runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jan E. Jørgensen (V), 2016-03-01:
Jeg er da glad for, at man føler sig hensat til en retssag, for det er jo noget af det, jeg har beskæftiget mig med, og så kunne man bare nøjes med at tage bekræftende til genmæle og trække beslutningsforslaget, men det forventer jeg så ikke at man gør.
Og det handler ikke bare om små ord og hår i suppen.
Det handler ganske enkelt om, at vi ikke opnår en reel ændring af tingenes tilstand ved at vedtage beslutningsforslaget, for muligheden for, at kommunerne kan nøjes med en tro og love-erklæring, foreligger allerede, og jeg tror simpelt hen ikke på, at der er kommuner, som sætter et stort udredningsarbejde i gang i de sager, hvor man siger, at det er åbenlyst, at borgeren fortsat skal have en handicapbil.
Hvorfor i alverden skulle kommunen så ikke nøjes med en tro og love-erklæring i de sager, hvor det er åbenlyst?
Det ville kommunen da gøre.
Så man skal ikke tro, at det her vil ændre noget, for det vil det altså ikke.
Så derfor er jeg med på intentionen, og jeg kan godt følge den, men vi opnår altså ikke noget ved det her beslutningsforslag, for det vil stadig væk være sådan, at man jo ikke bare pr. automatik hvert sjette år får en ny handicapbil.
Man får den kun, hvis man fortsat har behov for det.
Karina Adsbøl (DF), 2016-03-01:
Jeg fik lige pludselig en følelse af, at jeg ikke sad i Folketingssalen, men at jeg sad i en retssal, for det var ret mange ord, der kom ud af ordførerens mund i forhold til at tolke beslutningsforslaget.
Men hvis der er små hår i suppen, som ordføreren finder frem, så er det jo sådan, at vi altid kan finde en god løsning, hvis der er flertal for det herinde.
Og hvis det handler om, at der er nogle små ord, der lige skal tilrettes, for at ordføreren så også kan stemme for beslutningsforslaget, som gælder genbevilling af handicapbiler, så er Dansk Folkeparti da også villig til det. Mit spørgsmål til ordføreren er: Mener ordføreren, at en tro og love-erklæring er en forenklet sagsbehandlingsprocedure?
Karen J. Klint (S), 2016-03-01:
Jamen praksis for vikariering for en sygemeldt medarbejder tror jeg ikke ændres ved, om der er en »skal«- eller en »kan«-bestemmelse i serviceloven.
Så jeg tror mere, vi skal i gang med et oplysningsarbejde over for vores gode partifæller hver især ude i kommunerne, så de netop får øjnene op for, at der altså er en let vej, og at man ikke behøver at gå den tunge vej, men netop kan kræve en tro og love-erklæring og måske også derved aflaste sagsbehandlerne lidt i forhold til den arbejdsbyrde, der er.
For det kunne være, at antallet af sygedage faldt, hvis det blev lidt nemmere at være sagsbehandler i kommunerne.
Karina Adsbøl (DF), 2016-03-01:
Jamen det , der er lidt interessant, er jo at høre, hvad Socialdemokraterne vil gøre for at lette den her sagsbehandlingsbyrde, i forhold til at det i flere kommuner faktisk tager over et år at få en genbevilling eller at få bevilget en handicapbil.
Og det kan det gøre af flere grunde, f.eks. fordi den medarbejder, der sidder på området, er sygemeldt.
Det er en af de begrundelser, der er kommet i et svar til Folketingets Socialudvalg.
Og det er jo derfor, at Dansk Folkeparti ønsker at gøre det her lettere, hurtigere og enklere for borgeren.
Så hvad er Socialdemokraternes løsning på det?
Karen J. Klint (S), 2016-03-01:
Det kommer selvfølgelig an på, hvad det konkret handler om.
Lige i forhold til om det er en tro og love-erklæring eller den måde, man tilrettelægger sin administration på, synes jeg ikke, at vi som Folketing skal lægge nogle »skal«-bestemmelser over på kommunerne.
Men jeg synes, vi skal få kommunerne til at indse, at når vi virkelig hjælper dem til at gå den lette vej, hvorfor så selv gå den bøvlede vej?
Karina Adsbøl (DF), 2016-03-01:
Den socialdemokratiske ordfører, fru Karen J. Klint, har travlt i dag og er en god kollega.
