Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-04-22:
Det undrer mig, hvordan borgerlige politikere kan stå og holde oprørte taler om, hvordan venstrefløjen skulle stå for centralisme på uddannelsesområdet.
Altså undskyld, Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti har afskaffet gruppeeksamen.
De har ment, at man skulle sidde på kontorer på Christiansborg og blande sig i, hvordan folk går til eksamen, stik imod anbefalinger fra elever, fra studerende, fra undervisere og fra forskere.
Selv Dansk Industri, som man jo ellers plejer at lytte meget til, valgte man i denne sammenhæng at overhøre, fordi man syntes, at det var så vigtigt at komme med den her værdipolitiske markering, nemlig at man fik droppet gruppeeksamen.
De borgerlige må holde op med at beskylde os andre for centralisme.
Baggrunden for, at vi står med det her forslag, er jo det meget alvorlige problem, at der desværre er for få unge, der gennemfører en ungdomsuddannelse, og at det oven i købet er gået den forkerte vej under den her regering.
Samtidig hører vi jo altså hvert eneste år nye historier om, hvor mange elever man nu kan presse ind i et klasselokale.
Når jeg hører, at nu har man proppet 37 elever ind i et lokale, tænker jeg: Hvordan kan det lade sig gøre?
Det betyder jo rent faktisk – det er ikke længere noget, man bare siger, det er rigtigt – at de får undervisning i vindueskarmene.
For bare et par år siden var det altså et fåtal af klasser, der havde mere end 28 elever.
I dag er det 69 pct. af gymnasieklasserne, der har mere end 28 elever, og 74 pct. af eleverne, der starter på handelsskolerne, der kommer i en klasse med mere end 28 elever.
Resultatet af den udvikling er meget klar, nemlig markante forringelser af arbejdsmiljøet for eleverne.
Det er klart, når der sidder over 30 elever i et lokale, der er bygget til 24.
Men det betyder jo altså også, at lærerne har meget mindre tid til den enkelte elev, og det er klart, at det problem er størst for de elever, som ikke kan gå hjem og få hjælp af mor og far, fordi mor og far ikke har gået på universitetet og ikke selv har en lang uddannelse.
Sådan er det.
Den allervæsentligste indvending, der var, da vi diskuterede det her med den forrige minister, Bertel Haarder, var, at et loft over klassekvotienten ville være meget bureaukratisk, og at det ville være en ufleksibel spændetrøje for skolerne.
Men det er derfor, det her netop er et fleksibelt loft.
Vi har faktisk imødegået de indvendinger, der var, bl.a. fra den forrige minister.
Det er et fleksibelt loft, så vi ikke forhindrer, at man godt kan sige: O.k., for at opfylde alles ønsker er det fint, at der er 29 elever i en klasse, og at der så er nogle færre i en anden, og så får vi altså opfyldt elevernes ønsker til studieretning og får noget fleksibilitet.
Men samtidig får vi altså sat en stopper for den himmelflugt, som klassekvotienterne har været på i de sidste år.
Når Enhedslisten bliver ved med at insistere på det her loft over klassekvotienten, er det altså for at sikre, at vi arbejder målrettet på at skabe lige muligheder for unge i vores uddannelsessystem.
Hvis vi skal have et uddannelsessystem, hvor der er lige muligheder for unge, bliver vi også nødt til at sikre, at lærerne har tid til at tale med dem.
Vi anerkender selvfølgelig, der kan være tidspunkter, hvor det giver mening at have nogle kæmpestore hold, og at man andre gange har gruppearbejde.
Sådan er det.
Men alle, der bare har den mindste berøring med ungdomsuddannelserne i dag, ved, at langt størstedelen af undervisningen altså foregår i helt almindelige hold, ligesom den gjorde, dengang størstedelen af dem, der sidder på Christiansborg, gik i skole.