runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-02-04:
Jeg synes godt, at vi kan friste den enkelte dansker til at opføre sig lidt mere CO2-mæssigt forsvarligt, fordi i sidste ende er det faktisk staten Danmark, der ender med at skulle betale gildet, hvis den enkelte dansker ikke leverer, fordi vi kommer til at skulle ud og købe kvoter på det internationale marked, som på et eller andet tidspunkt risikerer at blive dyrere, hvis vi ikke kan levere vores 20 pct. Så vi kan godt friste den enkelte dansker, og der mener jeg det der med at gøre det nemt f.eks. at køre på arbejde.
Det er, hvis man nu f.eks. vælger at dele bilen med sin kone i stedet for at køre i to forskellige biler eller lige tage sin nabo med, mere besværligt er det jo ikke.
Det lyder, som om det er raketvidenskab at skulle dele sin bil med en anden, men det er det jo ikke.
Man kan bare lige tage dem ind, og så vil man være med til at mindske CO2-udslippet.
Det er for at friste danskerne, så de ikke kan lade være med at tage naboen med.
Det jo det, der er sket i Californien, nemlig at de har valgt lige at tage naboen eller en anden med for netop at spare og for også at kunne komme hurtigere ind.
Hvorfor vil Venstre ikke være lidt mere visionær på det her område?
Jeg er sådan set ikke uenig i, at man skal have det transportfradrag, selv om man vælger at køre sammen med andre, eller hvis man vælger at køre på cykel, eller hvis man vælger at bruge den kollektive trafik.
Det får man jo, når det er mere end 24 km, der er tale om.
Sådan er det.
Men jeg mener godt, at vi kan skabe andre incitamenter, for det virker jo ikke.
Så ville der være langt flere mennesker i bilerne end 1,2 person i gennemsnit.
Sådan er det jo.
Det er jo ikke sådan, at man kan sige til danskerne: Vi håber, at I gerne vil det.
Nogle gange er man altså nødt til at friste dem lidt, så de ikke kan lade være.
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2010-02-04:
Jeg fuldstændig enig i, at Danmark har forpligtet sig til at ville reducere CO2-udslippet samlet set med 20 pct. inden for de ikkekvotebelagte områder, herunder transport, men ikke sektoropdelt.
Men jeg vil da foreslå, at fru Pia Olsen Dyhr kigger i den transportaftale, vi sammen har lavet, hvor der er en lang række initiativer, der leder frem mod det her mål.
Vi er godt på vej.
Det er muligt, at der skal lidt mere til, og det må vi så kigge på i de kommende år, men vi skal nok nå 20-procent-målet.
Selvfølgelig har staten en forpligtelse.
Det er jo derfor, at vi sammen har iværksat alle de initiativer.
Jeg siger bare, at den enkelte dansker også kan gøre rigtig meget, og jeg mener også, at den enkelte borger har et ansvar for at nå det her mål.
Det er bare det, jeg pointerer.
Inger Støjberg (V), 2010-02-04:
Nogle gange kan man jo drømme om, at bare man fik sådan en enkelt dag som socialist, hvor man ligesom kunne stille verden op på den måde, at skattelettelser er på den onde side, og at sygedagpenge og varighedsbegrænsning er på den gode side.
Det er jo egentlig en meget, meget mærkværdig måde at fremstille verden på, vil jeg sige til hr. Eigil Andersen.
Jeg synes jo, at det er helt fair, at vi siger til folk, at nu kan de få lov til at beholde flere af de penge, de selv har tjent på arbejdsmarkedet, i lommen.
Det ændrer jo altså ikke på, at man kan tilgodese sygemeldte, at vi kan lave aktive forløb, at vi hele tiden kan forbedre de sygemeldtes vilkår.
Det er det, kan man sige, vi her er samlet om nu, nemlig at forbedre de sygemeldtes vilkår, men man kan jo ikke ligefrem sige, at det er det, der udstråler fra det, som oppositionen frembringer i dag.
Det har dog været en gang mukkeri, og det endda til trods for, at det er forbedringer, vi diskuterer her.
Eigil Andersen (SF), 2010-02-04:
Det er sådan, at fagbevægelsens slogan fra starten af har været: Gør din pligt og kræv din ret!
Det rummer en dobbelthed, nemlig at man også har pligt til at yde noget.
