runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
John Dyrby Paulsen (S), 2007-04-25:
Nu synes jeg måske, at logikken springer et par led over.
Lad os tage et stort multinationalt selskab, der har egne interne afregningspriser mellem Danmark og en virksomhed i et land, hvor der stort set ikke betales selskabsskat.
Skatteministerens argument er, at nu har Danmark sat selskabsskatteprocenten ned fra 28 til 25 pct., og så lader selskabet fuldstændig være med det.
Jeg tror ærlig talt ikke, det er den logik, man bruger, når man sidder som skatteekspert i et stort multinationalt selskab.
Jeg tror tværtimod, man vil sige: Det er dog godt nok besynderligt, at der ikke gøres en ekstra indsats.
Det, der har effekt, er, at vi gør noget på kontrolindsatssiden, og derfor er det her, indsatsen skal gøres.
Kristian Jensen (V), 2007-04-25:
Jeg vil gerne understrege, at jeg ikke mener, vi er bagud.
Vi kan se, at der har været en klar udvikling.
Vi har fået gennemført flere sager, og vi har fået gennemført flere og større reguleringer fra 2002 og fremefter.
Jeg skal bare sige en ting mere.
Når vi gennemfører en sænkning af selskabsskatten fra 28 til 25 pct., bliver interessen for at lave transfer pricing, altså fastsætte forkerte afregningspriser, mindre.
Derfor kan det være, at virksomhederne faktisk lader være med at fastsætte forkerte afregningspriser, og dermed vil der blive færre sager, netop fordi gevinsten ved at lave transfer pricing, altså udflytning af overskud, bliver mindre, når selskabsskatten i Danmark falder.
John Dyrby Paulsen (S), 2007-04-25:
Så må jeg forstå skatteministeren sådan, at hvis vi sammenligner Danmark med de øvrige nordiske lande, f.eks. Sverige og Norge, vil vi se, at transfer pricing-indsatsen i Sverige og Norge giver betydeligere bedre resultat end i Danmark.
Det må jo betyde, at den indsats, vi gør på området, måske er mindre, end den burde være, og dermed bliver provenuet af indsatsen også væsentlig mindre, end det burde være, specielt når vi ser på 2006 og tager stigningen som udtryk for, at der var tale om en enkelt eller to store sager, som ikke kommer igen.
Konklusionen må vel være, at vi skal bruge langt flere ressourcer på området, fordi vi er langt bagefter vores nordiske nabolande og dermed i virkeligheden snyder os selv for et skatteprovenu fra de store selskaber.
Kristian Jensen (V), 2007-04-25:
Hvis man kigger på tallene fra 2002 og fremefter, vil man kunne se, at i 2003, 2004 og 2005 var der år for år en pæn og klar stigning i både antallet af sager og de beløbsmæssige reguleringer.
I 2006 var der en ekstraordinær høj reguleringsmængde, men om det skyldtes en enkelt sag eller flere sager, kan jeg ikke udtale mig om, jævnfør tavshedspligten på skatteområdet.
Men det, der er væsentligt at se på, er: Hvordan har den underliggende, bagvedliggende struktur været, hvordan har udviklingen været fra 2002, hvor indsatsen startede, og frem til nu?
Der har været en klar stigning i antallet og størrelserne af de reguleringer, der er gennemført, og jeg forventer, at hvis man tager med i betragtning, at der kan have været nogle meget store enkeltstående reguleringer i 2006, vil den udvikling, der har været fra 2002 og fremefter, også fortsætte i 2007 og de efterfølgende år.
Anne Baastrup (SF), 2007-04-25:
»Når det ifølge betænkningen over sundhedsloven fremgår, at genoptræning er en klar og utvetydig ret for patienterne, vil ministeren da oplyse, hvad de umiddelbare konsekvenser heraf er for den kommunale økonomi, idet man må forvente, at det vil give merudgifter at give patienterne den slags rettigheder, samt hvad retten betyder for den enkelte patient?«
Skriftlig begrundelse
Spørgeren er klar over, at ministeren ikke har det helt klare overblik over de merudgifter, kommunerne har haft i 2007, men ønsker med spørgsmålet at få afklaret, hvad retten til genoptræning betyder.
John Dyrby Paulsen (S), 2007-04-25:
Jeg kan sådan set kun bifalde, at man gør noget på området.
Jeg kan kun bifalde, at man f.eks. gør noget for at forhøje de multinationale selskabers nærmest ikkeeksisterende skattebetaling.
