runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lone Dybkjær (RV), 2008-05-29:
Jeg har tilfældigvis orienteret mig lidt om de regler, og jeg bliver jo nødt til at sige lidt om, at princippet stadig væk er: Ved du hvad, det enkleste er - og nu snakker jeg ikke til ordføreren - at du får ryddet munden.
Der er ganske enkelt ikke særlige muligheder for at hjælpe de fattigste, fordi situationen jo er den, at en tandbehandling, hvis det er en bro, en krone eller andet, er voldsomt dyr, og så siger kommunerne: Du kan sagtens klare dig med ti tænder.
Synes ordføreren virkelig, at det er tilstrækkeligt?
Det er rigtigt, at det i Norge står som et lovkrav, men realiteten er jo, at det har ført til en proces, hvor man har uddannet kvinder og har gjort det på en måde, som man ikke havde drømt om tidligere.
Det er jo realiteten af det her lovforslag.
Hvis man kan gøre nøjagtig det samme i Danmark uden, kan man sige, at så er det fint nok, men det er altså et ganske højt tempo, man har haft i Norge.
Det synes jeg lige man skal være opmærksom på.
Så synes jeg bare, at det er interessant, at også kvinder lader sig indfange af den argumentation - og det er der masser, der gør - som hedder: Jeg vil ikke sidde på en kvote.
Det er jo fuldstændig absurd at høre på.
Hvad sidder mændene på?
Sidder de ikke på en kvote, sidder de på et bekendtskab.
Er det bedre?
Vi har ladet os fange ind af, at det, at der er bevidsthed om, at der skal kvinder frem, gør, at det absolut er noget, der kommer til at afhænge af, hvordan kvinderne ser ud eller ej.
Jeg kunne godt forestille mig, at der var en række mænd, som sådan set godt kunne acceptere, at kvinderne kunne give et bidrag, hvis altså vi gjorde noget aktivt for, at de kom frem i lyset.
Jeg synes, at det er mærkeligt, at vi har ladet os indfange af den der debat på den måde.
Erling Bonnesen (V), 2008-05-29:
Af de papirer, jeg lige har ved mig her, fremgår det rent faktisk, at man som kommune både har muligheden for og rent faktisk også skal forholde sig til at hjælpe de svageste borgere.
Så det, at man er nødt til sådan bare at skride til de drastiske metoder, der bliver henvist til her, mener jeg med det samme at kunne afvise.
Det vil der ikke være behov for.
Så igen er jeg også her helt sikker på, at kommunerne er sig deres ansvar bevidst og tager det på sig og selvfølgelig bruger de regler, som vi også kan konstatere ligger her.
Det må jeg så henvise til.
Taletiden giver mig ikke mulighed for at uddybe det her, men det kan vi så tage efterfølgende.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2008-05-29:
Jeg synes, ministeren viger voldsomt tilbage med hensyn til at tage initiativer, som man ved virker med henblik på at få flere kvinder i bestyrelser.
På samme tid sidder der 64 danske kvinder i norske bestyrelser, så det er jo lidt paradoksalt.
Jeg har set, at ministeren har lavet sit charter, selvfølgelig, og jeg har set, at ministeren har skrevet i Børsen, at det nu viser sig, at der er al mulig grund til at have tillid til, at rigtig mange virksomheder både viser ansvarlighed og kan se, at det er en god forretningsstrategi osv. at give kvinder chancen for at få bestyrelsesposter.
Er det ikke bare hensigtserklæringer?
Karen Jespersen (V), 2008-05-29:
Dokumentationen i forhold til chartret ligger jo i, at der allerede har været en betydelig interesse, og det er store virksomheder, der har meldt sig på banen.
Det er også ti store virksomheder, der har været med til at udvikle chartret.
Med hensyn til de her konkrete tal kan vi jo passende bruge udvalgsarbejdet til gennem nogle skriftlige spørgsmål at få tydeliggjort, hvor det egentlig er, vi er henne i dag, både når det gælder ledelse, og når det gælder bestyrelsesposter.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2008-05-29:
Jeg kan ikke rigtig se, at det at man underskriver et stykke papir er nogen som helst garanti for, at man får flere kvinder i bestyrelser.
Jeg kunne godt tænke mig at få ministerens helt konkrete ambitionsniveau i forhold til det her spørgsmål.
For ministeren siger selv, at det ikke er tilfredsstillende, og det kan vi kun være enige i, som det ser ud, uanset hvad tallene er, men hvad er det konkrete ambitionsniveau fra ministerens side?
