runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2008-05-27:
Tak, formand.
Nu gjorde hr. Johs. Poulsen en del ud af at tale om det omkostningseffektive, og at man skulle bruge pengene der, hvor det gav mest mening.
Så vil jeg bare gerne spørge: Når jeg nu her på Det Radikale Venstres hjemmeside under noget, der hedder »radikal klimaplan«, kan finde noget, som vist godt nok er udgivet i forbindelse med folketingsvalget sidste år, men trods alt er noget, der siger, at vi skal reducere CO2-udslippet med 50 pct. i 2020 og 80 pct. i 2030, hvordan i alverden hænger det så sammen med den, synes jeg, ellers rimelig økonomisk ansvarlige tilgang til det, som hr. Poulsen lægger for dagen her?
Altså, indtil videre tror jeg faktisk, at 80 pct. i 2030 er dagens allerhøjeste bud.
Vi kan selvfølgelig med de efterfølgende ordførere få 90, 100 eller 110 pct., men synes hr. Johs. Poulsen, at den økonomiske tilgang, han har til det i sin ordførertale, harmonerer godt med, at der står på Det Radikale Venstres hjemmeside, at man skal reducere med 80 pct. i 2030?
Jeg synes bestemt, det er relevant at gøre den tilstrækkelige indsats.
Jeg tror, at alle 179 medlemmer af Folketinget mener det.
Diskussionen går på, hvad den tilstrækkelige indsats består i.
Derfor er det jo relevant at få at vide, hvordan det kan være, at De Radikale i deres valgprogram til sidste folketingsvalg altså skrev 80 pct. i 2030, men jo overhovedet ikke har kunnet overbevise deres øvrige kollegaer på venstrefløjen om noget i den stil.
Jeg har jo allerede beskyldt SF for at skyde over målet.
Jeg ved slet ikke, hvilke ord jeg så skal bruge om det radikale valgprogram.
Derfor synes jeg da godt, at hr. Poulsen må knytte nogle flere kommentarer til, hvordan den økonomiske ansvarlighed hænger sammen.
Må jeg så i den forbindelse ikke lige i forhold til cost-benefit-analysen spørge: Er hr. Johs. Poulsen ubekendt med, at Nicholas Sterns rapporter er under massiv kritik, fordi de baserer sig på, at 1 t udledt CO2 skulle have en skadeeffekt på 85 dollars, mens Nordhaus på University of Yale siger, at det er 3,5 dollars.
Der er trods alt en vis forskel på 3,5 dollars og 85 dollars.
Er hr. Johs. Poulsen fuldstændig ubekendt med den debat?
Connie Hedegaard (KF), 2008-05-27:
Jeg skal lige hilse og sige, at når det gælder om at få vedtaget EU's klima- og energipakke og oven i købet få den vedtaget hurtigt, så er der ikke noget, der hedder »bare«.
Det er en overordentlig kompleks pakke, men jeg kan også forsikre fru Mette Gjerskov om - jeg tror endda, at hun i stille stunder vil medgive mig, at hun også godt ved, at det forholder sig sådan - at den danske regering presser på alt det, vi kan, for at EU går på 20 pct. og 30 pct. som led i en global aftale, så vi netop kan have det her klar og vise verden, at EU ikke bare kan stille målene op, vi kan også finde ud af at lave byrdefordelingen hjemme hos os selv.
Det er det, hele øvelsen går ud på.
Det er derfor, jeg synes, det er så vigtigt, hvis EU kunne tage og blive færdige med den øvelse, inden EU igen skal mødes på en ny international klimakonference.
Det er det, bestræbelserne går ud på, og jeg tror bare, man skal passe på med at ændre formuleringer og ændre overligger, for det får vi kun forsinkelser ud af til ugunst for det, som Danmark inklusive fru Mette Gjerskov gerne vil opnå.
Mette Gjerskov (S), 2008-05-27:
Jamen det, vi beder om, er såmænd bare en skitse.
Vi er jo nødt til at vise, at EU kan gå foran, ellers får vi jo ikke nogen ordentlig bindende aftale, når vi når frem til 2009 og klimatopmødet.
Vi skal jo vise resten af verden, at EU er parat til at påtage sig byrden, og det gør vi jo ikke ved at ligge og fedte nede omkring de 20 pct., mens vi rent faktisk beder resten af verden om at ændre hele deres politik og om at sikre reduktionerne i deres egne lande.
