Martin Henriksen (DF), 2009-03-13:
Tak, fordi ordføreren for Socialistisk Folkeparti fuldt ud bekræfter mine fordomme om, at de tre partier nu er fuldstændig identiske og smeltet sammen.
Det kvitterer jeg for.
De tre kunne slå sig sammen til ét parti, så var det ligesom klaret.
Man kan gå ind og kigge på det budget, som kommunerne bruger; så kan man se, hvor pengene bliver kanaliseret hen eksempelvis på specialundervisningområdet.
Så kan man se, at der faktisk de seneste år er blevet givet mange, mange flere ressourcer til specialundervisning.
Det er jo nogle af de børn og unge, som vi ved desværre af hårde erfaringer - bevæger sig ud i hårdere og hårdere kriminalitet, hvis ikke der bliver grebet ind.
Man kan jo se, at der er blevet målrettet penge til det område, og det samme kan man også se på en lang række andre områder.
Så jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige det mere klart.
Altså, når vi når til et vist punkt, skal hammeren falde.
Men vi skal også have en forebyggende indsats, uddannelse, social indsats osv.
Jeg tror ikke, jeg kan sige det mere klart.
Så er han ukvalificeret til at mene det.
Altså, vi kunne gå ud og spørge alle de forskellige eksperter, der i tide og utide udtaler sig om alle mulige forskellige holdninger og alle mulige forskellige tilstande i det danske samfund, om deres politiske tilhørsforhold.
Der er en sociolog, der i det sidste par dage har gjort sig klog på, at den måde, man kan løse den bandekonflikt på, der er i dag, er, ved at vi alle sammen sætter os ned i en rundkreds, og så taler vi om tingene.
Altså, der begynder vi da ikke fra Dansk Folkepartis side at sige: Han er nok Socialdemokrat, eller han er nok fra Enhedslisten, og hvis han i øvrigt er det, gider vi slet ikke høre på ham.
Det er da ikke seriøst.
Jeg vil naturligvis takke for debatten og for de meningstilkendegivelser, der har været fra Folketingets øvrige partiers side.
Hvis der er nogle misforståelser, med hensyn til hvad forslaget går ud på, vil jeg sige, at man måske kan læse det en ekstra gang og se, hvilken paragraf det er, vi søger at ændre.
Men det her er jo sådan set et lille skridt på vejen, og vi ser gerne, at der kommer mange andre initiativer på det her område.
Det er vores opfattelse, at der på en lang række områder er behov for mere konsekvens over for bandemedlemmer, uromagere og andre i det danske samfund.
Dette forslag er blot et af en række initiativer, som Dansk Folkeparti løbende lancerer.
Forslaget er bl.a. en reaktion på de foruroligende tilstande, vi så i starten af sidste år.
I februar 2008 startede nogle af de værste og mest omfattende optøjer, Danmark har oplevet i nyere tid.
En række unge satte ild til både offentlige og private ejendomme, flere skoler blev stukket i brand, hundredvis af biler blev brændt af, og opgange måtte evakueres på grund af brandattentater.
Optøjerne var værst i starten af året, men er blusset op flere gange siden da.
Afbrænding af biler og affaldscontainere er således nogle steder blevet en del af hverdagen.
Brandattentater mod offentlige institutioner som skoler m.v. forekommer også stadig.
Således kunne Jyllands-Posten efter en række voldsomme begivenheder den 17. februar 2008 oplyse, at 29 unge mennesker, hovedparten med indvandrerbaggrund, blev fremstillet i grundlovsforhør efter en voldsom nats begivenheder.
I forbindelse med afbrænding af biler og skoler og andet hærværk m.v. har der været flere tilfælde, hvor de unge ballademagere har forhindret politi, brandvæsen og ambulance i at komme frem til deres bestemmelsessted.
Af artiklen »Udbrændte containere og tåregas på Nørrebro« i Berlingske Tidende fra den 11. februar 2008 fremgår det, at Københavns Brandvæsen blev angrebet med brosten, da de rykkede ud til en påsat brand.
Af artiklen »Politiet sætter alt ind på at finde trusselsmænd« i Jyllands-Posten fra den 21. september 2008 fremgår det, at politiet og brandvæsenet flere gange har oplevet at blive angrebet af stenkastende unge i Gellerupparken ved Århus.
Det fremgår endvidere, at der har været fremsat trusler mod bestemte politifolk, der arbejder i området.
På Amager måtte beboerne i en ejendom på Hjulmagerstien evakueres, da ilden fra en række biler, der var stukket i brand, fik fat i halvtaget på en ejendom.
Der var mange forskellige bud på årsagen eller årsagerne til optøjerne.
Rigspolitiet kunne ikke give en enkelt forklaring på uroen, men politimester Michael Højer sagde til Ritzau, at der kunne være flere årsager, bl.a. utilfredshed med politiets visitationer, danske mediers gengivelse af Muhammedtegningen samt udvisningen af to tunesere, der beskyldes for at ville myrde tegneren Kurt Westergaard fra Jyllands-Posten.
Vi kan altså med rimelighed nærme os en konklusion og sige, at det, at vi i Danmark står fast på, at politiet skal kunne kropsvisitere folk, når der er behov for det, kan udløse uro fra herboende indvandrere, først og fremmest fra muslimske unge.