Er ikke et mål i sig selv at få en ligelig andel af mænd og kvinder
, eftersom at andelen af kvinder, der tager lange, videregående uddannelser, er mindst lige så stor som andelen af kvinder, der er meget velegnede til at sidde i de her bestyrelser?
Hvad er det konkrete ambitionsniveau for ministeren?
Karen Jespersen (V), 2008-05-29:
Ambitionsniveauet har jeg valgt at fastsætte sådan, at der skal være hundrede virksomheder, der forpligter sig på at have en strategi, og jeg er fuldstændig overbevist om, at det er meget forpligtende, for man kommer jo ligesom til at optræde i offentligheden med nogle konkrete mål, man har sat sig, og det vil der selvfølgelig blive holdt øje med.
Hvis disse virksomheder så ikke kan opfylde det her, så vil det jo blive genstand for debat.
Vi kender lidt til strategien fra virksomhedernes sociale ansvar, hvor man også sagde, da den blev lanceret, at det da ikke ville bidrage med noget som helst, men det har jo i høj grad været med til at ændre vores arbejdsmarked, sådan at det er blevet mere rummeligt, og på samme måde er jeg sikker på, at det her vil få samme konsekvens, at der vil komme flere kvinder i ledelser, og at hvis de her regler for god selskabsledelse også kommer til at indeholde mål for kvinder, vil det også betyde flere kvinder i bestyrelserne.
Lone Dybkjær (RV), 2008-05-29:
Det er skægt, som ordet kvoter går hen og bliver et ord, der gør, at enhver debat fuldstændig stopper.
Det, jeg godt vil spørge om, er: Hvad er ministerens holdning til, at der en lang række steder er 90- eller 100-procent-kvoter bare for mænd?
Det er ikke noget, der står nedfældet nogle steder, det er bare realiteten.
Er det en bedre måde at gøre tingene på, end at man offentligt siger, at man synes, der skal et par flere kvinder ind?
Karen Jespersen (V), 2008-05-29:
Jeg mener ikke, at man har noget, der kan sammenlignes med, at man siger, at det er et lovkrav, at der skal være den kønskvotering, og at man simpelt hen lukker virksomheder, hvis ikke det sker.
Det er det, man i hvert fald siger efter den norske model, og det er jo også logisk nok, at man har den holdning.
Jeg synes, at det er for dramatisk at sige, at man lukker virksomheder.
Så det er igen det med, at man forbinder det at være kvinde med, at man så skal hjælpes ind på den måde.
Det er jo det, at kvinder skal i gang med at vælge de fag, som giver dem adgang til ledelsesstillinger, og så skal de også avancere i systemet, inden de kvalificerer sig til at komme ind i den øverste ledelse.
Og det er jo den proces, som heldigvis er i fuld gang blandt yngre kvinder.
Julie Rademacher (S), 2008-05-29:
Nu kan jeg huske, dengang ministeren for snart flere årtier siden var socialdemokrat og deltog meget i den her debat, men i dag er vi en flok meget moderne unge kvinder hos Socialdemokraterne, og vi har fået den her ligestillingsdebat sat på dagsordenen igen.
Jeg kunne godt tænke mig i den forbindelse at høre ministeren, hvad man har tænkt sig at opstille af helt konkrete målsætninger for, hvor mange kvinder man vil opnå at have i danske virksomheders bestyrelser.
Karen Jespersen (V), 2008-05-29:
Jeg har valgt ikke at opstille mål for, hvor mange kvinder der skal tilslutte sig, men netop det her med, hvor mange virksomheder der skal tilslutte sig.
Jo, man kan gøre det med lovforslag og sige, at virksomhederne enten får nogle kæmpebøder, eller man lukker dem, hvis de ikke opfylder det her konkrete mål.
Men når man nu gør det på den måde, at man vil forpligte virksomhederne, er det straks mere usikkert at opstille konkrete mål.
Så det medgiver jeg gerne.
I øvrigt tror jeg ikke, at jeg på noget tidspunkt har været tilhænger af kønskvotering eller kvoter, heller ikke i min grønne ungdom, hvor jeg var aktiv i rødstrømpebevægelsen.
Jeg har altid været modstander af kønskvotering og sagt, at det her skal vi nok tilkæmpe os selv.