Det mener vi også man har, uanset hvad for en rolle man har, og det har den syge selvfølgelig også.
Men jeg vil gerne spørge om ophævelsen af varighedsbegrænsningen for sygedagpenge, der betyder, at 4.000-6.000 mennesker om året kan beholde deres sygedagpenge, indtil deres fremtid er afklaret.
Den vil koste 340 mio. kr.
Regeringen har brugt omkring 10 mia. kr. på skattelettelser til de rigeste.
Er det socialt bevidst, at man siger nej til en udgift på 340 mio. kr., som kan redde nogle mennesker, der virkelig er på den, og så deler 10 mia. kr. ud i skattelettelser, som for væsentlige dele er ufinansierede, og som det især er de rigeste, der får gavn af?
Er det socialt bevidst?
Inger Støjberg (V), 2010-02-04:
Men hvis jeg skal sige det helt ligeud, synes jeg i virkeligheden, at forskellen på hr. Eigil Andersens parti og mit parti er, at man i mit parti tror på mennesker, der ved man, at alle mennesker er noget værd.
Derfor er vi heller ikke bange for også at forlange noget af alle mennesker, det være sig den sagsbehandler, der netop skal hjælpe den sygemeldte med at komme tilbage på arbejdsmarkedet, og det være sig selvfølgelig også den sygemeldte, der skal tage aktivt del i de tilbud, der er.
For mig og for regeringen handler det om at sætte det enkelte menneske i centrum.
Så jeg kan bare blankt afvise hr. Eigil Andersens forsøg på ligesom at udstille regeringen som værende en regering, der ikke kerer sig om mennesker, det er lige det modsatte.
Eigil Andersen (SF), 2010-02-04:
Partiet Venstre har forsøgt at bilde folk ind, at det er et socialt bevidst parti.
Det lykkedes heldigvis ikke særlig godt, og det går dårligere og dårligere med det, og jeg tror også, at det vil gå endnu dårligere, når man nu gør det til en kongstanke, at ældreplejen skal udliciteres og folkeskolerne skal udliciteres og privatiseres.
Der er store huller i velfærden.
Mit spørgsmål er: Er det virkelig seriøst ment fra ministerens side, at man er et socialt bevidst parti, når man årligt til 4.000-6.000 mennesker siger, at de skal fratages deres sygedagpenge, når en væsentlig del af dem havner på 0,0 kr. i indtægt?
Er det virkelig at være socialt bevidst?
Inger Støjberg (V), 2010-02-04:
Jamen nu er det jo sådan, at vi med Dansk Folkeparti i, hvad jeg vil betegne som en glimrende aftale, har aftalt, at vi er landet på 13 ugers forlængelse, så der nu i alt er 39 uger at gøre godt med.
Men med hensyn til DA's bekymringer ser jeg nu ikke DA's bekymringer fra helt det samme udgangspunkt som hr. Lennart Damsbo-Andersen.
Tværtimod ser jeg DA's bekymring som værende den, at vi netop skal sørge for altid at kere os om folk, at vi altid skal kere os om de sygemeldte, så de netop hurtigst muligt kan vende tilbage til det, man kan kalde for et normalt arbejdsliv, for manges vedkommende; det kan også være, der er nogen, der kommer i en situation, hvor de får et lidt andet arbejdsliv efterfølgende.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-02-04:
Jamen det er jo godt.
Så er vi altså enige om, at kommunerne har en forpligtelse, og at man i Dansk Arbejdsgiverforening overhovedet ikke behøver at være bekymret for, at sygemeldte får lov til at gå og være passive.
Hvordan kan det så være, at det her lovforslag så lige er landet på 13 uger?
Altså, der er jo ikke noget argument for at sige, at det lige skal være 13 uger; jeg har i hvert fald ikke set det.
Men det kunne jo lige så godt have været 52 uger, er det ikke korrekt?
Inger Støjberg (V), 2010-02-04:
Jo, det vil det jo alt andet lige.
Det kan simpelt hen ikke være i nogens interesse – det er det ikke – bare at lade folk i stikken, at nogen går og laver ingenting, at der ikke er nogen, der tager hånd om dem, at der ikke er nogen, der kerer sig om den situation, som de er i.