Men jeg bliver lidt bekymret, når jeg hører rundtomkring, at det er rigtigt, at antallet af sager er det samme, men at beløbet er betydelig forhøjet, og at det i virkeligheden ikke skyldes enkeltsager af størrelsen flere millioner, men en enkelt sag af størrelsen flere milliarder.
Derfor vil jeg godt spørge skatteministeren: Er grunden til, at man fik det meget store beløb, man fik sidste år, at der var tale om en enkelt stor sag?
Er det det, der gør, at vi f.eks. ikke kan forvente nogen løbende udvikling her i 2007?
Hele TP-sagsområdet – altså sager angående transfer pricing, dvs. det forhold, at f.eks. multinationale selskaber kan handle internt mellem selskaber i Danmark og selskaber i udlandet til nogle priser, der ikke er markedspriser, og på den måde flytte et overskud fra Danmark og beskatning i Danmark til udlandet, hvor skatten er væsentlig mindre – har jo i virkeligheden været meget i fokus siden 1970’erne, og i 1996-97 gjorde man tiltag for at komme det til livs.
Der har været gjort forskellige tiltag og er indført nye regler i starten af dette årtusinde, hvor vi så nogle tal, der viste en betydelig forhøjet regulering af transfer pricing-sagerne, helt op til 4,7 mia. kr., og derfor vil jeg godt spørge skatteministeren: Er man nu kommet så langt med TP-sagerne, som man skal, eller er der endnu et stykke vej at gå?
Kristian Jensen (V), 2007-04-25:
Hvis man kigger på telefonbetjeningen i SKAT, gennemgår den, som jeg sagde før, netop nu en meget stor omlægning.
Vi samler alle de telefoniske henvendelser, der kommer, i fire kundecentre for at kunne servicere borgerne ensartet, uanset hvor i landet de måtte bo, og det kræver, at de medarbejdere, der har den opgave, også får erfaring og rutine i, hvorledes man betjener, og det kræver nogle sikrere procedurer for, hvorledes man sikrer, at den kunde, man har i røret, bliver stillet om til den rigtige medarbejder, hvis det er nødvendigt.
En sådan indfasnings- og indkøringsperiode, som vi netop er i for øjeblikket, kan godt tage nogen tid, men jeg synes, det går i den rigtige retning, og at vi har valgt den rigtige strategi, men der er også rum til forbedringer.
Jeg synes, vi er kommet langt, og det skyldes et meget stort stykke arbejde fra medarbejdernes side.
Men jeg tror også, at hvis vi ser et års tid længere frem, vil vi stå i en situation, hvor vi er endnu tættere på at nå vores mål om at være en god serviceorganisation, hvor de borgere, der ønsker at betale deres skat, møder en så nem og enkel administration og så god en service som overhovedet muligt, og det ville glæde mig meget, hvis Socialdemokratiet også vil dele den vision og være med til at arbejde positivt for, at SKAT ikke bare skal udføre kontrol, men også give service til de borgere, som ønsker at betale den rigtige skat.
Hermed sluttede spørgsmålet.
John Dyrby Paulsen (S), 2007-04-25:
Jeg kan jo være enig i meget af det, skatteministeren siger, og jeg er ikke i tvivl om, at medarbejderne har gjort et kæmpe arbejde, men jeg må også sige, at jeg ikke synes, det er tilfredsstillende, at ventetiden er på 3½ minut, når det er 1.600 mennesker, der ringer ind i løbet af en hel uge om et presserende spørgsmål, som de gerne vil have noget at vide om.
Man kan jo spørge sig selv, hvor mange der har nået at lægge på i løbet af de 3½ minut.
Det tror jeg faktisk er rigtig mange.
Det har ikke noget med medarbejderne at gøre, men det, jeg er bekymret for, er, om SKAT stillede de nødvendige ressourcer til rådighed på det her område, for hvis SKAT vil være en serviceorganisation – det kan jeg et langt stykke hen ad vejen støtte meget op om – er det jo et spørgsmål om at tilvejebringe de nødvendige ressourcer til, at de kan svare på spørgsmål inden for en rimelig frist.
Jeg tror, at vi må være enige om, at 3½ minut i gennemsnit altså ikke er tilfredsstillende.
Det burde kunne gøres bedre.
Spørgsmålet er, om det er muligt at gøre det bedre med de eksisterende ressourcer.
Det kan jeg godt tvivle på.
Det vil jeg godt have ministerens svar på.
