runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eigil Andersen (SF), 2010-01-20:
Tror ministeren, at de aktuelle fyringsrunder og nedlæggelser af stillinger på sygehusene vil forbedre eller forværre de i forvejen store arbejdsmiljøproblemer med dertil hørende sygefravær, og tror ministeren, at det vil betyde bedre eller dårligere patientbehandling, f.eks. flere eller færre medicineringsfejl?
Jeg hedder Eigil Andersen, men det skal ikke skille os ad.
Tror beskæftigelsesministeren, at de aktuelle fyringsrunder og nedlæggelser af stillinger på sygehusene vil forbedre eller forværre de i forvejen store arbejdsmiljøproblemer med dertil hørende sygefravær, og tror ministeren, at det vil betyde bedre eller dårligere patientbehandling, f.eks. flere eller færre medicineringsfejl?
Inger Støjberg (V), 2010-01-20:
Jeg vil som beskæftigelsesminister ikke gisne om, hvorvidt de aktuelle personalejusteringer på sygehusene vil betyde bedre eller dårligere patientbehandling, det er ikke min opgave.
Men i forhold til arbejdsmiljøproblemerne vil jeg som beskæftigelsesminister endnu en gang gerne slå fast, at det er arbejdsgiverens pligt at sørge for et sundt og sikkert arbejdsmiljø.
Så kan det være nødvendigt at se på, hvordan man planlægger og organiserer arbejdet.
Her er det selvfølgelig vigtigt også at tænke på arbejdsmiljøet, så det netop ikke forringes af organisationsforandringer.
Eigil Andersen (SF), 2010-01-20:
Netop i dag har medarbejderne på Hvidovre Hospital fået at vide, at der skal fyres 225 medarbejdere.
Det er meget alvorligt, og blandt eksperter regner man jo med, at der i den her tid vil blive nedlagt omkring 1.000 stillinger på de danske sygehuse.
Det står jo i fuldstændig kontrast til de voldsomme arbejdsmiljøproblemer, som vi har talt om under det foregående spørgsmål.
Sagens kerne er jo, at regeringen, altså staten, kommer med pengene til regionerne, som så har ansvaret, men staten kommer med for få penge.
Det er sådan, at man ikke har taget højde for, at den danske befolkning bliver ældre, og det betyder, at der i 2010 på grund af det stigende antal ældre – og den dermed stigende sygelighed, desværre – på forhånd er et underskud på 0,5 mia. kr.
I 2011 er der en manglende indtægt på 1,1 mia. kr.
I 2012 er der på forhånd et underskud på grund af den ældre befolkning på 1,8 mia. kroner.
Det er kæmpe beløb.
Hvad vil ministeren gøre for at tilføre regionerne flere penge, sådan at arbejdsmiljøet kan komme i orden på sygehusene, og sådan at der ikke bliver begået medicineringsfejl, som ministeren så ikke vil tale om?
Det er jo klart, at hvis man har forbandet travlt, rent ud sagt, i sin hverdag, vil fejlprocenten jo alt andet lige stige, og dermed vil det også ramme patienterne.
I nogle tilfælde kan det altså være så alvorligt, at mennesker kan omkomme af det.
Min egen mor har på et tidspunkt, for et par år siden, været tæt på at blive slået ihjel på grund af en medicineringsfejl på et sygehus.
Men her taler vi om arbejdsmiljøet, og derfor vil jeg gerne spørge: Hvad vil ministeren gøre for at medvirke til, at der kommer flere penge til at fylde de kæmpe huller, der er i regionernes budgetter?
Inger Støjberg (V), 2010-01-20:
Jeg tror, at vi efterhånden er ved at udfordre forretningsordenens muligheder for at stille spørgsmål, fordi det mere og mere handler om sundhedsområdet, og det har jeg jo ret beset ikke ret til, tror jeg, at svare på ifølge forretningsordenen.
