Rosa Lund (EL), 2015-04-10:
Tak, og tak for debatten i dag om inklusion.
Vi mener i Enhedslisten, at det er ekstremt vigtigt, at vi hele tiden diskuterer inklusion, og at vi hele tiden gør status over, hvordan det går med inklusion i folkeskolen, og ikke mindst at vi også handler, når det så viser sig, at det ikke fungerer.
Jeg mener, at inklusion er en meget smuk tanke, og der er også flere, der har været inde på, at det er bedst at være en del af et fællesskab; at det er bedst for børnene at være en del af et børnefællesskab.
For os i Enhedslisten giver det sig selv, at børn er forskellige, og at de ikke har brug for den samme hjælp; at et barn, der har autisme, et barn, der er meget udadreagerende, og et barn, der er specielt på sin helt egen måde, har brug for tre helt forskellige tilgange og lærer på tre helt forskellige måder.
Hvis de skal trives i løbet af en skoledag, og hvis de skal have lov til at være en del af et børnefællesskab, kræver det, at der er tid og plads til dem alle tre.
Hvis en elev med særlige behov er blevet inkluderet i en klasse, men den tid og de ressourcer ikke er der til den enkelte elev, så kan inklusion ende med at blive eksklusion, altså så kan den smukke intention, der ligger bag inklusion, faktisk ende med det præcis modsatte; det kan altså ende med, at eleven bliver ekskluderet, fordi eleven ikke kan følge med i undervisningen, eller fordi eleven ikke trives i klassen.
De elever, som jeg har spurgt, og som jeg har snakket med, oplever det præcis modsatte.
De synes ikke, det er sjovt at komme i skole.
De føler sig ikke som en del af et fællesskab.
Mit klare indtryk er, at det desværre er sådan rigtig mange steder, at inklusionen ikke fungerer.
Der er ikke fulgt penge med til inklusionen.
Antallet af lærere er faldet med 11 pct.
Elevtallet er kun faldet med 3 pct.
Klassekvotienterne stiger, og op mod 40 kommuner vil spare på folkeskolen i indeværende budgetår.
Revisionsfirmaet BDO har f.eks. lavet en analyse, der viser, at der kommer 13 pct. færre kroner pr. elev i folkeskolen.
Det regnestykke har jeg i hvert fald svært ved at få til at gå op.
Samtidig viser en undersøgelse lavet af Danmarks Lærerforening, at 84 pct. af de lærere, som har inkluderede elever i deres klasse, vurderer, at de inkluderede elever ikke får det undervisningstilbud, som de har krav på, og flertallet af lærerne mener, at støttemulighederne er blevet dårligere end sidste år.
Det synes jeg måske er lidt i modsætning til den debat, vi har haft herinde i dag, hvor vi har snakket meget om, at alle børn skal være en del af børnefællesskaber.
Det lyder så smukt, at det er bedst for børn at lære i de rammer, de er i.
Jeg synes, at det står meget i modsætning til det, som hverdagens eksperter oplever, og jeg synes faktisk, det taler for, at vi har behov for at diskutere endnu mere inklusion, så vi kan få et fælles grundlag med kommunerne, men især også med lærerne og, som De Konservative var inde på, med de pædagoger og de medhjælpere, som også er i folkeskolen, så vi har et fælles grundlag at diskutere ud fra.
I Enhedslisten er vi som sagt optaget af, at inklusionen skal fungere.
Grunden til, at vi stemte imod inklusionsloven, var netop, at den var ufinansieret.
Derfor kommer vi her med et forslag til, hvordan vi mener, at inklusionen kan komme til at fungere.
Det tror vi den kan, hvis vi sikrer, at der kommer mindre klasser; at der kommer tolærerordninger i de klasser hvor der er inkluderet elever; hvis vi stiller krav til skoleledelserne om, at de skal udarbejde handleplaner i fællesskab med lærere og forældre og pædagoger og elever.
For det er jo netop her, finansieringen ligger.
Jeg synes, det kun ville være på sin plads, hvis de partier, som stod bag inklusionsloven, turde stille krav til kommunerne om, at de penge, som er blevet sparet på specialundervisningen, også bliver brugt på folkeskolen.
Det er sådan set det, der er finansieringen i det her forslag.
Den sidste del af forslaget handler om at indlede en dialog med kommunerne, og så vidt jeg ved, koster det ikke nogen penge for Undervisningsministeriet eller for regeringen at indlede en dialog med kommunerne om, hvordan vi får inklusionen til at fungere.
Jeg er med på, at man så kan konkludere efter den dialog, at vi er nødt til at bruge nogle flere penge på inklusion.
Det ville være min forudsigelse, at det ville være det, der kom ud af det, men det koster vel ikke noget at starte en dialog.
Jeg vil bare afslutningsvis sige tak for debatten og tage imod Dansk Folkepartis tilbud om at forsøge at lave en fælles beretning på det her beslutningsforslag om, hvordan vi sikrer en bedre inklusion.