runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Henrik Dam Kristensen (S), 2015-01-20:
Må jeg starte med at kvittere for en spændende, intens debat, som der jo selvfølgelig kunne være mange kommentarer til, men jeg tror, at jeg – i hvert fald i første omgang – vil prøve at forholde mig til lovforslaget, som vi behandler her i dag.
Og der kunne jeg i hvert fald lytte mig frem til, at jeg ud over at sige tak til regeringspartierne og Enhedslisten og SF, som vi har lavet aftalen med, også kunne takke Dansk Folkeparti.
Med fare for, at jeg har misset noget undervejs, kan jeg sige, at jeg registrerede to spørgsmål om lovforslaget.
Det ene var fra hr. Finn Sørensen, og Finn Sørensen gav selv udtryk for, at det måske var mere egnet til en udvalgsbehandling.
Jeg fangede det heller ikke helt i farten, og derfor vil jeg bare sige, at det skal vi gøre, hvad vi kan, for at behandle i udvalget.
Det andet konkrete spørgsmål, jeg hørte, var fra hr. Bent Bøgsted, som jo i lighed med Charlotte Dyremose her gav udtryk for, at det måske er lidt kompliceret, og spurgte, om der er overblik over det derude.
Og så spurgte han mere specifikt til, om vi vil sørge for at udsende vejledningsmateriale, som gør, at dem, der skal arbejde med det her, kan overskue det; og det kan jeg selvfølgelig forsikre om at vi vil gøre.
Så jeg synes kun, jeg kan sige, at vi med det her lovforslag sikrer, at vi fra 2015 med den midlertidige kontanthjælpsydelse giver en hjælpende hånd i en periode på i udgangspunktet under 3 år til personer, som har opbrugt deres samlede ydelse.
Så jeg vil bare sige tak til de ordførere, der har sagt, at de støtter det.
Charlotte Dyremose (KF), 2015-01-20:
Det her er den 18. ydelse i rækken af forsørgelsesydelser – 18., ja!
I øvrigt er det jo desværre et skridt i den gale retning i forhold til den dagpengereform, som vi jo ellers er et bredt flertal herinde, der har lavet, og som har været med til at skabe vækst og beskæftigelse, men som desværre gang på gang bliver udvandet af regeringen og dermed ikke får lov at få sin fulde effekt.
Forslaget her må være udtryk for den totale splittelse, der er i regeringen.
På den ene side er der Det Radikale Venstre, der gang på gang på gang i flotte skåltaler taler om flere reformer og mere reform, og på den anden side er der Socialdemokraterne og vennerne på venstrefløjen, der egentlig ikke ønsker de her reformer.
Derfor er det to skridt frem og et tilbage og endnu et tilbage, og det er rigtig ærgerligt, for det betyder jo, at dagpengereformen ikke får lov at virke; det betyder, at den vækst og den beskæftigelse, som dagpengereformen kunne have skabt, bliver undermineret gang på gang, og det betyder, at vores ydelsessystem endnu en gang bliver mere kompliceret
Det finder vi ikke hensigtsmæssigt.
Vi så hellere, at vi lavede reformer, der fik lov at holde.
Vi troede faktisk også, det ville være sådan, det var, når nu vi rent faktisk lavede den her dagpengereform med et bredt flertal, der gik på tværs af blokkene.
Sådan blev det ikke, og det ser vi endnu en gang med det her forslag, som vi ikke kan støtte.
Joachim B. Olsen (LA), 2015-01-20:
Jamen vi mener, at Det Radikale Venstre er med til at undergrave reformsporet med det her tiltag.
Det har været et af de store slagnumre for Det Radikale Venstre.
Derfor er ordføreren selvfølgelig også bekendt med, at nogle af de kritikpunkter, som bl.a. vismændene har til den her regering, er alle de her initiativer, nye ydelser, som man hele tiden laver, og som netop er med til at skabe nogle utilsigtede virkninger ved dagpengereformen, altså, at man hele tiden undergraver den her dagpengereform.
Jeg er sikker på, at ordføreren er bekendt med vismændenes kritik af de her forskellige initiativer.
