runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Espersen (KF), 2007-02-07:
Der er for mig at se ingen tvivl om, at de få jalousidrab, der har fundet sted i Danmark – det er lykkeligvis ikke ret mange – er for mange, og de er dybt tragiske.
Derfor har rigspolitiet nu også udarbejdet en handlingsplan for at styrke indsatsen for at forebygge alvorlige jalousifor brydelser, og den handlingsplan forventes at ligge klar inden udgangen af denne måned.
Et væsentligt element i den plan er at udbygge samarbejdet mellem politi, sociale myndigheder og sundhedsvæsen.
Det samarbejde er jo afgørende for at sikre en effektiv udveksling af oplysninger, når der er mistanke om, at en alvorlig jalousiforbrydelse vil blive begået.
Det er også væsentligt at sikre sig, at alle relevante støttetiltag og hjælpeforanstaltninger iværksættes, ikke alene i forhold til de potentielle ofre, men også i forhold til gerningsmændene.
Problemet med jaloux partnere og æresforbrydelser løses efter min overbevisning ikke ved, at man fra statens side f.eks. udstyrer potentielle ofre med våben.
Som jeg allerede har redegjort for over for hr. Hans Kristian Skibby, tror jeg, at hvis man begyndte at gå den vej, så bevægede man sig virkelig for alvor ud på en farlig glidebane, hvor man ville ende med en yderligere optrapning af volden i vores samfund.
Hvis man ved, at der bliver udleveret peberspray, så tager man jo bare, når man så møder op ude på bopælen, noget med, der slår det med hundrede procent.
Og det er det, der er det store problem.
Men jeg er enig med hr. Kim Christiansen i, at der skal gøres mere, og derfor har rigspolitiet også sat sig i førersædet for nu at få tingene på plads, så der bliver en bedre beskyttelse.
Kim Christiansen (DF), 2007-02-07:
Justitsministeren taler i sin besvarelse til hr. Hans Kristian Skibby om skydekampe i gaderne og amerikanske tilstande.
Vi taler altså om et simpelt forsvarsvåben, en spraydåse, som eksempelvis enlige kvinder – også andre for den sags skyld, der går rundt på gaderne – har mulighed for at forsvare sig med, så de ikke skal udsættes for simpel gadevold og andre ting.
Så vil jeg da godt spørge: Hvad er forskellen på en peberspray, en dåse hårlak eller en dåse spraymaling eksempelvis, som jo alternativt er fuldt lovligt at bære i sin håndtaske?
Jeg ved ikke, om Sundhedsstyrelsen er kommet med nogen redegørelse for, hvilke skader det kan give på øjnene.
Så jeg synes, vi skulle få det her i proportioner og så tale om et simpelt forsvarsmiddel, som vi giver personer.
Lene Espersen (KF), 2007-02-07:
Jamen jeg har ikke noget imod at få proportionerne på plads, men jeg synes bare ikke, det er rimeligt at tage en diskussion, hvor udgangspunktet er, at hvis vi alle sammen gik rundt med peberspray, var der ikke vold i vores samfund.
Jeg har ingen anden dokumentation end den, man kan se ved at følge, hvordan udviklingen er i andre lande, nemlig at hvis man tillader almindelige borgere at have et forsvarsvåben – og her taler jeg ikke om spraymaling og hårspray, som jo oftest bruges til andre formål, men det at lovliggøre peberspray som et forsvarsvåben – er det jo noget, der vil blive anvendt.
Enten tager de en med selv, og så bruger de den først, og så er vi lige vidt, eller også sker der det endnu mere beklagelige, at man tænker: Det kan være, at min ekskone har en peberspray, altså tager jeg for en sikkerheds skyld noget med, der for alvor nok skal sørge for, at det er mig, der kommer til at stå som vinderen af det her opgør.
Derfor vil jeg sige til hr. Kim Christiansen, at det, vi diskuterer her, jo er meget alvorligt.
Sundhedsstyrelsen har meget klart konkluderet, at der ikke skal åbnes op for brugen af peberspray, og derfor synes jeg ikke, at det er rimeligt her ligesom at give et indtryk af, at det er et fuldstændig uskyldigt middel, der ikke har nogen negative konsekvenser.
Kim Christiansen (DF), 2007-02-07:
Nu ved jeg så ikke, om Sundhedsstyrelsen har udtrykt sig om den farlige brug af og følgevirkninger ved brugen af en køkkenkniv, som jo i nogle kvinders tilfælde ville være et alternativ til en peberspray.
