runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mogens Jensen (S), 2010-11-10:
Jeg er fuldstændig enig med kulturministeren i, at man selvfølgelig skal have lov til offentligt at kunne udtrykke sine holdninger omkring Danmarks Radio og Danmarks Radios programvirksomhed.
Det, jeg jo taler om, er, når der udøves pression mod Danmarks Radio, når man altså bruger sin politiske stilling til over for Danmarks Radio at tilkendegive, at hvis det ikke bliver på den ene eller på den anden måde, så vil der ske et eller andet politisk, det kan være bevillingerne, man truer med, det kan være andre ting, man truer med, f.eks. privatisering.
Er ministeren enig i, at det, hvis en politiker tager et møde med, ringer til eller sender en mail til ledende medarbejdere eller formanden i Danmarks Radio og dér indikerer, at det, hvis de ikke agerer på den ene eller den anden måde, så kan gå ud over bevillingerne til Danmarks Radio, eller man truer med privatisering, er en form for pression, en form for måde at forsøge at lægge pres på Danmarks Radio på, som ikke er acceptabel?
Per Stig Møller (KF), 2010-11-10:
Jamen det er jeg jo ganske enig i.
Altså, man kan ikke bruge sin magtposition herinde til at udfolde magt over for Danmarks Radio og true Danmarks Radio.
Man har lov til at sige: Jeg synes sandelig, det var en dårlig udsendelse, du lavede.
Og så kan programredaktionen i Danmarks Radio jo i deres efterkritik vurdere, om det er en rimelig kritik eller en urimelig kritik; de kan selv afgøre suverænt, hvad de mener om det.
Men selvfølgelig kan man da ikke true med at ændre bevillingerne eller gå efter den ene eller den anden person, det kan man ikke, og desuden er der en bestyrelse til at beskytte direktionen og en direktion til at beskytte medarbejderne.
Så det tror jeg heller ikke sker.
Men det, hr. Mogens Jensen jo hentyder til, er Jens Rohde, som selv i Politiken her for nylig har sagt: »Men jeg skal ærligt indrømme, at jeg gik over stregen i forhold til Kenneth«.
Så den tavle er jo altså vasket ren, idet manden, som det antydes, erkender, at det skulle han ikke have gjort.
Og det skulle han heller ikke.
Jeg vil godt lige nævne, fordi det Danske Sprognævn jo altså er bredere, end det fremgår her, at Sprognævnet ifølge Sprognævnets bekendtgørelse fra 1997 skal arbejde efter to principper, og det er det, der kan vanskeliggøre det, når de skal præcisere, hvordan retskrivningen af et udtryk skal være.
Man har to principper: Det ene er traditionsprincippet, og efter traditionsprincippet ligger stavemåder af eksisterende ordforråd principielt fast, bortset fra justeringer som følge af sprogbrugsprincippet.
Her kommer vi så til det andet princip, og det er jo så det, hr. Søren Krarup kan føle de lytter for meget til.
Det andet princip er sprogbrugsprincippet, og efter det princip skrives ord og ordformer i dansk i overensstemmelse med den praksis, som følges i gode og sikre sprogbrugeres skriftlige sprogbrug.
Det vil sige, at de ikke bare kan tage et hvilket som helst mærkeligt udtryk og sige, at det er rigtigt, for det skal følges og følges i gode og sikre sprogbrugeres skriftlige sprogbrug.
Det er derfor, jeg har koblet Det Danske Akademi og Sprognævnet sammen, for i akademiet må vi jo gå ud fra, at vi har præcis de sprogbeherskere, som netop laver god sprogbrug, fordi der jo står i akademiets fundats, at det skal udgøres af skribenter, som på fremragende måde dyrker dansk sprog, for at styrke også de gode sprogbrugeres anvendelse af det, så det kan smitte af, for det er vigtigt, at sproget ikke forfalder.
Søren Krarup (DF), 2010-11-10:
Jeg siger tak for svaret.
Vi er jo ikke i nogen polemisk situation over for hinanden.
Vi er enige om, at det danske sprog er helt afgørende for, at der er et dansk folk, og jeg tror også, vi er enige om, at det danske sprog er utrolig presset i øjeblikket, først og fremmest i kraft af at engelsk jo har tiltaget sig en alt, alt for stor magt i dette land.
Men vi er også presset af, at det danske sprog forfalder på grund af sjusk, på grund af ligegyldighed, på grund af dorskhed.