Det Radikale Venstre vælger så ikke at lytte i det her tilfælde, men det er jo netop udtryk for, at man er med til at undergrave reformsporet i Danmark, og det forstår vi i Liberal Alliance ikke at Det Radikale Venstre medvirker til.
Steen Gade (SF), 2015-01-20:
Nu skal jeg ikke gentage mig selv fra før, men kun lige pointen i det.
Det er det første, jeg vil sige til Enhedslisten.
Det andet er, at ja, jeg er fuldstændig enig i, at den skal ende hos dem, der ejer de har virksomheder og har ansvaret.
Men lad os da kigge på det i udvalget.
Frank Aaen (EL), 2015-01-20:
Jeg startede med at sige, at det fint med mere kontrol og mere tilsyn og you name it.
Jeg siger bare: Er vi ikke enige om, at det her forslag betyder, at regningen i sidste ende kan havne hos skatteyderne?
Der er ikke nogen andre brancher – arh, det skulle da lige være landbruget – hvor regningen i sidste ende havner hos skatteyderne.
Synes SF ikke, at det er en rigtig dårlig idé at lave en lovgivning, hvor regningen kan ende hos skatteyderne, hvis firmaet ender med at gå konkurs?
Steen Gade (SF), 2015-01-20:
Nej, det er ikke SF's politik.
SF's politik er, at det skal banken og dens aktionærer betale.
Det har været SF's politik – også i forbindelse med redningsplanerne i Danmark – og det er også SF's politik.
Vi kan sammenligne det regelsæt, der vil gælde, når det her nu bliver vedtaget, med det regelsæt, vi havde, før den finansielle krise kom.
Den situation med, at staten var nødt til at holde hånden over bankvæsenet, hvilket vi i første række var nødt til i Danmark, vil vi ikke på samme måde være nødt til.
For det er præciseret her, at det er aktionærerne, der skal betale.
Hele pointen i forslaget er jo, at vi får en bedre retstilstand, end vi har i dag.
Hvis Enhedslisten ikke synes, det er en rigtig god idé, så kan jeg egentlig ikke forstå det.
Steen Gade (SF), 2015-01-20:
De to forslag er jo omfangsrige, og der er også svære formuleringer og tekster i dem.
Nu tog jeg dem med herop, så man lige kan blive opmærksom på, hvor meget papir der er i de her lovforslag.
Jeg siger det selvfølgelig også, fordi det, jeg siger her ved første behandling, er de der overordnede meldinger om, hvordan SF stiller sig til hele modellen, der ligger her, vel vidende at der er mange detaljer i den.
Vi mener, at den lære, vores samfund skal drage af finanskrisen, er: et styrket Finanstilsyn, et styrket indsyn og mere stabile systemer i den finansielle sektor.
Og det er det.
Det er en gennemførelse af de EU-direktiver, som jeg er enormt glad for at vi har fået på det her område, for vi ved jo godt, at den finansielle sektor er dybt integreret internationalt, og at EU-regulering derfor er nødvendigt for at kunne gennemføre det her.
Jeg kunne også lige komme med et lille pip om, at det godt kan være, at det også har hjulpet med til at få en rigtig bred tilslutning til det her, for den måde, som myndighederne kan gå ind på, er jo faktisk rimelig omfangsrig.
Det afgørende er, at myndighederne kan koncentrere sig om forebyggelse, før det går galt, og det betyder også at koncentrere sig om tidlig indgriben.
Det gælder både, når det drejer sig om krav til en genopretningsplan, og når det drejer sig om en afviklingsplan – altså at Finanstilsynet, hvis det tidligt går ind og ser, at der er tegn på overskridelser i firmaet, at der er tegn på ustabilitet, så kan kræve en genopretningsplan.
Det kan godt være, at der er nogle, der ville sige: Jamen er det ikke vældig indgribende, at en myndighed kan det i en bank?
Det er i hvert fald meget mere indgribende, end det har været før.
Og det er nødvendigt, for det er det, vi har lært, altså at vi ikke bare kan lade dem køre, som de værste har lyst til.
Jeg snakker jo ikke om de bedste, jeg snakker om de værste.
