Mette Gjerskov (S), 2008-11-14:
Det Radikale Venstre sætter vores sikkerhedspolitik til debat, og det gør de med rette.
Sikkerhedspolitik er jo ikke blot et spørgsmål om vores militære udfordringer, nej, den skal jo ses i et bredere perspektiv.
Hvad med olieprisen?
Hvad betyder den for sikkerhedspolitikken?
Energiforsyningen, klimaforandringerne, fødevarekrisen, den finansielle krise - masser af ting har indflydelse på sikkerhedspolitikken.
Beslutningsforslaget er baseret på anbefalingerne i en rapport fra DIMS.
Vi diskuterer jo ikke politik på den måde.
For en socialdemokrat er det tankevækkende læsning, for her kigges vi folketingspolitikere i kortene.
Rapporten stiller spørgsmålene: Er Folketinget et kompetent parlament i sikkerhedspolitiske spørgsmål?
Har vi indrettet os sådan, at der er en tilstrækkelig demokratisk kontrol, inddragelse og debat om Danmarks sikkerhedspolitiske beslutninger og strategier?
Og svaret i denne rapport er et rungende nej - eller sagt måske lidt mere diplomatisk: Der er plads til forbedringer.
Folketingets beslutninger er i alt for høj grad baseret på de informationer, der kommer fra regeringen og embedsværket, og som en anonym politiker fra et regeringsbærende parti har udtalt til rapportens forfattere: Jeg ville ikke stole på embedsværket, hvis jeg var i opposition. Jeg vil ikke - og det vil jeg gerne sige, selv om jeg citerer fra rapporten - mistænkeliggøre hårdtarbejdende regeringsmedlemmer og embedsmænd, men må blot konstatere, at en forudsætning for parlamentarisk kontrol er dialog og debat, og det forudsætter uafhængig og koordineret information.
Vi kan jo godt diskutere, hvorfor vi står, hvor vi står.
Er det, fordi regeringen med et snævert flertal valgte at føre blokpolitikken over på det sikkerhedspolitiske område, fordi regeringen valgte at gå i krig i Irak trods et meget stort mindretal, som var imod?
Jeg vil i hvert fald sige det sådan, at det ikke har gavnet samarbejdsklimaet, at vi som socialdemokrater først føler os løjet ind i en krig og dernæst løjet ud igen, og at vi ikke engang efterfølgende har kunnet få en tilbundsgående undersøgelse og parlamentarisk debat om hele grundlaget for krigsindsatsen.
Men når det er sagt, vil jeg sige, at rapporten fra Dansk Institut for Militære Studier jo peger på behov for en bedre koordination internt i Folketinget: mellem partier, inden for partier, mellem Folketingets udvalg og over til ekstern viden, en viden, som ikke udelukkende skal komme fra regeringen.
Jeg vil gerne sige, at jeg ikke er sikker på, at en langsigtet, forkromet strategi er svaret på de udfordringer, der bliver rejst her.
Jeg er tilbøjelig til at være enig med udenrigsministeren i, at en årlig grundig sikkerhedspolitisk redegørelse og efterfølgende grundig debat her i Folketingssalen er en af vejene frem, men jeg synes, det er vigtigt, at vi som parlament ikke lader os nøje med det.
Jeg mener også, at vi skal se på nogle af de andre anbefalinger: en styrkelse af Folketingets sekretariatsbetjening på det sikkerhedspolitiske område, så vi ikke er så dybt afhængige af, hvilken viden en given regering finder det belejligt at dele med os som parlament; en bedre koordination imellem vores udvalg; alt i alt en styrkelse af Folketinget, så vi i langt højere grad kan sikre den parlamentariske kontrol, dialog og koordination, der er brug for i sikkerhedspolitikken.
Så jeg vil gerne sige tak til Det Radikale Venstre for at have rejst den her debat.
Min tid er udløbet, men jeg synes, det er vigtigt at vi ikke stopper debatten her, for det er altså klart dokumenteret, at vi har brug for at foretage nogle ændringer i Folketinget, når vi taler om sikkerhedspolitikken, og det synes jeg vi skal tage en meget grundig debat om.