Jeg kan ikke lade være at falde over det ene tilfælde efter den andet af journalister, der skriver virak og tror, det betyder tummel og alarm, hvor det betyder hyldest, eller falde over, hvordan ordet bjørnetjeneste opfattes, som om det er en særlig stor og god tjeneste, der udføres, i stedet for at det er det modsatte.
Det danske sprog er virkelig blevet svigtet og misligholdes af dem, der skulle bruge det.
Der er det jo selvfølgelig især medierne – jeg synes, at mediernes sprogbrug er utrolig ringe.
Samtidig med at jeg siger det, er jeg mig også bevidst, at de, der havde til opgave at sikre det danske sprog, nemlig det Danske Sprognævn, der jo i sin formålsparagraf har, at man skal følge det danske sprogs udvikling, give råd og oplysning om det danske sprog, fastlægge dansk retskrivning, fuldstændig svigter deres opgave.
Det Danske Sprognævn sidder og tror, at de bare skal være, om man så må sige, klakør til det, som finder sted på det sproglige område, i stedet for at de skal hævde sproget og retlede folk, der misbruger det.
Det er det, de ikke gør, og der synes jeg virkelig, at der er grund til at sige, at man også kunne ønske, at ministeren, Kulturministeriet ville påtale over for det Danske Sprognævn, at de har en opgave i retning af at stå fast på at bruge det danske sprog ordentligt og ikke bare kapitulerer for at være med på den sidste mode.
Malene Søgaard-Andersen (SF), 2010-11-10:
Tak for det.
Tak for svaret.
Jeg er udmærket godt klar over, at det her emne har været berørt tidligere i dag, men jeg synes ikke, at de svar, som skatteministeren gav på de spørgsmål, er særlig fyldestgørende.
Skatteministeren har, som det tidligere er nævnt, udtalt sig om, at ændringerne i momsreglerne ikke vil komme til at gælde almindelige danskere.
Mener skatteministeren ikke, at det er almindelige danskere, der bor i lejeboliger?
Troels Lund Poulsen (V), 2010-11-10:
Jeg synes, det bærer præg af, at spørgsmålet var formuleret inden, om jeg så må sige, spørgeren var kommet i Folketingssalen.
Det skal man jo ikke kunne udelukke er sket.
Jeg kan sige, at i modsætning til Socialdemokratiet deler jeg ikke danskere op i almindelige og ualmindelige, som hr. Thomas Jensen, boligordføreren for Socialdemokratiet, valgte at gøre her i salen i dag.
Alle danskere er almindelige borgere.
Sådan er det.
Malene Søgaard-Andersen (SF), 2010-11-10:
Det er jeg da glad for at høre.
Så undrer det mig lidt, at jeg har nogle beregninger fra KAB, der viser, at der kommer til at være en stigning i huslejen for lejeboliger, som ligger noget over det, som regeringen har beregnet sig frem til.
Hvordan forholder ministeren sig så til det?
Troels Lund Poulsen (V), 2010-11-10:
Det forholder jeg mig til på den måde, at jeg ikke kender KAB's beregninger, men jeg synes jo, at fru Malene Søgaard-Andersen skulle stille spørgsmålet skriftligt.
Jeg har ikke set de beregninger og kan derfor ikke kommentere dem i Folketingssalen.
Mogens Jensen (S), 2010-11-10:
Det er rigtigt, at jeg henviser til Jens Rohdes udtalelser i en ny bog og også efterfølgende til medierne, hvor han siger, at han synes, han gik for langt i sin pression over for Danmarks Radio.
Men han refererer også til en række andre eksempler, bl.a. forholder han sig til den daværende kulturminister, Brian Mikkelsens, indflydelse på, hvem der blev ansat som generaldirektør i Danmarks Radio, hvor det efter Jens Rohdes opfattelse var sådan, at her havde kulturministeren et stort ord at skulle have sagt og forsøgte at påvirke det meget kraftigt.
Det står igen for Jens Rohdes egen regning, men når nu ministeren giver Rohde ret i det første udsagn, han er kommet med, må man vel også bede ministeren om at tage stilling til, om han synes, en sådan ting skulle være i orden, nemlig at kulturministeren direkte går ind og blander sig i, hvem der skal være bestyrelsesformand for Danmarks Radio, når det nu er bestyrelsen, der skal vælge formand.
Der er en række andre eksempler, men det kan vi vende tilbage til.
Malene Søgaard-Andersen (SF), 2010-11-10:
Så vil jeg da stille et skriftligt spørgsmål om det og vil glæde mig til det skriftlige svar.