Det er godt at, vi har hende som ordfører på talerstolen.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, hvad fru Karen J. Klint mener om, at man i sin tid gav kommunerne mulighed for, at de kan anvende en tro og love-erklæring.
Skal jeg forstå ordførerens tale sådan, at ordføreren ikke er glad for »skal«-bestemmelser i serviceloven?
Karen J. Klint (S), 2016-03-01:
Tak for det.
Denne gang går jeg så på talerstolen på vegne af hr. Orla Hav, der er ude i arbejde for nordisk samarbejde.
Som ministeren så rigtigt har sagt, er der jo i dag nogle muligheder for, at man kan følge tro og love-erklæringerne i voksenreglerne, og der er i øvrigt også påbegyndt en møderække, hvor man skal se på voksenreglerne i serviceloven.
Socialdemokraterne går ikke ind for en obligatorisk ordning med tro og love-erklæringer og dermed at binde kommunerne op på det.
Men vi ser frem til det udredningsarbejde i forbindelse med bestemmelserne i serviceloven, som skal i gang, og som sagt er det første møde blevet aftalt.
Og i respekt for det arbejde synes vi ikke, at vi skal ind og ændre på tingene nu, men man kan se på, hvorvidt der i det fremtidige arbejde skal gives en kraftigere opfordring til, at man går den lette vej i de sager, der er egnet til det.
Jeg har også noteret mig, at der både i forslaget her og i de gældende regler bliver talt om, hvorvidt der er sket forandringer eller forbedringer i et handicap, men det kunne jo også godt ske, at der skete forværringer, så behovet faktisk blev større.
Nu nævnte ministeren jo også her, at kørselsbehovet kan forandre sig.
Der er jo væsentlig forskel på de to ting – der er stor forskel på, om man skal have et almindeligt hjælpemiddel, eller om man skal have en bil.
Både hvad angår pris, behov og funktion, er der jo forskel på, hvilke hjælpemidler man kan give erklæring på tro og love til.
Så jeg tror, det er velegnet til nogle ting, til velkendte sager og til ting, der slides hurtigt ned, og med hensyn til hvorvidt det så skal bruges i forbindelse med nogle meget langvarige forhold, kan det godt ske, at der skal en samtale og en vurdering til, også for at sikre retssikkerheden for den borger, der ellers ikke får det mest optimale og moderne hjælpemiddel.
Så vi støtter ikke beslutningsforslaget, som det ligger.
Karen Ellemann (V), 2016-03-01:
Jamen det, som ordføreren beder om, er jo en »skal«-bestemmelse, at så skal kommunen gøre det, og ordføreren ved, at jeg som minister ikke er særlig varm tilhænger af de her »skal«-bestemmelser.
Til gengæld vil jeg gerne tilkendegive, at jeg faktisk mener, det giver rigtig god mening for den enkelte kommune at bruge tro og love-erklæringer i de tilfælde, hvor det er åbenlyst, at befordringsbehovet er uændret, og at funktionsnedsættelsen også er uændret, eller i hvert fald ikke væsentligt forbedret.
Så giver det jo god mening.
Og det handler for mig at se mere om en oplysningskampagne end om at lave lovgivning, hvor vi går ind og laver »skal«-bestemmelser.
Dem har jeg det ikke nødvendigvis specielt godt med.
Karina Adsbøl (DF), 2016-03-01:
Nu er det jo sådan, at af politisk erfaring har jeg lært, at man skal være glad for i hvert fald at få lidt.
Så jeg vil høre ministeren: Hvis vi afgrænsede det i forhold til at sige, at borgerens kørselsbehov stadig væk er det samme, og at man har været lam hele sit liv og ikke vil komme til at kunne gå, vil det så sige, at ministeren gerne vil være med til at se på, at det kunne skrives ind, at hvis kørselsbehovet stadig væk er det samme og borgerens situation ikke har ændret sig, så vil ministeren gerne tage servicelovens § 114 med også i forhold til det her?
Jan E. Jørgensen (V), 2016-03-01:
Jo, men forskellen er jo bl.a., at der næppe er nogen, der beder om en blindestok, medmindre de stadig væk har behov for den, for hvad i alverden skulle de dog så med den?
Men en handicapbil kan man jo godt ønske sig, selv om man ikke længere har så stort et behov for den.
