runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christian Juhl (EL), 2011-12-19:
Nu ved jeg, at hr. Bent Bøgsted har været med til at lave langt flere love, end jeg har.
Jeg ved, at han synes, at der skal være en konsekvens, hvis ikke man tager et stykke arbejde.
Er det ikke rigtigt forstået, at hvis ikke vi tog det stykke arbejde, vi blev påbudt at tage, mistede vi hele vores understøttelse eller vores dagpengegrundlag eller vores kontanthjælpsgrundlag?
Så var der bare lukket for kassen for at sige det på dansk.
Er det ikke det, der sker, hvis ikke man tager et stykke arbejde?
Det vil sige, at der jo ikke er nogen kontanthjælpsmodtagere eller folk på dagpenge i a-kassen, der kan lægge sig hjemme på sofaen og ikke tage et stykke arbejde, fordi konsekvensen er, at kassen så bliver lukket totalt.
Det vil sige, at det er teori at snakke om forskellen mellem dagpenge og løn, det er konkret virkelighed at snakke om ingenting og løn, og derfor vil stort set alle jo tage jobbet, hvis de kom der, uanset hvor dårligt det så end måtte være.
Er det ikke virkeligheden?
Bent Bøgsted (DF), 2011-12-19:
Jamen det har jeg svært ved at sætte mig ind i, for jeg har altid taget det arbejde, jeg kunne få.
Så enkelt er det.
Christian Juhl (EL), 2011-12-19:
Jeg synes, det er et meget interessant spørgsmål, hvad drivkraften egentlig er i vores samfund til, at man går i arbejde, vil jeg sige til hr. Bent Bøgsted.
Er det forskellen på det, man får, og det, man kan få, der får en til det, og hvis ikke man kan få noget ud af det, falder man ned i sofaen og gør ingenting?
Vi var så enige om, at det da var et værre stykke arbejde, og det ville vi ikke have – eller et mindre pænt stykke arbejde eller et dårligt stykke arbejde eller en dårlig løn – og jeg vil gerne spørge hr. Bent Bøgsted: Hvad skete der så, hvis vi sagde, at det synes vi ikke rigtig om?
Vi ville sno os som en ål og prøve at komme uden om jobcentrets pålæg om, at vi skulle tage det.
Hvad skete der, hvis ikke vi tog det stykke arbejde?
Bent Bøgsted (DF), 2011-12-19:
Næh, det vil ikke være særlig sandsynligt og heller ikke attraktivt at komme hen til det, som hr. Hyllested taler om, altså at det skulle være nul.
Vi har bare den holdning, at det ikke skal være sådan, at man kan få mere ud af at være på kontanthjælp, end man kan få ved at tage et job til mindstelønnen.
Så enkelt er det, og det er der, grænsen er for Dansk Folkeparti.
Henning Hyllested (EL), 2011-12-19:
Jo, men vi er da enige om, og det tror jeg efterhånden også er slået fast, at meningen med både kontanthjælpssystemet og dagpengesystemet jo ikke er, at man skal blive hængende.
Det er, at folk skal videre, og det er vel også det typiske i virkeligheden, så derfor viser det sig jo gang på gang, at systemet rent faktisk fungerer – hvorefter man begynder at fokusere på nogle ganske, ganske få procent af dem, der befinder sig i en ulykkelig situation i de der systemer.
Hvis det skal kunne betale sig at arbejde, og det budskab har vi hørt igen og igen i dag,
hvor går grænsen så?
Jeg kan forstå, at den almindelige kontanthjælpsydelse i hvert fald er for høj, hvis det skal kunne betale sig at arbejde, men hvor går den nedre grænse så?
Er den så i virkeligheden ikke nul, som jeg også har spurgt den tidligere ordfører om, for det vil da i hvert fald motivere folk til at komme ud og finde sig noget arbejde, hvis de slet ikke havde noget at leve for, hvis de var så uheldige at ryge ud i arbejdsløshed?
Bent Bøgsted (DF), 2011-12-19:
Nu tror jeg egentlig aldrig nogen sinde jeg har sagt, at det skulle være budskabet.
Det, jeg har sagt, er, at jeg selv har prøvet at leve for få penge, men det er sådan med kontanthjælp, at det gerne skulle være en midlertidig ydelse.
Det er ikke noget, man egentlig skal gå på resten af sit liv, man skulle gerne videre i systemet.
Det er det, det går ud på, og det kom jeg også dengang.