Men jeg vil godt lige vende den lidt om, for i mit spørgsmål spørger jeg også lidt ind til overfaldsalarmer.
Der er lige kommet en undersøgelse af responstiden for politiet, og den er i gennemsnit 11 minutter i Danmark, og så ved jeg ikke, om justitsministeren kan forestille sig, hvor meget der kan nå at ske, fra en person trykker på en overfaldsalarm og så 11 minutter frem.
Der kan nå at ske rigtig mange ting, og der mener jeg – og Dansk Folkeparti i øvrigt – at der måske kunne forhindres nogle mord og nogle overfald netop ved at give de her voldsramte kvinder en peberspray.
Politiet har 200 overfaldsalarmer til rådighed; der er 41.000 kvinder, der årligt bliver udsat for vold, og der kunne pebersprayen måske være et supplement.
Lene Espersen (KF), 2007-02-07:
Jeg må fastholde, når det gælder peberspray, at den kan medføre alvorlige læsioner af hornhinden, og at der i USA er astmatikere, der er døde, på grund af at der er blevet anvendt peberspray, og Sundhedsstyrelsen konkluderer, at man må fastholde et forbud.
Så vil jeg sige til hr. Kim Christiansen, at når det vedrører mange andre remedier, vi har i vores hjem, kan man sige, at de jo har en funktion.
En hårspray har en funktion, en køkkenkniv har en funktion, og sådan skal det være.
Og derfor er det jo fuldstændig urimeligt i diskussionen at sidestille peberspray med alle andre køkkenremedier.
Peberspray har kun ét formål, og det er at sprøjte det i hovedet på andre mennesker med de følger, som det har.
Jeg mener ikke, at den udvikling på nogen som helst måde er formålstjenlig.
Så vil jeg sige til hr. Kim Christiansen i forbindelse med overfaldsalarmer, som jeg er meget glad for, at vi nu giver som et tilbud til de kvinder, der føler, at de har behov for ekstra beskyttelse, at jeg meget gerne vil medvirke til i kredsen af partier omkring politiforliget at diskutere, hvordan vi kan være med til at styrke indsatsen over for de kvinder, der føler sig utrygge.
Kim Christiansen (DF), 2007-02-07:
I en besvarelse fra den 5. december 2002 skriver justitsministeren, at ifølge våbenbekendtgørelsens § 14, stk. 1, nr. 10, er det i Danmark forbudt uden tilladelse fra politimesteren/politidirektøren at erhverve, besidde, bære eller anvende spraydåser til selvforsvarsbrug.
Skal jeg opfatte den formulering, som om det rent faktisk er tilladt – så det egentlig er hypoteser, vi står og diskuterer – hvis bare man kan få politidirektørens tilladelse til at erhverve sig en peberspray?
Lene Espersen (KF), 2007-02-07:
Punktum.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Kim Christiansen (DF), 2007-02-07:
»Kan ministeren bekræfte, at det som udgangspunkt er ganske nemt for kriminelle at få fat i våben, og at det derfor ofte er lovlydige borgere, der står forsvarsløse i tilfælde af overfald, eksempelvis voldtægtsforsøg og vilkårlig gadevold?«
Spørgsmålet går på, om ministeren kan bekræfte, at det som udgangspunkt er ganske nemt for kriminelle at erhverve sig våben i Danmark, og at man jo dermed kaster – hvad skal man sige – det hele over på de kriminelles side.
Men vi har lige hørt, at ministeren ikke vil være med til at give lovlydige borgere en mulighed for at forsvare sig – og jeg taler ikke om at starte en eller anden skydeduel, men bare om at forsvare sig og pacificere sin overfaldsmand.
Jeg vil sige, at der på politiets hjemmeside bl.a. gøres opmærksom på, at der er en stigende tendens til indførelse af ulovlige våben i Danmark.
Politiet giver ikke nogen begrundelse for det.
Det kunne være de pivåbne grænser, men det er så ikke den diskussion, vi skal have i dag.
Men er det ikke justitsministerens fornemmelse, at der er et stigende antal våben på gadeplan i Danmark?
Lene Espersen (KF), 2007-02-07:
Jeg vil sige til hr. Kim Christiansen, at jeg mener, at alle borgere i dag har en mulighed for at forsvare sig.