Connie Hedegaard (KF), 2008-05-27:
Det er der ingen diskussion om, og det er EU parat til, og det er gentaget i topmødeerklæring efter topmødeerklæring og i forskellige andre slags sammenhænge og i internationale forhandlingsdokumenter.
Det er EU rede til, så det er ikke en diskussion.
Det, der bare er diskussionen, er, hvis vi skal have EU til at fremskynde sin beslutningsproces, sådan at klima- og energipakken er vedtaget, før vi rejser til næste internationale klimakonference i Poznan, hvor detaljeret vil vi så forlange, at EU skal have planlagt det for de 30 pct.
Mette Gjerskov (S), 2008-05-27:
Jeg vil meget gerne anerkende, at klimaministeren klart og tydeligt har sagt i sin tale, at de 25-40 pct., som ilandene skal reducere, fortsat er et udgangspunkt.
Det, der ærgrer mig, er, at bl.a. Venstres ordfører åbenbart ikke helt har forstået det, og at andre partimedlemmer har sat spørgsmålstegn ved det her under debatten.
Det er jo det, der er problemet.
Problemet er, at vi jo bliver bekymret for, om det stadig væk er regeringens holdning.
Nu tror jeg i hvert fald, at klimaministeren har skåret det så fuldstændigt ud i pap, så vi er enige om det, og det er jeg rigtig, rigtig glad for.
Det næste problem er jo så spørgsmålet om EU's 30 pct., for det er jo sådan, at hvis de rige lande skal påtage sig at reducere mellem 25 pct. og 40 pct., så må EU vel også gå op på 30 pct., når vi kommer til en bindende aftale.
Jeg mener, hvem skulle ellers gøre det?
Så skal vi da have en plan, og den plan har vi da brug for, at EU fremlægger og fremlægger nu, så verden kan se, at EU er parat til at tage sin del af verdens forpligtelser for reduktioner af drivhusgasserne.
Connie Hedegaard (KF), 2008-05-27:
Der laves som sagt visionspapirer - også sådan nogle, der går på, hvornår f.eks. de kinesiske udledninger pr. capita møder henholdsvis EU’s og USA's ditto og osv. Alt det sidder vi allerede med.
Det er at løbe åbne døre ind.
Der er en anden diskussion, og den kan fru Anne Grete Holmsgaard og jeg tage en anden gang, og den er om, hvor meget vi skal køre med pr. capita, når vi kommer frem til forhandlingsbordet.
Er det counterproductive, eller er det noget, vi tror f.eks. vil hjælpe et resultat i forhold til amerikanerne frem?
Men selve det at lave nogle visionspapirer, der viser, hvad det her vil betyde for forskellige lande, og hvor langt forskellige løsninger vil bringe os, er altså noget, rigtig, rigtig mange mennesker sidder og arbejder på højtryk på i de her måneder.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-05-27:
Når nu klimaministeren taler om byrdefordeling også på internationalt plan, så vil jeg gerne høre, hvilke overvejelser hun gør sig med hensyn til Danmarks placering.
Som vi ser det, så har Danmark jo allerede påtaget sig signifikante reduktionsmålsætninger, både med hensyn til tallene og sandelig også med hensyn til basisåret 1990, og derfor vil jeg bare gerne have, om klimaministeren vil give håndslag på, at det nu altså også er andre lande og andre regioner, som må levere, for vi har sådan set allerede leveret en meget, meget stor del af den indsats.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2008-05-27:
Jeg kunne nu sagtens have hjulpet regeringen med at finde plads til de 25-40 pct. inden for rammen på de 150 ord.
Men jeg vil gerne igen spørge: Betyder det, som ministeren startede med at sige om visionspapiret, at ministeren vil love, at der i løbet af 2008 kommer et visionspapir om et internationalt kvotesystem, som også er et retfærdigt system, fordi det sigter frem mod - sigter frem mod at alle skal have ret til det samme udslip og have de samme begrænsninger, ikke i overmorgen, ikke dagen efter, men på sigt?
Connie Hedegaard (KF), 2008-05-27:
Jeg synes, at jeg har redegjort for, hvad der er vanskeligt ved de 25-40 pct., i forhold til at jeg sådan set mener, at 2-graders-målet er nok så forpligtende.
