runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kamal Qureshi (SF), 2007-05-11:
Det er vi jo ikke uenige i.
Jeg tror ikke, at nogen, der sidder her, er uenige i det, hr. Bent Bøgsted siger.
Det, som jeg prøver at spørge til, og som jeg tilsyneladende ikke kan få hr. Bent Bøgsted til at forholde sig til, er: Hvad mener Dansk Folkeparti?
Hvad er Dansk Folkepartis holdning til, at lederne i den offentlige sektor bliver aflønnet efter deres indsats for at ansætte etniske minoriteter og minoritetsgrupper og derfor skal yde en særlig indsats for at få dem ind på arbejdspladserne?
Hvad er hr. Bent Bøgsteds holdning til det?
For det er sådan set den virkelighed, der er i dag.
Det kan godt være, at man ikke skriver det i jobannoncerne, men som ministeren gjorde rede for, og som hr. Ulrik Kragh også gjorde rede for, så gør man det bl.a. ved at sikre, at ledernes lønninger bliver afspejlet af sammensætningen på deres arbejdsplads, og på den måde opfordrer vi dem direkte til at gøre en indsats for at få ansat minoritetsgrupper.
Hvad er hr. Bent Bøgsteds holdning til det, for som fru Line Barfod også var inde på, er det sådan set også noget, som Dansk Folkeparti må tilslutte sig, når de er det parlamentariske grundlag for regeringen?
Ulrik Kragh (V), 2007-05-11:
Jeg vil gerne sige, at Venstre i denne her forbindelse ikke er bange for noget som helst.
Vi har et ønske om, at den offentlige sektors stillinger er besat med ansatte, der er et spejlbillede af den danske befolkning.
Men jeg er nødt til at tage fat i det, når det er sådan, at Socialdemokraterne siger, at det her er ikke detailstyring.
Beslutningsforslaget er meget kort.
Det er så kort, at jeg kan nå at læse det op: »Folketinget pålægger regeringen at sikre i indeværende folketingsår, at de minoritetsgrupper, som nævnes i lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet m.v., alle nævnes i jobopslag i den statslige sektor.
« Man kan ikke få mere detailstyring end det, der ligger i det her, og derfor synes jeg, at det er en underlig position at indtage, at man her fra Folketinget vil detailstyre, hvad der skal stå i stillingsopslag.
Det var jo sådan set bare det, jeg påpegede, uden at vi i øvrigt på nogen måde er uenige i, at vi selvfølgelig skal gøre os umage for at få ansat folk med anden etnisk baggrund.
Det er sådan, at regeringen har siddet ved magten i 6 år.
Det er regeringen selv, der sætter nogle mål og siger, at det skal være sådan, at personalet skal afspejle befolkningens sammensætning – alle de der gode ting, pæne ting.
Og når det ikke kan realiseres, er der nogle, bl.a. oppositionspartierne, der siger: Hvad kan vi gøre for at nå det mål, som regeringen ikke har nået?
Hvordan kan vi nå det mål, som regeringen og bl.a. Venstre selv har haft i mange år uden at nå det?
Nu er det her jo ikke en diskussion om, om ambitionsniveauet er højt nok.
Det her er en diskussion om detailstyring af, hvordan ansættelsesannoncer, jobannoncer skal se ud.
Det synes jeg man skal holde sig for øje.
Det er det helt klare udgangspunkt.
Vi synes blot ikke, at beslutningsforslaget her, hvor man går ind og detailregulerer og siger, at i stillingsopslag skal der stå alle forskellige former for minoriteter minutiøst oplistet, er det rette svar på det.
Men sandheden er, at den private sektor er meget bedre til at ansætte folk fra minoritetsgrupper end det offentlige.
Det, vi efterlyser, er svarene på: Hvad er man bange for?
Hvorfor vil man ikke nævne det, som man har gjort tidligere, så man kan få endnu flere til at søge det forskellige arbejde, der er?
Jeg er helt enig med Venstres ordfører i, at det er ansættelsesudvalget, der afgør, hvem der har de bedste kvalifikationer.
Sådan skal det også være.
Det er ikke med detailstyring, men for at åbne muligheder for, at mange flere kan søge arbejde.
Hvad er man bange for fra Venstres side?
Det er måske ministeren, jeg skal spørge næste gang.
Line Barfod (EL), 2007-05-11:
Det er heldigvis ikke kun De Radikale, der er opsat på, at vi skal have flere ansatte i den offentlige sektor.