Det, jeg tager afstand fra, er, at måden, vi løser konflikter på her i samfundet, er ved at sige: Nu skal borgerne bare selv klare det; lad os give borgerne nogle våben, og så kan de selv klare de konflikter, der måtte være.
Jeg mener simpelt hen ikke, det er vejen frem.
Og jeg synes, at jeg bliver nødt til at sige til hr. Kim Christiansen, at hvis vi ser på f.eks. USA, hvor de jo har brugt fuldstændig den samme argumentation, nemlig at enhver borger da skal have lov til at forsvare sit eget hjem og sit eget liv, kan vi se, at resultatet dels er, at en masse mennesker dør fuldstændig uden grund, fordi der sker ulykker i hjemmet, dels at konflikterne optrappes, og at man bliver mere og mere ivrig efter bare at benytte det våben, man nu har, når det nu alligevel ligger der.
Den voldsspiral vil jeg simpelt hen ikke have at vi kommer ind i.
Jeg vil så sige til hr. Kim Christiansen, at jeg er fuldstændig enig med ham i, at det er vigtigt, at vi begrænser kriminelles adgang til våben mest muligt, og derfor er straffen for ulovlig våbenbesiddelse også blevet skærpet af flere omgange.
I 1997 blev straffen for ulovlig besiddelse af skydevåben efter våbenloven skærpet, og samme år blev straffen for ulovlig besiddelse af knive også skærpet.
I 2004 vedtog Folketinget en yderligere skærpelse, så der nu som udgangspunkt idømmes frihedsstraf allerede i andengangstilfælde af ulovlig besiddelse af knive på offentligt tilgængelige steder, og samtidig blev bødetaksterne for ulovlig besiddelse af knive på bopælen og andre ikke offentligt tilgængelige steder forhøjet.
Hvad angår våbenkriminalitet, kan jeg oplyse, at Rigsadvokaten sidste år i forbindelse med besvarelsen af spørgsmål nr. S 3340 fra medlem af Folketinget hr. Peter Skaarup oplyste, at han ikke var i besiddelse af statistiske oplysninger, der viser en stigning i antallet af sager, hvor våben er anvendt ved voldskriminalitet.
Derimod kan Rigsadvokaten konstatere, at antallet af bøde- og fængselsafgørelser for overtrædelse af våbenloven er steget markant fra 2001 til 2004.
Det, der er svært at sige, er jo, om den stigning skyldes, at politiet har øget kontrollen på området, altså at der simpelt hen bliver fanget flere, eller om stigningen skyldes, at der simpelt hen er sket en skærpelse af lovgivningen, så det er blevet kriminaliseret på et tidligere tidspunkt.
Vi må have fuld tiltro til, at politiet gør, hvad de kan for at komme de ulovlige våben til livs.
Kim Christiansen (DF), 2007-02-07:
Jeg er fuldstændig enig med justitsministeren, og der er ikke nogen, der nærer mere tillid til politiet og den indsats, de gør, end Dansk Folkeparti.
Vi ser jo også i stigende grad et mønster i, at der kommer flere og flere kriminelle elementer til Danmark fra de østeuropæiske lande; senest så vi det i urmagersagen.
Jeg håber da, at justitsministeren også har tillid til, at det, jeg refererer her, er korrekt, og det vil jeg da gerne have at justitsministeren forholder sig til.
Lene Espersen (KF), 2007-02-07:
Jamen det var jo lige præcis det, jeg sagde i slutningen af min besvarelse.
Jeg medgiver, at der blev sagt rigtig meget på de 2 minutter, der er til rådighed, men pointen er jo netop, at der er sket en stigning.
Det kan vi se, hvis vi ser på de registreringer, der er for overtrædelse af våbenlovgivningen.
Det, der jo er svært at sige, er, hvor meget af stigningen der simpelt hen skyldes, at vi har kriminaliseret det her område i langt, langt videre grad, end det tidligere var tilfældet.
Med andre ord: Hvis man tog et antal personer i 2000 og det samme antal personer i 2004, så var der flere, der ville blive dømt for ulovlig våbenbesiddelse i 2004, fordi lovgivningen er blevet strammet.
Noget andet er så også, at politiet har øget deres kontrol, og jeg vil sige, at vi har fremragende resultater, dels af det internationale samarbejde, dels – og ikke mindst – af den målrettede indsats, som med rigspolitiet i spidsen bliver udført i forhold til kriminelle bandeorganisationer; her sker der jo massive beslaglæggelser af ulovlige våben.
