runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2010-11-09:
Spørgsmålet i forbindelse med ansvarlighed er jo, hvem man er ansvarlig over for.
Vi synes, man skal være ansvarlig over for det samlede samfunds økonomi, også over for almindelige menneskers økonomi, og derfor er vi ret optaget af, at man ikke får en stor gruppe mennesker, der kommer til at være på førtidspension resten af deres liv.
Det mener vi er forfærdeligt for dem, og det mener vi også er hårdt for samfundet.
Jeg vil gerne stille to spørgsmål til ministeren.
Det ene er, om ministeren kan bekræfte, at hvis man er på kontanthjælp og er i stand til at arbejde, så skal man også tage et arbejde, når man bliver tilbudt det, ellers mister man sin kontanthjælp.
Man kan altså ikke bare gå ned og hæve kontanthjælp uden at ville yde noget.
Det var det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er, om ministeren er enig med Venstres daværende ordfører, fru Irene Simonsen, der i 2006 sagde om nogle af de unge, der var på nedsat ydelse, og som var psykisk syge:
Det er klart, at når man ønsker at komme videre med sit liv, skal man også have chancen for det, og derfor vil Venstre stemme for forslaget.
I 2006 mente Venstre altså, at der var en gruppe unge, som havde det så slemt, at de skulle op på at have almindelig kontanthjælp for at kunne klare sig og kunne komme videre i livet.
Hvorfor er det, at Venstre kun mente, det gjaldt for denne lille gruppe unge og ikke for den større gruppe unge, der havde lige så alvorlige problemer?
Julie Rademacher (S), 2010-11-09:
Det er jeg fuldstændig enig med Enhedslistens ordfører, fru Line Barfod, i.
Jeg må da også sige, hvis ministeren har tid til at lytte, at vi tidligere har stillet spørgsmål til ministeren om, hvorvidt der er flere grupper, der bliver ramt, og som ikke er parate til at tage et job eller uddannelse.
Skulle der være nogle derude, er vi parate til at tage det op for dem, for vi kan selvfølgelig ikke leve med, at der er nogen, der står helt uden for, som ikke kan klare job eller uddannelse, der kommer ned på en meget lav kontanthjælp.
Men som jeg forstår ministeren, er det ikke det, der nu er tilfældet.
Vi vil dog gerne under udvalgsbehandlingen snakke videre om de her grupper og være med til at stille nogle kritiske spørgsmål.
Bent Bøgsted (DF), 2010-11-09:
Tak, hr. formand.
Det her forslag er jo et, som vi har set tidligere i noget nær samme stil, og det går ud på at se på, om der er nogle unge, der skal have en højere kontanthjælpsydelse, altså fritages for reglerne om ungesatsen for unge under 25 år.
I Dansk Folkeparti har vi tidligere været med til at ændre reglerne for unge, der har haft psykiske problemer.
Her tænker jeg på dem, der har borderline: De blev undtaget fra reglerne om den nedsatte ungeydelse.
Det skal ses i forbindelse med, at de har ekstra store problemer med deres liv.
Borderline er en meget vanskelig sygdom at definere; den giver næsten alle mulige slags symptomer.
I den her forbindelse er det sådan, at vi i Dansk Folkeparti ser sådan på det, at unge under 25 år skal i gang med en uddannelse.
De skulle jo nødig gå på kontanthjælp, og derfor skal vi hjælpe dem i gang med en uddannelse.
Jeg ved godt, at det enten er på teknisk skole eller et andet sted, en videregående uddannelse, hvor de kan få SU.
De fleste af dem fra teknisk skole kommer jo ud og får en læreplads og dermed løn i den forbindelse.
Men i Dansk Folkeparti har vi også talt om, at vi da ikke vil udelukke, at der kan være andre grupper, der velbegrundet skulle kunne fritages for reglerne om den nedsatte ungeydelse.
Og hvis der er en god grund, er vi også parate til at se på, om der skal laves undtagelser.
Det kræver selvfølgelig, at der skal findes nogle penge til det, og skal det gøres, skal vi selvfølgelig have en snak med regeringen om, om vi kan finde penge til den slags. Sidste gang
blev det jo bestemt, at de skulle tages via satspuljen, og vi ved, at satspuljen mangler penge, at der ikke rigtig er nogen penge at gøre godt med.
Men altså, i Dansk Folkeparti vil vi ikke afvise, at der kan være nogle andre grupper, der også kunne blive fritaget for reglerne om den nedsatte kontanthjælp for unge under 25 år.
