runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2010-11-16:
Enhedslisten kan også støtte forslaget, da der jo er tale om en lille økonomisk forbedring for et lille antal enlige forsørgere, men vi tror ikke, at det får nogen i arbejde.
Hvis man overhovedet er i stand til at få et arbejde og kan finde en arbejdsgiver, hvor man kan få et arbejde, vil man også tage det.
Folk vil rigtig, rigtig gerne i arbejde.
Det er ikke det, der er problemet.
Problemet er at finde jobbene.
Problemet er at finde jobbene.
Men når der er nogle, der er så heldige at finde et job, så synes vi, det er fint nok, at de får lidt flere penge.
Der er ingen tvivl om, at en del enlige forsørgere virkelig har behov for at få nogle ekstra penge.
Men det, der for alvor ville kunne hjælpe rigtig mange af dem, var, hvis man igen begyndte at give revalidering.
Det har vi mange års god erfaring med.
Desværre har regeringen skåret så meget ned for revalidering, at det nærmest er umuligt at få i dag.
Det virker, som om man ikke rigtig ønsker, at folk skal få en uddannelse, men hellere vil have, at de går arbejdsløse, i håb om at de måske en dag tager et job på nogle dårligere vilkår.
Vi synes hellere, at man skulle sørge for, at folk får en ordentlig uddannelse og kan få arbejde på ordentlige vilkår.
Det allervigtigste er jo, at man får gang i at få skabt nogle job.
Det er der desværre ikke meget der tyder på at denne regering er specielt optaget af.
Man vil hellere bare hælde skattelettelser ud.
Vi synes, man skulle se at få gang i at få skabt nogle job de mange steder, hvor der faktisk er behov for det.
Vi har brug for mange flere klimarenoveringer.
Vi har brug for flere hænder til at tage sig af vores børn, vores syge og vores ældre.
Vi har brug for at få sat gang i udvikling af vedvarende energi osv.
Som sagt støtter vi denne lillebitte ordning, som kommer nogle få mennesker til gavn, selv om det så også er dyrt i administration.
Og så må vi håbe, at vi snart får et nyt flertal, der vil tage anderledes fat i at skaffe jobbene.
Erika Lorentsen (RV), 2010-11-16:
Da Det Radikale Venstres arbejdsmarkedsordfører, hr. Morten Østergaard, ikke kan være til stede, skal jeg på vegne af ham fremføre Det Radikale Venstres holdning.
Regeringen ønsker som et forsøg at give ca. 18.700 langtidsledige enlige forsørgere en jobpræmie, hvis de kommer i arbejde.
Regeringen forventer, at 3.200 personer kommer i beskæftigelse i forsøgsperioden.
Samlet forventes forsøget at koste 42 mio. kr. plus 4 mio. kr. i it-administration og evaluering.
For forsøget taler, at det er spændende at se, om en økonomisk tilskyndelse har en effekt på denne gruppe.
I Radikale Venstre kan vi have vores tvivl over for, om den målgruppe reagerer, som regeringen forventer, på en økonomisk tilskyndelse.
Så meget desto mere kan et forsøg være relevant.
Virker det ikke, koster det heller ikke så meget.
Imod taler, at det trods alt er et administrativt dyrt forsøg med 10 pct. i administrationsomkostninger.
Diverse it-systemer skal justeres for at sikre automatik i udbetalingen – udgifter, som jo er tabt, hvis forsøget viser sig ikke at blive permanentgjort.
Radikale Venstre vil dog efter en samlet betragtning forholde sig positivt til forsøgsordningen, men vi vil dog gerne afslutningsvis komme med en opfordring: Når forsøgsgruppen modtager brev om jobpræmier, kan der måske være en risiko for, at nogle, som måske burde vælge en uddannelse, i stedet for tager et job, fordi de kan få præmien.