Det, at politiet gør sit arbejde og finder våbnene, skulle jo ikke gerne, om man så må sige, komme dem til onde.
Det skulle jo gerne være en anerkendelse af, at de gør deres arbejde godt, så det ikke gøres til et problem, at der bliver fundet flere ulovlige våben end nogen sinde før.
Rasmus Prehn (S), 2007-02-07:
DSB har i øjeblikket en strækning fra København til Helsingør, som er en af de absolut mest benyttede strækninger, det er sådan set DSB’s guldkalv, om man kan sige det sådan, der, hvor der er en af de største indtjeninger overhovedet.
Men det er sådan, at transportministeren har planer om, at netop den strækning skal udliciteres, sådan at en anden aktør kan komme ind og tjene pengene på at køre på den strækning.
Får det konsekvenser andre steder; kommer billetpriserne til at stige andre steder, når det er sådan, at man mister den store indtægt?
For det er jo en af landets absolut mest populære togstrækninger.
Der står nemlig »såfremt strækningen bliver udbudt til et andet togselskab end DSB«, og derfor tror jeg, at der er grundlag for at fortælle, hvad det er, der er ved at ske i sagen.
Altså, udbuddet skete i 2006; da udbød man strækningen.
Overtagelsen af strækningen, hvis den overtages af andre, eller – kan man sige – udbudsintervallet gælder fra januar 2009.
Det er der, vi er.
Jeg håber på, at spørgeren har forståelse for, at vi tager det hensyn til DSB som operatør i dag, at vi ikke oplyser nogen tal, som ville kunne bruges af andre, for det ville skade DSB.
I øvrigt mener jeg, at det er sådan – hvis hr. Prehn har bemærket det – at jeg overhovedet ikke har udtalt mig ret meget om disse udbud, fordi næsten alt, man siger, vil kunne tolkes i en eller anden retning.
Jeg er meget forsigtig med det, for jeg ser gerne, at det bliver så fair et udbud for alle parter som overhovedet muligt.
Så jeg har meget svært ved at komme længere ind på spørgsmålet.
Hans Kristian Skibby (DF), 2007-02-07:
Man kan jo altid diskutere, hvem der mest er lovovertræder – den lovlydige borger, som bliver angrebet og bruger noget til at beskytte sig selv, eller den, som går ud og køber en peberspray for at angribe en person forsætligt.
Der synes jeg nu nok at selve konflikten taler for sig selv.
Mit sidste spørgsmål handler om et tidligere svar, som tilbage i 2004 er givet her til Folketinget af justitsministeren om det samme emne, og det drejer sig om et forsøgsprojekt, der har været gennemført i Sverige, hvor man har haft nogle forsøgsordninger med, at bl.a. voldsramte kvinder kunne få tilladelse til at blive udstyret med en peberspray.
Og der ved jeg, at justitsministeren har meddelt, at man gerne vil følge op på de her forsøgsordninger, der har været i Sverige.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, hvorvidt der er noget nyt i den sag.
Lene Espersen (KF), 2007-02-07:
Nu kommer hr. Hans Kristian Skibby med et eksempel, og det synes jeg faktisk er utrolig godt at bruge som udgangspunkt for den debat, vi har her i dag.
Jeg er jo vant til, at hr. Hans Kristian Skibby og jeg er enige om mange ting, og derfor er jeg også ked af, at vi ser så forskelligt på den her sag.
I det eksempel, hr. Hans Kristian Skibby kommer med, er der en kvinde, der føler sig truet, og hun køber sig så en peberspray, hvis nu eksmanden skulle møde op.
Nu viser det sig, at det ved eksmanden godt, så han har også en peberspray med.
Hvad sker der så?
Hun trækker pebersprayen, men han er hurtigere, og så er det ham, der først sprøjter på hende.
En sådan situation vil jo med større sandsynlighed ske, hvis det er sådan, at det er tilladt for begge parter at gå ud og købe en peberspray.
Derfor er min pointe, at det at give noget som et forsvarsvåben uvægerlig betyder, at det også vil blive brugt som angrebsvåben, og så bliver det politiet, der skal bevise, hvem der startede, og hvem der egentlig var skyld i aggressionen.
Så jeg tror, der sker en optrapning af volden.