Men da var jeg på dagpenge, min samlever var på kontanthjælp.
Vi havde ikke ret meget at gøre godt med, og det ved jeg at der er mange andre der heller ikke har.
Vedrørende portøren vil jeg sige, at han var med i en fagforening, han var faktisk med i 3F, der har overenskomsten for portørerne, så det var en LO-fagforening.
Så jeg tror ikke, at han gik og var underbetalt, men han kunne bare se, at han ikke havde så meget ud at gå på arbejde, som den kære Carina havde ved at være på kontanthjælp.
Henning Hyllested (EL), 2011-12-19:
Ordføreren nævnte i sit indlæg, at han på et tidspunkt havde snakket med en portør, som følte sig helt til grin – for sin løn åbenbart.
Det er ikke min erfaring, hvis jeg snakker med folk, der er i beskæftigelse i dag, at de så føler sig til grin.
Tværtimod er de jo temmelig angste for at havne på kontanthjælp eller for den sags skyld på dagpenge, det tror jeg vist er det almindelige.
Så jeg ved ikke, hvad det er for en portør, ordføreren har snakket med.
Det kan være, det er en, der arbejder til langt under overenskomsten, hvad ved jeg, men det generelle billede er vel, at man er bange for at havne på kontanthjælp eller dagpenge, netop fordi det ikke står mål med det, som man tjener i det her samfund, hvis man ellers har et arbejde.
Ordføreren nævnte, at han da sagtens kunne leve for 2.000-3.000 kr.
Er det budskabet til alle dem, som i dag er truet af arbejdsløshed, fordi de arbejder i udsatte brancher?
Er det budskabet til dem, at det er det, de kan forvente, hvis ordføreren får magt, som han har agt, nemlig at det er det beløb, som man kan tilbyde folk, der bliver arbejdsløse, hvad enten de bliver smidt på dagpenge eller kommer på kontanthjælp?
Bent Bøgsted (DF), 2011-12-19:
Først vil jeg sige, at jeg er med i en fagforening.
Det er så ikke en fagforening, som hr. Lars Dohn synes om, og det er så noget andet.
Jeg har betalt mit fagforeningskontingent, jeg har betalt mit a-kasse-kontingent, jeg har betalt mit efterlønskontingent, men jeg har bare aldrig brudt mig om at blive svinet til af en fagforening, jeg var medlem af.
Derfor skiftede jeg, det har ikke været nogen hemmelighed.
Sådan er det, hvis ikke man har den samme holdning, er man nødt til at finde ud af noget andet.
Det er egentlig det, der ligger i det.
Det her med at prøve at løse alle problemer i hele verden er Danmark et for lille land til, det kan vi ikke klare.
Vi skal sørge for, at vi kan løse vores egne problemer, og det gør man ikke ved at være aktiv hele verden rundt.
Lars Dohn (EL), 2011-12-19:
Nu er der jo en vis grund til, at fagbevægelsen ikke ønsker en nedadgående spiral i lønningerne, det siger sig selv, og jeg forstår gennem min læsning i pressen, at ordføreren ikke selv er medlem af en fagforening, så det kunne jo være, at ordføreren delte nogle synspunkter om, at det var den rigtige udvikling.
Men er det ordførerens synspunkt, at vi skal nå frem til det, vi ser i en række andre lande med gruppen the working poor, eller hvor skal vi egentlig hen med det her samfund?
Bent Bøgsted (DF), 2011-12-19:
Jamen altså, jeg har den overbevisning, at som barn har man en tro på, at når man bliver voksen, kan man klare alverdens problemer.
Hvis jeg tænker tilbage på min egen barndom, så synes jeg, at man havde sådan en tro på, at det hele nok skulle gå, og at man kunne klare det hele.
Problemerne kommer i det øjeblik, hvor man er blevet placeret på en offentlig ydelse, på kontanthjælp, og så skal ud og have et job.
Så begynder folk, når det handler om deres egen økonomi, at tænke: Jamen altså, hvad har jeg egentlig ud af at tage et job?
Det er måske også derfor, at fagforeningerne holder meget igen med, at deres faglærte ikke skal tage et job til en lavere indkomst, for så kan de risikere at gå ned på en lavere dagpengesats.
Det er igen det, at man så kigger på økonomien.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-12-19:
Jeg vil starte med at sige, at jeg på intet tidspunkt har sagt noget om, at det ville være mindre attraktivt at gå på arbejde.