Det er Enhedslisten også meget optaget af – og de andre partier i oppositionen også.
Det, der er hele forskellen på den måde, som vi ønsker man skal styre tingene på, hvor vi opstiller nogle klare, definerede regler, som man så har frihed til at udfolde sig inden for, og så den måde, som regeringen og Venstre ønsker at gøre det på efter hr. Ulrik Kraghs definition, er i det, hr. Ulrik Kragh siger: Folketinget må ikke blande sig, man må ikke have en åben demokratisk debat om det.
Venstre er i hvert fald imod, at det er Folketinget, der fastsætter sådanne regler, som skal sikre, at vi kan få en blandet sammensætning.
Derimod er det, som Venstre er optaget af, at man skal gå ind i resultatkontrakter, hvor det kan have direkte økonomisk virkning, hvis man ikke lever op til det.
Der skal man fastsætte en masse mål, som ikke er demokratisk diskuterede, som andre ikke har mulighed for at blande sig i, og som i nogle tilfælde endda bliver hemmeligholdt.
Det er en helt anden måde at styre tingene på end det, som vi går ind for.
Ulrik Kragh (V), 2007-05-11:
Nu er det jo sådan, at Folketinget kan beslutte hvad som helst – ingen over, ingen ved siden af Folketinget.
Men det, som er vigtigt her, er, at regeringen har sat sig det ambitiøse mål, at man gerne vil have, at den offentlige sektor afspejler befolkningen generelt.
At regeringen så sætter fokus på det via de forskellige resultatkontrakter, man har ned igennem styrelserne, synes jeg sådan set er meget positivt.
Det er jo netop et tegn på, at regeringen tager det her alvorligt, og at regeringen i tillid til, at dens ledere kan løse den her opgave, sørger for, at det står som et mål for lederne.
Det er faktisk det, man kan kalde tillid til, at lederne kan udføre deres opgave, og det er egentlig den rigtige måde at gøre det her på, som vi ser det.
Og årsagen til, at jeg tog det frem i min ordførertale, var, at jeg bemærkede, at forslagsstillerne har slået meget kraftigt på en tillidsreform som en del af svaret på, hvordan vi får flere ansatte i den offentlige sektor – også af alle former for minoriteter.
Line Barfod (EL), 2007-05-11:
Som jeg hører Venstres ordfører, er det, ordføreren i virkeligheden siger: Folketinget må ikke bestemme noget centralt fastsat om, at man ønsker at gøre opmærksom på, at man ikke diskriminerer og ønsker at have flere fra seksuelle minoriteter, etniske minoriteter osv.
Men statsadministrationen skal centralistisk styre det via resultatkontrakter, hvor det kan få betydning for, hvad folk får i lønningsposen, hvis ikke de lever op til det.
Nej, det, som Venstre er optaget af, er, om det er Folketinget, der på demokratisk vis diskuterer og beslutter, hvad det er for nogle forskellige mål, man sætter op, eller om det er noget, centraladministrationen og regeringen skal have mulighed for ensidigt at fastsætte, og hvor de kan gå ud og straffe folk økonomisk, hvis de ikke lever op til det.
Ulrik Kragh (V), 2007-05-11:
Nu tror jeg, at formanden vil se stramt på mig, hvis jeg bevæger mig ind i en generaldebat om muligheden for at ansætte flere af anden etnisk minoritet i den offentlige sektor.
Derfor vil jeg henholde mig til det konkrete beslutningsfor slag, der går på, om vi i alle stillingsannoncer skal nævne alle forskellige minoriteter, eller om vi skal have en bred formulering, der siger, at vi opfordrer alle til at søge uanset baggrund, og at det er den enkelte chef i den offentlige sektor, der selv har muligheden for det.
Det er det, vi skal forholde os til her, og forslaget her synes vi ikke er det rigtige svar.
Kamal Qureshi (SF), 2007-05-11:
Man kan sige, at regeringen nu har haft ansvaret for ansættelsespolitikken hos ministerierne i knap 6 år, og i al den tid er det jo ikke lykkedes, ikke på enkeltområder og sådan set ikke på de procentsatser, man selv har sat som mål for, at ministeriernes medarbejdere skulle afspejle det omgivende samfund.
Der har det private område kunnet gøre det.
Det private område er langt foran.
Men ministerierne har ikke selv kunnet leve op til deres egne målsætninger.
