runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-05-13:
Tak til Hans Andersen.
Jeg tror, at Hans Andersen godt kender den udredning, der er lavet – den udredning, som skyldes, at beskæftigelsesministeren sagde: Kan man få ptsd, efter at der er lavet en lægefaglig vurdering inden for de første 6 måneder?
Men hvis man ikke er soldat og har været udsendt eller der er tale om andre, der er statsansatte og har været udsendt til andre lande, så kan man ikke få ptsd, på trods af at udredningen siger, at det kan man godt.
Hvad siger man til de folk?
De kan hverken få anerkendelse eller erstatning, selv om de har ptsd.
Hvad siger Hans Andersen til det?
Hans Andersen (V), 2015-05-13:
Venstre har kæmpet for, at vi fik vedtaget den særlov, der kunne hjælpe vores udsendte soldater med at komme videre i deres liv, udsendte soldater, som jo i den grad har kæmpet – og nogle af dem med deres liv som indsats – for Danmark.
Dem har vi ønsket at gøre noget helt særligt for.
Så er der jo allerede i dag – og det bliver lidt en gentagelse – regler, der gør, at man også kan få anerkendt forsinket ptsd.
De muligheder er der, og vi finder ikke, at vi på nuværende tidspunkt skal udvide det til at gælde samtlige arbejdstagere på arbejdsmarkedet.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-05-13:
Jamen det lyder fuldstændig underligt.
Forsinket ptsd kan man godt have som soldat, men ikke som ambulanceredder eller som ansat inden for fængselsvæsenet eller som ansat i politiet.
Hvorfor kan man ikke have forsinket ptsd, som man kan få anerkendt og få erstatning for?
For udredningen siger faktisk, at det kan der være tale om, men man vil ikke have det omfattet af denne lovgivning – det undrer mig.
Hans Andersen (V), 2015-05-13:
Jeg synes, vi kan være stolte af, at vi har lavet en særlov, der gør, at vores udsendte soldater og andre statsligt ansatte, der har været udsendt til deltagelse i krig eller fredsbevarende operationer, kan få en ekstra hånd og en ekstra hjælp til at komme videre.
Jeg synes, vi først og fremmest skal hjælpe de mennesker, der i dag oplever, at de har problemer med at få anerkendt deres sygdom; for det kunne godt gå bedre, og det kunne godt gå hurtigere med at få anerkendt de mange mennesker, der lige i øjeblikket har deres sag liggende i Arbejdsskadestyrelsen.
Så kommer Enhedslisten så i øvrigt med et forslag om at udvide gruppen, og det finder vi sådan set ikke grundlag for at gøre på nuværende tidspunkt.
Vi synes sådan set, at den særlov, vi har lavet, skal være det, den hedder, nemlig en særlov til mennesker, vi har udsendt i krig på Danmarks vegne.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-05-13:
Jeg synes, at Socialdemokratiets ordfører har misforstået det.
Først og fremmest vil jeg godt spørge: Er det en særlov, som i virkeligheden omhandler nogle mennesker, men ikke andre?
Det andet er, at det jo er sådan med det forslag, vi har fremsat, at hvis folk får forsinket ptsd, skal det efter loven være arbejdsskadesikringen, som betaler erstatning, ligesom ved alle mulige andre arbejdsskader.
Hvad er forskellen på denne lov og hele arbejdsskadeloven?
Jeg forstår det simpelt hen ikke.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2015-05-13:
Jeg tror ikke, jeg har misforstået noget.
Den særlov, vi vedtog sidste år, gælder for statsligt udsendte soldater eller andre statsligt ansatte, som bliver udsendt til konfliktområder eller fredsskabende virksomhed i udlandet.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-05-13:
Det kan jeg godt forstå, og jeg kan også godt forstå den lov, man vedtog.
Det var nemlig en udløber af den vedtagelse, vi lavede i Folketinget.
Men hvorfor skal der holdes fast ved, at soldater, der har været udsendt og får forsinket ptsd, men hvor det nogle gange bliver opdaget senere, bliver omfattet af særloven, men at de folk, der har det her i Danmark, og hvor det også kommer senere, ikke er omfattet af den lov?
Det kan være privatansatte, det kan være statsansatte, det kan være kommunalt ansatte.