Altså, alle har vel et eller andet behov for en bil, og de fleste mennesker vil jo synes, det er rart at have en bil, men om ens behov stadig væk er så stort, at det berettiger til, at man kan få skatteborgerne til at hjælpe sig med at finansiere bilen, er noget andet, og det er jo ikke nødvendigt.
Så der er altså en væsentlig forskel på de to bestemmelser.
Jakob Sølvhøj (EL), 2016-03-01:
Vi har forstået, at grunden til, at forslaget fremkommer i dag, er, at der er registreret en praksis ude i kommunerne, der betyder, at der faktisk er borgere, som skal igennem en lang proces med genbevilling af hjælpemidler, handicapbiler, hvor de åbenlyst oplever det som overflødigt, fordi deres situation ikke har forandret sig.
Jeg er overbevist om, at det er den iagttagelse, der har drevet forslaget fra Dansk Folkeparti frem, og jeg er enig i, at sådan opleves det givetvis af rigtig mange borgere.
Derfor vil jeg sige, at gode intentioner altid er en fornøjelse, når de udvises, men det er jo ikke altid nok.
Og jeg synes, det er rigtig godt, at der ligger et forslag, der rent faktisk også griber konkret fat i sagen.
Det er sådan, at der sådan set er opgaver nok at udføre, der er mange ventetider, der er alt for lange, har vi været inde på tidligere i salen i dag.
Så var det da bedre, at kræfterne blev brugt på at sænke sagsbehandlingstiderne i andre sager end at bruge sagsbehandleres arbejdstid på noget, som forekommer åbenlyst overflødigt.
Så vi er selvfølgelig indstillet på, også med de bemærkninger, som forslagsstillerne allerede er kommet med, at gå ind i en drøftelse af det, og kan der eventuelt ved en justering af forslaget samles et flertal, bidrager vi selvfølgelig rigtig gerne til det, men umiddelbart er vores tilkendegivelse her, at vi støtter forslaget.
Vi synes, det er et rigtig godt forslag.
Henning Hyllested (EL), 2016-03-01:
Selvfølgelig vil vi det.
Det er altafgørende for Enhedslisten, at vi får, om jeg så må sige, genoprettet retstilstanden efter den katastrofale højesteretsdom, der faldt i februar 2015, og vi vil selvfølgelig gøre alt for det og se på alle mulige mærkelige formuleringer af kravene til overenskomstbestemmelserne i loven, men det skal være reelt.
Det, som er foreslået her, hvor man siger »arbejdsmarkedsparter«, er ikke reelt, for det er hvem som helst, der slår sig op på at sige: Jeg er arbejdsmarkedspart, og jeg har forresten en landsdækkende overenskomst, for det står der i min overenskomst.
Det er ikke et reelt værn mod det.
Det er parterne på arbejdsmarkedet, der indgår aftalerne og sørger for, at der er kollektive overenskomster, der overholdes, og som sikrer, at chaufførerne er sikret ordentlige løn- og arbejdsforhold og ikke kan presses til ulovligheder af forskellig art.
Trine Torp (SF), 2016-03-01:
Kommuner kan i dag vælge at forenkle deres praksis ved at bruge tro og love-erklæringer ved genbevilling af hjælpemidler eller støtte til handicapbiler, hvis – som det også rigtigt nok er blevet sagt allerede – forholdene er uforandrede, både hvad angår funktionsevne og behov.
Dermed kan man bruge de oplysninger, der allerede ligger til grund for afgørelsen om bevilling i første omgang.
Kommunerne kan benytte sig af den mulighed, men som forslagsstillerne skriver, bliver den ikke nødvendigvis brugt i det omfang, det ville give mest mening.
Forslaget går på at mindske bureaukratiet ved at gøre det obligatorisk i alle sager om genbevilling, selvfølgelig med den forpligtelse, at kommunen skal hente de nødvendige oplysninger.
Da forslaget kan være med til at nedbringe sagsbehandlingstiden og dermed også ventetiden og utrygheden for borgerne, er vi i SF generelt positivt indstillet over for forslaget, men jeg vil også samtidig sige, at jeg synes, at det ville være et oplagt forslag at have med til forhandlingerne om den revision og forenkling af voksenbestemmelserne i serviceloven, som vi står over for, for så er det, at vi sammen kan prøve at forbedre borgernes retssikkerhed og gøre den sagsbehandling, som ofte er meget tung og langsommelig, mere smidig.
Det her er jo et element i det.
