runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Torsten Schack Pedersen (V), 2007-02-09:
For at sikre telefoni i hele landet har vi en forsyningspligt på teleområdet.
IT- og Telestyrelsen gennemførte sidste år en analyse om fremtidens forsyningspligt i Danmark.
I dag er det sådan, at TDC er udpeget som forsyningspligtig leverandør indtil den 31. december 2007, og der skal så udpeges en eller flere forsyningspligtudbydere fra den 1. januar 2008.
Som teknologien og markedet udvikler sig, betyder lovforslaget, at der bliver mulighed for en gradvis udfasning af ISDN og faste kredsløb som en del af forsyningspligten, i takt med at forbrugerne kan få andre tjenester med tilsvarende funktionalitet.
Udlandsoplysningen 113 udgår af forsyningspligten, og bestemmelsen vedrørende maksimalpriser forenkles.
Så gives der mulighed for, at forsyningspligten kommer til at omfatte bredbåndsforbindelser til visse personer med funktionsnedsættelser, for videotelefoni vil i mange tilfælde kunne afløse det, der i dag hedder teksttelefon.
Det sidste har givet anledning til en række kommentarer fra bl.a. De Samvirkende Invalideorganisationer.
Jeg vil derfor gerne slå fast, at lovforslaget ikke fastlægger specifikt, hvilke særtjenester for handicappede der skal være omfattet af forsyningspligt, det vil ske gennem en bekendtgørelse, som vil blive drøftet med De Centrale Handicaporganisationer i løbet af foråret.
Det har i debatten om bredbånd været foreslået, at bredbåndsforbindelser generelt skulle være en del af forsyningspligten.
De økonomiske overslag, vi har set og er blevet præsenteret for i den forbindelse, har dog været meget voldsomme – det drejer sig om over 1 mia. kr.
I Venstre er vi meget optaget af at sikre adgang til bredbånd til alle i hele Danmark; vi er optaget af, at der sikres hurtig adgang til nettet, en god bredbåndsforbindelse, men det er altså ikke for os afgørende, om det er gennem kobbernettet, et fibernet, trådløse teknologier eller mobile teknologier.
Med kobbernettet sikrer vi i dag 98 pct. af befolkningen adgang, og målet er selvfølgelig, at vi hurtigst muligt får de resterende dele af landet med i løbet af kort tid gennem de øvrige teknologier, jeg har nævnt.
Adgang til hurtigt bredbånd er vigtigt også for den regionale udvikling i Danmark, og derfor arbejder vi i Venstre på at sikre bredbåndsdækning, men forsyningspligten er altså ikke det rigtige sted at sætte ind.
Det er dyrt, og jeg vil også mene, det er i modstrid med det ønske, vi generelt har på teleområdet i forbindelse med teknologineutralitet.
Lovforslaget indeholder desuden en forenkling af reglerne vedrørende opdatering af nummeroplysningsdata.
Det skal nedbringe de administrative byrder og sikre, at forbrugerne står registreret med de samme oplysninger hos de forskellige udbydere af nummeroplysningstjenester.
Venstre støtter forslaget.
Morten Homann (SF), 2007-02-09:
Nej, det ville næppe være et angreb på forskningsfriheden, men jeg synes, hr. Torsten Schack Pedersen skulle lægge sig i selen for at tage det her område bare en lille smule alvorligt, for i virkelighedens verden er det jo nogle helt, helt andre problemstillinger, det handler om.
Det er et bevidst forsøg på at afspore en meget, meget vigtig og principiel demokratisk debat.
Hvis der var nogen, der var trygge ved forskningsfrihedens tilstand efter det her forslag, tror jeg, det er overstået efter ministerens indlæg.
For han havde jo chancen for at berolige forskere landet over ved at komme med nogle klare tilkendegivelser, men det lod ministeren så være med.
Sandheden er jo, at uanset at der kommer nogle fine paroler om forskningsfrihed i bemærkningerne til det her lovforslag, er det jo sådan, at for det første får universiteterne nogle flere båndlagte opgaver, i og med at man skal til at betjene regeringen, og for det andet bliver det muligt konkret at pålægge den enkelte forsker flere opgaver, i og med at dekanen får beføjelser.
Så det spillerum, den enkelte forsker har til at forfølge sin forskningsfrihed ud fra faglige kriterier, er blevet mindre, og de instruktionsbeføjelser, som vedkommendes overordnede har, er blevet større.
