Vivi Kier (KF), 2008-04-17:
Som det er blevet sagt, er det jo altså et lovforslag, som er en del af satspuljeaftalen, som alle partier er med i og har vedtaget bortset fra Enhedslisten.
Det er et stort, tykt forslag, som det blev sagt før fra Dansk Folkepartis side, men fælles for de mange elementer, der indgår, er jo, at de samlet er en del af satspuljeaftalen, og at de samlet er med til at styrke indsatsen for specielle udsatte grupper.
Hver for sig kunne alle enkeltelementer fortjene en debat.
Alle er nemlig rigtig gode og vigtige tiltag, og jeg prøver bare lige kort at ridse dem op:
Den borgerstyrede personlige assistance, som vi har været meget inde på, mener vi er et plus at vi får med her og nu.
Så er der større indflydelse til forældre med et svært handicappet barn, det vender jeg tilbage til.
Der er tolkningen ved de sociale aktiviteter, og der skal jeg gerne medgive, som det er sagt nogle gange af døveforbund, der har henvendt sig til os, at der ligger rigtig, rigtig meget bureaukrati i det her lovforslag.
Det har i hvert fald på ingen måde været hensigten, så jeg er indstillet på, at vi kigger på det i udvalgsbehandlingen og sikrer os, at det ikke bliver et meget bøvlet forslag.
Så er der indsatsen for kvinder og børn på krisecentre med psykolog og familierådgivning.
Det er rigtig, rigtig gode tiltag, der virkelig vil komme til at batte.
Der er de udvidede beføjelser til Ankestyrelsen og de sociale nævn, at man kan henvende sig og bede dem om at tage sig af nogle sager, hvor man ser meget sårbare, udsatte børn.
Også det synes vi er nogle gode tiltag, vi som satspuljepartier er nået frem til og blevet enige om.
Hvorfor er det så lige, at jeg vil give et par ord med på vejen til det med forældres indflydelse på et handicappet barn?
Det vil jeg, fordi det faktisk i tidernes morgen var en konservativ socialminister, som indførte en forsøgsordning for nogle kommuner til at afprøve det her.
Jeg var lokalpolitiker på det tidspunkt og sad med det her område og har derfor fulgt det lidt tæt.
Man kan sige, at vi nu gør ordningen mere permanent.
Forældre, som har et barn med et betydeligt handicap, får nu selv lidt mere indflydelse og medbestemmelse, og det betyder faktisk rigtig, rigtig meget for den enkelte familie.
Den forsøgsordning, der har været i gang, udløber jo ved slutningen af det her år, og der har været indsamlet erfaringer fra de der forsøgsordninger ude i kommunerne.
Der har været nedsat en tværministeriel gruppe, som har fremlagt et forslag om, hvordan det her kunne gøres, så kommunerne får lidt større frihed, men også lidt tydeligere kan se, hvad det er, man kan bruge ordningen til.
Når forældre inddrages aktivt, øges brugertilfredsheden og behandlingseffekten.
Så vil jeg godt, ligesom ordføreren fra Socialdemokratiet nævnte, sige, at det er meget, meget vigtigt, at der ikke sidder nogle forældre ude i det her land med et svært handicappet barn, som føler, at det nu er en tvang, at man eventuelt skal tage barnet hjem og selv påtage sig både træning og genoptræning, og hvad der måtte være.
Det her skal alene ses som et tilbud til forældre, der har et overskud, og som har hørt om noget, de gerne vil have lov til at prøve af.
Mennesker i en sårbar situation skal have støtte og hjælp til at få en større livskvalitet.
Det er de svageste i samfundet, vi skal give muligheder for et bedre liv.
Det er konservativt hjerteblod, og derfor kan vi varmt tilslutte os hele lovforslaget.