Per Clausen (EL), 2010-12-03:
Jeg har forstået, at et af de meget væsentlige problemer, som regeringen vil løse i løbet af den korte tid, den har tilbage, er, at man vil skabe større konkurrence mellem virksomhederne i Danmark.
Og det var da også et argument fra den konservative ordførers side for at forsvare muligheden for, at Danmark stadig væk skal have en førende position på det her område, der handler om at uddele uadresserede reklamer til husstandene.
Så om der er nogen sammenhæng mellem at skabe rigtig konkurrence på markedet og så at have et stort marked for uddelingen af uadresserede reklamer, som finansieres ikke af de detailhandelskæder, som uddeler dem, men af de bagvedliggende store producenter af fødevarer og andre produkter, kan man jo diskutere.
Måske fastholder de store producenter af fødevarer og andre produkter netop deres monopollignende stilling på det danske marked, fordi de nøje kan systematisere, hvornår der kører kampagner, er såkaldte tilbud osv. i forskellige dele af landet, for det er jo dem, der betaler, og derfor også dem, der bestemmer.
Så måske sikrer det system, vi har i Danmark, bare en koncentration på nogle få producenter og eksistensen af en tilsyneladende konkurrence.
De måtte ligesom yde en indsats, før de havde ret til det, medmindre jeg sagde, at jeg syntes, at det ville være rigtig godt og hyggeligt, at folk delte alt muligt ud til mig.
Det er så gået op for mig, at det er det ikke, for der er nogle vigtige yttringsfrihedsmæssige og kommercielle interesser, som skal varetages først.
Og der tror jeg sådan set man begår en fejl, hvis man tror, at det er reklamebranchens interesser eller detailhandelens interesser, der styrer det her – det er snarere de store selskaber, som producerer varerne, og som i realiteten har fuldstændig styr på det her marked.
Så er det klart, at reklameindustrien også har en interesse, men det bliver nemmere at forstå de borgerlige partiers store forsvar for den her ordning, hvis man prøver at se, hvem der nok reelt er dem, der har interessen i det.
Så kan man jo sige, at der også er et par i hvert fald besynderlige ting i det her.
Den første forsøgte jeg sådan set at rejse over for transportministeren, for jeg anførte, at jeg syntes, at det var mærkeligt, at når det kom til kommunikationen mellem borgere og det offentlige, var det meget vigtigt, at Danmark gik foran og blev sådan et digitalt forbillede for resten af verden.
Det vil sige, at det nærmest er samfundsskadeligt, hvis man henvender sig til det offentlige personligt, for slet ikke at snakke om, hvis man sender et brev.
Nej, det skal foregå digitalt, og hvis man ikke gør det digitalt, må man også forvente, at den service, man får, bliver derefter, hvis man overhovedet kan trænge igennem via nogle af de andre kanaler, der findes.
Her er intet frit valg, her er ikke noget ønske om at sikre, at enhver borger kan gøre præcis på den måde, som vedkommende vil.
Nej, her er vi underordnet nogle hensyn, der handler om, at vi sådan skal være på vej ind i fremtiden, og så skal det offentlige måske også spare lidt penge.
Den anden ting er, at når vi kommer til kommercielle reklamer, er det lige pludselig sådan, at det at bruge internettet, det at sende e-mails – som jo godt kan være generende, chikanerende osv., men jo i virkeligheden er nemmere at slippe af med, fordi det er nemmere at trykke på en deleteknap end at løbe ned til papircontaineren – er styret af nogle regler, og det er fornuftigt nok, der forhindrer spam og gør det ulovligt.
Der kan gribes ind, og man kan ringe og klage, og man kan få dem, der benytter sig af det, dømt og straffet, medmindre, tilsyneladende, det er nogle, der sælger mere eller mindre anløbne produkter fra et eller andet land i Asien.
Men bortset fra det er der jo sat en effektiv stopper for det.
Men når vi så kommer til papirreklamer, er det et angreb på den kommercielle ytringsfrihed, og så er det et meget, meget alvorligt problem, hvis man siger, at det nok burde være sådan, at det faktisk var forbrugerne, borgerne, der selv sagde, at de gerne ville modtage det, i stedet for at man overlader til borgerne at fravælge det.
Det kan jeg sådan set
overhovedet ikke forstå.
Jeg forstår ikke, at en miljømæssigt forurenende måde at kommunikere sine budskaber på skal stilles bedre end en moderne, smart og ikkeforurenende metode at kommunikere på.