Men som beslutningsforslaget ligger her, er vi imod at lave en generel ophævelse af den nedsatte kontanthjælpsydelse for unge under 25 år.
Line Barfod (EL), 2010-11-09:
Vi ser jo helst, at man kan sikre, at der i det hele taget ikke er unge, der skal ned på den lave ydelse, hvor man ikke har penge nok til at købe mad.
Hver eneste gang vi kan hjælpe et menneske, vil vi gerne være med til det, så det glæder mig, hvis Dansk Folkeparti vil være med til at se på, hvilke andre grupper man kan hjælpe.
Jeg vil bare gerne høre, om det kun er unge med psykiske lidelser, som Dansk Folkeparti er parate til at hjælpe, eller om det også vil gælde unge med fysiske lidelser som f.eks. sukkersyge eller unge med alvorlige sociale problemer.
Bent Bøgsted (DF), 2010-11-09:
Tak, hr. formand.
Det kan jeg ikke stå og sige her.
Det kræver, at det bliver undersøgt, hvilke grupper der er hårdest ramt.
Det vil jeg ikke tage stilling til her og nu, men vi er klar til at se på, om der skulle være nogle grupper, der skal undtages fra den nedsatte kontanthjælp.
Julie Rademacher (S), 2010-11-09:
Jeg havde faktisk et spørgsmål, som lignede det, fru Line Barfod også lige har stillet til Dansk Folkepartis ordfører.
Vi lavede jo et meget omfattende arbejde i forhold til netop at få de sindslidende til ikke at være omfattet af den lavere sats for kontanthjælp.
Jeg vil høre, om hr. Bent Bøgsted på lige fod med ministeren vil gå ind at garantere, at der ikke findes andre unge derude, som måske ikke er i stand til at tage en uddannelse eller job, som bliver sat ned på en lav kontanthjælpsydelse.
Line Barfod (EL), 2010-11-09:
Det glæder mig, at Socialdemokraternes ordfører er positiv over for bemærkningerne i forslaget.
Det er så i høj grad vores opgave at sikre, at der er arbejde og uddannelse, at der er praktikpladser osv.
Det kræver så, at vi får et nyt flertal, men det arbejder vi jo så hårdt på. Dem, forslaget her er målrettet, er de unge, der ikke er klar til at komme i arbejde.
Det er rigtigt, at det i 2006 ved et beslutningsforslag, som både Socialdemokratiet, SF, De Radikale og Enhedslisten var forslagsstillere til, lykkedes at sikre, at de omkring 500 unge, som regeringen gav Dansk Folkeparti lov til at sikre, fik en højere ydelse.
Men der er en række andre unge med andre psykiske lidelser, der ikke er omfattet af det, det lykkedes at komme igennem med i 2006.
Og de unge, der har fysiske lidelser, kan have lige så stort behov for at have råd til ordentligt mad, indtil de får det bedre.
Unge med store sociale problemer kan have behov for hjælp.
Vi har bl.a. set, at det er et stort problem, at der er unge kvinder, som ikke har råd til at betale husleje, men klarer det ved at sove hos mænd og give dem sex.
Jeg vil bare høre, om fru Julie Rademacher ikke mener, at det i høj grad er noget, vi skal sætte ind over for.
Julie Rademacher (S), 2010-11-09:
Vil Dansk Folkeparti så, som vi så det sidst, også være med til at rejse problemstillingen, hvis vi bliver bekendt med sådanne grupper?
Line Barfod (EL), 2010-11-09:
Jamen det er gået op for mig, at De Konservative mener, at det er ligegyldigt, om man får mad eller ej.
Hvis man først har prøvet at stå i en situation, hvor man ikke har penge til at købe mad, tror jeg, at man begynder at få en lille forståelse af, hvorfor det er så vigtigt, at man faktisk har penge til mad.
Det er ikke, fordi jeg siger, at alle folketingsmedlemmer burde prøve bare i en uge at leve af det beløb, som unge på halv kontanthjælp får, men jeg synes faktisk, at man skulle prøve bare en enkelt dag, hvordan det er ikke at have penge nok og ikke at vide, om man har penge nok.
Jeg vil gerne høre, hvordan fru Helle Sjelle mener, at det er til gavn for den unge, hvis f.eks. en ung med sukkersyge ikke har råd til at købe den mad, som man skal have, når man har sukkersyge, og den unge derfor i stedet for får en række følgesygdomme, der ender med at gøre, at den unge bliver så invalideret, at vedkommende ryger på førtidspension.
