runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Prehn (S), 2016-05-04:
Jeg anerkender til fulde, at det her er kompliceret.
Det er bare så – undskyld udtrykket – pokkers ærgerligt, at man er kommet i den her situation, hvor havnene sådan set straffes for at varetage en miljøopgave.
Og jeg tænker, at langt, langt de fleste, både private og virksomheder, sådan set har det afslappet med, at de betaler en form for afgift, når de kommer af med noget affald.
Det er bare lige præcis den her konkrete situation, hvor der bliver taget noget op af havet for at rense op, og så bliver man straffet, som er det, man synes er uhensigtsmæssigt.
Ud over saneringsudvalget vil ministeren da indkalde f.eks. Danske Havne til en drøftelse, hvor man kan prøve at finde ud af, om vi kan håndtere det her i fællesskab på en eller anden måde?
Karsten Lauritzen (V), 2016-05-04:
Jeg kan ikke se nogen ligetil løsning på problemet, og det er derfor, jeg synes saneringsudvalget skal kigge på det.
Så kan det være, der er nogle klogere hoveder end i hvert fald mig, der kan komme med den gode løsning.
Altså, problemet er, at når man begynder at undtage nogen fra en afgift, ser vi på skatteområdet, at folk søger hen til det område, der er afgiftsfritaget.
Og jeg forudser, at hvis man nu fritog havnene – det kan man politisk vælge at gøre – så kan der pludselig komme en stor mængde affald ved havnene.
Noget er fisket op af havet, men noget er måske også kommet i havet på en eller anden måde, og det er uhensigtsmæssigt.
Der er også den mulighed, at man politisk kan beslutte – ikke i regi af Skatteministeriet, men inden for andre områder – at se på, om man kan understøtte havnenes samfundsansvar ved at kompensere dem i et eller andet omfang.
Men det ligger uden for mit ressort.
Rasmus Prehn (S), 2016-05-04:
Mange tak til skatteministeren for at redegøre for, hvordan problemet kan hænge sammen, og hvorfor det kan være komplekst at løse.
Jeg vil også gerne kvittere for, at skatteministeren anerkender, at det virker uhensigtsmæssigt, og er interesseret i at være med til at finde en eller anden form for løsning.
For det er jo klart, at når man er en havn, der prøver at drive en effektiv og konkurrencedygtig forretning, så er det jo ærgerligt, at man kommer i en sådan situation.
Altså, når der er nogle engagerede fiskere, der gerne vil rydde op i det hav, de selv skal fiske i, så skal havnen sådan set hen og betale for det.
Det virker helt urimeligt.
Og der glæder det mig, at skatteministeren siger, at det vil være med i det saneringsarbejde, der forestår, hvor man bl.a. skal kigge på den her afgift.
Men her er det jo nogle andre menneskers affald, som der lige pludselig skal betales afgift for.
Og jeg ved ikke, om man på nogen som helst måde kunne forestille sig, at man kunne lave en eller anden form for en registrering af de fiskere, der afleverer det her affald, og at der er en mængdeopgørelse, og at man så slipper for afgiften på det her område.
Jeg ved, det er meget kompliceret, og jeg vil nødig ud i det incitament, at folk så skulle smide affaldet i vandet.
Det lyder også meget voldsomt, synes jeg.
Men kunne man ikke lave en eller anden form for registrering af det, så man kan sikre, at lige præcis den mængde affald, som der er fisket op fra havet, ikke pålægges nogen afgift?
For ellers er der jo også her et eller andet dårligt incitament, hvor man måske anspores til ikke at samle det op.
Karsten Lauritzen (V), 2016-05-04:
Tak for spørgsmålet.
Først og fremmest tak til fiskerne, som hjælper med at fjerne affald fra havnene rundtomkring i Danmark.
Affaldsafgiften tilskynder til, at så stor en del af affaldet som muligt genanvendes i stedet for at blive deponeret.
Derfor er genanvendelse afgiftsfrit, mens der betales afgift ved deponering og forbrænding af affald.
Det er sådan baggrunden for affaldsafgiften, og når det er sagt, er jeg jo enige med spørgeren og i øvrigt også indslaget i TV 2/Nord i, at det er mærkeligt, at havnene skal betale afgift, når de afleverer opfisket affald til et deponeringsanlæg.
