Per Clausen (EL), 2010-05-07:
Man kan selvfølgelig sige, at det ikke er sikkert, det er så meget værd, hvis han godt ved, at debatten alligevel skal ende med et bestemt svar, for hvis man samtidig tænker på, hvad konklusionen skal være, kan man jo godt snakke frem og tilbage længe og være meget venlig.
Jeg vil komme med nogle enkelte betragtninger over nogle af de problemer, jeg mener det nuværende system giver os.
Det første problem knytter sådan set an til, at man har baseret denne mulighed for et udvidet frit sygehusvalg på, at der er en voksende andel private sygehuse i vores land.
Set ud fra regeringens synspunkt er det gået rigtig godt med at øge antallet af pladser på de private sygehuse de seneste år.
Ifølge vores nuværende vicestatsminister er det sket på baggrund af, at man har gennemført en systematisk overbetaling af privatsygehusene.
Det har man så gjort op med nu, og nu er disse private sygehuse begyndt at fortælle, at deres økonomi slet ikke hænger sammen.
Hvis der ikke er noget alternativ, er der ikke noget udvidet frit sygehusvalg, og så har patienterne i virkeligheden ingen rettigheder.
Det synes jeg er det ene.
Det andet, som jeg også synes er en problemstilling, er jo noget så kedsommeligt som prioritering og økonomistyring.
Jeg har fået et svar fra ministeren, hvoraf det fremgår, at han vil snakke økonomistyring med regionerne, når han skal mødes med dem til forhandlinger, og det synes jeg er rigtig godt og spændende.
For det er vel trods alt sådan, at regionerne og sygehusene er sat en lidt vanskelig situation, i og med at de økonomisk set grundlæggende styres af en ramme, men til gengæld er en del af deres behandling afgjort af efterspørgsel.
Det betyder selvfølgelig, at man ikke kan slippe for at gennemføre operationerne, fordi patienterne ellers flytter et andet sted hen, så dem vil man naturligvis prioritere og gennemføre i sit eget hus, og det påvirker sådan set hele prioriteringen i sundhedsvæsenet og gør det jo også en lille smule svært at lave en rigtig flot økonomistyring, selv om jeg synes, man må sige, at regionerne og sygehusene jo klarer det bedre end store statslige institutioner som politiet og militæret, og hvem man ellers kunne nævne.
Jeg synes, ministeren skulle gå ind i en servicediskussion og lytte til, hvad regionerne siger om det med økonomistyring.
Der er en enkelt økonom og to eller tre andre, der siger det samme, nemlig at det her er dybt problematisk, men det skal jo ikke forhindre, at man går ind i debatten.
Selv om jeg fuldstændig deler den opfattelse, som jeg kan forstå ministeren har, nemlig at man ikke skal tro på alt, hvad økonomer siger, tror jeg alligevel det ville være fornuftigt.
Det tredje problem, som jeg synes der er i den måde, systemet kører på nu, er jo, at man ikke kan møde en læge eller en gruppe læger, uden at de taler om overbehandling.
Så kan man selvfølgelig på den ene side vælge at sige, at det er deres egen skyld, de kan bare tage sig sammen.
Men hvis det på den anden side er sådan, at der er et system med et problem, og man erkender, at det er en udfordring, der skal gøres noget ved, og at det er et kollektivt problem, der eksisterer i systemet, ville det så ikke være klogt at få foretaget en undersøgelse af, om der er noget om snakken, og en undersøgelse af, hvad der kan være forklaringen, for eventuelt at kunne gøre noget ved det?
Det kan man vel sådan set ikke udelukke.
Enhedslisten er ikke medforslagsstiller på det forslag, der er fremsat her.
Det er, fordi vi sådan set grundlæggende mener, at hele den tankegang, der ligger bag det udvidede frie sygehusvalg, er forkert.
Vi så hellere, at man lavede et sundhedssystem, hvor man ud fra de ressourcer, der nu er stillet til rådighed, udelukkende prioriterede sundhedsfagligt, men der skal da ikke være nogen tvivl om, at hvis man efter et kommende valg vil komme og sige, at man gerne vil vedtage den her ændring af det frie sygehusvalg, vil Enhedslisten selvfølgelig stemme for ud fra den betragtning, at det dog er bedre end det, vi har.