Kim Andersen (V), 2009-11-26:
Tak hr. formand.
Det er nemlig fuldstændig rigtigt, men vi er jo nogle, der også herinde forsøger at være disciplinerede og holde rækkefølgen, som vi bliver skrevet op til.
For det vil vi.
Hvorfor skulle vi begrunde, hvorfor vi ikke trækker forslaget, når vi står bag dets fremsættelse?
Det fremgår fuldstændig klart i forslaget, hvad det er, vi vil, og vi har der argumenteret for, hvorfor vi vil, og vi har også helt tydeligt i diskussionen både her i salen tidligere og i den offentlige meningstilkendegivelse argumenteret for forslaget og de synspunkter, der er i det.
Jeg vil gerne fra Venstres side sige, at der ikke er nogen som helst, der skal være i tvivl om, og det har de heller ikke grund til, at vi er hundrede procent tilhængere af og står vagt om frihedsrettighederne.
Vi er ikke tilhængere af, og vi kan faktisk slet ikke acceptere, at nogle få med magt og ved at lægge myndighedspersoner hindringer i vejen i udførelsen af deres arbejde kan komme til at genere andre fredelige mennesker i at bruge netop deres frihedsrettighed, deres mulighed for at demonstrere, deres mulighed for at tilkendegive, hvad de mener i en politisk diskussion om et lovforslag.
Når vi nu f.eks. skærper § 119 om at lægge hindringer i vejen for politiets arbejde, og når vi der – modsat i dag – i stedet for frihedsstraf gerne vil være med til, at man kan få en alvorlig fængselsstraf også i førstegangstilfælde, er det, fordi det for os at se er noget meget, meget voldsomt netop i forhold til frihedsrettighederne, hvis man viljefast, helt bevidst og fysisk med sin egen krop går ind hægter sig fast i hinanden, 5, 10, 15 personer, for bevidst at spærre politi, brandvæsen, ambulancefolk i at komme frem til et sted, hvor der er en nødsituation, og hvor der er brug for disse myndighedspersoner.
Tænk sig, hvis vi er i en situation, hvor der er en alvorlig hændelse i Bella Center midt under klimatopmødet eksempelvis, der er politi derude, der er brandvæsen, der er også ambulancefolk, men der er måske bombetrusler, der er måske attentatforsøg, og lige pludselig er der brug for markante forstærkninger andre steder fra i byen.
Men de kan ikke komme frem, fordi sådan nogle personer her er vidende om, hvad der foregår, og vil lade det ulykkelige ske og derfor hægter sig fast og er med til at hindre, at politi og brandbiler kan komme frem.
Det er for mig at se meget, meget alvorligt.
Det skal for mig at se
kunne give en alvorlig straf, også fængselsstraf, og det skal, når det kommer dertil, hvis det er udenlandske statsborgere – det er ikke det, vi behandler nu – medføre, at man med det samme ryger ud af dette land, hvis ikke man er dansk statsborger.
Det er ikke et land for bøller og ballademagere, urostiftere, professionelle voldsaktivister her fra landet eller nogle, der kommer tilrejsende udefra.
De skal vide, at det vil vi ikke acceptere i vores Danmark.
De skal vide, at det får konsekvens med det samme.
Det har konsekvens i dag.
Det er forbudt i dag, men det er for milde sanktioner, der er hjemlet i lovgivningen for den slags folk, og derfor er vi meget stærke tilhængere af de markante strafskærpelser, der er regeringens forslag.
Det er et meget, meget fornuftigt forslag.
Det er rettidig omhu, som jeg har sagt flere gange, og det er klart, at klimatopmødet i København i december er anledningen, fordi vi jo må være bevidste om og på vagt over for, at der ved et så stort internationalt møde med en sådan dagsorden kan ske alvorlige hændelser, som vi ikke tidligere har set her i vores land, men vi har set lignende ting andre steder i verden, og nu er det altså os, der har et så stort og vigtigt værtskab for det internationale samfund.
Derfor må vi også frygte, at der kan ske noget lignende her, og derfor skal de danske myndigheder naturligvis have sanktionsmuligheder for at kunne imødegå det.
Jeg vil også godt sige, at der ikke er nogen retsprincipper, der bliver knægtet med det her forslag, tværtimod.
Der er ikke noget i dag, der ikke er ulovligt, som med det her forslag bliver gjort ulovligt.
Der er alene tale om sanktioner og skærpelser og om konsekvens og rettidig omhu.
