runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2007-04-11:
Nu skal jeg hjælpe hr. Morten Messerschmidt, som jo vel næppe var født på det tidspunkt, med historieskrivningen.
Og det var en klog beslutning, for statsminister Poul Schlüter var i mindretal i Folketinget.
Vi var faktisk i den absurde situation, at et flertal i Folketinget ikke ville godkende pakken, og da gjorde statsministeren det kloge, at han sagde: Ja, det er meget muligt, men jeg er sikker på, et flertal i befolkningen vil.
Så det var en helt anden situation.
Da tog man altså stilling til broen, når man nåede den.
Broen viste sig at være blokeret af et flertal, der var imod regeringen.
Så sagde statsministeren, at det skulle være lyv, og så bad han befolkningen om at fjerne det flertal.
Det gjorde befolkningen så ved at støtte regeringen, der var i mindretal i salen og i flertal i befolkningen.
Så der var ikke andet at gøre, hvis man skulle have den pakke igennem, som regeringen mente var vigtig.
Og man kan jo også konstatere, at det var vigtigt, for alle senere regeringer uanset farve har jo været lykkelige for, at Poul Schlüter i 1986 gik uden om folketingsflertallet og til befolkningen.
Så det var en helt anden situation, og da tog man stilling til broen, da man var ved den, og det vil vi også gøre i den kommende situation.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-04-11:
Jamen de citater, udenrigsministeren bringer, handler jo ikke om det, vi taler om.
Vi taler jo netop ikke om indholdet af en kommende traktat, vi taler om, hvorvidt der skal være en folkeafstemning, og de to ting er fuldstændig adskilte.
Man kan holde folkeafstemninger i det her land om det meste.
Der er godt nok i grundloven nogle undtagelser om skatte- og finanspolitiske spørgsmål osv., men om langt det meste kan man holde folkeafstemning.
Der behøver ikke at være tale om suverænitetsafgivelse i udenrigsministerens eller Justitsministeriets forstand.
Udenrigsministeren ved jo udmærket godt, at man i 1986 holdt en folkeafstemning om indre markeds-pakken, selv om Justitsministeriet gjorde klart, at der ikke var tale om suverænitetsafgivelse.
Så det er ikke en undskyldning.
Tværtimod er det en dårlig bortforklaring, en bortforklaring, der handler om, at den danske regering åbenbart er for bange til at se vælgerne i øjnene, til at man tør give et fuldstændig reelt tilsagn om, at selvfølgelig skal der være en folkeafstemning om en kommende traktat, ligesom man i øvrigt havde lovet det i forbindelse med den forfatning, der så faldt.
Hvorfor kan vi ikke få et sådant tilsagn?
Mogens Jensen (S), 2007-04-11:
Nu har det jo også her hen over påsken vrimlet frem med eksempler på, hvordan regeringen på forskellige måder har kørt kampagne mod DR og forsøgt at påvirke DR's virksomhed i forskellig retning, og jeg skal ikke her i dag tale om det seneste eksempel, Jens Rohdes mail til DR's nuværende generaldirektør, Kenneth Plummer.
Jeg skal heller ikke tale om kulturministerens første mail, hvori kulturministeren gav et regeringsmødereferat, hvor man har kritiseret navngivne journalister og i øvrigt været utilfreds med Danmarks Radio, så man ville privatisere Danmarks Radio.
Næh, jeg skal tale om en telefonsamtale, som kulturministeren så har et år senere med bestyrelsesformand for DR Jørgen Kleener, hvor kulturministeren decideret giver Jørgen Kleener en skideballe og klager over ensidig dækning i Danmarks Radio.
Jeg vil godt høre kulturministeren, om kulturministeren mener, at det er inden for armslængdeprincippet, at man direkte giver bestyrelsesformanden for en kulturinstitution en skideballe.
»Mener ministeren ikke, at det er pression og uforeneligt med armslængdeprincippet at give en skideballe til bestyrelsesformanden for DR med henvisning til, at DR Nyheder er for negativ i sin omtale af regeringen, og at der forventes en mere objektiv nyhedsformidling?«
Jamen sådan kan man da også fordrive spørgetiden, med at læse op af vedtægterne for Charlottenborg Udstillingsbygning.