Julie Rademacher (S), 2008-05-29:
For nogle år tilbage var jeg heller ikke selv personligt tilhænger af kvoter, men det er jeg af forskellige årsager, som jeg vil komme ind på senere, blevet tilhænger af.
Jeg synes, at det er lidt uambitiøst, at ministeren ikke forholder sig til det at opsætte nogle helt klare målsætninger for, hvor mange kvinder vi gerne vil have i virksomhedsbestyrelser.
Det gør jeg, bl.a. fordi man har haft en kæmpe succes med det her i Norge, som ministeren selv nævner.
Og det er jo pudsigt at læse, at lige præcis den norske arbejdsgiverforening, som først var utrolig skeptisk over for det her, rent faktisk nu går ind for forslaget og man er helt ellevild både på arbejdstagersiden og arbejdsgiversiden.
Det er jo fantastisk.
Hvorfor er det, at vi ikke gør det samme Danmark?
Karen Jespersen (V), 2008-05-29:
På den måde er de norske erfaringer jo også kommet til at påvirke den danske udvikling, så vi måske kan være så heldige, at vi kan vise, at det også kan lade sig gøre uden kvoter.
Der er også fremtrædende kvinder i det danske erhvervsliv, som siger, at det godt kan være, at vi skal derhen, hvor vi truer med kvoter.
Det er bl.a. Susanne Larsen, der er administrerende direktør i SAS.
Line Barfod (EL), 2008-05-29:
Jeg synes, det har været lidt mærkeligt at høre ministeren.
Jeg håber ikke, ministeren mener det, men det lyder nærmest, som om ministeren mener, det er kvindernes egen skyld, at der ikke sidder flere kvinder i bestyrelser og på topposter.
Det har aldrig været sådan, at nogen er kommet og har foræret kvinderne hverken stemmeret, ligeløn eller topposter.
Men nu kan man jo tilkæmpe sig det på mange måder.
Det er jo ikke en kamp, der kun foregår her i Folketinget, det er jo også en kamp, der foregår mange steder ude i samfundet, men det, at der sker noget i Folketinget, er jo også en del af den.
Stemmeretten tilkæmpede man sig med en lov, og på samme måde kan man vel også tilkæmpe sig plads i bestyrelserne bl.a. via nogle tiltag fra Folketinget.
Hans Kristian Skibby (DF), 2008-05-29:
Jeg vil gerne bekræfte, at det her beslutningsforslag er et forslag, som ikke lige umiddelbart kan friste Dansk Folkeparti til at stemme for, og grunden til, at det måske ikke kan friste sådan specielt meget, er, at mange af de oplæg, der er i det, og mange af de ideer, der bliver beskrevet, måske er mere eller mindre uspiselige - ville jeg sige, hvis det var en menu, vi talte om.
Og andre ting er nogle, som jeg er helt sikker på vil kunne komme med, når vi senere vil få et ministerudspil om afbureaukratisering af den offentlige sektor i Danmark.
Derfor synes jeg selvfølgelig også, at vi bør afvente de initiativer, der vil komme fra regeringens og fra ministerens side.
Men når det er sagt, vil jeg også gerne sige, at hvis man kigger på nogle af de forslag, der bringes i spil i det her oplæg fra Socialdemokraterne, vil man se, at der jo er nogle, der er dårligere end andre, og selvfølgelig også nogle, der er bedre end andre.
Eksempelvis lyder det her med, at kommunerne skal have frihed til at etablere såkaldt kontrolfrie zoner, hvor hensyn til papir og bureaukrati må vige for hensynet til nærvær og omsorg, umiddelbart særdeles besnærende, men det ville selvfølgelig være meget interessant at få at vide fra forslagsstillerne, hvor det så er, det skulle gøres, og hvilke steder det helt konkret er, vi kan undvære en offentlig interesse for, hvordan tingene eksempelvis bliver håndteret i kommunerne med hensyn til nærvær og omsorg.
Vi ved jo godt, hvordan det fungerer i praksis, nemlig at hvis der opstår en eller anden aktuel politisk sag et eller andet sted i Danmark, står politikerne her på Christiansborg nærmest på spring for at sige, at det er en dårlig måde, det er foregået på, og at det vil man kræve en ministerkommentar til.
Jeg husker eksempelvis, at der tidligere på året var noget om sociale sager, som man mente blev behandlet dårligt i nogle af kommunerne, bl.a. i Vejle, og der endte det jo faktisk med, at nogle partier her i Folketinget mente, at vi skulle have et såkaldt rejsehold, som skulle køre rundt og tjekke kommunerne både det ene og det andet sted for at sikre, at det nu var en god måde, de havde lavet opgaveløsningen på.
