Juliane Henningsen (IA), 2009-09-08:
De fleste herinde har naturligt nok haft finanskrisen som omdrejningspunkt i indlæggene.
Mange udtrykker kritik og bekymring i diskussionen om de politiske løsninger, der er valgt for at styre Danmark gennem den her krise.
I Grønland har vi selvfølgelig samme diskussion.
Vi har for længst etableret kriseberedskab, for der er lavvande i landskassen, og vi har det største underskud på handelsbalancen i 40 år.
Landets største virksomhed, Royal Greenland, har modtaget en stor kapitalindsprøjtning for at undgå betalingsstandsning.
Også vores flyselskaber kommer snart i vanskeligheder.
Det skyldes især stigende lufthavnsafgifter.
Statens Luftfartsvæsen har fastsat afgiftsforhøjelser for grønlandske og færøske flyselskaber på intet mindre end 456 pct. For alle andre selskaber er forhøjelsen blot 19 pct.
Den grønlandske regering, Naalakkersuisuts, egen finanslov, som blev fremlagt i sidste uge, bærer tydeligt præg af krisen.
Uanset hvordan man vender og drejer det, er krisen tegn på, at vi må ændre kurs.
En ny begyndelse er præcis det, selvstyret giver os i Grønland.
Den åbner op for, at vi kan hjemtage endnu 30 sagsområder med det politiske og økonomiske ansvar, der følger med.
Den fastfryser bloktilskuddet på maksimum 3,4 mia. kr. og klarlægger fordelingen af råstofindtægter mellem Grønland og Danmark.
Det kan man se af årets forslag til finanslov.
Vi har forpligtet os til at overtage det økonomiske og politiske ansvar på stadig flere sagsområder, fordi vi tror på egne evner og vil en fremtid, hvor det danske bloktilskud er fortid.
Vi er på vej mod uafhængighed, men vi er der ikke endnu.
Eksempelvis er vi stadig helt og aldeles afhængige af oplysninger fra det danske Finanstilsyn.
Derfor ser jeg meget frem til, at selvstyret selv overtager den finansielle regulering og tilsynet med den grønlandske banksektor i fremtiden.
Som et ungt selvstyre skal vi modernisere og investere i vores uddannelse, handel og industri, bl.a. ved at udvinde ressourcerne, der ligger i vores undergrund.
Vi skal opbygge en selvbærende økonomi, og vi skal skabe levestandarder, der står mål med borgernes forventninger til et godt velfærdssamfund.
Samtidig har vi en natur, der påvirkes af selv samme stræben efter udvikling og økonomisk selvbårenhed.
Balancen mellem modernisering og bevarelse skal vi finde i COP15-forhandlingerne og i den kommende klimaaftale.
Det bliver ikke helt nemt, for moderniseringen af vores økonomi og vores industri kræver, at vi får mulighed for at udlede mere CO2 i stedet for mindre.
For at modgå skadevirkningerne af dette skal vi investere meget mere i klimaforskning og grøn teknologi.
Derfor vil jeg også gerne kvittere for, at den danske regering har prioriteret klimaet og den arktiske forskning højt flere steder i finanslovforslaget, bl.a. til det nye klimauniversitet i Nuuk, som åbnede her i år. Da finansloven jo meget direkte afslører, om vi holder de politiske aftaler og løfter, vi giver hinanden, giver den altid anledning til både lettelse og skuffelse set med grønlandske øjne.
Det er en skuffelse, at regeringen ikke har afsat penge på finansloven til University of the Arctic.
I et brev fra begyndelsen af sidste år åbnede videnskabsministeren op for, at de længe ventede bevillinger til universitetet ville blive sat på finansloven, men dette er ikke sket.
University of the Arctic er et netværk af godt 100 videregående læreanstalter, som er oprettet af de suveræne medlemmer af Arktisk Råd, herunder Danmark.
Men som den eneste medlemsstat har Danmark ikke betalt til universitetets undervisning og drift, og det undrer mig meget, specielt i en tid, hvor forskning og uddannelse er så vigtig for vores evne til at tackle krisen, vi er i.
Jeg vil derfor stærkt opfordre til, at dette sker på denne finanslov.
Som sagt kan kriser give os mulighed for at starte på en frisk.
Nogle, der i den grad har brug for at starte på en frisk, er de grønlandske indsatte, der har været tidsubestemt anbragt i danske fængsler, og som har oplevet sproglig og kulturel isolation ved at afsone deres straf langt fra hjemlandet og familien.
Heldigvis vil de fremover kunne afsone hjemme i Grønland.
Specielt i år har vi haft nogle ophedede diskussioner her i salen om mistrivsel og fattigdom blandt grønlandske børn.
Hvad der imidlertid ikke har været fokus på i debatten overhovedet, er de grønlandske børn, der lever i fattigdom i Danmark.
Det viser sig, at der er grønlandske børn, der decideret lever på gaden.
Foreningen Grønlandske Børn har heldigvis fået en bevilling på dette års finanslov på 5,6 mio. kr. til projektet »Et godt liv«, som hjælper udsatte grønlandske børn og unge.
Projektet, som løber frem til udgangen af 2010, er med til at skabe et bedre liv for børnene, og det vil jeg gerne kvittere for at regeringen har støttet.
Foreningen Grønlandske Børns projekter har ventelister og har brug for mange flere midler, så jeg vil gerne opfordre til, at man fordobler bevillingerne til foreningen fremover.
Det vil give flere grønlandske børn en chance for en ny start på livet.