Det er jo ikke dem, der har smidt affaldet i havet.
Derfor er det svært at behandle opfisket affald anderledes end andet affald.
Hvis vi gør det, kommer vi i den situation, at nogle får et incitament til at smide affald i havet, som de jo helst ikke skal gøre, i stedet for at aflevere det til deponi og betale afgiften.
Så jeg anerkender til fulde problemet.
Det er bare svært for mig at se nogen ligetil løsning på det.
Jeg forstår godt, at havnene gerne vil slippe for at betale afgiften, men det bliver svært at kontrollere, hvor affaldet kommer fra.
Det er det, der er vanskeligt.
Det, jeg kan sige til spørgeren, er, at jeg har nedsat et saneringsudvalg, der skal se nærmere på forskellige punktafgifter, bl.a. affaldsafgiften, og den her problemstilling, som jeg synes er fair, vil jeg lade indgå i det udvalgsarbejde.
Så jeg tør næsten ikke sige det, men man kan håbe på, at der kommer en god løsning, ikke i morgen, men når udvalget er færdig med at kigge på den her problemstilling.
Jeg anerkender den, men der er bare ikke nogen løsning, der ligger sådan lige for.
Yildiz Akdogan (S), 2016-05-04:
Hvordan vil ministeren sikre, at der ikke igen sker drab på medarbejdere på socialpsykiatriske bosteder, når kommunerne ikke har mulighed for at flytte farlige beboere mod deres vilje og ikke har indflydelse på, om de skal indlægges på psykiatrisk afdeling eller anbringes i retspsykiatrien?
Tak, formand.
Spørgsmålet lyder: Hvordan vil ministeren sikre, at der ikke igen sker drab på medarbejdere på socialpsykiatriske bosteder, når kommunerne ikke har mulighed for at flytte farlige beboere mod deres vilje og ikke har indflydelse på, om de skal indlægges på psykiatrisk afdeling eller anbringes i retspsykiatrien?
Karsten Hønge (SF), 2016-05-04:
Det var jo også det svar, jeg sådan set kunne forestille mig ville komme, nemlig at ministeren måske ikke havde kendskab til det.
Men det har ministeren nu, også ved det, jeg har fremsendt, hvor man jo sort på hvidt kan læse om en redder, der står frem og afleverer sine lønsedler.
Så i hvert fald fra nu af og også efter vores snak her kan man ikke sige andet, end at ministeren er fuldt oplyst om de faktiske forhold i ambulancedriften i Syddanmark og hermed må have ansvaret for situationen, hvis det går helt galt med nedslidte reddere.
Julie Skovsby (S), 2016-05-04:
Tak for det.
Jeg kan godt forstå, at visse personer – siden det her drab skete – har følt, at vores to ministre på området har skubbet mødet med de faglige organisationer foran sig.
Altså, vi er nødt til at have noget mere konkret, i forhold til om man har tænkt sig, at det skal munde ud i lovgivning.
Er det helt konkrete forslag, som vil gøre en forskel?
Karen Ellemann (V), 2016-05-04:
Noget af den handling, der har været efterspurgt, er jo lige præcis at få nogle nationale retningslinjer for, hvordan man forebygger vold på landets botilbud.
Og det arbejde med at lave de retningslinjer er igangsat; arbejdsmarkedets parter, som var til stede i går, organisationernes repræsentanter har modtaget invitationer til det arbejde, så de medvirker til at finde ud af, hvordan de her retningslinjer skal se ud, så det lige præcis bliver nogle brugbare værktøjer.
Så er det også vigtigt at få sagt her, at det primære ansvar for at sikre trygge rammer stadig væk ligger ude lokalt i ledelsen på botilbudene – ingen tvivl om det.
Julie Skovsby (S), 2016-05-04:
Jamen nu kom vi lidt nærmere et svar.
Jeg hørte ministeren sige: Nej, man har ikke de nødvendige redskaber.
Så lad os starte der.
Hvad vil ministeren gøre?
Hvad er det, ministeren forestiller sig der skal iværksættes?
For jeg kan godt have sympati for, at der skal være flere møder, men man må måske også have lidt forståelse for, at der er mennesker, som er optaget af, at der kommer handling.