Jeg vil bare gerne lige høre skatteministeren, om skatteministeren vil medgive, at lejerne i boligejendomme er med til at betale den her skattereform, som VKO har vedtaget.
Troels Lund Poulsen (V), 2010-11-10:
Nej, det vil jeg ikke medgive.
Hvis man ser på skattereformen, også for lejerne, så er der samlet set en god økonomi i den, og det er ikke lejerne, der kommer til at betale for skattereformen.
Det er meget enkelt.
Søren Krarup (DF), 2010-11-10:
Vil ministeren være med til at råde bod på det forfald, som det danske sprog har været udsat for i de seneste generationer, hvor meningsløs, inkonsekvent sprogbrug og afstumpet udtryksmåde er blevet gjort til gyldigt og gældende dansk, hvilket i høj grad kan tilskrives det faktum, at Dansk Sprognævn ikke vil opretholde sprogets rette indhold og syntaks, men blot forholder sig registrerende og accepterende til vildskud og meningsløsheder?
Spørgsmålet lyder: Vil kulturministeren være med til at råde bod på det forfald, som det danske sprog har været udsat for i de seneste århundreder, hvor meningsløs, inkonsekvent sprogbrug og afstumpet udtryksmåde er blevet gjort til gyldigt og gældende dansk, hvilket i høj grad kan tilskrives det faktum, at Dansk Sprognævn ikke vil opretholde sprogets rette indhold og syntaks, men blot forholder sig registrerende og accepterende til vildskud og meningsløsheder?
Per Stig Møller (KF), 2010-11-10:
Det er der faktisk ikke andre der gør for os.
Der er 5 milliarder mennesker, og der er kun 5 millioner danskere, og det er kun de 5 millioner, der er interesseret i det danske sprog.
Derfor er det vores opgave, og derfor er det også et meget væsentligt område for mig som kulturminister at være med til at beskytte og sikre og udvikle det danske sprog.
Når det er sagt, vil jeg sige, at jeg ikke er helt enig i, at det danske sprog er i forfald og har været det igennem generationer, fordi så var det jo snart slut med det danske sprog, så fandtes det ikke mere.
Jeg synes faktisk, at man kan konstatere, at det danske sprog stadig er rigt og blomstrende, og det forstår stadig væk at udvikle sig som et komplet og samfundsbærende sprog, hvad det jo skal være, hvad vi er enige om.
Men vi kan jo ikke tage det for givet, at det forbliver det med de udfordringer, sproget står over for.
Det danske sprog er truet af anglicismer, sms-sprog, e-mail-sprog, facebooksprog, og alt sammen er det med til, præcis som hr. Søren Krarup antyder, at forarme og gøre hjælpeløs i forhold til stavning, retskrivning osv., som bliver ringere og ringere.
Vi kan jo også konstatere, hvordan journalister og andre har meget svært ved at stave rigtigt.
Men man hjælper altså ikke det danske sprog ved at udvide det Danske Sprognnævns beføjelser.
Det Danske Sprognævn skal i forvejen fastlægge dansk retskrivning og i øvrigt rådgive om god sprogbrug.
Men ordenes mening og sætninger, sådan som de udvikler sig, er jo ikke omfattet af statslige regler og skal jo ikke være det.
Men netop fordi vi vil modvirke det, som hr. Søren Krarup er bange for skal ske, har regeringen lanceret en sprogpolitik, der styrker sprogets placering i skolerne væsentligt, gør opmærksom på sproget på universiteterne, og vi slår et slag for glæden hos børn ved det danske sprog.
Så vil jeg godt oplyse, for det tror jeg ikke Folketinget har fået at vide før, at det er en kendsgerning, at vi for nylig har indgået en aftale med Det Danske Akademi om at spille en rolle i forhold til det danske sprog i samarbejde med det Danske Sprognævn, fordi Det Danske Akademi skal efter sin fundats virke for dansk sprog og ånd.
Det er så derfor, jeg er glad for, at vi nu har fået lavet en rigtig aftale mellem akademiet og Sprognævnet for at beskytte og udvikle det danske sprog.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-11-10:
Jeg kan godt genkende det, ministeren var inde på i svaret, med, at nogle af dem, der er virksomhedsejere i Danmark, i de tider, vi har nu, ikke selv kan få så stor en løn, som de måske godt kunne tænke sig.
