Jens Joel (S), 2014-04-01:
Tak for det.
Jeg synes faktisk, at klimapolitikken er kravlet lidt op på dagsordenen det sidste stykke tid, jævnfør ikke bare rapporten fra FN's klimapanel, som der jo lige er kommet en del mere af, men også den diskussion, vi har haft om situationen i Ukraine.
Altså, det er jo blevet smertelig klart, at der også er en vis usikkerhed rent geopolitisk i at være afhængig af forskellige leverancer, og vi har også sidste år kunnet konstatere, at Danmark for første gang i 16 år faktisk ikke er selvforsynende med energi.
Så der er rigtig meget på spil i den her sammenhæng, også i forhold til forsyningssikkerhed.
Det er klart, at sådan nogle ambitiøse mål kræver noget politisk mod, og det kræver noget, hvis man vil reducere klimaforandringerne.
Det kan godt være, at det nogle gange koster noget på den korte bane at investere, men det kan tit vise sig, at det er det, der både sikrer os og sparer os penge på den lange bane.
Som Venstres sidste klimaminister Lykke Friis sagde det for et par år siden: »Det er naturligvis ikke gratis at gennemføre massive investeringer i energieffektiviseringer og udbygning med vedvarende energi. Men alternativet er fortsat afhængighed af fossil energi, som efter alt at dømme vil blive dyrere og dyrere i fremtiden.
Omstillingen til vedvarende energi vil derfor gøre det danske samfund mere robust over for energiprisstigninger.«
Det synes jeg faktisk var klogt sagt af den daværende klimaminister fra Venstre.
Og Danmark er et af de lande, som er nået relativt langt.
Det er ikke noget tilfælde.
Det er, fordi vi har haft en bred enighed og har været ambitiøse og villet omstillingen.
Desværre er der jo stadig væk nogle herhjemme, som siger, at det der med klimaforandringerne nok ikke er noget, der findes, og hvis de findes, er de nok ikke skabt af mennesker.
Det betragter jeg ikke som en udbredt holdning og slet ikke blandt de folk, der ved noget om det.
Verdens førende specialister på det her område er faktisk stort set alle sammen enige om, at klimaforandringerne er der, og at de er menneskeskabte.
Vi er så også nogle politikere, som mener, at man faktisk kan gøre noget ved det.
Vi har fra regeringspartiernes side sammen med Konservative, Enhedslisten og SF sagt, at vi faktisk gerne vil reducere med 40 pct. i 2020.
Men selv – siger jeg henvendt til Venstres ordfører – hvis man ikke synes, at vi skal reducere med 40 pct. i 2020, så er klimaloven, som vi diskuterer i dag, faktisk en god idé.
For det, den handler om, er ikke, hvor meget og hvad vi skal gøre.
Den handler udelukkende om, at vi skal have en løbende saglig, faglig funderet og ordentlig debat om, hvad det er, vi gør eller ikke gør, og hvad det har af konsekvenser.
Til det formål siger klimaloven flere ting.
Den siger for det første, at vi skal lægge nogle retningslinjer, altså sætte nogle mål med et 10-årigt perspektiv.
Det er vigtigt for erhvervslivet; det er vigtigt for dem, der skal foretage investeringerne; det er vigtigt for at undgå en politisk zigzagkurs, som mest af alt er dikteret af, hvornår der er valg igen.
For det andet skal vi nedsætte et klimaråd, sådan at det ikke bare er politikernes forgodtbefindende, som dikterer politikken, men nogle folk, der er klimafagligt velfunderede i forhold til bygninger, transport, samfund og erhvervsliv og en masse andre områder.
Det er altså en række uafhængige eksperter, som kan være med til at kvalificere, hvad det er, vi skal gøre.
For det tredje sikrer vi, at ministeren på området skal komme til Folketinget en gang om året og fortælle, hvordan det egentlig går.
Det synes jeg er et godt demokratisk princip, hvis det også fortsat skal være Folketinget, der er med til at bestemme, hvor vi skal hen.
Kort sagt giver lovforslaget os nogle bedre rammer og nogle håndtag til at skabe en stabil klimapolitik – en klimapolitik baseret på fakta og viden om området.
På den baggrund støtter Socialdemokraterne forslaget, og vi ser selvfølgelig også frem til en god debat i udvalget og her.