Men jeg vil gerne sige én gang for alle, at det jo er arbejdsgiveren, der har pligten til netop at sørge for, at arbejdsmiljøet er i orden.
Jeg skal være den første til anerkende, at der selvfølgelig kan være udfordringer også i forhold til arbejdsmiljøet, når der sker organisationsændringer og justeringer af antallet af ansatte på et sygehus, men jeg nærer heller ingen tvivl om, at det er arbejdsgiverne godt klar over at de skal sørge for at tage i betragtning, når de her omorganiseringer skal ske.
Så jeg må sige, at jeg nok i virkeligheden har større respekt for sygehusledelserne, end hr. Eigil Andersen har, for når det handler om at tro på, at sygehusledelserne opfylder den opgave, som de har, må jeg sige, at jeg altså ikke nærer den samme tvivl til offentligt ansatte, som hr. Eigil Andersen tilsyneladende gør.
Eigil Andersen (SF), 2010-01-20:
Det centrale her er, at sygehusledelserne og regionsrådene er sat på en umulig opgave – og hvorfor er de det?
Det er de, fordi staten alene kommer med pengene til sygehusene, og det betyder, at det er det redskab, som man har som sygehusledelse og som regionspolitiker.
Det redskab er simpelt hen ikke tilstrækkeligt, og de her arbejdsmiljøproblemer vil nu blive forværret på baggrund af de hundredvis af fyringer, der skal ske, desværre.
Derfor må jeg sige, at jeg bedømmer det til at være en umulighed at leve op til det arbejdsgiveransvar, som regionernes ledelser skal leve op til, så længe man ikke fra regeringens side vil sige: Det er rigtigt, vi bliver nødt til at komme med nogle flere penge for at sikre et ordentligt arbejdsmiljø på sygehusene.
Inger Støjberg (V), 2010-01-20:
Altså, hvis jeg må have lov til at udfordre forretningsordenen lidt og så måske svare lidt ved siden min egen ressort, vil jeg dog sige, at når man laver økonomiaftaler med regionerne, er det jo ikke sådan, at regeringen siger: Her er så, hvad I kan få; tag det, eller lad være.
Det er jo netop en forhandling imellem regeringen og regionerne, og det bliver hr. Eigil Andersen jo altså også nødt til at tage i betragtning, når hr. Eigil Andersen ikke mener, at de økonomiske midler, som regionerne har til rådighed, er nok.
Altså, det her er en aftale mellem regionerne og regeringen, og jeg vil bare lige endnu en gang minde hr. Eigil Andersen om, at i 2010, altså i år, er budgetterne boostet med 21 mia. kr. ekstra i forhold til 2001, og det er et tal, som jeg håber at hr. Eigil Andersen kan bekræfte over for mig er korrekt, altså at sygehusvæsenet under et har fået tilført omkring 21 mia. kr. ekstra i forhold til 2001-tallene.
Morten Bødskov (S), 2010-01-20:
Er de stigende priser, forældre oplever på børnepasning i kommunerne nu, i overensstemmelse med de løfter, regeringen gav børnefamilierne om mere og bedre velfærd ved folketingsvalget i 2007?
Inger Støjberg (V), 2010-01-20:
Hvor gerne jeg end ville diskutere budgetter og finanslov med hr. Eigil Andersen her sådan en onsdag aften, tror jeg ikke, at det er noget, der henhører under min ressort.
Men jeg vil dog oplyse hr. Eigil Andersen om, at regeringen jo siden 2001 år efter år har udvidet rammerne for sundhedsvæsenet.
Det er sådan, at i 2010 er rammerne for sundhedsvæsenet ca. 21 mia. kr. større, end de var i 2001 – 21 mia. kr. større er de økonomiske rammer i sundhedsvæsenet i 2010, end de var i 2001.
Det er immer væk mange penge, vil jeg sige til hr. Eigil Andersen.