Det kan godt være, at det her ikke er svaret, men det virker i hvert fald, som om regeringen ikke selv har kunnet finde de vises sten for, hvordan man så selv gør det.
I al den tid, den har haft mulighed for at gøre det, er den endnu ikke lykkedes med det.
Ulrik Kragh (V), 2007-05-11:
Men det, som jeg synes er utrolig væsentligt at holde sig for øje her, er, at vi er i en situation, hvor det offentlige siger til sine chefer: Det her er vigtigt for os.
Vi indskriver det i topchefernes resultatkontrakter, og på den måde lægger vi maksimalt fokus på, at det her er noget, der ønskes fremmet.
Men det betinger jo, at de kvalificerede ansøgere er til rådighed.
Jeg oplever eksempelvis i forsvaret, hvor jeg selv har muligheden for at følge det, at det er utrolig vanskeligt at leve op til de målsætninger, fordi der simpelt hen ikke er ansøgere til stillingerne.
Så ja, det er rigtigt, at man ikke alle steder har nået målene.
Men jeg synes ikke, at det beslutningsforslag her er svaret derpå.
Kamal Qureshi (SF), 2007-05-11:
Jeg vil spørge hr. Ulrik Kragh, om ikke det er korrekt, at den offentlige sektor i hele den tid, regeringen har været ansvarlig for det, ikke har kunnet leve op til sin egen målsætning om at ansætte de etniske minoriteter i den offentlige sektor.
Vi kan bare tage ministerierne.
Man kan sige, at dem har regeringen et direkte ansvar for, hvad angår ansættelsen der.
I ministerierne lever man ikke op til de procentdele af de etniske minoriteter, man selv har sat som mål.
Regeringen har faktisk ikke fået ansat dem, som man selv har sat sig som mål at få ansat i ministerierne, altså de etniske minoriteter.
Ulrik Kragh (V), 2007-05-11:
Ingen skal være i tvivl om, at Venstre ønsker, at den offentlige sektors medarbejderskare udstråler rummelighed og mangfoldighed.
Man kan vel nærmest sige, at det er optimalt, hvis det er et spejlbillede af befolkningen.
Men at forlange, at stillingsopslag skal opremse alle minoriteter, er måske nok lige at gå langt nok i forhold til detailstyringen af den offentlige sektor. Med det regelsæt, der er i dag, er det således, at man, hvis man søger fra statens side, skal klargøre, at man opfordrer alle til at søge.
Det er med en bred formulering, således at alle kan dækkes ind af den.
Det synes vi er en god og hensigtsmæssig måde at styre den offentlige sektor på forstået på den måde, at hvis det er sådan, at vi her fra Folketinget skal detailstyre alt i den offentlige sektor helt ned til, hvad der skal stå i en ansættelsesannonce, så bliver det inderlig uinteressant at være leder i den offentlige sektor.
Derfor synes jeg egentlig, at det her er et pudsigt eksempel fra et parti, som melder ud til omverdenen og siger: Vi vil gerne en tillidsreform, vi vil gerne vise tillid til de ansatte i den offentlige sektor.
Men tilliden rækker altså ikke længere end til, at vi også vil bestemme, hvad der skal stå i en ansættelsesannonce.
Det synes jeg jo er pudsigt.
Men det, der er sagens kerne her, er, at vi har en offentlig sektor, som står over for nogle store udfordringer med at ansætte arbejdskraft, fordi der er mange, der forlader den offentlige sektor.
Derfor er jeg også helt sikker på, at den offentlige sektor vil gøre sig umage for at sikre, at alle, der har kvalifikationerne til at kunne udføre de job, der er i den offentlige sektor, vil blive opsøgt, således at vi kan få løst borgernes behov på en god måde.
Til trods for, at vi synes, det er vigtigt, at alle minoriteter opfordres til at søge stillingerne, så synes vi, at det her beslutningsforslag er irrelevant i den sammenhæng.
Derfor må vi afvise det.
Thor Pedersen (V), 2007-05-11:
Jeg vil starte med at sige, at jeg da tror, jeg i bund og grund er aldeles enig med forslagsstillerne i, at det er vigtigt, at staten kan tiltrække og fastholde medarbejdere med forskellig personlig baggrund.
Det forudsætter så også, at statens arbejdspladser ved rekruttering er opmærksom på, at den bedste til jobbet udmærket kan være en person, der kan tilføre nyt til arbejdspladsen i kraft af en særlig personlig baggrund.
