Karen Ellemann (V), 2010-12-16:
Med beslutningsforslaget her, B 31, ønsker SF at pålægge regeringen at udarbejde en national politik for bæredygtig byudvikling.
De ønsker at stille krav til kommunerne om at fokusere på bæredygtig byudvikling, og de ønsker at pålægge regeringen at oprette et center for bæredygtig byudvikling.
Lad mig starte med at sige, at jeg deler forslagsstillernes ønske om en mere bæredygtig byudvikling.
Vi lægger vægt på, at de danske byer udvikles i en mere bæredygtig retning, samtidig med at der fortsat gives gode rammer for vækst i erhvervslivet og gode levevilkår for borgerne.
Vi prioriterer også, at de danske kommuner får de redskaber, som er nødvendige for at tilgodese og fremme de her hensyn.
Derfor har vi også igangsat en række initiativer til netop at understøtte sådan en udvikling.
Det er selvfølgelig også væsentligt at være opmærksom på, at der også allerede er flere såvel private som offentlige institutioner, som rådgiver kommunerne, og som rådgiver erhvervslivet og befolkningen om, hvordan der skabes bæredygtige byer og bebyggelser.
Man kan jo sige, at virkeligheden er, at den globale konkurrence mellem byerne er intensiveret i forhold til tidligere, og det stiller byerne over for stadig større udfordringer.
Nogle af de nye parametre, som byerne konkurrerer på, er jo deres evne til at tilpasse sig klimaændringerne, deres evne til at nedbringe ressourceforbruget, og deres evne til at tilbyde omgivelser, som har en positiv effekt på borgernes levevilkår og borgernes sundhed.
Det er jo en dagsorden, som i stigende grad præger kommunernes hverdag.
I kommunerne arbejdes der allerede i dag med udvikling af strategier og handleplaner inden for emner som klima, sundhed og ikke mindst byernes planlægning.
Regeringen er også opmærksom på at understøtte kommunernes udvikling af bæredygtige byer, og jeg vil i den her tale gerne tillade mig at fremhæve en række gode initiativer vedrørende bl.a. grøn transport, miljøteknologi, energipolitik og renere luft.
Det gælder den grønne transportpolitiske aftale fra 2009, som bl.a. skal sikre flere trygge cykelveje og bedre offentlig transport.
Det gælder også den brede energipolitiske aftale fra 2008 med bl.a. det indsatsområde at reducere energiforbruget i bygninger.
Det gælder også udpegning af de seks energibyer.
Desuden er der jo i 2010 afsat 90 mio. kr. til at udvikle og teste nye miljøteknologier, som kan bidrage til erhvervslivets vækst.
For at skabe attraktive byer skal luften være renere i byerne, og derfor udsendte vi også en strategi for det i 2008.
For at fremme bevægelse og friluftsliv har vi iværksat et projekt om mere bevægelse og friluftsliv i byerne, som i 2009 resulterede i syv særlige breddeidrætskommuner, som får støtte til at realisere breddeidrætsudvalgets 42 anbefalinger.
Det er kommunerne, som har ansvaret for planlægningen, men det er jo i høj grad den private sektor, som driver byomdannelsen og byudviklingen, og staten sætter så de overordnede rammer.
Det er en arbejdsdeling, som vi gerne vil fastholde.
Alle syv samarbejdsprojekter afsluttes i 2012.
De her samarbejdsprojekter skal jo så vise, kan man sige, nye veje, som kan tackle udfordringerne gennem planlægningen.
Uden at gå meget i detaljer synes jeg stadig væk, at det er hjælpsomt lige kort at omtale de syv samarbejdsprojekter.
Det første hedder »Bedre grønne oplevelser i byen«, og det har til formål at videreudvikle den grønne planlægning på både overordnet og detaljeret niveau.
Det andet projekt hedder »Bevægelse i alle planer«, og det har til formål at fremme motion og bevægelse i kommunernes planlægning.
Det tredje hedder »Byliv der betaler sig«, og det har til formål at belyse gevinsterne ved at investere i byliv.
