Per Stig Møller (KF), 2007-03-28:
Det er jo et vigtigt emne, og det er vigtigt, at man fastholder det på dagsordenen.
Det er rigtigt, at situationen i Tjetjenien ikke er god, men der er trods alt forbedret noget i forhold til tidligere.
Der skal ikke være tvivl om, at der fortsat er grund til bekymringer på menneskerettighedsområdet.
Lad mig uddybe dette.
Som sagt er sikkerhedssituationen generelt i Tjetjenien blevet væsentlig forbedret i forhold til tidligere.
I 2006 var der således et fald i antallet af træfninger mellem sikkerhedsstyrkerne og deres modstandere.
Dette er sket, i takt med at de russiske føderale myndigheder har overladt et større ansvar til lokale myndigheder og styrker, samtidig med at russiske militære styrker gradvis udfases og erstattes med enheder fra det russiske indenrigsministerium.
Med til dette billede hører også, at Kadyrovregeringen har rekrutteret hundredvis af tidligere oprørere, der nu patruljerer i Tjetjenien.
Under den første tjetjenske krig kæmpede Kadyrov og faderen imod russiske styrker.
Ramzan Kadyrov er nu formand for den tjetjenske afdeling af præsident Putins støtteparti Forenet Rusland.
Disse er blevet fængslet løbende under den militære kampagne i Tjetjenien.
Kadyrov har også indført en række tiltag af islamisk tilsnit – spiritusforbud, forbud mod hasardspil og lignende – og han spiller her på sin islamiske baggrund som en ægte tjetjener.
Dertil kommer, at konflikten har udviklet sig fra at være en militær løsrivelseskamp til at være en kamp med stærke religiøse og terroristiske elementer.
Ligeledes er de fleste iagttagere enige om, at antallet af aktioner fra terrorgrupper er faldende.
Det tjetjenske indenrigsministerium oplyste således i december 2006, at antallet af terrorhandlinger er faldet fra 79 i 2005 til 40 i 2006.
I et yderligere forsøg på at nedtrappe konflikten i Tjetjenien har den russiske føderale sikkerhedstjeneste, FSB, fremsat tilbud om amnesti til de oprørere, der ville frasige sig brugen af terror.
Denne amnesti er løbet frem til midten af januar 2007 og har ifølge officielle russiske oplysninger fået ca. 600 personer med tilknytning til oprørsstyrker til at nedlægge våbnene.
Denne amnesti har utvivlsomt fået en række oprørere til at trække sig fra den væbnede kamp, og mange af disse personer er nu indrulleret i Kadyrovregeringens enheder.
I 2006 begyndte genopbygningen endelig at tage fart, men der er store regionale forskelle i den.
Den føderale russiske regering tilfører nu betydelige ressourcer, sådan som vi jo har efterlyst det i flere år.
3 mia. amerikanske dollar var øremærkede til det nordlige Kaukasus i 2006, og et beløb af tilsvarende størrelse forventes for 2007.
Fokus er nu entydigt på socioøkonomisk udvikling samt naturligvis fortsat på bekæmpelse af terrorismen.
Korruptionen er et stort problem.
Præsident Putin har talt om det generelt i Rusland, og hans befuldmægtigede for det sydlige distrikt, bl.a. for det nordlige Kaukasus, Dimitri Kosak, sagde for nylig, at det er det største problem i området.
Men selv med den udbredte korruption er den økonomiske situation i Tjetjenien trods alt blevet forbedret.
Dette kan tilskrives såvel den russiske genopbygningsindsats som den langvarige og fortsatte internationale bistand.
I 2006 begyndte for alvor genopførelsen af større offentlige bygninger og institutioner i Groznyj og omegn.
De russiske føderale myndigheder ønsker at fortsætte og udvide genopbygningsindsatsen.
Målet er, at 80 pct. af Groznyj bliver genopbygget i 2007, og det er velkomment, det er nødvendigt, og det har vi efterlyst længe.
Genopbygningen er først og fremmest et russisk ansvar.
På trods af forbedringer forbliver det nordlige Kaukasus et af de fattigste områder i den russiske føderation, og såvel Tjetjenien som Dagestan og Ingusjetien får dækket 70-80 pct. af deres budget af tilskud fra det føderale niveau.
80 pct. af befolkningen vurderes ifølge WHO’s undersøgelser i efteråret 2006 at ligge under den russiske fattigdomsgrænse på 2,25 US-dollar om dagen.
Den gennemsnitlige indkomst pr. person i Tjetjenien bliver vurderet til 1,31 US-dollar om dagen.
70 pct. af husstandenes månedlige indkomst går til mad.
Generelt er fattigdommen værst på landet.
Arbejdsløsheden er høj, her især blandt unge.