Jeg har selv været ude at besøge en række metalvirksomheder, bl.a. et sted, hvor direktøren, som ejede virksomheden, havde ansat en direktør, som fik dobbelt så meget i løn som ham, der ejede virksomheden, og sådan er det måske flere steder i Danmark.
Men jeg vil gerne spørge helt konkret: Nu, efter at vi har fået kommunalreformen og vi har fået 98 nye større kommuner, har man jo kunnet se, at kommunerne har haft en større interesse i og motivation til at ansætte, hvad skal man sige, højtuddannede akademikere, DJØF’ere bl.a. og journalister og økonomer og alle mulige andre, som jo får relativt høje lønninger.
Dem, der går ind og forhandler for en kommune, når den skal ansætte en ny kommunaldirektør eller en ny chef for en forvaltning, gør det typisk på baggrund af, hvad der sådan er gældende i andre kommuner osv.
Og dem, der så sidder i andre kommuner og gør det samme, er også DJØF’ere.
Er ministeren ikke enig i, at der lidt er en form for DJØF-influenza i kommunerne?
Bertel Haarder (V), 2010-11-10:
DJØF’ere forhandle med DJØF’ere, og hvis det er forkert, er det jo os politikere, der skal lave om på det.
Jeg er modstander af, at vi politikere giver embedsmændene skylden for forskellige ting, som vi ikke synes er styret godt nok.
Hvis der er noget galt, er det vores skyld, det vil jeg godt slå fast.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-11-10:
Jeg synes såmænd heller ikke, at vi herinde i Folketinget skal begynde at lave lovgivning om, hvad kommunerne må, hvem de må ansætte og til hvilken løn.
Det skal være op til de enkelte byråd at lave ansættelseskontrakter med deres ledende medarbejdere.
Jeg kunne måske godt tænke mig her afslutningsvis at høre om Kommunernes Landsforenings rolle i den her sag, for kunne man ikke godt forestille sig, at KL kom lidt mere på banen i forhold til de her kommuner?
Altså, hvis man nu tog en oversigt over, hvor mange kommunerne har ansat af akademiske, højt uddannede medarbejdere siden kommunalreformen, og hvad de havde samlet set før kommunalreformen, er jeg i hvert fald ikke et sekund i tvivl om, at de har fået mange, mange flere ansatte, fordi kommunerne er blevet større og har lavet større enheder, og dermed har de også fået større kompetence og nogle forvaltninger, hvor man så kan lave specielle afdelinger for relativt fragmenterede opgaver.
Det gør så, at man får specialister ind i forvaltningen, og det koster flere penge, jo flere specialister man skal have ansat.
Så ville ministeren være interesseret i at gå til KL og spørge, om ikke det var en idé, at man kiggede på det her med, at kommunerne selv viste interesse for at få en lidt mere fair fordeling af de højtlønnede i den offentlige sektor?
Bertel Haarder (V), 2010-11-10:
Jeg tror ikke, Kommunernes Landsforening er i tvivl om, hvad staten, hvad regeringen, hvad Indenrigs- og Sundhedsministeriet og Finansministeriet mener om lønniveauet hos kommunerne.
Det tror jeg at de er ganske bevidste om.
Jeg vil godt, da vi nærmer os slutningen af denne debat, sige til sidst, at dette at tiltrække en rigtig dygtig leder ved hjælp af en høj løn kan der være mange penge i for en kommune, det kan man spare penge ved.
Altså, dygtige ledere er jo noget af det vigtigste, og derfor skal man også somme tider være klar til at give dem en god løn.
Derfor er i virkeligheden det vigtigste krav, som jeg synes vi skal stille, at der er en fleksibilitet, så det er kvalifikationer, der er afgørende.
Karl H. Bornhøft (SF), 2010-11-10:
Skriftlig begrundelse
Brugerbetalingen på høreapparatsbehandlingen på private klinikker er ikke offentlig tilgængelig, som på f. eks medicinområdet.
Spørgsmålet lyder: Vil ministeren tage initiativ til, at den skjulte brugerbetaling på høreapparatbehandlingen på private klinikker fremover bliver tilgængelig?
Bertel Haarder (V), 2010-11-10:
Det står mig ikke helt klart, hvad det er, spørgeren efterspørger.
Men jeg går ud fra, at det drejer sig om, at han ønsker indført en ordning, der svarer til den, man kender på medicinområdet.
Her kan borgeren nemlig på www.medicinpriser.dk få oplysninger om priser på medicin og dermed mulighed for selv at beregne egenbetaling og tilskud.