Det fjerde hedder »Bæredygtige bebyggelser«, og det har til formål at afprøve og teste udvalgte kriterier for bæredygtighed på en række bebyggelser i Danmark.
Det femte hedder »Standard for bæredygtige lokalplaner«, og det har til formål at udvikle en standard for bæredygtige lokalplaner og i det hele taget et grønt reglement.
Så er der det sjette, det er »Forstadens Tænketank«, som har til formål at afdække muligheder og udfordringer, for at nye og eksisterende forstæder kan blive mere bæredygtige.
Det syvende og sidste initiativ hedder »Regnvand i haver og parker«, og det har til formål at afdække og udvikle mulighederne for at aflede regnvand til haver og parker.
Alle de her projekter gennemføres i samarbejde med en række kommuner, med KL, med Friluftsrådet, med Byggesocietetet, med Lokale- og Anlægsfonden, med By & Havn, med Kildebjerg Ry A/S, med Realdania og med Haveselskabet.
Som nævnt er det altså projekter, som løber frem til 2012, og med de her projekter er det selvfølgelig forventningen, at vi får vigtig viden, bl.a. om barrierer i forhold til lovgivningen, og i det hele taget nye redskaber til at håndtere byernes udfordringer.
Om selve det her med planstrategier med fokus på bæredygtig udvikling er det jo sådan, at kommunerne ifølge planlovens § 23 a i den første halvdel af den kommunale valgperiode offentliggør en strategi for kommuneplanlægningen, altså de såkaldte planstrategier, og kommunerne er i gang med arbejdet i den her runde af planstrategier.
Næste runde af planstrategier udarbejdes så i perioden fra 2014 til 2015, så der er jo, kan man sige, rigelig tid til at evaluere de her igangsatte samarbejdsprojekter og planstrategiernes indhold, før vi eventuelt skulle gå ind at ændre på kravene til kommunernes planstrategier.
Derudover er det regeringens holdning, at vi først og fremmest bør understøtte udviklingen af de nødvendige redskaber til kommunerne i stedet for at stille yderligere krav om særligt indhold i kommunernes planstrategier.
Der er et element mere i forslaget, som handler om centeret for bæredygtig byudvikling.
Jeg må alt i alt sige, at der jo arbejdes med at fremme bæredygtighed på mange fronter.
Mange parter er i spil, og der skabes ny viden hver dag.
Det her arbejde klares i dag af en række forskellige parter med specifikke interesser og interessenter, og på den måde bliver formidlingen målrettet dem, som har brug for den specifikke ny viden.
Som et godt eksempel på den her målrettede formidling skal jeg jo bl.a. nævne Dansk Byplanlaboratorium, som jo er en selvejende institution, som finansieres via indtægtsdækket virksomhed, men som også modtager tilskud fra kommuner, virksomheder og fra Miljøministeriet.
Byplanlaboratoriet deltager i udviklingsprojekter og afholder kurser, og det er kurser, som er afstemt med behovet i kommunerne; således er der p.t. kurser om byens vand og om fremtidens energisystem på dagsordenen.
Af andre eksempler kan jeg også lige nævne Dansk Arkitektur Center, Green Building Council og Foreningen Bæredygtige Byer og Bygninger blot for at sige, at der i hvert fald her også er nogle aktører, som gør et stort arbejde, og som har klart definerede interessenter.
Der er det altså regeringens vurdering, at der ikke er brug for et center for bæredygtig byudvikling.
Jeg vil sige, at jeg takker for og deler interessen for byernes udvikling, men finder altså ikke, at beslutningsforslaget fra SF passer ind i alle de her allerede igangsatte initiativer.
Jeg afviser SF's forslag om en national politik, fordi regeringen finder det hensigtsmæssigt at opsamle resultaterne af alle de her aktuelle projekter, før der så tages stilling til, hvilke nye redskaber kommuner og erhvervsliv måtte have brug for.
Jeg vil til det sidste forslag om krav til kommuneplanstrategier med fokus på bæredygtig byudvikling sige, at det så også afvises af samme grund.
Til sidst: Centeret her afvises, fordi der netop også allerede er mange initiativer på området.