Karsten Lauritzen (V), 2015-02-03:
Antallet af asylansøgere, der har søgt mod Danmark, er vokset år for år, nemlig fra 3.800 i 2011 til små 15.000 sidste år, altså i perioden siden regeringen tiltrådte.
Det højeste antal asylansøgere, der er registreret i Danmark i mere end 15 år, har skabt et voldsomt pres på asylsystemet, kommunerne og ikke mindst skatteyderne, der alene næste år kan se frem til en ekstra regning på over 4 mia. kr. som følge af den øgede tilstrømning.
Regeringen har efter Venstres opfattelse i hvert fald igennem valgperioden konsekvent overhørt de mange advarsler om, at udlændingepolitikken igen under en socialdemokratisk ledet regering er kommet ud af kontrol.
Regeringen har også afvist alle forslag om nødvendige stramninger af udlændingepolitikken med en systematik og ildhu, der kun overgås af den, regeringen har udvist i de tilsyneladende endeløse bestræbelser på at få gennemført nye lempelser, der har gjort det mere attraktivt at søge til Danmark som asylansøger.
En del af stigningen i antallet af asylansøgere, der kommer til Danmark, kan til dels forklares med et stigende antal asylansøgere i Europa og i resten af verden, men også kun til dels.
Skiftende – vi har jo haft en del –
socialdemokratiske justitsministre har over for Folketinget fastslået, at der finder såkaldt asylshopping sted i Europa, og at asylansøgere kigger på de samlede forhold, når de vurderer, hvor de vil søge hen.
Det er et faktum, at regeringens lempelser har betydet, at forholdene i Danmark er blevet væsentlig mere attraktive.
Alene afskaffelsen af starthjælpen, kontanthjælpsloftet og optjeningsprincippet for børnepengene har betydet, at en flygtningefamilie med tre børn i dag modtager samlet over 450.000 kr. om året.
Det er 10.000 kr. mere om måneden end i 2011.
Alligevel hævder regeringen, at de mange lempelser og vilkårsforbedringer ingen betydning har for det stigende antal asylansøgere.
Det er for Venstre ganske enkelt uforståeligt, hvordan regeringen på den ene side kan anerkende, at der finder asylshopping sted i Europa, og på den anden side benægter, at en månedlig stigning i ydelsesniveauet på 10.000 kr. har nogen betydning overhovedet.
Dertil kommer selvfølgelig en række andre lempelser såsom muligheden for at bo og arbejde uden for asylcentrene, afskaffelsen af optjeningsprincippet for børnepengene osv.; alt sammen ting, der har gjort det mere attraktivt at vælge Danmark som asyldestination.
Senest har vi så set, at regeringspartierne har bakket op om SF's forslag om, at asylansøgere skal have lov til at arbejde, allerede inden de har fået færdigbehandlet deres asylansøgning, hvis de kommer fra Syrien.
Da den daværende justitsminister og ministeren for børn, ligestilling, integration og sociale forhold præsenterede lovforslaget, hed det, at størstedelen af asylansøgerne, der kommer til Danmark fra Syrien, ville være omfattet, og at der ikke ville blive gjort indgreb i retten til familiesammenføring.
Begge ting har siden vist sig at være forkerte, sådan som det også fremgår af en række svar på spørgsmål til det her lovforslag.
Regeringen har så præsenteret Folketinget for det her lovforslag, der indeholder en ny legal flygtningekategori og en ændring i muligheden for familiesammenføring for flygtninge, der er omfattet af denne nye kategori.
Det er dog efter lovforslagets behandling uklart, hvad der er det egentlige formål med forslaget, ud over at fremmane et indtryk af en handlingskraftig regering.
Venstre ønsker at bidrage konstruktivt til, at asyltilstrømningen til Danmark begrænses, men endnu vigtigere er det, at Folketinget lovgiver på et sagligt og fagligt forsvarligt grundlag, og regeringen har trods mange spørgsmål og samråd ikke redegjort for lovforslagets konsekvenser.
Det er hverken i forhold til, om lovforslaget reelt begrænser tilstrømningen af asylansøgere, hvad de økonomiske konsekvenser af forslaget er – altså hvordan man vil betale regningen – eller hvordan regeringen vil sikre, at man tvangsmæssigt kan hjemsende asylansøgere, sådan som forslaget bygger på.
Regeringen fremhæver, at den her nye legale flygtningekategori, der i realiteten er rettet mod syriske asylansøgere, vil sikre en mere midlertidig opholdstilladelse, der i første omgang tidsbegrænses til 1 år.