Siden det her forfærdelige drab skete den 25. marts, har man skubbet mødet foran sig, og nu har mødet været afholdt, og så hører vi ikke om, at der nu kommer handling.
Karen Ellemann (V), 2016-05-04:
Tak for spørgsmålet.
Jeg er overrasket over, at spørgeren ikke synes, at jeg egentlig svarede i første omgang.
Er det min vurdering, at man i kommunerne har de nødvendige redskaber?
Nej, og det er sådan set også baggrunden for, at vi jo netop har igangsat arbejdet med at få lavet nationale retningslinjer, som har det formål, at de skal nedbringe volden på botilbud.
Det er et arbejde, der allerede er sat i gang.
Et af trinene i arbejdet har været hele den analyse af voldsepisoderne, som netop blev offentliggjort i går.
Som en del af arbejdet fandt det her møde sted i går med de faglige organisationer, som har kunnet fortælle, hvad de ser som løsningsforslag, og i øvrigt også har peget på en lang række af spørgsmål, som deres løsningsforslag afstedkommer.
Derudover skal vi også have et møde med KL og regionerne, da det er der, opgaverne ligger og udføres i det daglige.
Så jeg synes i høj grad, at der er en meget, meget vigtig og nødvendig proces i gang, som jo skal munde ud i, at vi får belyst nogle af de forslag, som er på bordet nu, bl.a. om den her såkaldte mellemstation.
Julie Skovsby (S), 2016-05-04:
Tak for det.
Tak for svaret.
Nu så jeg godt, at ministeren lige talte, idet jeg læste spørgsmålet op, men spørgsmålet er jo heldigvis sendt over skriftligt inden.
Jeg får lyst til at gentage spørgsmålet, for jeg synes faktisk ikke, at ministeren svarede.
Jeg spurgte ind til ministerens vurdering af, om kommunerne har de nødvendige redskaber til at håndtere beboere med psykisk sygdom, der er farlige for dem selv, andre beboere og personalet på deres bosteder.
Jeg spurgte ikke ind til, hvad der er kommunernes og regionernes ansvar – det ved vi jo sådan set godt – men jeg spurgte ind til, om ministeren mener og vurderer, at der er de nødvendige redskaber og altså også økonomi i kommunerne til at kunne håndtere de spørgsmål og tage vare om det.
Efter det her møde, der blev holdt i går, fortalte formanden for socialrådgiverne, at hun oplevede to ministre, der ikke havde en plan.
Derfor er det så helt nødvendigt at stille dette spørgsmål: Hvornår har ministeren tænkt sig, at en handlingsplan skal være klar for at forebygge flere drab på bosteder, og hvornår er det, at der sker handling på det her område?
Nu har ministeren haft et møde med organisationerne, og hvad er det så, der kommer til at ske?
Karen Ellemann (V), 2016-05-04:
Tak for spørgsmålet, og tak for, at vi også bliver i samme emne, for der er uden tvivl grund til at tale længe om det her.
For der er på botilbuddene rundtomkring i landet rigtig mange dygtige, kompetente og engagerede medarbejdere, og det er medarbejdere, som vil det bedste for nogle af de mest udsatte borgere i vores samfund.
I den forbindelse har vi altså et fælles samfundsansvar for, at de mennesker har de rette rammer for, at de trygt kan udføre deres arbejde.
Det er altså i første omgang kommunerne og regionerne, der har ansvaret for at sikre, at der er en fornuftig sammenhæng mellem antal medarbejdere og de borgere, som medarbejderne arbejder med og for.
Og det skal løbende vurderes, om de rette kompetencer og rammer er til stede, for at man kan håndtere den opgave, som jo også omfatter, at mange af borgerne er udadreagerende i perioder.
For at støtte op om det arbejde er vi, som jeg også nævnte under det tidligere spørgsmål, netop i gang med at udarbejde nationale retningslinjer til voldsforebyggelse.
Det er nogle retningslinjer, som netop skal pege på, hvordan man på det enkelte botilbud arbejder målrettet med at forebygge vold.
Det gælder bl.a. anbefalinger til sikkert arbejdsmiljø, gode pædagogiske metoder til konfliktnedtrapning og vejledning i at anvende eksisterende regler, f.eks. i samarbejdet mellem de forskellige myndigheder.