For det er en vanskelig situation at være sygemeldt, og derfor er det også helt afgørende vigtigt, at kommunerne tager hånd om borgeren og netop sørger for, at der nu med de regler, som vi jo har ændret, er mulighed for aktive tilbud, så man hele tiden bliver holdt fast.
For vi ved jo altså også, vil jeg sige til hr. Lennart Damsbo-Andersen, at jo længere tid man er væk fra arbejdsmarkedet, jo sværere er det at komme tilbage igen.
Så som jeg ser det, har vi simpelt hen en forpligtelse til at være aktive på den her front.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-02-04:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge om en ting.
Som jeg også nævnte i min ordførertale, kommenteres det her jo i en del høringssvar, bl.a. fra Dansk Arbejdsgiverforening, som i deres svar, som der står her, udtrykker bekymring for, at flere sygedagpengemodtagere vil blive fastholdt i sygdom osv. osv.
Hertil er kommentaren så, at forslaget om at udvide forlængelsesreglen ikke ændrer ved bestemmelserne om kommunernes pligt til at være aktive over for den syge.
Så kunne jeg godt tænke mig lige at få præciseret det, for det gælder jo for de 13 uger.
Men ville det ikke også gælde, hvis det var, at forslaget var 26 eller 52 uger?
Er det korrekt?
Inger Støjberg (V), 2010-02-04:
Med lovforslaget vil regeringen og Dansk Folkeparti forbedre sygemeldte personers adgang til at modtage sygedagpenge.
Det gælder dels for den gruppe af sygedagpengemodtagere, hvor det er nødvendigt at afklare deres arbejdsevne, dels for de selvstændige, som med lovforslaget får lettere ved at vende tilbage til arbejdet på nedsat tid, fordi deres adgang til sygedagpenge bliver mere fleksibel.
I dag kan der ske forlængelse af sygedagpengeperioden med op til 26 uger, når den sygemeldtes arbejdsevne skal afklares.
Denne periode foreslås med lovforslaget at blive udvidet med 13 uger til i alt 39 uger.
Det kan skyldes, at der er sket en væsentlig ændring i sygdomsforløbet, og at den helbredsmæssige situation derfor er uafklaret.
Det kan også skyldes ventetid på afklaringstiltaget.
Jeg synes, at vi med de nuværende forlængelsesregler og med den foreslåede udvidelse samlet set får et sæt regler, der giver mulighed for at forlænge sygedagpengene i rigtig mange situationer.
Med lovforslaget forbedrer vi også de selvstændiges muligheder for at modtage nedsat sygedagpenge, så selvstændige kan få sygedagpenge, der svarer til 75 pct. af sygedagpengesatsen, hvis de under sygdom genoptager arbejdet i op til 25 pct. af den normale arbejdstid.
Dermed kan en selvstændig tage sig af de mest nødvendige opgaver i virksomheden, som f.eks. at besvare mails eller betale regninger.
Jeg vil gerne takke for behandlingen af lovforslaget, og jeg ser meget frem til et konstruktivt samarbejde i udvalget.
Line Barfod (EL), 2010-02-04:
De Konservatives ordfører, fru Helle Sjelle, talte om det sociale sikkerhedsnet.
Man må sige, at det sociale sikkerhedsnet i Danmark efterhånden har nogle kæmpestore huller, og at folk falder meget, meget hårdt, når de falder igennem sikkerhedsnettet.
Der er mange og meget store huller.
Det forslag her går så ind og begynder at reparere en lillebitte smule på et enkelt af hullerne, sætter en lille sytråd i det her store net.
Vi mener, det er vigtigt, at vi sikrer, at man ikke kommer til at stå helt uden indkomst, at det er vigtigt, at vi sikrer, at familierne ikke bliver sat ud af deres boliger.
Jeg synes, det har været lidt underligt at høre hr. Jens Vibjerg først sige, at det kun er ganske få mennesker, der mister indkomst, og bagefter, når vi spørger, hvorfor man ikke vil sikre, at der ikke er nogen, der falder igennem hullet, sikre, at folk bliver ved med at have en indkomst, så de kan koncentrere sig om at få det bedre og komme igennem deres sygdom, så siger hr. Jens Vibjerg: Nej, det kan vi ikke, fordi det vil koste alt, alt for mange penge.
Hvis det kun er ganske få mennesker, hvorfor vil det så koste alt for mange penge at skulle redde dem?
