runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Helveg Petersen (RV), 2007-05-15:
Så synes jeg, ordføreren bare skal sige højt og klart og tydeligt, at, ja, jeg er enig med hr. Søren Espersen, der siger, at det er forrykt at bruge tid og energi på at beskytte ngo’er, der er ved at bygge skoler.
Så må det jo være et svar og en enighed med hr. Søren Espersen, når Dansk Folkepartis udenrigsordfører udtaler det her i går.
Man skal bare sige det.
Man kan jo ikke få begge dele.
Hans Kristian Skibby (DF), 2007-05-15:
Nu fremsagde ordføreren så endnu et citat, og jeg synes da, det er fint, at man læser aviser.
Men jeg vil da gerne samtidig understrege, at det så kan undre mig, at man ikke fra spørgerne har været indstillet på også at læse de artikler, der har været omkring ngo’ernes syn på, hvornår de har lyst til at deltage i arbejdet i Afghanistan.
De føler netop deres egen sikkerhed ekstremt truet.
Det har så vist sig, at det har været vanskeligt at få ngo’er ned at arbejde med det civile genopbygningsprojekt i Afghanistan.
Jeg og i øvrigt også Dansk Folkeparti synes da, at det kun er naturligt, at vi siger, at for at det højre ben kan gå, skal venstre ben jo gerne kunne følge med.
Og det betyder altså, at forudsætningen for, at ngo’erne kan få arbejdsvilkår, som bare er nogenlunde sikre rundtomkring i Afghanistan, er man også nødt til at have en militær styrke, som ligger klar til at støtte de steder, hvor det viser sig at være nødvendigt.
Og derfor synes jeg faktisk, at de udtalelser, som er kommet fra hr. Søren Espersen, fint illustrerer det, som er Dansk Folkepartis holdning.
Morten Helveg Petersen (RV), 2007-05-15:
Jeg må sige, at jeg synes, det er meget svært at rumme både, hvad hr. Søren Espersen har sagt omkring formålet med missionen, og så det, som Dansk Folkepartis ordfører giver udtryk for her.
Derfor kunne det måske være på sin plads, om ordføreren redegjorde for, hvad der egentlig er Dansk Folkepartis holdning.
Hvordan i alverden kan de to ting hænge sammen, når hele meningen med beslutningsforslaget netop er at samtænke den militære indsats med den civile genopbygning?
Rune Lund (EL), 2007-05-15:
O.k., løsningen på fred i Afghanistan er stødtænderne forrest.
Det er at gå ud og skyde og bombe en masse mennesker.
Men hvordan har hr. Hans Kristian Skibby det så med, at man f.eks. i Information i weekenden den 7.-8. april kunne læse, at præsident Karzai har haft møde med militante talebanere, og at han udtaler: Vi har gennem længere tid haft repræsentanter for Taleban til møde med forskellige grene af den afghanske regering.
Han siger også i det her interview, at afghanske talebanere altid er velkomne.
De hører til i landet.
Er det ikke et udtryk for, at det også er gået op for den afghanske regering, at man faktisk ikke kan vinde det her militært, at man faktisk bliver nødt til at lave en eller anden form for politisk løsning, og at den nuværende strategi kun har bevirket en eneste ting, netop at Taleban er blevet styrket?
Per Kaalund (S), 2007-05-15:
Det er klart, at der jo både er tale om geografi og tale om indsats på forskellig vis, men det er selvfølgelig også vigtigt at få understreget over for den afghanske befolkning, selv om det kan være svært at se forskel, hvilke operationer der foregår i hvilke sammenhænge.
Det er korrekt, at amerikanerne i høj grad er på terroristjagt og efter talebanere som sådan, og det er ikke det, vi deltager i.
Men vi tror, det er afgørende, at der kan etableres i hvert fald et samarbejde og en koordination, og at det, vi deltager i, nemlig ISAF-operationerne, vil være dem, der bliver de succesfulde og kommer igennem som sådan.
Men stadig væk tror jeg ikke, at vi kan undvære luftstøtte i givne situationer.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-05-15:
Jeg er meget forundret over, at hr. Per Kaalund siger, at der kan være behov for at få – sådan måtte jeg forstå det – en større sammenkædning mellem ISAF-operationen og Enduring Freedom-operationen.
