Martin Henriksen (DF), 2014-11-21:
Jeg vil egentlig gerne rose hr. Simon Emil Ammitzbøll, for man mente det samme dengang, som man gør nu.
Så kan man være enig eller ej.
Jeg er mildest talt uenig i, at man ikke vil gøre noget som helst
Nu har man jo det her i Frankrig.
Jeg kan selvfølgelig tage fejl, men jeg er ret sikker på, at det franske politi ikke forfølger børnehavebørn, der har malet sig i ansigtet.
Hvis de gør det, så synes jeg, at man skulle bringe det frem i offentlighedens lys, så man kan forholde sig til det, men jeg er ret sikker på, at de ikke gør det.
Jeg er også ret sikker på, at det franske politi ikke stopper cyklister, som har tørklæde på, fordi de fryser lidt om halsen, og så giver dem en bøde.
Jeg kan tage fejl, men jeg er ret sikker på, at det ikke er sådan noget, det franske politi giver sig i kast med.
Og hvis det var sådan noget, det franske politi gav sig i kast med, så var det her forbud jo nok ikke blevet godkendt af den europæiske menneskerettighedsdomstol.
Det er jo det nye i dagens debat, for tidligere, bl.a. i 2009, da vi havde diskussionen, var der er rigtig mange partier herinde i Folketinget, som sagde, at de ville forbyde burka og niqab, fordi de repræsenterer et kvindesyn, men ikke bare et kvindesyn,
Det er jo det, det handler om.
Og så handler det jo om – sådan har vi det i hvert fald i Dansk Folkeparti – at vi ønsker et samfund, hvor vi kan se hinanden i øjnene, at når vi går forbi nogle mennesker på gaden, så kan vi se, hvem det er, vi går forbi, når vi taler med nogle mennesker, så kan vi se, hvem det er, vi taler med.
Det var der jo andre partier der var enige i i 2009.
Jeg tror, der er mange, der kan huske den offentlige debat i 2009, hvor Socialdemokratiet sagde, at de støttede et burkaforbud, hvor De Konservative sagde, at de støttede et burkaforbud.
De sagde, at de egentlig gerne ville gennemføre det, men den eneste grund til, at de ikke ville, var, at det stred mod grundloven, og fordi det stred imod den europæiske menneskerettighedskonvention.
Siden da er der kommet en dom fra den europæiske menneskerettighedsdomstol, hvor man har godkendt forbuddet i Frankrig.
Så faldt det argument bort.
I dag er kommet en ny juridisk vurdering fra Justitsministeriet, som siger, at det ikke er i strid med grundloven.
Så faldt det argument bort.
Så nu står vi i den for nogle ubehagelige situation, at man faktisk bliver nødt til at vise, om man vil gennemføre det, man i offentligheden siger, at man vil gennemføre, om man vil gennemføre det, som man har sagt til danskerne, at man vil gennemføre.
Man kan jo komme i den situation som politiker, at man faktisk får chancen for at gennemføre det, man siger.
Det kan selvfølgelig for nogle være en behagelig situation, men man burde faktisk være glad for det.
Vi står i den situation i dag, og vi står i den situation, at et andet land har gennemført det, og vi ved, at vi har Justitsministeriets ord for, at det er inden for grundloven, vi har den europæiske menneskerettighedsdomstols ord for, at det er inden for konventionerne, og derfor er det bare et spørgsmål om, at de højtærede medlemmer sætter handling bag ordene.
Det kan godt være, at det ikke sker her og nu – det kan jeg jo godt fornemme, for det kommer jo også lidt bag på nogle, at man nu faktisk godt kan gøre det rent juridisk – men jeg håber, at flere og flere med tiden vil indse, at vi faktisk nu har muligheden for at sende et meget, meget klart signal fra Folketingets side til de fundamentalister, de islamister, som vi har i Danmark, som ønsker et grundlæggende anderledes samfund, et samfund, som bygger på et helt andet kvindesyn og et helt andet menneskesyn, og til dem kan vi med lovgivningen sige, at det vil vi ikke have, det vil vi ikke finde os i, og hvis de ønsker at leve på den måde, så kan de gøre det et andet sted end i Danmark.
Det er et kraftigt og positivt signal at sende fra Folketingets side.
Tilsvarende eller modsvarende er det jo et meget, meget uheldigt signal at sende, at man nu siger – hvis det er det, der ender med at stå ved magt, men altså, lad os nu se, som tiden går – at vi faktisk kan gennemføre det her, men vi ønsker ikke at sætte handling bag ordene.
Så sender man jo det signal til de miljøer, at politikere bare er sådan nogle, der snakker om at bekæmpe dem, men når det kommer til stykket, så vil man ikke noget.
Så jeg håber, at man vil tænke lidt over det.
Det vil sikkert ikke ske nu og sikkert ikke ske i forbindelse med Dansk Folkepartis beslutningsforslag.
Det kan godt være, at der skal gå lidt længere tid, men jeg håber, at medlemmerne vil tænke over, at vi nu faktisk har muligheden for at gennemføre noget, som Socialdemokratiet har sagt, at de gerne vil gennemføre, som Konservative har sagt, at de gerne vil gennemføre, og lur mig, hvis man gik ind og fandt gamle Venstrecitater frem, om de så ikke også har sagt, at det var noget, som de så positivt på.