Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-05-06:
I beslutningsforslag B 146 opfordres regeringen til inden den 1. juli 2010 at etablere en ret for børn og andre nærtstående pårørende til alkoholmisbrugere til at få tilbudt familieorienteret alkoholbehandling.
Begrundelsen for forslaget er, at børn med en mor og far, som drikker, har langt større risiko for at få psykiske lidelser eller blive anbragt uden for hjemmet eller forsøge selvmord eller bliver udsat for vold.
Der er også stor risiko for, at børn af misbrugere ender med selv at blive misbrugere.
Forslagsstillerne mener derfor, at det er nødvendigt at se familien som en helhed, og at familieorienteret behandling kan forbedre den drikkende parts situation.
Lad mig først og fremmest slå fast, at det er et alvorligt - meget alvorligt - samfundsmæssigt problem, at så mange børn vokser op i familier med alkoholproblemer.
Det skønnes, at tallet er så stort som 122.000 børn mellem 8 og 18 år.
Et alkoholproblem i familien er alvorligt, fordi det kan føre til omsorgssvigt og overskridelse af barnets fysiske og psykiske grænser.
Men jeg må samtidig også gøre det klart, at alkoholbehandling er kommunernes ansvar.
Med kommunalreformen fik kommunerne ansvaret for både forebyggelse, behandling og efterbehandling på alkoholområdet.
Det var netop for at sikre, at kommunen kunne yde en helhedsorienteret indsats i forhold til borgere med alkoholproblemer, dvs. en helhedsorienteret indsats i forhold til at forebygge misbrug blandt kommunens borgere: Tidlig opsporing af borgere, som er på vej ud i et misbrug, relevant alkoholbehandling til dem, der har behov for et behandlingstilbud, og endelig den opfølgende indsats f.eks. i form af at få misbrugere tilbage til samfundet ved, at de får en bolig og kommer tilbage på arbejdsmarkedet.
Kommunerne har derfor fået de bedste muligheder for at organisere og anvende alkoholbehandling til løsning af de mange sociale problemer, som et alkoholproblem i en familie medfører.
Kommunen har med de midler, som er målrettet dag- og døgnbehandling, fået mulighed for at prioritere særlige tilbud som f.eks. tilbud, hvor familiebehandling indgår.
I forhold til børn i misbrugsfamilier er der i de sidste 4 år blevet afsat ialt 55 mio. kr. fra satspuljen til børne- og familiesagkyndige i kommunerne.
87 kommuner har sammen med 25 børne- og familiesagkyndige og Sundhedsstyrelsen arbejdet med det projekt.
Projektet går bl.a. ud på at uddanne personale i daginstitutioner og skoler til rutinemæssigt at have fokus på børn i familier med alkoholproblemer.
Ved hjælp af de børne- og familiesagkyndige har kommunerne fået uddannet nogle professionelle folk, som målrettet arbejder med at forebygge, at børn i familier med alkoholproblemer kommer ud i endnu større problemer.
Endelig er der fra satspuljen afsat midler til Blå Kors Danmarks projekt TUBA, som er et tilbud til unge, som er vokset op i en familie med alkoholmisbrug.
I projekt TUBA får unge mulighed for at tale med andre unge, som har haft alkoholmisbrug i familien tæt inde på livet.
Der er derfor allerede i dag fokus på familiebehandling i alkoholbehandlingssektoren, og jeg er enig i, at familiebehandling kan være et relevant tilbud til familier, hvor enten den ene eller begge forældre har et alkoholmisbrug.
Men det kommer helt an på den enkelte families situation.
Jeg er derfor ikke enig i forslaget om at gøre det til en pligt for kommunerne, at de skal kunne tilbyde familiebehandling til børn og nære pårørende til alkoholmisbrugere.
Det skal fortsat være op til kommunen at beslutte, hvilke tilbud der skal gives til den enkelte borger, ligesom det er op til kommunen at beslutte, hvordan alkoholbehandlingen skal spille sammen med andre sociale tilbud.
Alkoholbehandlingen i Danmark har igennem de sidste 25 år gennemgået en udvikling fra at være et tilbud, som stort set kun bestod i behandling med antabus til at indeholde en lang række forskellige behandlingstilbud i både ambulant regi og i døgnregi.
Konklusionen på undersøgelsen var bl.a., at der er dokumentation for, at farmakologiske og psykosociale behandlingsindsatser, herunder familieorienteret behandling, har positive effekter på alkoholafhængigheden.
Det vil sige, at såvel behandlingen med forskellige former for medicin som behandling, der er målrettet misbruget, har en god effekt.
Når der er tale om behandling, som er målrettet misbruget, har behandlingen større effekt, når den kombineres med familiebehandling.
Det, at alkoholbehandlingen er i fortsat udvikling, betyder også, at der kommer nye behandlingsmetoder til, samtidig med at vi får mere og mere viden om, hvad der er de mest effektive behandlingsmetoder.
Derfor vil det efter min opfattelse ikke være hensigtsmæssigt at fastsætte regler om, at kommunerne skal tilbyde en bestemt form for behandling.
Det skal være sådan, at kommunerne kan tilpasse deres tilbud efter den nyeste viden på området.
Det skal også være sådan, at kommunerne kan organisere alkoholbehandlingen på en måde, så den spiller sammen med de øvrige sociale tilbud, som en kommune kan give en familie med alkoholproblemer.
Sundhedsstyrelsen udsendte i 2008 et rådgivningsmateriale om kvalitet i alkoholbehandlingen til kommunerne og til behandlingsstederne.
Materialet er udarbejdet på grundlag af den MTV-rapport, som jeg nævnte lige før.
I rådgivningsmaterialet redegør Sundhedsstyrelsen for den nyeste viden om, hvilke alkoholbehandlingsmetoder der virker bedst.
Materialet omfatter både metoder til patientmodtagelse, kortlægning, visitation og farmakologisk og psykosocial behandling.
Desuden er der en gennemgang af metoder til dokumentation af kvalitetssikring og til kvalitetsudvikling.
Det er materiale, der er sendt til kommunerne netop med henblik på at give kommunerne et redskab til at vælge den bedst mulige behandlingsmetode til den enkelte misbruger.
Hvis familiebehandling ud fra en faglig vurdering er den bedste metode, kan kommunen beslutte, at familiebehandling skal være et led i behandlingen.
Således forholder det sig også med andre behandlingsmetoder som f.eks. samtaleterapi, Minnesotamodellen eller behandling med medicin eller helt andre metoder, som vi slet ikke kender til endnu.
Jeg mener, at udsendelsen af et rådgivningsmateriale fra Sundhedsstyrelsen til kommunerne er den måde, vi fra centralt hold kan understøtte kommunerne i at give den bedst mulige behandling til den enkelte alkoholmisbruger og til dennes familie.
På den baggrund kan regeringen ikke støtte Socialistisk Folkepartis forslag.
Jamen det kan jeg ikke bekræfte, for jeg kender ikke noget til den sag, som hr. Jonas Dahl omtaler.
Jeg kan bare sige, at jeg skal mødes med mine sundhedsministerkollegaer, og der har jeg meddelt i en bredere skare, hvor der også var journalister til stede, at jeg ville rejse det her spørgsmål, fordi jeg mener, at vi bedst løser problemerne med forebyggelse af tobak via højere priser ved at gøre det i en international sammenhæng.