Det, jeg vil have svar på, er, om ministeren synes, at det er i orden, at ministeren kommunikerer med bestyrelsesformændene for de her institutioner, altså også Danmarks Radio, på en måde, hvor ministeren kommer og siger, at han er utilfreds med den måde, de håndterer den og den dækning på eller den og den faglige aktivitet på, og at de må få lavet det om, må gøre det anderledes, og at bestyrelsesformanden skal sørge for det.
Er det en form for kommunikation, der er i orden, at man på den måde som politiker forsøger at sætte sin egen vilje igennem i forhold til den her faglige institutions integritet?
Jeg vil godt i forlængelse af det foregående spørgsmål stille kulturministeren et spørgsmål om den her type kommunikation, der er foregået mellem ministeren og i det her tilfælde Danmarks Radio, hvor man altså i et tilfælde har peget på navngivne medarbejdere i Danmarks Radio og har sagt, at man i regeringen synes, at det her er et problem, og at de her medarbejdere ikke agerer, som man synes de bør agere, nu senest telefonsamtalen, hvor man giver en røffel til bestyrelsesformanden i DR.
Er det en form for kommunikation, ministeren så også mener kan overføres til andre områder, f.eks. når ministeren taler med bestyrelsesformanden for Charlottenborg Udstillingsbygning, Radio- og tv-nævnet, Kunstrådet eller for den sags skyld Det Kongelige Teater?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-04-11:
Se, armslængdeprincippet handler jo om, at man skal forhindre politisk indblanding i de konkrete beslutninger om tildeling af eksempelvis kunststøtte.
Men det betyder ikke, at der skal være vandtætte skotter imellem politik og kultur.
Det er altså os kulturpolitikere, der skaber de overordnede rammer for f.eks. kunststøttesystemet i form af lovgivning og bevillinger, og det kan man selvfølgelig kun gøre ved at være i dialog med repræsentanter fra kulturlivet
Spørgeren nævner Charlottenborg, Filminstituttet og Radio- og tv-nævnet, og derfor synes jeg, det ville være rimeligt lige kort at omtale reglerne for de bestyrelser.
Charlottenborgs regelsæt betyder, at bestyrelsen ledes af en forsamling på 12 personer.
Tilsammen skal de repræsentere kunstnerisk, kunstformidlingsmæssig, økonomisk samt ledelsesmæssig og erhvervsmæssig indsigt.
Jeg udpeger i rollen som kulturminister 3 medlemmer af den 12 mand store bestyrelse, herunder formanden.
De øvrige medlemmer udpeges af organisationer på området.
Med hensyn til Radio- og tv-nævnet er det nedsat af kulturministeren.
7 medlemmer udpeges af mig, 1 medlem udpeges af Samarbejdsforum for Danske Lytter- og seerorganisationer, og nævnet træffer endelig afgørelse om bl.a. klager over reklamer i tv og tildeling af tilskud til radio- og lokal-tv-virksomhed.
Det sker på baggrund af en faglig vurdering, og hverken Kulturministeriet eller jeg har kompetence til at gå ind i nævnets sager eller fungere som klageinstans.
Vi blander os simpelt hen ikke i de sager.
Ifølge filmloven er bestyrelsen for Det Danske Filminstitut den øverste ledelse af instituttet.
Bestyrelsen har over for mig som kulturminister ansvaret for overholdelsen af bestemmelserne for instituttets virksomhed, og derfor er det helt naturligt, at bestyrelsen og jeg taler sammen.
I efteråret indgik alle Folketingets partier en aftale på filmområdet, og som led i forberedelse af den mødtes jeg f.eks. flere gange med bestyrelsesformanden for Filminstituttet og med hele bestyrelsen.
Jeg vil gerne understrege endnu en gang, at den virkelige verden er sådan indrettet, at jeg ikke kender til nogen liste, at jeg ikke havde hørt om nogen liste, før der blev talt om den i forbindelse med Nissens bog, og derfor kan jeg jo ikke kommentere den liste, som jeg ikke ved hvad indeholder.
Jeg har heller ikke hørt om nogen andre, der ved, hvad den indeholder.
Jeg har i hvert fald ikke set den liste nogen steder, så det er svært at kommentere den.