Efter det gældende cirkulære om stillingsopslag fra 2006 skal opslag af stillinger i staten indeholde, hvad vi jo kalder en bundtekst, hvor alle interesserede uanset personlig baggrund opfordres til at søge.
Og så er det den enkelte ansættelsesmyndighed, der fastlægger udformningen af selve opfordringen.
Ansættelsesmyndigheden kan således ikke undlade opfordringen, men kan formulere den anderledes, blot det centrale budskab kommer ud.
Det er vores opfattelse, at hvis beslutningsforslaget bliver vedtaget, skal bundteksten opregne alle de diskriminationskriterier, der er nævnt i forskelsbehandlingsloven m.v.
Det vil sige race, hudfarve, religion eller tro, politisk anskuelse, seksuel orientering, alder, handicap eller national, social eller etnisk oprindelse.
Det vil for det første som konsekvens få, at bundteksten i jobopslag bliver meget lang, hvis alle antidiskriminationskriterierne skal medtages, og for det andet at man risikerer, at budskabet drukner, og endelig for det tredje at de enkelte ansættelsesmyndigheder, der jo har ansvaret for rekrutteringen, ikke får mulighed for at fastlægge udformningen af opfordringen.
Så det er min opfattelse, at det gældende cirkulære opfylder målsætningen om at sikre mangfoldighed på de statslige arbejdspladser, og derfor kan regeringen ikke tilslutte sig beslutningsforslaget.
Lene Hansen (S), 2007-05-11:
Vi står med et beslutningsforslag, som tager fat i et forsømt og tabubelagt emne.
for at sætte fokus på transseksuelles rettigheder og situation i det danske samfund.
Jeg håber, at vi i dag starter en åben og fordomsfri debat, hvor især de berørte selv vil deltage.
Når man taler med repræsentanter fra miljøet, er der én ting, der overskygger alt andet, og det er følelsen af, at det danske system slet ikke er gearet til at håndtere mennesker, der er transseksuelle og dermed født med en identitetsforstyrrelse.
Det er ærlig talt
sørgeligt, især i betragtning af at Danmark som det første land i verden tilbød kønsskifteoperation så langt tilbage som i 1952.
Siden er udviklingen på dette område nærmest gået i stå.
Transseksuelle tilhører ikke – som nogle tror – en seksuel minoritet og lider heller ikke af psykiske lidelser, men det drejer sig om et fysisk problem, der kan have alvorlige sociale og psykiske bivirkninger.
I Socialdemokratiet respekterer vi, at disse medborgere har ret til at vælge en krop, der passer til deres køn, og få en kønsbekræftende operation.
Vi vil gerne lette deres situation og rydde de problemer og fordomme, de møder i hverdagen, af vejen.
Af respekt for disse mennesker er det vigtigt, at vi i Folketinget tager emnet op helt fra bunden, inden vi vedtager nogen af de foreslåede tiltag.
Der er behov for en samling af viden på området, og her må vi have såvel indenrigs- og sundhedsministeren som justitsministeren på banen.
Som nævnt i indledningen har vi i Socialdemokratiet længe arbejdet med disse spørgsmål, og vi håber, at Enhedslistens forslag kan blive startskuddet til et grundigt lovforberedende arbejde frem mod en samlet dansk lovgivning, der kan styrke de transseksuelles retsstilling og respekten for dem som gruppe.
Ulrik Kragh (V), 2007-05-11:
Jeg er glad for, at man anerkender, at regeringen har en ambitiøs målsætning på området.
Vi har 200.000 mennesker, der forlader den offentlige sektor, og i den situation giver det nogle nye muligheder for at kunne binde bro mellem dem, der hidtil har stået uden for arbejdsmarkedet, hvor minoriteter desværre har været overrepræsenteret, og dem, der har brug for at ansætte folk.
Det tror jeg egentlig er det allerallerbedste svar, der kan gives på, hvordan vi får løst nogle af de problemstillinger, som spørgeren relevant påpeger, netop at vi får skabt en mulighed for, at flere kan komme i ordinær beskæftigelse, og det har vi jo på beskæftigelsespolitikområdet taget en lang række initiativer til, som tiden her ikke tillader, at jeg kommer ind på.
Thor Pedersen (V), 2007-05-11:
Jamen jeg tror, jeg er enig i det, som siges.
Jeg vil blot lige om de mål, vi har – bare for, at det man overhovedet kan komme ind på om race, hud og hvad ved jeg ikke skal kunne misforstås – sige, at så er der et ønske om, at det, der i virkeligheden præger det private arbejdsmarked, og det, der præger det offentlige arbejdsmarked, er, at vi alle er danskere uanset baggrund.