For at imødegå dette vil vi opfordre ministeren til at lade brevet indeholde en beskrivelse af de særlige økonomiske muligheder, enlige forsørgere gives i SU-systemet, således at målgruppen kan se, at såvel uddannelse som job giver særlige økonomiske muligheder.
Hvis ikke ministeren kan give tilsagn herom i dag, vil vi rejse det under udvalgsbehandlingen.
Radikale Venstre ser frem til udvalgsbehandlingen, men er som udgangspunkt positive over for forslaget.
Helle Sjelle (KF), 2010-11-16:
Langtidsledighed har ofte en række ulykkelige konsekvenser for den enkelte ledige, det enkelte menneske, der risikerer at bevæge sig længere og længere væk fra arbejdsmarkedet, efterhånden som dagene, ugerne, månederne og årene går.
Langtidsledighed er også ulykkeligt for skatteyderne, der skal betale dagpenge, kontanthjælp og andre ydelser gennem langvarige perioder.
Der er derfor også god grund til at satse benhårdt på at gøre noget ved langtidsledigheden til gavn for den enkelte langtidsledige og til gavn for det danske samfund.
Derfor har regeringen også tidligere på året lavet en fremragende og god, fremsynet aftale, der sætter omtrent 0,5 mia. kr. af til at bekæmpe langtidsledighed gennem en perlerække af initiativer, og det her lovforslag, L 52, fortsætter den udvikling.
Forslaget vil betyde, at der indtil videre i hele 2011 og 2012 bliver udbetalt en jobpræmie på op til 600 skattefrie kroner om måneden til enlige forsørgere, der går fra offentlig forsørgelse til at blive selvforsørgende.
For at få ret til jobpræmien skal de enlige forsørgere desuden pr. 1. august i år have modtaget offentlige forsørgelsesydelser i mindst 47 uger, ligesom de skal have modtaget ekstra børnebidrag.
Det kan man kun, hvis man reelt er enlig forsørger og i forvejen får ordinært børnebidrag.
Og det skal den her jobpræmie altså være med til at ændre på.
Som konservativ mener jeg, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Det skal kunne betale sig at arbejde hver evig eneste dag, at yde en indsats på arbejdsmarkedet, betale sin skat og beholde resten af sin indkomst selv.
Hvis det ikke kan betale sig at arbejde, er der for mange mennesker, der lader være med det, og så skaber vi et forsørgersamfund, hvor et hårdtarbejdende mindretal forsørger et passivt flertal.
Forhåbentlig vil den her jobpræmie bidrage til at få flere enlige forsørgere i arbejde ved at gøre det mere attraktivt for dem at arbejde, og hvis ordningen viser sig at være en succes, vil det være naturligt at forlænge den.
Samlet set kan vi Konservative altså fuldt ud støtte det her lovforslag fra beskæftigelsesministeren.
Det er et glimrende forslag, der forhåbentlig vil betyde, at flere enlige forsørgere kommer i arbejde og på den måde bidrager til fremtidens vækst, velstand og velfærd, først og fremmest til gavn og glæde for dem selv, men også til gavn og glæde for samfundet.
Meta Fuglsang (SF), 2010-11-16:
SF's ordfører, hr. Eigil Andersen, kan desværre ikke være til stede i dag, og derfor har jeg lovet at læse SF's ordførertale op.
Der er mange kontanthjælpsmodtagere, der bør have en større gevinst ved at arbejde.
Det skyldes bl.a. de meget strikse modregningsregler i kontanthjælp m.v.
Her har regeringen så udvalgt en meget snæver gruppe, nemlig enlige forsørgere, der er langvarigt arbejdsløse.
Den ekstra økonomiske gevinst, de kan få, op mod 600 kr. pr. måned, er meget beskeden, og der er som nævnt i debatten tale om et 2-årigt forsøg.
SF mener, at dette forsøg burde udvides til også at gælde andre grupper.
