Birthe Skaarup (DF), 2007-02-23:
Det var jo netop den debat, vi også havde, eller det var i hvert fald noget, Dansk Folkeparti rejste i sommer, da vi havde debatten, at der altså var nogle konsekvenser af det her lovforslag, som sådan set blev vedtaget meget smalt, og det viste, at man måske ikke havde tænkt sig godt nok om.
Men jeg vil godt sige, at det forslag, som SF fremsætter her om ophævelse af sæddonorers anonymitet, kan vi i Dansk Folkeparti ikke støtte.
Vi gav udtryk for nogle grundlæggende holdninger, dengang vi ændrede hele loven om kunstig befrugtning i juni måned sidste år, men jeg vil godt lige kommentere lidt af det, som SF skriver i deres bemærkninger, bl.a. det med, at fortalere for fastholdelse af donoranonymiteten argumenterer med, at antallet af sæddonorer vil falde.
Vi mener da også, at det er et væsentligt problem, fordi det så er et andet donorkorps, der vil være til rådighed – det er faktisk noget af det, hr. Per Clausen var lidt inde på.
Såfremt anonymiteten ophæves, er det efter vores vurdering et betydelig ældre donorkorps, der vil være til rådighed – det siger sig selv – men der kan også være en risiko i forbindelse med de her biologiske ting, der også ligger til grund for børn, altså, om det bliver superraske børn.
Der kan jo være kromosomfejl hos fostre, ikke blot, hvis det er moderens alder, der er høj, men også, hvis det er faderens alder, der er høj.
Det er oplyst, at der årligt fødes ca. 400 donorbørn i Danmark, og langt størsteparten bliver født af heteroseksuelle par, hvor manden er steril.
Jeg vil godt sige, at de jo på ingen måde bliver faderløse.
De er ønskebørn, og det synes jeg man skal holde sig for øje.
Man skal også holde sig for øje, at donor har gjort en god, humanitær gerning og vel ikke på noget tidspunkt har tænkt over, at han skulle opsøges af et barn, som han ikke ønsker at være far for.
Han ønsker at være donor, men ikke far.
Det er som regel en flink ung mand, ofte en studerende, som barnløse par får en uvurderlig hjælp fra, og hvor den unges motiv har været økonomisk – selv om det ikke er så meget, de får for det – og som sagt også at gøre en humanitær gerning, men bestemt ikke et ønske om at blive far og bestemt ikke et ønske om at blive opsøgt af et eventuelt afkom senere i livet.
Desuden tror vi, at det bliver svært for danske par at finde en donor, der matcher faderen, såfremt danske mænd ikke længere vil give donorsæd.
Jeg synes, vi skal tænke meget over ikke at forringe behandlingsmulighederne for de ufrivilligt barnløse.
Der er flere, der har været inde på den her mellemmodel, som både De Radikale og Socialdemokratiet har fremført her i dag, og jeg vil også godt sige, at vi da har diskuteret den i Sundhedsudvalget.
Vi havde faktisk folk inde udefra, der kunne fortælle os, hvordan den kunne konstrueres, og forklare begreberne omkring den.
Det blev ikke sådan præcist udtrykt, at den skulle vi gå videre med, men det er jo klart, at der er en mulighed i fremtiden, såfremt forholdene fremover viser noget andet i forbindelse med donorer.
Jeg vil godt sige, at jeg mener, at vi med sådan en model jo skal have et større register; altså, en mellemmodel, en tostrenget model, hvad man vil kalde den, kræver et udvidet register.
Med de begrundelser, jeg har fremført her, vil jeg sige, at Dansk Folkeparti ikke kan støtte SF’s forslag, som det ligger her.
IVF-behandling er også omfattet af egenbetalingen.
Jeg taler om, når der er sygdom.
Hvis der f.eks. er en betændelsestilstand i en æggeleder eller på et andet område, skal det naturligvis være det offentlige sygehusvæsen – efter min vurdering.
Men ikke en IVF-behandling.