Frank Aaen (EL), 2013-02-19:
Det at have en effektiv bredbåndsforbindelse er lige så vigtigt som at have adgang til elforsyning, til vandforsyning, til post – alle mulige af den slags forskellige former for infrastruktur, som vi bruger dagligt og tager som en selvfølge.
Man kan sige, at de løsninger gennem tiderne er blevet sikret af alle danskere gennem kollektive løsninger, fælles løsninger, hvor man har haft nogle selskaber, der har været fællesejede, og som har sørget for, at tingene er blevet stillet til rådighed for de borgere, der havde brug for de ydelser.
Desværre skete der det i starten af 1990'erne, at da det så kom til, at vi nu skulle have en udvikling, så vi ikke bare havde fastnettelefon, men mobiltelefon og bredbånd – dengang var det it-forbindelser med en lidt lavere hastighed end den, vi kender i dag – valgte man her, i stedet for at fastholde den kollektive tilgang til at sikre alle fri og nem adgang til de løsninger, at privatisere.
Man privatiserede f.eks. Teledanmark – i dag TDC – hvilket er en af de mest katastrofale ting, der er sket i Danmarks udvikling både kulturmæssigt og it-mæssigt.
Man privatiserede selve rygraden i vores it-net – det, der kunne gøre, at alle kunne få en meget billig, eventuelt gratis, som vi har foreslået, adgang til bredbånd.
Det kobbernet, der lå over hele Danmark, blev lige pludselig privatiseret, så et selskab, TDC, kunne sikre sig en monopolprofit på den rygrad i bredbåndsnettet.
Det har gjort, at andre selskaber i virkeligheden også har måttet opgive.
Liberalister burde jo råbe og skrige, for der var jo ikke nogen liberalisering af markedet, selv om det var overskriften for det.
Liberaliseringen var jo, at man privatiserede monopolet, og så skulle alle andre selskaber købe af monopolet for at kunne komme ind på markedet.
Det var en katastrofal fejl, som i øvrigt også omfattede store dele af tv-sendenettet, hvilket også gjorde, at vi på den måde fik en meget dårlig løsning set ud fra det kollektive synspunkt, at alle skulle have fornuftig adgang til tv-signaler og radiosignaler osv.
Hele den problemstilling, vi sidder med i dag, er altså i virkeligheden resultatet af en fejlagtig politik, nemlig privatiseringen af telemarkedet, privatiseringen af bredbåndsforbindelser og andre netforbindelser.
Derfor er vores forslag, at man fra det offentliges side – på samme måde, som man sørger for vand og el og post og andet i alle områder af landet og af en ordentlig kvalitet – også på bredbåndsområdet sørger for, at alle dele af landet er dækket af en god og billig forbindelse.
Det står i modsætning til privatisering, hvor formålet jo alene er, at dem, der ejer selskaberne, skal tjene maksimalt med penge.
Derfor vil vi gå ind i forhandlingerne, hvis vi bliver indbudt til dem.
Vi var jo i sin tid ikke med, fordi vi var imod privatiseringen af TDC, som var, som jeg nævnte, en katastrofe.
Men skulle vi blive indbudt til forhandlinger om et nyt teleforlig, vil vi selvfølgelig gå ind for at sikre kollektive løsninger.
Og der må jeg sige, at det her forslag om at give nogle få mennesker adgang til skattefradrag ikke er nogen kollektiv løsning.
Der er ikke nogen kontrol med, om vi overhovedet sikrer, at folk får adgang, som vi synes de skal have det, til en god og billig og effektiv bredbåndsforbindelse.
Så vi synes ikke, pengene skal bruges på den her måde, som er et tag selv-bord, men vi er absolut indstillet på at prøve at finde nogle løsninger, der kan sørge for, at man i alle dele af Danmark har en god og billig adgang til bredbånd.