Morten Østergaard (RV), 2015-03-17:
Tak for det.
Tak til hr. Brian Mikkelsen for at give anledning til, at vi igen kan drøfte skattepolitik.
Det gjorde vi jo i min tid som skatteminister, og da hr. Brian Mikkelsen var skatteordfører – det er han vist fortsat – men nu får vi så anledning til det her på det kommunale område.
Det er, i hvert fald delvis,
en genfremsættelse af et beslutningsforslag fra Det Konservative Folkeparti om den kommunale grundskyld, hvor man som foreslået tidligere vil pålægge os i regeringen at fremsætte et lovforslag, som fastfryser grundskylden i kroner og øre på det nominelle niveau i 2018.
Og kun hvis kommunerne beslutter at ændre grundskyldspromillen, vil grundskylden ændre sig.
Endvidere foreslår Det Konservative Folkeparti som noget nyt, at ansvaret for at opkræve grundskyld flyttes fra kommunerne til staten.
Jeg kan lige så godt slå fast med det samme, og det kommer næppe som en overraskelse for forslagsstillerne, at den første del af beslutningsforslaget om, at grundskylden skal fastfryses på det nominelle niveau i 2014, efter min opfattelse er helt uansvarligt.
Vi har over de seneste år set stigende boligpriser, og vi har for tiden historisk lave renter.
Hvis man så oven i letter skatten på ejendomme, kan det få store konsekvenser for boligmarkedet og for dansk økonomi.
Det virker ganske enkelt ikke, som om Det Konservative Folkeparti overhovedet har overvejet den problemstilling, endsige lært af fortiden.
Jeg skal anerkende, at Det Konservative Folkeparti åbent har lagt frem, at forslaget alene for ejerboligernes vedkommende vil medføre et provenutab på 4,5 mia. kr. i 2020.
Det kan man selvfølgelig mene, men efter min opfattelse er det ikke ansvarligt.
Det Konservative Folkeparti foreslår, at forslaget skal finansieres af en tilsvarende lavere stigning i det offentlige forbrug.
Det er jo også noget, man kan mene.
Det har tilsyneladende alligevel ikke, har jeg registreret, skortet på forslag, der øger det offentlige forbrug.
Senest tror jeg det var politifolk, man ville ansætte flere af.
Men det er i hvert fald ikke en vej, som regeringen kan støtte i en tid, hvor vi har demografisk modvind: Store årgange af ældre forlader arbejdsmarkedet og afløses af mindre generationer af unge, der træder ind på arbejdsmarkedet, og i de kommende år har vi også brug for og plads til en, omend beskeden, holdbar vækst i det offentlige forbrug, så vi kan forbedre velfærden og skabe grundlag for og investering i vækst og udvikling.
Lad mig så i øvrigt minde om, at det var den tidligere regering, der tilbage i 2003 indførte den såkaldte stigningsbegrænsningsregel, som Det Konservative Folkeparti nu åbenbart ikke længere holder af.
Reglen betyder som bekendt, at grundskylden maksimalt kan stige med 7 pct. om året.
Mange har haft glæde af reglen under højkonjunkturen, hvor der opstod stigninger på en del ejendomme, særlig i hovedstadsområdet, og som konsekvens af reglerne er grundskylden så steget gradvis.
Det var det, man syntes var fair i den daværende regering på det tidspunkt, og det synes vi sådan set fortsat er fair.
Hvis man følger Det Konservative Folkepartis forslag, vil man komme i den bizarre situation, at nogle grundejere vil få permanentgjort den reduktion i grundskylden, som de har opnået på nuværende tidspunkt, som følge af grundskatteloftet.
Grundejere, der betaler skat af den faktiske grundværdi, vil ikke få rabat.
Den gruppe vil ligefrem med forslaget kunne opleve, at grundskylden fastfryses, selv om grundværdierne eventuelt falder.
Det er altså ikke en gennemtænkt model, med al respekt, som Det Konservative Folkeparti her foreslår, for i dag kan der på grund af stigningsbegrænsningen være en vis tidsforskydning.
Men på lang sigt må det være de faktiske grundværdier, der skal beskattes, hverken mere eller mindre, og så må man jo diskutere niveauet.
De fordelingsmæssige konsekvenser af forslaget er meget skæve.
Boligejere, der hidtil ikke har betalt grundskyld af den fulde grundværdi, vil få låst deres grundskyld fast til under ejendommens egentlige værdi.
De boligejere vil typisk have høje indtægter og være bosat i bestemte dele af landet, først og fremmest omkring hovedstaden.
Mange vil oven i købet have fået en stor skattefri kapitalgevinst på deres ejerbolig.
Så vil jeg til gengæld i det positive hjørne rose Det Konservative Folkeparti for denne gang klart at tilkendegive, at det fortsat er kommunalbestyrelsen, der skal fastsætte grundskyldspromillen.
Så langt, så godt.
I og med at grundskylden er en kommunal skat, må det være kommunalbestyrelsen, der skal stå til ansvar over for vælgerne for den grundskyldspromille, som de fastsætter.