Og når vi alle er danskere, skal det også være sådan i virkeligheden, at det afspejler, at dem, der er ansat i det offentlige eller i det private, nu engang alle er danskere.
Så det er sådan en ideel målsætning, at man fjerner de barrierer, der gør, at der er grupper af danskere med en særlig baggrund, som er underrepræsenteret, og hvor man tager fat og siger: Hvad er årsagen til det?
Hvad kan vi gøre?
Er det de unge, der ikke får samme mulighed fra starten?
Er det nogen kulturforskelle, vi skal være med til at bryde op i eller røre rundt i for egentlig at sikre, at der er en ligelig repræsentation, som vi alle ønsker i et homogent samfund?
Lone Dybkjær (RV), 2007-05-11:
Jeg vil gerne sige tak til ordføreren, fordi han nævner den radikale tillidsreform, og nu kan jeg jo ikke i et spørgsmål her komme ind på alt vedrørende den, men jeg vil bare gerne sige, at tillidsreformen jo ikke betyder, at der ikke skal være nogle overordnede regler.
Det er sådan set ret vigtigt.
Det, som vi bare gerne vil vide – og det vil jeg gerne spørge ordføreren om – er, om han virkelig mener, at det, at man specifikt nævner det, vi nævner, er detailstyring.
Jeg er sådan set glad for, at finansministeren ikke nævnte, at annoncerne bliver dyrere, hvis man skal nævne alt det.
Det argument ville han trods alt ikke tage med ind i billedet – men det spiller formentlig en rolle.
Men er det ikke vigtigt, at vi har nogle overordnede regler for, hvem der søger ind i den offentlige sektor?
Og mener ordføreren ikke, at vi har et problem i dag i form af, at der ikke er en god nok repræsentation af den danske befolknings sammensætning?
Mener ordføreren på den måde, at den ansættende myndighed altså selv kan vælge i teksterne?
Det kan man jo ikke.
Det går jeg også ud fra at ordføreren mener at man ikke kan.
Man kan vel f.eks. ikke i teksterne skrive – eller kan man det?
mener ordføreren at man skal kunne det?
Det går jeg ud fra lige præcis ikke ligger i det, som ordføreren har stillet op.
Det, som vi gerne vil præcisere, fordi vi ved, at den offentlige sektor sådan set er nødlidende, hvad angår en bred repræsentation, er ved den bundtekst at sikre, at alle er klar over, at de kan søge.
Hvorfor gjorde vi det?
Så kan man diskutere, om man så er det i realiteten, men i det mindste er man det officielt.
Det er bare det, vi vil sige her: Var det ikke en god idé i vor tid også at præcisere, at vi er fordomsfri, i hvert fald i teorien, ved at nævne de her ting?
Line Barfod (EL), 2007-05-11:
Jeg er helt med på, at selv om jeg har forstået, at der er et værdifællesskab mellem Venstre og Dansk Folkeparti, så kan der også være enkelte steder, hvor der er nogle mindre uenigheder mellem Venstre og Dansk Folkeparti.
Men Dansk Folkeparti udgør jo det parlamentariske grundlag for regeringen, og hvis Dansk Folkeparti ikke ønskede, at man skulle have den centrale styring via resultatkontrakter, kunne Dansk Folkeparti give udtryk for det og have en indflydelse på det.
Derfor spørger jeg til, om Dansk Folkeparti mener, det er i orden, at man via resultatkontrakter styrer det offentliges stillinger og behandling af stillingsopslag.
Bent Bøgsted (DF), 2007-05-11:
Jeg tror, jeg har gjort rede for, hvad jeg er tilhænger af, nemlig at den bedste egnede, der søger jobbet, skal have jobbet.
Hvis der er nogle, der, som fru Line Barfod siger, ikke søger jobbet, kunne det jo være, fordi de ikke er interesseret i det job.
Jeg går ud fra, at man kun søger et job, man er interesseret i at søge.
Så er der det med, hvad hr. Ulrik Kragh mener.
Nu er hr. Ulrik Kragh medlem af Venstre, og jeg er medlem af Dansk Folkeparti.
Derfor behø ver vi ikke have helt samme opfattelse af, hvordan og hvorledes de forskellige ting skal være på det her område.
