runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Magni Arge (T), 2016-04-01:
Tak til hr. Rasmus Jarlov.
Jeg er udmærket klar over, at der er mange gode hensigter, og at der også altid er gode hensigter fra dansk side.
Men en af årsagerne til, at jeg sidder her i Folketinget, er netop for at se det igennem den færøske optik.
Den færøske optik og den danske optik er ikke altid den samme, da vi har forskellige interesser og forskellig oprindelse.
Vi så det jo sidst i makrelkonflikten, hvor Færøerne og EU var i konflikt, og hvor Danmark egentlig var vores modpart i stedet for at være en del af et fælles rige.
Det er nøjagtig det samme, vi ser i mange handelspolitiske sammenhænge og også i udenrigspolitiske sammenhænge, som handler om, at vi skal sikre os adgang til f.eks. fiskeressourcer – hvor Danmark og Færøerne slet ikke har sammenfaldende interesser.
Og der er den udenrigspolitiske aftale alt for stram, alt for vanskelig at operere i – desværre.
Rasmus Jarlov (KF), 2016-04-01:
Hvis det er et spørgsmål om, at man ikke synes, at der været en ordentlig dialog her op til beslutningen, vil jeg sige, at selvfølgelig må man kunne tale om det.
Det vil jeg ikke have noget som helst problem med.
Jeg ser også generelt gerne, at vi får inddraget både de færøske og de grønlandske folketingsmedlemmer mere i de her beslutninger.
Eksempelvis burde det også i forsvarsforligskredsen overvejes, om ikke man skulle være med.
Men i forhold til flagbeslutningen vil jeg sige, at jeg synes, det virker sådan lidt søgt, at man forsøger at gøre det til et problem.
Altså, det er jo fra dansk side virkelig ment positivt, at vi hejser det færøske flag.
Det er jo altså virkelig ikke for at genere Færøerne.
Men ellers ved jeg ikke, om der ikke har været en høringsrunde, hvor man kunne have gjort opmærksom på det.
Christian Juhl (EL), 2016-04-01:
Så vil jeg gerne fortsætte der, hvor hr. Nikolaj Villumsen stoppede, nemlig ved spørgsmålet om, hvem vi skal arbejde sammen med.
Assad slår sine egne folk ihjel – jeg tør endnu ikke at kalde det for folkemord, men det er der nok nogle autoritative kræfter der på et tidspunkt kan vurdere om det er; det er i hvert fald alvorligt, og det er ham, der har slået flest ihjel i den her krig – andre militser begår voldtægt og stening og drømmer om det samme samfund som ISIL.
Det er nogle af dem, vi kommer til at slås sammen med.
For mindre end 3 år siden stod ordføreren – eller i hvert fald en fra ordførerens parti – her i salen og sagde, at de ikke engang ville sidde ved et bord og forhandle om fred med de her kræfter.
Nu kommer vi til at stå på samme side i en del af den her krig.
Er det ikke særdeles problematisk?
Magni Arge (T), 2016-04-01:
Tak for bemærkningen, vil jeg sige til hr. Rasmus Jarlov.
Det er sådan, at man indgik en udenrigspolitisk aftale i 2005 – og med den fulgte også Fámjinserklæringen.
Og i Fámjinserklæringen står der klart og tydeligt, at Færøerne skal medinddrages og have en medindflydelse, når der træffes udenrigspolitiske beslutninger.
Og det har man ikke gjort i det her tilfælde, og det er egentlig min klandring i den her sammenhæng.
Jeg kan også godt i den her sammenhæng have den klandring, at man har valgt unilateralt fra dansk side at bruge det færøske flag som symbol på den danske stat på alle danske ambassader den 29. juli.
Det vil sige, at man ikke har spurgt os, om vi synes, det er en rigtig beslutning at træffe, også i Færøernes navn, at gå i militær aktion i Syrien – og så at lade det færøske flag vaje på den danske ambassade i Damaskus.
Det finder jeg er forkert, fordi Færøerne med respekt for den selvbestemmelsesret, vi har, bør inddrages, sådan at man kan tale sammen om de her sager.
Rasmus Jarlov (KF), 2016-04-01:
Jeg synes, det er meget positivt, at hr. Magni Arge tager ordet her i Folketingssalen.
Jeg har andre gange, når vi har diskuteret sikkerhedspolitiske spørgsmål, undret mig over, at folketingsmedlemmer fra Færøerne først har brokket sig bagefter.
