Mette Bock (LA), 2015-03-20:
Det er jo interessant at høre debatten og alle de krumspring og gode argumenter, der bliver brugt for henholdsvis at støtte eller træde vande eller måske tilslutte sig det her sådan set udmærkede forslag fra den tidligere udenrigsminister.
Men tiderne ændrer sig, og grænserne imellem udenrigspolitik, sikkerhedspolitik og udviklingspolitik flytter sig også hele tiden.
Jeg synes, det var interessant og også rigtigt, at udenrigsministeren i sit oplæg til diskussionen jo påpeger, at ting ændrer sig, og at vi i Danmark hele tiden må tilpasse os den udvikling.
Vi er et lille land, vi er en lille stat, og hvis vi kun hele tiden vil tilpasse os, så får vi ingen rolle at spille i det store internationale samfund.
Jeg har derfor, hver eneste gang vi har fået en ny udenrigsminister, og hver eneste gang vi har fået en ny udviklingsminister – og det er jo sket nogle gange siden 2011 – altid i de indledende samtaler foreslået, at vi på baggrund af en grundig drøftelse på tværs af Folketinget fik udarbejdet en udenrigspolitisk strategi for Danmark.
En strategi er jo ikke en plan, som i detaljer fastlægger, præcis hvad vi skal gøre, og hvordan vi skal handle i de næste 10-15-20 år.
Det siger sig selv, at det ikke kan lade sig gøre.
Men en strategi udstikker en retning, og en strategi udtrykker en prioritering.
Hvad er det, vi som et lille land skal prioritere i vores udenrigspolitik i de kommende år, hvor verden ændrer sig så kraftigt?
Det pejlepunkt har vi ikke haft.
Den tidligere udviklingsminister lavede faktisk en udviklingspolitisk strategi, som vi formåede at nå til enighed om på tværs af de politiske partier og de politiske blokke i Folketinget.
Det var en rigtig god diskussion, vi havde, og det var noget, som jeg tror kan blive et pejlepunkt, også selv om der – forhåbentlig – kommer et regeringsskifte inden så længe.
Vi har også brug for en udenrigspolitisk strategi.
Nu foreslår den tidligere udenrigsminister fra SF så, at vi nedsætter en kommission.
Det er også foreslået af udenrigsministeren, at vi i stedet for en stor kommission kunne nedsætte nogle analysearbejder i de forskellige ministerier, og Venstres ordfører foreslår, at vi måske alternativt laver en beretning, fordi vi ganske rigtigt jo står lige foran et valg.
Jeg er sådan set mest tilbøjelig til at sige: Lad os lave beretningen og så træde vande, til vi har fået et valg.
Og når jeg er tøvende over for kommission og analyser, er det jo ikke, fordi det er en dårlig idé at handle på baggrund af viden, men jeg savner simpelt hen politisk lederskab på den udenrigspolitiske front.
Hvorfor er det ikke os politikere og selvfølgelig først og fremmest en regering, som prøver at udstikke politiske pejlepunkter, som man så efterfølgende naturligvis skal have understøttet med viden fra relevante ministerier, fra relevante forskere, fra andre relevante organisationer og institutioner, som kan sikre, at det politiske valg, der træffes, faktisk bliver truffet på et ordentligt og oplyst grundlag?
Nu står vi så som sagt kort før et valg, og derfor er tiden nok ikke lige til, at vi skal sætte det store i gang.
Så vi er fra Liberal Alliances side meget positive over for, at vi får lavet en fælles udenrigspolitisk strategi, for vi står jo heldigvis, på trods af de forskelle, der måtte være, nogenlunde skulder ved skulder – en strategi, som peger længere ud, og en strategi, som nøje definerer, hvordan vi som lille samfund kan spille en klog rolle derude.
Jeg tror på, vi kan spille en klog rolle; jeg tror på, der er behov for, at vi reformerer og reviderer på en række punkter: Hvor skal Danmark være?
Skal vi absolut have rene danske ambassader alle steder, eller kan vi forestille os, at vi engang om nogle år nogle steder etablerer nordiske ambassader og så kan være flere steder i et samarbejde med de nordiske lande?
Hvem er det, der skal drive reformprocessen i SF, nej FN – SF har sikkert også brug for en reformproces, men altså FN?
Hvem er det, der skal drive den reformproces?
Hvorfor kan det ikke være os fra dansk side?
Vi er faktisk gode til at tænke nye tanker her, og det kunne være en rigtig fin rolle, vi fra dansk side fik.
Hvad med vores sikkerhedspolitiske bidrag – hvordan skal det være?
På den måde synes jeg at en udenrigspolitisk strategi kunne løfte sig op over de traditionelle skel, der har været imellem udenrigspolitik, udviklingspolitik og sikkerhedspolitik, og det kunne være utrolig spændende at få sat gang i sådan et arbejde.
Lad os vente til efter et valg og så tage fat på det, når valget er afholdt, og så sørge for at sikre, at det bliver under et politisk lederskab, selvfølgelig byggende på viden og information, som vi kan tage stilling ud fra, og så forhåbentlig et bredt samarbejde på tværs af Folketinget.