Helle Sjelle (KF), 2010-11-09:
Jeg vil gerne slå fast, som jeg jo allerede sagde i mit ordførerindlæg, at det at få pengene til at slå til jo ikke kun er noget, som unge under 25 år på kontanthjælp skal finde ud af.
Det er der også andre grupper her i samfundet, som er nødt til, f.eks. SU-modtagere, som også er nødt til at finde ud af, hvordan de får pengene til at slå til.
Der er også mulighed for, at kommunen kan gå ind og hjælpe de mennesker, og det gør kommunerne jo også i dag.
Line Barfod (EL), 2010-11-09:
Kommunerne har mulighed for at hjælpe ca. 500 unge med nogle ganske bestemte psykiske lidelser, som Folketinget har fastsat, og ikke andre.
Kommunerne må ikke gå ind og give hjælp hver måned til husleje og mad.
Det er forbudt ifølge de regler, der er i dag.
Hvis man er ung på kontanthjælp, får man 6.551 kr. om måneden før skat.
Men det er altså det, som man mener at en ung på kontanthjælp skal klare sig for.
Det er til at betale skat, det er til at betale en husleje, som ofte vil være 3.000 kr. om måneden, og det er til at betale mad og tøj og alle andre fornødenheder, toiletpapir og tandpasta og hvad som helst.
Det er altså ikke et spørgsmål om, at de ikke kan finde ud af at få pengene til at slå til.
Det er et spørgsmål om, at det ikke kan lade sig gøre.
Den nuværende regering har selv fastsat, at hvis man skal kunne klare sig i Danmark i dag, skal man have 5.380 kr. om måneden til mad og andre fornødenheder, når man har betalt sin skat, har betalt sine boligudgifter.
Og de unge har altså langt, langt under det beløb, som regeringen selv har fastsat man skal have.
Bent Bøgsted (DF), 2010-11-09:
Jeg tror egentlig, at det var det, jeg sagde i min ordførertale: at vi var klar til at se på, om der skulle være andre grupper, der begrundet kunne fritages for den nedsatte ydelse.
Men det kræver så også, at pengene skal findes.
Sidste gang blev vi pålagt af regeringen – det var dengang, vi i samarbejde lavede en undtagelse for dem, der har borderline – at vi skulle finde pengene i satspuljen.
Vi må erkende, at der lige nu og her ikke er nogen penge i satspuljen at tage til den slags.
Det vil sige, at der i samarbejde med regeringen skal findes penge til den slags, og det kræver nogle forhandlinger, og det kræver, at man har en gruppe, om hvem der begrundet kan siges, at vi ikke kan hjælpe dem på anden måde.
Så det er selvfølgelig noget, der skal ses på, men det er vi også klar til i Dansk Folkeparti.
Inger Støjberg (V), 2010-11-09:
Jamen naturligvis skal man stå til rådighed for arbejdsmarkedet, hvis man vil hæve sin kontanthjælp, og det ved fru Line Barfod også godt.
Når man kigger på de sårbare unge, vil jeg sige, at jeg bestemt ikke mener, at det her er et spørgsmål om at hæve kontanthjælpsbeløbet.
Jeg mener tværtimod, at der skal sættes bredt ind over for den her gruppe af unge, og det er jo lige præcis det, vi gør, ikke alene med ungepakken, men også med andre initiativer.
Jeg tror aldrig nogen sinde, ja, jeg tør endda godt lægge hovedet på blokken og sige, at der faktisk aldrig nogen sinde har været så mange gode muligheder for f.eks. mentorstøtte og andre former for hjælp og støtte til den her gruppe af unge.
Og det er altså med til at flytte rigtig mange unge fra passiv forsørgelse og over til et aktivt liv enten med job eller med uddannelse.
Men så bliver jeg altså også nødt til lige at vende tilbage til det med økonomisk ansvarlighed.
Fru Line Barfod siger, at det er et spørgsmål om, hvem man skal være økonomisk ansvarlig over for.
Jeg håber da, at der er så meget økonomisk fornuft i Enhedslisten, at man også mener, at man har et samfundsmæssigt ansvar for at få økonomien til at hænge sammen.
Julie Rademacher (S), 2010-11-09:
Mange tak.
Beslutningsforslaget her fra Enhedslisten handler om ungeindsatsen og den særlige kontanthjælp for unge under 25 år, som svarer til SU for de unge, der studerer.
