Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-03-24:
Jeg vil starte med en kort kommentar til den tidligere ordfører fra De Konservative.
Ordføreren siger, at det sådan set ikke er et problem, hvordan repræsentationen af mænd og kvinder er, at det ikke er et problem, om der i en politisk sammenhæng sidder mange flere mænd end kvinder eller omvendt.
Det mener jeg faktisk at det er.
Jeg mener, at der er en meget stor risiko for, at der opstår blinde vinkler, netop fordi fordelingen mellem kønnene i politik i mange sammenhænge er rigtig, rigtig skæv.
Hvis vi f.eks. ser på vores kommuner, kan vi se, at der er 25 eller 27 pct. kvinder i kommunalbestyrelserne, og det er ekstremt lavt.
Vi har 7 pct. kvindelige borgmestre, det er ekstremt lavt.
Der er en stor risiko ikke bare for det åbenlyse, nemlig at der er enorme ligestillingsproblemer.
Et eksempel er, at der er væsentlig flere kvinder end mænd, der bruger den offentlige transport, og der er flere mænd end kvinder, der tager bilen.
Hvis det kun er mænd, der bestemmer over trafikpolitikken, er der risiko for, at der bliver prioriteret flere motorveje end busser.
Derfor er det ikke ligegyldigt, hvordan kønsfordelingen er i politik.
Jeg synes, det er på tide, at vi får et ligestillingsudvalg, og årsagen er, at vi er ekstremt bagud med ligestillingen i Danmark, og det går faktisk den forkerte vej.
Kvinder i Danmark tjener i gennemsnit 18 pct. mindre end mænd, på trods af at vi altså fik en lov om ligeløn i 1976.
Vi har massivt færre kvindelige professorer end mandlige professorer i Danmark.
Vi har under 12 pct. kvindelige professorer, og vi kan se, at udviklingen ikke rigtig bevæger sig.
På stort set alle områder står vi enten stille, eller det går den forkerte vej.
Jeg tror godt, at alle partier på Christiansborg kan blive enige om, at der er ligestillingsproblemer.
Det plejer i hvert fald at være sådan, at man også fra højrefløjens side er villig til at erkende, at der er problemer med ligestillingen i Danmark.
Der, hvor vi bliver uenige, er, når der skal handles, for desværre har vi altså en regering med et støtteparti, der har valgt at sidde på hænderne og holde sig for øjnene og sige: Lalala, ligestillingen kommer nok af sig selv.
Det kan vi bare se at den ikke gør.
Herinde på Christiansborg oplever vi gang på gang, at det ligestillingspolitiske område kastes som sådan en hjemløs bold fra den ene minister til den anden.
Når vi spørger ligestillingsministeren, hvad vi skal gøre ved et ret stort problem, vi faktisk har, nemlig den manglende ligeløn i Danmark, siger ligestillingsministeren, at det er beskæftigelsesministeren, og beskæftigelsesministeren siger, at det er ligestillingsministeren.
Den situation står vi meget, meget ofte i, og derfor vil et ligestillingsudvalg kunne hjælpe med at få mere fokus og mere sammenhæng i den strategi, der er på Christiansborg for ligestillingen i Danmark.
Det kan bestemt ikke gå den forkerte vej, det kan kun gå fremad, hvis vi får nedsat et udvalg som det her.
Til sidst bliver jeg nødt til at tage fat i det argument, som flere ordførere har bragt på bane, nemlig at hvis man proppede ligestillingen ind i et ligestillingsudvalg, ville det faktisk være forkert, for så ville der slet ikke være nogen, der fokuserede på ligestilling.
Altså, miljøpolitikken er en opgave, som vi alle sammen skal se på.
Miljø er noget, alle folketingsmedlemmer skal have fokus på, og vi kan sagtens have et Miljøudvalg alligevel.
Jeg synes, det er en skam, og jeg synes, at det er nok et udtryk for sådan lidt gammeldags vanetænkning, at man fra højrefløjens side bare afskriver ideen om et ligestillingsudvalg i stedet for at erkende, at det faktisk ikke går godt nok, og at der er brug for, at vi gør noget nyt.
Og noget nyt kunne altså være at sige: Vi erkender, at der er behov for et ligestillingsudvalg i Danmark.
Den konservative ordfører siger noget, som jeg er meget enig i, nemlig at vi i hvert fald til en vis grænse måske nok er enige om målet - kunne jeg forestille mig - men at vi er uenige om midlerne.
Og årsagen er jo nok, at Det Konservative Folkeparti faktisk ikke har nogen forslag til, hvad for nogle midler der skal bruges, for hver eneste gang oppositionen stiller konkrete forslag til redskaber, der kan hjælpe på den manglende ligestilling i det danske samfund, så bliver de stemt ned - hver eneste gang!
Og man henviser som oftest til: Uh, vi skal passe på med ikke at fratage den enkelte det frie valg.
Et konkret eksempel er jo barslen, hvor vi ved, at kvinder tager en kolonorm stor del af barselorloven i Danmark.
Vi ved, det er et problem i forhold til unge kvinders muligheder på arbejdsmarkedet, og jeg mener sådan set også, det er et problem i forhold til børnene.
Jeg synes, det er rimeligt, at børnene, allerede når de er helt små, får en tæt relation til både deres mor og deres far.
Vi ved, at man i de lande, vi normalt sammenligner os med, har rigtig, rigtig gode erfaringer med at øremærke barslen, ikke mindst fordi det ændrer kulturen på arbejdspladserne, ikke mindst fordi det gør det væsentlig lettere for mændene at gå hen til deres arbejdsgiver og sige: Jeg vil gerne have barsel.
Så ordføreren har ret: Måske er vi enige om målet et stykke hen ad vejen, men midlerne kniber det med for regeringen.