Det er noget, som oppositionen påstår hele tiden.
Jeg ved ikke rigtig, hvor det kommer fra.
Det har jeg ikke på noget tidspunkt sagt.
Torsten Schack Pedersen (V), 2011-12-19:
Tak for det.
Man kan i hvert fald være helt sikker på, at der ikke er job i detailhandelen i det syd- og sønderjyske, og at der heller ikke er job som ufaglært arbejdskraft på en række industrivirksomheder.
Ordførerens partikollega hr. Rasmus Prehn har jo så malende beskrevet NOx-afgiften som en særskat på industriarbejdspladser i Udkantsdanmark.
Det er jo i hvert fald ikke der, kontanthjælpsmodtagerne skal gå hen og få arbejde, for de arbejdspladser forsvinder.
Vi er flere, der har spurgt ind til rimeligheden i niveauet på de 29.600 kr. Jeg opgiver at få et svar.
Det ville være besynderligt, hvis ordføreren endelig ville mene, at det var et sandsynligt, rimeligt og fair signal at sende til folk, der har et lavtlønsjob i dag, nemlig at for at det kan betale sig for et ægtepar på kontanthjælp at tage et job, ja, så skal man altså op at tjene 29.600 kr.
Det, jeg helt konkret vil spørge om, når nu ordføreren indrømmer, at det bliver mindre attraktivt for en lang række danskere at gå på arbejdsmarkedet, er, hvilke nye sanktioner der følger med det her lovforslag for at sikre, at folk står til rådighed for arbejdsmarkedet.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-12-19:
Jeg kan godt gentage det igen for spørgeren: Kontanthjælpsniveauet er jo, hvor det er i Danmark.
Det bliver der ikke lavet om på.
Det ligger nøjagtig der, hvor det er.
Det, som vi ændrer på, er de ydelser, som ligger under kontanthjælpsniveauet.
Kontanthjælpen er jo indført – jeg har sagt det før – af en lang række partier i det her Folketing, der er enige om, at det er det, der skal til, for at man kan leve et rimeligt liv økonomisk set i Danmark i en kortere periode.
Så kan man diskutere, hvor meget det er.
Den kan vi tage på et andet tidspunkt.
Det, som vi skal sikre, er jo, at der er job derude.
I forhold til det, spørgeren siger om ret og pligt, vil jeg sige, at man skal have pligt til at tage et job, og man skal også have ret til at få et job og få et tilbud om et job.
Det er jo der, kæden er hoppet af i øjeblikket.
Der er jo ikke job derude.
Det er det, vi skal arbejde benhårdt på, at der kommer.
Vi skal både sørge for, at der er nogle job, og så også sikre, at der er et match mellem dem, der står derude og gerne vil have dem, og så de job, der er til rådighed.
Kristian Jensen (V), 2011-12-19:
Næh, det, Socialdemokraterne er skyld i, er, at en lang række hårdtarbejdende danskere på arbejdsmarkedet i endnu højere grad bliver til grin rent økonomisk ved at gå på arbejde, for med det, Socialdemokraterne gør her, træder man jo på dem på arbejdsmarkedet med de laveste indkomster, der igen kan se, at fordelen ved at være på arbejdsmarkedet bliver mindre og mindre, hvis den ikke allerede er negativ, og at gevinsten ved at yde et stykke hårdt arbejde ikke er der.
Der var engang, hvor Socialdemokraterne havde et slogan om, at man skulle gøre sin pligt og kræve sin ret.
Det virker, som om ordet pligt kun er en pligt til at betale stadig højere og højere skatter, og at den ret, man har, er retten til at se, at nogle, der er på overførselsindkomst, får gevinsten.
Derfor ville det være rart, hvis Socialdemokraterne ville finde ud af, hvorfor man hæver beløbsgrænsen for nogle, man ikke mener er fattige.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-12-19:
Det er jo rigtig svært præcis at sige, hvor fattigdomsgrænsen går.
Vi har tidligere diskuteret det med den daværende regering og forsøgt at få sat en fattigdomsgrænse rent beløbsmæssigt, men det var ikke muligt.
Hvis man kigger på de personer, som er omfattet af det lovforslag her, vil man se, at der er nogle af de personer, man ikke kan påstå er fattige.
Det tror jeg man kan sige med oprejst pande.
Men samtidig vil man også med lige så oprejst pande kunne sige, at der er en lang, lang række af familier, der bliver løftet ud af fattigdom med den lovgivning her.
