Finn Sørensen (EL), 2012-04-19:
Nu ved jeg jo selvfølgelig ikke, om debatten fortsætter efter mit indlæg, men jeg vil da i hvert fald godt sige tak for en god debat om det, vi har haft indtil nu.
Jeg synes, vi har fået trukket nogle meget klare synspunkter op, og der var jo i virkeligheden også en vis udvikling i debatten i forhold til kritikken af den her Monti II-forordning.
Jeg vil gerne hæfte mig ved, at ministeren sagde, at hun, som hun havde lyttet sig til i den her debat, ikke kunne forestille sig, at en debat i Europaudvalget ville munde ud i, at man ville synes, at det her forslag fra Kommissionen skulle nyde fremme.
Måske har jeg ikke ramt det helt præcist, men så må ministeren jo rette mig.
Så det er jo godt, at ministeren har nogle gode ører, for det er sådan set også det, jeg har hørt.
Men det er jo fremsat i form af sådan lidt forskellige og mere eller mindre utydelige meldinger, ikke mindst fra de tre regeringspartiers side og fra partiet Venstres side, selv om jeg jo sagtens kan høre nuancer og måske mere end nuancer imellem hr. Eigil Andersens opfattelse, som jo er meget klar, og de to andre regeringspartiers.
Men det er godt, at ministeren har lyttet sig til det.
Jeg synes også, det er meget glædeligt, at ministeren svarede bekræftende på hr. Henning Hyllesteds spørgsmål, altså at hun stadig væk er enig i den holdning, der blev lagt i den danske regerings svar til EU-Domstolen i forbindelse med Lavalsagen.
Og når jeg har trukket det frem i dag, og når vi trækker det frem i dag, er det jo, fordi det var meget bemærkelsesværdigt.
Jeg kan varmt anbefale, at man læser den danske regerings svar, som er dateret 30. januar 2006.
Jeg vil sådan set sige, at alle medlemmer af Beskæftigelsesudvalget og Europaudvalget og alle nye folketingsmedlemmer burde have en studiekreds om det her stykke papir, for det er det klareste og skarpeste forsvar for den danske model – og det korteste.
Vi kan godt finde en hel masse meget lange, men det er det korteste og mest præcise og skarpeste forsvar for den danske model, jeg nogen sinde har læst, og jeg har læst et par sider om det der.
Det er et fremragende stykke papir, og når jeg roser det, er det jo så meget mere, fordi det er blevet skrevet under en borgerlig regering, der gik hundrede procent i brechen for konfliktretten.
Og mit inderlige ønske er jo, at nu, hvor vi har fået en regering af en lidt anden farve, vil den leve op til de holdninger, og det har jeg da så en vis optimisme med hensyn til på baggrund af ministerens svar på hr. Henning Hyllesteds spørgsmål.
Så har der været diskussion om procedurer, hvor vi jo ligesom er blevet belært om, at vi har grebet det hele bagvendt an.
Det kunne jeg godt følge, hvis der var tale om et helt nyt spørgsmål, som den danske regering og det danske Folketing og det danske Europaudvalg ikke havde forholdt sig til tidligere, men det er jo ikke det, der er tilfældet.
Også derved er det jo godt, at man læser, hvad den danske regering svarede i forbindelse med Lavaldommen, for der er jo det politiske grundlag, som den nuværende danske regering skal tage stilling ud fra.
Og jeg har citeret en anden del af det tidligere i min forelæggelse.
Det er derfor, jeg synes, det havde været helt naturligt, hvis ministeren i dag havde meldt klart og tydeligt ud: Ja, vi vil gøre, hvad vi overhovedet kan for at forhindre, at Monti II-forordningen får nogen gang på jord, og vi vil om fornødent nedlægge veto.
Man kan godt som minister melde ud, at det er ens holdning.
At man så også derudover afventer en formel behandling i Europaudvalget er helt fint, men der er jo ikke noget nyt i sagen, når det drejer sig om at forholde sig til Kommissionens forslag, der med hr. Eigil Andersens ord er et skarpt eller stærkt eller groft angreb på konfliktretten, , tror jeg det var han sagde.
Det behøver man ikke at have været så længe i Folketinget eller i en fagforening for at kunne gennemskue, så derfor mener jeg det.
Jeg er skuffet over, at ministeren ikke kommer med en meget klar melding i forhold til det, og jeg kan ikke se, at det skulle være i uoverensstemmelse med procedurerne her i Folketinget, at ministeren havde en mening om et forslag fra Kommissionen, som så helt tydeligt bør skrottes.
Det skal være mine afsluttende bemærkninger, og så må vi jo se, om der er grund til yderligere debat.