Som Rådet for Socialt Udsatte peger på i sit høringssvar, er der bl.a. mange misbrugere på kontanthjælp, som realistisk set kun har arbejde nogle få timer, f.eks. 5 timer om ugen.
Det vil ofte ske på daglejerbasis, afhængigt af hvordan de har det den pågældende dag.
Nogle af dem er forsørgere, men andre er ikke.
Deres nettogevinst ved at arbejde er ofte under 10 kr. pr. time, efter at skat er modregnet i kontanthjælp og boligstøtte.
Jobpræmie vil kun give dem 22 kr. ekstra om ugen ved 5 timers arbejde.
Det er så lidt, at det næppe kan motivere dem.
Det er sørgeligt, fordi nogle arbejdstimer helt sikkert kan medvirke til, at de får et bedre liv både på kort og på lang sigt.
SF er også kritiske over for, at den foreslåede betaling sker kvartalsvis bagud.
Som Rådet for Socialt Udsatte påpeger, er denne form for belønning meget teoretisk for mange på kontanthjælp.
De, der har problemer med alkohol eller har et stofmisbrug, har stort behov for en hurtig forbindelse mellem indsats og belønning, altså, at man helst får pengene udbetalt samme dag.
Det fremgår jo også af, at de er tiltalt af daglejerformen.
Endelig er vi på linje med LO kritiske over for, at den konkrete model administrativt er meget tung.
Kommunerne og jobcentrene har brug for langt, langt mindre bureaukrati end i dag.
Denne præmieordning trækker i den forkerte retning.
Det må kunne gøres mere enkelt.
SF kan støtte lovforslaget, men vi håber, at det kan forbedres på de punkter, som vi her har nævnt.
Ulla Tørnæs (V), 2010-11-16:
Det har altid været en vigtig ledetråd for Venstre, at det altid skal kunne betale sig at arbejde, at yde en ekstra indsats, at være i job frem for at være på offentlig forsørgelse.
Den ledetråd har vi fulgt, siden vi overtog regeringsmagten i 2001, og vi kan i dag med glæde konstatere, at det rent faktisk for mange kan betale sig at være aktive på arbejdsmarkedet frem for på passiv offentlig forsørgelse og dermed uden for fællesskabet på en arbejdsplads.
Med lovforslaget her gør vi det mere attraktivt for enlige forsørgere at være i job frem for på passiv forsørgelse.
Med forslaget, som vi behandler her i dag, vil enlige forsørgere, der har været ledige i 1 år, automatisk få udbetalt en jobpræmie på op til 600 kr. om måneden, hvis de skifter livet på offentlig forsørgelse ud med et liv på arbejdsmarkedet.
Jobpræmien vil give enlige forsørgere en ekstra økonomisk gevinst ved at finde et arbejde, og de bliver i højere grad motiveret til at komme ud af ledigheden.
Det er jeg ikke et sekund i tvivl om.
Enlige forsørgere, der har været væk fra arbejdsmarkedet i lang tid, kan have svært ved at vende tilbage.
I nogle tilfælde er det økonomiske incitament til at komme i job ikke ret stort, fordi mange mister boligstøtte og tilskud til daginstitution, når de får et job.
Jobpræmien her er skattefri og regnes netop ikke med, når kommunen beregner boligstøtte eller tilskud til daginstitution.
Ordningen er tænkt at skulle træde i kraft den 1. januar 2011, og efter en 2-årig forsøgsperiode vil beskæftigelsesministeren evaluere ordningen og dens effekt.
Med forslaget her slår vi efter min opfattelse faktisk flere fluer med et smæk, om jeg så må sige.
Vi forbedrer som sagt incitamenterne til at være i job for en lille gruppe frem for at være på offentlig forsørgelse.
Vi bidrager til en målrettet indsats over for langtidsledighed.
Sidst, men ikke mindst bidrager vi også generelt til at øge arbejdsudbuddet, så summa summarum et rigtig godt lille lovforslag, der vil kunne få rigtig stor betydning for en gruppe af danskere.