Derfor mener jeg, at det er en kunstig konflikt, man prøver at skabe.
Det er unødvendigt.
Og det mener jeg altså også, fordi regeringen frem for nogen anden - og der er ikke ret mange, der ved det så godt som fru Anne Grete Holmsgaard - har kæmpet for, at vi fik et mellemlangt mål, et 2020-mål, ind, og fik det defineret i forhold til FN's klimapanel.
Jeg må så bare sige, at alle her i Folketinget ved, at når vi skriver disse forslag til vedtagelse, så har vi siger og skriver maksimalt 150 ord at gøre godt med, og så er det altså lidt voldsomt sådan at kræve af os, at vi så der kan have et fuldstændig defineret forhandlingsmandat.
Sådan er det ikke!
Jeg synes, det er helt i orden, at vi bruger kræfter på at slås med hinanden der, hvor vi faktisk er uenige, men det her er altså ikke et af områderne.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2008-05-27:
Ja, jeg vil lige sige, at vores forslag til vedtagelse, hvor der klart står, at det er de 25 til de 40 pct., altså er 12 dage gammelt.
Jeg er selvfølgelig glad for at høre, at hvis ministeren havde fået det i dag, ville hun også have kunnet få regeringen med på at få det ind i teksten, men der har altså faktisk været 12 dage til det - det er bare, så der ikke blev skabt myter.
Jeg håber så, at det, ministeren nu står og siger, om, at det selvfølgelig er Danmarks position, at de rige lande skal reducere med 25-40 pct. hos sig selv, er hele regeringens position.
Så fatter jeg altså bare ikke, at det ikke står i regeringens eget forslag til vedtagelse.
Den anden ting er, at ministeren sagde, at man gerne vil lave visionspapirer også i 2008.
Kan jeg tage det som et tilsagn om, at regeringen kommer med et visionspapir - som beskrevet i vores forslag til vedtagelse - engang i løbet af 2008?
Johs. Poulsen (RV), 2008-05-27:
Nej, jeg er naturligvis ikke ubekendt med den debat, og hvis man skal trække forskellige ting op af hatten, vil jeg gerne sige, at jeg også tror, at følgende er hr. Morten Messerschmidt bekendt.
Jeg skal måske lige indskyde, at det jo ikke plejer at være sådan, at hr. Morten Messerschmidt savner ord, men det har han så gjort i det her tilfælde for at kunne beskrive den radikale tilgang.
Men det er formodentlig hr. Morten Messerschmidt bekendt, at der jo er en lang række forskere og folk, der beskæftiger sig med området, der også har lavet scenarier for, hvad man kunne opnå med den danske indsats.
Og man kunne måske endda opnå det med fordele, når man økonomisk ser mere langsigtet på det, for der er en række sideeffekter i form af beskæftigelse, teknologiudvikling, teknologieksport osv., som er noget værd på sigt.
Det ser man lidt bort fra i Dansk Folkeparti, som jo ofte, når de vurderer økonomisk ansvarlighed, kun gør det inden for en tidshorisont på 2-3 år, som er den, de fleste har, og det er altså ikke tilstrækkeligt set med vores øjne.
Der er mange forskellige tilgangsvinkler, men økonomisk ansvarlighed i klimasagen består set med vores øjne i høj grad i en handlingsorienteret indsats.
Den består ikke i det, som jeg mange gange lidt oplever fra Dansk Folkepartis side, nemlig at man bliver ved med at sige: Jamen kunne vi ikke gøre noget andet, noget tredje, noget fjerde eller noget femte i stedet for.
Og det er jo hver gang naturligvis med den klare hensigt at sprede tvivl om, hvad man rent faktisk skal gøre, med henblik på at der så ikke gøres noget.
Da Det Radikale Venstres ordfører ikke kan være til stede i salen i dag, skal jeg på hans vegne sige følgende: Tak til forslagsstillerne for at sætte fokus på en vigtig diskussion om vilkårene for de selvstændigt erhvervsdrivende.
Det Radikale Venstre har altid været optaget af de selvstændigt erhvervsdrivendes vilkår, og vi er åbne over for, hvad der kan gøres for at forbedre vilkårene for de erhvervsdrivende.
Men det er selvfølgelig altid nemmere at tale om det end at gøre noget ved det.
