Tom Behnke (KF), 2008-04-09:
Som det så ofte er tilfældet, når vi diskuterer de her etiske spørgsmål, kan det jo være rart at starte med lige at understrege, at gruppens medlemmer er fritstillet i den type spørgsmål.
Jeg skal også som indledning sige, at i virkeligheden burde det jo have været vores familieretsordfører, fru Vivi Kier, der havde stået her, men hun kunne desværre ikke være til stede, så jeg har lovet at prøve at fylde tiden ud imens.
Sagen er, at forslaget her kan man dele op i forskellige underemner, og det ene emne, som jo allerede har været diskuteret meget, er spørgsmålet om folkekirkens mulighed for kirkelig vielse af homoseksuelle par.
Der er vores opfattelse den, at så længe kirken ikke selv giver udtryk for, at man har et sådant ønske om at have den mulighed, føler vi ikke noget stærkt behov for at lave en lovgivning, der giver den mulighed.
Skulle der vise sig at være et sådant stærkt behov fra kirkelig side det kunne f.eks. være fra menighedsrådenes eller præsternes eller provsternes eller biskoppernes side - vil vi se på det til den tid, men så tror jeg i øvrigt, at vi skal have vores kirkepolitiske ordfører ind over, når vi tager den diskussion.
Men som det ser ud i dag, har vi altså ikke hørt et sådant ønske udtrykt, og derfor er vi heller ikke til sinds at lave en sådan regel.
Til gengæld er det jo sådan, at man i 2004 ændrede partnerskabsloven, sådan at alle ægteskabslovens regler om indgåelse af ægteskab - altså lige bortset fra det her med den kirkelige vielse - gælder ved indgåelse af registreret partnerskab.
Og det vil sige, at der altså er fuldstændig ligestilling - samme spilleregler, samme muligheder, samme grundlag osv. -
bortset fra lige præcis den kirkelige vielse, og det har jeg argumenteret for.
Så er der spørgsmålet om faderskabsreglerne i børneloven.
For skal vi til sådan mere konsekvent at ændre spillereglerne, faderskabsreglerne, i børneloven, så tror jeg, at det får en lang række konsekvenser - også flere konsekvenser, end forslagsstillerne har beskrevet i deres forslag.
Til gengæld er der et enkelt punkt - og det hører jo så under det - hvor vi ser positivt på, at man laver en ændring.
Det er i forhold til den situation, hvor man i dag som medmor først kan stedbarnsadoptere, når barnet er 3 måneder gammelt.
Vi har set på, om det nu også i alle tilfælde er rimeligt, at der skal gå de her 3 måneder.
Vi vil gerne være med til at se positivt på, at der kan ske stedbarnsadoption allerede ved fødslen, men det må være ud fra nogle bestemte kriterier og betingelser, der skal være opfyldt, før det kan lade sig gøre.
For det første må det være sådan, at graviditeten er planlagt og aftalt, og at det er planlagt og aftalt, at det sker ved kunstig befrugtning.
For det andet må det også være et kriterium, at det sker med to kvinder, som er i et registreret partnerskab.
Og for det tredje er det meget, meget væsentligt, at det må være en forudsætning, at der er tale om en anonym sæddonor, altså en absolut ukendt far.
Med hensyn til de situationer er vi meget indstillet på at få løsnet op, således at der kan ske en stedbarnsadoption allerede ved fødslen.
Men samlet set kan vi ikke støtte lovforslaget som det ligger her.