Liselott Blixt (DF), 2010-01-20:
Problemet er nok, at den her sygdom ikke er så anerkendt, og at der ikke er så mange, der kender sygdommen, og at det mange gange bliver kaldt en psykisk sygdom i stedet for.
Samtidig vil jeg sige, at jeg har fået svar fra ministeren på et andet spørgsmål, hvori jeg var inde på emnet henvisninger.
Sygehuset er imidlertid ikke bundet af en henvisning, uanset hvilken læge den kommer fra, og patienten har således ikke ret til en bestemt undersøgelse eller behandling, som den ansvarlige sygehuslæge ikke finder fagligt begrundet.
Det er nok der, problemet er.
For vil det ikke sige, at hvis en speciallæge henviser til en hjernescanning eller en muskelbiopsi, kan alle sygehuse faktisk sige nej, hvis man mener, at det ikke er relevant?
Og det vil sige, at en sygdom som ME/CFS, som af mange ikke bliver anerkendt, jo ikke kan blive diagnosticeret.
Eigil Andersen (SF), 2010-01-20:
Men det hjælper jo ikke noget, når behandlingsbehovet er steget meget og behandlingsmulighederne er blevet bedre, og når befolkningen bliver ældre, altså samlet set.
Så hjælper det jo ikke noget, at man kan henvise til, at budgettet er steget.
Sagens kerne er jo, at det er steget for lidt, fordi behovet er langt, langt større end det, som økonomien rækker til.
Hvis man er minister for arbejdsmiljø, og det er beskæftigelsesministeren jo som sagt, kan jeg ikke se andet, end at man som ansvarlig minister og regering må sige: Her er der behov for, at jeg arbejder for, at regionerne får tilført flere penge, så de ikke skal fyre flere hundrede mennesker og nedlægge i alt 1.000 stillinger, så arbejdsmiljøet forværres endnu mere og der bliver et endnu større misforhold mellem de arbejdsopgaver, der er, og det antal medarbejdere, der er.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2010-01-20:
Hvis den pågældende specialist på et sygehus på det område, som patienten er blevet henvist til, ikke kender den undersøgelse, som den praktiserende læge foreslår som relevant, kan den pågældende ikke bare sende patienten ud i intetheden, når vedkommende er blevet henvist for at få eksempelvis en eller anden hjernescanning.
Så må den pågældende speciallæge sørge for at finde ud af, hvad det så er, man vil tilbyde af behandling, netop fordi man er specialist.
For der er altså kommet en patient, som har et problem, nemlig kronisk træthedssyndrom.
Og hvis man ikke mener, at det er en hjernescanning, der skal til, og det er det, den praktiserende læge har bragt i forslag – jeg skal ikke kloge mig på, hvad behandlingen skal være – må man jo netop som specialist finde ud af, hvad man så vil gøre.
Men det siger jo sig selv, at man ikke bare kan sende folk ud i intetheden og sige: Fordi vi ikke er enige med den praktiserende læge, fejler du slet ikke noget, hr. patient, så bare hjem med dig igen.
Det går jo ikke, så skal lægen gøre noget andet.
Morten Bødskov (S), 2010-01-20:
Men påstanden om, at pengene bruges to gange, skulle man måske prøve at tænke en ekstra gang over.
Det var det, jeg sagde man skulle prøve at trække tilbage.
Men det får statsministeren så lejlighed til.
Det her med ansvaret for regionernes økonomi synes jeg også man skulle prøve lige at genoverveje en gang.
Det kan så være, at statsministeren skal gå op og læse de svar, som Folketingets Finansudvalg har fået oven på forhandlingerne mellem regionerne og regeringen om det her års økonomi.
For virkeligheden er jo den, at der står det sort på hvidt, hvad det demografiske udgiftspres betyder for regionernes økonomi, altså det, at der kommer flere ældre, som vi jo ved er mere plejekrævende og trækker mere på sundhedsudgifterne, end andre gør.
