Pia Kjærsgaard (DF), 2009-05-27:
Det er jo ikke så mange måneder siden, vi også stod her til en stor debat, og jeg kan se, at folk er lige så ivrige, som de var sidste gang, og det er da dejligt.
Tænk, hvis man var uinteressant, når man gik herop på Folketingets talerstol, det ville da være noget af det værste, der kunne ske.
Men jeg vil have en positiv tilgang til den her debat, som Dansk Folkeparti har for vane.
Jeg har noteret, at man i løbet af formiddagen har henvist rigtig mange gange til gallupundersøgelser, og der er jo nogle partier, der bygger deres politik på et gallupdemokrati – i hvert fald når det passer dem.
I den anledning vil jeg sådan set
godt ønske statsministeren tillykke med dagens gallup, hvor det viser sig, at et flertal af den danske befolkning har mere tillid til den nuværende statsminister end til oppositionens leder, altså den socialistiske oppositionsleder, fru Helle Thorning-Schmidt.
Det synes jeg da er ganske godt gået efter så kort tid i statsministerstolen.
Jeg må sige, at Dansk Folkeparti sådan set er tilfredse med det, for selv om regeringen ikke fuldt og helt i alting gør, som Dansk Folkeparti synes den skal, så har vi dog et meget fornuftigt samarbejde, og det har vi haft siden 2001.
Det tror jeg på vil fortsætte i den kommende tid, også efter sommerferien og forhåbentlig også i næste valgperiode.
Det er i hvert fald det, vi lægger op til.
Jeg må så sige, at der selvfølgelig er – sagt med en lidt løftet pegefinger, men også med et smil – nogle betingelser, som statsministeren skal tage meget alvorligt.
Jeg må så sige, at jeg synes, at talen her i dag også lagde op til det.
Jeg vil godt understrege, at det er meget vigtigt at holde fast i, at der skal gøres en indsats i forhold til sygehusene.
Det er meget vigtigt, at ældre mennesker i vores samfund ikke bliver ladt i stikken, men får omsorg og tryghed.
Det er meget vigtigt, at retspolitikken er så stram, at borgerne kan færdes trygt, og at der bliver gjort op med bandeuvæsenet.
Det er nogle meget, meget væsentlige punkter.
Så er der selvfølgelig også det, som er dagens store emne, nemlig at arbejdsløsheden stiger.
Jeg kan godt forstå, at det er det store emne, for det er ikke godt at opleve det, men det er jo desværre en naturlig konsekvens af finanskrise og nedgangstider.
Det er der ingen der bryder sig om.
Der må jeg jo også sige, at det forslag til vedtagelse, som vi har fremsat, jo fortsætter ad den vej, vi allerede har betrådt, nemlig at vi har gang i en renoveringspulje, at vi har fremrykket offentlige investeringer, og at der nu bliver udbetaling af SP.
Det er jo fantastisk, at der er partier, som kan modsætte sig det, og som ikke bare synes, det er fint.
Uanset hvad er det godt, at man selv kan få de penge tilbage, som er blevet tvunget ind på en opsparingskonto.
Jeg synes, det er godt med de initiativer, der er sat i værk, bl.a. Bankpakkerne 1 og 2.
Jeg synes, det er underligt, netop fordi det da i hvert fald var nogle af de områder, hvor der var enighed.
Man siger jo meget ofte, at det med blokpolitik osv. ikke er så godt, men de områder, der har været enighed om, er da også værd at fremhæve.
Jeg har sagt lidt om det før i en kort bemærkning, og jeg vil selvfølgelig også i den her afslutningsdebat komme ind på den afstemning, som skal være allerede om halvanden uge, altså valget til Europa-Parlamentet.
Det er jo egentlig årsagen til, at den mødefri periode i Folketinget starter en smule tidligere i denne samling.
Nu skal vi så alle sammen i den sidste halvanden uge koncentrere kræfterne om valget til Europa-Parlamentet.
Halvanden uge er jo i og for sig symptomatisk for den opmærksomhed, der er Europa-Parlamentet til del, og derfor skal man selvfølgelig tage det op i den her debat.
Jeg har selvfølgelig lyst til at nævne Metockdommen, der var ved at underminere den stramme danske udlændingelov og give frit slag for familiesammenføringer, og hvor kun og ene og alene en snarrådig indgriben fra Dansk Folkepartis side var med til at forhindre, at rækkevidden af afgørelsen foreløbig blev så stor, som man kunne have frygtet.
Professor, dr.jur. Hjalte Rasmussen har i et responsum fastslået, at EF-Domstolen gik langt ud over, hvad der tilkommer Domstolen i forhold til den danske grundlov.
Da regeringen valgte at bøje sig for EF-Domstolens afgørelse, valgte man jo desværre samtidig at sidde grundloven overhørig.
EF-Domstolen træffer ikke alene juridiske afgørelser, EF-Domstolen skaber politik, men det skal ikke skygge for, at der er et politisk ansvar i denne sag, og man kan ikke bare tørre hele miseren af på Domstolen.