Det er nogle meget sympatiske bemærkninger, Enhedslisten har i forslaget, og mange af dem er vi sådan set meget enige i, og vi ser en meget god pointe i dem.
Men vi har samtidig siden forliget »Flere i arbejde« i 2002 kunnet konstatere, at Danmark i en årrække har udmærket sig ved at have en af de laveste ungdomsarbejdsløshedsprocenter i Europa netop på grund af ungeydelsen.
Det kan vi ikke se bort fra.
Og derfor står vi fast på den aftale, vi lavede med regeringen i 2002, og vi ønsker fortsat at sikre, at unge enten får et job eller en uddannelse.
Lad mig her understrege, at vi taler om en gruppe unge, som er klar til et job eller til en uddannelse.
Finanskrisen er sammen med den borgerlige regering og Dansk Folkeparti en meget dårlig cocktail og har bevirket, at jobbene ikke længere hænger på træerne i Danmark.
Til gengæld mener vi, at denne gruppe af unge er klar til uddannelse.
Jeg vil dog tilføje, at regeringen har fejlet og ikke har nået sin egen målsætning på uddannelsesområdet – uopnåede målsætninger, som regeringen ikke kan tørre af på finanskrisen.
Regeringen har ikke nået målene om, at 50 pct. skal have en længere videregående uddannelse, og at 95 pct. skal have en ungdomsuddannelse.
Det er ikke godt nok.
Og det er katastrofalt for den næste generation, når unge må stoppe midt i en uddannelse på grund af mangel på praktikpladser og på grund af besparelser på uddannelsesområdet.
Vi kan til forslaget her om ungeydelsen dog overordnet set konstatere, at den særlige ydelse på niveau med SU har animeret de unge til at gå i gang med en uddannelse eller til at finde job.
Vi er tilfredse med, at bl.a. unge sindslidende og andre unge, der ikke er i stand til at klare uddannelse eller job, har mulighed for at få en anden ydelse.
Men vi vil dog også godt tilføje, at det bestemt ikke var regeringens mærkesag.
Det var gennem hårdt arbejde i Arbejdsmarkedsudvalget netop noget af det, som Socialdemokraterne har været med til at sikre.
Derfor kan vi også i dag støtte op om ungeydelsen.
I det forslag var der tale om unge, der ikke var klar til job eller uddannelse.
Det er i modsætning til det forslag, som vi taler om i dag, hvor vi taler om en gruppe unge, der er klar til job eller uddannelse.
Socialdemokratiet kan derfor desværre ikke støtte forslaget fra Enhedslisten, men vi stiller os positive over for mange af de pointer, der fremgår af bemærkningerne til forslaget, og ser frem til et fortsat samarbejde for både at sikre, at alle unge kommer med, og for at sikre samfundets allersvageste.
Line Barfod (EL), 2010-11-09:
En af de måder, det er vigtigt at investere i fremtiden på, er ved at tage sig af de udsatte unge, så vi sikrer, at de udsatte unge faktisk får den hjælp, de har behov for.
I stedet for at de bliver fastholdt i fattigdom og til sidst bliver så ødelagte, at de ender på førtidspension resten af deres liv, mener vi, at man skal tage fat i de unge og give dem den hjælp, de har behov for, for at sikre, at de faktisk får det bedre og bliver i stand til at tage en uddannelse og komme ud og arbejde.
Hvordan mener ministeren at en ung, der ikke har penge nok til at købe mad for, skal være stand til at tage imod anden hjælp?
Så skal jeg igen spørge: Er ministeren enig med Venstres ordfører, fru Irene Simonsen, som i 2006 mente, at man skulle hjælpe unge, som var udsatte, og som havde behov for en hjælpende hånd for at kunne blive i stand til at klare sig selv?
Inger Støjberg (V), 2010-11-09:
Jeg er fuldstændig enig i, at vi skal gøre noget for den her gruppe, som jeg sagde tidligere, men at det ikke er i form af at hæve kontanthjælpen.
Den debat kan vi godt tage her, men vi kunne jo også tage debatten om, hvad det egentlig er, der bliver gjort i forbindelse med ungepakken og alle de andre ting.
Lad mig så bare lige vende tilbage til det med den økonomiske ansvarlighed.
Det er dog helt utroligt at skulle høre, at Enhedslisten nu pludselig slår sig op på at være økonomisk ansvarlig, når man ikke engang har gidet regne ud, hvad det vil koste at gennemføre et forslag som det her.