Hans Kristian Skibby (DF), 2007-02-07:
»Kan ministeren bekræfte, at en peberspray ikke efterlader permanente skader på et menneske efter brug til pacificering af eksempelvis en kriminel?«
Det er jo sådan, at vi gennem længere tid her i Danmark har haft en folkelig debat om borgernes ret til at forsvare sig, såfremt man bliver angrebet i sit hjem eller i sin virksomhed.
Men det har ikke været mange forundt at tage stilling til det i de senere uger.
Derfor vil jeg gerne spørge justitsministeren om det med peberspray, hvilket jo tidligere har været oppe at vende her i Folketingssalen.
Har man nogen vurderinger af, hvorvidt det giver permanente skader for de folk, der bliver udsat for pebersprayangreb?
Lene Espersen (KF), 2007-02-07:
Jeg kan oplyse hr. Hans Kristian Skibby om, at rigspolitiet forud for den nylig afsluttede forsøgsordning med brug af peberspray som alternativt magtmiddel i Århus, Grenå og Odder politikredse indhentede en udtalelse fra Sundhedsstyrelsen om eventuelle medicinske skadevirkninger ved anvendelse af peberspray.
Sundhedsstyrelsen oplyste i den forbindelse, at det aktive indholdsstof i peberspray, der hedder capsaicin, virker ved, at det giver en stærk og umiddelbar irritation af slimhinderne.
Sundhedsstyrelsen oplyste endvidere, at der i USA har været en del dødsfald efter anvendelse af peberspray, men at man dog kun i et enkelt tilfælde, hvor den afdøde var astmatiker, anså det for rimelig sikkert, at dødsårsagen var peberspray.
Herudover fremgår det af udtalelsen, at der findes rapporter om, at anvendelsen af peberspray kan medføre alvorlige læsioner af hornhinden.
Desuden bør peberspray kun anvendes af særligt uddannet personel efter særlig instruks.
Hans Kristian Skibby (DF), 2007-02-07:
Tak for svaret fra justitsministeren.
Nu er det sådan, at de muligheder, man har for at forsvare sig, er ret begrænsede i Danmark, såfremt man ikke ligefrem har i sinde at overtræde nugældende lovgivning og i særdeleshed våbenloven osv.
Men når nu vi stiller spørgsmålet om, hvorvidt det giver permanente skader, vil jeg da også gerne spørge justitsministeren, om der findes nogen lignende evalueringer af, når politiet bruger tåregas over for demonstranter og andre.
For det er korrekt, hvilket der svares, at der har været enkelte fortilfælde, men derfra og til at bruge det som argument for, at vi i Danmark ikke skal have lov til at lovliggøre peberspray, mener jeg er et ganske langt stykke vej.
Lene Espersen (KF), 2007-02-07:
Jeg har ikke i forberedelsen af besvarelsen af hr. Hans Kristian Skibbys spørgsmål undersøgt andre midler, og derfor har jeg ikke nogen informationer om, hvordan tåregas virker.
Det, jeg synes er vigtigt at holde fast i, hvad angår peberspray, er, at det ikke er ufarligt.
Det har skadevirkninger, og Sundhedsstyrelsen peger på, at hvis og såfremt der overhovedet skal være et snævert anvendelsesområde for peberspray, skal det alene være til et snævert defineret politiformål, og det skal alene være særligt uddannet personel, der skal kunne benytte sig af det.
Det er, hvad jeg kan sige nu, og jeg vil sige til hr. Hans Kristian Skibby, at hvis han og Dansk Folkeparti ønsker en redegørelse over andre typer af instrumenter, som i dag kan anvendes af politiet, så beder jeg gerne om udtalelser om dem, og så kan der bare blive stillet et skriftligt spørgsmål.
Hans Kristian Skibby (DF), 2007-02-07:
Vi kan tage udgangspunkt i ministerens svar om, at der tilsyneladende har været et enkelt dødsfald i USA på baggrund af noget med også astmatiske forhold.
Omvendt har der også været nogle eksempler på, at folk er blevet dræbt i Danmark, f.eks. i forbindelse med jalousidrab osv., så det kan jo heller ikke afvises, at der kunne være andre tilfælde, hvor man ved brug af peberspray kunne have afværget dødsfald og deciderede mord.