Det er også sådan, at det er muligt også med den her lovgivning at få en afgørelse eller en anholdelse eller såmænd også blot en tilbageholdelse indbragt for domstolene og der få sin sag vurderet.
Det princip er der på ingen måde ændret ved med det her lovforslag.
Vi er helt klar over, hvad det er, der er fremsat.
Vi står bag det.
Vi tror, at det i den grad er i overensstemmelse med, hvad et retssamfund, der hylder retsprincipper og står værn om frihedsrettighederne, skal være parat til at have som værktøjskasse for sine myndigheder.
Det her er i virkeligheden et værn for alle de fredelige, ordentlige mennesker, som gerne vil deltage i alle de forskellige arrangementer, der er under COP15, herunder også de legale demonstrationer.
Jeg tror, at der er mange almindelige danskere, som gerne vil være med i en tilkendegivelse af og demonstration for et bedre klima i verden, men som vil holde sig tilbage, hvis de er bange for at blive involveret i noget, der er forbundet med uroligheder, optøjer og ballade.
Det er sådan, det skal være.
Det er også derfor, at regeringen har givet en stor bevilling på 22 mio. kr. til ngo'er og andre, så de netop kan lave arrangementer, arrangere møder og demonstrationer i forbindelse med klimatopmødet.
Det er derfor ikke rigtigt at sige, at vi med det her forslag vil holde folk væk, at vi vil forhindre folk i at diskutere og i at demonstrere.
Alene det, at der er bevilget 22 mio. kr., beviser jo det stik modsatte.
Men vi ser også med de seneste ting, der er kommet frem, de rapporter, der kommer fra politiets møder med ngo'er, det, der er lagt ud på nettet, hvor folk viser, at der bliver lagt op til brand og ballade, at der i den grad er brug for, at Folketinget og regeringen forudser, hvad der kan risikere at ske på decembertopmødet.
Det er jo ganske skræmmende; det er helt forfærdeligt; det er udansk.
Tænk sig, at man kan være så naiv, at man ikke vil se det i øjnene.
Tænk, at vi kan have et Socialdemokrati, der i mange år har været regeringsbærende i det her land, som stikker hovedet i busken, som vil strafskærpelser den ene dag, og den anden dag vil de lade bøller og ballademagere få frit lejde og lade dem tumle rundt med bål og brand i Københavns gader.
Det er sandelig til at blive forvirret af på et højere plan, og man må sige, at Socialdemokratiet virkelig har meldt sig ind i det selskab, hvor de er til at identificere, nemlig selskabet for aktivistisk retspolitik bestående af Enhedslisten og De Radikale.
De er fuldstændig der, hvor vi kender dem fra 1980'erne og 1990'erne.
Men det er skuffende, og det er trist, og det er ikke til gavn og glæde for retsstaten og frihedsrettighederne, tværtimod.
Det gør, at fredelige, almindelige og fornuftige mennesker, der gerne vil bruge disse rettigheder, bliver bange for at deltage, fordi nogle få vil ødelægge det for de mange.
Jeg vil gerne sige, at det jo står helt klart med det, vi her har sagt, og med det, der står i betænkningsbidraget, at vi naturligvis ikke kan støtte de stillede ændringsforslag.
Det siger sig selv.
Den her lovgivning skal selvfølgelig også gælde efter den 1. januar.
Der kunne jo opstå lignende situationer, hvor det vil være nødvendigt at have de værktøjer.
Så vil jeg gerne sige, at hvis man ikke bringer sig selv i den situation, i den ekstreme situation, det ville være at komme i konflikt med de her paragraffer, er det jo lige meget, at loven opretholdes, for så generer den jo ikke nogen.
Man kommer ikke i konflikt med loven, og man mærker ikke de her strafskærpelser, hvis man ikke virkelig som person har en vilje til det og et ønske om det og er meget, meget vedholdende.
Det er jeg ret overbevist om.
Jeg er sikker på, at både politi, anklagemyndighed og domstole vil vide at bruge disse nye paragraffer om strafskærpelserne med nøjagtighed og præcision.
Vi ønsker naturligvis, at de skal bruges fra dag et, når det overhovedet er relevant.
Modsat ønsker vi jo heller ikke, at de skal bruges i flæng, hvis der ikke er behov for det.
Vi håber ikke, at der bliver behov for det, men bliver der behov for det, har politi, anklagemyndighed og domstole her nogle værktøjer, som vi forventer bliver brugt med samme.