Så jeg tror ikke, det kræver meget fantasi at sige, at det her alt andet lige vil indskrænke forskningsfriheden.
Helge Sander (V), 2007-02-09:
Jeg må tilstå, at jeg altså har svært ved at blive ved med at tage de her spørgsmål alvorligt, i betragtning af at vi nu så mange gange har understreget, at der ikke sker en udhuling af forskningsfriheden, og at der ikke sker nogen ændring med det her lovforslag i forhold til den præcisering af forskningsfriheden, der skete med lovforslaget fra 2003.
Jeg må sige, at jeg blev endnu mere sikker, efter at jeg overværede, at hr. Morten Homann havde meget svært ved at svare på hr. Torsten Schack Pedersens spørgsmål – oven i købet så svært ved at svare på det, at jeg føler mig endnu mere sikker på det grundlag, vi har her; det er jeg ganske, ganske tryg ved.
Morten Homann (SF), 2007-02-09:
Jeg vil gerne vende lidt tilbage til spørgsmålet om forskningsfrihed, som jo også er berørt i adskillige af høringssvarene, og spørge, om ikke ministeren er enig i, at det er ret tomt og virkningsløst – selv om intentionerne kan være de bedste – at skrive store proklamationer om, at forskningsfriheden er uantastet, hvis man på den anden side laver nogle konkrete ændringer i lovgivningen og i den praktiske virkelighed på universiteterne, som gør, at forskningsfriheden i virkeligheden faktisk bliver indskrænket.
Er ministeren ikke enig i, at de store manifestationer er indholdstomme, hvis den praktiske virkelighed overhaler dem?
Helge Sander (V), 2007-02-09:
Nu nævner fru Charlotte Fischer selv udviklingskontrakterne, som vi jo i allerhøjeste grad bruger.
Der vil jeg gerne sige, at når jeg fokuserer på områder, hvor vi i højere grad kunne lægge endnu mere ansvar ud til universiteterne, må det meget gerne være ved hjælp af udviklingskontrakterne.
Men som jeg allerede har nævnt, er det en proces, vi er i gang med.
Det ændrer bare ikke ved, at der er en række forhold, hvor vi fra politisk side – i hvert fald det flertal, der bakker op om de tiltag, der ligger i det her lovforslag – har ønsket at understrege vigtigheden af, at vi sikrer en kvalitet, og at vi med aftagerpanelerne, som fru Charlotte Fischer nævner igen, simpelt hen sørger for at få så meget input som muligt til universiteterne.
Men det er da universiteternes bestyrelse og ledelse, som træffer de afgørende beslutninger og lægger strategien.
Derom er der ikke nogen som helst tvivl og skal der ikke være nogen som helst tvivl.
Hr. Morten Homann taler om, at ministeren her havde chancer for at komme med klare tilkendegivelser, men jeg synes ikke, jeg kan gøre det klarere end ved at henvise til det, der står i loven.
Det, der står på tryk i lovforslaget – både i paragrafferne og i bemærkningerne – må da være den stærkeste tilkendegivelse overhovedet for hr. Morten Homann.
Så må jeg sige, at hr. Morten Homann lige burde – jeg nævner det ganske kort, for jeg var jo ikke uforberedt på, at spørgsmålet kom – læse de almindelige bemærkninger nederst side 9 og bemærkningerne til § 16 a, stk. 7, en gang mere.
Så skal jeg sige med hensyn til de der mange ændringer, som hr. Morten Homann nævner igen, at der synes jeg, fru Charlotte Dyremose var meget præcis ved i sin besvarelse at sige: Jamen der er vel ikke flere samlet set.
Tidligere var det bare således, at det var på sektorforskningsinstitutionerne, men dem har vi nu fået samlet, således at der jo altså faktisk er flere ressourcer på universiteterne.
Derfor kan jeg samlet set ikke følge hr. Morten Homanns fremstilling.
Men vi er klar til at tage fat i det under udvalgsbehandlingen.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Charlotte Fischer (RV), 2007-02-09:
Det her handler om – det synes jeg faktisk statsministeren sagde meget præcist – at man i højere grad skal gå over og målstyre den offentlige sektor.