Vi har for nylig set, at regeringens intentioner om at reducere de administrative byrder er løbet på grund.
Der lyder kritik fra erhvervsorganisationer med hensyn til ambitionsniveauet og tempoet i reduktionen af virksomhedernes administrative byrder.
Flere erhvervsorganisationer har givet udtryk for frygt for, at regeringen begynder at lægge luft til målet om at skære 25 pct. af de administrative byrder inden udgangen af 2010.
Og kritikken lyder endvidere, at faldet i de administrative belastninger stort set står stille.
Af samme grund er vi også positivt stemt over for Dansk Folkepartis forslag om at nedsætte en kommission, der skal belyse vilkårene for selvstændigt erhvervsdrivende.
Vi vil gerne være med til at kigge på, hvordan man i givet fald kan lette vilkårene for de selvstændigt erhvervsdrivende.
Derfor er vi positivt stemt over for intentionerne i beslutningsforslaget.
Mike Legarth (KF), 2008-05-27:
Det kan vi ikke, fordi vi i stedet for vælger at rette fokus på erhvervslivet som helhed.
Økonomi- og erhvervsministeren bruger usædvanlig mange ressourcer på at motivere erhvervslivet og skabe de bedste betingelser for erhvervslivet i det daglige.
Han strikker ikke et kludetæppe, men ruller den røde løber ud for erhvervslivet.
Det er jo dem, der skaber dynamikken og væksten, der gør, at vi kan dele ud her i Folketinget.
Vi arbejder intenst på at leve op til vores målsætning om at lette de administrative byrder med 25 pct. i 2010.
Det er jo det, vi bruger vores ressourcer på i dagligdagen, og det mål er vi sikre på at vi nok skal nå, selv om vi er lidt bagefter i øjeblikket.
Der er jo det problem ved forslaget, hvis vi skulle imødekomme det, at der er et provenutab på 600 mio. kr.
Der skal vi så finde en finansiering af det, og derudover er der nogle kontrolproblemer, vi heller ikke kan løse.
Hvis vi ser på begrebet personligt ejet virksomhed, kan vi se, at 50 pct. af samtlige virksomheder drives i den form.
De udgør 10 pct. af den samlede omsætning og 1 pct. af eksporten.
Det anerkender vi, og det roser vi, men der er jo ikke noget tegn på, at de er særlig produktive eller har brug for nogen særlig form for støtte i forhold til det øvrige erhvervsliv.
Det er altså ikke den model, vi vælger.
Vi mener, at vi skal støtte erhvervslivet under et.
Der er nogle problemstillinger i forbindelse med de ting, der er nævnt af Dansk Folkeparti og fru Colette L. Brix.
Jeg synes, at den fungerende økonomi- og erhvervsminister har redegjort glimrende for det, så det vil jeg ikke trætte forsamlingen med i dag, men bare sige, at vi støtter op om tanken om at støtte erhvervslivet mest muligt.
Orla Hav (S), 2008-05-27:
Danmark skal være et konkurrencedygtigt, flittigt, engageret og fremtidsrettet land, når det gælder indsatsen erhvervslivets indsats.
Det gælder alle ansatte og ejere, det gælder i samspillet mellem virksomhederne og i samspillet med en velfungerende offentlig sektor.
Danmark er karakteriseret ved at bestå af mange små og mellemstore virksomheder og ganske få store virksomheder.
Ejerformerne i dansk erhvervsliv er mangeartede: personligt ejerskab, APS, AS, IS, andelsselskab, fondseje, erhvervsdrivende fonde osv. - for bare at nævne nogle.
Alle skal være flittige, engagerede, fremtidsrettede og konkurrencedygtige.
Vilkårene for erhvervslivet fastlægges i høj grad af de økonomiske lovmæssigheder, af den service, man er i stand til at lyde, og i en vis grad af de rammebetingelser, som samfundet har mulighed for at øve indflydelse på.
En fornuftig erhvervspolitik er en væsentlig brik i disse rammebetingelser.
Det bør vi til stadighed holde os for øje og være optaget af uanset ejerkonstruktion, størrelse eller andre variable forhold.