Som jeg sagde før, kan man jo bare lukke vinduet op og kigge ud og så se, hvordan forholdene er derude.
Vi kan jo ikke gå ind og pege på de enkelte og sige: Din skal hæves, og din skal ikke hæves.
Derfor hæver vi alle ydelserne op til kontanthjælp for at være sikker på, at vi har dem alle med.
Vi vil ikke være skyld i – det er det, vi har besluttet med os selv og hinanden – at vi betaler ydelser i Danmark, der er lavere end kontanthjælp og dermed kan være fattigdomsskabende for familier.
Kristian Jensen (V), 2011-12-19:
Nu bliver det nævnt her, at man ikke skal leve i fattigdom.
Nogle af de eksempler, der har været fremme, på personer, der bliver løftet i ydelsesniveau i det lovforslag, vi behandler her, er også personer, som regeringens egne medlemmer har sagt ikke er fattige.
Så mit spørgsmål er egentlig: Hvad er det for et niveau for fattigdom, som hr. Lennart Damsbo-Andersen egentlig ser for sig, når han siger, der ikke skal være fattige?
Hvis de personer, der skal løftes her, ikke er fattige, hvorfor løfter man så lige præcis de her grupper?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-12-19:
Jeg skal prøve at se, om jeg kan gøre det lidt kort.
Nu var der jo to spørgsmål.
Det er rigtigt, at de sådan set ikke var så svære, og det er jo dejligt at få nogle, der er meget konkrete.
Hvis man går ind og måler direkte på det her, vil jeg ikke kunne garantere for, at der er flere, der kommer i arbejde, og det ville også være en underlig situation, hvis der var flere, der kom i arbejde, ved at de får kontanthjælp i stedet for starthjælp.
Det tror jeg ikke på.
Det, der skulle til, for at de ville komme i arbejde, var, at vi sikrede, at der var nogle job til dem, og at de måske også fik nogle tilbud, der gjorde, at de blev i stand til at påtage sig et arbejde.
Det er jo noget af det, som vi virkelig skal have kigget på i de reformer, der skal laves.
Så i forhold til julehjælpen: Altså, mit ønske vil da være, at der ikke er nogen overhovedet, der vil være berettiget til at få julehjælp.
Men vi ved jo godt, at familier og personer har forskellige måder at administrere deres indtægter på, og man kan sagtens – jeg tror, vi har talt om det helt privat tidligere – have en meget høj indtægt og så formøble det hele på et eller andet underligt, så man ikke har ret meget til rådighed.
Og det, at vi får sat hjælpen op til kontanthjælpsniveau, er ikke i sig selv noget, der sikrer, at man har et rådighedsbeløb, der er stort nok.
Dér skal man måske så hjælpes på en anden måde.
Men det skal ikke være den økonomiske ydelse, der er baggrunden for, at man er nødt til at leve i fattigdom.
Eyvind Vesselbo (V), 2011-12-19:
Jeg vil godt spørge ordføreren: Altså, de fleste af dem, det drejer sig om, er jo nyankomne flygtninge, og når man nu flytter dem fra starthjælp til kontanthjælp, kan ordføreren så garantere, at der kommer flere i arbejde ved at lave den manøvre her?
Det er den ene ting.
Den anden ting: Er det sådan, at vi til næste jul ikke vil have nogen overhovedet, der søger julehjælp, fordi man har fjernet forudsætningen for at få julehjælp, nemlig det meget lave rådighedsbeløb, som giver adgang til julehjælp?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-12-19:
Undersøgelser er jo blevet brugt til mange ting, og der er blevet lavet en del undersøgelser.
Den, spørgeren henviser til, er, så vidt jeg erindrer, en SFI-rapport fra for et par år siden.
Og det er helt rigtigt, at hvis man går ind og kigger i den, kan man se, at af de personer, der har været på starthjælp i 15 måneder, er der ca. 14 pct., der er kommet i arbejde, og af dem, der har været på starthjælp i 4 år, er der 42 pct., der er kommet i arbejde.
Man kan sige, at det jo kunne være interessant at vide, hvad målsætningen er.
For det, som det også viser, er jo, at der er 58 pct., der ikke er kommet i arbejde.
Det kan jeg i hvert fald ikke lukke øjnene for, og det gør regeringen så heller ikke, for de 58 pct., som er på starthjælp efter 4 år, altså på den laveste ydelse, man kan få i det her land, er dem, som vi ønsker skal op og have en anstændig tilværelse.