Efter en periode med forholdsvis få ændringer i de kommunale grundskyldspromiller er der med de vedtagne budgetter for 2014 og 2015 faktisk sket et lille fald i den gennemsnitlige grundskyldspromille, særlig i hovedstadsområdet.
Tendensen viser, at kommunerne aktivt forholder sig til grundskylden som en kommunal skat.
Ændringer i den kan alene ske ved lokal beslutning, og landets kommunalpolitikere må spørge sig selv, om de vil prioritere en sænkning af grundskyldspromillen på bekostning af velfærdsydelser til børn, unge og ældre eller ved at forhøje personskatterne.
Det er jo det, der er politik, når det er bedst.
Så stopper rosen altså også, for Det Konservative Folkeparti foreslår nu som noget nyt den her gang, at ansvaret for at opkræve grundskylden skal overdrages fra kommunen til staten.
Jeg forstår det på forslaget sådan, at det bl.a. skyldes, at grundskylden er indregnet i regeringens 2020-plan, at staten har besluttet, at grundejernes grundskyld kan stige med op til 7 pct. om året, og at det er staten, der har bestemt, at promillen minimum skal være 16.
Det er en argumentation, jeg har meget vanskeligt ved at følge.
For det første omfatter regeringens 2020-plan de økonomiske udfordringer for hele den danske økonomi, altså også kommunernes økonomi.
Derfor er den kommunale grundskyld selvfølgelig en del af planen, men det betyder ikke på nogen måde, at grundskylden er blevet en statslig skat, eller at det er nogen naturlig følge, at staten skulle opkræve den.
For det andet er det jo rigtigt, at det er Folketinget, der har besluttet de overordnede rammer for opkrævning af grundskylden, men det fører ikke naturligt til, at det så er staten, der skal opkræve den.
Det er ifølge beslutningsforslaget fortsat kommunerne, der skal fastsætte grundskyldspromillen, og grundskylden er og forbliver derfor også på trods af forslaget her en kommunal skat, der skal finansiere en del af de kommunale udgifter.
Derfor er det vigtigt, at den sammenhæng er synlig for borgerne, så de kan vurdere den kommunale service i forhold til den opkrævede skat, og det sker bedst, ved at det fortsat er kommunerne, der opkræver grundskylden.
I øvrigt vil Det Konservative Folkepartis forslag være besværligt og bureaukratisk.
Det er generelt kommunalbestyrelsen, der træffer afgørelser inden for de fastsatte rammer i den kommunale ejendomsskattelov, f.eks. om der skal bevilges helt eller delvis fritagelse for betaling af grundskyld for visse ejendomstyper.
Kommunerne ville med Det Konservative Folkepartis forslag skulle indberette alle afgørelser, som de træffer efter ejendomsskatteloven, til staten, som så skal opkræve den endelige grundskyld.
Det er ikke en løsning, der vil fremme effektiviteten i den offentlige sektor.
Det vil tværtimod bidrage til at skabe uklarhed både mellem stat og kommuner og ikke mindst i forhold til borgerne, som vil få svært ved at gennemskue, hvilken myndighed der administrerer reglerne om grundskyld.
Jeg ser derfor ingen grund til at ændre på ansvarsfordelingen mellem stat og kommuner i forhold til opkrævning af grundskylden og kan således hverken støtte den første eller den anden del af beslutningsforslaget.
Det kommer ikke som en overraskelse – vi har jo drøftet det en del undervejs – at der er bred tilslutning til det.
Men jeg vil også gerne takke for en god debat, både den, der handlede om lovforslaget, og den, der nåede lidt videre ud.
Lovforslaget er jo et udtryk for, at en bred aftalekreds står bag ønsket om at understøtte erhvervsudviklingen i øsamfundene gennem en permanent nedsættelse af færgetakster for godstransport.
Jeg tror, at det her forslag er velegnet til at give et bidrag til erhvervslivet på vores øer til at sørge for, at man fortsat kan producere på øerne og for en lav takst få varerne til fastlandet.
Den nye ordning vil betyde lavere omkostninger for erhvervslivet på øerne og dermed fremme vækst og levende helårssamfund på øerne.
Jeg håber, at vi kan få en hurtig udvalgsbehandling af hensyn til den videre udmøntning af initiativet i kommunerne og vil derfor også bare lige her og nu sige, at når vi lægger op til, at en bemyndigelse siger, at der »kan« fastsættes regler, så er det jo, fordi vi forestiller os, at det er et indfasningsspørgsmål.
Det er derfor, vi har formuleret bestemmelsen, som vi har, som det også fremgår af høringsnotatet.
Så jeg håber på forståelse for det.
Det er bestemt ikke, fordi vi ikke agter at følge op på, at pengene bliver anvendt rigtigt.
Det er bare et spørgsmål om, at når vi så har gjort det i nogen tid og er trygge ved det, behøver vi måske ikke fortsætte bureaukratiet for tid og evighed.
At jeg allerede her har svaret på det, håber jeg kan føre til en hurtig udvalgsbehandling, hvis man kunne besinde sig på det.
Så vil jeg slutte af med at gøre Flemming Damgaard Larsens ord til mine: Bare fordi man ikke er landfast, skal man ikke sejle sin egen sø.