Kun ca. halvdelen af mændene vurderes at være i arbejde ifølge WHO.
40 pct. af Groznyjs indbyggere havde i efteråret 2006 stadig ikke adgang til rindende vand, og spædbørnsdødeligheden er desværre steget fra 2005 til 2006, ligesom antallet af hiv- og tuberkulosetilfælde stiger.
Et meget stort antal mennesker er stadig fordrevne som følge af konflikten.
Præcise tal er ikke tilgængelige, men ifølge pålidelige oplysninger anslås ca. 150.000 personer at være internt fordrevne i Tjetjenien, hvilket svarer til 10-15 pct. af befolkningen.
Ca. 40.000 personer er fordrevet til Ingusjetien, ligesom der er ca. 6.500 tjetjenske fordrevne i Dagestan.
Det anslås, at ca. 800.000 personer eller ca. to tredjedele af den tjetjenske befolkning er direkte berørt af konflikten.
De humanitære organisationer, herunder Dansk Flygtningehjælp, forventer at åbne fast tilstedeværelse i Tjetjenien i løbet af foråret 2007 og vil samtidig forblive aktive i de øvrige republikker i det nordlige Kaukasus.
Trods disse fremskridt er menneskerettighedssituationen i Tjetjenien stadig utilfredsstillende.
Den er ikke god, hvilket også bekræftes af den tjetjenske ombudsmand og rapporter fra flere ngo’er.
Forsvindinger og magtmisbrug er fortsat et alvorligt problem.
Menneskerettighedsorganisationer rapporterer om fortsatte forsvindinger, kidnapninger og drab.
vurderes lavere end i tidligere år, men det er dog fortsat alt for højt.
Den anerkendte, russiske ngo Memorial anslår, at mellem 3.000 og 5.000 personer er forsvundet i perioden 1999-2006.
Den tjetjenske ombudsmand har oplyst, at der i første halvår af 2006 forsvandt 63 civile personer – Memorial anfører 125 personer.
Varig stabilitet i området opnås ikke uden respekt for helt fundamentale menneskerettigheder.
Derfor fastholder vi menneskerettighedsproblemet både i vores bilaterale dialog og i EUdialogen med Rusland.
De russiske myndigheder er også med til at tale om sagerne.
De synes ikke helt blinde for, at nu, hvor situationen er mindre spændt, er mulighederne for også at rydde op i egne rækker ved at være til stede.
Denne russiske vilje til dialog understreges bl.a. gennem det arbejde, som udføres af den russiske ombudsmand, Vladimir Lukin.
Han tildelte op til menneskerettighedsdagen i 2006 posthumt en medalje til journalisten Anna Politkovskaja.
Inden for de nærmeste dage forventes Lukin at offentliggøre en større rapport om menneskerettighedssituationen i Rusland.
Ifølge presserapporter vil rapporten tage fat om en række kritikpunkter.
Også lokalt har tjetjenerne etableret en menneskerettighedsombudsmand.
Ombudsmanden, Nuhazjiev, har så sent som den 1. marts i år udsendt sin egen rapport om menneskerettighedssituationen i Tjetjenien.
Han siger heri, at der så sandelig er problemer med overholdelsen af rettigheder og friheder i den tjetjenske republik, men han understreger samtidig, at processen til styrkelse af menneskerettighederne er positiv.
Som største problem fremhæver han den manglende juridiske beskyttelse af borgerne.
Det er et centralt problem, som vi netop har understreget i vores dialog med den russiske regering.
Regeringen vil fastholde den hidtidige, klare, konsistente Tjetjenienpolitik.
Kun en politisk løsning, som har den tjetjenske befolknings støtte og tillid, vil kunne skabe et holdbart grundlag for fred i republikken og normale levevilkår for den tjetjenske befolkning.
Menneskerettighederne må respekteres af alle parter i konflikten.
De, som begår overgreb, skal retsforfølges.
Den danske regering fordømmer terrorisme i alle dens former, og terrorisme skal bekæmpes med alle lovlige midler.
Og det er også Ruslands ret og pligt at bekæmpe terrorisme, men kun en politisk proces kan tilvejebringe grundlaget for fred og afslutte den civile befolknings lidelser i Tjetjenien.
EU og Rusland har igennem flere år udviklet en dialog om menneskerettigheder.
Ved det seneste møde i denne dialog i oktober 2006 under det finske formandskab var Rusland åben om en række af de problemer, jeg har nævnt, og villige til at indgå i en dialog om, hvordan de skal tackles.
Det er vores og EU’s vigtigste opgave at holde Rusland fast i disse diskussioner og i denne erklærede vilje til at finde varige, fredelige løsninger.