Den slags ting har jeg ikke særlig stor tiltro til vil betyde, at vi vil få færre regler og færre ting, som vi skal holde øje med her i samfundet.
Om de forslag, der bliver skitseret her, fristes man til at sige, at man godt kan synes - ligesom under en tidligere debat her i dag, hvor man fra Socialdemokraternes side sagde, at regeringen og flertallet i Folketinget med det omtalte anlægsloft osv. kom som en tyv om natten og ville ændre på den måde, man gennemfører anlægsinvesteringer i kommunerne på - at fremsættelsen af det her beslutningsforslag måske minder lidt om, at Socialdemokraterne har sat en ulønnet skyggeminister i søen, som så skal prøve på at komme ministeren i forkøbet med hensyn til at slå et slag for, at vi kan få afbureaukratiseret Danmark.
Så samlet set kan vi ikke støtte det her beslutningsforslag fra Dansk Folkepartis side.
Flemming Bonne (SF), 2008-05-29:
Jeg er glad for, at Socialdemokraterne har valgt at separere behandlingen af deres forslag om frihedsrettigheder til kommunerne fra deres såkaldte velfærdsrettigheder, for hvis de var koblet sammen, tror jeg, at vi havde haft et problem.
Det er jeg som sagt tilfreds med, også selv om spørgsmålet om velfærdsrettighederne er nævnt i bemærkningerne til beslutningsforslaget - hvilket jeg så vil vælge at se bort fra nemlig: »Velfærdsrettighederne er … forudsætningen for, at der kan gives mere … frihed til kommunerne«.
Det mener vi nu ikke i SF, for alle 29 forslag er ideer, der enten gror eller kunne gro i den folkesocialistiske have, alt sammen sund fornuft, der ikke bare kunne udvikle velfærden, styrke, udvikle og frisætte det kommunale selvstyre, men også styrke den afbureaukratisering, som kommunerne mere end nogen sinde har brug for.
Siden regeringen trådte til i 2001, er kommunerne nemlig blevet spundet ind i et stadig større spind af dokumentationskrav, detaljeret lovgivning, cirkulærer m.m. Alene af den grund vil SF være positive over for forslaget og stemme for det, vel at mærke, hvis det når frem til anden behandling.
Forslaget er, som vi ser det, et fornuftigt modstykke til den stigende statslige detailregulering af kommunerne, og det her er så et godt initiativ.
Men allerede på nuværende tidspunkt, hvor vi har hørt Venstres og Dansk Folkepartis ordførere, kan vi konstatere, at forslaget ikke har mange chancer for at blive vedtaget.
Regeringen vil ikke slippe de lovgivningsmæssige eller økonomiske tøjler i kommunerne.
Det sidste så vi også fint dokumenteret, da vi behandlede lovforslagene L 172-174 og de beskedne ændringsforslag, som oppositionen stillede i den anledning, forslag, som kunne have givet kommunerne et lillebitte frirum på anlægs- og serviceområdet, og hvor oppositionen endda tilbød regeringen en lillebitte kattelem, så de kunne leve op til klimaministerens og velfærdsministerens mange løfter og fine ord på klima- og socialområdet.
Men al indflydelse ligger i dag i Finansministeriet.
Vi skal i stedet skabe nogle gode økonomiske og lovgivningsmæssige rammer, som kan udvikle velfærden og demokratiet lokalt samt genskabe dynamikken, kvaliteten og effektiviteten i kommunerne.
Mike Legarth (KF), 2008-05-29:
Det Konservative Folkeparti kan ikke støtte beslutningsforslaget, og det kan vi ikke, fordi Socialdemokraterne i mange sammenhænge selv presser på for at få nye kontrolmuligheder og mere bureaukrati.
Det ser vi tit, når der er enkeltsager i medierne; f.eks. kunne Socialdemokraterne ikke stemme for en frihedsrettighed til Skanderborg Kommune, da man bad om styremuligheder der.
Jeg synes egentlig, at Socialdemokraterne fremsætter forslag om 29 velfærdsrettigheder, som reelt sætter det kommunale selvstyre ud af kraft.
Kommunerne efterspørger rent faktisk ikke de her rettigheder.