Andet er der sådan set ikke at sige til det.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Mogens Jensen (S), 2007-04-11:
Det forekommer jo selvfølgelig lidt mærkeligt, for Jørgen Kleener oplyser til Christian Nissen, at han er blevet forsynet med en liste, og da bestyrelsesformanden jo er udpeget af kulturministeren, så er det vel rimelig naturligt, at man formoder, at det så er ministeren, der har givet bestyrelsesformanden sådan en liste, så man kan se i den her naturlige dialog, der skal være mellem ministeren og bestyrelsesformanden, hvad det nu er for nogle udrensninger eller andet, der skal gang i i Danmarks Radio.
Nissen forstod det sådan, at Claus Hjort Frederiksen og Hans Morten Rubin også havde været involveret i at lave listen.
»Mener ministeren, at det ligger inden for armslængdeprincippet, at ministeren har ret til at uddele skideballer til eksempelvis bestyrelsesformænd og dermed påvirke de faglige aktiviteter i de forskellige kulturinstitutioner under ministeriet som f.eks. Charlottenborg Udstillingsbygning, Filminstituttet eller Radio- og tv-nævnet?«
Brian Mikkelsen (KF), 2007-04-11:
Jeg kender ikke til nogen liste og har aldrig hørt om den liste, før den dukkede op i forbindelse med lanceringen af Nissens bog, fordi den skulle sælge; jeg havde aldrig hørt om den liste før.
Og om den eksisterer eller ej, aner jeg ikke noget som helst om, for jeg har aldrig nogen sinde hørt om den liste på noget tidspunkt.
Mogens Jensen (S), 2007-04-11:
Jamen jeg tror ikke, der er nogen, der overhovedet vil anfægte, at selvfølgelig skal ministeren have dialog med bestyrelsesformænd og institutionernes ledere i øvrigt osv.
Det er jo fint nok.
Det er jo ikke det, den her sag handler om.
Den her sag handler om, hvorvidt kulturministeren – på foranledning af statsministeren eller efter et regeringsmøde, eller hvad ved jeg – er blevet bedt om at kontakte Danmarks Radios bestyrelsesformand, for at han nu må få bragt orden i sagerne i Danmarks Radio.
Vi er jo også bekendt med – det har Kleener jo selv fortalt Christian Nissen – at der lå en liste over ting, som han var blevet udstyret med, ting, der skulle laves om i Danmarks Radio, fordi det var for venstreorienteret, fordi man ville have skilt DR Nyheder ad, tv-avis, radioavis ad, en lang, lang liste.
Må jeg så spørge kulturministeren: Fik bestyrelsesformanden den her røffel, fordi han ikke var kommet langt nok med opfyldelsen af den her liste over ting, som regeringens kulturkamp nu skulle gøre ved Danmarks Radio?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-04-11:
Det skulle jo snarere være tværtimod.
Og jeg vil også godt pointere, at jeg ikke skælder ud.
Jeg tilkendegiver min mening om relevante spørgsmål.
Jeg har nævnt flere gange i meget lang tid nu, at det ville være underligt, hvis jeg ikke som kulturminister havde en fast dialog med DR's bestyrelsesformand om forskellige temaer og forskellige tilkendegivelser, som bestyrelsesformanden selv havde bedt mig om at komme med.
Det er den mest naturlige ting i verden.
Mogens Jensen (S), 2007-04-11:
Jamen jeg vil godt bede kulturministeren om at udtale, hvorvidt han mener, at Jørgen Kleener taler usandt, når Jørgen Kleener i 2004 sender en mail til Christian Nissen, hvor Jørgen Kleener direkte skriver, at han lige har modtaget en ordentlig – bip, vil jeg så sige her – fra chefen for Kulturministeriet, underforstået kulturministeren.
Der ankes over, at DR Nyheder er systematiske i deres jagt på regeringen og negative i deres omtale.
Der efterlyses en objektiv nyhedsformidling.
Det vil jo sige, at Jørgen Kleener her siger, at kulturministeren lige har ringet til ham og givet ham en ordentlig røffel over deres elendige, negative dækning af regeringen, og at man altså nu gerne vil have noget objektiv nyhedsdækning.
Det er da klar tale.
Brian Mikkelsen (KF), 2007-04-11:
Jeg vil følge formandens opfordring, simpelt hen fordi jeg ikke siger det pågældende ord til mennesker generelt.
Det er ikke min natur.
