Margrethe Vestager (RV), 2012-10-26:
Jeg vil starte med at rydde en misforståelse af vejen, for regeringens forslag her er ikke en opfordring til mindre fokus.
Regeringen har fremsat et lovforslag om at lave mindre centralt bestemt papirarbejde.
Når det gælder diskussionen om kvinders bidrag til ledelsen i større danske virksomheder, har vi jo siddet i en situation, hvor vi skulle vælge mellem forskellige løsninger, og jeg synes et eller andet sted, at vi har valgt den mindst ringe.
For jeg går ud fra, at Venstres meget høje profil på ligestillingsområdet for så vidt angår ligestilling som en dansk værdi, betyder, at man ligesom regeringen er dybt optaget af, hvordan kvinder får en større del af ledelsesansvaret.
Først og fremmest vil jeg gerne takke for den debat, vi har haft om det her lovforslag – jo bl.a. på hr. Leif Mikkelsens foranledning – som på en meget nuanceret måde, synes jeg, har vejet de forskellige fordele og ulemper op mod hinanden.
For det her forslag er jo ikke noget stort og revolutionerende lovforslag, men det er blevet sådan en slags symbol på noget, som jeg tror de fleste er optaget af, nemlig: Hvordan får vi bedre udbud og en ordentlig konkurrenceudsættelse, sådan at det er en del af kommunens strategi, altså er et politisk ønske hos dem, der er på stedet, og som er lige så folkevalgte, som vi er.
Jeg synes, det er tankevækkende, når Venstres ordfører stiller det op som en modsætning, altså at man som liberal skal vælge imellem, om man går ind for lokalt selvstyre, eller om man går ind for, at borgerne har krav på de bedste og de billigste løsninger.
Hvorfor skulle det være sådan, at den her kreds af folkevalgte ved bedre og ved mere om, hvordan man konkurrenceudsætter, og om, hvordan man sørger for, at tingene bliver tilrettelagt godt i den enkelte kommune?
Det mener jeg der er rigtig, rigtig god grund til at afprøve, og selv om jeg faktisk godt kan genkende den beskrivelse af de kommunale arbejdsvilkår, som hr. Mike Legarth giver – jeg er faktisk enig i, at vi langt hen ad vejen har givet dem en meget, meget stor arbejdsbyrde, som vi måske endda honorerer på en meget let måde – er jeg bare ikke enig i konklusionen.
For sådan som den økonomiske situation er i øjeblikket, er alle kommuner under et voldsomt økonomisk pres og er derfor i sagens natur – når de vil levere gode ydelser til deres borgere – nødt til at sørge for, at private virksomheder inddrages, ikke kun i den konkrete opgaveudførelse, men også i at udvikle kommunens løsninger og opgaver, altså gøre det på en anden måde, end man gør det i dag.
Jeg tror sådan set, at det økonomiske ansvar, som jeg oplever hviler meget tungt på vores kommunalbestyrelser, er en af de væsentligste drivkræfter til at overveje, hvordan man kan gøre tingene anderledes.
Der er godt nok blevet lavet en revision af opgørelsesmetoden, så den forhåbentlig bliver lidt bedre, men i princippet bliver vi selvfølgelig ved med at forholde os til, hvordan det ser ud med udbud og konkurrenceudsættelse.
En anden ting, som jeg tror vil kunne misforstås ud fra debatten i dag, er, at VKO's politik skulle have virket.
Når man hører på hr. Martin Geertsen, kunne man næsten få det indtryk, at alt er godt og nu bliver det hele ødelagt.
Men sådan som jeg husker tallene, så er der stadig væk omkring 20 procentpoints forskel på, hvor meget der bliver udbudt.
Den kommune, der udbyder mest, udbyder omkring 40 pct. af sine opgaver, og den kommune, der udbyder mindst, udbyder ca. 20 pct. af sine opgaver.
Så det er altså ikke sådan, at det er en juvel af løsningsforslag, vi tager ud nu, og så går hele glansen af Sankt Gertrud.
Jeg tror, at det afgørende i den her diskussion er hele den balancegang, der handler om, at der sammen med kommuner og lokalvalgte skal sørges for, at tingene sker på en måde, der bliver en del af kommunens kultur – af kommunens måde at være på.
Det er derfor, vi har været meget kritiske over for det her, som vi oplever som sådan noget påklistret, altså: Her ligger en opgave, som det er fornuftigt at løse, og som der er gode grunde til at tage fat på, fordi den kan løses billigere og bedre og der kan skabes private arbejdspladser i kommunen.
Men vi tror ikke, I får øje på det, med mindre I gør, som vi siger, nemlig at lave en plan for det.
Der tror jeg, at vi skal finde andre veje, og det her er ikke nogen nem løsning til mere eller bedre konkurrence, for tillid er ansvarspådragende.
Hvis nu det havde virket, kunne det godt være, at vores kommunalvalgte havde sagt: Jamen o.k., I derinde, der er så kloge, lav I en kogebog for, hvordan vi skal gøre, så skal vi nok følge den ord til andet, og så bliver det hele godt.
Men sådan har det ikke virket.
Tillid er ansvarspådragende, og derfor er det et lillebitte nøk i en meget lang proces at sørge for, at der er ejerskab til og ansvar for de kommunale opgaver, så de bliver løst på den bedste og billigste måde.
Det er klart, at man kunne overveje at gøre det her i en frikommunesammenhæng, men med al respekt for den gode debat om forslaget, vi har haft her i dag, så er det ikke noget gigantisk lovforslag.
Det er en lille, ordentlig afbureaukratisering, som er helt på sin plads, men den er faktisk ikke så fundamental, at den efter min mening ligesom bør lukkes inde i frikommunerne først.
Jeg tror, vi skal driste os til at gøre det i fuld skala i første omgang, og så selvfølgelig holde fast i det, der er målet, nemlig at vi gerne vil have bedre konkurrenceudsættelse og bedre udbud og gøre det til en del af kommunernes strategi, i stedet for at det bliver noget, de gør, fordi der er påklistret et proceskrav fra os, især fordi vi ved, at der altså er nogle kommuner, for hvem det ikke er det påklistrede proceskrav, der gør, at man udbyder mere.