Jeg er ikke af naturen sådan særlig drilagtigt indstillet, men der kunne da godt med gode argumenter stilles spørgsmål til forslagsstillerne: Mener Dansk Folkeparti, at det er udtryk for ansvar over for mindre, selvstændige erhvervsdrivende, når Dansk Folkeparti medvirker til at give dem byrder i form af afskaffelse af de supplerende dagpenge, der vil sætte de mindre arbejdsgivere under pres, indførelse af ekstra G-dage, forøgelse af den arbejdsgiverfinansierede sygedagpengeperiode, fastholdelse af barselregler, der er særdeles restriktive over for selvstændigt erhvervsdrivende, herunder en hjemmel til at trække på Barselfonden?
Det er blot for at nævne nogle af de seneste ting.
Fra Socialdemokraternes side vil vi gerne fremme et godt erhvervsklima, men er altså ikke indstillet på at lave en særlig indsats for udvalgte ejerkonstruktioner.
Det giver risiko for, at der skævvrides, og at fokus flyttes fra andre presserende problemstillinger.
Vi har sympati for forslaget, men vi vil gerne sigte langt bredere med en moderne erhvervspolitik for alle aktører.
Det sker ikke ved at gemme indsatsen i en kommission, men gennem en reel daglig indsats.
Vi vil gerne også i Erhvervsudvalget medvirke til at skabe et godt erhvervsklima i Danmark.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2008-05-27:
Nu kan man jo tolke og konkludere på mange måder, og jeg ved ikke, hvor meget jeg lovpriste den tidligere statsminister Anker Jørgensen.
Det, jeg bare synes er bemærkelsesværdigt, og det er jo også det, vi hører internationalt, er, at man i over 25 år er i stand til at holde sit energiforbrug i ro trods voldsom økonomisk vækst, og jeg vil sige, at man jo godt kan tilskrive den nuværende regering en væsentlig del af æren for den økonomiske vækst.
Og når det gælder andelen af vedvarende energi, skal hr. Per Clausen altså også huske, at andelen af vedvarende energi er steget årligt med omkring 1 pct. under den nuværende regering, og at man med energiaftalen vil fortsætte denne positive udvikling, oven i købet i stigende grad, så vi når de mål, vi har sat os.
Hr. Per Clausen har ikke ret meget at have sin kritik i.
Når det gælder de her spørgsmål, er Danmark faktisk helt i verdensklasse.
Per Clausen (EL), 2008-05-27:
Jeg synes, hr. Per Ørum Jørgensen må indse, at den regering, vi har nu, bliver bedømt på de gerninger, den har udført, og konsekvenserne af dem, og ikke på, hvad Anker Jørgensen foretog sig i sin statsministertid af visionære og gode ting.
Jeg er glad for, at De Konservative nu tager Anker Jørgensen ind under vingerne som en af de store statsledere i Danmark.
Men derudover snakker man om, hvad der skal ske i fremtiden, og jeg må altså sige til hr. Per Ørum Jørgensen: Kan vi ikke forvente, at man forholder sig bare en lille smule til det, den nuværende regering har ansvaret for?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2008-05-27:
Jeg tror ikke, hr. Per Clausen kan bestride, at vi har tradition for at indgå brede energipolitiske forlig her i Folketinget.
Jeg ved godt, at Enhedslisten ikke har tradition for at deltage i nogen som helst forlig her i Folketinget og dermed tage ansvar, og det er måske her, forståelsen hører op.
Det er en årlig besparelse svarende til 110.000 danske husstandes forbrug, og det vil sige, at når vi når frem til 2025, er det regeringens intention, Det Konservative Folkepartis intention, at det danske energiforbrug fortsat skal være i ro.
Det vil sige, at trods økonomisk vækst holder vi altså i 50 år vores energiforbrug i ro, og det ser hr. Per Clausen vist ikke andre steder i verden.
Frank Aaen (EL), 2008-05-27:
Det bedste argument, jeg har hørt i debatten, er, at der kun er så få sms-lån i Danmark, og så er der ingen grund til at lave en lov om dem.
Det er naturligvis en god idé at komme med en lovgivningsindsats, før rigtig mange er kommet i fedtefadet, og derfor er vi positive over for forslaget.
Med hensyn til den del, der har med sms-lån at gøre, kan jeg ikke rigtig få øje på et argument for, at den type lån skal findes.
Jeg har nu heller ikke hørt det, for de fleste har jo sagt, at det godt kan være bekymrende, men vi skal bare ikke gøre noget lige nu.