Line Barfod (EL), 2010-11-16:
Ministeren svarer jo ikke, så nu prøver jeg igen.
Hvordan er det helt konkret, at et håndværksfirma skal planlægge, at det ikke bliver regnvejr og man derfor ikke bliver nødt til at indstille arbejdet?
Inger Støjberg (V), 2010-11-16:
Nogle ting kan gøres i tørvejr, nogle ting kan gøres i regnvejr, og det er så det, man nu har et ekstra incitament til at få indrettet og få gjort noget ved.
Ellers ville man jo netop ikke have kunnet se, at der rent faktisk er sket noget på det her område, altså at G-dagene har virket, så der er færre hjemsendelser.
Så virksomhederne har altså formået helt konkret, som fru Line Barfod efterspørger, at få sig indrettet på en måde, der gør, at man har færre G-dage.
Erika Lorentsen (RV), 2010-11-16:
Da den radikale ordfører på området, hr. Morten Østergaard, ikke kan være til stede, skal jeg på vegne af De Radikale fremføre følgende: De såkaldte G-dage, dagpengegodtgørelse fra arbejdsgiveren, er indført som en arbejdsgiverafgift på fyringer, hvor arbejdsgiveren betaler for de første 3 ledighedsdage.
Baggrunden for ordningens indførelse var at imødegå, at arbejdsgiverne udnytter dagpengesystemet ved at afskedige i meget korte perioder.
Ordningen er siden vokset i omfang, fordi den er blevet brugt som finansieringskilde til finansloven.
Erhvervslivet er svært skeptisk over for G-dagene og den løbende udvidelse heraf.
Seneste udvidelse skete sidste år, hvor V, K og O uden skygge af arbejdsmarkedspolitisk sigte udvidede ordningen, fordi man manglede penge til finansloven, og det stemte vi imod i Det Radikale Venstre.
Endelig henviser forslagsstillerne til problemer med at få udbetalt G-dagene til de afskedigede medarbejdere.
Forslagsstillerne hævder, at det ikke anvendes i tilstrækkeligt omfang.
Det er alt sammen rimelige begrundelser for at kigge ordningen efter i sømmene.
Hvis ordningen ikke reelt fungerer efter hensigten, bør der selvfølgelig gøres noget ved den.
Men vi er grundlæggende ikke imod ideen om, at arbejdsgiverne har et lille negativt økonomisk incitament til meget kortsigtet tilpasning af arbejdsstyrken.
Samtidig finder vi det ikke hensigtsmæssigt at finansiere en eventuel afskaffelse af G-dagene med en generel afgift for danske virksomheder, da det vil flytte dele af byrden fra dem, som afskediger, til dem, som ikke gør.
Vi indgår derfor gerne i en konstruktiv drøftelse af problemerne med G-dags-ordningen og kunne være tilbøjelige til at støtte en evaluering, men vi kan ikke støtte beslutningsforslaget i den nuværende form.
Ib Poulsen (DF), 2010-11-16:
Da vores ordfører på området er forhindret i at være til stede, skal jeg læse følgende op: Dansk Folkeparti kan ikke støtte forslaget.
Vi er enige i, at det er en god idé at se på G-dagene.
Men at erstatte G-dagene med en kollektiv betalingsordning over for arbejdsgiverne for ad den vej at hæve dagpengesatsen, kan vi ikke støtte.
Skal vi se på G-dagene, er det for en fuldstændig afskaffelse, og det kræver forhandlinger frem for et beslutningsforslag.
Som sagt kan Dansk Folkeparti ikke støtte forslaget.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-11-16:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til Enhedslisten for at have udarbejdet og fremsat beslutningsforslaget om afskaffelse af G-dage.
Vi mener i Socialdemokratiet, at det er en vigtig diskussion at tage.
