René Christensen (DF), 2009-02-19:
B 74 er et forslag, som omhandler noget af det samme, som vi så i det andet forslag, vi havde, om, hvordan børn bliver påvirket af det, når en forælder eller andre kommer i fængsel, og hvordan vi så imødekommer de særlige behov, som børn af fængslede selvfølgelig har.
Det går igen i det her forslag, at man lægger vægt på dem, som er forældre, og som jeg sagde under det tidligere forslag, skal man også huske på, hvad det er for et samfund, vi lever i nu.
Hvis det her skulle komme igennem, skulle der i hvert fald stå »børn, som er særlig knyttet til indsatte«.
Jeg vil så sige, at jeg i forhold til det tidligere faktisk mener, at det i B 74 er tydeligt at se, at der er tænkt lidt mere over det.
Her ønsker man at forbedre forholdene for børn af indsatte, og det er vi jo sådan set meget enige i er et punkt, der skal kigges på.
Besøgsforholdene har jo stor indvirkning på, hvordan børnene opfatter deres kontakt med eventuelt deres mor, far eller andre pårørende.
Men der er en del i forslaget, som jeg ikke mener er egnet til lovgivning.
Der er bl.a. et forslag om, at børn skal have ret til at besøge og kommunikere med forældre.
Her mener vi, at det bør være i samarbejde med den indsatte.
Der kan være perioder i et fængselsophold, hvor den indsatte måske ikke ønsker at have kontakt.
Selv om en person er fængslet, mener vi faktisk, at man stadig væk har ret til selvbestemmelse, og at der også skal være plads til det.
Netop den del af forslaget mener vi faktisk også går imod alt det, som vi ellers siger, og hvad vi ellers hører blive sagt på børneområdet.
Der bliver talt meget om, at forældrene skal tage det ansvar, det er at være forældre.
Dette forslag vil vende det hele på hovedet.
Nu skal det være barnet, der ifølge loven har ret til et besøg, selv om den indsatte måske ikke ønsker det.
Det vil sige, at barnet kan diktere en forælder til samvær og kontakt, selv om forælderen eventuelt ikke ønsker det.
I begrundelsen til det skal jeg dog sige, at der er en del positive og rimelige begrundelser, som kan være rimelige for at se på området, men formuleringen skal i hvert fald laves om.
Med hensyn til besøgsfaciliteter er der i dag minimumskrav til besøgslokalerne med hensyn til farver, lys og mulighed for legetøj m.m.
Der er ligeledes mange fængsler, der inden for de sidste par år har fået renoveret deres besøgsfaciliteter.
Her er det ikke altid fysisk muligt at lave flere forskellige faciliteter for de indsatte og de besøgende.
Der er et punkt, som vi er meget enige i, og det er punktet omkring den påvirkning, det er for et barn, at en forælder skal i fængsel.
Vi er enige i, at der skal være større fokus på børn af indsatte, og vi ved jo desværre, at det drejer sig om en stor gruppe.
Det er et helt oplagt emne at inddrage i den forbindelse, når vi taler tidlig indsats for børn og unge, for her er der jo tale om en helt ny situation for den unge, og der kan være tale om børn, som måske ikke tidligere har været i forbindelse med det offentlige system.
Det hænder jo også, at velfungerende familier laver økonomisk kriminalitet, og så kommer barnet jo i den her situation med ellers velfungerende forældre i forhold til barnet.
Men det mener jeg man skal kigge på i en anden forbindelse, nemlig det sociale arbejde.
Desværre er det her jo også et område, som på mange områder er omgivet af skam og benægtelse, så nogle gange kan det være svært for de sociale myndigheder at komme helt igennem.
Vi må sige, at der er en del positive tanker i forslaget, som omhandler forhold for børn af indsatte, og som Dansk Folkeparti selvfølgelig er positive over for, men som forslaget ligger her, kan vi ikke støtte det.