Hvad er forskellen på de folk, som i dag får forsinket ptsd i Danmark, i forhold til dem, der fik det uden for landet?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2015-05-13:
Både ministeren og Venstres ordfører har jo på glimrende vis givet en forklaring på, at man kan få anerkendelse administrativt for ptsd, hvis man får det konstateret inden for 6 måneder og man så har det i udbrud inden for 1-2 år, og man kan også få forsinket ptsd, hvis det først kommer i udbrud efter 3-4 år.
Det kan man godt, og det gælder jo alle, uanset om man er udsendt, eller om man arbejder i Danmark, om man er privatansat eller offentligt ansat.
Det, der er forskellen, det, vi har bygget ovenpå, er, at ved begge de to ordninger, som jeg nævnte først, er det dokumenteret, at man har ptsd.
Det, vi har lavet med særloven, er, at man skal sandsynliggøre, at man har ptsd.
Det er forskellen.
Marie Krarup (DF), 2015-05-13:
I sidste folketingssamling ændrede man med lov nr. 336 Arbejdsskadestyrelsens praksis angående udsendte soldater og andre statsansatte med sent diagnosticeret posttraumatisk belastningsreaktion.
Det var en fornuftig beslutning, som Dansk Folkeparti selvfølgelig støttede.
Enhedslisten ønsker med dette forslag at udvide personkredsen, så man ikke kun omfatter soldater og andre udsendte fra Danmark i konfliktforebyggende, fredsbevarende, fredsskabende og humanitære opgaver, men alle, der har pådraget sig ptsd under arbejdet i eller uden for Danmark, uanset om man er privatansat eller statsansat.
I Dansk Folkeparti mener vi, at det er noget særligt at være udsendt for Danmark, og at det bør give nogle særlige privilegier og nogle helt særlige hensyn, hvis man kommer til skade, herunder dem, der er omtalt i lov nr. 336.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2015-05-13:
Tak, formand.
Som det er nævnt tidligere, trådte der i april 2014 en særlov i kraft med opbakning fra et enigt Folketing, som sikrede erstatning og godtgørelse til udsendte soldater og andre statsansatte med sent diagnosticeret ptsd.
Med særloven skabte vi en overbygning på den eksisterende lovgivning, der lempede dokumentationskravet og gav mulighed for at anerkende ptsd som en arbejdsskade hos tidligere udsendte soldater og andre statsansatte.
Det var rigtig godt.
For Socialdemokraterne er det generelt vigtigt, at man skal kunne gå trygt på arbejde og være sikret den nødvendige støtte, hvis der skulle blive brug for det.
Det gælder naturligvis også de mennesker, der er udsendt på vegne af Danmark.
I dag behandler vi så et lovforslag fra Enhedslisten, der ønsker at udvide personkredsen, der kan benytte sig af de lempeligere dokumentationskrav, som vi vedtog sidste år.
I dag dækker personkredsen over soldater og ansatte, der har været udsendt i tjenstligt medfør til områder i udlandet i forbindelse med konfliktforebyggende, fredsbevarende, fredsskabende, humanitære eller andre lignende opgaver.
Enhedslisten ønsker med forslaget at udvide personkredsen til at gælde alle ansatte, hjemlige som i udlandet, privatansatte som offentligt ansatte.
Jeg synes, at det er vigtigt at bemærke, at man allerede i dag kan få anerkendt almindelig og forsinket ptsd i det almindelige arbejdsskadesystem, og særloven, som vi vedtog sidste år, byggede som sagt oven på dette.
Det gjorde vi, fordi udsendte befinder sig i et særligt miljø langt fra normale hjemlige rammer, når de bliver udsat for noget traumatiserende.
De er i særlig risiko for ikke at få diagnosticeret ptsd, så snart de oplever deres symptomer.
Den risiko gælder selvsagt ikke ansatte i Danmark, hvor det er muligt at søge hjælp, når ulykken er sket.
Det er også vigtigt at bemærke, at det er en anden situation, når staten er arbejdsgiver, end når vi taler om private arbejdsgivere.
Vedtages lovforslaget, vil private arbejdsgivere blive pålagt at give erstatning for eller godtgøre sygdomme, som er sandsynliggjort og dermed ikke fuldt ud dokumenteret.