Som jeg tidligere har fremført mange gange ved forskellige anledninger i debatten om det her spørgsmål, så er det helt naturligt, at jeg som kulturminister har en løbende dialog med formanden for DR's bestyrelse om forskellige spørgsmål om DR.
Det ville for mig at se være underligt, hvis der ikke var adgang for alle lyttere og seere, herunder ministre og andre politikere, til over for DR at tilkendegive en eventuel uenighed, for så vidt angår alsidigheden og mangfoldigheden i DR's dækning af f.eks. udenrigspolitiske nyheder.
Og heri ligger altså ingen intention om pression eller noget forsøg på at påvirke DR's redaktionelle linje.
Og sådanne tilkendegivelser om dækningen strider altså ikke imod armslængdeprincippet.
Det princip indebærer bl.a., at DR's bestyrelse inden for de rammer, der er fastlagt i lovgivningen og i kontrakten, har ansvaret for den overordnede tilrettelæggelse af programvirksomheden.
Det indebærer herudover, at DR's generaldirektør har det daglige programansvar og varetager den daglige administrative og økonomiske ledelse af DR.
Det betyder bl.a., at hverken jeg som kulturminister eller andre kan diktere DR en bestemt journalistisk linje.
Regeringen har naturligvis ikke på noget tidspunkt haft og har heller ikke nu til hensigt at, hvad skal man sige, presse nogen medier til at anlægge bestemte synsvinkler i nyhedsformidlingen.
Der er det vigtigt at understrege, at vi hylder pressefriheden – det er afgørende i et demokratisk samfund som det danske – og regeringen kunne ikke drømme om at søge at påvirke den redaktionelle linje i DR.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-04-12:
Jeg har ikke sat spørgsmålstegn ved, om det på tegnepapiret går op.
Man fremlægger jo ikke noget i Folketinget, der ikke går op.
Det, jeg har snakket om, er den virkelige verden.
Altså, effekten af tiltag inden 2006 er efter min mening sat meget positivt for at nedskrive mankoen.
Det er den ene del.
Den anden del er fremskrivningen, hvor jeg ikke ved, om den stigning af el-forbruget, som den seneste danske statistik viser, er indregnet i.
Mit spørgsmål er: Er det virkelig Venstres holdning, at man går ind i det her uden at have en plan B?
Altså uden at have en strategi for, hvad man gør, hvis virkeligheden opfører sig anderledes end tegnepapiret.
Er det virkelig Venstres holdning, at man ikke har en sådan, hvis det nu viser sig, at vi ikke når det, hvad vi kan konstatere i 2010?
Hvad skal vi så gøre for at sikre, at vi når det?
Eyvind Vesselbo (V), 2007-04-12:
Nu ser vi jo anderledes på det end fru Anne Grete Holmsgaard og SF.
Vi regner ikke med, at regeringen laver en plan, der ikke holder, så derfor er der i den her sammenhæng ikke nogen grund til på forhånd at have en plan B.
Men jeg kan bekræfte – og det sagde jeg også i min tale; jeg synes, det blev sagt ganske klart – at vi når en reduktion på 21 pct. Og der er lavet en beregning, en fremskrivning, som jeg også sagde i min tale, som viser, at der er en forskel på 13 millioner t i forhold til den beregning, hvis vi bare kører videre, men at vi nu reducerer på den her måde, bl.a. ved hjælp af kvoteloven.
Det vil sige, at det så skulle gå op; så skulle vi jo nå de 54,8 millioner t, som er reduktionen på de 21 pct. set i forhold til 1990.
Oven i købet uden nogen korrektion for basisåret.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-04-12:
Først en forbrugeroplysning: Det er ikke rigtigt, at der er forhandlinger om regeringens udspil til en energistrategi.
Vi venter stadig væk på, at der bliver indkaldt til forhandlingsmøder.
Men det, jeg egentlig vil spørge hr. Vesselbo om, er målet på 21 pct.
Når nu han taler om kvoteloven, går jeg ud fra, at hans udgangspunkt er, at Danmark skal nå de 21 pct.
Når man så ser på selve allokeringsplanen, kan man se, at der er en tabel, der hedder: Effekten af tiltag besluttet i perioden 2001-2006.
Det er så store tal, at man får et klart indtryk af, at der er valgt det mest optimistiske scenario, og at det derfor måske nok på tegnepapiret hænger sammen, men at der er en meget stor risiko for, at allokeringsplanen ikke hænger sammen og ikke indfrier målet på de 21 pct.