Så har vi også yderligere mulighed for at stille spørgsmål til nogle af de ting, der er kommet frem i debatten i dag, både fra ministeren og fra andre ordførere.
Men generelt er vi positivt indstillet over for forslaget, og jeg vil anbefale, at vi får det videre med i forhandlingerne om voksenbestemmelserne.
Marianne Jelved (RV), 2016-03-01:
Jeg vil også gerne kvittere for Dansk Folkepartis fremsættelse af beslutningsforslag B 60 om anvendelse af tro og love-erklæringer ved fornyelse af hjælpemidler under visse forudsætninger.
Jeg har bare brug for en mere målrettet kulegravning for at forstå, at Dansk Folkepartis forslag ser ud, som det gør, og at ministeren advarer imod at bruge det ved alle former for hjælpemidler, herunder biler.
Jeg vil i hvert fald ikke tillade mig at overhøre ministerens advarsel, den vil jeg gerne have uddybet under sagsbehandlingen.
Derfor er det relevant at bruge netop den situation, at vi skal til at revidere sociallovens voksenbestemmelser, hvor det her jo hører hjemme, og at ministeren har tilkendegivet at være positiv over for at inddrage det.
Der kan vi få belyst, hvad problemet er med biler.
Det synes jeg da er udmærket, og det kører sådan set parallelt med en hurtig udvalgsbehandling af B 60.
Så jeg mener godt, vi kan tage det, helt alvorligt og seriøst, i den arbejdsgang.
Så må vi se, hvad det ender med.
Tak for ordet.
Torsten Gejl (ALT), 2016-03-01:
Jeg er ikke den eneste, der har syntes, at det ikke var så tydeligt igen, f.eks. at hvis man får bevilliget en bil, har man den 6, 12, 18, 24 eller 32 år blot ved fornyelse af en tro og love-erklæring.
Det synes jeg godt man kan diskutere.
Og ellers ser jeg frem til, at det skal diskuteres i forbindelse med serviceloven.
Karen Ellemann (V), 2016-03-01:
Som jeg kender ordførerens måde at stille spørgsmål på, er jeg sikker på, at ordføreren kender antallet, og jeg kunne være ret overbevist om, at det ikke er noget, der er blevet brugt særlig meget, om end muligheden er der.
Men som jeg også redegjorde for, ser jeg sådan set en fornuft i, at når der er gået det antal år, som der er, når man genbevilger en handicapbil, så påser man, hvad borgerens livssituation og kørselsbehov helt grundlæggende er.
Det er for mig at se naturligt nok.
Men altså, jeg er helt med på, at muligheden for at bruge det er der, ja.
Jeg mener også, vi skal gøre kommunerne opmærksom på, at vi faktisk har skabt den her mulighed, så de kan forenkle sagsbehandlingen der, hvor de kender til borgerens livssituation og behov i det hele taget.
Karina Adsbøl (DF), 2016-03-01:
Det er sådan set det samme princip, der gælder i forhold til »skal«-bestemmelsen, hvis borgerens forhold er uforandret.
Og det gælder både ens kørselsbehov og ens funktionsevne.
Det synes jeg er meget tydeligt.
Torsten Gejl (ALT), 2016-03-01:
Jamen det er, om det lige præcis fører derhen, hvor det skal.
For der, hvor man gerne vil have det her hen, er det rigtige sted.
Men det er det her, som Jan E. Jørgensen også påpegede, nemlig forskellen på funktionsevne og behov.
Har det ændret sig?
Karina Adsbøl (DF), 2016-03-01:
Og tak til ordføreren for positive tilkendegivelser.
Men jeg har lidt svært ved at forstå, hvad det er, ordføreren konkret er i tvivl om.
Er man i tvivl om, om man vil give borgerne en sagsforenkling i forhold til de her tro og love-erklæringer, simpelt hen give en lettere sagsbehandlingsprocedure ved at lave en »skal«-bestemmelse i stedet for en »kan«-bestemmelse?
Så måske ordføreren kunne udbrede lidt, hvad det er, han er i tvivl om.
Torsten Gejl (ALT), 2016-03-01:
Derfor er vi især positive over for DF's forslag om, at en tro og love-erklæring kan være med til at sikre hurtig genbevilling af hjælpemidler.
Med hensyn til handicapbiler er jeg efter dagens debat lidt i tvivl: Skal vi gøre det til en »kan«-bestemmelse, eller skal vi gøre det til en »skal«-bestemmelse?