Hvis man laver målstyring, sætter man et mål op for universiteterne, der hedder, at de skal være gode til at få afsat deres kandidater ude på markedet, og det kræver, at de har en fingerspidsfornemmelse for, hvad der foregår, hvad behovene er, og så kan de så lave aftagerpaneler eller alle mulige andre ting.
Men problemet er, at det her ikke er udtryk for målstyring.
Så var det ikke lidt det, der skulle være overvejelsen, altså, hvordan man kommer væk fra den her metoderegulering og i stedet for kommer over og målstyrer meget mere og måske bruger udviklingskontrakterne på en mere intelligent måde, end man gør det i dag?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-02-20:
Der er jo ingen tvivl om – og det sagde jeg i øvrigt også i min ordførertale – at vi ønsker, at der skal være et ernæringsmærke, men at vi også ønsker at overholde de spilleregler, der er inden for EU-samarbejdet.
Jeg forstår ikke, at fru Mette Gjerskov – jeg går ud fra, det var et spørgsmål – synes, at der skulle være tvivl om, hvordan Det Konservative Folkeparti forholder sig i forhold til EU-retten, og slet ikke i den her sag.
Jeg synes, det har været meget klart, at vi kigger på, hvad eksperterne siger, og hvad deres klare vurdering er.
Og det er en meget klar vurdering, at vi vil tabe en sådan sag.
Der, hvor der er tvivl, er reelt om den socialdemokratiske ansvarlighed i forhold til EU.
Og det synes jeg faktisk er et kæmpeproblem, specielt når man har et parti, der så gerne vil i regering.
Det synes jeg er meget, meget betænkeligt.
Elisabeth Geday (RV), 2007-02-20:
Jeg vil sige, at det, der er afgørende for Det Radikale Venstre, er, at det, vi vedtager her i den her sal, også er inden for det forpligtende fællesskab, som vi har på EU-niveau.
Med hensyn til det her konkrete om befolkningens sundhed og sikkerhed vil jeg sige, at jeg meget tvivler på, at vi kan argumentere for, at et ernæringsmærke direkte vil være at aflæse på befolkningens sikkerhed og sundhed.
Det vil være et bidrag sammen med en masse andre ting, det er nødvendigt at vi gør for at bekæmpe en fedmeepidemi.
Men det er jo ikke ligesom med transfedtsyrerne, hvor der var en direkte sammenhæng mellem indholdet af transfedtsyrer og det, om folk fik en hjerte-kar-sygdom, eller med salmonellainfektionerne, hvor det er entydigt, at hvis folk spiser den forkerte salmonella, så bliver de altså hundesyge for ikke at sige dødssyge.
Den samme sammenhæng kan jeg ikke umiddelbart etablere med et ernæringsmærke, men hvis Socialdemokraterne siger, at vi alligevel kan bruge det som argument, så lad os få det afprøvet.
Mia Falkenberg (DF), 2007-02-20:
Er forbrugernes sundhed ikke bevisbyrde nok for Det Radikale Venstre til at kunne være med til at gennemføre det her?
Eller behøver Det Radikale Venstre virkelig EU's tilladelse for at kunne være med?
Elisabeth Geday (RV), 2007-02-20:
Jeg tror, hr. Morten Messerschmidt har det med at forveksle jura med politik, for der er jo ingen tvivl om, at Dansk Folkepartis synspunkt i denne sag mere handler om et opgør med EU og EU-retten end om den konkrete sag.
Det står fuldstændig entydigt for mig.
Men man kan jo sige det på den måde, hvis jeg følger hr. Morten Messerschmidt, at så har jeg haft en forsvarer i form af regeringen, og jeg har haft en anklager i form af Socialdemokraterne.
Det, jeg efterspørger, er en dommer eller en opmand i form af en uafhængig juristundersøgelse.
Det er det, jeg leder efter.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-02-20:
Det vil jo være aldeles værdiløst, for som jeg også fremførte over for hr. Per Ørum Jørgensen, kan det da ikke være fru Elisabeth Geday ubekendt, at i enhver retssag i ethvert civiliseret land er der to parter.
Det vil sige, at der er to modsatrettede synspunkter, og det er den situation, vi nu har her i salen.
Vi har en regering, der mener, at forslaget ikke kan gennemføres, og vi har en række partier, herunder måske Det Radikale Venstre – det skal nogle jurister afgøre – der mener, at det godt kan gennemføres.
