Marion Pedersen (V), 2010-04-26:
Dette lovforslag er fremsat for at ligestille mennesker, der får erstatning fra arbejdsskadeforsikringen, uanset om de vælger at få udbetalt et beløb hver måned, eller om de beslutter sig for at få det hele som et engangsbeløb.
Tilbage i 2007 fik vi med lovforslaget L 194 gennemført en tiltrængt modernisering af kapitaliseringsfaktorererne.
Ja, ordet kapitaliseringsfaktorerne er faktisk på hele ti stavelser, og det er lige så kompliceret at forstå, som det er at udtale det.
Jeg ved ikke, om mine ordførerkolleger på lovforslaget med det samme vidste, hvad ordet betød.
Jeg må i hvert fald tilstå, at jeg måtte slå det op for at være sikker på, hvad det faktisk dækkede over.
Jeg sidder ikke i Skatteudvalget, og derfor er det ikke en term, jeg normalt beskæftiger mig med.
Jeg fandt frem til, at ordet dækker over nogle særlige metoder til at beregne erstatningen, når den udbetales på én gang.
Her skal der tages højde for forrentning af pengene, for personens levetid og meget andet.
Desuden skal der også tages hensyn til skattebetalingen, da man løbende betaler skat af sin månedlige indkomst, også hvis den består af erstatning, men ikke, når man får den som et engangsbeløb.
Den metode, man bruger til at omregne fra løbende erstatning til engangserstatning er altså det, man kalder det underlige ord kapitaliseringsfaktor. Med lovforslaget i 2007 sikrede man en langt mere retfærdig erstatningsberegning, fordi den som sagt ligestillede de skattepligtige løbende erstatninger med de skattefri engangserstatninger.
Det betød som sagt, at man fremover fik det samme i erstatning, uanset hvordan man valgte at få sin erstatning udbetalt.
I mellemtiden har skattereformen fra 2007 om lavere skatter på arbejde og forårspakken fra 2009 haft den utilsigtede konsekvens, at personer, der får udbetalt deres erstatning på månedsbasis i gennemsnit får udbetalt 490 kr. mere efter skat pr. måned end før de nævnte skattereformer.
De personer, som derimod får deres erstatning udbetalt på én gang, får ikke mere end før.
Sammenholder man de to situationer, kan man se, at der ikke længere er ligestilling mellem de to måder at få udbetalt erstatning på, som ellers var det, man lige netop opnåede ved lovændringen i 2007.
Denne ligestilling vil vi i Venstre gerne sikre.
Vi anser det for at være et vigtigt princip, at værdien af erstatning er den samme.
Derfor er Venstre positiv over for den løsning, der er indeholdt i det lovforslag, vi behandler her, en løsning, der medfører en ændring i arbejdssikringsloven, der skal råde bod på den ubalance, der er opstået i henhold til erstatningsberegningen.
Kort fortalt indeholder løsningen følgende ændringer: Mellemskatten fjernes i beregningen af kapitaliseringsfaktorerne, arbejdsmarkedsbidraget trækkes fra i den indtægt, erstatningen beregnes ud fra – dette har hele tiden været gældende for alle andre overførselsindkomster – erstatningsniveauet, det vil sige den procent af sin løn, man får erstattet, ændres, så man fremover får 83 pct. mod i dag 80 pct.
Det betyder, at den ulighed, der på grund af skatteændringen er opstået mellem de to former for udbetaling, ophæves igen.
For at der skal være helt klare linjer, vil jeg gerne sige, at forslaget kun vil have virkning for nye skader, det vil sige, at kun arbejdsulykker og erhvervssygdomme, der indtræder fra den 1. januar 2011 og frem, bliver berørt af dette lovforslag.
Der er altså ingen, der har fået eller får tilkendt erstatning før den 1. januar 2011, der får nedsat eller ændret deres erstatning.
Venstre kan støtte lovforslaget.