For oprindelig var meningen jo, at man skulle adskille dem ganske kraftigt.
Problemet er jo, og det svarede hr. Per Kaalund ikke på, at den amerikanske Enduring Freedom-operation kører på de præmisser, som hr. Søren Espersen mener den danske indsats skal køre på.
Målet er at nedkæmpe Taleban militært.
Det er en ren militæroperation, som ikke har noget at gøre med at vinde hjerter og sind hos civilbefolkningen.
Det er en militæroperation fuldstændig parallelt med militæroperationen i Irak.
Det er en del af Bushs krig imod terror, og det er krig i bogstaveligste forstand.
Det er jo derfor – selv om man har nok så mange gode intentioner om samtænkning af det civile og militære – at de intentioner kommer i konflikt med den amerikanske operation, for den civile afghaner kan jo ikke se forskel på, om det er amerikanske fly eller andre landes fly, der bomber, og de civile vil selvfølgelig også lade det gå ud over de danske soldater, som er dernede.
Per Kaalund (S), 2007-05-15:
Vi håber bestemt ikke, og det tror jeg heller ikke på, at der bliver en udvikling i Afghanistan som den, vi har set i Irak.
En af de helt, helt fundamentale forskelle er, at aktionerne i Afghanistan virker på baggrund af et klart FN-mandat, og at der i dag deltager op imod 40 nationer i arbejdet i Afghanistan.
Så udgangspunktet der er betydelig bedre.
Endelig er vi godt klar over, at der kan være behov for – det siges i øvrigt også i forskellige sammenhænge – et udbygget samarbejde mellem NATO-operationerne dernede, ISAF, og Enduring Freedom, de operationer, som amerikanerne styrer.
Det er der selvfølgelig behov for.
Vi tror ikke, at man kan undvære luftstøtte som sådan, men det, vi anbefaler, er, at den anvendes med særdeles stor omhu.
Beklageligvis tror jeg ikke, at man har oplevet nogen væbnede konflikter eller krige, hvor der ikke er civile tab, men det er et mål i sig selv at begrænse dem.
At vinde den afghanske befolkning er en utrolig vigtig ting allerede i de indledende faser.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-05-15:
Jeg må sige, at jeg undrer mig noget over Socialdemokraternes positive tilgang til den her Afghanistanindsats.
Kan hr. Per Kaalund ikke se, at der er ganske, ganske store paralleller til situationen i Irak?
Det drejer sig om paralleller, som har forbindelse med, at ISAF-operationen kører parallelt med den amerikanske operation, Enduring Freedom, og at den amerikanske tilgang jo er anderledes end den måde, som Socialdemokraterne forsøger at give indtryk af vores tilgang på.
Hr. Per Kaalund sagde, at det er problematisk med de mange luftangreb.
Der var et i sidste uge, hvor amerikanerne bombede et sted, og det kostede 21 livet, fortrinsvis kvinder og børn.
Vil hr. Per Kaalund medgive, at der stadig væk vil være den slags luftangreb i det sydlige Afghanistan, så længe Enduring Freedom kører der; at de her militære konfrontationer, som medfører civile tab, vil være der, så længe amerikanerne fører krig imod terror på Bushs præmisser, også i Afghanistan?
Vil hr. Per Kaalund medgive, at man derfor vil få en udvikling, der i uhyggelig grad minder om det, man har set i Irak?
Hans Kristian Skibby (DF), 2007-05-15:
Det glæder mig da, at Enhedslistens ordfører er inde i historikken og har læst mange artikler.
Men jeg vil gerne sige, at Karzai, som jo sidder med et relativt skrøbeligt mandat, er nødt til at balancere på en knivspids og synliggøre, at han har en interesse i at snakke med alle og også har en dialog med alle, som er interesseret i dialog.
Det er en meget, meget vanskelig balancegang, og derfor kan man ikke afvise, at der har været de der kontakter.
Det har jeg egentlig ikke nogen grund til at anklage Karzai for, for vi må også respektere, at han står i en meget vanskelig situation.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-05-15:
Jeg kan jo nævne den gruppe, som vores eget europaparlamentsmedlem, fru Margrete Auken, er medlem af, nemlig den grønne gruppe, som fuldstændig deler min vurdering af Lissabonstrategien.
Men det er klart, at de næppe vil dele den udlægning af vores politik, som hr. Rune Lund fra Enhedslisten kommer med.
