Morten Østergaard (RV), 2010-02-25:
Som medforslagsstiller kan Det Radikale Venstre naturligvis støtte forslaget.
Det kan ikke komme som en overraskelse.
Jeg vil gerne bruge lidt tid på at forklare, hvorfor vi synes, at det her forslag er fuldt forsvarligt.
Det peger lidt tilbage på den debat, som vi har haft med adskillige ordførere og også med ministeren.
Det Radikale Venstre har medvirket til at tage ansvar for, at der bliver gjort en indsats for de sygemeldte, folk på sygedagpenge, for vi er enige i, at det er vigtigt at bevare et arbejdsperspektiv, og vi er enige i, at der kan være fornuft i ved siden af et behandlingsforløb også at holde et fokus på, at man skal tilbage på arbejdsmarkedet og holde en kontakt til arbejdspladsen – i det hele taget at gøre en aktiv indsats der, hvor det forsvarligt kan passe ind i behandlingen.
Det er vi enige i, fordi adskillige eksperter, som har undersøgt det, siger, at det ikke nødvendigvis er godt for den sygemeldte alene at gå på sygedagpenge og prøve at komme sig over sin lidelse, men at det er godt, at der er en aktiv indsats.
Derfor har vi også sammen med andre være med til at finansiere den her meget tidlige tværfaglige indsats med inddragelse af både sundhedssektoren og hele viften af redskaber inden for beskæftigelsesområdet samt virksomhederne, for vi tror, at det er afgørende, at der bliver gjort en aktiv indsats.
Vi er stærke i troen på det, fordi der har været nogle forsøg, der har vist, at det er en rigtig god øvelse at fokusere på at komme tidligt tilbage på arbejde.
Derfor mener vi også, at når man nu har knæsat den øvelse, og når man har lavet regler, der gør, at kommunerne er forpligtede til at gøre en sådan aktiv indsats for de sygemeldte, når de kommer ud over den tiende sygeuge, behøver vi ikke en varighedsbegrænsning.
Man har nemlig også økonomisk sørget for, at hvis der ikke er en aktiv indsats, vil kommunerne blive straffet.
Det betyder jo altså, at hvis der er nogle, der kommer i nærheden af den nuværende varighedsbegrænsning, er det jo ikke, fordi der ikke er gjort en aktiv indsats.
Så er det, fordi behandlingen og den aktive indsats endnu ikke har ført til, at vedkommende kan vende tilbage til arbejdet.
Derfor er der ikke den sammenkobling, som flere ellers har forsøgt at gøre i dag, mellem varighedsbegrænsningen og det incitament, som kommunerne har til at gøre en indsats, eller som den enkelte ledige har til at gøre en indsats.
Der er ikke den sammenhæng, fordi det starter langt tidligere.
Det har vi medvirket til at sikre gennem det forlig, som vi har lavet om sygefravær.
Med den nye aktive indsats, som er indført ved siden af, er det, der i dag står tilbage i forhold til varighedsbegrænsningen, at den alene har det formål at tage forsørgelsesgrundlaget fra de folk, som har været igennem en aktiv indsats og et langvarigt sygdomsforløb, men som stadig væk er sygemeldte og uarbejdsdygtige.
Vi kan jo se, at det for mange af dem betyder, at de går direkte fra sygedagpenge til ingenting, fordi de måske har en ægtefælle, der arbejder, og derfor ikke er berettigede til kontanthjælp.
Man kan så sige, at så kan deres ægtefælle vel forsørge dem, men det betyder bare for de familiers økonomi, at det ved siden af forsøget på at komme sig over sygdommen virkelig er ned ad bakke.
Det er derfor, at vi siger, at hvis man tror på, at den tidlige indsats virker, må det også være en naturlig konsekvens, at man er klar til at afskaffe varighedsbegrænsningen.
Man kan i hvert fald ikke komme og hævde, at det ikke er forsvarligt at afskaffe den.
Endelig vil jeg sige, at vi ser frem til – det hørte vi også at bl.a. Dansk Folkepartis ordfører var inde på, selv om Dansk Folkeparti ikke er en del af forligskredsen om førtidspension – at der kommer gang i forhandlingerne om en førtidspensionsreform, fordi det er så afgørende, at vi i forhold til nogle af dem, der har været sygemeldt rigtig længe, får skabt en ny ydelse, en rehabiliteringsydelse, som foreslået af så vidt forskellige organer som Arbejdsmarkedskommissionen og Dansk Handicap Forbund og i øvrigt også af Det Radikale Venstre, hvor man i nogle år kan lære at mestre sin sygdom og komme over sin sygdom uden at skulle stå til rådighed for arbejdsmarkedet og uden at være nødt til at ty til førtidspension, fordi man ikke længere er berettigede til sygedagpenge.
Det vil for os at se være en god måde at imødegå den tendens, der desværre er i dag, til at flere og flere unge bliver førtidspensioneret på grund af psykiske lidelser.
Derfor håber vi, at vi gennem diskussionerne i førtidspensionsforligskredsen kan tage hul på den problemstilling, og så håber vi, at vi gennem diskussionerne i sygefraværsforligskredsen kan medvirke til at gøde jorden for, at også regeringen, regeringspartierne og Dansk Folkeparti vil indse, at når vi har en aktiv indsats, når vi har en fokuseret tidlig indsats for de syge, behøver vi ikke også en varighedsbegrænsning.
Den tjener alene til at gøre syge mennesker fattige, og det kan vi ikke være bekendt.