Men for nu at være helt ærlig, må man sige, når vi ser på, hvordan den finansielle krise forløb, ikke mindst i det her land, at der var nogle, der virkelig var de værste, men der var rigtig mange, der ikke var på plads og gjorde, hvad de skulle – rigtig, rigtig mange.
Det var jo også derfor, at den tidligere regering i huj og hast måtte lave den redningsplan for den danske finansielle sektor, som blev lavet.
Vi er tilhængere af lovforslagene.
Og i forhold til hele diskussionen om undtagelse fra offentlighedsloven og den kritik, som nogle måtte rejse, vil jeg sige, at vi synes, at det mere er indsynet i, hvordan de her institutioner arbejder, der sådan set er diskussionen, og den kunne man måske bruge lidt tid på.
For man kan ikke have decideret offentlighed i de institutter, som kigger folk og firmaer i kortene på et meget tidligt tidspunkt for at kunne være forebyggende, det kan jeg godt se, men det er jo ikke det samme, som at man ikke skal have et betydeligt indsyn og have en sikkerhed for, at det går præcis som ønsket politisk.
SF støtter.
Nadeem Farooq (RV), 2015-01-20:
Jeg mener ikke, at man på noget tidspunkt kan garantere hundrede procent, at skatteyderne ikke vil komme til at betale.
Det handler sådan set ikke bare om den finansielle sektor, det handler også om andre sektorer.
Men jeg mener et eller andet sted, at det, der må være sigtet nu, er at se på, at vi bevæger os væk fra en situation, hvor skatteyderne igen kommer til at holde hånden under den finansielle sektor.
Det er jo faktisk det, vi arbejder med nu.
Det er jo faktisk det, der er formålet med det her lovforslag.
Frank Aaen (EL), 2015-01-20:
Det er fint med alle de der nye kontroller, og hvad ved jeg, men hvis en bank går konkurs, hvorfor skal skatteyderne i det her land, hvorfor skal yderne til velfærden i det her land hænge på regningen under nogen omstændigheder?
Altså, jeg er med på, at aktionærerne skal tabe deres penge, at spekulanterne skal tabe deres penge, men hvorfor er det i sidste ende skatteyderne, som skal betale?
Det synes jeg vi mangler svar på.
Nadeem Farooq (RV), 2015-01-20:
Jeg synes mildest talt, det er en noget simplificeret og karikeret præmis, som spørgeren lægger til grund for spørgsmålet.
Den række af lovforslag, som skal regulere bankerne, fremsætter vi jo netop for at sikre, at vi inddæmmer noget af den skadelige spekulation og minimerer risikoen for, at de finansielle virksomheder så at sige i det hele taget kommer i problemer og påvirker samfundsøkonomien negativt.
Derudover er vi jo så i medfør af bankpakke III med til at gennemføre nogle regler, så vi gør det i den rækkefølge, som handler om, at vi minimerer risikoen for, at det er skatteyderne, der betaler.
Joachim B. Olsen (LA), 2015-01-20:
Jeg tror sådan set, der er bred enighed her i salen om, at skatteborgerne ikke skal betale, når virksomheder går nedenom og hjem.
Det er i hvert fald et sundt liberalt princip, at man ikke vælter regningen over på andre, og jeg tror, alle deler det princip.
Ordføreren står så og foreslår en statsbank.
Så vil jeg gerne bede ordføreren forklare, hvem der betaler, hvis en statsbank går nedenom og hjem.
Brian Mikkelsen (KF), 2015-01-20:
Der er nu gået over 6 år, siden Lehman Brothers krakkede i september 2008.
Hele den finansielle struktur væltede, institutionerne holdt ikke længere, der var kviksand under hele vores finansielle system.
Det har jo medført et væld af lovgivning og et væld af initiativer fra dansk, europæisk og global side for at sikre fundamentet under den finansielle sektor.
Vi vil ikke risikere en ny situation som i efteråret 2008, hvor det hele væltede og der blev skabt usikkerhed i hele den almindelige globale økonomi.
Derfor har de mange initiativer været velvalgte, og for flertallets vedkommende har de også ramt rigtig godt.
Det har været med til at sikre stabilitet og tryghed i og tillid til den finansielle sektor.