Rune Lund (EL), 2007-05-15:
Skal det forstås sådan, at hr. Hans Kristian Skibby er fuldstændig enig med Dansk Folkepartis hr. Søren Espersen, når hr. Søren Espersen til Berlingske Tidende i går, mandag den 14. maj, udtaler: Vi har en primær opgave, og den er at nedkæmpe Talebanmilitsen og Al-Qaeda.
Det vigtigste er at sørge for, at sikkerheden bliver i orden, og det bliver den altså ved at iværksætte en militær offensiv og se at få det der skidt nedkæmpet.
Er det virkelig strategien at drage ud med stødtænderne forrest og smide en masse bomber og skyde en masse mennesker, og så får vi fred i Afghanistan?
Eller var det måske sådan, at man skulle tænke lidt mere i, hvordan man kunne lave nogle politiske løsninger, og tænke i, hvordan man kunne lave en økonomisk genopbygning, som kunne danne grundlag for sikkerhed i Afghanistan?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-05-15:
Det, jeg sagde heroppefra, var, at Lissabonstrategien i sit udgangspunkt er tænkt meget konstruktivt.
Så nævnte jeg en række eksempler på, at den faktisk ikke rigtig har fået luft under vingerne, og jeg nævnte også, at den har været forsøgt væltet af Barroso tilbage i 2004.
Så det ved jeg ikke om er at stå og sige, at det er en stor succes.
Det, jeg kritiserede Enhedslisten for, var at give udtryk for, at det her er en voldsomt stærk strategi, som er årsag til en masse ting.
Jeg mener, det sådan set er en ret svag strategi, når det kommer til stykket.
Martin Henriksen (DF), 2007-05-15:
Der er jo et sikkerhedsnet under dem, som bliver arbejdsløse i Danmark.
Det er der jo et langt stykke hen ad vejen, og det synes jeg sådan set også der skal være.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-05-15:
Jeg forstår på hr. Martin Henriksen, at han egentlig synes, at den danske flexicuritymodel er en god model for reguleringer af arbejdsmarkedet.
Så undrer det mig bare, at Dansk Folkeparti har medvirket til samtlige de forringelser, som regeringen har villet gennemføre, af den sociale sikkerhed for folk, der er arbejdsløse.
Kan hr. Martin Henriksen ikke forklare mig, hvordan det kan lade sig gøre?
Martin Henriksen (DF), 2007-05-15:
Lad mig give et eksempel.
Der blev givet et andet eksempel tidligere i dag i forbindelse med den her sag, hvor jeg forstår, at alle sammen er grundlæggende enige om, at den danske arbejdsmodel er en fornuftig måde at indrette arbejdsmarkedet på.
Det forstår jeg.
Men så kan vi jo også se, at EU altså mere og mere blander sig i det danske arbejdsmarked og de danske arbejdsmarkedsforhold, og jeg er ikke sikker på, at parterne på arbejdsmarkedet nødvendigvis synes, det er en god idé.
Nogle gange forstår jeg faktisk, at de synes, det er rigtig skidt.
Når vi eksempelvis ser på den her sag i Sverige, hvor et lettisk eller estisk firma har lagt sag an, fordi de nægter at acceptere en svensk overenskomst, så er det jo en sag, der er op til EFDomstolen at afgøre.
Det er da problematisk, fordi vi så nærmer os noget, hvor det ikke er et mellemstatsligt frivilligt samarbejde, hvor man arbejder på at opnå nogle målsætninger, men hvor EF-Domstolen kommer ind og skal gøre sig klog på det.
Så bryder man jo sådan set med det princip, som hr. Lars Barfoed siger er et godt princip.
Men man kan bare se nogle tendenser, som bevæger sig væk fra det udgangspunkt, som jeg kan forstå vi er enige om, og det er jo det, vi synes er problematisk.
Lars Barfoed (KF), 2007-05-15:
Jamen når vi nu synes, at det er nogle gode målsætninger – Danmark har jo selv tilsluttet sig målsætningerne – så kan det vel kun være godt, at de andre lande er enige i dem og vi i fællesskab arbejder hen imod at styrke de europæiske økonomier og de europæiske virksomheder.
Det gavner jo alle i Europa.
