Mogens Jensen (S), 2009-03-31:
Finanskrisen har ramt dybt mange steder i det danske samfund, og der har i den anledning også været stor politisk vilje til at hjælpe de steder, hvor der er opstået alvorlige problemer.
Bankerne har fået hjælp i form af hele to omfattende bankpakker i milliardklassen, og erhvervslivet søges også stimuleret og understøttet med andre pakker, også til milliarder af kroner.
Det er selvfølgelig også vigtigt og nødvendigt, at vi gør alt, hvad vi kan politisk, for at sikre vores samfund grundlæggende mod de her uhensigtsmæssige konsekvenser, der opstår på grund af finanskrisen.
Det gælder altså ifølge forslagsstillernes opfattelse også for kunsten og kulturlivet.
Formålet med det her beslutningsforslag har derfor været at sikre midler til at hjælpe kulturinstitutioner og -projekter, som er ude i en overlevelseskamp eller er lukningstruede som en konsekvens af finanskrisen, da den jo bl.a., som det er blevet sagt heroppefra mange gange, har medført, at virksomheder og fonde kraftigt skærer ned på sponsorater og kunstdonationer.
Vi har utrolig mange eksempler.
I øjeblikket kæmper to rytmiske spillesteder i København - Stengade 30 og Culture Box - for deres liv.
VEGA og Copenhagen JazzHouse kommer ud af 2008 med et kæmpe underskud.
I Odense har kommunen midlertidigt overtaget spillestedet Posten.
Og i Train i Århus og på Skråen i Aalborg er man så hårdt ramt, at man har svært ved at opfylde de aftaler, der er indgået med staten.
Det er også nævnt heroppefra af SF's ordfører, at Gladsaxe Ny Teater allerede er gået i betalingsstandsning.
Og årsagen til det er ifølge direktør Kaspar Rostrup, at teatret ikke kan drives alene for det offentlige støttebeløb, man får, og at den private medfinansiering, som man har været nødt til at gå ud og søge for at sikre økonomien, nu er reduceret så kraftigt på grund af finanskrisen, at det ikke er muligt at fortsætte.
Dansk Skolemuseum er også lukket på grund af ophørte sponsorater.
Dansk Danseteater må skære ned i 2009.
Egnsteatrene mangler samlet 8-10 mio. kr.
Det tror da pokker, at det kan mærkes, når f.eks. også Ny Carlsbergfondet, som har været en mastodont inden for dansk kunststøtte, pludselig skærer 70 mio. kr. af de midler, som de årligt deler ud til kultur, og når f.eks. Danske Bank og andre større kulturdonorer også planlægger at skære ned på deres store millionstøtte til kulturlivet.
Jeg tror, at det må være ganske klart for alle, at der her er alt for mange eksempler.
Vi har også set avisoverskrifter hen over de sidste mange måneder, der gør, at man må forvente, at kulturministeren ikke bare sidder det her overhørig.
Man mener, at det burde være en situation, hvor kulturministeren sagde: Ja, jeg bliver nødt til at lytte.
Jeg bliver nødt til at se, om der er behov for, at vi her træder til, som vi nu har gjort det bl.a. i forhold til banker og erhvervslivet.
Jeg synes egentlig, at det burde være kulturministeren, der stod her i dag og bad Folketinget om at hjælpe og støtte de institutioner inden for kulturens område, som nu er truet af lukning - ikke mindst fordi ministeren og også regeringen i sig selv bærer så stort et ansvar for, at situationen rent faktisk er så alvorlig, som den er.
Der er jo igennem en årrække gennemført en række nedskæringer på kulturens budgetter, som har haft den effekt - bl.a. ved omfordeling - at mange kulturinstitutioners driftsøkonomi langsomt er blevet udhulet og gjort langt mere afhængig af midler fra det private erhvervsliv.
Det er midler, som altså nu ikke længere er til stede med de konsekvenser, vi lige har hørt tidligere.