Hvad betyder det for regionernes økonomi?
Ja, det betyder, at der er et hul i år, i 2010, på 0,5 mia. kr. Næste år er det 1,1 mia. kr. Næste år
igen næsten 1,8 mia. kr.
Det er et hul i kassen som følge af regeringens økonomiske politik!
Jeg vil bare bede statsministeren bekræfte, at vedrørende de tre huller her – og vi kan blive ved i årene, der kommer – har regeringen selv svaret, at der ikke er kompenseret for det i regeringens aftale med regionerne om deres økonomi i år.
Det kan man svare ja eller nej til.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-01-20:
Til det med at bruge pengene to gange, vil jeg sige: Det kan også godt være, jeg der husker forkert, for det kender jeg kun fra medierne, men jeg synes bare, jeg i hvert fald fik det indtryk i forbindelse med fru Helle Thorning-Schmidt og hr. Villy Søvndals besøg på Herlev Sygehus, at der skulle laves en nødplan, og at pengene skulle skaffes fra højere cigaretafgifter.
Men det har jeg muligvis også husket forkert.
Vedrørende demografi vil jeg gerne advare imod den form for stereotyp tilgang til demografi, der består i at betragte en 70-årig om 30 år som en 70-årig i dag.
For det er uomtvisteligt sådan, og det er i øvrigt også en fælles politisk målsætning, at vi skal leve i et samfund, hvor man lever længere og lever sundere.
Og derfor er det simpelt hen for stereotypt at gå ind i et eller andet historisk regnestykke og sige, hvad gennemsnitssundhedsomkostningen ved en 72-årig i et eller andet givent år er, og så lave fremskrivninger på det.
Det er for stereotyp en tilgang.
Det korte af det lange er, at i reelle penge er sundhedsvæsenet tilført 21 mia. kr. mere i 2010 end i 2001 – efter min bedste hukommelse.
I 2010 i forhold til 2009 er der tale om – efter min bedste hukommelse – 1,8 mia. kr.
Morten Bødskov (S), 2010-01-20:
[Lydudfald]
Jeg ved godt, at man i regeringen opererer med nærmest verdenshistoriske sundhedsspring for at få regionernes økonomi til at hænge sammen.
Det er benhård realøkonomi, som udkrystalliserer sig i, at Hvidovre Hospital i dag har offentliggjort, at de nedlægger 225 stillinger.
Det er benhårdt.
Det, vi bare beder om, er, at regeringen tager ansvaret for det, man svarer Folketinget.
Her står der, at fra 2009 til 2010 er der et hul på 0,5 mia. kr. i regionernes budgetter, fordi regeringen under økonomiaftalerne ikke valgte at kompensere som følge af den demografiske udvikling.
Det er da klart, at man ikke kan få økonomien til at hænge sammen, hvis udgangspunktet er, at man ikke starter fra nul, men at man starter 0,5 mia. kr. under.
Så kommer de her ting, og det er dér, hvor statsministeren skal stå ved sit ansvar.
Så igen: Vil man anerkende – indrømme, kunne jeg måske sige – at man har skabt forudsætningerne for en økonomiaftale, som simpelt hen ikke har holdt?
Der er et hul på 0,5 mia. kr. i 2010 som følge af en befolkningsmæssig udvikling.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-01-20:
Der er ikke noget at indrømme, andet end at vi har lavet en økonomiaftale med regionerne, som i sig rummer realvækst, som regionerne har accepteret og indgået aftale med os om, og som rummer, på hvilke vilkår de vil drive sundhedsvæsenet i 2010.
Jeg tror, det er en overraskelse for alle – det er en overraskelse for mig, og jeg tror også, det er en overraskelse for vælgerne i hovedstadsregionen – at det er en aftale indgået på nogle vilkår, i hvilke det nu pludselig er en slags forudsætning, at man skal lave massefyringer.