Kristian Jensen (V), 2007-04-25:
Jeg skal såmænd bare oplyse, at for de 1.600, der ringede ind, som vi har talt op, som netop har trykket nul og har valgt at komme ind på spørgsmålet omkring bil- og motorafgifter, har der været en gennemsnitlig ventetid på 3½ minut.
En gennemsnitlig ventetid på 3½ minut synes jeg ikke er overvældende lang tid.
Man kunne selvfølgelig altid ønske sig, at ventetiden for at komme igennem til offentlige myndigheder er så kort som overhovedet muligt, men 3½ minut synes jeg er acceptabelt.
Når man ser på, at det her er et spørgsmål, som har optaget mange danskere, og hvor det er forholdsvis mange, som inden for en kort periode har været interesseret i at ringe ind, synes jeg ikke, at en gennemsnitlig ventetid på 3½ minut er et problem.
Jeg vil gerne sige, at vi er i gang med at lave en af de største omlægninger – hvis ikke den største – af skatteadministrationen i Danmark, og en del af det er netop at opbygge et helt nyt koncept for at betjene borgerne over telefonen.
Det tager nogen tid for medarbejderne at vænne sig til den måde, som man skal svare på, og få rutine, og det tager også tid at få systemet kørt ind.
Derfor er vi i en proces, hvor jeg håber og også forventer, at telefonbetjeningen vil blive yderligere styrket i den kommende tid.
John Dyrby Paulsen (S), 2007-04-25:
Jeg er sådan set ikke uenig.
Der er gode takter i det.
Retningen er sådan set god, men jeg synes nu ikke, at regeringen bevæger sig ret meget.
Men tilbage til det, som spørgsmålet drejer sig om, nemlig om SKAT har mulighed for at servicere folk ordentligt, hvor jeg synes, at det her eksempel er et klokkeklart bevis på, at det har de ikke.
Man kunne have udsendt en pressemeddelelse om, at skatteministeren er på barsel – tillykke med det i øvrigt – og derfor kan man ikke besvare spørgsmål om hverken det ene eller det andet i den uge eller de næste to uger.
Det havde da været til at forstå.
Det, man gør i stedet for, er, at man lægger en pressemeddelelse på sin hjemmeside, og hvis folk i øvrigt ringer til hovednummeret i SKAT – det har jeg gjort adskillige gange, for jeg er en af de 1.600 danskere, der har prøvet at ringe ind og få besked om bilafgifterne – får de at vide: Velkommen til SKAT; ringer du vedrørende omlægning af bilafgifterne, tast nul.
Det gør man så.
Så får man at vide: Velkommen til SKAT; for at blive omstillet til en medarbejder, bedes du indtaste dit aktuelle postnummer.
Det gør man så.
Og så får man at vide: Alle vore medarbejdere er desværre optagede; ventetiden er derfor meget lang.
Og så bliver der spillet en pæn og nydelig og lidt kedelig melodi, og så kan man vente i lang tid.
Jeg vil spørge skatteministeren, om det er at give service eller oplysning til dem, der har et spørgsmål til SKAT.
Kristian Jensen (V), 2007-04-25:
Jeg vil gerne sige, at der selvfølgelig ikke har været flimmer på skærmen i SKAT.
Der er gjort et flot stykke arbejde med at besvare de mange spørgsmål.
Men SKAT har naturligvis været nødt til at svare ud fra de forudsætninger, de kendte, nemlig det gældende regelsæt, og ikke svare ud fra de politiske overvejelser, der foregik i de forhandlinger, der har været i gang.
Jeg skal sige, at jeg har brugt de seneste 14 dage på at være på barselorlov og vendte tilbage på arbejde i går, og nu er der så en aftale i dag på området.
Jeg vil gerne beklage, at der har været så lang en periode med rygtestrømme og andet, men nu er der en aftale, og nu er der en klarhed på området.
Det betyder, at vi kan oplyse folk præcist om, hvilke vilkår der gælder, og vi kan både på vores hjemmeside og også i pressen henvise til, hvilke omlægninger der kommer.
Det er gode omlægninger, for vi har hidtil haft nogle regler, som har belønnet dem, der købte tungere og større biler.
Nu har vi nogle regler, der belønner dem, der kører i mere miljørigtige biler, og det er en god omlægning.
John Dyrby Paulsen (S), 2007-04-25:
Jo tak, jeg var såmænd en af de 1.600 personer, der ringede ind.