Jeg synes, det er rigtigt, at man benytter sin plads i Folketinget til netop at tage del i debatten og komme med de synspunkter, som man har; når nu man har den her grundlovssikrede plads i Folketinget, skal den også bruges.
Så tak for det.
Jeg har lidt svært ved her at forstå kritikken af Danmark, for Færøerne er jo med i rigsfællesskabet – frivilligt.
Man har mulighed for at træde ud, hvis man ønsker det; det har vi erklæret mange gange fra dansk side.
Vi ville blive utrolig kede af det, hvis det skete, og det ville være en meget, meget stor sorg for os, hvis det skete, men Færøerne har jo mulighed for det, for vi ønsker ikke at holde på nogen, der ikke ønsker at være med.
Men så er det jo også sådan, at forsvarspolitikken er et emne, som bliver besluttet her i Folketingssalen.
Og så erklærer man altså krig på vegne af hele rigsfællesskabet.
Sådan er grundloven.
Så jeg kan ikke rigtig se, hvordan det kan være anderledes.
Rasmus Jarlov (KF), 2016-04-01:
Der er ikke nogen sikkerheder.
Der kommer ikke til kunne gives nogen sikkerheder for, hvordan situationen kommer til at udvikle sig.
Det, man kan sige, er, at hvis man slår den værste organisation ned, er de jo i hvert fald væk, og jeg har svært ved at forestille mig noget værre end Islamisk Stat.
Peder Hvelplund (EL), 2016-04-01:
Det er jo fuldstændig rigtigt, at man har forholdt sig passivt alt for længe i forhold til det, der foregår dernede, også i forhold til at få lavet en diplomatisk løsning.
Men jeg bliver bare nødt til at vende tilbage til det, for virkeligheden er jo, at hvis danske tropper er med til at fortrænge ISIL fra nogle områder, betyder det, at der er nogle andre, der kommer ind og overtager de områder, og der skal vi da have en eller anden form for sikkerhed for, hvad det er for nogle grupper, der kommer til at overtage de områder.
Jeg tror, at den kvinde, der bliver begravet til brystet og stenet, er ret ligeglad med, om det er ISIL, der kaster sten i hovedet på hende, eller om det er shiamuslimske militser.
Som det ser ud nu, har vi jo ikke den sikkerhed.
Så risikerer vi netop, at det kommer til at ske.
Rasmus Jarlov (KF), 2016-04-01:
Det er jeg helt enig i.
Vi er klar over, at der er risici ved den her operation.
Vi skal selvfølgelig lære af de fejl, vi har begået i Irak og Afghanistan, og det tror jeg også er sket.
Vi er ikke her ude på at gå ind og overtage kontrollen med Syrien.
Det gjorde man i Irak, hvor man forsøgte at kontrollere landet og nærmest i detaljer diktere, hvordan det skulle udvikle sig.
Men vi er ude på at sikre, at folkemordet bliver stoppet, og at en terrororganisation bliver slået ned.
Jeg synes, karakteren af de mål er meget forskellige, og derfor mener jeg også, at vi har lært rigtig meget; vi har også tøvet meget længe med at gribe ind.
Hvis Syriens borgerkrig var foregået før Irakkrigen, havde vi grebet ind for 4-5 år siden.
Nu har vi ventet meget længe, og vi har set, at omkostningerne ved ikke at handle også er enormt store – hundredtusindvis af døde, millioner af flygtninge, forfærdelige ting, der foregår i landet.
Der er også grænser for, hvor længe man bare kan sidde og sige: Jamen vi frygter, det kommer til at gå dårligt, hvis vi griber ind.
Peder Hvelplund (EL), 2016-04-01:
Ordføreren siger, at det er ISIL, der er fjenden.
Det er de sådan set også, men i virkeligheden er fjenden vel de antidemokratiske, de undertrykkende, de halvfascistoide kræfter.
Det er jo ikke kun ISIL.
Det er også shiamilitser, det er også Assad, og der er masser af den slags folk, som vi kommer til at stå sammen med.
Så hvis vi vil bekæmpe de kræfter, er det jo ikke nok at bekæmpe ISIL, så er det de kræfter, vi skal bekæmpe, men i stedet for kommer vi nu i et eller andet omfang til at blive allierede med dem.