Vi kan også inddrage i den konklusion, at danske mediers gengivelse af Muhammedtegningerne har været medvirkende til uroen, altså at det, at vi benytter os af ytringsfriheden, kan være med til at udløse voldelig uro blandt herboende muslimske unge, og at det, at samfundet slog ring om den person, der benyttede sig af ytringsfriheden, og ønskede at beskytte ham og hans ret gjorde, at der kom uro og optøjer.
Kort sagt: Retten og viljen til at værne om vores land, om vores værdier, om vores fællesskab, kan altså få visse unge muslimer til at fare i flint og gå amok.
Det er beskæmmende.
Men det betyder ikke, at vi skal trække os og tage særlige hensyn.
Tværtimod betyder det, at vi skal stå endnu mere fast.
Dansk Folkeparti vil have konsekvens; det er det sprog, de kan forstå.
For en god ordens skyld skal jeg understrege, at vi i Danmark har masser af velfungerende indvandrere og efterkommere, og at der også er muslimske familier, der rent faktisk forsøger at tilpasse sig det danske samfund.
Dansk Folkeparti har med tilfredshed noteret sig, at medlemmer af oppositionen samt medlemmer af regeringspartierne og medlemmer af regeringen med jævne mellemrum udtrykker holdninger, der ligger tæt på Dansk Folkepartis holdninger.
Lad os i fællesskab sætte handling bag ordene.
Velfærdsministeren, fru Karen Jespersen, skrev i en kronik i Politiken den 27. august 2008 om den alvorlige udvikling.
Hun skrev bl.a.: »Danmark er ikke alene om denne skræmmende udvikling blandt store børn og unge. …
Eksempelvis er problemet med skolebrande meget stort i Sverige.
… De svenske brandmænd kan have store problemer med at slukke brandene, fordi de kan blive angrebet.
I juli beskrev den store, svenske avis Dagens Nyheter, hvordan brandmændene i Malmø blev angrebet i indvandrer-ghettoen Rosengård, så de nu kun rykkede ud under ledsagelse af politiet.
… Billedet i Danmark er altså desværre begyndt at minde om tendenserne i andre europæiske lande.
I Danmark oplevede vi eksempelvis i februar også omfattende optøjer, hærværk samt et stort antal brande, herunder en del skolebrande.«
Tendensen er, at billedet i Danmark altså desværre er begyndt at minde om billedet i andre europæiske lande.
Alene i februar under de voldsomme optøjer var der ifølge Kristeligt Dagblad fra den 22. februar 800 påsatte brande lige fra bål i gaden, ild i containere og biler, herunder politibiler, ligesom der blev sat ild til flere skoler.
Samtidig blev der kastet sten og fyrværkeri mod brandvæsen og politi, og der var trusler og chikane og masseslagsmål.
De meget massive uroligheder er i mellemtiden aflyst af andre dybt alvorlige integrationsproblemer i det danske samfund, her tænker jeg naturligvis på bandekrigen. I danske kommuner har man visse steder ligesom i Sverige lavet en aftale med politiet, så de rykker ud før brandfolkene for at sikre, at brandfolkene og ambulancefolkene ikke bliver mødt med stenkast, når de kommer for at slukke en brand.
Danmark, danskerne, Folketinget, samfundet skal ikke finde sig i det mere.
Der er i den grad behov for mere konsekvens.
Forslaget er som nævnt tænkt som et middel mod de hovedsagelig unge indvandrere, som har sat gaderne i brand gennem de sidste par år.
Men det har også relevans i forbindelse med bandekriminaliteten, da banderne - de bandekriminelle og deres håndlangere - jo også kunne tænkes at ville lægge især politiet hindringer i vejen for at nå frem til deres bestemmelsessted, f.eks. ved at sende kasteskyts af sted eller på anden måde forhindre politi- og ambulancefolkene i at nå frem og yde krisehjælp til bandernes ofre.
Derfor er Dansk Folkepartis forslag desværre blevet aktualiseret igen af bandekrigen, men så meget desto mere er der behov for handling fra regeringens side og fra Folketingets partiers side.
Uanset om det er ballademagere eller andre, der forhindrer myndighederne i at udøve deres hverv, skal vi ikke finde os i det.
Der skal siges klart og tydeligt fra.
Dette forslag er et lille skridt, men dog et skridt i den rigtige retning.
Efter vores opfattelse er der behov for en betydelig skærpelse af straffene på dette område, strafferammen bør hæves.
På denne måde sender man en klar besked til de unge om, at det er helt uacceptabelt at forhindre myndighederne i at arbejde, når disse eksempelvis forsøger at redde liv.
Det er vores vurdering, at en fængselsstraf vil have en præventiv effekt, da de unge vil forstå, at de straffes med frihedsstraf og ikke kun med en bøde allerede første gang, de bryder loven.
I dag er straffen oftest blot en bøde, på trods af at der er tale om en lovovertrædelse, der kan få fatale konsekvenser.
Dette forslag er som sagt et lille og første skridt i den rigtige retning.
Jeg håber, at der med tiden vil blive gennemført stramninger, også gerne hårdere stramninger end det, der ligger i dette forslag, men måske Folketinget i første omgang kan enes om dette initiativ i den nærmeste fremtid.