Det er bare fuldstændig inderlig ligegyldigt, for de to modsatrettede synspunkter har ingen værdi.
Det eneste, der har værdi, er det, som den juridiske enhed, vi kalder EF-Domstolen, kommer frem til efter at have hørt begge synspunkter.
Derfor er det, som fru Geday beder om, sådan set et partsindlæg, og hvad i alverden skal vi bruge et partsindlæg til?
Det, vi skal bruge, er en afgørelse af, om forslaget er i strid med EF-retten, ikke et partsindlæg.
Elisabeth Geday (RV), 2007-02-20:
Jeg er enig i, at det er EF-Domstolen, der træffer den endelige afgørelse, men jeg er bestemt ikke enig i de øvrige betragtninger, hr. Morten Messerschmidt kommer med.
Sagen er jo, at regeringens jurister siger, at forslaget strider klokkeklart mod EU-retten – det har ministeren jo fortalt her fra talerstolen i dag – mens fru Mette Gjerskov som Socialdemokraternes ordfører svarer på et direkte spørgsmål fra mig: Nej, Socialdemokraterne mener ikke, det strider mod EU-retten.
Det er da to modstridende synspunkter.
Det Radikale Venstres holdning i denne sag afhænger som i alle andre EU-sager af, om vi kommer til at gå direkte imod EU-retten eller ej.
Regeringen siger, at det gør vi, Socialdemokraterne siger, at det gør vi ikke, og vi siger, at det spørgsmål må afklares, før vi kan afgøre, om vi vil stemme for eller imod forslaget.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-02-20:
Jeg forstod på ordføreren, at Det Radikale Venstre gerne vil have en uafhængig juridisk prøvelse af det her spørgsmål, men det må jeg egentlig sige forekommer mig at være unødvendigt trænerende.
Det går jeg ud fra at ordføreren er enig i, og derfor synes jeg, det er en mærkelig holdning, at der skal spørges nogle relativt tilfældigt udpegede jurister, som måtte komme frem til et eller andet resultat.
Ville det rigtigste i virkeligheden ikke være, at spørgsmålet blev forelagt den myndighed, som rent faktisk har kompetence til at træffe afgørelsen?
Det rigtigste ville være, at vi laver et sæt regler her i Danmark.
Skulle Kommissionen så komme frem til, at det er forkert, at vi rent faktisk vil beskytte de danske forbrugere, må den anlægge en sag, og så vil vi alle sammen kæmpe med hud og hår for at vinde den sag.
Men det er altså EF-Domstolen og ikke et eller andet juridisk udvalg, som Det Radikale Venstre ønsker Fttmo055.fm Page 4053 Friday, June 15, 2007 1:58 PM nedsat, der skal træffe den endelige afgørelse i sagen.
Er ordføreren ikke enig i det?
Elisabeth Geday (RV), 2007-02-20:
Det er ganske enkelt den situation, at Socialdemokraterne mener at kunne dokumentere eller i hvert fald sandsynliggøre, at det ikke strider mod EU-retten; det er ganske enkelt.
Det Radikale Venstre vil ligesom i øvrigt alle partier her i Folketinget gerne have en ernæringsmærkning.
Vi kan ikke stemme for forslaget her, hvis det strider mod EU-retten, men hvis det ikke strider mod EU-retten, kan vi stemme for det, og derfor er det fuldstændig afgørende for os at finde ud af, om det er regeringens jurister, der har ret, eller det er Socialdemokraternes eksperter, der har ret.
Det er det, vi må have afklaret, og jeg foreslår helt konkret, at vi får det afklaret ved at få nogle uafhængige jurister til at komme i Fødevareudvalget med et responsum og præcisere over for os, om der er tale om, at regeringens jurister er nogle forsigtigpetere, som ikke tør udfordre EUretten i en forbrugeraktivistisk retning, eller der er tale om, at Socialdemokraterne forsøger at slå indenrigspolitisk plat på sagen.
Det må vi have afklaret.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-02-20:
Nu bliver jeg helt bekymret, for det lyder faktisk, som om Det Radikale Venstre er ved komme lidt i tvivl i dette spørgsmål.
Til dato har man meget fornuftigt totalt afvist de beslutningsforslag, vi har set, og jeg må gå ud fra, at det netop er, fordi man har vurderet i Det Radikale Venstre, at Danmark ikke kunne vinde en sag ved EF-Domstolen.
