René Christensen (DF), 2009-01-29:
»Forslag til folketingsbeslutning om en styrkelse af børns retsstilling«.
Som udgangspunkt så jeg positivt på overskriften på det her beslutningsforslag, men nu skal jeg også lige sige, at jeg jo altså heller ikke er jurist.
Jeg troede faktisk, at det her forslag ville give børn en bedre mulighed for at få det, man kan kalde et godt børneliv, men det er bestemt ikke den fornemmelse, jeg står med nu, efter jeg har gennemgået forslaget.
Forslaget har seks konkrete punkter, som efter forslagsstillernes opfattelse styrker børns retsstilling, og det gør de for så vidt også, men er det virkelig kun det, vi ønsker?
Forslaget er selvfølgelig også ledsaget af en del bemærkninger, som belyser problemstillingerne, og det gør de for så vidt også ganske udmærket.
Der står bl.a.: »- På folkeskoleområdet er børns kollektive rettigheder til inddragelse i f.eks. tilrettelæggelsen af undervisningen og barnets individuelle ret til at kunne klage over en afgørelse, en sanktion m.v. nærmest ikkeeksisterende.
Jeg forventer - og det tror jeg faktisk også en del af forslagsstillerne gør - at lærere, som har med børn og unge at gøre, selvfølgelig arbejder med inddragelse i undervisningen ud fra et pædagogisk synspunkt og ud fra, hvad der passer til den pågældende aldersgruppe, som der arbejdes med.
I modsætning til forslagsstillerne har Dansk Folkeparti faktisk stor tiltro til, at de mange lærere, som arbejder med vores børn og unge, gør det.
Der er selvfølgelig de rigtig gode lærere, og der er de lidt mindre gode lærere, men generelt er vi ikke i tvivl om, at der arbejdes med spændende og inspirerende undervisningsformer og selvfølgelig også med inddragelse på de danske skoler.
Kunne forslagsstillerne forestille sig, at en lærer, som har forberedt sig eller indkøbt eller fremstillet undervisningsmateriale, efterfølgende skal have et møde med hver enkelt elev, før undervisningen kan påbegyndes?
Det er jo det, der lægges op til, hvis barnet har en individuel ret til inddragelse.
Det støtter vi ikke, for vi har selvfølgelig tillid til lærerne.
Vi støtter det ikke, fordi vi er imod det, der lægges frem her, fordi vi går ind for, at læreren har autoriteten i klasserummet.
Forslagsstillerne mener ligeledes, at der er problemer på sundhedsområdet.
Et problem er, at helt unge piger ned til 15 år som hovedregel ikke kan få foretaget abort uden forældrenes samtykke.
Jeg er meget forundret over det synspunkt, men jeg kan godt se det ud fra et meget naivt ungdomssynspunkt - det vil være den nemme løsning at få fjernet et uønsket barn hurtigt, uden at forældrene og andre opdager det, som er sket.
Men der er ikke nogen nem løsning.
Den unge pige vil senere i forløbet selvfølgelig få et behov for at tale med nogen om det, hun har været igennem.
Det kommer måske ikke den første måned, men tro mig, det kommer.
Samtidig med et behov for at få snakket med nogen om oplevelsen skal den unge pige så også stå med det, at hun ikke har inddraget sine forældre i sine problemer.
Der kan selvfølgelig være undtagelser, men derfor er det jo også en hovedregel.
Ligeledes mener Dansk Folkeparti, at det er vigtigt altid at se på barnets tarv.
Og hvem er så bedst til det?
Samtidig skal man heller ikke være blind for udnyttelse af børn for egen vindings skyld.
Hvis børn altid skal høres i sager, som vedrører dem, er der mange voksne, som vil bruge og indoktrinere barnet til at mene noget bestemt, som er til gode for den voksne.
Vi er selvfølgelig opmærksomme på nogle af de problemstillinger, der er i forslaget, og vi ønsker, at der kommer fokus på børneområdet.
Det er selvfølgelig meget nyttigt at høre børn om deres mening, særlig når det drejer sig om noget, som har stor betydning for deres liv og hverdag.
Men jeg må også sige, at dette forslag ikke øger børns livskvalitet, men giver rettigheder på områder, som måske ikke er barnets tarv.
Kunne man forestille sig en sag, hvor barnet efter en afgørelse kommer ud i et tilbud eller noget andet, som måske er til skade for barnet?
Her kan alle efterfølgende sige, at det var et tilbud, som var i overensstemmelse med barnet, da barnet ikke brugte sin ret til indsigelse og ligeledes ikke valgte at klage.
Vi mener, at børn har ret til at leve et børneliv - et børneliv, hvor børn ikke i en meget ung alder skal tage stilling til alt.
Børn vil lege, børn vil stille spørgsmål, børn er naive, børn prøver ting af.
Lad nu børn være levende små mennesker, som måske ikke lige passer ind i klageuniverset.
Vi kan ikke støtte forslaget.