Rasmus Helveg Petersen (RV), 2015-05-22:
Mange tak for det.
I det forgangne år har dansk energipolitik igen været i vælten, og alt fra forsyningssikkerheden til PSO-udgifterne har præget debatten.
Hvis jeg skal fremhæve et overordnet tema for energipolitikken i det forgangne år, må det være, at rammerne for at føre energipolitik i Danmark er under forandring, først og fremmest på europæisk niveau, hvor vi i oktober 2014 fik klarhed om, hvilke mål der skal gælde frem mod 2030 på EU-området.
EU skal samlet set reducere drivhusgasudledningerne med 40 pct. i 2030 sammenlignet med 1990, ligesom der blev fastsat et bindende mål for vedvarende energi på 27 pct.
Der blev ligeledes vedtaget et mål for energieffektivisering på 27 pct.
Sidstnævnte mål er desværre ikke bindende.
Det havde regeringen ellers gerne set, da energieffektivisering er et mindst lige så vigtigt indsatsområde som øget implementering af vedvarende energi.
En stærk og ambitiøs europæisk klima- og energipolitik er helt central for at sikre en så omkostningseffektiv omstilling af det danske energisystem som muligt.
Senest har EU med energiunionen da også forstærkes sit fokus på at integrere medlemslandenes energisystemer til glæde for bl.a. den europæiske forsyningssikkerhed.
Den øgede europæisering af energipolitikken skaber muligheder såvel som udfordringer.
Den tættere integration af energisystemerne er med til at sikre en omkostningseffektiv omstilling, hvor muligheden for at eksportere og importere strøm forbedres.
Det øger værdien af den danskproducerede vindstrøm, og muligheden for at importere strøm fra vores naboer bidrager til den danske forsyningssikkerhed.
Det er et system, vi har haft i mange år i Norden, og som har tjent os godt.
Nu er det også vigtigt, at den samme tankegang udbredes til resten af Europa, og at vi i fællesskab høster fordelene.
Der er nye rammer for statsstøtte på energi- og miljøområdet, og Europa-Kommissionen har fokus på, hvorvidt det danske PSO-system er i strid med den gældende EU-lovgivning.
De ændrede rammer vil få betydning for den måde, vi indretter fremtidens støtte til bl.a. vedvarende energi på.
Jeg er i øvrigt fuld af fortrøstning om, at vi får løst udfordringerne, og at vi får draget de mange fordele, der ligger i en øget integration og europæisering af landenes energipolitik.
Indfasning af mere vedvarende energi og en stadig tættere integration af de forskellige sektorer i energisektoren og en elektrificering af energisystemet er de grundlæggende ingredienser i omstillingen frem mod 2050.
Elsektoren vil være omstillingens omdrejningspunkt, og en hensigtsmæssig og tidssvarende regulering af sektoren er afgørende for, at omstillingen kan forløbe planmæssigt og hensigtsmæssigt.
Netop derfor igangsatte regeringen i forlængelse af energiaftalen i 2012 et omfattende arbejde, der havde til formål at klarlægge, hvordan fremtidens regulering af elsystemet kan se ud, og arbejdet blev forankret i Elreguleringsudvalget.
Udgangspunktet for udvalgets arbejde er, at reguleringen skal understøtte samspillet mellem de forskellige dele af energisystemet, altså sikre gode rammer for fortsat indfasning af vedvarende energi og bidrage til en omkostningseffektiv omstilling præget af en høj grad af forsyningssikkerhed.
Anbefalingerne vil i den kommende tid danne udgangspunkt for en politisk proces, hvor vi vil følge op på det store og grundige arbejde, der har dannet grundlag for rapporten.
Der er fortsat røster i debatten, der er meget bekymrede for erhvervslivets energipriser og konkurrenceevne.
Også til dem er der imidlertid godt nyt.
Ser man nøjere på udviklingen i elpriserne til erhvervslivet, ser man, at de danske elpriser til erhvervslivet i de seneste statistikker er lavere end EU-gennemsnittet.
Det skyldes ikke mindst, at afgifterne på erhvervslivets procesenergiforbrug med virkning fra den 1. januar 2014 er reduceret til EU's minimum.
Hvad angår gaspriserne, har der været udtrykt bekymring for, hvilken effekt det danske mål om at udfase naturgasfyrene i 2035 vil have for omkostningerne i de dele af industrien, der benytter gas.
Regeringen er opmærksom på, at den grønne omstilling kan have betydning for visse erhvervs energiomkostninger, og regeringen tager selvfølgelig industriens bekymringer til efterretning.
Det er grundlæggende en prioritet, at omstillingen sker omkostningseffektivt og under hensyn til industriens konkurrenceevne.
Det kom også til udtryk i forbindelse med vækstaftalen fra sommeren 2014, hvor vi netop lancerede en række initiativer, der havde til formål at forbedre virksomhedernes energimæssige konkurrenceevne.
Ud over at fremme konkurrencedygtige energipriser vil en ny regulering samtidig have til formål at stimulere efterspørgslen efter effektive komponenter og systemløsninger til gavn for udviklingen inden for dansk energiteknologi. Skulle det vise sig nødvendigt at fremlægge yderligere tiltag i fremtiden for at sikre en konkurrencedygtig og stærk dansk industri, er det selvfølgelig noget, som regeringen vil tage initiativ til.