Det, jeg egentlig godt vil spørge om, er det, som jeg kunne forstå ordføreren bekymrer sig meget om, nemlig soldaternes forhold, og det kan jeg godt forstå.
Man hører ud fra de beretninger, der har været fra folk, der har været udsendt til f.eks. Afghanistan og er kommet tilbage, at når de kommer tilbage efter at have været i krig, har været sendt ud for at slå andre mennesker ihjel og selv har risikeret at blive slået ihjel og set kammerater blive slået ihjel, kommer de tilbage med ar på sjælen, og så oplever de det, at den indsats, de har leveret, betyder, at der f.eks. i Afghanistan står folk fra Taleban i de områder, som danske soldater tidligere har været i.
Det er jo ikke at sikre de danske soldaters interesser, hvis vi laver præcis den samme fejl igen, når vi taler om Irak eller Syrien, og hvis vi kommer til at bekæmpe nogle kræfter der, hvor dem, der så kommer og overtager magten bagefter, er nogle, der er præcis lige så slemme.
Rasmus Jarlov (KF), 2016-04-01:
Jo, det er meget problematisk.
Der er utrolig store problemer ved det her, og det er meget uoverskueligt, hvad der foregår i Syrien.
Men jeg kommer til at gentage mig selv: Der er masser af risici, men der er også omkostninger ved ikke at handle.
Og når man har en organisation, der begår uhyrligheder i det omfang og af den karakter, som Islamisk Stat gør, er det en organisation, der skal slås ned.
René Gade (ALT), 2016-04-01:
Er der mulighed for, at ordføreren kan uddybe, hvordan EU måske kunne gå stærkere ind i det?
Martin Lidegaard (RV), 2016-04-01:
På spørgsmålet om, hvem vi så kæmper sammen med, er det oplagte svar jo: Ja, de 64 andre medlemmer af den internationale koalition, som indgår i det her, de 64 andre lande, som sammen med Danmark bekæmper Daesh i både Irak og Syrien. Hvad angår folkeretten, skal jeg ikke lægge skjul på, at det folkeretlige grundlag, vi hviler på her, er selvforsvar af Irak.
Så er det klart, at jo længere ind i Syrien man kommer, jo mere vil det være diskutabelt, om det folkeretlige holder.
Der vil vi lægge vægt på to ting.
Selvfølgelig er det Udenrigsministeriet og dermed udenrigsministeren, der har ansvaret for, at den juridiske vurdering, der bliver foretaget, er solid og i øvrigt i overensstemmelse med den, som andre allierede foretager.
Men for det andet er det også en af grundene til, at vi har bedt om at blive konsulteret, inden der bliver truffet beslutning om eventuelt at indsætte specialtropper i Syrien.
Jeg ville ønske, at FN kunne spille en stærkere rolle her.
alt det, jeg kunne.
Men jeg tror også, vi må indse, at FN, hvis ikke de regionale stormagter, Iran, Saudi-Arabien, Rusland og Qatar, vil bidrage til at skabe fred i Syrien, ikke kan gøre særlig meget.
Og der tror jeg sådan set mere at det er EU, der kan lægge et pres, end det er FN.
Men FN er helt uundværlig, for når først viljen er der, er FN den organisation, der har legitimiteten til at forhandle den her aftale på plads og stå værn om den.
Men indtil nu har de regionale stormagters proxykrige og manglende villighed til for alvor at kaste sig ind i fredsprocessen desværre umuliggjort FN's arbejde.
Jeg synes ikke, det er korrekt at sige, at vi nu skal kæmpe med Assad.
Der pågår jo sideløbende med den militære indsats for første gang egentlige forhandlinger om en løsning på konflikten i Syrien, og det er jo forhandlinger, hvor vi sammen med EU forfølger at komme af med Assad og det regime, men på en måde, der samtidig kan stoppe krigshandlingerne.
Det er jo en proces, der foregår sideløbende, og som vi mener at man bliver nødt til at tage ved det diplomatiske bord.
Men der er jo ikke tale om, at vi står skulder ved skulder med Assad, overhovedet, der er tale om, at vi bekæmper de militser, som har svoret troskab til Daesh, og som har besat områder, hvor de udøver terror også mod civilbefolkningen.
Jeg har ikke nogen som helst anledning til at retfærdiggøre Assads handlinger på nogen som helst måde, tværtimod udgør han en meget stor del af problemet, det er jeg fuldstændig enig i.
