
Det foreslås at ændre valgretten, så udlændinge først kan stemme efter 4 år i Danmark frem for de nuværende 3 år.
Vi har svært ved at se, at en ændret valgretslov kan være andet end kontraproduktiv i forhold til at styrke integrationen.
Argumenterne for forslaget er søgte, og flere af forligspartierne siger da også – og så sent som her i dag – at det var en nødvendighed, fordi Dansk Folkeparti ønskede det.
Så ved vi vist godt alle her i salen, hvad det egentlig handler om.
Forslaget er unfair og sender et helt misvisende signal til de udlændinge i Danmark, der gerne vil deltage i demokratiet og samfundsdebatten.
Jeg synes, at det er at gøre grin med udlændinge, der prøver hårdt på at integrere sig, at slå forslaget hen med, at et år nok ikke gør nogen forskel.
Selvfølgelig gør det det.
Det er første gang i danmarkshistorien, at man forringer mulighederne for at deltage i demokratiet – det er dog alligevel noget.
Pointsystemet er som udgangspunkt en god idé, og det har nok også i realiteten alle muligheder i sig for at blive både fast og fair.
Principperne i at belønne udlændinge, der integrerer sig, synes jeg rigtig godt om, og samtidig f.eks. at sige til kriminelle udlændinge, at der går længere tid eller måske oven i købet en evighed, inden de får permanent opholdstilladelse, kan sådan set være ganske fornuftigt.
Men når man skærper reglerne, så man reelt prøver at holde svage udlændinge ude, så er det hverken fast eller fair.
Her jo ikke tale om kriminelle eller utilpassede, her er tale om udlændinge, der har svært ved finde fodfæste på arbejdsmarkedet, udlændinge, som måske har nedsat arbejdsevne.
Det er virkelig hverken fast eller fair, når beskæftigelseskravet straffer udlændinge for at uddanne sig i stedet for at være ufaglærte, særlig når vi ved, at vi i fremtiden kommer til at mangle faglært arbejdskraft.
Derfor kan vi selvfølgelig kun sige fra over for denne del af forslaget.
Vi synes heller ikke, at den såkaldte lømmelpakke var hverken fast eller fair.
Der var al for mange ubesvarede spørgsmål, og vi fik aldrig et troværdigt svar på, om uskyldige, der stod på et forkert sted på et forkert tidspunkt, kunne undgå at blive dømt.
Derfor er vi selvsagt imod, at denne lov skal være med til at medføre udvisning i henhold til lømmelpakken.
Her er ingen tiltag til at forbedre integrationen i de efterhånden mange ghettoer, vi har i Danmark; her er intet om, hvordan de kriminelle unge indvandrere kommer ud af kriminalitet; her er ingen forslag til at bryde med middelalderlig kultur blandt indvandrerfamilier, og der er ikke bare så meget som en krone til en fodboldbane i Tingbjerg, så de unge kan få noget at lave i stedet for at hænge på gaderne.
Samlet set er der i dette lovforslag for mange ting, der skader integrationen frem for at fremme den.
Vi synes, at alle skal have en chance; det får de ikke.
Derfor er lovforslaget hverken fast eller fair.
Det er jo netop det, vil jeg sige til hr. Karsten Lauritzen, der er problemet.
Socialdemokratiet vil altid bakke op om noget, der er fast og fair.
Problemet er lige præcis med det her lovforslag, at det ikke er fast, og det ikke er fair.
Det betyder, at nogle mennesker ikke får en chance for at blive en del af det danske samfund.
Det betyder, at nogle mennesker, som f.eks. gerne vil uddanne sig og dygtiggøre sig, får sværere ved at få permanent ophold.
Der er ikke givet ordentligt svar på forholdene for de mennesker, som kommer her til dette land med en flygtningestatus eller som får flygtningestatus, fordi de er personligt forfulgt, hvilket desværre betyder, at mange af dem har været udsat for endog meget store ubehageligheder.
De ord, som jeg har hørt hr. Naser Khader og andre udtale om at der ikke vil blive rørt ved dem overhovedet, fremgår jo ikke af lovforslaget her.
Det er lige præcis det, en række af de organisationer, som har kunnet give et svar, sætter endog meget store spørgsmålstegn ved.
Jeg må sige til hr. Karsten Lauritzen, at integrationsministerens svar i høringsnotatet ikke på nogen måde er overbevisende.
Derfor er det ikke et paradigmeskift, når det gælder Socialdemokratiet.
Der er faktisk en meget klar linje.
Vi ønsker en fast og også en fair udlændingepolitik – for nu at bruge regeringens terminologi – men vi ønsker også, at mennesker, som er i Danmark, skal have en ordentlig og en fair chance.
Det er det, de ikke får med lovforslaget her.