Altså, jeg er som sagt lidt i tvivl.
Jeg synes, det er en supergod intention, og det, jeg egentlig er rigtig glad for, er, at forslaget kommer med i forhandlingerne om serviceloven, hvor det kan blive drøftet rigtig, rigtig godt igennem med henblik på at se, om det er lige præcis den her løsning, der skal til.
Jeg er glad for, at DF rejser det her spørgsmål, for jeg tror, at det uanset hvad hjælper med til at få fokus på at bruge tro og love-erklæringer mere.
For det lyder da i sandhed, som om de bliver brugt for lidt.
Og på den måde ville vi, hvis man brugte dem noget mere, bestemt kunne spare noget administration.
Så hvis det her lovforslag kan justeres på plads, er vi også ganske positive.
Vi er rimelig positive over for det her, men vi synes egentlig også lidt – ligesom Liberal Alliance – det er fint, at det indgår i de kommende forhandlinger om serviceloven.
Laura Lindahl (LA), 2016-03-01:
Det er et bureaukrati, som er dyrt for skatteyderne, demotiverende for medarbejderne, og til gene for borgerne.
Liberal Alliance støtter fuldt ud op om at begynde at se på, hvordan vi gennem konkret lovarbejde kan få det afbureaukratiseret, og derfor glæder det mig at konstatere, at så mange af Folketingets øvrige partier deler holdningen om, at vi skal det tunge og meningsløse bureaukrati til livs.
Særlig ser jeg frem til den kommende reform af servicelovens voksenbestemmelser, som vi jo står over for netop nu.
Her skal vi gennemgå servicelovens voksenbestemmelser med henblik på at forenkle til fordel for alle.
Netop en forenkling og en afbureaukratisering i den offentlige sektor har jo været en af Liberal Alliances mærkesager helt fra start.
Det meningsløse papirnusseri giver ingen mening, og det fjerner netop fokus fra kerneopgaverne, og det kræver ressourcer.
Derfor er det afgørende, at vi kommer i gang med en reformering.
Her vil vi få muligheden for at se på det her konkrete aspekt, men i en større sammenhæng, og måske skal vi lande på den her »skal«-bestemmelse, som Dansk Folkeparti fremsætter i dag, men det kan også være, at der er andre og bedre muligheder i forhold til at sikre borgerne en hurtig og enkel sagsbehandling og mindske administrationen for kommunerne.
Derfor er min tilkendegivelse her i dag, at jeg fuldt og helt støtter intentionen med det her beslutningsforslag – vi skal mindske unødigt bureaukrati og administration, og vi skal gøre det lettere og mere tilgængeligt for de borgere, som har brug for hjælp.
Jeg håber, at vi alle sammen kan være enige om at inddrage det her vigtige element, når vi lige om lidt skal reformere servicelovens voksenbestemmelser.
Jakob Sølvhøj (EL), 2016-03-01:
Jeg kan trøste hr. Jan E. Jørgensen med, at jeg ikke blev forskrækket.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-03-01:
Jamen jeg skal bare lige forklare over for hr. Jakob Sølvhøj, hvorfor jeg kom med et lille udråb før.
Det var ikke på grund af noget, ordføreren sagde, men det var, fordi jeg blev opmærksom på, at jeg havde glemt at sige, at jeg skulle hilse fra Det Konservative Folkepartis fru Mette Abildgaard og sige, at Konservative er fuldstændig enige med Venstre.
Men det glemte jeg at sige i min egen ordførertale før, og det synes jeg vi skal få skrevet ned i annalerne, så alle ved det til tid og evighed.
Det var altså ikke, fordi jeg havde noget direkte at sige til ordføreren.
Karen J. Klint (S), 2016-03-01:
Tak for det.
Jeg vil starte med en tak til ministeren, for det er jo dejlig nemt at tale efter ministeren, for når vi sambehandler forslagene her, får man jo så en gennemgang fra ministerens side, fordi der også var et beslutningsforslag med.
Det er jo rigtigt, at med lovforslaget får personer under værgemål stemmeret ved valg til kommunalbestyrelser, regionsråd og Europa-Parlamentet.
Det omfatter ca. 2.000 danskere, der er underlagt værgemål, det såkaldte § 6-værgemål, og det betyder bl.a., at man får frataget sin stemmeret.
