John Dyrby Paulsen (S), 2014-11-28:
I dag tror jeg, han ville sige, at Vesten ikke kan lave fred i Syrien – i hvert fald ikke alene.
Det kan vi jo bl.a. ikke bl.a. på grund af ISIL, som vi skal diskutere her i dag.
Jeg tror, det er en kærkommen lejlighed til at drøfte, hvad vi gør mod ISIL.
Man må også sige, at det er en sådan lidt underlig forespørgselstekst fra Enhedslisten, altså at vi nu skal fokusere på Tyrkiets rolle og Danmarks relation til Tyrkiet.
Jeg synes, det er at blande tingene lidt sammen.
Der er ingen tvivl om – og det må også være blevet slået fuldstændig fast med udenrigsministerens tale – at vi skal have et godt forhold til Tyrkiet.
Tyrkiet er en regional stormagt, men er jo så absolut ikke de eneste, der indgår i kampen mod ISIL på den ene eller den anden måde.
Jeg får lidt den tanke, når jeg hører Enhedslistens argumentation, at det her måske først og fremmest handler om at varetage Enhedslistens særinteresser i forhold til de kurdiske marxister i PKK og deres syriske allierede i Det Demokratisk Enhedsparti, der også er kendt som PYD.
Det synes jeg også skal med i ligningen, når man vurderer Tyrkiets ageren i forhold til PKK og situationen i det nordlige Syrien ved grænsen mod Tyrkiet.
Jeg synes også, det er værd at gøre opmærksom på, at i kampen mod ISIL er der en række tiltag, der ikke bare handler om en militær aktion og militære midler mod ISIL, men også om at skabe orden, ro og bedre forhold i regionen som helhed.
Det drejer sig selvfølgelig om en diplomatisk indsats – både i forhold til Tyrkiet, men også i forhold til Irak – og om, at der igennem EU lægges pres på de aktører, der er i regionen.
Det gælder selvfølgelig Assad i Syrien, det gælder Irak, det gælder Iran, og det gælder i nogen grad også Tyrkiet.
Det er bl.a. et overgangsprogram for at sikre, at vi bidrager til en politisk løsning, og at der initieres en konfliktløsning af politisk karakter i Syrien.
I Irak har vi afsat 75 mio. kr. til at udvikle civilsamfundet, til at udvikle medier og til en tværreligiøs dialog.
Det er også noget, der skal tages med i kampen for en mere stabil og rolig region.
Vi er også i FN's Sikkerhedsråd gået med til at stille forslag om at bekæmpe foreign fighters, hvilket selvfølgelig også hører med.
Og det er klart, at vi i den sammenhæng skal lægge pres på Tyrkiet.
Jeg var i Tyrkiet i starten af oktober, og det, jeg kunne høre på mine tyrkiske kolleger, var, at man også var optaget af det og af det, der skete i FN.
Det er der også brug for, og det er nødvendigt for de mennesker, der lider overlast i Syrien som følge af borgerkrigen.
Så vi har gjort noget, og den internationale koalition har gjort noget, og vi bliver ved med at gøre noget.
Jeg har også noteret mig, at FN's særlige udsending i Syrien har sagt, at vi nu står over for noget, der godt kunne ligne en vending i udviklingen – det er ikke en meget optimistisk, men en meget forsigtig vurdering.
Så er der jo i alt det her et betydeligt amerikansk pres på ikke mindst ISIL, og det er der god grund til.
Vi deltager også i det pres i Irak, og vi støtter det selvfølgelig helhjertet.
Der er ingen tvivl om, at Tyrkiets ageren i udleveringssagen er helt og aldeles uacceptabel.
Tyrkiet burde have ageret anderledes og burde have ageret hurtigere på de forespørgsler, der har været fra den danske regerings side, og også på det betydelige pres, der har været fra udenrigsministeren og den danske regerings side.
Det er mit klare indtryk, at regeringen og ikke mindst udenrigsministeren holder ved det pres, der er på Tyrkiet.
Det er rigtigt at gøre, og det er godt.
Men det er også et spørgsmål om at agere inden for de rammer, der er.
De eksempler på øget pres på Tyrkiet, som jeg har hørt fra Enhedslisten, er ærlig talt
ikke meget bevendt, for nu at sige det meget direkte.
Så for at opsummere tingene er kampen mod ISIL vigtig.
Den er afgørende, og den kommer til at tage lang tid.
Der er enkelte lyspunkter, men det er ikke mange.
Der er meget at være bekymret for.
Der er også mange grunde og årsager til at være nervøs for, om vi kommer i mål med det her.
Men der er ikke nogen vej uden om at bekæmpe ISIL på alle måder – også gennem samarbejdet med Tyrkiet – og at forsøge at få Tyrkiet til måske at agere lidt anderledes, end de har gjort indtil nu.
Det er også nogle af de ting, jeg hører fra mine tyrkiske kolleger.
Jeg hører til gengæld ingen reelle eller realistiske planer fra Enhedslistens side med hensyn til at bekæmpe ISIL.
Joh, man vil bevæbne de irakiske kurdere, og man vil også sende penge til de syriske kurdere.
Det kan – og jeg understreger kan – på mange måder være en del af det her, men det er også det eneste.
Og at det i sig selv skulle være med til at bekæmpe ISIL eller nedkæmpe dem har jeg svært ved at se.
Tak for ordet.