Ole Birk Olesen (LA), 2015-10-22:
Vi skal først tilbage til 2012.
I 2012 nedsatte regeringen, som dengang bestod af Socialdemokraterne, De Radikale og SF, en Produktivitetskommission.
Produktivitetskommissionens opgave var bl.a. at se på, hvordan den offentlige sektor kunne blive mere produktiv.
Der gik godt et år
Altså, hvis f.eks. bare de mindre dygtige kommuner lærer af de dygtige kommuner, vil alting kunne blive produceret meget billigere – eller sagt mere konkret: Hvis alle kommuner var lige så effektive som Vejle Kommune, ville Danmark kunne spare 26 mia. kr.
I Liberal Alliance tog vi imod det budskab med kyshånd.
Vi udarbejdede bl.a. en 2025-plan, som indregnede 10 pct. produktivitetsstigning i den offentlige sektor: 1 pct. om året i 10 år.
Det fik vi meget at høre for dengang.
Især fra venstrefløjen, men også fra Venstre og andre borgerlige partier lød det, at 1 pct. produktivitetsforøgelse i den offentlige sektor da var helt på månen.
Det kunne man simpelt hen ikke.
Stor var derfor vores glæde, da vi så, at da den her regering, Venstreregeringen, kom til, havde man indregnet ikke alene 1 pct. produktivitetsforøgelse i kommunerne, men også 2 pct. produktivitetsforøgelse i staten og med den nye aftale med regionerne også 2 pct. produktivitetsforøgelse i regionerne.
Det er altså det, der ligger i den her finanslov: en produktivitetsforøgelse i den offentlige sektor.
Det er en forudsætning for den her finanslov.
Og vi gik i Liberal Alliance som det eneste parti i Folketinget til valg på, at det kunne lade sig gøre.
Vi er glade for, at det nu er en del af den politiske mainstream, og at sågar Socialdemokraterne her fra talerstolen har sagt, at de meget gerne vil lave finanslov på det her grundlag.
Det er rigtig dejligt.
Og det er noget af det bedste ved den finanslov, som regeringen har lagt frem.
Der er selvfølgelig også nogle ting, som vi ikke synes så godt om.
Vi er ikke tilhængere af de store ekstrabesparelser – ud over produktivitetsgevinsten – på forskning.
Vi er ikke tilhængere af, at f.eks. udligningsafgiften på dieselbiler skal indekseres, så den bliver højere og højere hvert år.
Men vi har det sådan med en finanslov, at vi vil prøve at forhandle noget af det, som vi ikke kan lide, ud, og med andre ting må vi også bare acceptere, at hvis man gerne vil have noget gennemført og man gerne vil have andre partier til at hjælpe sig med at få det gennemført, så må man også hjælpe de andre partier med at få deres politik gennemført.
Og hvis man bagefter kan se på det samlede billede af en finanslov og sige, at det samlet set blev bedre som følge af den her finanslov – der var noget, der gik i den forkerte retning, men der var mere, der gik i den rigtige retning – så kan man være med i en finanslovsaftale. Vi har flere ting, som vi gerne vil gøre noget ved i den her finanslov, men jeg vil her fra talerstolen i dag nævne tre ting: Den første er registreringsafgiften på biler.
Det hele skal ses i den sammenhæng, at vi synes, at borgerne i Danmark bør have mulighed for at leve deres liv på en bedre måde, på en friere måde.
Et af de steder, hvor borgerne virkelig generes af det offentlige Danmark, er ved den høje registreringsafgift på biler.
De fleste mennesker – eller rigtig mange mennesker – har ikke behov for en bil, førend de får børn.
Når man får børn, ved man, at man skal køre til og fra pasning, man skal have klapvogn og barnevogn med i bilen, man skal på arbejde, og man skal handle på vej hjem, og man skal hente børn.
Og det hele bliver meget kompliceret uden en bil.
Men familiebilen i Danmark er voldsomt beskattet.
Mens det for folk, der ikke har så store pladsbehov, er forholdsvis billigt at købe en lille mikrobil, en Volkswagen UP eller en SEAT eller en Skoda – de biler, vi kender, og som der kører så mange af, fordi der kun er en lille registreringsafgift på dem – så er det omvendt meget, meget vanskeligt, lige så snart man gerne vil have fat i en stationcar med plads til det hele.
Et eksempel, der kunne gøre noget ved det
: Lad os tage en Volvo V70, lettere brugt, til 450.000 kr.