Nej, det er, fordi det rent faktisk er en del mennesker.
Dem bør vi gå ind at hjælpe, så man ikke kommer til at stå uden indkomst.
Det kunne være, at vi skulle få nogen til at regne på den langsigtede samfundsøkonomiske omkostning ved, at man lader de her mennesker ryge fuldstændig igennem det sociale sikkerhedsnet.
Hvis man i stedet havde sikret dem en indkomst, ville de have haft det overskud, der skulle til for at være med til at se på, hvad der kunne gøres for, at de enten kunne komme helt tilbage på arbejdsmarkedet eller komme i fleksjob, skånejob eller noget andet og være på arbejdsmarkedet igen.
Det er faktisk det, de fleste mennesker ønsker.
Lad os prøve at se på, hvad det koster for børnene.
Vi kan godt se på, hvad det koster i forhold til børnenes følelser – det tror jeg at de fleste kan sætte sig ind i – når man skal gå fra hus og hjem og man ikke har nogen penge at gøre godt med, men også se på, hvad det koster samfundsøkonomisk, når man så skal ind at hjælpe de familier og de børn.
Jeg tror, det er langt billigere at handle menneskeligt.
Det er netop ved, at vi har handlet menneskeligt og sikret, at folk havde en ordentlig indkomst, et ordentlig socialt sikkerhedsnet.
De borgerlige partier har altid kæmpet imod det sociale sikkerhedsnet.
Man har altid sagt, at det var alt for dyrt, og at det slet ikke ville gå, men det har jo faktisk gjort, at Danmark og de andre nordiske velfærdssamfund er blevet nogle af de stærkeste og rigeste samfund i verden.
Det bliver vi altså, når vi tager hensyn til hinanden og sikrer, at man ikke falder igennem de sociale sikkerhedsnet.
Derfor burde det også være det, man gjorde på det her område.
Det har vist meget tydeligt, at det er en model, der virker.
Så lad os fortsætte ad den vej, og lad os sikre, at mennesker ikke kommer til at stå fuldstændig uden indkomst og skal til at gå fra hus og hjem, som det sker for alt for mange mennesker i den her tid.
Lone Dybkjær (RV), 2010-02-04:
Jeg står her, fordi mit partis ordfører på arbejdsmarkedsområdet har andre gøremål i huset.
Det, jeg skal sige, er, at forslaget jo er et lillebitte skridt i den rigtige retning.
Så kan man rose og sige, at det da er godt, at DF i det mindste har fået lidt igennem.
Man kan også skose og sige, at det er surt, at de ikke fik det igennem, som de slog sig op på, dengang den sidste debat om det her var der.
Men sådan er der jo så meget.
Det her er et lillebitte skridt, men det er langtfra tilstrækkeligt.
Derfor har oppositionen jo også fremsat et fælles forslag, B 95, som kommer til debat den 25. februar, er det vist.
Her foreslår vi, at man fjerner varighedsbegrænsningen på sygedagpenge.
Jeg vil gerne med det samme slå fast, så der ikke kommer nogle spørgsmål om, hvorvidt vi vil lade folk gå på sygedagpenge hele tiden, at det vil vi ikke.
Men vi vil have, at folk er på sygedagpenge, indtil man har fundet frem til, hvad det så er, de kan.
Det kan være et spørgsmål om, at man kan komme tilbage til arbejdsmarkedet, hvis man er længere tid på sygedagpenge; det kan være et spørgsmål om, at man skal i fleksjob; det kan være spørgsmål om, at man skal have en bredere rehabilitering – det har Det Radikale Venstre foreslået – og det kan så også være et spørgsmål om, at det må bestemmes, at man desværre må komme på førtidspension.
Så kan man spørge, om folk dropper helt ud af systemet,
og sige, at der ikke er nogen mennesker i dette land, der har en nulindtægt.
Det kan man altid diskutere hvordan man definerer, men det er jo et faktum, at det enkelte menneske kan blive frataget kontanthjælp, hvis det er sådan, at ægtefællen tjener for meget eller den pågældende har et hus.
Det vil sige, at man oven i ens sygdom altså på et tidspunkt, før ens situation er afklaret, kan risikere at skulle gå fra hus og hjem.
Er det rimeligt?
Det synes vi ikke det er.
Vi synes, det er besværligt nok, at man er syg, men man skal ikke også have frataget ens økonomiske grundlag.