Så mit spørgsmål er: Har Venstre et bud på, hvad en plan B er?
Hvad gør vi, hvis vi i 2010 kan konstatere, at vi er langt fra at være i mål?
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2007-04-12:
Jeg skal med det samme sige, at også i SF ser vi positivt på det her forslag.
Det er en EU-implementering – detaljerne er blevet omtalt tidligere, men det handler altså om et kvalifikationsbevis til erhvervschauffører.
Hvis der er noget, vi vil gå tættere på, er det f.eks., som også andre har været inde på, gebyret.
Hvordan er størrelsen fastsat?
Har det faktisk noget at gøre med, at forslaget lægger op til, at også private skal kunne agere på området?
Er det derfor, beløbsgrænsen er sat sådan?
Vi er heller ikke vilde med, at det er den enkelte chauffør, der skal betale.
Vi synes, at det burde være uddannelsesstederne.
Men af høringssvarene fremgår det, at det her er til gavn for den enkelte chauffør, at det er til gavn for færdselssikkerheden, og at det sågar er til gavn for samfundsøkonomien, så vi kan ikke rigtig se noget negativt ved det.
Vi vil som sagt gå lidt tættere på det her med gebyrstørrelsen og på, hvem der skal betale, men ellers går vi positivt ind i udvalgsbehandlingen af forslaget.
Martin Lidegaard (RV), 2007-04-12:
Da Det Radikale Venstre går varmt ind for en fælleseuropæisk lovgivning på det her område, så man har lige konkurrenceregler, da vi går varmt ind for bedre sikkerhed, både med godskørsel og med buskørsel, og da vi synes, at det ser ud, som om lovforslaget er skruet sammen, så det er praktisk gennemførligt med tilpas lang overgangstid og tilpas tid til at uddanne chaufførerne, kan vi støtte forslaget.
Eyvind Vesselbo (V), 2007-04-12:
Venstres holdning er jo, at de oplæg, der laves, de beregninger, der laves fra ministeriets side, og som vi går ud fra, når vi f.eks. laver denne her kvotelov på den måde, vi gør, selvfølgelig også holder i virkeligheden.
Jeg er glad for, at hr. Martin Lidegaard lige trækker det her punkt om stigningen af CO2-udslippet i 2006 frem i salen, for så får jeg jo lejlighed til at forklare, hvad det er for nogle myter, oppositionen render rundt og fortæller den danske befolkning.
Det er ganske rigtigt, at CO2-udslippet steg i 2006.
Hr. Martin Lidegaard ved også – for jeg er helt sikker på, at hr. Martin Lidegaard følger med i, hvad det er, der sker på energiområdet – at grunden til, at CO2-udslippet steg i Danmark, var, at vi eksporterede så meget strøm til Norge og Sverige, på grund af at der ikke var så meget vand i floderne eller vandløbene, alt afhængig hvad man nu vil kalde dem.
Det er jo det, der er hele pointen i basisårsproblematikken.
Og jeg kan nævne for hr. Martin Lidegaard, at hvis man kender tallene, så steg udslippet altså voldsomt fra 1996 til 1997 under den regering, som hr. Martin Lidegaards parti var med i.
Nu mener jeg, at man skal høre efter, hvad der bliver sagt fra talerstolen.
Jeg sagde ikke, der var en plan B, men jeg sagde, at vi fulgte det meget nøje, og at det er klart, at hvis vi skal nå 21 pct., og det skal vi, og det viser sig hen ad vejen, at det svinger den anden vej, så er det klart, at der så må blive en plan B. Men vi går jo ikke ud fra, som her bliver sagt fra Socialdemokratiets side, at det her ikke er i orden.
Vi går netop ud fra, at det her er i orden.
Man kan stille alle mulige spørgsmål om, hvad der kan gå galt, og det er selvfølgelig også oppositionens opgave at stå i salen og spørge: Hvad nu, hvis den ene ting går galt, og hvad nu, hvis den anden ting går galt, hvad har I så tænkt jer at gøre?
Når nu man har den holdning, at det her er et meget seriøst og godt oplæg, og at det lovforslag her plus regeringens energiplan er et seriøst stykke arbejde, så står man jo ikke og siger, at så går det hele nok galt.