Min holdning er klar: En jobannonce skal udfærdiges på den måde, at den er målrettet den bedste ansøger, og at den er målrettet de ansøgere, der har kvalifikationerne til at kunne bestride stillingen, og det skal gælde, uanset hvilket tilhørsforhold man har.
Line Barfod (EL), 2007-05-11:
Jeg tror, vi alle sammen har det sådan, at det ville være bedst, hvis det ikke var nødvendigt at gøre noget for at få alle til at søge, der selv mener, de har kvalifikationerne, og så skal man selvfølgelig ansætte den med de bedste kvalifikationer.
Problemet er bare, at man kan konstatere, at det ikke er alle, der søger, og at det faktisk kan have en betydning, at man skriver i jobannoncen, at man gerne vil have ansøgninger fra et bredt felt.
Det kunne også være, der var nogle af dem, der ikke søger i dag, som faktisk var bedre kvalificerede end dem, der vælger at søge, men de afholder sig altså fra det.
Det, der egentlig fik mig til at tage ordet, var, at jeg kunne forstå, at hr. Bent Bøgsted var imod, at man skulle bestemme den slags med, hvad der står i stillingsopslag.
Men hvad så med det, som hr. Ulrik Kragh fortæller, at det, der sker, er, at man i stedet skriver det ind i resultatkontrakterne, som jo absolut ikke er til offentlig debat og nogle gange endda er hemmeligholdt, men som i lige så høj grad er en central styring af, at der er nogle bestemte mål, man ønsker at opnå.
Er Dansk Folkeparti tilhænger af det, eller er man ikke tilhænger af det?
Bent Bøgsted (DF), 2007-05-11:
Jeg beklager selvfølgelig over for fru Lone Dybkjær, at vi har forskellig opfattelse.
Min opfattelse er, at alle i forbindelse med en jobansøgning er lige.
Hvis man har kvalifikationerne til den jobbeskrivelse, søger man på lige vilkår et job, og så er det arbejdsgiveren, der skal ansætte den bedst egnede til jobbet.
Det er min overbevisning, og sådan går jeg ud fra alle statslige institutioner agerer, og så kan jeg ikke se, det er nødvendigt at skulle skrive ind, at der specielt skal gøres opmærksom på, at de her grupper også kan søge jobbet.
Det skulle ikke være nødvendigt.
Har man kvalifikationerne til det og har gennemgået den uddannelse, der skal til for at søge et job, er jeg også overbevist om, at man har kendskab til, at der ikke bliver diskrimineret ud fra en jobansøgning.
Så jeg synes, at det fungerer udmærket, som det er i dag, og jeg er overbevist om, at de minoriteter, som fru Lone Dybkjær nævner her, søger de job, hvis de har kvalifikationerne til jobbene.
Lone Dybkjær (RV), 2007-05-11:
Jeg må sige, at jeg er meget ked af, at vi har kommunikeret på en sådan måde, at ordføreren mener, at det indebærer, at folk, der ikke har en anden race, hudfarve eller et eller andet andet, ligesom ikke kan søge jobbet.
Det, vi gerne vil præcisere, er, at ud over de såkaldte normalgrupper er der altså også en række andre grupper, som bør opfordres til at søge jobbet, og det er det, der ligger i det.
Der er selvfølgelig ikke tale om, at nogle job målrettes bestemte racer eller hudfarver eller noget som helst andet, men blot, at der ikke må diskrimineres.
Det er bare en præcisering af det.
Alle har lige ret til at søge de her job.
Det synes vi er vigtigt at få præciseret, fordi vi jo kan se, at sammensætningen i den offentlige sektor ikke afspejler befolkningen.
Vi tror dermed heller ikke, at man får de bedst egnede, for der er en række talenter, som udelukkes.
Bent Bøgsted (DF), 2007-05-11:
Som jeg har forstået det her – og det kan godt være, jeg har misforstået fru Lone Dybkjærs beslutningsforslag her – skulle det skrives, fordi det opfordrer de her grupper til, at de skulle søge jobbet, netop fordi der står, at ved at målrette initiativet mod en bred vifte af minoriteter sikres det, at mulige jobtagere ikke selv skal afkode jobopslagenes nuværende budskab om, at alle uanset personlig baggrund er velkommen til at søge jobbet.
Det kan godt være, jeg har misforstået det, og så er det i orden.
Men jeg synes stadig væk ikke, at det er nødvendigt at skrive det, fordi den bedst egnede skal have jobbet, uanset hvilket tilhørsforhold vedkommende har.