Men det har jeg så gjort, og det har jeg rent faktisk gjort, fordi fru Line Barfod i oktober måned stillede et spørgsmål til mig om, hvad det isoleret set vil koste at afskaffe ungeydelsen for de unge under 25 år, som får fuld kontanthjælp.
Det var så 1,2 mia. kr.
Og hvis man nu var økonomisk ansvarlig, vil jeg sige til fru Line Barfod, havde man nok gjort sig den ulejlighed lige at nævne det i det forslag, man har fremsat, og hvis man nu var så økonomisk ansvarlig, havde man nok også lige evnet at regne ud, hvor man ville skaffe de mange penge fra.
Men det, man gør fra Enhedslistens side, er, at man lige til sidst skriver, at man i øvrigt også vil afskaffe starthjælpen.
Ingen finansiering, ingen overvejelser, ingen økonomisk ansvarlighed overhovedet.
Julie Rademacher (S), 2010-11-09:
Der er jo, siden det her blev vedtaget, også blevet indføjet en lille undtagelse for dem, som er sindslidende, og som derfor bliver ramt uhensigtsmæssigt af det her.
Det er omkring 500 personer, det har drejet sig om, og vi fik det kørt igennem – godt nok ikke med regeringens store vilje.
Men jeg vil høre, om ministeren kan fortælle, om der er andre grupper, som måske også skulle undtages, fordi de hverken er i stand til at være i beskæftigelse eller tage en uddannelse.
Inger Støjberg (V), 2010-11-09:
Jeg mener tværtimod, at vi skal gøre en ekstra indsats for netop at få alle unge med, og det er bl.a. det, der ligger i den ungepakke, som også Socialdemokratiet var så ansvarlig både at stemme for og bakke op om.
Og de var med i det store forlig, det indebar, nemlig det forlig, der blev indgået sidste år.
Det blev indgået netop for at bakke op om den her gruppe af unge.
Derudover skal vi jo i gang med en førtidspensionsreform, og det er også et arbejde, som Socialdemokratiet naturligvis vil blive kaldt til forhandlinger om, i og med at man indgår i den forligskreds, det vedrører.
Julie Rademacher (S), 2010-11-09:
Jeg bliver altid glad, når ministeren kan redegøre for Socialdemokraternes politik, men samtidig bliver jeg også nogle gange lidt bange.
Det er jo fuldstændig korrekt, som ministeren siger, at vi er en del af ungepakken osv.
Jeg er meget enig i det, men jeg vil dog lige en sidste gang høre, om ministeren fuldstændig udelukker, at der er grupper, som bliver ramt af det her, og som måske hverken er i stand til at tage et job eller tage en uddannelse.
Ulla Tørnæs (V), 2010-11-09:
Allerførst vil jeg udtrykke min stærke undren over, at Enhedslisten vælger at fremsætte et beslutningsforslag, som er blottet for enhver form for økonomi, der kan være med til at finansiere gennemførelsen af forslaget, og det er jo det, vi må forholde os til her.
Så kan fru Line Barfod komme med alle mulige betragtninger om, hvad der er af forskellige luftkasteller i Enhedslistens politik i øvrigt, og pege på forslag, som er fremsat i anden sammenhæng, men det kunne jo have været relevant at få det indarbejdet i forslaget her, så der var noget konkret at forholde sig til.
Fru Line Barfod har jo selv omtalt de her forskellige muligheder, som allerede findes i dag, hvor kommunerne kan gå ind i særlige situationer og give de unge hjælp på forskellig vis.
Der har været drøftet unge med psykiske eller fysiske lidelser, hvor kommunerne har muligheder, og ud over det kan kommunerne også i helt særlige tilfælde give ekstraordinære bidrag til den unge.
Inger Støjberg (V), 2010-11-09:
Jeg mener, at de grupper, der allerede nu er undtaget, er de grupper, som skal undtages, og jeg mener dermed ikke, at der er grundlag for at udvide gruppen.
Men jeg kan sige til fru Julie Rademacher, at fru Julie Rademacher her trygt og roligt kan læne sig op ad regeringens holdning, i og med at Socialdemokratiet og regeringen jo netop indgik den her aftale sammen, i øvrigt efter et fantastisk godt forhandlingsforløb, og det vil jeg gerne endnu en gang kvittere for.
Line Barfod (EL), 2010-11-09:
Jeg har forstået, at Venstre ønsker at have så lave sociale ydelser, at folk er parate til at gå ud og påtage sig et hvilket som helst job til langt under den overenskomstmæssige løn.
Det har jeg forstået.