Jeg kan til det sige, at socialministeren og jeg er enige om at kigge på initiativer, som kan skabe større gennemsigtighed, når det gælder de godkendte private høreklinikker.
Det er et af fokuspunkterne i den kulegravning, som socialministeren og jeg har sat i gang efter en drøftelse, når det gælder høreapparatområdet.
Her vil det være oplagt at kigge på gennemsigtighed i forhold til priser på høreapparatbehandling på godkendte private klinikker.
Karl H. Bornhøft (SF), 2010-11-10:
Jeg synes, ministerens svar er opløftende, og jeg vil i den her sammenhæng præcisere over for ministeren, hvis han skulle være i tvivl, at det her drejer sig om, at man på høreapparatbehandlingen skal kunne se fuldstændig det samme, som man kan se på medicinområdet, på tandlægeområdet og på masser af andre områder, altså fuld gennemsigtighed for alle, både den enkelte og samfundet.
Derfor vil jeg spørge ministeren: Kunne ministeren ikke sådan mere positivt tilkendegive, at ministeren også på høreapparatområdet ville overveje at bruge fuldstændig den samme mekanisme?
Bertel Haarder (V), 2010-11-10:
Jeg synes, det er tankevækkende, at staten har meget svært ved at få kommunale topembedsmænd til at søge topstillinger i staten.
Det skyldes, at de skal gå ned i løn, hvis de får jobbet.
Og hvis de så tilmed er topembedsmænd et sted, hvor grundene er billigere og husene er billigere, og skal flytte til København til en lavere løn, så er det jo ikke attraktivt.
Jeg kan fuldstændig bekræfte, at sådan er det: Kommunale topembedsmænd får mere i løn end statslige topembedsmænd, måske ikke nødvendigvis på det allerhøjeste niveau, men det gælder på det næsthøjeste niveau, og det er jeg lige så irriteret over som hr. Hans Kristian Skibby.
Men det skal altså ikke løses, og det er vi enige om, ved at borgmestrene så skal have endnu mere.
Jeg synes heller ikke, det er forkert, at en borgmester kan få en mindre løn end nogle af sine egne chefer.
Altså, hvordan er det med formanden for en bestyrelse i et aktieselskab, får han ikke somme tider mindre i løn end direktøren?
Så man kan altid finde nogen at sammenligne med, som kan begrunde en højere løn.
Jeg synes ikke, vi skal snakke højere løn til borgmestre nu.
Jeg er glad for, at jeg har forstået spørgsmålet rigtigt, og jeg er glad for, at vi er enige om, at vi skal have den ordning, der er på medicinområdet, som forbillede, når vi nu kulegraver de tilsvarende forhold på høreapparatområdet.
Det vil jeg gerne give tilsagn om.
Jeg har godt set debatten i visse formiddagsblade om lønniveauet for borgmestre og kommunaldirektører, og jeg kan forstå, at borgmester Elvin Hansens ønske om lønforhøjelse er begrundet i, at han synes, det ikke er rimeligt, at topchefer i kommunerne får mere i løn end borgmestrene.
Beløbet på 400.000 kr. – altså, at han skulle ønske sig en lønforhøjelse på 400.000 kr. – har nogle så regnet sig frem til på baggrund af hans udtalelser om, at han vil have 50 kr. mere i løn om måneden end kommunaldirektøren i Odder Kommune.
Jeg er ikke sikker på, han selv har foretaget det regnestykke, og jeg er heller ikke sikker på, at han ville have sagt, hvad han har sagt, hvis han havde kendt det regnestykke.
Men det er da et interessant regnestykke.
Sammenligningen mellem borgmesterens og kommunaldirektørernes løn kan jo føre til forskellige konklusioner: På den ene side kan man sige, at borgmesterens løn er for lav, men man kunne jo også spørge, om ikke lønnen til kommunale topembedsmænd ligger i den lige lovlig pæne ende af lønspektret.
Så når hr. Hans Kristian Skibby spørger mig, om jeg er enig i konklusionen, at borgmestrenes løn er for lav, vil jeg sige, at det jo også kunne være topembedsmændenes løn, der var for høj – specielt i en tid, hvor der er rigtig mange andre fornuftige ting at bruge midlerne til.
Og dermed har jeg også sagt, at jeg absolut ikke synes, det er tiden at sætte lønnen til borgmestre op.
Det synes jeg absolut ikke.
Jeg mener heller ikke, at lønnen til borgmestre er urimelig lav, og jeg vil godt erindre om, at der jo er andre, som sidder på politiske topposter, som faktisk er gået ned i løn med 5 pct.