Men det er jo lidt besynderligt, at man lægger en lille skrivelse ud på hjemmesiden og så forventer, at folk, hvis de ikke kan komme igennem til SKAT, læser Skatteministeriets hjemmeside, hvor der står, at man ikke kan give råd og vejledning om noget, som man i øvrigt er i gang med at omlægge, og som man i øvrigt ikke kan sige noget om og så i øvrigt trækker sagen i langdrag.
Det er jo kun naturligt, at folk ringer, men det, der sker, er jo, at folk ringer til bl.a. undertegnede i stedet for, fordi de ikke kan komme igennem til SKAT.
Det må da for søren være muligt på en uge at håndtere 1.600 henvendelser om et bestemt emne i SKAT, uden at der kommer lidt flimmer på skærmen af den årsag.
Kristian Jensen (V), 2007-04-25:
Det er korrekt, at indsatsen for at sikre den korrekte skatteafregning i Danmark er styrket betydeligt under denne regering, og derfor har vi også set stigende provenu og stigende reguleringer på transfer pricing-området.
Det fremgår også af den skriftlige redegørelse, jeg gav Skatteudvalget den 7. februar i år.
Der har været en stigning i beløbene, men der har været en stagnation i antallet af sager, og jeg tror, at hvis man ser bort fra enkeltsager, som på dette område kan vedrøre endog meget anselige millionbeløb, vil man i den kommende tid kunne se en jævn udvikling med regulering af et stigende samlet beløb, men en nogenlunde stabilisering af antallet af de sager, vi taler om her.
Dette skyldes to ting.
Det skyldes først og fremmest, at de regler, vi har gennemført på området, nu gør deres virkning, og det skyldes desuden, at med den selskabsskattepakke, der er indgået aftale om, sænkes selskabsskatten i Danmark fra 28 pct. til 25 pct.
Det betyder, at incitamentet, tilskyndelsen til fejlagtigt at flytte overskud ud af landet bliver mindre.
Jeg vil godt svare på et af de spørgsmål, der var med i den skriftlige del, men som ikke er nævnt her, nemlig hvordan ressourcerne kommer til at se ud fremadrettet.
Det er sådan, at p.t. er der ca. 85 årsværk tilknyttet arbejdet i TP-ligningscentrene, men fremadrettet skal vi op på ca. 110 årsværk.
Ressourcer, som tilføres her, vil få en bedre effekt, end hvis de blev brugt andre steder, og derfor er det et led i den store omprioritering af SKAT’s ressourcer, der er i gang i øjeblikket.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-25:
Jeg synes jo, at det er trist, at der stadig væk tilsyneladende er en stigning i antallet af lejere, der bliver udsat.
Og jeg synes, at det er et meget alvorligt problem, at der er den her stigning.
Derfor har jeg jo også taget en række initiativer i forhold til at sætte ind med hjælp og støtte til dem, der er på vej med en udsættelsessag, for at forebygge, men også for at blive klogere på, hvad det er, der ligger bag det, at nogle bliver udsat, for det ved vi jo ikke. Vi har jo fået afdækket nu, hvad vi har af kendskab til det, der bliver registreret rundtomkring, og vi ved, at det er betalingsforpligtelsen, det kniber med.
Så jeg har taget initiativer for at sikre, at kommunerne går mere aktivt ind i en indsats med henblik på at anvende de redskaber, der allerede er i lovgivningen i form af rådgivning, administrationsaftaler og andre forebyggende tiltag.
Og jeg har præciseret kommunernes særlige forpligtelse over for børn; altså, jeg vil simpelt hen ikke se børnefamilier på gaden efter en fogedudsættelse.
Og der er det så vigtigt, at der bliver taget særlig hånd om de familier, hvor der er børn.
Så har vi jo netop nu et lovforslag til behandling i Folketingssalen, der giver kommunerne en pligt til at genvurdere hjælpen til personer, som udsættes af deres lejemål, og hvor det forhåbentlig kan betyde, at man får taget hånd om problemerne, inden det ender med en egentlig udsættelse.
Og endelig er vi jo ved at undersøge, hvad der så ligger bag det, at man ikke længere får betalt sin husleje.
Og det er er større undersøgelse, som SFI står for.
Så jeg følger altså meget nøje op på det her problem for at se, hvordan vi kan forbedre indsatsen, hvordan vi kan forebygge, at de her udsættelser sker, så vi forhåbentlig kan få dæmmet op for antallet af udsættelser.
Anne Baastrup (SF), 2007-04-25:
Skal jeg så forstå ministeren sådan: Der kommer nu et oplyst grundlag; det forventer vi er færdigt medio maj, og på den baggrund viser det sig så, at det kommer – ups – til at koste 1 mia. kr. mere i 2007?