I forvejen bliver det jo reduceret, så snart man går på sygedagpenge, for de allerflestes vedkommende ret meget, for andres vedkommende lidt mindre, men under alle omstændigheder bliver det en reduceret indtægt.
Hvis så de sygedagpenge falder væk, bliver situationen jo endnu værre.
Derfor må vi sige, at det her selvfølgelig er et lillebitte skridt, og derfor stemmer vi også for det, men det løser bare ikke det virkelige problem, nemlig at der er for mange, der falder fuldstændig ud af systemet med den ordning, vi har.
Derfor synes vi, at ordningen skal laves om, og vi synes, at der skal tages aktivt hånd om de syge på et meget tidligt tidspunkt.
Line Barfod (EL), 2010-02-04:
Jamen det her forslag hjælper jo kun nogle ganske, ganske få.
Det er glimrende at hjælpe nogle ganske få, det støtter vi, men hvad angår de mange hundrede andre mennesker og familier, som bliver ramt af det her, de familier, som ikke aner, hvor pengene skal komme fra, hvordan tror ordføreren at de får ressourcer til at få det bedre med deres sygdom, til at få afklaret og være med i afklaringen af, hvad der skal ske?
Hvis det, der fylder alt inde i ens hoved, er, hvordan i alverden man skal få penge til at betale boligen næste måned, hvordan man skal få penge til at købe mad til sine børn, hvordan man skal sikre, at det barn, der har fødselsdag om 2 måneder, også kan få en lagkage, hvordan tror ordføreren så at man får overskud til at få det bedre og blive rask og komme tilbage på arbejdsmarkedet?
Helle Sjelle (KF), 2010-02-04:
Jeg synes jo, at det forslag, vi behandler her i dag, er et udmærket forslag, der prøver på at tage hånd om nogle af de problemer, som man netop kan komme ud for, når man er ramt af sygdom.
Line Barfod (EL), 2010-02-04:
Det er muligt, at ministeren har fundet en eller anden pengemaskine, der kan trykke penge, uden at det har nogen betydning for statsbudgettet.
Vi andre har nu den opfattelse, at når man lader skattelettelserne fosse ud af pengekassen, kommer der til at mangle penge, som kunne bruges andre steder, f.eks. til at hjælpe de syge.
Ministeren siger, at regeringen er socialt ansvarlig, man kerer sig om det enkelte menneske.
Jeg tror, at de syge godt kunne tænke sig, at man ikke kerede sig om dem ved at tage pengene fra dem, men at man i stedet for kerede sig om dem ved at sikre, at de kunne være sikre på at have deres sygedagpenge, indtil det var afklaret, om de kunne komme tilbage på arbejdsmarkedet, skulle i fleksjob, i revalidering eller på førtidspension.
Helle Sjelle (KF), 2010-02-04:
Jeg vil gerne slå fast, at jeg er af den opfattelse, at det bestemt ikke er sjovt at være syg, og at det bestemt heller ikke er sjovt at gå rundt med de bekymringer, som fru Line Barfod skildrer meget malende.
Det er heller ikke sådan, at man fra konservativ side – og heller ikke fra Venstres side kan jeg nok sige – er fuldstændig iskold og siger, at det ikke betyder noget, og at det må folk ligesom selv om; de kan bare sejle deres egen sø.
Vi prøver på bedst mulig måde på at gøre, hvad vi kan, for at der er nogle systemer, for at der er nogle sikkerhedsnet, som samler folk for op.
Men der er selvfølgelig også situationer, hvor vi ikke kan samle alle op.
Sådan er det nu engang, og det må vi jo så prøve at afhjælpe.
Det prøver vi også at afhjælpe ved indimellem at revidere nogle af de love, som vi har her i landet.
Inger Støjberg (V), 2010-02-04:
Jamen jeg kan jo bare sige, at hvis der er én ting, der har kendetegnet den her regering, er det, at de ting, der er blevet lagt frem, altid har været fuldt finansieret.
Sådan er det, når man er en økonomisk ansvarlig regering.
Jeg vil egentlig prøve at vende mig til den anden del af spørgsmålet, nemlig om det at kere sig om mennesker.
Jeg synes netop, at det at kere sig om mennesker er at sige, at vi ved, at alle mennesker har ressourcer, at vi forlanger noget af alle mennesker, det er vi faktisk slet ikke bange for.