Det er vigtigt, at vi løbende kigger på de ordninger, man har lavet, for at se, om de så også fungerer efter hensigten.
Formålet med at indføre de her G-dage i sin tid var jo netop at øge arbejdsgivernes lyst og vilje til at langtidsplanlægge og beskytte lønmodtagerne mod at blive sendt hjem fra arbejdet i tide og utide uden løn.
Vi mener stadig, at lønmodtageren skal have denne rettighed, men det har dog også vist sig, at G-dags-ordningen ikke altid fungerer efter hensigten.
Lønmodtageren skal selv lægge sag an mod arbejdsgiveren, hvis lønmodtageren ikke får udbetalt sin dagpengegodtgørelse fra arbejdsgiveren.
Vi er derfor positivt indstillet over for at afskaffe G-dage og lade folk få dagpenge fra dag et.
Vi tror på, at det vil styrke lønmodtageren.
Det skal kort nævnes, at der er dele af beslutningsforslaget, som ikke fremstår helt entydigt, men nu har jeg så lyttet til, hvad der er blevet sagt.
Jeg synes, det var lidt svært at se, især det om, hvordan ordningen skal finansieres.
Det er, at det er en kollektiv ordning, som alle arbejdsgivere skal betale til, og det er vi selvfølgelig ikke enige i.
Det skal være de arbejdsgivere, der afskediger medarbejdere, som skal finansiere ordningen.
Det er vigtigt for Socialdemokratiet, at erhvervslivet med forslaget ikke bliver påtvunget flere skatter eller afgifter, end det er tilfældet i dag.
Vi foreslår selvfølgelig derfor, at det jo kunne være de arbejdsgivere, som fyrer eller hjemsender medarbejdere, der fortsat skal betale, men at vi flytter teknikken over til dagpengesystemet.
Sagt med andre ord: Hvis der er lagt op til den kollektive finansiering, som jeg kan lytte mig til der er, er vi imod.
Men vi er selvfølgelig åbne over for andre modeller og også for at kigge på det på et senere tidspunkt.
Jeg vil godt afslutningsvis slå fast, at lønmodtagerne ikke må blive ringere stillet, end de er på nuværende tidspunkt, hvilket jeg dog heller ikke mener de bliver med det her foreliggende forslag.
Da jeg ikke regner med, at SF når at komme til stede, skal jeg sige, at den linje, vi har lagt, også er den linje, de vil lægge.
Ulla Tørnæs (V), 2010-11-16:
Jeg må indrømme, at jeg synes, det er et rimelig, hvad kan man sige, fortænkt eksempel, som fru Line Barfod her kommer med.
Hun forsøger at generalisere og sige, at enhver arbejdsgiver tænker på den måde.
Jeg tror på, at det, der er afgørende for arbejdsgiveren, når man står foran at skulle ansætte en medarbejder, er kvalifikationerne.
Det er kvalifikationerne, der er afgørende for, hvem man vælger at ansætte, og ikke hvorvidt vedkommende er medlem af en a-kasse, og man så muligvis risikerer at skulle betale G-dage, fordi man er nødt til midlertidigt at afskedige vedkommende.
Jeg tror simpelt hen ikke på, at det overhovedet indgår i arbejdsgivernes vurderinger, når man står over for at skulle ansætte en medarbejder.
Jeg er ret overbevist om, at det er kvalifikationerne, der afgør, hvem der i den situation, som fru Line Barfod her beskriver, ender med at få jobbet hos arbejdsgiveren.
Line Barfod (EL), 2010-11-16:
Jeg må indrømme, at jeg jo alligevel synes, at det er lidt utroligt, hvis Venstres ordfører overhovedet ikke har opdaget, at der foregår social dumping i Danmark.
Der er masser af gode og ordentlige arbejdsgivere, der har gode og ordentlige arbejdsvilkår, men der er altså også nogle arbejdsgivere, der ikke har, og der foregår social dumping i Danmark.