Men det er også en tid, hvor man lige stopper op og tænker, om der nu er brug for flere initiativer.
Er der brug for mere lovgivning?
Er der brug for flere restriktioner, for at den finansielle sektor kan udøve deres erhverv?
For den finansielle sektor er jo et lokomotiv, en muskel og en drivkraft for, at vi har vækst i vores samfund, så der kan investeres og lånes penge ud til forskellige udvidelser, produktionsprocesser, nye arbejdspladser osv.
Og der er det altså vigtigt man har en finansiel sektor, som har musklerne til at kunne investere og agere.
De to EU-direktiver, som er basis for de to lovforslag, vi diskuterer her i dag, kan vi helt klart bakke op om.
Det er vigtigt med et fornuftigt regelsæt for restruktureringer og afvikling af banker.
Det er klart, at man kan komme i nogle situationer, hvor man må lukke banker hurtigt og sælge dem hurtigt videre.
Det har vi jo set i 2008, 2009, 2010 og 2011, og for at det hele ikke skulle vælte og der ikke skulle opstå mistillid til vores økonomiske system, skulle det gøres på en fornuftig måde.
Og det er lykkedes for de flestes vedkommende.
Det regelsæt, de værktøjer og de redskaber, vi diskuterer nu her i dag, kan vi godt støtte.
De betyder, at man kan gribe hurtigere og også mere effektivt ind, når nogen står til at vælte eller skal til at restruktureres.
Så fra konservativ side kan vi godt støtte forslaget her.
Joachim B. Olsen (LA), 2015-01-20:
Jeg prøver at gøre det her så klart, at selv Enhedslistens ordfører, hr. Frank Aaen, kan forstå det.
Hvis man er liberal, ønsker man, at borgere og virksomheder selv bærer omkostningerne og konsekvenserne af de beslutninger, de tager.
Det ønsker man også at stater og politikere gør.
Det gør politikere så meget sjældent, og det er derfor, vi er statskritiske.
Vi ønsker, at alle banker, alle virksomheder, der tager dårlige og uansvarlige beslutninger, selv betaler prisen.
Vi ønsker, at deres aktionærer, som har valgt at investere i dem, selv bærer omkostningerne og betaler prisen.
Vi forstår, at formålet med det her direktiv er, at det skal være sådan, og det synes vi er en god intention.
Men Frank Aaen er fuldstændig ukritisk og forblændet af det synspunkt, at finanskrisen udelukkende skyldes uansvarlige banker, og er helt blind for, at uansvarlige politikere, som har intentioner om at føre en ekspansiv finanspolitik og ikke har noget imod at bruge finansielle virksomheder til det og har lavet lovgivning, som har skabt uheldige incitamenter for virksomheder, som de så kunne handle efter, også har et ansvar i det her.
Det er hr. Frank Aaen blind for, og sådan er det jo.
Frank Aaen (EL), 2015-01-20:
Jamen jeg spurgte sådan set ganske enkelt, om det kan passe, at det er skatteyderne og staten, der skal betale, hvis en spekulantbank går ned.
Ordføreren sagde, at vi skal begrænse tabet.
Så spørger jeg bare: Skal staten overhovedet hænge på et tab, hvis en spekulantbank går ned?
Joachim B. Olsen (LA), 2015-01-20:
Jeg synes, det er nogle mærkelige spørgsmål, som ordføreren stiller.
Jeg tager lige noget at drikke.
Jeg synes, det er useriøst, og jeg gider ikke at svare på dem.
Jeg synes, det er en mærkelig måde at føre en debat på at skulle køre det der Saxo Bank-pjat hele tiden.
Jeg har ikke mere at sige til det.
Frank Aaen (EL), 2015-01-20:
Så vidt jeg husker, har Liberal Alliance stemt for alle de bankpakker og alt muligt andet, der er kommet for at hjælpe branchen.
Så længere går partiets ønske jo så nok heller ikke om, at det er liberalismen, der skal styre samfundet, herunder alle virksomheder, også bankerne.
Derfor er mit ganske enkle spørgsmål: Går det her ud på, at man skal mindske statens mulige tab, eller går det her i virkeligheden ud på, at man skal undgå, at skatteyderne skal hænge på en spekulants regning, f.eks. en spekulant i Saxo Bank?