I øvrigt har virksomhederne jo også mulighed for at opnå tilskud igennem VE til proces-puljen fra energiaftalen, hvis de ønsker at erstatte fossile brændsler med vedvarende energikilder.
Årets energipolitiske redegørelse gør status over en række energipolitiske kerneområder, og lad mig blot fremhæve et par stykker.
Vores elforsyningssikkerhed er i absolut topklasse.
Det er noget, vi skal værne om, og derfor har Energistyrelsen i januar 2015 sat et arbejde i gang sammen med en række centrale aktører i energisektoren, så vi kan få en fornemmelse af, hvordan forsyningssikkerheden vil udvikle sig på kort og mellemlang sigt.
I februar 2015 blev det klart, at det er Vattenfall, der skal bygge den nye havvindmøllepark Horns Rev 3, og den kan levere strøm til en pris på 77 øre pr. kilowatt-time.
Det er markant billigere end sidst, vi opførte havvindmøller i Danmark, og det er lige nu den laveste pris for havvind i Europa.
Det bekræfter mig blot i, at Danmark er et foregangsland, når det kommer til at presse den teknologiske udvikling inden for vindmøllebranchen, så den i nær fremtid kan konkurrere på kommercielle vilkår.
Og omstillingen af vores energisystem er ikke kun til glæde for forsyningssikkerhed og miljø og klima; den bidrager også til at skabe et hjemmemarked for innovative løsninger på energi- og klimaproblemstillinger.
En række rapporter har i det forgangne år netop understreget, at energisektoren i Danmark står for et betydeligt bidrag til dansk økonomi, hvad enten der er tale om eksporten af energiråvarer eller dansk energiteknologi og -service.
understreget, at eksport af energiteknologi er noget af det, vi er særdeles dygtige til her i Danmark.
I 2014 eksporterede Danmark energiteknologi for 74,4 mia. kr.
Det er en stigning på 10,7 pct. i sammenligning med 2013.
De 74,4 mia. kr. svarer til, at eksporten af energiteknologi udgjorde 12 pct. af den samlede vareeksport.
Det er flotte tal, og det er i høj grad den grønne energiteknologi, der driver eksportvæksten.
I 2014 eksporterede Danmark grøn energiteknologi for 43,6 mia. kr. svarende til 58½ pct. af den samlede energiteknologieksport.
Det er en stigning på 15,6 pct. i forhold til 2013 – det er, om jeg så må sige, kinesiske vækstrater.
Den energipolitiske redegørelse indikerer, at vi fremadrettet må forvente, at produktionen af olie og gas ikke vil kunne levere det samme betydelige bidrag til dansk økonomi, som det har været tilfældet i de senere år.
Det er oplagt, at eksporten af energiteknologi kan være med til at kompensere for den lavere økonomiske aktivitet i olie- og gassektoren.
I takt med at stadig flere lande i og uden for EU omstiller deres energisystemer, vil der være særdeles gode muligheder for at afsætte danske energiteknologiske produkter og løsninger.
Som det fremgår af redegørelsen, samarbejder vi netop derfor med en række lande, hvor vi især fokuserer på vækstøkonomier, og hvor vi forsøger at sikre, at deres fremtidige økonomiske vækst er drevet af grøn energi.
Det gør vi ved at dele ud af danske erfaringer og dansk viden om, hvordan vedvarende energi indfases i energisystemet.
Det er til glæde for miljø og klima, men også for de danske virksomheder, der står klar til at levere topmoderne klimaløsninger og energiteknologiske løsninger.
Om end Danmark fylder forsvindende lidt i den samlede globale udledning af drivhusgasser, er det via et stærkt engagement i lande som Sydafrika og Kina, at vi kan yde et betydeligt bidrag til at sikre, at den globale udledning af drivhusgasser nedbringes.
Samarbejdslandene nyder altså godt af danske erfaringer og dansk ekspertise – til glæde for deres forsyningssikkerhed og den globale kamp mod klimaforandringer – samtidig med at danske virksomheder har mulighed for at levere dansk teknologi og knowhow.
Derfor må vi ikke blive mindre ambitiøse, når vi i de kommende år skal tilrettelægge den fremtidige energipolitik i årene efter 2020.
Til trods for den seneste tids drillerier omkring regeringens 2050-mål om fossilfrihed er det stadig mit indtryk, at arbejdet for en ambitiøs omstilling af det danske energisystem nyder bred opbakning på tværs af størstedelen af Folketingets partier, om end der er nuanceforskelle i forhold til hastighed og omfang af omstillingen.
Det skaber grundlag for en sund og saglig meningsudveksling, som jeg sætter stor pris på.
Afslutningsvis vil jeg som så ofte før gerne understrege, at netop opbakning og stor enighed blandt Folketingets partier er altafgørende, hvis vi skal sikre en omkostningseffektiv omstilling, der nyder opbakning i såvel befolkningen som industrien.
De beslutninger, vi tager i dag, vil få vidtrækkende konsekvenser for den måde, vores energisystem ser ud på i 2050.
Regeringen vil ufortrødent arbejde for, at Danmark også i fremtiden har en ambitiøs energipolitik med bred politisk opbakning.
Mange tak for ordet.