Hvis vi sænkede registreringsafgiftens øverste sats fra 180 til 105 pct., ville denne bil til 450.000 kr. komme ned og koste 370.000 kr. – en Volvo V70, en helt almindelig familiebil, den mest solgte bil i Sverige.
Det ville da være en enorm lettelse for familierne at kunne få mulighed for at købe en bil med plads til hele familien, hunden måske endda også, uden at skulle ruineres af verdens højeste registreringsafgift.
For vi har verdens dyreste biler i Danmark.
Der er ingen i verden, der betaler mere for deres biler end danskerne.
Det vil vi gerne gøre noget ved.
Det er oven i købet også meget billigt.
Beregninger fra Skatteministeriet har vist, at de første procenter, man sænker registreringsafgiften med, for 95 pct. vedkommende er selvfinansierende, fordi folk går ud og køber en større bil, hvor der er mere moms, og hvor der så i øvrigt også er mere afgift på en lavere sats.
Så hvorfor ikke hjælpe danskerne på den måde, når vi ved, at det er næsten selvfinansierende?
En anden skat, som rammer familierne i Danmark hårdt, er grundskylden.
Her skal vi også lidt tilbage i historien, for tilbage i 2002 indførte den daværende borgerlige regering et skattestop for ejendomsværdiskatten.
Men der blev kun indført et skatteloft for grundskylden.
Grundskylden må gerne stige, dog ikke med mere end 7 pct. om året.
Det har ført til, at der i dag er opstået en voldsom skævvridning mellem boliger, hvor grunden udgør en stor del af ejendomsværdien, og boliger, hvor grunden kun udgør en lille del af ejendomsværdien.
To eksempler: Et hus i København og et hus i Løgumkloster i Tønder Kommune.
Begge huse koster 1,5 mio. kr., fordi det her hus i København ligger lige op ad Jyllingevej og på en kilegrund inde mellem Jyllingevej og S-togsbanen.
Derfor koster det kun 1,5 mio. kr.
Den årlige beskatning af sådan et hus i København er på 32.000 kr. – 32.000 kr. for et 55 m² gasbetonhus, der ligger indeklemt mellem Jyllingevej og S-togsbanen.
Hvis man på samme måde tager et hus i Løgumkloster, kan man få et moderne træhus fra 2002, så vidt jeg husker, på over 200 m² med en 800 m² grund til, også for 1,5 mio. kr.
Det beskattes kun med 12.000 kr. om året.
Hvad er rimeligheden i det?
Hvorfor er det rimeligt, at den person, som har råd til at betale for et hus til 1,5 mio. kr. i København, skal betale to og en halv gang så meget i ejendomsskat som den person, der har råd til at købe et hus til 1,5 mio. kr. i Tønder Kommune?
Hvorfor er det rimeligt?
Det er ikke rimeligt, og den skævhed var der heller ikke før 2002.
Det er et resultat af, at man har frosset ejendomsværdiskatten fast, men har ladet grundskylden stige eksplosivt.
Et andet eksempel: Et hus i Hvidovre og en lejlighed i Hvidovre koster begge 2 mio. kr., men huset er på vej mod at blive beskattet dobbelt så hårdt som lejligheden – dobbelt så hårdt, fordi man køber et hus til 2 mio. kr. i stedet for at købe en lejlighed til 2 mio. kr. Hvad er rimeligheden i det?
Den person, som har råd til at købe et hus til 2 mio. kr. i Hvidovre, har jo ikke en væsentlig højere indtægt end den person, som har råd til at købe en lejlighed til 2 mio. kr. i Hvidovre.
Igen er det et resultat af den skævhed, som er opstået, fordi man har fastfrosset ejendomsværdiskatten, men ladet grundskylden stige.
Derfor har vi sat penge af i vores finanslovsforslag til at fastfryse grundskylden, så problemet i det mindste ikke bliver større, mens vi tænker over, hvad vi skal gøre for helt at fjerne den skævhed, som allerede er opstået.
Et tredje punkt, jeg gerne vil tale om i dag, og som vi gerne vil gøre noget ved, er friskolerne.
De blev sat ned i koblingsprocent, altså det tilskud, man får som procent af det, en offentlig skole koster.
Der blev de sat ned fra 75 pct. til 71 pct. ved genopretningsaftalen fra maj 2010.
Vi ønsker at hæve det beløb igen.
Vi ønsker, at de 71 pct. allerhelst kommer op på 80 pct., men 72 pct. er bedre end 71 pct., og 73 pct. er bedre end 72 pct., så bare så meget som muligt.
Det var i hovedtræk nogle af de ting i finanslovsforhandlingerne, vi går op i, og min tid er nu udløbet.