Joachim B. Olsen (LA), 2015-01-20:
Disse to lovforslag gennemfører BRRD- og DGSD-direktiverne i dansk lovgivning.
Direktiverne sikrer, at der er nogenlunde ens regler og procedurer på tværs af EU for håndtering af nødlidende eller potentielt nødlidende penge- og realkreditinstitutter samt fondsmæglervirksomheder.
Det er en rigtig god hensigt, og det er bestemt en intention, som vi kan bakke op om.
Siden finanskrisen er omfanget af ny regulering af den finansielle sektor blevet overvældende.
Jeg tror – for at være helt ærlig – at det er de færreste politikere, der kan overskue omfanget af den her lovgivning og også konsekvenserne af den her lovgivning.
Jeg synes i hvert fald, at det er tankevækkende, at når man snakker med folk i sektoren, har de meget svært ved at gennemskue den her lovgivning.
Men en ting er i hvert fald sikkert, og det er, at den her lovgivning og den her regulering kommer til at sikre, at advokater og jurister med speciale i finansiel lovgivning går meget, meget gyldne tider i møde.
Dog påpeger Realkreditrådet, at den buffer på 2 pct., som pålægges realkreditsektoren, er unødvendig høj, og at der her er tale om et rent nationalt anliggende – altså, det er noget, vi ikke er pålagt i direktiverne at indføre.
En unødvendig høj buffer vil ikke styrke robustheden i realkreditsektoren, men vil føre til unødvendige omkostninger for danske boligejere.
Baggrunden for finanskrisen har været omdiskuteret, og som jeg sagde før, tror jeg, det er de færreste, der kan overskue konsekvenserne af den meget store mængde lovgivning, som vælter ned over den her sektor.
Vi har indført SIFI-lovgivning, og det drejer sig om, at vi har pålagt bestemte institutter, som man åbenbart har erkendt er for store til at gå ned, ekstra kapitalkrav osv., men som i sidste ende har en eller anden garanti for, at staten vil komme og redde dem.
Og så må man altså indføre lovgivning som den, vi ser her i dag, som gør, at man mindsker et eventuelt tab for staten, i tilfælde af at et institut skulle blive nødlidende.
Vi har rigtig mange spørgsmål til den her lovgivning – specielt vil jeg gerne bede om svar på det, som Realkreditrådet har rejst i forhold til det her 2-procentskrav.
Men generelt set
har vi rigtig mange spørgsmål til den her lovgivning, og dem vil vi benytte os af udvalgsarbejdet til at stille.
Men intentionen kan vi i hvert fald støtte.
Frank Aaen (EL), 2015-01-20:
Det er jo meget interessante ord at høre fra – og jeg hørte ikke nogen modsigelse – et parti, som i den grad har modtaget penge fra en spekulantbank, som oven i købet nu har tabt 1 mia. kr.
Jeg hørte heller ikke rigtig, hvad konsekvensen er af det, men det er jo også partiets egen opgave at finde ud af, om det giver minusser i partiregnskabet.
Men vi har jo ikke på noget tidspunkt sagt, at en statsbank skulle være en spekulantbank på samme måde som Saxo Bank, som har været en typisk spekulantbank.
Det mener vi ikke staten skal drive.
Det må spekulanterne drive.
Joachim B. Olsen (LA), 2015-01-20:
Jeg tror, vi er helt enige om, og det vil jeg gerne gentage, at der ikke er nogen, der skal betale for nogen banker, hvis de laver dårlige forretninger.
Det skal bankerne selv betale for, og det skal deres investorer betale for.
Men jeg kan forstå, at da Enhedslisten ønsker en statsbank, må Enhedslisten være af den opfattelse, at politikere – os, der sidder herinde – skulle være så dygtige til at drive bankforretning og have så rene intentioner, når vi skulle drive en sådan bank, at vi ikke kunne komme til at påføre skatteborgerne tab.
Det synes jeg er en interessant betragtning, specielt i lyset af at den finanskrise, man var igennem, i høj grad også skyldtes uansvarlige politikere, som var med til at gøre den krise rigtig, rigtig slem rigtig mange steder.