Det er rigtigt, at de 42 pct. er kommet i arbejde, og det er rigtig, rigtig godt og fint.
Men man skal bare have øje på, om det er glasset, der er halvt fuldt eller halvt tomt.
Eyvind Vesselbo (V), 2011-12-19:
Berlinske Tidende har i dag udnævnt årets politiske bommert, og den er tildelt en regeringspartner til ordføreren, og det drejer sig om SF's fremturen i fattigdomsdebatten.
Det må jo give stof til eftertanke, at et regeringsparti på den måde fremturer og egentlig opnår det modsatte af det, man egentlig godt ville, altså at skabe en modsat debat omkring fattigdom end det, der vel egentlig var tænkt.
Jeg vil godt stille ordføreren et spørgsmål.
Det er sådan, at der for nogle dage siden var en fattigdomskonference herinde, i Landstingssalen, hvor det kom frem, at 42 pct. af de nyankomne flygtninge var kommet i arbejde med starthjælp, mens 29 pct. af dem på kontanthjælp var kommet i arbejde.
Hvad er det, der får ordføreren til at sige, at der kommer flere i arbejde, når man kommer på kontanthjælp i stedet for starthjælp, når en videnskabelig undersøgelse faktisk viser det modsatte?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-12-19:
Det, som vi egentlig har tænkt os at gøre, er at indføre et nyt princip, der handler om, at vi skal have nogle job til rådighed.
Det, som den tidligere regering manglede at sørge for, var, at der reelt var job nok.
Det, som ligger os på sinde, er, at vi har et land, hvor antallet af personer, der har behov for ekstra hjælp, stiger.
Hvis man åbner vinduet, som jeg sagde før, og kigger ud, kan man se, at antallet af familier, som ikke har råd til at købe julegaver, ikke har råd til juleand, ikke har råd til den brune sovs og til de brunede kartofler, stiger, og det kan vi da ikke bare sidde overhørig.
Det må vi tage fat i allerførst, og dernæst skal vi nok sørge for at tage fat i, at det stadig væk kan betale sig at arbejde.
Torsten Schack Pedersen (V), 2011-12-19:
Ordføreren må jo så læse lovforslaget lidt bedre.
Det er jo sådan set helt åbenlyst og et faktum, som ordføreren ikke kan løbe fra.
Men jeg fik ikke svar på mit helt konkrete spørgsmål.
Hvilke nye sanktionsmuligheder indfører det her lovforslag?
For ordføreren står og siger, at man jo skal tage et arbejde.
Men hvilke nye sanktioner er der?
For der er ingen tvivl om, at for et ægtepar på kontanthjælp er der udsigt til at gå ned i rådighedsbeløb ved at gå ud og tage et lavtlønsjob.
Man skal da vist have en noget besynderlig opfattelse af virkeligheden, hvis man tror, at det så fører til, at folk virkelig lægger sig i selen for at finde et arbejde.
Hvad er det så for nogle nye sanktioner, som det her lovforslag indfører?
Det har vi til gode at få et svar på.
Jeg håber, at ordføreren fyldestgørende kan redegøre for, hvilke sanktioner der måtte være.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-12-19:
Vi kan jo godt fortsætte den her diskussion længe, hvis vi kan få lov til det.
Jeg synes jo, det er underligt, at vi bruger timevis her i Folketinget på at diskutere, hvorvidt folk er fattige eller ej, for man kan jo bare lukke vinduet op og kigge ud på virkeligheden og se, hvordan det er.
Man kan jo, hvis man vil, åbne øjnene og se på de familier, der er derude.
Og hvis man – hvis spørgeren vil høre efter – går ud og ser, hvad der foregår, kan man jo se, at det ikke er noget, der er taget ud af den blå luft, at der er børn, der går i skole, som må sige nej til at tage til børnefødselsdag, at de må sige nej til at tage med på lejrskole, at den madpakke, de har med, er væsentlig anderledes end den, de andre børn har med, fordi der ikke er råd til andet i familien.
Der er masser af familier, der må lide masser af afsavn.
Det kan man da ikke bare lukke øjnene for.
Jeg ved ikke, om det er, fordi de er på starthjælp, eller fordi de er ramt af kontanthjælpsloftet, eller hvad grunden er.