I vid udstrækning har de allerede mulighed for at gennemføre de ting, der er beskrevet, og der er også indgået aftale med regeringen om at udføre en række af de opgaver, der er nævnt.
I regeringen forstærker vi det kommunale selvstyre og afbureaukratiserer, og der er allerede iværksat en plan, som vil blive præsenteret i nær fremtid.
Så under et kan man sige, at vi er et frihedselskende parti -
frihed under ansvar – og vi vil ikke være med til at trække ting ned over hovedet på kommunerne.
Jeg mener, at når vi taler om et kommunalt selvstyre, skal vi også leve op til det i et og alt.
Med de kommentarer afviser vi beslutningsforslaget.
Rasmus Prehn (S), 2008-05-29:
Det tror jeg er dagens mest særegne argumentation.
Det Konservative Folkeparti giver altså udtryk for, at man går ind for frihed, men når Socialdemokratiet så fremsætter et konkret forslag med frihedsrettigheder, siger man, at det vil man ikke stemme for, fordi Socialdemokratiet går og siger nogle andre ting en gang imellem.
Men hvorfor så ikke tage os på ordet?
Hvorfor ikke sige: Herligt, Socialdemokratiet, I kommer med konkrete forslag til frihedsrettigheder, og det er konservativ politik, så vi stemmer for det?
Det hænger da ikke sammen.
Så kunne jeg godt tænke mig at høre den konservative ordfører komme med nogle af de konkrete eksempler, hvor Socialdemokratiet kommer med krav om mere kontrol, mere styring og mere centralisme.
Jeg kan ikke huske nogen af de ting.
Socialdemokratiet bygger på tillid, frihed og på, at man kan løse ting decentralt.
Det er det, vi giver udtryk for hver eneste dag.
Så lige med hensyn til Skanderborgmodellen
: Kan ordføreren bekræfte, at når Socialdemokratiet stemte imod, var det, fordi vi blev tvunget til at stemme om en samlet pakke med et andet lovforslag, der handlede om vidtstrakte rettigheder til ministeren, som skulle kunne definere, hvordan kontroludbuddene skulle være, et helt andet lovforslag, som slet ikke havde noget med Skanderborgmodellen at gøre?
Vi var tvunget til at stemme om en samlet pakke, og på den måde blev vi tvunget til at stemme imod Skanderborgmodellen, som vi ellers havde givet udtryk for at vi var positivt indstillet over for.
Mike Legarth (KF), 2008-05-29:
Jeg kan forstå på hr. Rasmus Prehn, at han er indstillet på at give frihed til kommunerne til styremetoder osv., og det vil jeg da tage med i vores videre arbejde og se, om ikke vi kan få det indført.
Det var en glædelig nyhed.
Så vil jeg sige, at jeg ikke mener, at det er nødvendigt at give frihed til noget, der er frit, og det er egentlig overskriften.
Vi ønsker kommunalt selvstyre, og hvorfor pålægge nogen en frihed, de allerede har?
Jeg kunne godt nævne mange sager, hvor jeg synes, at Socialdemokraterne har været ude at bede om yderligere lovgivning og kontrol, eksempelvis bosteder osv., som vi har set for nylig.
Rasmus Prehn (S), 2008-05-29:
Ordføreren slår ud med armene og siger, at der er det ene eksempel efter det andet på, at Socialdemokratiet har villet kontrollere og styre nidkært, men der kom dårligt nok et eneste eksempel.
Det synes jeg er bekymrende.
Så vil jeg gerne spørge: Når ordføreren giver udtryk for, at der er masser af frihed, hvordan kan vi så forklare, at Kommunernes Landsforening hver eneste dag, ikke bare i dagspressen, men også senest i dag i Kommunaludvalget, giver udtryk for, at man i kommunerne føler alt andet end frihed?
Man føler sig virkelig detailstyret.
Hvordan kan det hænge sammen, når der er den her frihed?
Lad os tage det eksempel, der har været oppe flere gange i debatten her, om tandpleje.
Der hører vi jo fra Ove Dalsgaard, der er borgmester i Ballerup, som er en af de kommuner, hvor man har gjort noget for at give de ældre tandpleje, at det er et bureaukratisk cirkus af rang at skulle søge dispensation for at kunne lave den her gode tandplejeordning for de ældre.
Det vil han gerne være fri for, og derfor siger han til os: Giv os friheden til at hjælpe de ældre, for den har vi ikke i dag.
Er det ikke konservativ politik at hjælpe de ældre, så de kan få sunde tænder?
