Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-05-15:
Tak for det.
Når man hører de forskellige ordførere, er det svært helt præcist at finde ud af, hvem der støtter det her forslag.
Det, der i hvert fald står tilbage, er, at det er lidt svært at gennemskue, hvad det hele koster, hvad det medfører, og hvordan man gennemfører det i praksis.
Det er vel ikke unaturligt, når afsenderen er Enhedslisten, som jo er det eneste parti her i Folketinget, der ikke har taget ansvar i relation til at deltage i den energiaftale, som alle de øvrige partier deltog i sidste år.
Jeg synes, det er en meget interessant debat.
Nu kunne man før høre ordføreren fra Socialistisk Folkeparti svinge fra at kalde 1 ton mindre-kampagnen for en begrænset succes eller noget i den stil, tror jeg - det var i hvert fald ikke en særlig flatterende omtale af den her kampagne - til at sige, at det egentlig var fint nok.
Jeg er da helt enig med Socialistisk Folkepartis ordfører i, at sådan en kampagne ikke kan stå alene, men det kunne måske godt være, at det ville klæde oppositionen at rose regeringen lidt der, hvor den faktisk også er lykkedes med nogle ting.
Alt andet synes jeg måske er lidt useriøst.
Det personlige ansvar, når det gælder klimaudfordringen, er ekstremt vigtigt, og det er noget helt centralt, i hvert fald for os i Det Konservative Folkeparti, at den enkelte borger også tager ansvar, at den enkelte virksomhed også ser, at det er fornuftigt, og at det faktisk også er en god forretning at indtænke grøn strategi i sin virksomhedsplan, og at man ad den vej faktisk kan øge sin indtjening.
Det synes jeg er helt centralt.
Jeg synes selvfølgelig også, at samspillet mellem borgere, virksomheder og stat og de offentlige myndigheder som sådan netop er det, som har gjort, at vi i Danmark i mange, mange år har været i stand til at holde energiforbruget i ro på trods af den store økonomiske vækst, vi har haft i Danmark.
Så jeg synes, det er helt centralt.
Det er nok ingen overraskelse, at vi fra konservativ side ikke kan støtte det konkrete forslag fra Enhedslisten.
Vi har et CO2-kvote-system, som afspejler, at når det handler om klimaudfordringen, er det ikke bare en national opgave, så er det faktisk en europæisk, ja, en global opgave.
Der er kvotesystemet det mindst ringe system til at sikre en effektiv nedbringelse af CO2-udslippet, ikke bare i Danmark, men også i et større område.
Det synes vi selvfølgelig er centralt.
Det er klart, at alting kan forbedres, og det kan kvotesystemet selvfølgelig også.
Men det er der, hvor vi skal lægge vores lod, og det er det, vi skal bakke op om i forhold til den internationale forpligtelse, vi har.
Så synes jeg også, det er interessant at høre Socialdemokraternes ordfører igen tale om minimumsregler i EU, når det gælder reduktion af CO2.
Jeg vil godt minde om, at når det gælder Danmarks internationale forpligtelse, er der ingen, der faktisk har større forpligtelse end Danmark.
Så at bilde befolkningen ind, at vi er gået med til en eller anden minimumsbestemmelse og ikke vil gøre mere, er simpelt hen dybt, dybt urimeligt.
Jeg vil gerne minde om, at vi har den største forpligtelse, men også at man har sendt et meget, meget klart signal fra den danske regerings side om, at man er villig og ønsker at leve op til de forpligtelser, man har.
Når det gælder det ikkekvotebelagte område, altså boligsektoren, transportsektoren og dansk landbrug, har vi faktisk fået en reduktionsforpligtelse på 20 pct. inden 2020.
Det er en ekstremt ambitiøs målsætning, og der har regeringen også meget klart tilkendegivet, at den målsætning vil man leve op til.
Så jeg synes ikke rigtig, at der er noget at komme efter i den her sag.
Tværtimod synes jeg måske, at vi skulle spare hinanden for de her lidt populistiske angreb i forhold til, hvordan vi løser opgaverne.
Det er lidt let med overbud, når det gælder klimasagen, men jeg tror, at det, der er væsentligt, også for befolkningen, er, at vi her i Folketinget står sammen om at finde gode løsninger på, hvordan vi kan nå et fælles mål, nemlig at Danmark lever op til sit ansvar internationalt i europæisk sammenhæng og nationalt, når det gælder klimaudfordringen.
Jeg vil sige, at der skilles vandene jo nok mellem Socialistisk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti.
Vi mener nemlig, at alle har et ansvar for at løse opgaven med den udfordring, vi står over for; det gælder både borgere, virksomheder og de offentlige myndigheder.
Der bliver sagt en begrænset succes, men det, jeg synes er væsentligt, er selvfølgelig ikke bare kendskab til 1 t mindre-kampagnen, men også det, at folk faktisk på baggrund af det kendskab, de har fået til 1 t mindre-kampagnen, har ændret adfærd.
Det må da betyde noget i forhold til forsyningssikkerheden, at folk sparer mere på energien.
Det må også betyde noget, hvis vi skal have nogle skrappere CO2-reduktionsmål fremadrettet, at vi så kontinuerligt sænker energiforbruget.
Jeg har svært ved at se, hvad der er negativt.
Er det bare den der autopilot, der bliver slået til, og som går ud på, at man pr. definition bare skal være negativ over for regeringens initiativer?