Jeg ved bare, at de lever på en ydelse, der er lavere end det, vi har aftalt i Folketinget er et rimeligt grundlag, nemlig kontanthjælpen.
Derfor skal den ydelse sættes op til at være som kontanthjælpen.
Vi vil ikke acceptere, at der er nogen, der kan risikere at blive fattige på grund af en ydelse, som vi leverer fra det offentliges side.
Esben Lunde Larsen (V), 2011-12-19:
Det er da for fantastisk, hvis det, ordføreren kan bidrage med efter at have råbt op om fattigdom, og hvor forfærdeligt de dårligst stillede har det, er, at det ligger et eller andet sted mellem julehjælp og 16.000 kr. om måneden.
Altså, hvad er det for en videnskabelighed at lægge til grund for ens politik?
Det er simpelt hen at gøre grin med en alvorlig diskussion.
Derfor vil jeg gerne prøve endnu en gang at stille spørgsmålet, selv om jeg nok desværre ikke får et svar, for det gjorde vi heller ikke, da vi havde samråd med socialministeren og beskæftigelsesministeren.
Der var det også denne julehjælp, der var målestokken.
Ordføreren bliver altså nødt til at være en anelse mere konkret end at tale om et sted mellem julehjælp og 16.000 kr.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-12-19:
Det er jo lidt spændende.
Jeg vil gerne prøve at være en lille smule konkret.
Jeg sad og læste i avisen i går, og der kunne jeg se, at i Aalborg Kommune, hvor der bor ca. 200.000 mennesker, er der 1.000 familier, der har fået en julepakke, og der er måske i gennemsnit to i hver familie, så det vil sige, at 1 pct. af befolkningen i Aalborg Kommune har fået tilkendt en julepakke.
Når spørgeren spørger, som han gør, vil jeg sige, at jeg ved ikke, hvor en fattigdomsgrænse skal være.
Jeg prøver bare at bruge den her målestok.
Jeg tror, at noget af det fattigste, vi kan finde, er de mennesker, der får lov til at få en julepakke hvert år.
De skal jo visiteres til det af kommunen, og det vil sige, at de skal have et rådighedsbeløb, der ligger på mellem 2.000-3.000 kr. eller lavere, ellers kan det ikke lade sig gøre.
Og det er jo til en familie.
Spørgeren kan jo forestille sig, hvad det vil sige at være en voksen og minimum et barn og skulle klare sig for det beløb hver måned.
Det er til mad, tøj, tandlæge, forlystelser, gaver til fødselsdage, sommerferie.
Jeg tror, at de mennesker er fattige.
Og det vil jeg nok give dem ret i.
Så det er vel et sted derimellem.
Men den diskussion om, hvor det rigtige sted er, står tilbage.
Esben Lunde Larsen (V), 2011-12-19:
Tak for det.
Ordføreren taler om, at vi ikke vil acceptere begrebet fattigdom, og at det er forfærdeligt, når der er nogen, der står i kø for at få julehjælp, men hvis vi skal have en reel diskussion af hele fattigdomsproblematikken, må ordføreren som det mindste kunne give en definition af, hvad fattigdom er.
Nu hørte jeg, at ordføreren retorisk talte om, at oppositionen ikke havde anvist noget fattigdomsbegreb, og at det havde været umuligt at føre en fattigdomsdiskussion, men hvis vi skal føre en fattigdomsdiskussion, vil jeg meget gerne helt enkelt høre, hvad ordførerens egen definition på fattigdom er.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-12-19:
Nu har vi jo et princip her i landet om, at hvis man er borger her, så har man ret til ydelser.
Der kigger vi jo ikke på, hvor meget man har bidraget i løbet af sit liv, inden man får de ydelser, selv om man har boet i Danmark i hele sit liv.
Der er nogle, der bidrager meget, og der er nogle, der ikke bidrager ret meget.
Sådan er det nu engang.
Det sætter vi aldrig spørgsmålstegn ved.
Det vil vi heller ikke begynde på, heller ikke når det drejer sig om folk, der er kommet hertil som flygtninge, eller som i andre sammenhænge kommer fra udlandet.
På spørgsmålet om nye flygtningestrømme siger jeg: Nej, det tror jeg ikke, for det vil stadig væk være de samme krav, der bliver stillet til de mennesker i morgen, som der bliver stillet i dag, og derfor vil det ikke være mere attraktivt og ikke nemmere at komme ind i Danmark, end det hele tiden har været.