Kan man så regne med, at ministeren i 2007 leverer det økonomiske grundlag for, at det her genoptræningsforløb kan komme til at blive en succes?
En af grundene til, at der kommer de her mange genoptræningsplaner – nu har jeg stor respekt for dengang, amterne var der, ingen tvivl om det – er, at det jo er omkostningsfrit for regionerne at få lavet de her genoptræningsplaner, og at regningen ligger hos kommunerne.
Derfor bliver vi jo nødt til at sikre, at kommunerne har økonomisk robusthed til i 2007 at løse problemet.
Det er vores ansvar at drage omsorg for, at det kan lade sig gøre, og det drøfter vi så en gang om året.
Det er selvfølgelig primært målrettet det fremadrettede, men det er jo meget naturligt, at man ved de lejligheder også diskuterer, hvordan det i øvrigt går aktuelt, og hvordan likviditeten i kommunerne er – der er jo mange spørgsmål.
Men det foregår bare ikke på den måde, at vi ligesom blok for blok, område for område kommer løbende efter hver enkelt regning, der er skrevet ude i kommunerne for at se: Den med rødt mærkede krone, I har brugt til at betale den regning, er det nu også en, som I i sin tid har fået herindefra?
Det afgørende er jo, om kommunerne totalt set har mulighed for at løse deres opgaver.
Lovgivningen er klar nok; pengene er aftalt; nu får vi en viden frem; vi har aftalt, hvordan vi får den frem; stiller den viden sagen i et andet lys, går vi begge to ind i det nye lys i fællesskab.
Det er altså meget, meget udramatisk.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Peter Vernersen (S), 2007-04-25:
Jamen det eneste, jeg synes ministeren skal drage omsorg for, er klart at sige her, at hver eneste patient, der bliver udskrevet, og som har en genoptræningsplan, kan støtte ret på den genoptræningsplan og få udført genoptræningen.
Og det er jo ikke det, der sker i øjeblikket, efter de oplysninger, der er i Ældre Sagens undersøgelse.
Ministeren ville ikke selv lave en undersøgelse – den skulle jo nødig vise, at det, som Ældre Sagen har lavet, holder stik.
Men ministeren kan jo bare sige, at hver eneste borger, der har en genoptræningsplan, kan støtte ret på den og så få udført genoptræningen.
Så vil jeg sige, at man jo delte beløbet mellem regionerne og kommunerne, og regionerne fik en del til genoptræning på sygehusene og til at lave disse planer for.
Men selv om man laver mange planer, melder man jo også herfra, at der er folk, der ikke får planer, fordi man ikke har tilstrækkelige ressourcer i hospitalsvæsenet til at lave disse planer.
Som sagt skulle ministeren sige klart og præcist, at hver eneste patient, der har sådan en plan, kan støtte ret på den.
Mere er der egentlig ikke at sige lige på nuværende tidspunkt.
Og så må ministeren jo finde pengene, når vi kommer lidt længere hen og pengene er sluppet op i kommunerne.
Altså, det er jo simpelt hen en larmende ukorrekt påstand.
Det er jo helt urimeligt, at jeg skal lægge øre til sådan noget.
Vi har jo sådan set næsten år tilbage aftalt at lave en løbende undersøgelse af det her.
Vi vidste sådan set godt, da vi lagde opgaven ud, at det var en opgave, som ikke bare lige pr. automatik havnede nede i kommunerne og blev løst til ug fra day one.
Derfor var det vigtigt, at vi undersøgte, hvordan den opgave løses.
Det har vi aftalt for lang, lang tid siden.
Og så skal jeg stå og høre på, at jeg ikke vil undersøge noget, fordi der er et eller andet problem, jeg ikke vil have frem.
Det er da præcis derfor, vi har aftalt, at det her område skal monitoreres i fællesskab mellem regioner, KL og regeringen, og det er i proces.
Så synes hr. Jens Peter Vernersen altså, at vi skal agere i forhold til interesseorganisationer og lave nogle lidt hurtige undersøgelser – det skal vi da kun gøre, hvis vi ikke har noget bedre at spille ind med.
Og vi har sat det her i system, og vi har aftalt med KL, at vi følger op på det efter første kvartal, så jeg ved ikke, hvad det er, man er på jagt efter her.
De pligter, kommunerne har, er meget klare – det er noget af det, vi skal snakke om i næste spørgsmål.