Christian Juhl (EL), 2016-04-01:
Ja, der er jo mange spørgsmål at stille, også til Radikale, må jeg nok sige.
Alene de tre punkter, som kun er delvis opfyldt, er jo da interessante at kigge på.
Men Assad er ifølge den tidligere regering og det nuværende regeringsparti den, der utvetydigt har slået flest mennesker ihjel, også civile – i hvert fald ifølge ministeriets tal; de tal er ikke sikre, men det er det, vi har.
Og det er Assad, vi nu skal til at kæmpe sammen med.
Ser hr. Martin Lidegaard ikke en hel del problemer, i og med at vi allierer os med nogle folk, som vi for bare 3 år siden sagde vi ikke ville røre med en ildtang, vi ville ikke engang sidde ved forhandlingsbordet sammen med dem?
René Gade (ALT), 2016-04-01:
Hvis det på nogen måde er kommet frem, at det er en nem beslutning for Alternativet, at jeg står helt trygt og siger, at jeg har sandheden, så er det i hvert fald forkert formuleret af mig.
Det tror jeg ikke at jeg har gjort.
Så det er ikke noget, jeg i Alternativet står og fifler med helt for mig selv, og jeg synes, at det er en meget, meget svær beslutning.
Rasmus Jarlov (KF), 2016-04-01:
Vi er jo alle sammen fyldt med tvivl om, hvad der kommer til at ske.
Vi har alle sammen frygt for de risici, der kan udløses af en militæraktion.
Der er kæmpe risici ved det, men der er vished for, at hvis vi ikke handler, fortsætter uhyrlighederne, og der er det jo for bekvemt bare at sige, at fordi vi frygter nogle risici, vælger vi at stikke hovedet i busken og lade være med at handle.
Der er masser af eksempler på fejlslagne militære interventioner i historien, men der er også masser af eksempler på, at passivitet har kostet folkemord og uhyrligheder.
Så når man har nogle risici, og man har vished om, at noget fuldstændig forfærdeligt vil fortsætte, hvordan kan man så bare vælge så trygt ikke at handle?
René Gade (ALT), 2016-04-01:
Ordføreren giver mig næsten selv svaret.
Jeg tror, at de enkelte personer, det går ud over, og dem, som vi gerne vil beskytte bl.a. ved at vælge den rigtige langsigtede løsning fra Alternativets side, selvfølgelig overhovedet ikke tænker på, hvad vi står og snakker om her i det danske Folketing.
Jeg tror nærmest ikke, at de ved, at det eksisterende.
Jeg tror derimod, at de er interesseret i, at dem, der kommer og hjælper i deres område, og dem, der virkelig ønsker også at hjælpe dem til en fremtid, hvor de kan leve på en anden måde med større tryghed, at de virkelig tænker det godt igennem og kigger godt på deres tilgang, den, der har virket, og den, der ikke har virket tidligere, og så forsøger at gøre det bedst mulige.
Men hvis vi hele tiden tager skræmmeeksempler op på de uhyrligheder, der sker for enkeltpersoner, kommer vi aldrig et niveau højere op, hvor vi rent faktisk tør sige: Måske er det ikke det rigtige at sende militær, selv om det for os alle sammen virker som det rigtige at udslette terroristerne.
Rasmus Jarlov (KF), 2016-04-01:
Lad os prøve at sætte os lidt i ofrenes sted.
Der er kvinder, der bliver holdt som sexslaver, massevoldtaget af Islamisk Stats krigere.
Der er kvinder, der bliver begravet til livet, hvorefter der står voksne mænd og tyrer sten i hovedet på dem, indtil kvinderne er døde, hvis de eksempelvis har været utro.
Der er folk, der får hugget deres hænder af.
Der er krigsfanger eller andre uskyldige civile mænd, som bliver bagbundet, stillet op på række og bliver nakkeskudt.
Altså, hvad går mon gennem hovedet på de her bagbundne mænd, lige inden de får et nakkeskud?
Er det: Jeg vil virkelig ønske, at de havde en mere nuanceret demokratisk dialog i vesten?
Eller er det: at det måske ville være rart, hvis der kom nogle ned og stoppede de her fuldstændig vanvittige handlinger, som foregår dernede, massevoldtægter, folkemord, etniske udryddelser?