Politikerne vidste det nemlig udmærket godt, medmindre de altså sad og sov i timen.
Der er jo nogle, bl.a. integrationsministeren, der har sagt, at det var det, der skete, nemlig at ministrene havde sovet i timen, og det er jo beklageligt.
Men heldigvis var det ikke alle, der gjorde det, for i Folketinget advarede Dansk Folkeparti mod effekten af opholdsdirektivet, der ligger til grund for afgørelsen i Metocksagen.
I Europa-Parlamentet var Dansk Folkeparti det eneste parti, der konsekvent stemte imod opholdsdirektivet hele vejen igennem sagsbehandlingen.
Så har der i den valgkamp, som har været indtil nu,
været en hed debat om Tyrkiets medlemskab af EU.
Men jeg må sige til vores ellers udmærkede samarbejdspartnere, Venstre og De Konservative, at det altså er svært at blive klog på, hvad de mener – specielt når Bendt Bendtsen siger ét og udenrigsministeren siger det diametralt modsatte.
Hvad med Jens Rohde, der lufter sådan en vis forståelse for bekymringen i befolkningen, men uden at sige, hvad der skal siges om Tyrkiet, nemlig at det land aldrig nogen sinde skal være med i EU – aldrig nogen sinde!
Lad bare Dansk Folkeparti sige det meget, meget klart.
Der er absolut ingen grund til at nævne alle grundene til, at Tyrkiet ikke skal have medlemskab, for de er listet op i en lang række debatter, indlæg og læserbreve rundtomkring og mand og mand imellem, når man diskuterer tingene.
Så kan man diskutere den effekt af optagelsen af de østeuropæiske lande, som vi ser i dag.
Vi har en global økonomisk krise, som også har ramt Danmark.
Det koster arbejdspladser, danske arbejdspladser.
Danske lønmodtagere må se til, mens de bliver afskediget, hvorimod deres østeuropæiske kolleger forbliver i job.
Hvorfor?
Fordi østeuropæerne går for en billigere timeløn end den danske lønmodtager.
Da Danmark i 2001 nedlagde grænseposterne i forbindelse med tiltrædelsen af Schengenaftalen, advarede Dansk Folkeparti om, hvad der ville følge i kølvandet herpå i form af ulovlig indvandring og kriminalitet.
Der var ikke rigtig nogen, der troede på os, og hvad var det så, der skete?
I dag forsøger sigøjnere fra Rumænien, Bulgarien, Ungarn og andre østlande at franarre danskere og turister deres penge på Strøget, danskere udsættes for hjemmerøverier, og der sker en hel masse rundtomkring, som vi ikke kan være tjent med.
Nedlæggelsen af grænserne i Europa var og er et hovedløst projekt.
Det er også nødvendigt at fastholde den stramme danske udlændingepolitik, som også i disse dage er under beskydning fra nogle afviste irakere, der har besat Brorsons Kirke.
De har ikke søgt ophold, ikke søgt ly, nej, de har besat Brorsons Kirke.
Sådan er det.
Socialdemokratiet, der ellers hævder at stå bag den stramme danske udlændingepolitik, er fortsat bløde i knæerne og vil have genovervejet irakernes sager.
Det kan jo ikke undre.
Socialdemokratiet var jo også bannerfører for den særlov, der gav opholdstilladelse til 321 palæstinensere, der besatte Blågårds Kirke i 1991.
Af de 321 personer, som Socialdemokraterne, SF og De Radikales særlov den 3. marts 1992 gav opholdstilladelse i Danmark, er de135 senere blevet dømt for kriminalitet svarende til 42 pct.
74 pct. var i 2003 på en eller anden form for overførselsindkomst, og af blågårdspalæstinensernes børn var 56 noteret for lovovertrædelser, og situationen er formodentlig værre i dag.
Vi kan altså ikke overlade udlændingepolitikken til venstrefløjen, og man kan bestemt heller ikke overlade udlændingepolitikken til EU, hvor Kommissionen ønsker, at Europa skal beriges med 56 millioner indvandrere over de kommende år.
Udlændingepolitikken skal ligge fast.
Irakerne i Brorsons Kirke må forstå, at de skal rejse hjem, og EU må forstå, at i Danmark vil vi selv bestemme vores udlændingepolitik.
Så vil jeg afslutningsvis inderligt håbe, at der kommer en meget stor valgdeltagelse søndag den 7. juni.
På lige fod med statsministeren, der i sin tale her omtalte, at man også skal stemme om en tronfølgelov, vil jeg sige, at stemmeprocenten jo altså skal op, for at den overhovedet kan komme igennem, så det er altså vigtigt, at vi går hen og stemmer, og at man får alle med den 7. juni.
Europaparlamentsvalget er ikke ligegyldigt, og det er en demokratisk både ret og pligt at gå hen og stemme, så naturligvis gør vi alle det og får mange mennesker med os.