Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2013-06-04:
Jeg er vulgærdemokrat, kan jeg forstå på den debat, vi har haft igennem lang tid.
Det gør mig ikke så meget at skulle lægge ryg til den slags ord, for jeg er jo vant til at blive kaldt ultraliberalist og ekstremist, og hvad ved jeg, så vulgærdemokrat tager jeg så også gerne på mig, når det nu skal være.
Jeg og Liberal Alliance har den holdning, at man lukker for meget ned med det forslag til ny offentlighedslov, som regeringen og Venstre og Konservative har aftalt.
Derfor har vi forsøgt gennem argumentation, ændringsforslag, spørgsmål, samråd og meget mere at overbevise flertallet om, at de skulle besinde sig, overbevise flertallet om, at de måske ikke havde grund til at være så skråsikre på, at det var en god idé at lukke ned, overbevise flertallet om, at man måske godt kunne give lovforslaget lidt mere tid, appellere til justitsministeren om at udvise samme respekt for folkestyret, som daværende justitsminister Erik Ninn-Hansen gjorde i 1980'erne, og trække lovforslaget tilbage og lade Retsudvalget arbejde videre med de tvivlsspørgsmål, der var opstået.
Vi har spurgt ind til, hvordan der vil blive lukket ned på en række sager, vi har set en justitsminister, der hoverende har meddelt, at det dog ikke er alle steder, vi lukker ned, og at der derfor ikke er noget at komme efter.
Men der er jo stadig en række sager, som enten helt eller delvist ikke ville være kommet frem i forbindelse med ministerens svar på spørgsmål nr. 19, 21, 24, 25, 27, 29, 31, 33, 35, 39, 45, 128, 129, 130, 131, 132 og 135, hvor man kan se, at der er nuancer i det her.
Der er ting, der ikke vil komme frem, der er ting, der ville komme frem, og der er ting, hvor noget ville være kommet frem, og hvor andet ikke ville være kommet frem.
Vi appellerer også til regeringspartierne om at følge det, de gik til valg på, og prøve at sige: Ah, vi er måske gået lige langt nok, vi skulle måske overholde de ting, vi sagde til vælgerne før valget, bare på et enkelt område, endda et af dem, hvor man havde flertal i Folketinget for sin politik, det er jo også usædvanligt, men det var der faktisk.
Det er sådan, at vi hørte Venstres energiordfører, hr. Lars Christian Lilleholt, sige, at det ikke gjorde så meget, at man lukkede ned med den her lov, for en god journalist ville altid kunne finde frem til sagerne.
Det fik mig til at tænke på et afsnit af danskernes yndlings-tv-serie Matador, hvor stakkels frøken Jørgensen fra Damernes Magasin kommer ind og klager over, at der ikke er nogen varer at sælge, og at der er ganske få ruller ude på hylderne.
En ophidset hr. Arnesen meddeler hende, at en god sælger altid kan få en kunde til at vælge en fin metervare.
Damernes Magasin går ned og overtages af Omegnsbanken kort efter, og det er lidt det samme med argumentet fra Venstre i sagen om solceller, for desværre kan man ikke bare sige, at en god journalist altid kan finde frem til hvad som helst, lige meget hvilken lovgivning vi laver herinde.
Det har faktisk betydning, hvad vi laver, det er hverken et børneeventyr eller en sportskamp, det her er alvor.
Men Venstre er optaget af åbenhed, har jeg forstået.
Det er sådan, at hr. Troels Lund Poulsen, Venstres forsvarsordfører, har stillet spørgsmål nr. 71 til lovforslag L 200 om forsvarsloven, for Venstre er bekymret for, om den åbenhed, som regeringen muligvis, muligvis ikke har aftalt med Enhedslisten på forsvarsområdet, også vil være gældende på andre ministeriers områder.
Hertil svarer forsvarsministeren: Den i notatet af 27. maj 2013 beskrevne ordning er ikke en aktindsigtordning efter offentlighedsloven, men derimod en ordning om orientering af Folketinget som led i den parlamentariske kontrol inden for Forsvarsministeriets område.
For dem, der ikke forstod hele pointen i første omgang: Bare rolig, den meråbenhed, der eventuelt måtte komme på Forsvarsministeriets område, får ingen, absolut ingen betydning for de øvrige ministerier.
Jeg har forstået, at Venstre har været bekymret for åbenheden i forhold til forsvaret, men jeg er stadig væk ikke helt sikker på, om spørgsmålet og svaret i forhold til spørgsmål 71 i L 200 skal forstås som en bekymring hos Venstre i forhold til manglende øget åbenhed eller en beroligelse af, at det dog ikke bliver så åbent endda.
Så har der været diskuteret rigtig meget om § 24.
Det er jo sådan, at det er det, man har lavet lidt om i i forhold til det lovforslag, som VK-regeringen kom med, og det lovforslag, som den nuværende regering er kommet med.
Jeg har forstået, at det har været afgørende for Socialdemokraterne, SF og Det Radikale Venstre, at man har fået denne ændring, jeg har også forstået, at ordførerne for Venstre og Det Konservative Folkeparti har været stærkt beroliget af, at det ifølge ministeriet ikke har nogen indholdsmæssig betydning, at man har lavet denne ændring.
Så kan man jo spørge sig selv: Hvem tror vi mest på i det spørgsmål?
Tror vi mest på Venstre og Konservative eller på de nuværende regeringspartier?
Jeg tror, at hvis vi lader det afgøre alene på det spørgsmål, vil folk sikkert hurtigt dele sig efter politiske anskuelser, og det ville alligevel være for nemt.
Så derfor synes jeg, at vi i al retfærdighed skal sige, at Justitsministeriet er enig med Venstre og Det Konservative Folkeparti og ikke med regeringspartiernes ordførere.
Så lad os gå ud fra, at det er Justitsministeriet og dermed Venstre og De Konservative, der har ret i, at der ingen, absolut ingen indholdsmæssig forskel er på det lovforslag, som hr. Lars Barfoed som justitsminister præsenterede, og det lovforslag, som den nuværende minister har lavet.
Dermed falder ethvert argument for, at Socialdemokraterne, Socialistisk Folkeparti og Det Radikale Venstre har foretaget et holdningsskift, bort.
Så der er andre grunde, og dem kan man motivforske i, og det er der blevet gjort så rigeligt, så jeg tror, at jeg i al venskabelighed vil undlade at gøre det.
Sidst, men ikke mindst, synes jeg, at jeg vil knytte en enkelt bemærkning til tidligere justitsminister Erik Ninn-Hansen.
Han har selvfølgelig fået et lidt anderledes eftermæle, end han ellers kunne have fået, på grund af tamilsagen, men det må man jo nok leve med.
Men ret skal være ret
, Erik Ninn-Hansen sagde, da man behandlede offentlighedsloven i 1980'erne, at han ikke håbede, at det var sidste gang, man åbnede mere op, for formålet var jo, at man løbende kunne åbne mere op, få mere offentlighed, sådan at det ikke var en proces, der blev færdiggjort med den anden offentlighedslov i midten af 1980'erne.
Man kan ikke sige, at det er det, der er sket.
Det synes vi i Liberal Alliance er en ufattelig dårlig idé, vi synes, det er trist.
Men den mest triste dag er måske ikke engang i dag, hvor man stemmer det dårlige lovforslag igennem, men de dage, vi aldrig kommer til at opleve, med de skandaler, den fusk og de fejl, der fremover ikke vil blive afsløret.
Liberal Alliance stemmer nej til lovforslaget.