Villy Søvndal (SF), 2007-04-25:
Jeg vil godt spørge, hvad det er, der gør, at den danske regering i den her sag, som jeg synes burde være så indlysende, er så usikker i sine svar, som udenrigsministeren er, når han siger: Det kan blive det ene, og det kan blive det andet, og man kan hverken udelukke det ene eller det andet.
Jeg synes i virkeligheden, udenrigsministeren har haft et tilbagefald i forhold til et tidspunkt under samtalen, hvor det stod klart, at man under alle omstændigheder ville hjælpe.
Altså, den der sikkerhedsgaranti i Irak vurderer amerikanerne og briterne at man ikke kan give.
Hvad er det, der får udenrigsministeren til at tro, at en dansk udenrigsminister kan give en større sikkerhed?
Per Stig Møller (KF), 2007-04-25:
Nu er det jo forskelligt fra område til område, trods alt.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Villy Søvndal i, at det overordnet set ikke er tilfredsstillende, langtfra, og det er allerværst i midten.
Men det nordlige område – det kurdiske område – mener jeg ikke hr. Villy Søvndal kan sige er usikkert.
Tre provinser i syd er nu overdraget til irakiske sikkerhedsstyrker.
Det vil sige, at irakerne selv mener, at de nu er i stand til at varetage sikkerheden i tre af de sydlige provinser, og formentlig kommer den fjerde med inden den 1. august.
Det vil jo altid være en irakisk vurdering, om de vil overtage sikkerheden.
Hvis irakerne siger, at nu vil de overtage sikkerheden, så ligger det jo i aftalen med FN og med os, at vi så må gå ud fra, at de kan overtage sikkerheden.
Det, Danmark gør nu, er jo at styrke den irakiske regering.
Vi ændrede vores indsats fra den 1. august til flere styrker omkring regeringen i Bagdad, og så lægger vi ...
Nu blinker den rødt.
Jeg får sikkert et spørgsmål til, så jeg tager næste del af mit svar ved næste spørgsmål.
Villy Søvndal (SF), 2007-04-25:
De spørgsmål skal jeg nok følge op på hos integrationsministeren.
Men jeg vil godt spørge lidt til situationen i Irak, for det fremgik af udenrigsministerens svar, at et af svarene kunne være at tilbyde sikkerhed i Irak.
Hvis man kigger på den bedrøvelige situation, der er i Irak, har jeg svært ved at forstå, hvordan man kan garantere sikkerhed i en situation, hvor 4 millioner mennesker ud af 24 millioner – altså hver sjette – er flygtet, i en situation, hvor man regner med, at mere end 600.000 mennesker er blevet dræbt de sidste 4 år.
Hvilke midler ejer udenrigsministeren til at give sikkerhed i Irak i dag?
Per Stig Møller (KF), 2007-04-25:
Jo, men det spørgsmål skal hr. Villy Søvndal jo så rette til integrationsministeren, for det er jo ikke udenrigsministeren, der sidder og sagsbehandler anmodninger om asyl i Danmark.
Så det er ikke det rigtige sted at stille det, altså til mig.
Jeg kan sige, at den 1. maj jo ikke er skæringsdag, det er den 1. august, der er skæringsdag.
Det vil sige, at vi går i gang med at drøfte det med hver enkelt, som jeg sagde før, og ser på, hvad deres situation er, hvad deres muligheder er, og hvad deres ønsker er.
Det bliver en individuel vurdering, hvorpå der så træffes en beslutning.
De forskellige praktiske spørgsmål om asyl og udlændingeloven må hr. Villy Søvndal rette til integrationsministeren.
Villy Søvndal (SF), 2007-04-25:
Det næste spørgsmål er om det rent praktiske omkring det, at når tolke giver udtryk for, at deres sikkerhed kun kan varetages her i Danmark, så forstod jeg på det tidligere svar fra udenrigsministeren, at de så skulle behandles efter den eksisterende asyllovgivning.
Nu er vi jo i nærheden af den 1. maj, og derfor vil jeg godt spørge: Hvor lang tid tager en sådan sagsbehandling i Flygtningenævnet, som jeg formoder er dem, der skal afgøre det?
Og vil regeringen fremskynde en behandling, sådan at man sikrer, at de her sager bliver afgjort så hurtigt, at vi ikke får en periode efter den 1. august?
Det er sådan mere de praktiske forhold, jeg spørger ind til her i dette spørgsmål.
»Hvordan vil den danske regering i praksis og helt konkret garantere sikkerheden for de irakiske tolke, som har bistået danske styrker i Irak, efter den danske tilbagetrækning til august?«