Karen Hækkerup (S), 2012-04-17:
Jeg vil gerne starte med at sige tak for en – synes jeg – rigtig, rigtig konstruktiv debat om serviceniveauer i kommunerne og om, hvordan vi sikrer en bedre retssikkerhed, og også om, hvordan vi kan gøre noget i nogle af de sager, hvor der er særlig store søskendeflokke, særlig dyre enkeltsager, og hvor vi har behov for at hjælpe.
Der er blevet rejst en del specifikke spørgsmål, som jeg naturligvis skal sørge for bliver besvaret under udvalgsbehandlingen.
Men her og nu vil jeg sådan set forholde mig lidt til nogle af de debatter, der har været.
Venstre nævnte, at man støttede op om lovforslaget, men havde en bekymring med hensyn til refusionsordningen.
Jeg synes, at det er fair nok at have den bekymring, og der vil jeg anbefale at vi svarer på nogle skriftlige spørgsmål.
Jeg har drøftet det med flere, som har haft forskellige bekymringer.
Nogle spørger, om det ændrer ved incitamenterne i forhold til at gribe ind allerede ved det første barn og om, hvorfor det skal ramme ekstra hårdt, bare fordi det er en søskendeflok, og hvad der sker, hvis man har mange enebørn.
Andre spørger om, hvor stor søskendeflokken skal være, for at der er behov for, at vi griber ind.
Det, der generelt er at sige til det, er, at man jo skal lægge et skøn, og man skal lægge en vurdering af, hvordan vi holder balancen, i forhold til at vi stadig væk har kommunernes incitament til at forebygge og til at gribe ind, men hvordan holder vi med den anden hånd hånden under de kommuner og under de børn, som vi kan have en reel bekymring for ikke får de rigtige tilbud, fordi kommunen ikke kan overskue at gribe ind, fordi søskendeflokken er for stor.
Så det er et forsøg på at finde en balance, og jeg synes, at balancen er fundet, men jeg vil naturligvis gerne uddybe det i skriftlige kommentarer, sådan at alle kan føle, at alle elementer og alle vurderinger er givet og beskrevet til fulde.
De Konservative præciserer meget fint, synes jeg, hele den debat, der har været.
Hr. Tom Behnke nævner, at det, vi gør, ikke er, at vi lovfæster lovgivning, men at vi lovfæster lovpraksis, for det er jo præcis det, vi gør.
Når vi skriver ind i formålsbestemmelsen til serviceloven, ændrer vi jo det, der står i dag, hvor der står, at beslutninger skal træffes efter behov og forudsætninger.
Så henviser man jo til, at der er en hel masse uskrevne regler og en hel masse uskrevet i lovgivningen i forhold til den almindelige forvaltningsret og også i forhold til kommunalfuldmagten.
Det er de retssætninger, der ligger til grund i dag for de beslutninger, der træffes, som vi nu skriver ind i formålsbestemmelsen i serviceloven, og det synes jeg giver ganske god mening.
Enhedslisten spørger til, om jeg vil være med til at dele lovforslaget op.
Så derfor vil jeg umiddelbart afvise at splitte forslaget op, men dog takke Enhedslisten for, at man bakker op om nogle af elementerne.
Det synes jeg naturligvis er en rigtig, rigtig god ting.
Dansk Folkeparti kommer omkring kommunernes tankegang, med hensyn til hvordan man vil prioritere og hvordan man vil sætte ind, og kvitterer også for, at vi med Ankestyrelsen følger tæt op på og følger praksis, i forhold til hvordan lovgivningen vil blive fulgt.
Også det vil jeg sige at jeg er rigtig, rigtig glad for.
Så er der hele debatten om hvorfor at gøre det til en lov og hvorfor ikke bare at have lavet en vejledning, og svaret på det spørgsmål, som Enhedslisten har stillet flere gange, er, at det kunne man sådan set også godt have gjort.
Man kunne godt have skrevet en vejledning og have præciseret de samme ting
, men når regeringen vælger at lave det i en lovgivning, er det, fordi det er det, der var i den tidligere aftale med den tidligere regering og KL.
Vi synes så, at der var nogle ting ved aftalen, som vi ønskede at forfine.
Det har vi gjort, og det er de ændringer, som er blevet gennemgået, og som er blevet debatteret.
Det havde der ikke været noget som helst til hinder for.
Alligevel kan man måske spørge om, hvor vigtigt et signal man egentlig sender, hvis man laver en vejledning, og om signalet er anderledes, når det er i en lovgivning.
Det er jo to hensyn, man må veje op over for hinanden.
Jeg synes måske nok, at når det så kommer til stykket, er det at skrive det ind i formålsbestemmelsen i serviceloven måske et endnu stærkere signal og også et signal, jeg synes er fint.
Når jeg synes, det er fint, handler det jo om, at vi præciserer, hvad det er for nogle rettigheder, folk har.
Det synes jeg faktisk er godt.
Jeg synes, det er fint, at man får præciseret, at der altid skal være en konkret og individuel vurdering, som skal ligge til grund, og at økonomiske hensyn ikke må overtrumfes af faglige.
Jeg synes, at lovgivningen i det hele taget på den måde gør det mere klart, og det synes jeg er rigtig fint, især når vi kombinerer det med, at vi lægger de ting ind, som vi gør, og som den tidligere regering fik kritik for ikke at have levet op til.
Derfor vil jeg sige, at jeg egentlig godt synes, at vi alle sammen på nær Enhedslisten kan være bekendt at stå ved det her forslag, fordi det netop præciserer retspraksis og gør, at det nu kommer ind at stå i serviceloven.
Med disse ord vil jeg sige tak for en god behandling, og jeg glæder mig til at svare på de mange udvalgsspørgsmål.
Jeg synes, at der har været rigtig mange relevante og også interessante og fagligt konkrete spørgsmål, så jeg vil glæde mig til den videre debat.