Som jeg også har nævnt tidligere, understreger den seneste sag med al tydelighed, at der også er brug for yderligere handling, og det gælder bl.a. i forhold til at se på, om der er behov for endnu flere konkrete redskaber på tilbuddene til at kunne håndtere lige præcis den type borgere.
Vi kommer tilbage til det.
Der er sådan set indhold på de her møder.
Møder er til for at få svar på spørgsmål, og jeg skal love for, at både sundheds- og ældreministeren og jeg var meget, meget aktive, både aktivt lyttende, men også meget aktivt spørgende til lige præcis nogle af de forslag, som de mennesker, der ved allermest om det, netop medarbejderne ude på landets bosteder, kunne komme med.
De gik også derfra med spørgsmål, der skal besvares, og har selv masser af ubesvarede spørgsmål.
Det er ikke simpelt bare at sige, at nu laver vi en mellemstation, og så er alting løst.
Det, det handler om her, er, at de psykisk sårbare mennesker skal have de rette tilbud, den rette beskyttelse.
Det skal både medarbejderne og de øvrige beboere selvfølgelig også.
Derfor skal man kende deres situation, og derfor skal udskrivningsplanerne være i orden, og derfor skal medarbejderne på det pågældende sted vide, hvad deres historik er, så de også kan agere både ansvarligt og rettidigt.
Yildiz Akdogan (S), 2016-05-04:
Det er sådan, at ministeren nu skyder lidt på Lindegården og dem, der arbejder der, og det er regionerne, og det er kommunen.
Jeg synes også, at det er relevant at sige: Hvor skal man prøve at kigge i forhold til et ansvar for, at der netop skal ske en eller anden form for løsning af den kløft, der er mellem behandlingspsykiatrien og socialpsykiatrien.
Så er det sådan, at jeg bare synes, at det er lidt interessant, når der har været så mange drab og volden er stigende på stederne, og sådan en organisation som SIND råber om, at nu skal der gøres noget, at det eneste, jeg hører ministeren sige, er, at hun har holdt nogle møder, og så vil hun holde nogle flere møder, og så må man se, hvad der sker.
Har ministeren overhovedet en tidsramme for, hvornår der kan ske nogle konkrete tiltag på området?
Karen Ellemann (V), 2016-05-04:
Nu var det ikke den tidligere regering, der afsatte 2,2 mia. kr. til en psykiatrihandlingsplan.
Det var netop satspuljepartierne bredt set, og det var inden for satspuljen, som jo i øvrigt er bredt politisk forankret.
Så det der med kun lige at sige, at det var os, der løste det sidste gang, køber jeg ikke.
Jeg er helt enig i, at det her er en opgave, der skal løses.
Der er kommet et forslag nu fra regionen, Københavns Kommune har også foreslået det her.
Lige nu og her er det Københavns Kommune, der er arbejdsgiver for de mange medarbejdere, der er på Lindegården.
Lindegården ligger i Roskilde, og det vil sige, at det er en del af Region Sjælland.
Her er der ret tydeligt nogle, der har et ansvar for en daglig drift af en institution, af et botilbud med meget, meget sårbare mennesker, en region, som også har psykiatrien i forhold til behandlingspsykiatrien, og det nytter ikke noget at tro, at det her bare løses ved, at to ministre siger, at nu laver vi en ny institutionstype.
Det er vigtigt at have præcis den dialog, vi har både med de faglige organisationer og også med kommuner og regioner, som er arbejdsgiverne i den her sammenhæng.
Yildiz Akdogan (S), 2016-05-04:
Tak for svaret.
Ministeren behøver ikke være polemisk, for det er et relevant område, og vi vil jo alle sammen gerne løfte.
Jeg kan så understrege og sige, at den tidligere regering om nogen har prioriteret hele psykiatrien med 2,2 mia. kr., så der var da en del fokus på området om at løfte og vise et ønske om at prioritere psykiatrien.
Nu har ministeren selv udtalt til Politiken den 14. april, at det var et interessant forslag om en form for mellemstation eller en form for nyt tilbud, som bl.a. socialborgmesteren, Jesper Christensen, fra Københavns Kommune også kom med.
Der er det jo så, jeg spørger: Hvornår har ministeren tænkt sig at rykke på det her interessante forslag?