Men vi skal også forlange det rigtige og det rimelige af mennesker; der synes jeg vi har fundet en meget fin balance, også når det gælder sygedagpengeforløb.
Der synes jeg også at vi har fundet en meget, meget fin balance ved netop at sige, at vi på den ene side forventer noget, og at vi på den anden side også hjælper.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-02-04:
Jeg noterer mig, at hr. Kristian Pihl Lorentzen mener, at det ikke er statens pligt at reducere CO2-udslippet, for det er jo det, ordføreren i virkeligheden siger ved at sige, at det ikke er statens pligt at gå ind og regulere i alt muligt.
Hvad vil regeringen så gøre, hvis vi ikke er villige til at tage nogle af de her midler i brug?
Kan man komme med en løsning på, at vi når op på de 20 pct.?
I dag ligger vi på de 11 pct. for transportens CO2-udslip.
Vi skal nå op på 20 pct. samlet for den ikkekvotebelagte sektor.
Hvad er ordførerens bud på at komme derop?
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-02-04:
Jeg gætter på, at det er et gennemsnit, så det er ikke sådan, at man har hugget folk i stykker for at få dem til at passe ind i bilerne.
Hvis vi ønsker øget samkørsel, mener ministeren så, at det alene kan lade sig gøre ad frivillighedens vej, ved at gøre folk opmærksom på, at der er de her muligheder?
Eller kunne det ikke være en idé at overveje, om der skal andre boller på suppen, om man måske ikke skal være med til at presse folk lidt til at vælge at køre sammen eller vælge at køre i en fornuftig bil?
Det er jo det, vores forslag lægger op til.
Det drejer sig ikke om én bane til hybridbiler, én bane til elbiler og én bane til delebiler; det er altså en fælles bane.
Det kan lade sig gøre i Californien at overvåge det her.
De har et overvågningssystem, hvor de netop holder øje med, om man er to i bilen, eller hvad det er for en type bil, man kører rundt i.
Teknisk tror jeg ikke der ville være nogen problemer i det her forslag i forhold til at gennemføre det i Danmark.
Lars Barfoed (KF), 2010-02-04:
Jeg har ikke været ude at tælle, hvor mange biler der er, hvor der kun er én i bilen.
Det skifter sikkert også hen over dagen, så det er svært at give et tal for det.
Det kan jeg faktisk slet ikke, men jeg kan sige så meget, at jeg synes, det er rigtig godt, at man laver samkørsel.
Jeg tror også, at jeg understregede meget, at vi skal understøtte, at man gør det.
Derfor er der samkørselspladser ved motorvejene.
Vejdirektoratet har på deres hjemmeside sørget for at samle nogle af de hjemmesider, som dem, der gerne vil organisere samkørsel, bruger.
Det er bestemt et godt initiativ.
Det gavner deres egen økonomi, det gavner energieffektiviteten generelt i samfundet, det gavner miljøet, og det øger mobiliteten, så det er rigtig godt.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-02-04:
Jeg vil spørge ministeren, om han er klar over, hvor mange biler der faktisk befinder sig på vejene med kun én person i, og om det ikke ville fremme regeringens ønsker om at reducere CO2-udslippet fra transporten, hvis man i stedet for at være én i bilen var to i bilen.
Lone Dybkjær (RV), 2010-02-04:
Jeg er i hvert fald glad for, at jeg får den, inden mødet udsættes.
Ministeren siger, at det er en totalt ansvarlig regering, vi har, med dens støtteparti.
Jeg indrømmer, at vi har haft en finanskrise – det er der jo ingen der benægter – og det har skabt en række økonomiske problemer.
Det tror jeg vi alle sammen er enige om, og det skyldes sådan set ikke regeringen – i hvert fald også udefrakommende ting.
Men det, jeg bare vil spørge ministeren om, er: Synes ministeren, at man har en ansvarlig økonomisk politik, når selv regeringens egne økonomer, i Finansministeriet etc., siger, at vi har et strukturelt underskud – altså at tingene ikke hænger sammen – på mindst 10-14 mia. kr.?
Det er jo også derfor, de røde lamper lyser ovre i Finansministeriet.
Synes ministeren, at det er et udtryk for en virkelig ansvarlig økonomisk politik?