Det, jeg bare ikke forstår, er, hvordan man kan påstå, at det er godt for den unge, og at det er godt for samfundet.
Vi kan f.eks. tage en ung mand, der har sukkersyge.
Ham har kommunen altså ikke lov til at give ekstra penge hver måned – for det har man ikke lov til, som lovgivningen er i dag – og han har derfor ikke råd til at købe den mad, han egentlig skal have, for at hans sukkersyge ikke skal blive værre, og derfor får han en række følgesygdomme til sin sukkersyge og ender med at blive så syg, at han kommer på førtidspension, før han er fyldt 30, og i øvrigt har et elendigt liv, hvor han næsten ikke havde troet, at han skulle blive 30, fordi sygdommene blev så forfærdelige.
Mener Venstre virkelig, at det er den måde, vi skal behandle unge på i Danmark?
Vi har gentagne gange fremlagt finansiering, og vores forslag er f.eks. at indføre en omsætningsafgift på aktier, som man havde tidligere.
Hvis man lavede en omsætningsafgift på bare 0,5 pct., ville man få 7,6 mia. kr. ind, og så ville der være mere end rigeligt til at gå ind og sikre, at man ikke er så uansvarlig, at man lader unge få så voldsomt store problemer både fysisk og psykisk, at de aldrig kommer i gang og derfor ender på førtidspension resten af deres liv.
Det mener jeg er noget af det mest uansvarlige, man overhovedet kan foretage sig, og jeg forstår ikke, hvorfor den her regering insisterer så meget på at gøre det.
Jeg vil gerne høre, hvad fru Ulla Tørnæs f.eks. mener om en ung mand, som har sukkersyge og derudover har nogle sociale problemer og derfor er konstateret ude af stand til at arbejde eller tage en uddannelse i øjeblikket, og om fru Ulla Tørnæs tror, det hjælper på hans sukkersyge, at han ikke har råd til at købe ordentlig mad.
Ulla Tørnæs (V), 2010-11-09:
Jeg kan såmænd gøre det ganske kort, for jeg kan fuldt ud tilslutte mig beskæftigelsesministerens afvisning af Enhedslistens beslutningsforslag om her at afskaffe ungesatsen i kontanthjælpssystemet og så tilsyneladende også fjerne starthjælpen.
Det fremgår i hvert fald af bemærkningerne, at det også lige kommer med i skyndingen.
Jeg vil gerne understrege, at det for Venstre er helt afgørende, at det altid skal kunne betale sig at arbejde, og det gælder også for unge.
For os er det helt afgørende, at der ikke er, hvad kan man sige, økonomiske incitamenter for unge til at være på passiv offentlig forsørgelse frem for, som ministeren ganske glimrende flere gange understregede det, at være i job eller uddannelse – og her vil jeg gerne fremhæve ordinær uddannelse som det, jeg finder er det mest relevante.
Den betyder faktisk, at unge kommer i gang med en uddannelse eller et job, og senest har vi jo med ungeaftalen lavet en målrettet indsats for de unge, som ved første hånd ikke lige kommer i gang med en ungdomsuddannelse.
Som ministeren var inde på flere gange, er beslutningsforslaget her blottet for enhver form for økonomisk betragtning, og derfor vil jeg slutte af med at sige, at jeg sådan set synes, forslaget er udtryk for, hvad jeg vil tillade mig at kalde uansvarlighed over for den enkelte unge, i og med at man altså ikke er parat til at understøtte den enkelte unge i at komme i gang.
Og så er det ikke mindst, som også ministeren fremhævede flere gange, samfundsøkonomisk fuldstændig uansvarligt.
Altså, jeg kunne faktisk godt tænke mig at se den statistik, som fru Line Barfod her indirekte henviser til.
Hvad er det for en stor gruppe af unge mennesker, som er i den situation, som fru Line Barfod beskriver, hvor man på grund af ungesatsen havner på førtidspension?
Jeg kunne altså godt tænke mig at se det statistiske belæg for at hævde, at ungesatsen fører lige direkte til førtidspension.
Skulle det være tilfældet, at der er en sand vandring af unge på ungesatsen og direkte til førtidspension, så er det selvfølgelig noget, vi skal kigge på.
Men jeg har bare svært ved at forestille mig, at fru Line Barfod kan dokumentere sin påstand her.
Så vil jeg bare fastholde, som ministeren også var inde på flere gange, at der findes muligheder for kommunerne for at give behovsbestemte tillæg til unge på ungesatsen.