René Gade (ALT), 2016-04-01:
Der er alle mulige gode grunde til, at vi kan støtte en indsats i området også fra dansk side, men når vi skal ind og bestemme os for, om Danmark skal gå ind med militær i sådan en operation, bliver vi nødt til at vide, netop som jeg sagde før, at der er en løsning forude.
Om det er i Mali eller Syrien eller Irak, er det jo en afvejning, så jeg kan ikke sige det generelt, ligesom ordføreren for Liberal Alliance også sagde før: Det er simpelt hen umuligt at sige, hvad der kommer til at ske i fremtiden.
Så jeg vil bare sige, at vi på ingen måde har set en plan.
Tværtimod har vi hørt den politiske ordfører for regeringspartiet sige for måneder tilbage, at det var meget svært at se mere end 6 måneder frem.
Derfor kan jeg simpelt hen ikke se en plan for at sætte en dansk indsats ind her.
Mette Bock (LA), 2016-04-01:
Nu har ordføreren jo flere gange sagt, at det er meget vigtigt, at man ikke bare ser tingene sort-hvidt, men at det er kompliceret, nuanceret, og det tror jeg sådan set de fleste er enige om, men hvad er det egentlig, der er grunden til, at Alternativet med den tilgang, som ordføreren har fremlagt her, ikke både kan fremlægge det her beslutningsforslag om mere humanitær hjælp osv., som jeg jo desværre ikke har set endnu, på den ene side og så på den anden side sige, at vi bliver nødt til at spille på flere strenge, og det vil sige, at vi også må tage fat på den måde, som beslutningsforslaget her er?
Jeg vil også gerne have ordføreren til til sidst at sige noget om følgende: Da man støttede indsatsen i Mali, var det så, fordi alternativet kunne se, præcis hvad der ville komme ud af det?
René Gade (ALT), 2016-04-01:
Nej, som sagt er vi også gået ind i Mali og har støttet den indsats, vi gør der, for ganske få måneder siden.
Vi vil gerne bidrage.
Vi har ikke nogen politik om, at Danmark ikke må have et militær eller ikke må deltage militært i konflikter.
Vi vil bare sikre, at vi gør det på den rigtige måde, og at vi har lært af de fejl, der er sket tidligere i historien, sådan at når vi sender militære bidrag
af sted, er det, fordi vi tror, at vi rent faktisk skaber en løsning og ikke øget ustabilitet i måske 15 år frem.
Mette Bock (LA), 2016-04-01:
Tak for det.
Jeg vil gerne lige følge op på det, hr. Martin Lidegaard sagde.
René Gade (ALT), 2016-04-01:
Det første skridt, for at vi når en fredelig løsning dernede, mener jeg er, at vi har de rigtige mennesker om bordet til at nå den her fredelige løsning.
Jeg kan simpel hen ikke forsvare, at Danmark sender militæret af sted, hvis vi ikke mener, at vi har svaret på, hvornår den her konflikt stopper.
Jeg synes ikke, det er i orden, at danske tropper skal ned og kæmpe for et slutmål, som vi faktisk ikke kender.
Til det med at andre lande vælger at gøre det, kan jeg kun sige, at jeg ville ønske, at vi alle sammen prioriterede nødhjælp og opbygning af infrastruktur og støttede de kræfter, der selv kan lave det her oprør.
Lige nu er den chance bare næsten forspildt.
Christian Juhl (EL), 2016-04-01:
Ja, så forstår jeg ikke, hvem vi skal arbejde sammen med.
Jo, det kan være de andre militser, som er nævnt, som jo er fuldt på højde med ISIL i deres måde at arbejde på.
Men et andet spørgsmål: Folkeretten er jo i den her indsats bestridt af flere.
Den er i hvert fald meget, meget uklar, og de fleste kloge folk afholder sig fra at udtale sig.
Der er nogle enkelte professorer, der har sagt: Det er helt i orden, kør bare los.
Sidste gang, vi diskuterede det her, for 2 år siden argumenterede regeringen for, at vi ikke skulle ind i Syrien, fordi det ville være i strid med folkeretten.
ISIL var dengang også stærk.
Hvad er årsagen til, at man nu bøjer folkeretten på en anden måde den her gang?
René Gade (ALT), 2016-04-01:
Jeg synes, det var en meget præcis gennemgang af de afvejninger, der har været.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, hvorvidt ordføreren ser FN som en reel mulig spiller, der kan tage et større ansvar.