Jeg har simpelt hen ikke nogen erindring om, at det var en del af valgkampen.
Jeg har ikke nogen erindring om et socialdemokratisk løfte i valgkampen, der lød: Genvælg mig på kendte økonomiske vilkår, og så lover jeg, at lige om lidt, 14 dage inde i den nye valgperiode, gennemfører jeg massefyringer på Herlev Sygehus.
Jeg har ingen erindring om det – jeg har ingen erindring om det.
Derfor må jeg sige igen, at hvis der er et grundlæggende problem med, at man regionalt kan drive sundhedsvæsen på baggrund af de aftaler, man selv har indgået, uden at skulle i stop-go og afskedige folk, så må man jo kaste håndklædet i ringen, og så må vi finde en anden løsning at organisere det ud fra.
Jeg vil ikke stå her hver onsdag og blive konfronteret med beslutninger, som rettelig fru Vibeke Storm Rasmussen har ansvaret for, uden at jeg på et tidspunkt så også tager det ansvar fra hende og lægger det centralt.
Ole Sohn (SF), 2010-01-20:
Jeg vil blot gøre opmærksom på, at spørgetimen varer 1 time, og det er, fra den starter, og det gælder ikke den tid, der går med, at formanden læser alt muligt andet op.
Så vi har rigelig tid inden for rammen af 1 time.
Men jeg forstår sådan set godt, at statsministeren er irriteret over det her; det fremgår også tydeligt.
Når man har været indenrigs- og sundhedsminister, når man har været finansminister, og når man nu er statsminister og dermed har 8 års fuldt ansvar for det danske sundhedsvæsen og det ikke går, så forstår jeg godt, at man bliver irriteret.
Jeg forstår bare ikke, hvorfor man bliver fortørnet over, at vi spørger til de svar, som Finansudvalget får fra regeringen.
Det har fru Vibeke Storm Rasmussen intet at gøre med.
At der er underfinansiering, er det, som finansministeren har meddelt Finansudvalget.
Men omvendt kan jeg godt forstå, at statsministeren er lidt forundret over, at hr. Morten Bødskov ikke har hørt, hvad statsministeren har sagt mellem linjerne.
For statsministeren har jo erkendt, at der er for få penge, i svaret til en af de forrige spørgere, hvor han siger: Ja, men næste år kommer der flere penge til sundhedsvæsenet.
Det er jo en erkendelse af, at der er for få penge.
Så er spørgsmålet: Hvad agter statsministeren at gøre i forhold til regionerne nu, hvor vi står i problemet, og hvor de har løst de opgaver, regeringen har bedt dem om, nemlig at operere flere patienter?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-01-20:
Jeg er slet ikke irriteret, og jeg kender også godt reglerne for spørgetimen, og jeg tror, at den fulde time i princippet er gået nu.
Men det skal ikke komme an på det.
Jeg har personligt – andre har måske – ikke noget problem med at stå ved min fortid i alle dens mangeartede facetter.
Jeg står fuldt og helt ved den og har ikke noget at skamme mig over.
Og jeg er slet ikke irriteret.
Jeg vedgår også, at regeringen har lavet en økonomisk aftale sidste år, som hviler på en række forskellige forudsætninger, herunder også nogle forudsætninger om, at sundhedsvæsenet løbende bliver effektiviseret.
Det er vel heller ikke hr. Ole Sohn nogen fremmed tanke, at det jo ikke bare handler om at putte pengene ned i et område, uanset hvad det er for et område, vi snakker om.
Det handler jo også om løbende at forbedre det.
Og summen af de vilkår, den aftale er indgået på – med de forudsætninger, der har været og ikke været – fører til, at der er realvækst, og at der er plads til meraktivitet.
Der kan behandles flere patienter i 2010 end i 2009.