Den praksis ønsker Socialdemokraterne ikke, og vi kan derfor ikke støtte forslaget.
Joachim B. Olsen (LA), 2015-05-13:
Det er der, og det synes vi også der skal være, for vi synes sådan set, at udgangspunktet altid må være, at man kan dokumentere, at der er en årsagssammenhæng mellem det, man har været ude for, og den lidelse, man har pådraget sig.
Der er det jo bare vigtigt at holde fast i, at lige præcis i forbindelse med veteranerne og de udsendte har man slækket gevaldigt på kravene.
Men vi synes bare, det er vigtigt at man skelner mellem de to meget, meget forskellige situationer, og det er ærlig talt uforståeligt, at Enhedslisten ikke også kan se det.
Karsten Lauritzen (V), 2015-05-13:
Også herfra tak til ministeren for at svare på spørgsmålet.
Et af de spørgsmål, som jeg også tror en del stiller, er – og det henviser ministeren også selv til i det foregående svar til fru Inger Støjberg – hvorfor man i Justitsministeriet egentlig sender det pågældende citat til PET for validering.
Kan ministeren svare på det?
Mette Frederiksen (S), 2015-05-13:
Jeg kan i hvert fald sige så meget, at det selvfølgelig ikke er en beslutning, jeg er involveret i, men jeg forstår, at det er en praksis, som også er fulgt i andre sager.
Karsten Lauritzen (V), 2015-05-13:
Kan ministeren så forklare, hvorfor man ikke gør opmærksom på, at oplysningen om bevogtningen ved synagogen også er forkert?
Kan ministeren svare på det, for det blev der faktisk gjort opmærksom på inden?
Mette Frederiksen (S), 2015-05-13:
Det ene, som jeg tror spørgeren henviser til, er den første sætning, altså sikkerhedsspørgsmålet omkring synagogen efter angrebene i Paris.
Her kommer vi ind i en lidt mere teknisk diskussion, som der er redegjort for i svaret til Folketinget.
Det sikkerheds- og trusselsniveau, der er omgivet vores jødiske lokaliteter og vores sårbare jødiske mål, er på niveau 5, også i perioden efter Charlie Hebdo.
Det, der så sker, er, at man inden for de forskellige niveauer kan vælge at opprioritere, altså højne aktivitetsniveauet, og det er det, Københavns Politi har gjort.
Så det er altså en mere politifaglig diskussion af, hvad det er for nogle begreber, man bruger.
Inger Støjberg (V), 2015-05-13:
Altså, det kan undre mig lidt, at ministeren i dag på den her måde slår sig til tåls med, at der er blevet bibragt et meget forkert billede af, hvornår bevogtningen rent faktisk var på plads, og samtidig siger, at det er uhyre vigtigt – hvilket jeg er fuldstændig enig med ministeren i – at tingene er i orden, men så ikke får det her rettet noget før.
Peter Skaarup (DF), 2015-05-13:
Tak for det.
Spørgsmålet lyder sådan her: Hvad er ministerens holdning til at sikre, at der gives besked til de institutioner, der arbejder med kriminalpræventivt arbejde, som f.eks. boligorganisationer og gadeplansmedarbejdere, om kritiske løsladelser af hardcore bandetilknyttede og radikaliserede fanger fra fængslerne?
Mette Frederiksen (S), 2015-05-13:
Også tak for det spørgsmål, som jeg i lighed med de øvrige synes er et meget relevant spørgsmål.
Jeg er ikke i tvivl om, at det har store konsekvenser for boligområder, når folk med radikaliserede holdninger og måske ligefrem handlinger; når personer med tilknytning til et dybt kriminelt bandemiljø vender tilbage til boligområdet.
Det kan have en negativt afsmittende effekt på stemningen, på kriminalitetsbilledet og på påvirkningen af f.eks. børn og unge.
Derfor er der behov for et stærkere myndighedssamarbejde.
Det er et af læringspunkterne fra den evaluering, vi lige har diskuteret.
Umiddelbart efter angrebet mod København fremlagde vi jo fra regeringens side »Et stærkt værn mod terror«, hvor der er konkrete nedslagspunkter.
Noget af det handler om, om vi i det hele taget er gode nok til at håndtere de meget, meget kedelige og farlige tendenser, der er, til radikalisering i vores samfund.