Det er jo der, forskellen er på oppositionen og regeringen.
Kim Mortensen (S), 2007-04-12:
Det er muligt, at det kniber med at høre efter, det må vel fremgå af referatet, men jeg mener bestemt, at Venstres ordfører brugte vendingen: Så er der en plan B – og så må vi også gå ud fra, at det er rigtigt, at der er en plan B.
Vi har iagttaget en regering, der i sin levetid fra 2001 og frem til nu ikke har foretaget sig noget på energiområdet.
Vi har iagttaget, at vi har aftaler med regeringen, eksempelvis fra 2004, der endnu ikke er levet op til, og så er det vel meget relevant, at vi stiller spørgsmålet i forbindelse med en kvotelov, der indkalkulerer resultaterne af de aftaler, vi har lavet, som vi kan se, regeringen ikke lever op til, at spørge: Hvad træder så i kraft, når det viser sig, at allokeringsplanen ikke holder, at vi ikke når vores reduktionsudslip, f.eks. inden for en 2-3-årig periode?
Eyvind Vesselbo (V), 2007-04-12:
Jeg vil da sige, at de spørgsmål, hr. Kim Mortensen stiller, er meget relevante for en opposition, for oppositionens rolle er jo netop at stille sådan nogle spørgsmål, hvor man sår tvivl om det, regeringen laver.
Men det er jo derfor, vi har forskellige roller.
Jeg bakker regeringen op fra Venstres side, og derfor står jeg ikke og siger de ting, som hr. Kim Mortensen gør, og sår mistillid til det, som ligger her.
Jeg bakker det op, fordi jeg synes, det virker seriøst, og jeg tror på, at det her er løsningen.
Det er jo også derfor, at det ville være dumt, når hr. Kim Mortensen igen pådutter mig, at jeg har sagt, at der er en plan B, at lave en plan B, når man tror på, at det her lykkes.
Men det er klart, at hvis det er sådan, at det i løbet af nogle år viser sig, at der er en lille drejning en anden vej – det kunne jo være, at der skete eller andet i verden, som gjorde det – så ville jeg sige, at så måtte der blive en plan B for at rette op på det.
Martin Lidegaard (RV), 2007-04-12:
Desværre er det her ikke et spørgsmål om at tro, og det er heller ikke et spørgsmål om, at hr. Eyvind Vesselbo kommer fra Venstre og vi andre kommer fra oppositionen.
Det er gået galt.
I 2006 steg Danmarks CO2-udslip for første gang i mange, mange år, små 3 pct., hvis vi tager det korrigerede tal, og 15 pct., hvis vi tager det ukorrigerede tal, altså hvor eksporten er med.
Og det er jo ikke indkalkuleret i denne her lov, som vi står og taler om i dag.
Vi er allerede bagud.
Denne lov er forældet, før den overhovedet er vedtaget.
Derfor er det jo yderst relevant at stille spørgsmålet: Hvad har regeringen tænkt sig at foretage sig?
Især fordi regeringen ikke har ønsket at koble denne lov sammen med forhandlingerne om energistrategien, som vi ellers sidder tålmodigt og venter på skal komme i gang, for hvis vi skal løse de her problemer, skal der en anden energipolitik til.
Det, der derfor ville være konstruktivt, var, hvis Venstres ordfører ville tage imod den fremstrakte hånd og sige: Ja, lad os nu tage denne her lov med ind i forhandlingerne om energistrategien; lad os lave noget, der kan holde, og som også tager højde for, at det på grund af de 5 spildte år i dansk energipolitik i øjeblikket går den stik modsatte vej af, hvad det burde, og derfor er det her ikke godt nok.
Nu gjorde jeg mig faktisk rigtig umage med både at nævne det ukorrigerede tal, dvs. der, hvor eksporten er talt med, det er 15 pct., og det korrigerede tal, der, hvor eksporten er taget ud, og det er 3 pct.
Nu lyder 3 pct., eller helt præcist 2,8, måske ikke af særlig meget, men det er jo meget, når det burde gå den stik modsatte vej, hvis vi skal leve op til vores Kyotoforpligtelser.
Man kan ikke stå og bortforklare, at CO2-udslippet steg i 2006 alene med eksporten.
Vil hr. Eyvind Vesselbo ikke medgive, at CO2udslippet er steget, også korrigeret for Danmarks eksport?