Der vil jeg da gerne spørge, om ikke justitsministeren finder det rimeligt, at man ved at lovliggøre peberspray fik mulighed for f.eks. at hjælpe de folk, der trues, og de folk, der overfaldes, og om ikke også justitsministeren finder det rimeligt, at man på den måde er i stand til både at forebygge overfald og at neutralisere potentielle overfaldsmænd.
Lene Espersen (KF), 2007-02-07:
Nej, nu tager hr. Hans Kristian Skibby jo ligesom allerede lidt fat på næste spørgsmål, der skal besvares.
Men lad mig blot sige meget klart til hr. Hans Kristian Skibby, at det er værd at holde fast i – for nu at få gjort det med peberspray færdig – at Sundhedsstyrelsens meget klare konklusion er, at man skal fastholde et forbud.
Det her kan medføre alvorlige læsioner af hornhinden, og der er eksempler på dødsfald i USA.
Hvis og såfremt man overhovedet skal lave et begrænset anvendelsesområde for peberspray, bør det alene være til politiformål, og det vil alene være særligt uddannet personel, der benytter sig af det.
Med hensyn til det andet spørgsmål vil jeg sige til hr. Hans Kristian Skibby, at alt, hvad der bliver tilladt, jo ikke kun vil blive brugt som forsvarsvåben, det vil også blive brugt som angrebsvåben.
Derfor vil jeg sige, at hvis man lovliggjorde peberspray, kan jeg da ikke udelukke, at der var nogle, der ville kunne pacificere en person, der forsøgte at overfalde dem.
Men jeg vil bestemt på ingen måde kunne udelukke, at det ville være et flittigt anvendt middel til at pacificere et offer, man ønskede enten at røve eller overfalde.
Og derfor er det at lovliggøre våben til brug for selvforsvar en meget, meget dårlig idé; det optrapper volden.
Kim Christiansen (DF), 2007-02-07:
Jamen selvfølgelig bliver der flere sager om brud på våbenloven, det siger sig selv; i og med at markedet generelt bliver større, ligger der flere og flere våben og flyder rundtomkring.
Det nytter jo ikke noget bare at skærpe straffen for ulovlig våbenbesiddelse, hvis ikke man gør noget for ligesom at reducere fødekæden.
Det, jeg godt lige her ved slutningen vil spørge om, drejer sig om det, jeg har spurgt justitsministeren om med hensyn til overfaldsalarmer osv.
Kunne ministeren ikke have den tanke, at det kunne forhindre, at nogle eksempelvis gik ud og erhvervede sig en pistol som alternativ, og måske dermed have en positiv indvirkning på den ulovlige besiddelse af illegale våben?
Lene Espersen (KF), 2007-02-07:
Jo, men sagen er jo den, at den eneste grund til, at vi overhovedet diskuterer det her, er, at der er nogle, der påstår, at hvis og såfremt vi tillod almindelige, lovlydige borgere at bære våben, kunne de forsvare sig, underforstået at så skete der ikke så mange overfald
Der er min påstand – og dokumentationen kan man jo se ved bare at kigge til de lande, hvor man tillader almindelige borgere at gå rundt med våben – at det eneste, der sker, er, at det optrapper volden.
Der bliver ikke færre ofre, der bliver flere ofre, og de, der ønsker at overtræde loven, sørger så bare for enten at tage kraftigere midler i brug, eller i hvert tilfælde at forsøge at bruge hele den palet, der er til rådighed.
Det gør politiets arbejde meget, meget vanskeligere.
Men det, der for mig at se skal stå på bundlinjen, er: Er det her noget, der gavner, eller er det noget, der skader lovlydige borgere?
Og der er jeg ikke i tvivl om, at en lovliggørelse af flere våben, der kan ligge og flyde rundtomkring i det danske samfund, vil medføre en optrapning af volden.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Hans Kristian Skibby (DF), 2007-02-07:
»Kan ministeren redegøre for, hvorfor det hidtil har været ulovligt for retskafne borgere at udstyre sig med et udpræget selvforsvarsvåben, når det nu er så åbenlyst, at kriminelle altid har mulighed for at bevæbne sig, og at samfundet derved afvæbner lovlydige borgere?«
Det er jo et spørgsmål, som ligger i umiddelbar forlængelse af det tidligere spørgsmål, og det drejer sig om, hvorvidt det fortsat skal være ulovligt at bruge peberspray som et selvforsvarsvåben.
Jeg vil gerne spørge justitsministeren nærmere om de her ting i de tre spørgsmål, jeg har mulighed for at stille senere.