Herfra er det så overladt til regionerne, og hvis det var åbenlyst for enhver, da den aftale blev indgået, at den logiske konsekvens af det ville være, at man skulle lave fyringer, 14 dage efter at man havde genvundet den regionale magt i valgkampen – en valgkamp, der går på: Se, hvor jeg kan – så skulle man da senest have sagt det i valgkampen.
Altså, så kunne det være, at der var nogle andre, der havde budt ind og sagt: Jamen vi kan godt administrere det her uden stop-go.
Det kan jeg jo ikke vide, jeg kan ikke forudse det, for det var slet ikke et tema.
Derfor fører det altså samme sted hen, uanset hvor mange gange man bliver ved med at spørge, nemlig til, at det var en fejl, at hr. Villy Søvndal og fru Helle Thorning-Schmidt stoppede i Herlev og ikke kørte videre op til Kongens Vænge og fik en samtale med den ansvarlige regionale politiker.
For enten løser man opgaven dér, eller også siger man: Vi kan ikke løse den.
Og så finder vi en anden konstruktion.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-20:
Hvorfor skal fiskepigerne i Hirtshals og Skagen straffes ved at afskaffe efterlønnen, fordi regeringen har ført en uansvarlig økonomisk politik?
Lene Espersen (KF), 2010-01-20:
Jeg vil gerne understrege, at jeg ikke har stillet forslag om at afskaffe efterlønnen.
Det ville hr. Bjarne Laustsen vide, hvis han havde sat sig ind i, hvad jeg rent faktisk havde sagt både på De Radikales nytårsstævne og på pressemødet efter regeringsseminaret i sidste uge.
Men jeg vil gerne understrege og benytte lejligheden til at understrege, at dansk økonomi står over for betydelige udfordringer i de kommende år.
Set i det lys ville det være hensigtsmæssigt, hvis vi kunne tage en fordomsfri diskussion af alle de redskaber, der er i værktøjskassen.
Det var med det i tankerne, at jeg på De Radikales nytårsstævne nævnte, at forligspartierne bag velfærdsaftalen sammen kunne overveje, om vi skulle fremrykke indfasningen af den tilbagetrækningsreform, som vi er enige om at sætte i værk.
Men som det også fremgik af nytårsstævnet, var spørgerens parti jo ikke indstillet på nogen som helst form for fordomsfri diskussion.
Derfor må jeg bare slå fast, at regeringen står fast ved de aftaler, vi har indgået, og det gælder også velfærdsaftalen, men der skal ikke herske tvivl om, at regeringens politik er at være økonomisk ansvarlig, og i den senere tid har vi taget en lang række ekstraordinære initiativer, der er møntet på at styre Danmark sikkert gennem den globale økonomiske krise.
Jeg tror, at vi alle sammen kan blive enige om, at der med krisen var behov for at give dansk økonomi et skub, men det betyder selvfølgelig også, som både statsministeren og jeg sagde på pressemødet efter regeringsseminaret, at der bliver en regning, der skal betales.
Det vil regeringen tage fat på bl.a. i de kommende forhandlinger med kommunerne og i udspillet til en kommende finanslov.
Ser man på de mere overordnede linjer, har den økonomiske politik fulgt en reformkurs, der styrker dansk økonomi.
Her tænker jeg bl.a. på de ting, vi har foretaget os på arbejdsmarkedsområdet, men også på de offentlige finanser.
Det er ikke nogen hemmelighed, at der bliver behov for at gennemføre yderligere tiltag, der kan styrke den finanspolitiske holdbarhed.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-01-20:
Jeg vil bekræfte, at regeringen har det overordnede ansvar for det danske sundhedsvæsen.
Det tager jeg gerne på mig, også fordi det i dag er et sundhedsvæsen, som på alle dimensioner er bedre, end det har været, men ikke godt nok.
Vi tager ansvaret for, at vi år for år har lavet økonomiaftaler, der medfører realvækst i sundhedsvæsenet, som år for år har betydet, at man reelt kan behandle flere patienter.