For hvis ministeren finder forslaget interessant, antager jeg også, at det er, fordi ministeren har tænkt sig at komme med nogle handlingsplaner om, hvad der kan gøres, så vi undgår, at borgerne bliver klemt mellem regionerne og kommunerne.
Karen Ellemann (V), 2016-05-04:
Man skal nogle gange passe på med at falde for fristelsen for at blive lidt sådan polemisk, og alligevel falder jeg for den her og siger: Helt ærligt, hvis det var så let at lave den her lette løsning med en eller anden mellemstation, hvordan i alverden kan det så være, at den tidligere regering ikke har gjort det?
Spørgeren er jo selv inde på, at vi har set fem forfærdelige tilfælde, som har haft døden til følge, inden for de sidste 4 år.
Men der har jo netop også været en stigning i antallet af voldsepisoder.
Derfor er den her opgave alvorlig.
Det er en opgave, der skal løses.
Og det er ikke en opgave, en socialminister løser ved at knipse med fingrene og sige: Så, nu laver vi lige en mellemstation, og så er alting godt.
Den har jeg læst grundigt.
De sidste mange sider stiller masser af spørgsmål, for der er masser af spørgsmål til lige præcis det, som er meget, meget essentielt: Hvilke beføjelser skal personalet have sådan et sted?
Skal der f.eks. kunne bruges tvang?
Yildiz Akdogan (S), 2016-05-04:
Tak til ministeren for svaret.
Det er jo sådan, at der på 4 år er sket 5 drab på ansatte på bosteder.
Det er 5 menneskeliv for meget.
Nu har flere faglige organisationer været på besøg hos ministeren og ikke mindst sundhedsministeren.
Dansk Socialrådgiverforening, Dansk Sygeplejeråd, Socialpædagogerne og FOA er som sagt kommet med sådan en meget fin, fornuftig handlingsplan om, hvad der kunne gøres af andre forskellige tiltag.
Et af ønskerne har været en mellemstation mellem behandlingspsykiatrien og bostederne.
Det er et tilbud, der måske kunne afværge flere drab på sigt.
Det er sådan, at ministeren havde det her møde, og så siger ministeren, at ministeren ser frem til endnu et møde med KL og regionerne, og det undrer mig lidt.
Altså, der er gået knap en måned, siden en person mistede livet på et bosted.
Der har været en fordobling af volden mod de ansatte på bostederne.
Der er et kæmpestort nødråb fra de forskellige organisationer – SIND og andre – som siger, at der skal gøres et tiltag, for ganske almindelige psykisk sårbare personer bliver klemt mellem to forskellige systemer.
Så jeg tænker: Har ministeren egentlig ikke en mere konkret plan end bare endnu et møde?
Er det det, der er svaret?
For hvad skal egentlig til – måske endnu et drab – før ministeren så reagerer på det?
Karen Ellemann (V), 2016-05-04:
Lad mig starte med at sige det klart: Medarbejdere skal altså ikke sætte livet på spil eller opleve vold og trusler, når de går på arbejde på et botilbud.
Det er ganske enkelt ikke acceptable forhold.
Det er rigtigt, at det ikke er botilbuddenes personale, men derimod lægerne i psykiatrien, som har det overordnede ansvar for indlæggelser.
Jeg mener, at de i endnu højere grad og i samarbejde med personalet på botilbuddene skal have fokus på løbende at foretage vurderinger.
Altså, borgere, hvis tilstand mærkbart forværres, sådan at man må konkludere, at de simpelt hen er til fare både for medarbejdere, for sig selv og selvfølgelig også for de øvrige beboere på botilbuddene, skal kunne få plads på en psykiatrisk afdeling. Når det så er sagt, er vi også nødt til at se på, om de medarbejdere, der er på botilbuddene, har de rette redskaber, om de har de rette beføjelser til at kunne agere i forskellige situationer.
Det er i den henseende et fælles ansvar at skabe trygge bosteder, og det var også baggrunden for, at sundheds- og ældreministeren og jeg i går netop havde det her møde med de faglige organisationer, og det er faktisk baggrunden for, at vi også har sendt en invitation til både KL og Danske Regioner, for vi er nødt til i fællesskab med de parter, der har arbejdsgiveransvaret og har den daglige opgave på landets bosteder, at tale os frem til, hvad de rette løsninger er på den her meget alvorlige problemstilling.