969 mio. kr. har kulturinstitutioner skullet aflevere til regeringen i driftsbesparelser siden 2002, og i de kommende 4 år skal man aflevere yderligere 926 mio. kr.
Og for mange institutioner betyder det altså mærkbare kvalitetsforringelser.
Jeg er helt klar over, at vi først får forbedret den situation, når vi får en ny regering, der rent faktisk vil prioritere kunst og kultur og igen gøre det til et vigtigt investeringsområde.
Men vi har altså ikke råd til, at kulturinstitutioner mister livet inden da.
Der er behov for at etablere en nødpulje, og det kan kun gå for langsomt.
Det undrer mig, at de partier, der i dag taler imod dette forslag, gør det, når vi ved, at disse partier - altså inklusive Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti - står som afsendere på et brev, der er sendt til ministeren af Folketingets Kulturudvalg den 25. november sidste år, hvor man faktisk beder ministeren om at tage et initiativ og prøve at finde nogle penge, fordi man godt er klar over, at der er et stort problem, ikke mindst fordi vi i Folketingets Kulturudvalg har haft besøg af en række af de nødlidende institutioner.
Jeg kan bare konstatere her i dag, at disse partier - Venstre, Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti - altså ikke står ved det ønske, man dengang havde, om at sikre midler til at hjælpe de nødlidende kulturinstitutioner, og det synes jeg selvfølgelig er voldsomt ærgerligt.
Så bruger man et argument, som jo stort set altid bliver brugt, i hvert fald når det handler om Socialdemokraterne og oppositionen, nemlig at det ikke er finansieret.
Jo, det er finansieret - fru Pernille Frahm var inde på det.
Men Socialdemokraterne har en klar plan for investeringer i kunst og kultur.
Vi vil investere 500 mio. kr. over de kommende år, og heraf er 70 mio. kr. afsat for 2009, hvoraf dette nødpuljeinitiativ rent faktisk kan finansieres.
Så til alt det her med, at tingene ikke er finansieret, kan jeg sige, at det er de.
Vi prioriterer bare på en anden måde; vi prioriterer rent faktisk at hjælpe kulturens institutioner frem for at give endnu et milliardbeløb ud til skattelettelser og privatforbrug.
På den måde kan man jo også prioritere, men det gør regeringen så ikke - i hvert fald ikke til fordel for kulturen, og det synes jeg selvfølgelig er ærgerligt.
Jeg vil pege på, at hvis regeringen selv skulle finde pengene inden for eget budget, har man altså afsat 150 mio. kr. til udmøntning over de næste 3-4 år, så kunne man da ikke bare tage 50 mio. kr. af dem og rykke frem?
Det må da også være vigtigt for regeringen at sikre, at kulturinstitutioner ikke lukker om ørerne på os midt under finanskrisen.
Så bliver der sagt som argument, at der er et stort armslængdeprincip i, hvordan pengene skal deles ud, og at nu vil vi bare sidde fra politisk hold og dele pengene ud til de institutioner, vi finder det rimeligt at støtte, men det passer heller ikke.
Vi har klart markeret, at en sådan pulje naturligvis skulle administreres af Kunstrådet.
Der skulle så også her gælde et armslængdeprincip, hvor folk, der rent faktisk har forstand på området, selvfølgelig deler pengene ud.
Det er skam alt for vigtigt til at overlade til kulturministeren og ministeriet.
Så jeg vil sige her, at jeg selvfølgelig glæder mig over og takker de partier, der har været velvillige over for forslaget - det er jo stort set forslagsstillerne, så det hænger jo sammen på den måde - og jeg kan selvfølgelig også dele hr. Per Clausens håb om, at den her debat trods alt kan have medvirket til, at også regeringen og ministeren har fået øjnene op for, at vi i de kommende år altså bliver nødt til at prøve at finde midler til at forbedre vilkårene for kunsten og kulturlivet i Danmark.
Har den her debat medvirket til det, så har det ikke været så tosset endda.