Vi er i gang med det arbejde nu, og noget af det, vi bl.a. kigger på, er, hvordan vi kan sikre, at de forskellige myndigheder og de forskellige aktører ude lokalt får en bedre mulighed for at udveksle information og viden, så vi netop kan sikre, at en person eller to personer ikke kan få lov til at ødelægge hverdagslivet og lokalmiljøet for måske tusindvis af andre mennesker.
Peter Skaarup (DF), 2015-05-13:
Tak for besvarelsen.
Og tak, fordi det ser ud, som om regeringen overvejer, om der skal gøres noget på det her punkt.
Jeg synes jo, det lyder godt, at man i hvert fald er åben over for det, men jeg vil da så også sige, at jeg ikke synes, det er nok, at man taler om nedslagspunkter og læringspunkter og beder nogle om at vurdere forskellige ting og sager.
For mig at se kunne man jo som justitsminister gribe ind nu og sige: Selvfølgelig skal de her boligorganisationer og gadeplansmedarbejdere have besked, når f.eks. radikaliserede indsatte eller hardcore bandekriminelle bliver løsladt.
Grunden til det er, at det er noget, der sætter brand i tingene eller kan sætte brand i tingene, hver gang det sker.
Og det, man siger i f.eks. Mjølnerparken, hvor jeg havde lejlighed til at komme forbi for nylig, er, at man har været glad for, at det her punkt er blevet nævnt i forskellige sammenhænge.
Men den dag i dag er der ikke sket nogen adfærdsændring fra myndighedernes side.
Altså, de får ikke besked.
Det er så spørgsmålet til justitsministeren: Kan vi ikke gøre det lidt bedre?
Altså, kan vi ikke sætte hastigheden op i forhold til de ting, som regeringen har overvejelser om på baggrund af forskellige læringspunkter?
For mig at se behøver vi ikke at få det her vurderet i nogen udvalg.
Jeg synes, at man allerede nu kan give ordre om, at de selvfølgelig skal have besked, for der er jo – det kan vi jo se af nogle af de andre diskussioner, vi har haft i Folketinget – en del radikaliserede indsatte.
Der er kommet referencer til 68 personer over de sidste par år i fængslerne, hvoraf nogle er løsladt, og hvoraf andre ikke er løsladt endnu.
Der synes jeg jo at man nu og her kunne sige: Så gør vi noget til gavn for de boligområder, der har problemerne.
Og det vil jeg godt spørge justitsministeren om hun ikke vil foranstalte nu.
Mette Frederiksen (S), 2015-05-13:
Jeg tror, vi kan gøre det bedre, og jeg synes, vi skal gøre det bedre.
Jeg synes ikke, vi skal acceptere, at nogle få får lov til at ødelægge det for de mange.
Og vi ved jo, at der nogle steder udøves social kontrol.
Vi ved, at bandemedlemmer har det med – ud over deres organiserede kriminalitet – gerne at ville bestemme over dele af boligområder, og hvordan andre skal leve deres liv.
Det er også noget, jeg ofte hører, når jeg er rundt i udsatte boligområder.
Der tror jeg vi bliver nødt til at træffe et meget klart valg om at passe på alle de andre beboere, der bor der.
Så jo, jeg er som udgangspunkt villig til at gå langt, men jeg bliver nødt til at sikre mig, at vi overholder dansk lovgivning.
Og hvis vi ønsker at ændre den, skal det altså gøres her i Folketingssalen.
Derfor bliver vi nødt til at afdække spørgsmålet ordentligt og grundigt, og det tror jeg sådan set er en meget god måde at arbejde på, for det skal også gerne kunne holde i virkelighedens verden.
Og på den baggrund er oplysningerne jo tilgået offentligheden, synes jeg, så hurtigt, som det kan lade sig gøre i en sådan proces.
Det afgørende må vel egentlig være, at oplysningerne er her; at der er lavet en evaluering, der er så grundig og så åben, at de spørgsmål, der med rette er blevet rejst, faktisk er adresseret; og at der – måske væsentligst af alt – er bevogtning ved vores jødiske lokaliteter.
Det er en udsat gruppe, og vi er forpligtet til som dansk samfund at passe rigtig, rigtig godt på de danske jøder.
