Margrethe Vestager (RV), 2012-02-08:
En af de ting, som måske har været en lille smule fraværende i debatten i dag, er hele spørgsmålet om hvorfor.
For mig er det afgørende at slå fast, at fra regeringens side har vi det mål at få en sund, en solid og en ansvarlig finansiel sektor, hvor man jo selvfølgelig kan drive sin virksomhed med det formål at have sorte tal på bundlinjen, altså at tjene penge, samtidig med at man jo bidrager til, at andre kan gøre det samme, fordi man giver kredit, man låner ud, man behandler folks indlån, man håndterer indskud.
Vi har brug for, at vi har en velreguleret finansiel sektor.
Som de fleste vil vide har vi jo sat et arbejde i gang for at klargøre årsagerne til den finansielle krise, men partierne har jo for længe, længe siden taget hul på hele spørgsmålet om at regulere bedre.
Vi har et bredt samarbejde her i Folketinget, og det vil jeg meget gerne kvittere for.
Jeg har selv deltaget i det før valget, og jeg synes det er foregået på en absolut ordentlig og målrettet måde netop for at sørge for, at samtidig med at den finansielle sektor kommer tilbage på sporet, gør den det på en ordentlig måde.
En af de ting, som har været retningsgivende for os, er jo selvfølgelig, om vi også kan få det på EU-plan, for så får vi ensartede konkurrencevilkår.
Og det er en af grundene til, at det er så højt prioriteret for det danske formandskab at få de her forslag gjort til virkelighed.
Men når vi har lavet den prioritering, er det, fordi vi tror, at det kommer rigtig godt tilbage til os at få en sundere finansiel sektor, vel vidende, at det jo lægger bånd på den måde, som den finansielle sektor har handlet på før – og det er med vilje, fordi vi ikke vil have en gentagelse af den finansielle krise 2008. Jeg har noteret mig under debatten i dag, at Enhedslisten heller ikke støtter Kommissionens forslag, og det gør, at vi måske kommer til at diskutere rigtig mange ting på samme tid, for jeg har forstået, at i hvert fald ikke, når det kommer til anvendelsen af provenu, er man enig, for der mener man, at den ene halvdel skal gå til landene og den anden halvdel skal gå til bistand og klima, samtidig med at der jo har været, synes jeg, en meget ordentlig og saglig diskussion om, hvem det egentlig er, der betaler.
Jeg er selv meget forsigtig med den slags vurderinger, specielt jo, i lyset af at Kommissionens eget skøn over provenuet ligger mellem 16 mia. euro og 400 mia. euro – det er alligevel et spænd.
Det viser jo noget om usikkerhederne forbundet med forslaget og om, hvordan det kommer til at virke, også i forhold til vækst og beskæftigelse.
Det er jo den der meget sådan konkrete og pragmatiske, hvad skal man sige, tilbageholdenhed, som regeringen har, men som jo også viser nogle af begrundelserne for at gå efter det på globalt plan, for så kan man ikke flytte sin transaktion.
Og så kan man jo vurdere, om man synes det er en rimelig omkostning at lægge på kapitalen – apropos de argumenter, som har været fremme – fordi der er omkostninger ved at fremskaffe kapital på den ene måde eller den anden måde.
Sidst, men ikke mindst blot nogle få ord om kriserne, for finanskrisen er en anden end den gældskrise, vi har i øjeblikket.
Gældskrisen skyldes gældsætning, og at kreditorer er blevet i tvivl om, om de lande, som har gældsat sig, har konkurrenceevne og produktivitet til at betale gælden.
Dermed jo også sagt, at der er et politisk ansvar.
Jeg ved ikke, om vi skal have en skat på politiske transaktioner, og om det ville virke sådan hæmmende for den politiske aktivitet – jeg ved det ikke – men i hvert fald må man sige, at her har vi sådan set brug for politiske svar.
Vi har ikke bare brug for beskatning, vi har brug for politiske svar, fordi vi har brug for, at tingene bliver reguleret på en ordentlig måde, så vi får en langt mere sundt fungerende økonomi.