Jeg er for beskeden til at sige, hvem det er.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-11-10:
Tak for svaret.
Jeg skal ikke nævne, hvem det er.
Hvem, der har fået en lønnedgang på 5 pct., kan vi lade stå hen i det uvisse.
Andre vil jo selvfølgelig generelt sige, at man, hånden på hjertet, får løn som fortjent, og sådan burde det selvfølgelig også være for landets borgmestre.
Der kan jeg da ikke lade være med at tænke lidt på, at vi jo tidligere har haft den her store analyse fra KL, jeg tror det var først i 2009, hvor man spurgte en lang række af de folk, der er valgt til byråd og regionsråd rundtomkring, om man syntes, at den måde, hvorpå man fordelte, hvad skal jeg sige, lagkagen for det stykke politiske arbejde, man skulle udføre, også var rimelig.
Det, der var konklusionen, var jo egentlig, at byrådspolitikerne mente, de fik for lidt i løn.
Det er selvfølgelig en anden side af samme sag, kan man sige, men i og med at byrådsmedlemmerne jo får en vis procentdel at det, borgmesteren får i løn, er det jo klart, at hvis en borgmester eksempelvis stiger 400.000 kr. i løn, vil den samlede lønsum til udvalgsformænd og øvrige byrådspolitikere i de enkelte kommuner også stige.
Så jeg vil gerne i den anledning spørge, om det er noget, indenrigsministeren har brugt tid på at kigge på – de evalueringer, der har været fra KL's side – og om det er noget, der giver anledning til aktion fra ministerens side.
Bertel Haarder (V), 2010-11-10:
Det gælder jo altså også borgmestre, og det gælder folketingsmedlemmer, at de ofte bruger mere tid, end de får løn for.
Det vil de i hvert fald kunne sige.
Jeg synes bare, at når man sidder i politiske hverv, er man nødt til at acceptere, at det ikke er et lønmodtagerjob, det er ikke et job, hvor der er arbejdstidsaftaler.
Man bestemmer jo selv sin timeløn på den måde, at man selv bestemmer, om man vil arbejde meget, eller om man vil arbejde lidt.
Det er det, der gør, at jeg ikke synes, at man kan sammenligne os politikere med andre.
Jeg kunne jo godt påstå, at jeg, hvis jeg var en privat erhvervsleder med det samme antal ansatte, vist også skulle have en lønforhøjelse.
Men det synes jeg faktisk ikke jeg skal, fordi jeg i den grad selv er herre over, hvor meget jeg vil bestille, og også fordi alle politikere på en eller anden måde skal være på niveau med deres vælgere.
Der var en berømt politiker fra Lolland, der sagde, at man skal være i gadehøjde, i øjenhøjde med sine vælgere, og det er vel derfor, vi ikke giver hinanden så høje lønninger, som vi egentlig fortjener.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-11-10:
Min intention var nu heller ikke at tale for, at vi skulle have høje lønninger til politikere, og baggrunden for mit spørgsmål her var heller ikke, at det tilfældigvis var en socialdemokratisk borgmester.
Men det, som jeg synes er kernen i det her, er, hvordan det her opfattes, når folk læser det i avisen udeomkring i kommunerne, hvor man jo kan se, at debatten raser.
Når man i mange kommuner har skolelukninger og nedskæringer og man også generelt har problemer med at få økonomien til at slå til, er det vanskeligt overhovedet at kunne forklare sådan en sag som den her.
Og der er det, jeg sådan set bare gerne ville have haft ministerens holdning til, hvorvidt det tjener kommunerne og er i deres interesse, at man plæderer for, at man vil have lønforhøjelser af den her karakter.
Lad os nu sige, at det blev til virkelighed, at man kunne få en lønforhøjelse på 400.000 kr., hvad jeg ikke håber man nogen sinde kan få på en gang, så ville det jo altså også, mener jeg, kunne medføre, at der ville komme lønforhøjelser mange andre steder, som jeg nævnte før: hos kommunernes udvalgsformænd og rådmænd i de større kommuner og så sandelig også hos de menige byrådsmedlemmer.
Så jeg er sådan set tilfreds med det svar, jeg har fået fra ministeren, men jeg synes nu godt, man måske kunne være lidt mere holdningspræget i det svar, som kommer fra ministeren.
Jeg vil sådan set gerne spørge en gang til rent konkret: Er ministeren enig i, at borgmestre får for lidt i løn, eller er han uenig?