Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-10-08:
Det siger sig selv.
Og det er også det, hele vores skattereform går ud på.
Det er jo derfor, det er lykkedes os at sikre, at vi reducerer det antal af personer, som tjener under 2.000 kr. på det, fra 150.000 til 95.000.
Det er det, som vores fælles skattereform sikrer.
Det er et stort tal, og det har man kun kunnet opnå, fordi vi også har taget nogle temmelig store beslutninger om det her spørgsmål.
Jeg synes, at det altid skal kunne betale sig at arbejde, men vi er også nødt til at tage to ting i betragtning: For det første skal det jo ikke være sådan, at man kan modtage offentlige ydelser, hvis man er i stand til at tage et lønnet arbejde og det arbejde i øvrigt er der.
Vi skal ikke have nogen blødsødenhed med hensyn til at stå til rådighed.
For det andet er der et spørgsmål, som jeg også synes Venstre skylder et svar på.
Det er: Hvad er det, der kan gøre, at det bedre kan betale sig at arbejde?
Hvis man ikke har nogen penge til at sætte skatten yderligere ned – det har Venstre jo ikke anvist – er der kun én vej, og det er at sætte størrelsen af de offentlige ydelser ned, at fjerne nogle af de ting, som familier med børn får, og dermed gå direkte og med åbne øjne ind i en situation, hvor vi får flere fattige familier, flere fattige børn.
Der er, som ordføreren påpeger, ikke nogen tvivl om, at krisen har været rigtig hård ved Danmark.
Det var en hård opbremsning, og det understreger, at hvis man ikke har styr på økonomien, når en krise rammer, bliver det rigtig, rigtig hårdt, og derfor var krisen meget hård ved Danmark.
Den betød også en hård opbremsning i visse dele af den offentlige sektor.
Det er jo også derfor, vi har lagt op til, at man skal udvikle den offentlige sektor fremadrettet.
Vi tror ikke på nulvækst, fordi nulvækst dybest set vil betyde dårligere service og fyringer i den offentlige sektor, eller i hvert fald færre ansatte.
Vi tror på, at man skal have en moderat udvikling i den offentlige sektor, sådan at man kan følge med udviklingen og give vores ældre medborgere en værdig behandling.
Så det kan godt være, at vi ikke er helt enige om niveauerne for det her spørgsmål, men vi er enige om, at vi i de kommende år bør have en udvikling i den offentlige sektor, sådan at der også bliver råd til de ting, som borgerne med rette forventer af os.
Tak for det.
I dag tager vi hul på en ny debatform her i Folketinget.
Det er noget, vi har talt om ganske længe, og nu sker det.
Jeg tror, det er rigtig godt, at Folketinget går nye veje.
Jeg glæder mig jo også over, at vi er i gang med et nyt folketingsår, hvor udgangspunktet er, at dansk økonomi er bedre, end den har været i lang tid.
Det er godt.
Vi forventer en lav, men dog positiv vækst i år og en højere vækst til næste år.
Regeringen har vist en ny vej i dansk politik baseret på balance.
Vi giver skattelettelser til almindelige lønmodtagere, og på samme tid sikrer vi en moderat og fornuftig udvikling i vores velfærd, og nulvækst er ikke en god vej for den offentlige sektor.
Det er en balance derved, at vi på en og samme tid investerer i fremtiden og giver flere muligheder for at få en uddannelse.
Jeg har den holdning, at når man hver morgen står op og passer sit arbejde – ved kassen i Brugsen, som ufaglært i landbruget eller som noget helt tredje – skal det selvfølgelig kunne mærkes på bankkontoen.
Det er også derfor, at vi med vores skattereform fordobler det almindelige beskæftigelsesfradrag; det er derfor, vi tredobler beskæftigelsesfradraget for enlige fædre og mødre, og det er derfor, vi har ændret reguleringen af kontanthjælp og dagpenge.
Regeringen har altså gjort en del for, at det bedre kan betale sig at arbejde.
Men jeg må også sige, at jeg er noget overrasket og selvfølgelig også lidt skuffet, for nu har Venstre igennem rigtig lang tid kaldt regeringens reformer for små, og så kunne man jo tro, at det ville betyde, at Venstre så selv ville lægge et stort reformudspil ud og dele det med os andre.
Men som hr. Lars Løkke Rasmussen fremlagde det i weekenden, kan Venstres såkaldte jobreform koges ned til to ting: Genindfør kontanthjælpsloftet og brug pengene på at øge beskæftigelsesfradraget.
En genindførelse af det tidligere kontanthjælpsloft, starthjælpen og andre ting kan skaffe i underkanten af 0,5 mia. kr.
Til sammenligning vil beskæftigelsesfradraget med vores skattereform blive forøget med 5 mia. kr.
Det er ti gange så meget.
Jeg har ved flere lejligheder, senest ved åbningsdebatten i torsdags, spurgt til, hvad Venstre egentlig vil, og jeg må bare konstatere, at man ikke bliver meget klogere.
Det gjorde vi heller ikke i weekenden.
Der er ikke nogen svar.
Vi mangler stadig at se Venstres konkrete svar.
Venstre går åbenbart med nogle tanker om et nyt kontanthjælpsloft, som åbenbart er et moderne kontanthjælpsloft, men kan vi ikke få svar på, hvad det konkret vil betyde for den familie, hvor mor eller far er på kontanthjælp?
Skal der f.eks. skæres dybt i børnetilskud eller i boligsikring?
Det tror jeg at der er mange der gerne vil have svar på.
Og vi ved jo i hvert fald, at hvis beskæftigelsesfradraget skal sænkes markant, bliver der tale om hårde nedskæringer over hele linjen.
Nu har vi haft mange diskussioner om skat, og derfor er det jo vigtigt at spørge: Er det her så det blivende skatteudspil fra Venstre, eller vil vi fortsat se en zigzagkurs på det her område?
Ja, der findes jo efterhånden ikke den skat i Danmark, som Venstre ikke vil sænke.
Det er jo fint nok.
Det er et ærligt synspunkt.
Men hvor ville det dog klæde Venstre at angive den konkrete finansiering.
Men hvem ved, det kan være, at vi bliver klogere i dag.