Spørgeren har jo ikke ret i sin præmis.
Jeg får en mundtlig gennemgang af nedslagspunkterne i evalueringen torsdag den 30. april.
Jeg får evalueringen i sin helhed og i sin sammenhæng på skrift mandag den 4. maj og offentliggør det onsdag den 6. maj.
Det betyder jo, at offentligheden får adgang til et materiale fra dansk politi, som jeg egentlig tror er ret unikt i sin karakter.
Jeg synes også, at det er rigtigt, at jeg som landets justitsminister afventer evalueringen i stedet for at forholde mig til løsrevne informationer og budskaber i den offentlige debat.
Inger Støjberg (V), 2015-05-13:
Når ministeren nu synes, det er så vigtigt, både at tingene er på plads, men også at få det sandfærdige billede frem, hvorfor lægger ministeren så ikke det sandfærdige billede frem, i det øjeblik ministeren finder ud af, hvordan tingene hænger sammen?
Hvorfor skal vi vente i så lang tid, inden vi får det sandfærdige billede af sikkerheden omkring de jødiske institutioner?
Mette Frederiksen (S), 2015-05-13:
Det er, fordi jeg synes, at begrebet misinformation lugter af, at der er nogen, der bevidst har villet bibringe os et andet billede end det, der var det korrekte, og det tror jeg ikke på har fundet sted.
Hvordan håndterer vi fremadrettet en gerningsmand, der er så kynisk, og som repræsenterer så megen voldsparathed, som spiller fuld og kommer tæt på, og som forvolder meget stor skade?
I det er der jo en meget relevant diskussion om, hvordan vi sikrer, at vi har al den kapacitet, der skal til, for at modstå den brutalitet, der bliver udvist i København den eftermiddag og den nat.
Jeg svarer på alle spørgsmål, og det har jeg også gjort her i dag, og det vil jeg også gøre fremadrettet, men jeg vil dog alligevel tillade mig at håbe på, at vi bare en gang imellem kunne tage den reelle diskussion om, hvad det er for et politi, vi ønsker os i Danmark, hvad det er for et terrorberedskab, der er nødvendigt, og alle dilemmaerne, der er forbundet dermed, for jeg tror sådan set, at det er det, der kan føre Danmark fremad.
Jeg tror, det er spørgeren bekendt, at når det handler om regeringens sikkerhedsudvalg, er det statsministeren, der er den ansvarlige minister.
Og vi vil meget nødig fravige den praksis, som har gjort sig gældende, tror jeg, i rigtig mange år, at vi ikke gengiver i offentligheden, hvad der diskuteres i regeringens sikkerhedsudvalg.
Inger Støjberg (V), 2015-05-13:
Men er det korrekt opfattet, at justitsministeren også sidder i sikkerhedsudvalget?
Mette Frederiksen (S), 2015-05-13:
Igen er det jo måske lidt mærkeligt, at man stiller spørgsmål, som man godt kender svaret på.
Det er korrekt, at landets justitsminister sidder i regeringens sikkerhedsudvalg.
Det er selvsagt myndighederne på området, der briefer regeringen i den her sag, men skal jeg forstå Venstres spørgsmål sådan, at man ønsker, at der udleveres navne på enkelte medarbejdere og noget om enkelte medarbejderes direkte kommunikation med regeringen?
Det spørgsmål forstår jeg faktisk ikke, og det undrer mig også, at Venstre stiller det.
Inger Støjberg (V), 2015-05-13:
Er ministeren tilfreds med, at ministeren ikke tidligere i forløbet efter terrorangrebet rettede de forkerte oplysninger om den øjeblikkelig øgede bevogtning af synagogen, som regeringen gav offentligheden?
Mette Frederiksen (S), 2015-05-13:
Se, der er jo en grund til, at der er lavet en evaluering af myndighedernes indsats før, under og efter terrorangrebet, og formålet med evalueringen er netop at få lagt så mange detaljer frem som overhovedet muligt.
Vi ønsker åbenhed omkring de her spørgsmål, og jeg tror, det er vigtigt, når en så kritisk situation rammer et samfund, at man også har modet, evnen og viljen til at blive klogere af de fejl, der måtte blive begået undervejs.