Siden EU i 2005 indførte halvårlige menneskerettighedskonsultationer, er menneskerettighederne blevet flyttet op på EU-Rusland-dagsordenen.
Denne dialog supplerer, men erstatter ikke andre kanaler, ad hvilke EU rejser menneskerettighedsspørgsmålet med Rusland, men den bidrager til, at menneskerettighedsspørgsmålet forfølges mere systematisk.
Møderne under dialogerne forberedes grundigt i EU.
Også bilateralt har jeg selv på mit seneste møde den russiske viceudenrigsminister drøftet situationen i Tjetjenien og opfordret den russiske regering til især at gøre en særlig indsats i forbindelse med de mange forsvundne personer i Tjetjenien.
Og jeg har direkte over for den russiske ambassadør taget spørgsmålet om mordet på Politkovskaja op.
I OSCE, Europarådet og ved Menneskerettighedsdomstolen i Strasbourg bliver Rusland også holdt fast på sine forpligtelser på menneskerettighedsområdet.
Europarådets menneskerettighedskommissær, Hammarberg, har netop aflagt besøg i Tjetjenien.
Han har her anerkendt den positive udvikling på det socioøkonomiske område, men har samtidig også fremhævet de fortsat store problemer med overholdelsen af menneskerettighederne.
Hammarberg vil senere fremkomme med en række konkrete anbefalinger.
Når disse foreligger, vil vi fra regeringens side se positivt på mulighederne for konkret dansk støtte til dette fortsat meget vigtige arbejde.
Hvad angår OSCE, har EU gentagne gange rejst spørgsmål i relation til Tjetjenien; senest har man udtrykt dyb bekymring over lukningen af den russisk-tjetjenske venskabsforening og opfordret til ændring af den lovgivning, der har givet hjemmel til lukningen.
På det årlige gennemførelsesmøde for OSCE’s menneskelige dimension bliver Rusland hvert år konfronteret med kritiske spørgsmål om forholdene i Tjetjenien.
OSCE’s repræsentant for frie medier følger en række sager i Rusland, hvor journalisters rettigheder er blevet krænket.
Repræsentanten har bl.a. skarpt kritiseret mordet på Anna Politkovskaja samt dommen over Stanislav Dimitrijevski; begge har i kraft af deres job som journalister rapporteret om forholdene i Tjetjenien.
Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol afsagde i 2005 og 2006 en række domme over Rusland, hvor Rusland blev dømt for ikke i tilstrækkelig grad at have undersøgt drab i Tjetjenien, som der var mistanke om var udført af russiske tropper i Tjetjenien, og for ikke at have beskyttet tjetjenske borgeres liv og for ødelæggelse af ejendom i Tjetjenien.
I samtlige sager har Rusland efterfølgende udbetalt den krævede erstatning, og der er ofte tale om meget store beløb.
Ministerkomiteen i Europarådet har spillet en vigtig rolle i forbindelse med opfølgning på disse domme, idet der i dommene også stilles krav om ændret lovgivning og praksis og fornyede undersøgelser af de overgreb, der var baggrunden for sagerne.
I de sidstnævnte tilfælde halter det ofte med den russiske opfyldelse af dommene.
Derfor ligger der nu fem sager på Ministerrådets bord.
På den positive side skal dog nævnes, at den russiske regering som krævet af domstolen har indskærpet menneskerettighedsforpligtelserne over for de væbnede styrker.
Danmark og andre lande vil fortsat lægge pres på Rusland for at sikre opfyldelsen af disse domme.
Arbejdet er langtfra færdigt.
Der er mange andre sager vedrørende Rusland ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, der afspejler en lang række problemstillinger knyttet til det russiske samfund.
Europarådet vil gennem opfølgning på disse domme formentlig spille en meget vigtig rolle i forbindelse med udviklingen i Rusland, og det er vigtigt at fastholde Rusland på dette spor.
Gennem den danske bistandsindsats prioriterer vi fleksible indsatser i Rusland, herunder også i det nordlige Kaukasus; indsatser, der kan bidrage til at styrke civilsamfundet og opbygge den professionelle kapacitet ikke mindst på områder af betydning for respekten for menneskerettighederne.
FN og EU kan også her hjælpe med bl.a. teknisk bistand til at opbygge de lokale civile institutioner i det nordlige Kaukasus, som mangler kapacitet til at udføre disse opgaver.
De komplekse problemer i det nordlige Kaukasus og de udfordringer, det russiske samfund står over for på menneskerettighedsområdet, vil ikke blive løst med et snuptag, men der er intet alternativ til en fortsat konstruktiv dialog med den russiske regering om Tjetjenien.
Derfor vil regeringen fastholde linjen og sammen med vores EU-partnere fastholde vores engagement.