Julie Skovsby (S), 2016-05-04:
Er det ministerens vurdering, at kommunerne har de nødvendige redskaber til at håndtere beboere med psykisk sygdom, der er farlige for sig selv, andre beboere og personalet på deres bosteder?
Kasper Roug (S), 2016-05-04:
Tak for det.
Hvad mener ministeren om Astma-Allergi Danmarks mening om, at der er en stigende efterspørgsel på allergiudredning, og at antallet af allergilæger ikke matcher efterspørgslen, set i lyset af at allergi og overfølsomhedssygdomme er hverdag for mere end 1 million danskere?
Hvad mener ministeren om Astma-Allergi Danmarks mening om, at der er en stigende efterspørgsel på allergiudredning, og at antallet af allergilæger ikke matcher efterspørgslen, set i lyset af at allergi og overfølsomhedssygdomme er hverdag for mere end 1 million danskere?
Sophie Løhde (V), 2016-05-04:
Jeg forlanger som ansvarlig minister, at der er et ambulanceberedskab i Region Syddanmark, som borgerne kan være trygge ved.
Det ansvar forventer jeg at dem, vi har givet opgaven, nemlig regionerne og i det her tilfælde Region Syddanmark, der konkret spørges, lever op til.
Jeg har som sagt spurgt i to omgange til en status i Region Syddanmark.
Måtte der ske væsentlige ændringer i forhold hertil, forventer jeg også, at Region Syddanmark orienterer mig.
Men jeg synes, at man skal vælge at sige, at enten respekterer man den opgavedeling, vi har i Danmark, eller også gør man ikke.
Det, jeg er optaget af som minister, er, at borgerne kan være trygge ved det ambulanceberedskab, vi har i de enkelte regioner i Danmark.
Det glæder mig, at spørgeren også er optaget af det.
Det skal vi naturligvis sikre og dermed også sikre, at borgerne i Region Syddanmark kan være trygge ved det.
Karsten Hønge (SF), 2016-05-04:
Fra i dag er der ingen som helst undskyldninger for ministeren, hvis der sker en ulykke i Region Syddanmark, hvor redderne har været for stressede, for udslidte, eller man ikke har været i stand til at stille med en bemanding.
Ministeren er fuldt oplyst.
Alt, hvad man indtil nu har kunnet tage sig sammen til, er at bede om et par statusrapporter.
Men jeg kan jo fortælle ministeren, der har lagt det frem, at der foregår systematisk snyd med vagtplanerne, så redderne arbejder over.
Derfor er det jo nødvendigt her, at ministeren ikke bare igen beder om en statusrapport eller læner sig tilbage og håber på det bedste og på, at regionen nok skal orientere.
Nej, der er brug for, at vi har en ansvarlig minister, der på vegne af borgerne i Syddanmark slår i bordet over for regionsrådet og siger: Jeg forlanger, at det ambulanceselskab selvfølgelig håndterer vagtplanerne på en betryggende måde for borgerne, hvad de tydeligvis ikke gør i dag.
Sophie Løhde (V), 2016-05-04:
Rykke videre?
Jeg har bedt om to statusser i to omgange.
Hvis der måtte ske væsentlige ændringer i forhold til de to omgange statusser, jeg har modtaget fra Region Syddanmark, har jeg en forventning om, at Region Syddanmark orienterer mig om det som minister.
Karsten Hønge (SF), 2016-05-04:
Ministeren skøjter jo rundt i argumentationen.
Der er ikke det mindste holdepunkt under andet end glatis.
Ministeren siger, at det er regionernes ansvar, og på en og samme tid nærmest anklager hun SF for at ville noget helt andet end det, vi overhovedet vil i det her, nemlig at vi pludselig skulle have et ønske om at fratage regionerne ambulancedriften.
Nej, det er ikke det, det handler om.
Det handler om, at SF gerne vil sikre borgerne tryghed, så de har en ordentlig ambulancedrift, drevet af regionerne.
Men når ministeren på en og samme tid siger, at det alene er regionernes ansvar, og at man alligevel godt vil bede om nogle redegørelser en gang imellem, er situationen åbenlys uholdbar.
Så kunne man få ministeren til at rykke lidt videre end til bare at komme med nogle redegørelser?