Efter angrebene mod København blev der jo rejst en række spørgsmål både i offentligheden og her på Christiansborg.
Det er min opfattelse, at jeg som justitsminister bør træffe beslutninger på baggrund af fakta, der kommer fra myndighederne, og ikke kun på baggrund af mediehistorier, og derfor har jeg så truffet det valg at afvente myndighedernes evaluering, inden jeg vurderer de enkelte hændelsesforløb.
Inger Støjberg (V), 2015-05-13:
Det er jo, fordi allerede kort efter at statsministeren har afholdt sit pressemøde med dem internationale presse, hvor hun så giver et forkert billede af bevogtningen af de jødiske institutioner, modtager man jo mails i Statsministeriet, hvor der står, at statsministeren har informeret ukorrekt om bevogtningen af synagogen.
Og det er jo derfor, vi spørger.
Det er jo derfor, at vi i dag spørger, om det er tilfredsstillende, at der er blevet givet et forkert billede af den sikkerhed, som der skulle være omkring de jødiske institutioner.
Nu siger ministeren så, at man ikke bare vil se på, hvad der står i pressen, og at den ikke er et sandhedsvidne, men der står jo flere vidner frem ret kort efter og siger, at tingene simpelt hen ikke hænger sammen, og at det ikke er deres oplevelse, at der var en øget bevogtning, f.eks. da gæsterne ankom til konfirmationen.
Og det er jo fuldstændig korrekt, for konfirmationen begyndte kl. 19.00, og det var først kl. 19.22, der var bevogtning ved synagogen.
Det er jo derfor, vi spørger ministeren, om det er tilfredsstillende, at regeringen først nu, efter så lang tid, efter at så mange vidner har stået frem, og efter at der har været så meget diskussion, giver det rigtige og sandfærdige billede af bevogtningen og dermed sikkerheden omkring de jødiske institutioner.
Mette Frederiksen (S), 2015-05-13:
Jeg tror ikke, spørgeren gengiver den konkrete mail korrekt, hverken i dens ordlyd eller i dens indhold, for det, den mail handler om, er sikkerheden og bevogtningen efter attentatet mod Charlie Hebdo, og det, spørgeren spørger ind til her, er jo et andet hændelsesforløb.
Jeg mener, der er tale om en fejl, når der går så lang tid, før der etableres fast bevogtning ved synagogen.
Jeg synes, det er en alvorlig fejl, og myndighederne beskriver det selv som et af de mest nødvendige læringspunkter fremadrettet.
Og jeg mener også, det er korrekt, at jeg som landets justitsminister afventer den evaluering og sørger for, at alt, som myndighederne videregiver, kommer frem, og så kan vi tage den politiske diskussion på baggrund af en samlet evaluering.
Peter Skaarup (DF), 2015-05-13:
Så kunne jeg godt tænke mig at spørge ministeren, om ministeren definitivt mener, at det her kræver lovgivning, for så har ministeren selvfølgelig ret i, at vi skal igennem den lovgivningsmølle, der er, med første, anden og tredje behandling, hvis det er lovforslag.
I den forbindelse vil jeg spørge, om ministeren og regeringen så vil fremsætte de nødvendige lovforslag her, inden Folketinget går på sommerferie, for det kan jo godt stadig væk nås.
Det er jo sådan, at regeringen også her sent i forløbet er kommet med forskellige lovforslag.
Og alternativet til ikke at gøre det er jo, at der så går til på den anden side af sommerferien, altså i virkeligheden ind i oktober måned, før Folketinget kan starte behandlingen af et eventuelt lovforslag.
Karsten Lauritzen (V), 2015-05-13:
Så undrer det mig bare, at ministeren ikke vil svare på spørgsmålet.
Vi stiller et spørgsmål, som jeg tror masser af danskere, en masse journalister og måske også nogle af de politifolk, der var på gaden, og almindelige medarbejdere i PET stiller sig selv, nemlig hvem der bibragte det der forkerte billede, og det er jo et simpelt fagligt spørgsmål – der er ikke tale om politisk polemik – som justitsministeren da må kunne svare på, for hun sidder jo i sikkerhedsudvalget og må kunne vide det.
Så derfor vil jeg spørge igen: Hvem bibragte det forkerte billede, og hvordan blev det bibragt?