Men hvad er det helt præcis, der har gjort, at den radikale ordfører er kommet i tvivl?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-02-20:
At vi i Det Konservative Folkeparti har en anden tilgang til EU, end Enhedslisten har, skal vi måske ikke være så kede af i Det Konservative Folkeparti.
Rune Lund (EL), 2007-02-20:
Jeg synes, det er en meget, meget sjov tilgang.
Jeg synes, at det helt grundlæggende problem ved EF-Domstolen er, at dens domspraksis er Fttmo055.fm Page 4051 Friday, June 15, 2007 1:58 PM utrolig snæversynet i forhold til det indre marked, hvor det i mange tilfælde har været sådan, at hvis lande vil indføre bedre standarder end dem, der gælder i EU, bliver der straks råbt teknisk handelshindring osv.
I den her konkrete sag mener jeg faktisk på linje med andre her i Folketingssalen i dag, at der er nogle muligheder også inden for den gældende retspraksis, og der mener jeg også at Det Konservative Folkeparti burde være mere aktivistisk.
Jeg må sige, at jeg i virkeligheden synes, at det er en ret slatten holdning, man her lægger for dagen.
Jeg synes, man burde engagere sig noget mere.
Det er en meget sjov tilgang til internationalt samarbejde, som hr. Per Ørum Jørgensen har, for uanset om jeg er grundlæggende kritisk over for en international institution eller ej, er min og Enhedslistens holdning, at vi skal benytte de værktøjer, der er, benytte den kampplads, der er, når den nu er der.
Og i den forbindelse synes jeg faktisk, at det er uansvarligt ikke at ville bruge de værktøjer, man har for at ville gennemføre sin politik.
De her ernæringsanprisninger er jo noget, som er konservativ politik.
Hvorfor vil man så ikke kæmpe for sine politiske mærkesager med de værktøjer, man nu har ved hånden?
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-02-20:
Jeg kan egentlig godt forstå, at hr. Christian H. Hansen stiller spørgsmålet, netop også på baggrund af den tilgang, som Dansk Folkeparti har til EU.
Det kan jeg sagtens forstå.
Men jeg mener altså ikke, at vi skal gøre det til en mode her i Folketinget i tide og utide at løbe EF-Domstolen på dørene med alt muligt, og slet ikke med et spørgsmål, som man i flere omgange – det er jo ikke et nyt spørgsmål, der dukker op – klart har vurderet er en sag, vi ikke kan vinde.
Det er også den konklusion, Socialdemokraterne er kommet frem til i dag, og derfor har der jo været et ret stort flertal i Folketinget, der har vurderet, at tingene ville ende med, at Danmark ikke kunne vinde den her sag, og dermed at vi generelt ødelægger de muligheder, vi har, for at fremme en fælles europæisk mærkningsordning.
Christian H. Hansen (DF), 2007-02-20:
Virkeligheden er i hvert fald, at der er tvivl.
Og når der er tvivl, bør det jo være sådan, at tvivlen kommer den anklagede til gode, og det ønsker Det Konservative Folkeparti altså ikke at den skal gøre.
Det er en ny konservativ retspolitisk opfattelse.
Det er vi glade for at få fastslået i dag.
Noget andet, vi kan konstatere, er, at vi har haft en sag for nylig omkring bopælspligten, hvor man fra regeringens side sagde, at den sag ville vi vinde.
Det gjorde vi ikke.
Nu har vi så den situation, at vi har en sag, hvor man faktisk fra regeringens side, og i hvert fald fra ministerens, som også er en del af regeringen, siger, at den vil vi tabe.
Så der er altså stor tvivl, når regeringen udmelder på de områder.
Så ville det ikke være mest naturligt, at man fik det her afprøvet en gang for alle?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-02-20:
Det var billedlig talt et ganske godt spørgsmål, som hr. Christian H. Hansen kom med.
Jeg synes, det måske bringer fokus lidt hen på, hvad det her reelt handler om, og den seriøsitet, som vi i hvert fald opfatter bag de her ting.
Der er jo ingen tvivl om, at vi har nogle bekymringer om det her.
Vi har udtalelser fra eksperter, som klart siger, at det er en sag, som vi vil tabe.