Nu sender Danmark et bidrag, som vi godt kunne tænke os var anderledes – vi mangler bl.a. et FN-mandat – men ser ordføreren med den fortid, som ordføreren har, en chance for i en nær fremtid at få FN ind som en stærkere spiller, ved at vi fra Danmarks side presser på?
Martin Lidegaard (RV), 2016-04-01:
Der vil være, går jeg stærkt ud fra, militære instrukser, der sætter guidelines for den enkelte officer, der sidder i situationen.
Selvfølgelig skal der være det, det er jeg helt enig i, og det vil der være, ligesom der vil være den overordnede måde at gå til det på, at der skal være tale om et selvforsvar af Irak, altså, det kan ikke være alt muligt andet end det, om jeg så må sige.
Men jeg skal ikke lægge skjul på, at der da ikke er nogen tvivl om, at vi er ude i noget svært noget her, hvor det er en svær vurdering, og hvor der ikke gives klokkeklare svar.
Omvendt kan man sige, at grænsen mellem Syrien og Irak i dag jo er de facto ikke eksisterende.
Krigen kører frem og tilbage over grænsen, og derfor er det også svært at sige, at her, helt imaginært, stopper den danske indsats.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-04-01:
Det er jo ikke rimeligt, at den officer, der sidder og skal give grønt eller rødt lys, skal sidde og finde ud af, om vi nu er langt nok inde i Syrien, til at det her er i orden, eller om vi er for langt inde, så det ikke er i orden.
Der må være nogle kriterier, i forhold til hvad grænserne er for, hvor man kan bombe henne.
Jeg synes ikke, man kan overlade det til den enkelte officer, som sidder dernede i Qatar, eller hvor det nu er, han sidder henne, at skulle bestemme det helt uden politiske direktiver.
Så der må være nogle kriterier, som lægges ind fra regeringens side, fra Folketingets side, i forhold til hvornår det er folkeretsligt i orden, og hvornår det ikke er i orden, når man går i gang med en bombekampagne.
Martin Lidegaard (RV), 2016-04-01:
I praksis er det jo sådan, at for hver eneste kampagne, der bliver foretaget fra dansk side, altså for hvert eneste bombetogt, der bliver foretaget, for hver eneste bombe, der bliver kastet, sidder der en dansk officer og godkender, at det sker, en såkaldt red card holder, som også har mulighed for at sige nej, hvis ikke man mener, at det er en mission og et formål, som er i overensstemmelse med det folkeretslige grundlag og en række andre kriterier, herunder om der er risiko for civile tab osv.
Så den afvejning bliver jo foretaget i hvert enkelt tilfælde.
Politisk set har vi ikke, og det er helt rigtigt set af hr. Holger K. Nielsen, mulighed for at sidde herinde og følge hver eneste mission.
Personligt har jeg det sådan, at den første fase, der er beskrevet, nemlig primært Irak og ved enkelte bombetogter ind over grænsen til Syrien, vurderer jeg samlet set ligger folkeretsligt fornuftigt på basis af de vurderinger, som Udenrigsministeriet har foretaget.
Hvis man kommer længere ind i Syrien, er jeg mere i tvivl, det skal jeg ikke lægge skjul på.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-04-01:
Det er et spørgsmål om det folkeretlige, for det er jo rigtigt, at det har givet anledning til en vis diskussion.
Hr. Martin Lidegaard giver sådan set en ret god beskrivelse af, hvad problematikken er her.
I det omfang, man kan argumentere for, at interventionen i Syrien kan begrundes ud fra sikkerheden i Irak, hvor der er et folkeretsgrundlag, så er der måske en mulighed for det.
Men jo længere væk man så kommer fra Irak, jo vanskeligere bliver det at argumentere for, at det er folkeretsmedholdeligt, og det er jo en problemstilling, som man er nødt til at forholde sig til.
Hvordan kunne hr. Martin Lidegaard forestille sig at vi her i Folketinget kunne adressere den problemstilling?
For det handler jo om, når der er nogle fly, der bliver kaldt ud og skal smide nogle bomber, eksempelvis i Syrien, om de så på forhånd skal have klarhed over, om det er langt nok væk fra Irak til, at det er i orden folkeretligt – og hvilke kriterier skal der lægges ind for det?
Man er nødt til at have en procedure og nogle kriterier, som ligesom bestemmer, hvor langt væk man skal være fra Irak, for at det kan forsvares.