Men det er en interessant betragtning, at en statsbank skulle være at foretrække frem for private banker med den argumentation, at hvis statsbanker går bankerot, går det ikke ud over skatteborgerne.
Frank Aaen (EL), 2015-01-20:
Det er jo et meget interessant spørgsmål fra en partibank – det kan jeg vist godt tillade mig at sige.
Og jeg kan vel også sige, at det er interessant at høre, hvordan I kommer igennem med det med, at partiets bank har tabt 1 mia. kr. – cirka, nogenlunde – på spekulation i schweizerfranc.
Det vil jeg også gerne høre om.
Men jeg synes i hvert fald ikke, man skal påtage sig regningen for privatejede banker.
Altså, man kan jo tage ansvaret for det, man selv gør, selv har ansvaret for at gøre.
Men man skal da ikke betale regningen for, hvad andre, herunder Saxo Bank, Jyske Bank, Danske Bank, går og laver.
Det var sådan set et svar på Enhedslistens spørgsmål.
Jeg kan bare ikke helt forstå svaret.
Men Radikale Venstre mener altså, at det er o.k., at man har en bank, der spekulerer vildt: Den kører bare løs ad pommern til; den taber pengene, alle aktionærernes penge selvfølgelig; den taber penge for dem, der har været så uforsigtige at sætte et kæmpestort beløb i banken.
Man går ind for sikring af mindre indskydere, men de store indskydere taber bare pengene.
Og så mener Radikale Venstre, at skulle der være et restbeløb, altså et resttab, i den pågældende bank, så skal det betales af de helt uskyldige skatteydere.
Kan det virkelig være rigtigt, at det er det, Radikale Venstre mener?
Nadeem Farooq (RV), 2015-01-20:
Tak for det.
Uanset hvad den enkelte måtte mene om vores finansielle virksomheder, kan vi ikke komme uden om, at de finansielle virksomheder, de finansielle markeder i Europa er integreret og indbyrdes forbundet via mange finansielle virksomheder og aktiviteter.
De agerer cross border, dvs. på tværs af nationale grænser.
Et stød til eller en brist i f.eks. et pengeinstitut kan derfor påvirke stabiliteten på de finansielle markeder i de andre lande i EU.
Derfor har vi som politikere især i kølvandet på finanskrisen gennemført lovgivning, som skal sikre en mere sund, konkurrencedygtig finansiel sektor, men også for at sikre, at udfordringer og problemer i den finansielle sektor ikke berører resten af realøkonomien.
Med det nye regelsæt for restrukturering og afvikling indføres et sæt værktøjer og beføjelser til henholdsvis Finanstilsynet og Finansiel Stabilitet i forbindelse med genopretning og afvikling af nødlidende eller potentielt nødlidende pengeinstitutter og realkreditinstitutter osv.
Formålet er at give myndighederne mulighed for at kunne gribe ind tilstrækkelig tidligt – det vil sige, at det er noget med timing – og hurtigt over for disse virksomheder for at sikre stabiliteten i den pågældende virksomheds kritiske finansielle og økonomiske funktioner.
En hurtig indgriben vil samtidig minimere virkningen på samfundsøkonomien og realøkonomien og det omgivende finansielle system og ikke mindst beskytte kunder og indskydere.
Her vil jeg også nævne, at det netop er derfor, at vi også stiller krav om udarbejdelse af henholdsvis genopretningsplaner og afviklingsplaner for virksomhederne.
Et vitalt element i det nye regelsæt er, at det fastholdes, at tab i forbindelse med håndteringen af nødlidende finansielle virksomheder, som er omfattet af lovforslagene, i første række skal bæres af aktionærerne og dernæst af kreditorerne.
Det er jo netop for at medvirke til at bryde linket til staten og dermed minimere risikoen – jeg vil gerne understrege »minimere risikoen« – for omkostninger for skatteyderne, og jeg håber dermed også, at det er et svar på Enhedslistens spørgsmål.
Samlet set mener jeg at de her regelsæt, vi står og behandler i dag, trækker i den rigtige retning, og derfor kan Radikale udtrykke opbakning til forslaget.