Vi har faktisk også indtil i dag haft et Socialdemokrati, som har vurderet – det må så også være på baggrund af deres eksperter, som formentlig også er ganske udmærkede og kløgtige mennesker – at det her var en sag, vi ville tabe ved EU-retten.
Og vi vil ikke, som jeg har sagt tidligere, spille russisk roulette på det her område, for vi mener faktisk, at det vil få en modsat virkning for de ønsker, vi har på europæisk plan om at få et europæisk mærke.
Christian H. Hansen (DF), 2007-02-20:
Jeg synes egentlig, det er lidt interessant at høre den konservative ordfører, for hr. Per Ørum Jørgensen har nu flere gange sagt, at han ikke vil tage stilling til nogen af de her ting, der bliver drøftet om en EU-afgørelse, artikel 30 osv.
Men nu er retten jo blevet sat i dag.
Retten er blevet sat på den måde, at vi har en minister, der påstår, at det ikke kan lade sig gøre, og at vi har et Socialdemokrati, der påstår, at det kan lade sig gøre.
Så der er egentlig fem partier, nemlig de fem partier, der går ind for det her forslag, der står anklaget.
Så spørger jeg bare: Er det ny konservativ retspolitisk tankegang, at det så ikke skal afprøves ved en domstol?
Fttmo055.fm Page 4050
Friday, June 15, 2007 1:58 PM
Mia Falkenberg (DF), 2007-02-20:
Det er jo rart at høre, at Det Radikale Venstre i hvert fald ikke er afvisende over for forslaget.
Det er da i hvert fald positivt.
Friday, June 15, 2007 1:58 PM
Så skal jeg høre, om Det Radikale Venstre ønsker en privat voldgift i stedet for en domstol.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-02-20:
Den radikale ordfører udtaler i dag til Politiken, at et parti, der vil have regeringsmagten, er nødt til at opføre sig lige så ansvarligt, som hvis det havde regeringsmagten, og at Socialdemokraterne aldrig ville fremsætte et forslag, der strider mod EU's lovgivning, hvis de sad i regering.
Vil fru Elisabeth Geday ikke uddybe det?
Det er ikke et spørgsmål om, at man ikke vil kæmpe for de mærkesager, man har, og der er jo ingen tvivl om, at det er en klar konservativ mærkesag, at vi ønsker, at fødevarerne i Danmark skal mærkes med en ordning, som er enkel, og som er tilgængelig for forbrugerne.
Det er klart det, vi ønsker.
Vi har så en lidt anden tilgang til det, for vi mener faktisk, at vi skader vores sag ved at gå enegang i forbindelse med det her spørgsmål ved at indføre en national mærkningsordning.
Det mener vi er negativt for os og negativt for de muligheder, vi har for at nå frem til det mål og det, vi kæmper for i EU, netop at få en fælles europæisk mærkningsordning.
Og der føler jeg faktisk også, at i dag, når vi nu ser, at enkelte partier melder sig ud af den linje, står vi også svagere i forhold til dansk detailhandel, som jo klart har svigtet på det her område, som klart har svigtet det samfundsansvar, de også har for mærkning af deres varer.
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2007-02-20:
Jeg minder om, at vi lige har haft en sag om miljøfiltre til lastbiler i København, hvor der var en meget sikker juridisk rådgivning fra Justitsministeriet, der sagde, at man ikke kunne gøre det, fordi det ville være lovstridigt.
Der var en modpart, som godt ville have det på banen, som kom med en modsat juridisk vurdering om, at det godt kunne lade sig gøre.
Er det ikke samme problem, vi vil komme i?
Det drejer sig mest om, hvem der peger på hvilken jurist.
Kurt Kirkegaard (V), 2007-02-20:
Jamen det bunder jo i hele problematikken omkring tredjeverdenslandes samhandelspolitik, hvor vi skal sikre, at vi også har deres varer på hylderne i de danske butikker.
Og så er det op til en selv som forbruger at tilvælge eller fravælge de varer, der står på hylden.
Og langt hen ad vejen kan man finde varer i de danske butikker, som er registreret, og se, hvor de kommer fra, og dem kan man så som forbruger vælge at købe.
Og i det omfang man ikke ønsker at købe varer, Fttmo055.fm Page 4062
Friday, June 15, 2007 1:58 PM som ikke er registreret og ikke er mærket, ja, så kan man som forbruger bestemme markedsudviklingen for den pågældende vare.