Anders Samuelsen (LA), 2009-09-08:
Debatten i dag har jo været et sandt festfyrværkeri af gode viljer.
Det er endda gået så vidt, at Venstres ordfører har slået sig på brystet af stolthed over, at der aldrig før har været så mange offentligt ansatte, at væksten i den offentlige sektor aldrig har været så stor, som den er på nuværende tidspunkt.
Det er sikkert en eller anden form for forsvarsmekanisme over for det angreb, som man bliver udsat for fra venstrefløjen, men det er dog et eller andet sted paradoksalt, at det er en liberal ordfører, som slår sig op på det som en mærkesag.
I stedet for at diskutere fordelingen af den begrænsede mængde ressourcer og muligheder, som vi p.t. står over for, og som vi så kan kæmpe om hvorvidt skal gå til tandpleje eller roadpricing eller andet, havde det set ud fra Liberal Alliances synsvinkel været langt mere interessant at diskutere, hvordan vi får væksten tilbage i det danske samfund, hvordan vi får væksten op.
Tænk hvis vi havde fastholdt den position, hvor vi lå på 85 pct. af amerikanernes indtjening.
Det kan man også sige sådan, at det er et faktum, at hver eneste danske familie ville have haft 58.000 kr. ekstra til sig selv om året.
Hvorfor har vi ikke de 58.000 kr. ekstra til os selv om året?
Det er, fordi vi ikke har fået lavet de reformer, som vi burde have lavet.
Det er egentlig prisen for at sidde på hænderne.
Det er den pris, som vi hver dag betaler, fordi vi hellere vil diskutere burkaer, længden af hundesnore og hvorvidt neglefile skal være forbudt eller ej.
Når vi diskuterer de emner, som ikke relaterer sig til væksten, går vi glip af vækst.
Når vi ikke får lavet de reformer, som kunne føre til vækst, går vi glip af vækst.
Og det er ikke gratis at gå glip af vækst, det koster.
Vækst kan man så fremme på mange måder.
Vi kan investere i ny teknologi; vi kan investere i uddannelse; vi kan investere i iværksætteri; vi kan investere i nyt produktionsudstyr; vi kan lave reformer, som sikrer, at vi får flere privatansatte frem for flere offentligt ansatte; vi kan arbejde for, at der faktisk kommer flere privatansatte og færre offentligt ansatte; vi kan arbejde for større konkurrence i markedet og mindre administration.
Der er masser af steder, man kan tage fat.
Hvis vi havde haft en stigning i bruttonationalproduktet på de 5 pct., som vi kunne have haft, hvis vi havde lavet de rigtige reformer, så havde vi haft en situation i dag, hvor vi kunne have diskuteret, hvordan vi skulle bruge de 42 mia. kr. ekstra, som det kunne have givet i skatteindtægter.
Vi kunne have fået rigtig meget for de penge, som vi er gået glip af, fordi man ikke har lavet de reformer i tide, som man burde have lavet.
Havde det stået til os, havde vi selvfølgelig set en finanslov, hvor der havde været lagt op til interessante og sikkert også meget livlige forhandlinger, for så havde vi set en regering, som havde lagt et forslag frem, hvor man satsede på en maksimal offentlig vækst på 0,5 pct.; man havde set et forslag om, at den maksimale skat på arbejde i Danmark skulle være på omkring 41 pct. og selskabsskatten på omkring 12,5 pct.; et forslag om et stop for adgangen til efterløn, så den kunne være udfaset i løbet af ganske få år; et forslag om at øge pensionsalderen med et par år; et forslag om at skære i dagpengeperioden.
Det ville altså kort sagt have været et forslag, som trak i retning af en markant bedre konkurrenceevne, en markant bedre mulighed for at tiltrække arbejdskraft udefra, en markant vilje til at gøre op med nogle af de dogmer, som vi har fået lagt ned over os, sådan at vi skal ende med at høre, at det bedste, Venstres ordfører kan byde på i debatten i dag, er stolthed over, at der aldrig før har været så mange ansat i den offentlige sektor.
Men det ville også have været et forslag med markante bud på, hvor pengene skulle hentes, hvor strukturreformerne skulle leveres – og ikke reformer, som på nogen måde ville underminere det faktum, at vi har et velfærdssamfund; at sænke skatten til de maks. 41 pct. koster maksimalt omkring 10 mia. kr.
Det er jo ikke noget, i forhold til at vi har samlede skatteindtægter på 835 mia. kr. eller mere om året.
Så det er jo ikke noget, som på nogen måde underminerer vores velfærdssamfund.
Det samme kan man sige, i forhold til hvad det koster at sænke selskabsskatten; det er heller ikke noget, der koster meget.
Til gengæld giver det gode indtægter at komme af med efterlønnen.
Det giver gode indtægter at begrænse dagpengeperioden.
Det giver en dynamik på vores arbejdsmarked.
Man kunne bruge alle de midler – de 42 mia. kr., som vi kunne have haft ekstra på grund af et forhøjet BNP – til massive investeringer i ny teknologi, i uddannelse, på socialområdet, i forhold til iværksætteri og produktionsudstyr, i forhold til at udvikle den private sektor, i forhold til at skabe en meget bedre og mere attraktiv offentlig sektor.
Vi kunne have brugt energien på at fokusere på, hvordan vi får mere konkurrence og mindre administration.
Alt det ville vi gerne have haft på dagsordenen fra Liberal Alliances side, men det er bestemt ikke det, der har været på dagsordenen i dagens debat.
Det har været kampen om, hvem der havde den bedste gode vilje.
Så i stedet for at have haft en abekastningsdiskussion i dag kunne vi have haft en debat om, hvordan Danmark kunne reformere sig vej ind i den nye og den næste vækstperiode, som kommer.
Det er den diskussion, som vi godt ville have haft fra Liberal Alliances side.
Til gengæld er der så efter debatten i dag åbnet op for de årlige finanslovforhandlinger.
Liberal Alliance vil gå ind i de forhandlinger med højt humør og en tro på, at vi kan være med til at sætte nogle fingeraftryk – ikke voldsomme fingeraftryk, ikke fingeraftryk i retning af de punkter, som jeg har opsummeret her, og som vi meget gerne ville have set på dagsordenen.
Men på andre enkle, udvalgte områder med udgangspunkt i det materiale, der er lagt frem, vil vi forsøge at præge og være konstruktive og forhåbentlig også indgå i og være en del af den samlede finanslovaftale, sådan som vi også var det sidste år.
Det er det mål, vi vil gå til arbejdet med, og det er også det, som vi håber at lykkes med.