John Dyrby Paulsen (S), 2011-11-17:
Altså, det er nogle gange sådan, når vi behandler forslag her i Folketinget, at man ikke helt ved, om man skal grine eller græde, og de forslag, vi her behandler, har meget karakter af den type forslag.
Man ved ikke rigtig, om man skal grine eller græde, og specielt gælder det jo den del af forslaget, der kommer fra Dansk Folkeparti.
Man kan jo sætte sig hen i et hjørne og græde lidt over, at det her, i de 10 år, hvor Dansk Folkeparti var regeringsbærende for VK-regeringen – ja nogle gange kalder vi det jo VKO-regeringen – overhovedet ikke var noget, Dansk Folkeparti skænkede bare en eneste tanke.
Ja, da vi behandlede det her lovforslag tilbage i 2006, var Dansk Folkepartis ordfører på talerstolen jo nærmest hånlig over for det her lovforslag.
Det ville man så sandelig ikke vide noget af.
Nej, nej, tværtimod skulle det nærmest sendes hen, hvor peberet gror eller fanden holder til, eller hvordan det nu er, man gør hos Dansk Folkeparti med sådan nogle forslag, man ikke bryder sig om.
Og det første lovforslag, man fremsætter fra Dansk Folkeparti efter valget og efter regeringsskiftet, er så lige nøjagtig det forslag, som man kun har haft hån til overs for.
Det kan man jo vælge at græde lidt over.
Man kan også vælge at tage det positivt og sige: O.k., man har jo lov at blive klogere.
Og det er egentlig den indgangsvinkel, jeg vil have til det.
Det har man hørt om før, også fra Dansk Folkeparti, og vi kommer nok også til at høre om det de næste par måneder, og det skal man jo glæde sig over.
Så derfor vil jeg egentlig vælge den positive indgangsvinkel og sige: Det her må være en fremstrakt hånd fra Dansk Folkeparti og en anerkendelse af, at vi nu har en regering, der i regeringsgrundlaget, modsat de regeringer, som Dansk Folkeparti har været parlamentarisk grundlag for, har skrevet et temmelig langt afsnit om god regeringsførelse og det, vi gerne vil.
Og en af de ting, der står i det afsnit, er jo, at vi vil indkalde alle Folketingets partier til en bred drøftelse af bl.a. Folketingets parlamentariske kontrol med regeringen.
Men der står også andre ting, for det her er jo kun et delelement blandt de ting, man kunne lægge ind i et sådant begreb.
Der kan være mange andre ting.
Vi har nævnt nogle af dem, f.eks. høring i forbindelse med lovforslag eller andre ting.
Det er vigtigt, at vi får en bred aftale om de ting her i Folketinget, for jeg synes, at det, som Dansk Folkeparti stadig mangler at fortælle, bevise og sandsynliggøre for os andre, er, om det i virkeligheden er sådan, at Dansk Folkeparti nu pludselig synes, at det her er en fantastisk god idé, fordi det nu kommer Dansk Folkeparti til gavn.
Men den dag, hvor Folketingets flertal skifter – og hvis det sker, måtte det da ske om mange, mange år – ja, så vil Dansk Folkepartis første lovforslag efter et folketingsvalg da være at slette den her mindretalsbeskyttelse.
Vi ved jo, at Venstre, som formentlig vil være en del af det flertal om mange, mange år, hvis det kommer, er imod det her.
Der synes jeg i al beskedenhed og i al stilfærdighed blot, at Dansk Folkeparti har et langt stykke vej at gå endnu, før de kan overbevise os om, at de faktisk også mener det her.
Og hvis jeg ser tilbage på historien og drøftelserne om de her forslag om undersøgelseskommissioner, er der ikke noget overhovedet, der antyder, at Dansk Folkeparti på et tidspunkt vil skifte mening.
Man kunne måske have sagt sig selv, at man, den dag, hvor Dansk Folkeparti kom i en situation, hvor det gavnede Dansk Folkeparti, jo ikke kunne afvise, at Dansk Folkeparti pludselig syntes, det var en god idé.
Man kan så spørge, hvem i alverden i Dansk Folkepartis ledelse der har fået den gode idé.
Men nej, jeg skal undlade at lege Miss Marple, for det synes jeg sådan set ikke er særlig interessant.
Så vil jeg sige til Enhedslisten og Enhedslistens forslag, at jeg har meget stor respekt for, at Enhedslisten mener det samme ud fra en principiel betragtning, uanset om det kommer Enhedslisten til gavn eller ej.
Det synes jeg fortjener ros.
Og jeg opfatter det også sådan, at Enhedslisten vil gå meget helhjertet og aktivt ind i den debat, vi jo har lagt op til i regeringsgrundlaget, om den parlamentariske kontrol med regeringen i dette Folketing, og jeg synes, det fortjener ros, at man vil gøre det ud fra den principielle betragtning.
Jeg synes også, det er nødvendigt, for det, der er helt afgørende, er jo, at vi ikke alene forsøger at holde de principielle ting på sporet her, men også sørger for, at de principielle ting, man måtte aftale i forhold til mindretallets muligheder over for en siddende regering, er noget, der gælder, uanset hvad farve den regering har.
Det er i virkeligheden det, jeg opfatter, at der først og fremmest ligger i Enhedslistens forslag, og det synes jeg fortjener al mulig ros.
Så samlet skal jeg her bare konstatere, ligesom justitsministeren også konstaterede, at når vi er i gang med de her drøftelser – og vi lægger op til dem meget snart – så synes jeg ikke, det giver nogen mening at stemme om et delforslag eller et delemne blandt de her drøftelser.
Og på det grundlag kan vi ikke på nuværende tidspunkt i Socialdemokraterne stemme for det her forslag.