Det synes jeg at Venstres ordfører burde tage ud og se nærmere på, hvis Venstres ordfører ikke har hørt om det før.
Jeg er nødt til at sige, at det her er et konkret eksempel fra virkeligheden.
Der er ikke tale om, at det er noget med, at man måske skal afskedige, det er, når man ved, at man har en korttidsopgave – og det er der altså en del firmaer, der jævnligt har, som kun har en opgave for en kort periode, og som man skal ansætte en ekstra mand til.
Hvis man her skal se på, hvad der bedst kan betale sig for firmaet, er det så, at man ansætter en, der er forsikret, og som man derfor skal betale G-dage for, eller vælger man en, der ikke er forsikret, og som man derfor ikke skal betale G-dage for?
Ulla Tørnæs (V), 2010-11-16:
Nu kritiserede fru Line Barfod faktisk før ministeren for sit syn på arbejdsgivernes måde at organisere arbejdet på.
Jeg nægter simpelt hen at tro på, at en arbejdsgiver tænker i eventuelle afskedigelser på grund af vejrlig eller andet, fordi det bliver regnvejr, eller tænker i, om medarbejderen er medlem af en a-kasse eller ej.
Jeg nægter simpelt hen at tro på, at det indgår i overvejelserne for en arbejdsgiver.
Det synes jeg er en meget, meget nedladende vurdering af arbejdsgiverens måde at vurdere den enkelte medarbejder på.
Line Barfod (EL), 2010-11-16:
Hvis en håndværksmester nu står og har fået en ekstra opgave, hvor han kan se, at han er nødt til at ansætte en ekstra for at tage sig af den opgave, der varer 14 dage, og han skal vælge, om han skal ansætte en, der er organiseret i a-kasse og forsikret mod ledighed, eller han skal ansætte en tysker eller en anden, som ikke er organiseret i en a-kasse, og hvor han derfor ikke skal betale G-dage, hvad tror Venstres ordfører så, han vælger?
Ulla Tørnæs (V), 2010-11-16:
Nøjagtig som ministeren på regeringens vegne har afvist Enhedslistens forslag her, skal jeg også sige, at Venstre ikke kan støtte Enhedslistens beslutningsforslag om afskaffelse af G-dagene.
Enhedslisten foreslår, at arbejdsgiverne i stedet skal bidrage med knap 300 mio. kr. til finansiering af dagpengesystemet svarende til det beløb, ordningen p.t. nedbringer de offentlige dagpengeudgifter med.
I Venstre er vi ikke enige i, at G-dags-ordningen ikke fungerer, sådan som det fremgår af Enhedslistens forslag, for gennemføres forslaget her, så fjernes hovedformålet med G-dags-ordningen jo, for ud over at medvirke til at finansiere dagpengesystemet, har G-dags-ordningen, sådan som ministeren var inde på, jo en væsentlig indflydelse på arbejdsgivernes planlægning af arbejdet.
G-dags-ordningen udgør jo et væsentligt incitament for arbejdsgiverne til netop at planlægge og strukturere arbejdet, så antallet af afskedigelser og hjemsendelser og lignende reduceres mest muligt.
Flere undersøgelser viser, at ordningen har en positiv og adfærdsregulerende effekt, herunder at antallet af midlertidige hjemsendelser er reduceret markant.
Ordningen blev indført tilbage i 1989.
Med en G-dag skønnede man dengang, at besparelsen på dagpengeudgifterne ville udgøre ca. 900 mio. kr. i 2010-priser vel at mærke.
Nu har vi så i dag tre G-dage og en årlig besparelse på lige under 300 mio. kr.
Det viser tydeligt, at ordningen har en effekt.
Det viser tydeligt, at arbejdsgiverne jo har nedbragt antallet af afskedigelser på grund af vejrlig og andet.
