Peter Christensen (V), 2011-06-14:
Tak for det.
Vi har under det forrige beslutningsforslag haft en diskussion om, hvorvidt der er skatter, der er blevet hævet under den her regering.
Her er så et beslutningsforslag om en af de skatter, vi har indført som et finansieringselement til at kunne sætte skatten ned på arbejde – den største sænkning af marginalskatten nogen sinde gennemført af den her regering.
Det, der også var essensen i den tidligere diskussion, var, at forskellen på regeringen og oppositionen er, at vi giver pengene tilbage til borgerne via en sænkning af indkomstskatten, mens det, som især Socialdemokratiet og SF gerne vil have lov til, er at hæve skatterne, så de kan finansiere nogle flere gaver for andres penge.
Det her beslutningsforslag har vi behandlet tidligere her i Folketinget.
Dengang var det fremsat af Det Radikale Venstre, og dengang afviste regeringen det, og det gør vi igen, netop fordi pengene er brugt til at sænke skatten på arbejde.
Som regeringen også påpegede sidste år, er multimedieskatten en værdiansættelse på 3.000 kr. af det gode, som består i, at en arbejdsgiver betaler for en computer, telefon, internetforbindelse eller et andet multimedie, som man også kan bruge privat.
Man bliver derfor beskattet af den private rådighed over telefon, computer, internetforbindelse og andre multimedier.
Det er et skatteretligt princip, at løn skal beskattes, uanset om den udbetales som kontanter eller som personalegoder, og regeringen har med multimediebeskatningen indført en enkel og ensartet regel, der er let for alle at forstå.
Liberal Alliance påpeger flere steder i bemærkningerne til beslutningsforslaget, at multimediebeskatningen straffer fleksible medarbejdere, der forsøger at finde en balance mellem et krævende arbejde og et velfungerende familieliv.
Jeg synes, det er vigtigt at huske, at multimediebeskatningen ikke er en skat på arbejdsredskaber, men en beskatning af et multimedie, som man også kan bruge privat.
Skatten straffer ikke fleksible medarbejdere, men sørger for, at det personalegode, som et multimedie er, bliver beskattet på en enkel og ensartet måde.
Jeg vil gerne understrege, at multimedieskatten kan undgås, hvis man vælger at bruge sin egen private computer og internetforbindelse til at arbejde i hjemmet, eller hvis man kun bruger de multimedier, som arbejdsgiveren stiller til rådighed, på arbejdspladsen.
Det er et valg, den enkelte må træffe sammen med sin arbejdsgiver.
Jeg har bemærket, at Liberal Alliance skriver, at multimediebeskatningen skader den teknologiske udvikling i vores samfund.
Det mener jeg egentlig ikke er en rigtig påstand.
Det skattepligtige beløb udgør omkring 3.000 kr., hvilket betyder, at langt de fleste vil skulle betale 1.225 kr. i skat om året eller 102 kr. om måneden for at have computer, internetadgang, telefon eller et andet multimedie til rådighed – eller flere af dem.
For topskatteydere er skatten knap 1.700 kr. For de flestes vedkommende ligger beskatningen pænt under det, som det vil koste selv at købe et eller flere af de her multimedier, og vi har tilmed indført rabat i beskatningen for ægtefæller.
Det sammenholdt med det, som jeg indledte mit indlæg med, netop at pengene er brugt til bl.a. at fjerne mellemskatten, skal man jo huske på.
Her skal vi jo huske på, at mellemskatten er kendetegnet ved, at den indtrådte, når folk gik fra passiv forsørgelse til arbejdsindkomst, og dermed var mellemskatten en jobskat.
Det, jeg vil frem til, er, at de borgere, der har fået glæde af, at vi har fjernet mellemskatten, hovedsagelig også er dem, der betaler multimedieskat, men det regnestykke vil være til fordel for de mennesker, som er på arbejdsmarkedet.
Eller sagt på en anden måde: Jeg beder sådan set danskerne om lige at regne efter, om de er glade for den omlægning, som vi har lavet, eller ej, for de har al mulig grund til at være glade.
De har nemlig haft en stor lettelse ud af skatteomlægningen.
Liberal Alliance anfører, at dansk økonomi står foran økonomiske udfordringer.
Det er givet, at der er udfordringer, men med de aftaler, vi har indgået her i foråret, er der skabt grundlag for en holdbar genopretning af dansk økonomi.
Samtidig er der klart og konkret anvist finansiering af de 47 mia. kr., som der i kølvandet på den internationale økonomiske krise manglede for at få indtægter og udgifter til at balancere i 2020.
Danmarks velfærd kan ikke sikres ved at give ufinansierede skattelettelser og da slet ikke ved at fritage større personalegoder fra beskatning.
Med de bemærkninger vil jeg gerne gentage, at regeringen heller ikke denne gang kan støtte beslutningsforslaget.