Der kan vi sammen styrke vores muligheder for at sikre den europæiske velfærd, og det forstår jeg simpelt hen ikke at Dansk Folkeparti er modstander af.
Martin Henriksen (DF), 2007-05-15:
Nu har jeg ikke lige alle målsætningerne for Lissabonstrategien foran mig, så det kan godt være, at der er en enkelt eller to eller måske flere, som vi er uenige i, men pointen er jo bare, at når vi tilrettelægger vores politik fra Dansk Folkepartis side, så gør vi det ikke med udgangspunkt i Lissabonstrategien, som er vedtaget på et ministerrådsmøde.
Det gør vi ikke, vi gør det med udgangspunkt i, hvad der foregår af drøftelser i vores folketingsgruppe.
Og det er jo et eller andet sted forskellen.
Jeg synes, det er rigtig ganske udmærket, hvis regeringen er blevet ansporet af Lissabonstrategien til at investere i uddannelse.
Det synes jeg er helt fint.
Vores indgangsvinkel til det er bare en anden.
Altså, vi mener ikke, at vi skal nå de her målsætninger, fordi EU siger, at vi skal nå dem.
Vi synes, vi skal nå de målsætninger, som vi synes er fornuftige, og som vi selv sætter i Folketinget, fordi vi som parti ønsker at gøre noget godt for de borgere, der bor i det danske samfund.
Det er en principiel forskel.
Lars Barfoed (KF), 2007-05-15:
Jeg forstår, at Dansk Folkeparti er imod at styrke EU-samarbejdet i retning af, at der i stigende grad kan træffes bindende beslutninger.
Det kan vi jo så diskutere ved en anden lejlighed.
Vi Konservative ønsker et effektivt EU-samarbejde.
Det forstår jeg at Dansk Folkeparti er betænkelig ved.
Men her har vi netop at gøre med et område, hvor man anvender den såkaldte åbne koordinationsmetode, hvor det netop er sådan, at man er enig om nogle målsætninger, man skal nå – dem kan jeg forstå at hr. Martin Henriksen egentlig tilslutter sig – men man siger: Landene må så selv om, hvordan de vil nå dem.
Der er fuldstændig frihed til det.
Hvad er så lige præcis Dansk Folkepartis problem med Lissabonstrategien, når man er enig i målsætningerne og i virkeligheden enig i, at landene selv kan bestemme, hvordan de skal nå frem til dem?
Martin Henriksen (DF), 2007-05-15:
Jeg synes egentlig, at nogle af de ting, som står i Enhedslistens forslag til vedtagelse, er udmærkede ting.
Jeg går også ind for gratis uddannelse.
Jeg synes ikke, der skal være brugerbetaling eller mere brugerbetaling på uddannelsessystemet i Danmark, det synes jeg ikke der skal være.
Og den holdning har vi jo fra Dansk Folkepartis side også gjort klart i flere forskellige sammenhænge.
Jeg synes så bare, at hvis man i England eller Frankrig eller et andet land vil indrette sit uddannelsessystem på en anden måde, så skal de have lov til at bestemme det der.
I England har man jo kørt med privat finansiering af eksempelvis uddannelsessektoren i lang tid, og det går ikke så godt.
Så må de jo i England drage erfaringerne af det og eventuelt overveje at indføre gratis uddannelse på statens regning.
Jeg synes, de skal drage deres egne erfaringer.
Det synes jeg de skal gøre i andre lande, det synes jeg ikke er op til os her i Folketinget.
Jeg synes ikke, Enhedslisten skal gøre sig klog på, hvad der er godt for England, og hvad der er godt for Frankrig.
Altså, den tanke bryder jeg mig ikke om.
Rune Lund (EL), 2007-05-15:
Vi er meget opmærksomme på glidebanen, og vi er ikke tilhængere af centralisering i EU-systemet.
Det står klart for enhver.
Vi ville melde Danmark ud af EU, hvis muligheden opstod.
Men det ændrer ikke ved, at når der er en kampplads og der er et sted, hvor EU har noget magt, og hvor man kan påvirke nogle beslutninger og prøve at skubbe dem i den rigtige retning, så kæmper vi også der.
Der kan vi bare se, at den Lissabonstrategi, der ligger nu, fører til mere privatisering, til mere udlicitering, til modernisering af pensionssystemer, til reformer af arbejdsmarkedslovgivning – alt det her nysprog, som bliver brugt til at dække over, at der i virkeligheden er tale om en EU-koordinering af nedskæringer i velfærdssystemerne i de enkelte lande.
