Trine Torp (SF), 2016-01-19:
Søger man hjælp i vores sociale system, skal man have den rigtige hjælp og det, man er berettiget til.
Det er et helt centralt princip, at afgørelsen om, hvilken hjælp der skal gives, skal tage udgangspunkt i en konkret vurdering af den enkelte borgers individuelle behov.
Det er desværre et helt reelt problem, at det ikke altid sker, og at retssikkerheden i borgernes møde med den offentlige forvaltning er under pres.
Det kan der være rigtig mange gode grunde til og dermed også mange løsninger på.
Den bedste måde at opnå en ordentlig behandling af borgerne på, er, at serviceloven er klar, så risikoen for fejlvurderinger mindskes.
Det bør indgå som en helt klar ambition, hvis servicelovens voksenbestemmelser skal revideres. En anden måde at sikre ordentlig behandling for borgerne på er ved at give de kommunale sagsbehandlere de nødvendige kompetencer og metoder til at vurdere borgernes behov.
Det har f.eks. vist sig, at voksenudredningsmetoden kan være et godt redskab, men der kunne også være behov for at se på mere kompetenceudvikling.
En tredje vej er, at de kommunale budgetter giver kommunerne mulighed for at ansætte et tilpas antal sagsbehandlere, så de kan nå at behandle sagerne ordentligt med inddragelse af borgerne, og at kommunerne ikke presses så hårdt økonomisk, f.eks. ved omprioriteringsbidraget, at de laver kvalitetsstandarder, som er på kant med loven, når der ikke tages hensyn til individuelle behov.
En anden ting er, at sagsbehandlingstiden i klagesystemet skal være så kort, at borgeren ikke kommer i klemme, og så kommunerne ikke har noget incitament til at træffe ukorrekte afgørelser.
Heldigvis er der i den seneste tid sket en positiv udvikling i Ankestyrelsens sagsbehandlingstid.
Hvis den kan nedbringes yderligere, vil det også påvirke kommunernes afgørelser, i forhold til at de bliver truffet bedst muligt.
Vi er i SF enige i målet om at træffe hurtige og rigtige afgørelser og øge borgernes retssikkerhed.
Vi deler ambitionen om at skabe incitamentsstrukturer, der i højere grad kommer borgerne til gode, og vi vil gerne være med til at finde måder, det kan ske på.
Vi har bl.a. også senere på dagens dagsorden et beslutningsforslag til behandling om opsættende virkning.
Det er et retssikkerhedsmæssigt fint princip, at borgere, som uretmæssigt får påført udgifter, kompenseres for det.
Ved at udvide det til også at dække ikkeøkonomiske ydelser bliver det til gengæld en lille smule svært at se, hvordan man får det til at lykkes – hvem der skal have dem, og hvordan det skal beregnes.
Det fremgår ikke klart af beslutningsforslaget, i hvilke situationer der skal gives økonomisk kompensation.
Og det skal i givet fald være en udtømmende oversigt.
Hvor stor skal kompensationen være osv. osv.?
Det forslag, der ligger her, rummer nogle usikkerheder, som jeg håber vi kan arbejde videre med i udvalgsbehandlingen, og måske kunne der også komme nogle flere muligheder i den behandling.
Andre muligheder kunne f.eks. være, at man arbejdede for at få frister for sagsbehandlingen ved hjemsendte sager, og at man indførte kompensation, hvis kommunen ikke gennemfører afgørelser fra Ankestyrelsen med det samme.
For det er desværre også et problem.
Så i SF vil vi gerne være med til at arbejde videre med forslaget.