Det er det, der er situationen.
Det er det, jeg tager ansvaret for.
Så skal jeg da meget beklage, hvis jeg måtte have misforstået et eller andet i forhold til beslutningsforslaget.
Jeg vil så gå op og nærlæse det.
Som jeg husker det – men spørgeren må jo korrekse mig – handler det om at indføre en patientret på rehabilitering, og finansieringen er bl.a. højere cigaretafgifter, men jeg husker måske forkert.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-20:
Jeg kan forstå på økonomi- og erhvervsministeren, at det er nogle år siden, at hun har opholdt sig i den nordlige ende af landet, men jeg er sikker på, at økonomi- og erhvervsministeren alligevel ved meget om de job, der er i fiskeindustrien, og at efterlønsordningen jo faktisk bl.a. blev skabt på baggrund af fiskepigerne, som efter et langt og slidsomt liv ofte endte med at blive slidt ned, inden de nåede pensionsalderen, og derfor var der ikke andre muligheder for dem.
Men hvem er det så, den skal tages fra, når ministeren siger: Jeg vil gerne ændre det, for jeg har faktisk fortrudt, at jeg var med i en bred aftale i 2006, og nu skal der ske stramninger?
Hvad er det så præcis for nogle stramninger, og hvad er det for nogle ordninger?
Vi ved jo, at over halvdelen af de folk, der går på efterløn i dag, er gået direkte fra ledighed, og det vil sige, at de ikke havde noget arbejde, inden de gik på efterløn.
Og hvis det er sådan, at efterlønsordningen ikke eksisterer, vil det sige, at de jo så skal have dagpenge i stedet for.
Jeg ved godt, at der er andre partier, der har sagt, at den skal halveres, men hvad er det, de skal have, hvis der bliver skåret i efterlønnen?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-01-20:
Regeringen har hovedansvaret for, hvad det er for en totalramme, der er stillet til rådighed for det danske sundhedsvæsen.
Det påtager jeg mig det fulde ansvar for, og så står jeg i øvrigt ikke og smykker mig med andres ære.
Årsagsforklaringen på, at dansk kræftbehandling har hoppet et kvalitativt spring over de seneste år, er jo kræftlægerne, for nu bare at nævne én ting.
Det forhold, at patienter, der før måtte stå på venteliste i månedsvis uden at have retten til at flytte sig andre steder hen, medmindre de havde en ministergage eller noget lignende, nu kan søge et andet sted hen og blive behandlet, skyldes jo, at der findes nogle andre steder, og at der er nogle dygtige ansatte der, som kan behandle dem.
Det står jeg ikke og smykker mig med, for det er jo de ansatte i sundhedsvæsenet, der kører vores sundhedsvæsen.
Vi har et ansvar for den overordnede ramme, og forvaltningen af den overordnede ramme på en hensigtsmæssig måde, hvor man ikke laver stop-go, altså ansætter den ene dag og fyrer den næste dag, er regionernes ansvar.
Det siger jeg ikke for at presse ansvaret fra mig, for det er såmænd også mit ansvar, fordi jeg i den grad har haft indflydelse på, at vi har oprettet regionerne.
Men det rokker bare ikke ved, at det er dér, ansvaret er.
Så vil jeg sige helt åbent her, at hvis det er et uhensigtsmæssigt sted, ansvaret ligger, fordi der nu skal indføres en ny mekanisme, hvor jeg skal stå her hver onsdag og svare angående den præcise lønsum på præcise afdelinger rundtomkring på landets sygehuse, er vi også nødt til at få flyttet det formelle ansvar herhen, for ellers har vi ikke styringsværktøjerne.
Hvis oppositionen foreslår, at vi skal kigge på alt det der igen, afvikle regionerne og oprette et statsligt drevet sundhedsvæsen, hvor ministeren kan stå til ansvar for alt ned til den sidste skalpel,
så er det bare et ord.