Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2013-02-21:
Tak for ordet.
Det er uheldigt og forfærdeligt, at vi ser flere knivstikkerier, og jeg synes, det er vanvittig tragisk, når et ungt menneske, som den 21-årige Jonas, mister livet på en natklub i Kødbyen på en aften, som egentlig skulle have været sjov.
Nu sidder der et sæt forældre og formentlig en kæreste og nogle søskende, som er dybt nedbøjede af sorg over at have mistet et familiemedlem.
Det er desværre ikke første gang, vi ser det ske.
Jeg kan huske, at vi i 2008 havde en debat ligeledes om knivlove.
Dengang var det en 19-årig, der var blevet stukket ned på Strøget.
Det var en ung mand ved navn Anton, og det hele handlede om, at nogle ville stjæle hans hue, og så kom der et klammeri ud af det.
Det er dybt forfærdelige hændelser, og jeg synes også, at vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at undgå den slags.
Som bekendt førte debatten i 2008 til den knivlov, som har været enormt omdiskuteret, og som førte til, at fiskere, håndværkere og andre pludselig stod til en fængselsstraf for noget, der måske var undskyldeligt eller var sket på grund af glemsomhed.
Det viser bare, hvor svært det kan være at lave lovgivning og undgå, at noget måske får nogle utilsigtede virkninger.
Der ville være en gruppe, hvor der skulle nogle andre initiativer til.
Det kan jeg ikke lade være med at tænke på den dag i dag, hvor vi nu igen står og diskuterer knive, for man må jo bare sige, at fra 2009 og frem har vi oplevet en stigning i antallet af knivstikkerier.
Så vi kan jo ikke sige, at knivloven på den måde har haft den kriminalpræventive effekt, som man kunne have håbet på.
Jeg synes, det er fornuftigt, at vi idømmer en fængselsstraf for den onde vilje, og hvis man tager en kniv med i byen.
Knive har ikke noget at gøre i nattelivet.
Hvis man har den onde vilje, er det sådan set fornuftigt, at man også kan imødese en fængselsstraf.
Men om det alene er det, der skal til, for at vi får færre knivstikkerier, kan man jo godt blive en anelse i tvivl om, specielt når man statistisk ser udviklingen på området.
Der skal ganske enkelt mere til.
Det er jo også tankevækkende, at det er i Københavnsområdet, at der er en stigning i antallet af knivstikkerier, og at det ikke på samme måde forekommer i provinsen.
Man kunne jo godt få den tanke, at nogle af knivstikkerier kunne være relateret til den bandekonflikt, der ser ud til at tage lidt til i de her dage.
Så jeg synes, det er godt, at Københavns Politi nu vil undersøge udviklingen og vil analysere, hvad der ligger bag den her stigning.
Det er nok det første skridt, hvis man vil målrette indsatsen yderligere.
Så det er sådan set fornuftigt.
Der skal andet og mere til.
Og jeg noterer mig jo også, at der er sat gang i nogle kampagner på området, men jeg synes alligevel, at jeg vil nævne en af de ting, som synes at have gjort en forskel, og som rent faktisk har en forebyggende effekt.
Det handler om at imødegå flertalsmisforståelser, altså det, at man tror, at det er helt almindeligt at tage en kniv med i byen, og at det er noget, alle unge gør: Derfor skal jeg også tage en kniv med byen, når jeg går i byen, for det har alle de andre, og jeg skal jo kunne beskytte mig selv.
Det er et mindretal, der har en kniv med i byen.
Det er ikke normalt at have en kniv med i byen, og når de unge faktisk får et realistisk billede af, hvordan virkeligheden er skruet sammen, så betyder det, at de også selv undlader at tage en kniv med i byen.
Det er jo i virkeligheden det, der skal til, for hvis man først har taget den med, er risikoen også nærliggende for, at man i sammenblanding med narkotika og druk kommer til at bruge den.
Jeg tror dog, at der stadig væk vil være en lille rå gruppe, som det kan være rigtig svært at nå ind til.
Og det gode spørgsmål er selvfølgelig, hvad vi stiller op med den gruppe.
Ikke mindst må man håbe på, at der også er nogle ansvarlige unge omkring dem, som kan påvirke de andre til at lade være med at tage en kniv med.
Der er ikke nogen tvivl om, at det er mest farligt at være en ung mand og være til stede i nattelivet, mens det er mest farligt at være kvinde og være til stede inden for hjemmets fire vægge, når det handler om knivstikkerier.
Når jeg kigger på forslaget til vedtagelse fra oppositionen og på regeringspartiernes forslag til vedtagelse og på de ting, der er blevet lagt frem her i dag af justitsministeren, så synes jeg jo, at der er mange lighedspunkter.
Begge parter ønsker, at det skal undersøges nærmere, og begge parter synes, at der skal være en konsekvent indsats fra politiets side.
Begge parter synes sådan set også, at der skal være forebyggende tiltag.
Så jeg synes jo egentlig, at vi er enige om mange ting, og derfor bør oppositionen sådan set også kunne stemme for det forslag til vedtagelse, som vi har fremsat i dag.
Dybest set har jeg svært ved at se de store forskelle.