Ændringen skal føre til, at flygtninge kan hjemsendes, når de værste uroligheder er overstået, som statsministeren sagde i sin åbningstale.
Dermed skaber statsministeren et indtryk af, at de syriske asylansøgere kun skal være i Danmark i ganske kort tid.
Det bestyrkes af den socialdemokratiske udlændingeordfører, fru Mette Reissmann, der udtaler, at Danmark kan sende syrere tilbage til fredelige lommer i Syrien.
Det lader dog ikke til at have gjort synderligt indtryk på vicestatsministeren, der har fremhævet, at der jo ikke er nogen, der tror på, at syriske flygtninge, der kommer til Danmark, kan vende hjem inden for en kort periode.
Det er desuden uklart, om den nye kategori reelt vil betyde en udvidelse af flygtningebegrebet, når den anvendes i praksis, og Venstre finder det utilfredsstillende, at justitsministeren ikke under lovforslagets behandling vil redegøre for regeringens forventning til, hvor mange der er omfattet af forslaget – især henset til, at regeringen ved præsentationen af forslaget ingen problemer havde med at fortælle offentligheden, at størstedelen af asylansøgerne ville være omfattet.
Det står dog klart, at forslaget efter al sandsynlighed vil omfatte en meget lille gruppe af asylansøgere og således have en aldeles begrænset effekt.
Venstre finder, at det nærværende forslag er helt utilstrækkeligt i en situation med det højeste antal asylansøgere i 15 år, og vil derfor løbende foreslå en lang række stramninger af udlændingepolitikken, der skal gøre det mindre attraktivt at vælge Danmark som asyldestination.
Regeringen har afvist de her forslag, og Venstre finder det bizart, at regeringen på den ene side forsvarer flygtninges ret til fuld kontanthjælp fra første dag, mens man på den anden side ingen problemer har med at gøre indgreb i asylansøgeres ret til familieliv.
Det står efterhånden klart, at regeringen trods forsikringer om det modsatte – i hvert fald efter Venstres opfattelse – ikke har vilje eller evne til at føre en stram udlændingepolitik, og at nærværende lovforslag mere er motiveret af ønsket om at fremstå handlekraftig end ønsket om at gennemføre reelle stramninger, der effektivt kan dæmme op for antallet af asylansøgere.
Det er Venstres forventning, at lovforslaget vil have en særdeles begrænset effekt, og at antallet af hjemsendte flygtninge ikke vil stige mærkbart som følge af lovforslaget.
Derfor er regeringen atter en gang ved at stille befolkningen noget i udsigt, som regeringen efter valget næppe kan eller vil kunne levere.
Men det nærværende lovforslag anerkender vi indeholder i hvert fald en formel stramning for en lille gruppe asylansøgere, og det kan ikke udelukkes, at en manglende vedtagelse vil have betydning for tilstrømningen til Danmark.
Venstre noterer sig i den forbindelse, at regeringen har fremhævet, at lovforslaget allerede kan have haft en betydning for tilstrømningen i kraft af signalværdien.
Det er dog – i hvert fald efter vores opfattelse – nærmest utopisk at tro på, at signalværdien af det vil have den samme betydning som signalværdien af regeringens over 30 lempelser.
Venstre bemærker endvidere, at regeringen kategorisk nægter at medvirke til reelle og effektive stramninger af udlændingepolitikken, hvorfor nærværende lovforslag må betragtes som det bedste og eneste opnåelige i den nuværende parlamentariske situation – altså indtil vi får et folketingsvalg, hvor vælgerne kan bestemme, hvem der skal have regeringsmagten.
Og på den baggrund vil Venstre stemme for lovforslaget ved tredjebehandlingen her i dag.
Jeg skal sige, at der har været lidt forvirring omkring den tillægsbetænkning, som Folketinget har afgivet, og der er et flertal af partier, der har tilsluttet sig en betænkningstekst, som handler om, hvorvidt man fortolker Danmarks internationale forpligtelser.
Jeg skal sige, at den del af betænkningsbidraget, som Venstre har tilsluttet sig, omhandler alene adgang til familiesammenføring – alene adgang til familiesammenføring.
Jeg må sige, at når jeg læser det, har jeg svært ved at forstå den bekymring, som nogle har, men jeg skal her for en god ordens skyld sige, at det, der er Venstres stillingtagen i den her sag, og at det, der gælder, er det, der bliver sagt her fra Folketingets talerstol, og det er, at tillægsbetænkningen – den del, der handler om vores internationale forpligtelser – alene handler om, hvilke asylansøgere der kan få lov til at søge om familiesammenføring på det tidligere i stedet for det sene tidspunkt.
Så skulle der gerne være klarhed om den del.