Der synes vi som socialister og som rød-grønne og som internationalister, at vi må vende den dagsorden og sige, at vi så skal kæmpe for, som der f.eks. står i forslaget til vedtagelse, forbedringer af sociale ydelser som dagpenge, kontanthjælp, folkepension, skabelse af sygehusvæsen med lige og gratis adgang for alle som alternativ til private sygehuse og sundhedsforsikringer.
Det er jo den politik, vi står for.
Det er jo så nok i virkeligheden der, Dansk Folkeparti er uenig, for man vil ikke den politik, der står i det forslag til vedtagelse, som Enhedslisten er kommet med.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-05-15:
Det er jo netop det, der er hele humlen ved flexicuritymodellen: at man skal have en høj social sikkerhed til gengæld for den fleksibilitet, der er på arbejdsmarkedet.
Så det er uforklarligt for mig.
Martin Henriksen (DF), 2007-05-15:
Men jeg synes bare, at dilemmaet, når det er mellemstatsligt samarbejde og vi taler Lissabonstrategien – og det er et dilemma, der er værd at påpege – er, at den åbne koordineringsmetode jo bliver brugt til, at EU går ind og så at sige forsøger at styre landene i en bestemt retning.
Det gør den jo.
Så kan man da godt sige, at nogle af de ting, som bliver gennemført, også ved den åbne koordineringsmetode, eksempelvis på uddannelsesområdet, er fornuftige nok.
Det kan man godt mene, og det synes jeg sådan set også at mange af tingene er.
Jeg synes, det er fint, at man samarbejder om eksempelvis uddannelse på tværs af landegrænserne i EU.
Det er et dilemma, som vi også synes Enhedslisten bør være opmærksom på.
Rune Lund (EL), 2007-05-15:
Det er meget interessant, det her, for det udstiller i virkeligheden meget tydeligt, hvor forskellen på Enhedslisten og Dansk Folkeparti er, når vi snakker EU-kritik og EU-modstand.
I Enhedslisten er vi faktisk tilhængere af internationale aftaler, som kan skabe forbedringer.
Vi mener bare ikke, at det skal ske i form af opbygning af en udemokratisk og centralistisk superstat, hvor beslutninger bliver taget i lukkede korridorer, og hvor store selskaber derfor har uforholdsmæssig stor indflydelse.
Men vi synes samtidig, det er nødvendigt med internationale aftaler, og det tror jeg er meget vigtigt at holde fast i.
Vi synes samtidig, at de internationale aftaler skal være med til at skubbe samfundet i en rigtig retning, i en mere social retning, og f.eks. kræve forbedringer af sociale ydelser som dagpenge, kontanthjælp og folkepension, men selvfølgelig på mellemstatslig basis.
Så modstanden mod det forslag til vedtagelse, der ligger her, ligger den ikke mere i indholdet end i selve samarbejdsformen?
Svend Auken (S), 2007-05-15:
Altså, det, jeg sagde om Danmark, var faktisk, at der er partier, der i deres historie har haft ønske om at skære drastisk ned på dagpengene, men man må jo indrømme, at det hidtil er lykkedes at forhindre nedskæringer på det felt.
Det er ikke lykkedes på kontanthjælpsområdet, det har hr. Arbo-Bæhr ret i, men på dagpengeområdet har det været muligt at modstå disse forringelser.
Jeg er ikke enig i, at der sker forringelser over hele Europa.
Jeg mener derimod, at jo flere centrum-venstre-regeringer, vi har inden for rammerne af den her åbne koordineringsmetode, jo bedre samlet resultat får man ud af det.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-05-15:
Nu har man jo ellers lov til at blive klogere.
Men så kunne jeg godt tænke mig at høre en anden ting, når nu hr. Svend Auken må give mig ret i, det måske ikke er så godt igen, om ikke lige præcis Lissabonstrategiens ideer om markedsgørelser osv. er det, der gør, at man overalt i Europa ser, at den såkaldte flexicuritymodel bliver til meget mere fleksibilitet og meget mindre security eller meget mindre social sikkerhed, med udgangspunkt i hvad der sker i samtlige lande inklusive Danmark.
