Liselott Blixt (DF), 2013-05-08:
fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget tager ministerens redegørelse til efterretning og værdsætter ministerens initiativ til at opbløde 4-årsreglen.
Forslaget er bare ikke tilstrækkeligt til at løse de fundamentale problemer.
Folketinget konstaterer, at de seneste tal fra Sundhedsstyrelsen bekræfter de tal, som Yngre Læger tidligere har fremført i debatten, nemlig at ca. 20 pct. af en årgang falder for 4-årsfristen.
Et frafald på 20 pct. af en årgang vil udgøre ca. 150 læger, som hvert år forventes at falde for fristen.
Folketinget opfordrer ministeren til at løse problemet én gang for alle, og i mellemtiden bør 4-årsreglen suspenderes.
Ministeren bør som ansvarlig for området tage initiativ til, at parterne sætter sig sammen og får lavet en langtidsholdbar løsning på de fundamentale problemer i relation til uddannelse af speciallæger i Danmark; en ordning, som sikrer, at Danmark både får uddannet det rigtige antal speciallæger hurtigere, samt at vi får speciallæger i hele landet.«
Det lød jo alt sammen meget godt, men jeg kunne da godt have tænkt mig, at ministeren måske havde sagt: Vi suspenderer reglen, indtil vi har fundet en ordning, som kommer lægerne, sundhedsvæsenet, og borgerne til gode, og til vi i det hele taget får lavet en ordning, som alle kan være tilfreds med.
Jeg ved, at sundhedsministeren på et tidspunkt ved en lægekongres, tror jeg det var,
har talt om slik, og jeg tænker på den her aftale, som ministeren har indgået, som en pose slik, hvor der altid er nogle små lakridser, der bliver tilovers.
Det er på samme måde med den aftale, man nu har indgået, for de læger, der falder ud, må nøjes med de lakridser, der er tilbage.
Sådan tror jeg i hvert fald de vil opfatte det, for det drejer sig lige præcis om de specialer, de ikke selv har søgt ind på.
Så jeg ved ikke, om de synes, at det er en god gave.
Jeg ved ikke helt, om jeg kunne tænke mig at komme op til en psykiater, som hellere ville arbejde med sår eller nogle andre ting, eller om der var nogen, der ville have, at deres ældre pårørende skulle have besøg af en speciallæge i geriatri, som faktisk ikke interesserede sig for det speciale.
Opnår vi det, hvis vi får læger ind i nogle stillinger, som de faktisk ikke interesserer sig for?
Hvem er det, der går ud og forsker, og som interesserer sig for og brænder for nogle ting – ildsjæle, der vil noget på et specialområde?
Når man bliver læge, er det jo mange gange, fordi man har et ønske om f.eks. at arbejde med børn, eller fordi man har lyst til at stå og skære, eller hvad man nu har lyst til.
Jeg har heller aldrig brugt det over for mine børn, og vi prøver også at nedbringe tvang i psykiatrien, så tvang er jo normalt ikke noget, vi bryder os om, men med den her regel bliver der tale om tvang.
Man prøver ved hjælp af den her 4-årsregel at tvinge læger ind i specialer, som de ikke ønsker.
De kan enten vælge at gøre det, eller også kan de rejse til et andet land og arbejde.
Nogle af dem forlænger også deres uddannelse, så de undgår at vælge og dermed undgår at føle, at de bliver tvangsuddannet.
For hvem har brug for læger, som ikke interesserer sig for det speciale, de arbejder med?
Hvad angår antallet af læger, der er i højrisiko eller i risiko for manglende opfyldelse af 4-årsfristen i første og andet halvår af 2013, så er henholdsvis 36 læger i høj risiko – det vil sige, at de ikke har gennemført introduktionsuddannelsen endnu og derfor ikke har kvalificeret sig til at søge uddannelse – mens 111 læger er i risiko for det.
Jeg synes, det er høje tal i betragtning af, at vi er et lille land.
Hertil skal vi yderligere lægge det antal læger til, som af den en eller den anden grund har udsat deres forløb i en periode, men som genindtræder i ansøgerskaren til hoveduddannelsesforløbet.
Det er således forventeligt, at antallet af læger, der ikke kan opfylde tidsfristen, vil stige i løbet af 2013, og antallet vil blive væsentlig højere end de 18 læger, der på nuværende tidspunkt ikke kan opfylde tidsfristen.
Som en overlæge, der ansætter yngre læger, siger, mærker man tydeligt, hvordan 4-årsreglen presser de yngre kollegaer.
Kun få har overskud til at gå i gang med større forskningsprojekter inden hoveduddannelsesforløbet.
Derudover har 4-årsreglen betydet en ulige konkurrence mellem dem, der er kandidater fra før 4-årsreglens indførelse, og dem, der er kommet til efter reglens indførelse.
Jeg kan ikke få øje på nogen fordele ved 4-årsreglen, hverken for yngre læger eller for de afdelinger, de skal fungere for.
Man har samtidig også samlet 8.000 underskrifter, som jeg tror ministeren har fået overrakt.
De blev samlet på knap en uge.
Jeg tænker på, om ikke det gør indtryk på ministeren.
Der er utrolig mange, der udsætter deres forløb, og som Yngre Lægers formand siger, er de 42, der er faldet for reglen, alt, alt for mange.
Desværre, om jeg så må sige, har vi fået mere end ret i vores forudsigelser: Det er nu tydeligt, at reglen resulterer i færre speciallæger, end vi kunne have haft.
Der er særlig behov for flere introstillinger, men også for flere hoveduddannelsesforløb, og derfor skal der handles.
Så jeg håber, at man, når ministeren får den samtale med Yngre Lægers formand, finder frem til flere konkrete løsninger.