Der er ingen grund til at lokke unge mennesker til at få et lån via mobiltelefonen.
Samfundsmæssigt er der ingen grund til det, og slet ikke, når vi ved, det kan betyde, at folk kommer til at betale en enormt stor gæld, som de måske endda vil have svært ved at komme ud af.
Når man har noget samfundsunyttigt, som samtidig kan indeholde en stor samfundsskadelig mulighed, er det simpelt hen klogt at stoppe det, sådan som vi stopper så meget andet.
Det lyder, som om vi tillader alt i det her liberalistiske samfund, men det gør vi jo ikke.
Vi har en masse lovgivning, som stopper tåbelige ting, fordi vi mener, det rent samfundsmæssigt er vigtigt, at det ikke er noget, folk skal udsættes for.
Så lyder det også, som om man bare skal lov til at tage de renter, man vil, her i Danmark, for sådan er vi danskere.
Men sådan er det jo ikke.
Allerede i dag har vi jo en ågerbestemmelse i straffeloven.
Men problemet med den ågerbestemmelse er bare, at den er skruet så mærkeligt sammen, at den ikke kan bruges, og derfor er den mig bekendt aldrig blevet brugt; den har i hvert fald ikke ført til dom, og hvis det er sket tidligere i historien, er det i hvert fald meget sjældent.
Med hensyn til forslaget vedrørende kviklånene er det jo i virkeligheden at lave en moderne version af en ågerbestemmelse, hvor vi siger, at man gerne må tage renter, når man låner folk penge, men man må ikke have lov til at tvære dem ud med renter på 60-70 pct. og helt op til tusindvis af procent i årlige omkostninger, som der er eksempler på.
Den regel har vi faktisk allerede.
Men den er bare udformet på en sådan måde, at den ikke virker, og derfor synes jeg, det er en god idé at kigge på at få lavet en ny regel.
Nu er der jo ikke tale om lovgivning, som en af ordførerne sagde.
Vi gennemfører jo ikke lovgivning i dag, forslaget her er jo et forslag om at lave en lovgivning, og jeg synes sådan set, det var en god idé at få det vedtaget straks.
Kan det ikke vedtages - syntes jeg, jeg hørte den konservative ordfører, tror jeg det var, sige - var det måske noget, man godt kunne overveje at kigge lidt nærmere på.
Så vil vi selvfølgelig støtte det og prøve at lave en tekst i udvalgsarbejdet, hvor vi siger, at det her kigger vi nærmere på, hvis vi ikke kan få vedtaget det forslag, som ligger her i dag.
For Enhedslistens vedkommende kunne vi sagtens vedtage de ting, der ligger her, og hvis det var sådan, at Socialdemokraterne syntes, at renten på kviklån skulle være mindre end 25 pct. som maks., gik vi også med til det.
Men 25 pct. er selvfølgelig et bedre loft end slet intet.
Johs. Poulsen (RV), 2008-05-27:
Tak til forslagsstillerne for at rejse denne vigtige debat.
I nogle tilfælde er der tale om nogle helt uhyrlige procentsatser, og Det Radikale Venstre er åben over for at se på, hvilke muligheder der måtte være for at dæmme op for den nye type lån.
Men vi synes, vi må have en diskussion om, hvordan man gør det i praksis: Skal det være ved en fast procentsats over diskontoen, som det foreslås for visse typer lån?
Det vil vi gerne være med til at belyse nærmere i udvalgsbehandlingen, men finder det besværligt at definere, hvor satsen skal ligge.
Derfor vil Det Radikale Venstre gerne undersøge en anden mulighed.
Det er måske mere relevant at pålægge udbydere at foretage en egentlig vejledning og rådgivning af kunderne på lige fod med, hvad der foregår i den øvrige finansielle sektor.
På den måde ville man forpligte udbydere til god skik, som tilfældet især er i banksektoren, og det ville i praksis betyde, at eventuelle låntagere var nødt til at afvente en egentlig rådgivning.
Men det ville vel heller ikke være det værste, der kunne ske.
Vi er positive over for intentionerne i forslaget, men vi vil gerne diskutere de praktiske omstændigheder, så man i givet fald kan finde den bedste løsning, og vi ser frem til udvalgsbehandlingen.