Morten Østergaard (RV), 2015-04-30:
Først og fremmest tak for en god debat, som jeg i hvert fald opfatter som en meget bred opbakning til den linje, vi har, nemlig at Grækenlands forpligtelser bør Grækenland leve op til – og det er endda også ud over den kreds af partier, som tilsyneladende udgør flertallet, og som har fremsat et forslag til vedtagelse, der baserer sig på det.
Jeg kan ikke lægge så meget til hr. Lars Barfoeds anmeldelse af forslaget til vedtagelse fra Enhedslisten, men dog, synes jeg, glæde mig over, at da vi jo ikke er involveret i det, er vi måske i virkeligheden mere en del af folket end en del af EU-eliten.
Jeg forstod jo på den indledende drøftelse, der var mellem hr. Lars Barfoed og hr. Nikolaj Villumsen, at det var EU-eliten, det var galt med.
Men det er jo fuldstændig korrekt, at det kan vi jo ikke lade omfatte os, da vi jo ikke er med til at stille de her krav og heller ikke har lånt penge ud.
Omvendt kan man jo sige – det er jeg godt klar over, og det har jeg også kunnet høre på debatten i dag, hvis ikke jeg var klar over det på forhånd – at det jo ikke er, fordi hr. Nikolaj Villumsen egentlig ønsker os i en situation, hvor vi kunne have indflydelse på, hvilke krav eurolandene stillede til Grækenland, for det ville jo selvfølgelig kræve, at man tilsluttede sig euroen.
Det fører så til, at vi kommer sådan lidt dybere ned i substansen her og skal prøve at se, om vi kan finde en vej igennem debatten.
Og noget af det, der har undret mig lidt, er, at da vi på et tidspunkt diskuterede et fornyet lån til Ukraine, hvor Danmark er med, mener jeg bestemt, at det var Enhedslisten synspunkt, at det skulle ledsages af en række krav bl.a. i forhold til menneskerettigheder.
Og det er jo da helt fornuftigt, at man også i den sammenhæng stiller krav, og der bliver også stillet krav til Ukraine om en række ting i forbindelse med de lån, der bliver givet, men det er bare mærkeligt, at det så ikke er tilsvarende udemokratisk i Enhedslistens optik, at en långiver stiller krav til, hvad der skal leves op til fra låntagers side, for at man vil yde lånene.
Men det var tilsyneladende ikke svært for Enhedslisten at stille krav om det, så der er tilsyneladende en nuance i, hvad det er for nogle krav, man stiller; det kan ikke bare være det at stille krav.
Det, der så er kernen i de krav, som møder Grækenland, er jo ikke det, hr. Nikolaj Villumsens siger eller skriver.
Det, der er kernen i kravene, der møder Grækenland, er, at de på en troværdig måde bringer Grækenland i en situation, hvor man kan betale sin gæld tilbage.
Det er jo det eneste væsentlige krav, der er i den aftale, man har lavet med eurolandene: Der skal være troværdighed omkring den reformliste, man lægger op.
Som jeg sagde indledningsvis, er man jo mere end velkommen til at bytte tiltag ud.
Hvis den nye regering mener, den har andre og mere effektive og måske mere socialt retfærdige tiltag end den gamle regering, er det jo meget velkomment.
Sådan er det også med alle os, der ønsker at omlægge lån i vores hus eller at omlægge vores forbrugslån eller noget andet: Det kræver selvfølgelig også, at dem, der har lånt os pengene, accepterer det, og at der fortsat er sikkerhed for, at de kommer i hus igen.
Derfor koges det jo ned til det, som mange ordførere har sagt i dag, nemlig at der er et klart og vedholdende ønske om, at Grækenland forbliver på et spor, hvor man bringer sig i stand til at betale den gæld tilbage, som man opbyggede, dengang man efter en uholdbar økonomisk politik havde bragt sig i en situation, hvor man ikke kunne klare sig videre uden andres hjælp.
Så sagde SF's ordfører sådan lidt kritisk, at grækerne har ret i, at det er, som om eurolandene søger et quick fix, og det mener jeg altså ikke er en rimelig fremstilling af, hvad det er, der søges.
Nej, det, der søges, er en kurs for Grækenland, der skaber en forventning om, at man kan betale gælden tilbage ad åre, og at man kan bringe sig i en situation, hvor man ikke igen får brug for andres hjælp for at klare sig.
Der kan jeg sige – efter jo at have fulgt sådan den mere brede diskussion om, hvordan man kommer igennem krisen på europæisk plan – at nogle af de stærkeste fortalere for den vej, som har været den slagne for rigtig mange, er nogle af de lande, som har klaret sig igennem deres programmer.
Det er jo eksempelvis Spanien, som nu har været igennem rigtig svære udfordringer, men står i en situation, hvor der er vækst og stigende beskæftigelse.
Jeg foregøgler ikke, at tingene er gode alle vegne – at tingene nu er gode alle de steder, hvor man har haft problemer – heller ikke i Danmark, selv om det nu er gået fremad mange måneder i træk.
Jeg siger bare, at rigtig mange af de lande, som har været i en tilsvarende eller måske endda for nogles vedkommende på nogle parametre værre situation end Grækenland, jo er enige om, at grækerne i virkeligheden ikke for alle andres skyld, men for deres egen skyld burde fortsætte ad reformsporet.
Derfor tror jeg sådan set heller ikke, det er helt rigtigt, når Liberal Alliances ordfører siger, at eurolandenes tålmodighed er brugt op.
Nej, det tror jeg i virkeligheden ikke er den rette fremstilling.
Det, der er en utålmodighed over for, er, at man kommer videre i forhold til at omstille det græske samfund til noget, som er holdbart.
Tværtimod synes jeg egentlig, der har været en stor langmodighed også med den nye græske regering, men det kræver handling, og det kræver handling, der har troværdighed, at få folk, der har lånt en penge i forvejen og har penge til gode, til at sende flere penge.
Så samlet set må jeg sige, at jeg er meget glad for at høre, at det er en opfattelse, der deles bredt i Folketinget, også mellem partier, der normalt måske ikke ser helt ens på alle europapolitiske spørgsmål, og jeg vil derfor gå betrygget videre i de diskussioner i EU-kredsen og vide, at endog et meget bredt flertal er enige i, at det er vejen for Grækenland, som det har været det for en række andre lande.