Mike Legarth (KF), 2008-05-29:
Naturligvis, og det sker jo også inden for de prioriteringsmuligheder, man har i kommunerne.
Når man laver økonomiaftaler, kan man jo forhandle om hvad som helst, der er forhandlingerne jo åbne.
Men det er jo en prioriteringsrækkefølge.
Vi havde jo debatten tidligere i dag om, hvad det er, kommunerne efterspørger, og hvad det er, KL efterspørger, og jeg går ikke ud fra, at vi er nødt til at genoptage den debat.
Vi er fuldstændig enige om, at KL, altså kommunerne, efterspørger kommunalt selvstyre og efterspørger, at de selv kan sætte regler for serviceudførelse, anlægsopgaver osv., og så er det her forslag da direkte imod det.
Vi går altså ind for frihed under ansvar, og vi vil ikke være med til at give frihed til noget, der allerede er frit.
Hans Kristian Skibby (DF), 2008-05-29:
Det er jo altid forfriskende at høre, når en socialdemokratisk ordfører skal udlægge sin konklusion af - i det her tilfælde - min tale som ordfører for et andet parti her i Folketinget, men lad det nu ligge.
Jeg havde sådan set bare et spørgsmål med hensyn til det her med frihed, fordi frihed jo er det ord, der sådan har været det gennemgående i hele behandlingen af det her beslutningsforslag, og der vil jeg gerne tage udgangspunkt i et af de her mange forslag, som er kommet fra Socialdemokraterne.
Det er det, der drejer sig om, at kommunerne skal have frihed til at øge anvisningsretten med 10 pct., som reserveres til boligsøgende, der arbejder eller påtænker at arbejde i kommunen, og i den forbindelse vil jeg gerne spørge ordføreren: Hvem er det, der får frihed ud af det?
Er det dem, der så vil blive vraget i boligkøen, i tilfælde af at kommunen begynder at øge deres anvisningsret med de der omtalte 10 pct.?
For det vil jo alt andet lige betyde, at hvis man vil vælge nogle frem for andre, så er der nogle, der ikke får den pågældende bolig, og jeg har altså meget svært ved at se, hvad det har med frihed gøre.
Det har måske mere med tvang at gøre.
Og så vil jeg gerne spørge, i det tilfælde at der skulle blive flertal for det, om det både skulle gælde for privat boligbyggeri og for alment boligbyggeri.
Rasmus Prehn (S), 2008-05-29:
Det her handler om at sikre kommunerne mulighed for også at give plads til den arbejdskraft, der skal til i kommunen, således at de pågældende har et sted at bo.
Det er jo en samlet pakke, hvor vi også har sagt, at der skal være mulighed for at sælge byggegrunde billigere, så man kan få billigere almene familieboliger.
Der kan så være en mulighed for, at man siger: Vi giver mulighed for, at I kan anvise, så der bliver plads til nogle af dem, der er brug for i kommunen.
Det er noget, der har været efterspurgt.
Det er jo en frihed til at løse et konkret problem.
Og nej, vi forestiller os ikke, at den her ordning skal bruges til at jage nogen på gaden.
Vi har jo set konsekvensen af regeringens politik, hvor 40 pct. flere, imens vi har haft Anders Fogh Rasmussen som statsminister, er blevet sat på gaden.
Vi vil bare give kommunerne mulighed for at løse et konkret problem, og der er ikke nogen, der skal snydes, der er ikke nogen, der skal sættes ud.
Hans Kristian Skibby (DF), 2008-05-29:
Ordføreren må have misforstået mit spørgsmål, for jeg spurgte ikke om, hvem der skulle sættes ud.
Jeg spurgte om, hvem der skulle have friheden til at få det pågældende ledige lejemål.
Der står i Socialdemokraternes beslutningsforslag, at kommunen skal have frihed til at øge antallet af pladser, som de råder over,
med 10 pct.
Så spørger jeg i mindelighed: Hvis man fik den frihedsrettighed, så ville det jo gå ud over dem, som ellers skulle stå i boligkøen til at få det pågældende lejemål, og de ville jo så blive fravalgt.
Så jeg spørger bare i mindelighed: Kan ordføreren så ikke bekræfte, at man ved at give nogle en frihed - i det her tilfælde kommunen - tager en rettighed fra andre borgere, som har skrevet sig op i god tro i en boligkø?
Det har jeg meget svært ved at se noget som helst demokratisk i.