Venstre kan således ikke støtte Enhedslistens forslag.
Inger Støjberg (V), 2010-11-16:
Jeg kan godt prøve at svare på en lidt anden måde.
Da man lavede det her, som man nu har lavet det, gjorde man på den måde, at Udbetaling Danmark bliver en selvejende institution, men også med et myndighedsansvar.
Det er rigtigt, som jeg næsten fornemmer
fru Meta Fuglsang siger nu, at der jo også kommer et arbejde efter lovforslaget her, for vi skal jo meget længere ned i materien.
Vivi Kier (KF), 2010-11-16:
Og så må vi igen kigge på, at det altså ikke er meningen, at samtlige medarbejdere skal flytte med over.
Der bliver en del tilbage, jeg tror, det er en fjerdedel af medarbejderne, der bliver tilbage i kommunerne.
Ja, det er en kommunal opgave, og selvfølgelig skal man kunne gå hen og få råd og vejledning om, hvad det er, man skal, og man kan også få hjælp til at udfylde de skemaer.
Så det ser jeg ikke et problem og en udfordring i.
Line Barfod (EL), 2010-11-16:
Men problemet er jo, at masser af borgere ikke er dybt inde i love og regler.
Problemet er, at mange borgere ikke har kendskab til alle de mange forskellige blanketter, de skal udfylde, og hvordan de skal gøre det.
Så de kan ikke gå ned og sige: Jeg skal have præcis den blanket, og den skal jeg have hjælp til at udfylde.
De kan gå ned og sige: Jeg er kommet i den her situation, hvad skal jeg gøre?
Og så har de brug for nogle dygtige sagsbehandlere med meget erfaring, der kender reglerne på flere forskellige områder og kan give dem den personlige rådgivning, de har behov for i den situation.
Det betyder, at det gerne skal være nogle medarbejdere, der bliver ved med at følge med i, hvordan udviklingen er på det her område, hvad det er, der skal til, osv., og som kan hjælpe borgerne også med de beregninger, der bliver foretaget, og kan hjælpe dem med at forklare, hvordan de beregninger er lavet.
Og der opstår et problem, hvis man flytter hele den del af det over til et centralt sted, så de medarbejdere, der står i kommunerne, ikke længere har den viden og ikke længere er med i at lave de beregninger osv., der skal til.
Vivi Kier (KF), 2010-11-16:
I dag klarer rigtig, rigtig mange af os at betale vores regninger derhjemme via vores computer.
Til det med, at man står som en svag borger, vil jeg sige, at nu synes jeg, fru Line Barfod sådan sætter alle mennesker i bås.
Altså, hvis man nu eksempelvis bliver enke og skal have noget pension og have noget hjælp til sine børn, er man rigtig svag, og så kan man ikke klare det selv, men der er jo masser af mennesker, der kan gå ind på nettet og sige: Nu har jeg brug for at få en særlig ydelse til mine børn, der er et skema, jeg skal udfylde.
Der er jo masser af skemaer, man kan finde ud af helt selv, også borgere, som har været udsat for tragiske begivenheder i deres liv.
Men jeg prøver bare igen at påpege, at der stadig væk vil være en medarbejder i kommunen, som kan hjælpe den pågældende borger med at udfylde de skemaer, der måtte skulle udfyldes i de situationer, hvor det er helt almindelig, objektiv sagsbehandling.
Line Barfod (EL), 2010-11-16:
Jeg forstod simpelt hen ikke fru Vivi Kiers bemærkning om posthuse.
Mener fru Vivi Kier, at man kan sidestille det at skulle gå på posthuset for at få hjælp til at sende et brev eller andet og det, at man f.eks. er blevet skilt eller er blevet enke og har brug for at få hjælp og vejledning med pension og boligstøtte og alle de andre ting, som man skal finde ud af i den situation?
For det er jo det, som mange har behov for personlig betjening til, netop når man står i nogle af de situationer.