Svend Auken (S), 2007-05-15:
Jamen det er jeg ikke tilhænger af.
Nu mener jeg heller ikke, det er helt rigtigt, når det drejer sig om England.
Der har altid været meget stor fleksibilitet på det engelske arbejdsmarked, og de har faktisk også haft et lavt understøttelsesniveau, men mig bekendt er det ikke blevet ringere.
I Portugal er situationen derimod den, hvad hr. Arbo-Bæhr udmærket godt ved, at mens hr. Barroso var statsminister i Portugal blev den portugisiske økonomi kørt i sænk, og nu er man simpelt hen i Portugal nødt til at gennemføre en række upopulære foranstaltninger under hans efterfølger, statsminister Sócrates.
Det er selvfølgelig krisepolitik; det er jo ikke noget, vi anbefaler.
Vi anbefaler større fleksibilitet, men knyttet sammen med større tryghed.
Når Danmark og de skandinaviske lande kom til at spille så stor rolle i den franske valgkamp, var det jo netop på grund af det system, vi har i Danmark, hvor vi kombinerer fleksibilitet og et højt dagpengeniveau.
Hr. Jørn Arbo-Bæhr kan altså ikke få mig som en af fædrene – men vi er heldigvis mange om det – til det her system til at undsige det.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-05-15:
Men jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre, om hr. Svend Auken er enig med sig selv, for nu lægger hr. Svend Auken jo så meget vægt på, at det hele er meget bedre, hvis man har socialdemokratiske regeringer rundtomkring i Europa.
Rune Lund (EL), 2007-05-15:
Man kan diskutere, om den er stærk eller svag, men der er i hvert fald ingen tvivl om, at Lissabonstrategien har indflydelse med den højreorienterede politiske dagsorden, der ligger i forhold til velfærdssamfundet.
Jeg vil egentlig bare stille mit spørgsmål igen: Kan fru Anne Grete Holmsgaard nævne et eneste venstreorienteret parti i EU til venstre for Socialdemokraterne, som har den samme positive opfattelse af Lissabonstrategien, som fru Anne Grete Holmsgaard har?
Svend Auken (S), 2007-05-15:
Hr. Jørgen Arbo-Bæhr spurgte før om, hvad for nogle forbedringer der egentlig er sket i de senere år på arbejdsmarkedet.
Jeg vil bare nævne en, som for os har været en meget vigtig ting, men som jo også har stødt imod borgerlig modstand, og det er overenskomstbestemte arbejdsmarkedspensioner, som jo ikke er offentligt finansierede, men heller ikke er private pensionsordninger.
Det har været et kæmpe fremskridt i Danmark eksempelvis, at man har fået gennemført disse ordninger, og en af de ting, vi jo meget gerne vil bidrage med, når det drejer sig om afhjælpning af det generationsproblem, som man med et frygteligt udtryk kalder aldring i EU, er at aflaste de offentlige kasser, ved at der bliver overenskomstbestemte arbejdsmarkedspensioner i fremtiden.
Det er ikke med her.
I dette forslag til vedtagelse er der bare tale om, om jeg så må sige, en meget unuanceret undseelse af Lissabonstrategien og så ønsker om flere penge til det offentlige.
Og det er derfor, jeg siger nej.
Rune Lund (EL), 2007-05-15:
Det er ikke, fordi vi ikke bekymrer os om miljøet.
Det er, fordi vi har ønsket at fokusere den her debat på de velfærdsforringelser, som der sker i EU på grund af Lissabonstrategien.
Men det, som egentlig undrer mig lidt, er, at fru Anne Grete Holmsgaard har sådan en positiv indstilling til Lissabonstrategien – en strategi, som jo netop indebærer formuleringer om modernisering af lovgivning for beskæftigelsesbeskyttelsen, jobbeskyttelsen.
Vi ved godt, hvad modernisering af jobbeskyttelse betyder.
Vi ved godt, hvad reformer af overførselssystemet betyder.
Det betyder nedskæringer.
Vi ved godt, hvad reformer af pensionssystemer betyder, det betyder nedskæringer.
Så vil jeg bare høre, om fru Anne Grete Holmsgaard kan nævne mig et eneste parti til venstre for Socialdemokraterne i EU, som har den meget positive holdning til Lissabonstrategien, som fru Anne Grete Holmsgaard har.