Men det er de personer, som nu får stemmeret, og når man får stemmeret, opnår man også valgbarhed.
Af samme årsag har vi derfor også, da vi sad i regering, gjort en række tiltag, der netop har sikret øget tilgængelighed, så flere får mulighed for at deltage i stemmeafgivelsen og demokratiet, bl.a. ved at indføre regler om, at der skal være mindst ét fysisk tilgængeligt afstemningssted i kommunerne, sådan at personer med handicap ikke nødvendigvis skal stemme derhjemme, men også kan komme hen på et afstemningssted og være med i den festlighed og den stemning, det giver at være en aktiv deltager i demokratiet.
Vi vil også sikre en større fleksibilitet og længere tid til at afgive stemme, for hvad angår de vælgere, som har hjælpebehov, kan man ikke bare forvente, at de kan klare det på samme måde og med samme hurtighed som andre.
Vi har også indført, at enhver vælger kan brevstemme, uden der stilles krav om, at man skal være forhindret på afstemningsdagen, og også at man kan brevstemme i en anden kommune end der, hvor man ellers bor.
Så vi bakker op om lovforslag nr. L 130.
Hvad angår beslutningsforslaget, er vi enige i, at der er nogle dilemmaer, og der rammer vi ind i det, som ministeren gennemgik omkring grundloven.
Vi synes ikke, at det lige nu er et godt tidspunkt at revidere grundloven, men vi ser frem til den debat, det kan give.
Vi ser også frem til at få afklaret, om der er nogen tolkningsforskelle på begreberne umyndiggørelse og værgemål – noget, som også Enhedslisten i deres to spørgsmål til ministeren var inde på.
Den forskel har der i hvert fald ikke været indtil nu, men det er jo interessante spørgsmål, der bliver stillet, så det er fint, at vi også får det taget med i udvalgsbehandlingen af de to sager.
Lige nu støtter vi lovforslaget, men ikke beslutningsforslaget.
Laura Lindahl (LA), 2016-03-01:
For lige at starte med det sidste: Ja, så er der andre grupper, f.eks. børn.
Det, der er målgruppen her, er umyndige mennesker, og vi mener ikke i Liberal Alliance, at umyndige mennesker skal have stemmeret i Danmark.
Selvfølgelig må man have en holdning, selvfølgelig må man deltage i demokratiet, men når man går ned i stemmeboksen og sætter sit kryds, har man de facto medbestemmelse over andre mennesker, og det mener vi ikke umyndige skal have.
Det er ligegyldigt, om det er, fordi man er svært udviklingshæmmet, svært dement, sindssyg eller 12 år gammel.
Pernille Skipper (EL), 2016-03-01:
Nu bliver jeg forvirret igen, for jeg mener sjovt nok ikke, at fordi man har ret til at stemme, så får man lov til at indgå retshandler på vegne af alle andre.
Man får lov til at give sit besyv med og have en holdning til, hvad for et samfund vi skal leve i.
Mener fru Laura Lindahl, at fordi man ikke er i stand til at tage vare på sin egen formue, så er man heller ikke stand til eller berettiget til at have en holdning til det samfund, man lever og er borger i?
Og kunne fru Laura Lindahl lige uddybe, om der er andre grupper i samfundet, som Liberal Alliance heller ikke mener bør have den ret som borger?
Laura Lindahl (LA), 2016-03-01:
Nej, ikke alle beslutninger, men afgørende beslutninger, som handler om retshandler.
Altså, ifølge værgemålslovens § 6 er den, der er frataget handleevnen, umyndig og kan ikke selv forpligte sig ved retshandler eller råde over sin formue.
Og hvis man ikke kan råde over sin egen formue, hvis man ikke selv kan indgå retlige handler, så mener vi sådan set heller ikke, at man skal kunne gøre det på vegne af alle andre danskere.
Pernille Skipper (EL), 2016-03-01:
Det vil jeg sige.
Kunne fru Laura Lindahl ikke lige opklare for mig, hvad det vil sige at være frataget den retlige handleevne efter § 6?
For det lød unægtelig, som om fru Laura Lindahl sagde, at det betød, at man ikke var i stand til at træffe nogen beslutninger om sit eget liv.
Så er det korrekt, at det er det, man ikke får lov til, når man er underlagt § 6 i værgemålsloven – altså at træffe alle beslutninger i ens liv?