Erika Lorentsen (RV), 2010-04-27:
Regeringens minuttyranni og detailstyring af f.eks. hjemmeplejeområdet har sat mødet med den enkelte borger under pres.
Der er ikke tid til en dannet omgang med hinanden på grund af det helt urimelige tidspres og mangelen på nok medarbejdere.
Der fokuseres alt for meget på ydelser og ikke på det gode liv.
Dokumentationskrav sluger tid til omsorg, og de voldsomme besparelser, vi lige nu ser i kommunerne, gør selvfølgelig ikke situationen bedre.
Så der er virkelig behov for, at vi fokuserer på mødet med den enkelte borger, den enkelte ældre, som det bliver gjort i det her forslag.
Derfor har jeg faktisk stor forståelse for formålet med det her forslag, som Enhedslisten har fremsat.
Formålet er jo at udvikle metoder til at sikre kvaliteten i mødet mellem borger og ansat.
De, der er tæt på problemerne, er også tæt på løsningen.
Det er helt fint og meget i tråd med vores tillidsreform.
Men så skriver Enhedslisten også: »Af samme grund kan der ikke på forhånd peges på, præcis hvilke metoder der skal afprøves, eller præcis hvilke konkrete mål der skal stiles mod.
De vil i sagens natur være forskellige fra den ene borger til den anden og fra kommune til kommune.
Det er vi meget enige i.
Men hvordan harmonerer det med ønsket om at tage udgangspunkt i den enkelte borgers ønsker og behov at opstille 10 rettigheder på forhånd?
Hvad nu hvis det, der har givet mig livskvalitet, er at rejse?
Skal jeg så også kunne tage min hjemmehjælper med ud at rejse?
Hvem siger, at ældre i dag ikke har indflydelse på de ting, de køber, eller som bliver købt til dem?
Hvad nu hvis tilgængelighedshensyn eller afstand ikke taler for, at man fortsat handler i den sædvanlige dagligvarebutik?
Så set sådan lidt fra oven og lidt overfladisk betragtet er det jo et ret sympatisk forslag, Enhedslisten er kommet med.
Hvem ønsker ikke en bedre hjemmehjælp?
Hvem ønsker ikke større fokus på alle de ømme punkter, der desværre er i ældreplejen i dag?
Jeg tror i og for sig, at der er et bredt ønske i hele Folketinget om at forbedre vilkårene for de ældre – vi er bare ikke altid enige om hvordan.
Derfor synes jeg også, at det bliver ramt lidt skævt i det her forslag, det skal jeg ikke lægge skjul på.
Svaret på de problemer, der er i hjemmeplejen, er ikke nødvendigvis at opstille 10 rettigheder, som lige præcis er de 10 rettigheder, de ældre skal tilbydes.
Vi tror egentlig, at det, der skal til, for at ældreplejen bliver bedre i Danmark, og det, der skal til, for at den enkelte ældre føler, at der bliver taget hånd om hans eller hendes situation, er, at vi tør overlade beslutningen og ansvaret til den ældre selv i samarbejde med de medarbejdere, der er i spil.
Det vil sige, at vi egentlig ikke har lyst til at lægge os fast på lige præcis 10 eller 12 eller 20 rettigheder eller ting, som hjemmeplejen skal tjekkes på.
Vi har lyst til at vise tillid, og vi har lyst til at give fagligheden tilbage til den enkelte medarbejder i hjemmeplejen.
Vi har lyst til at give flere ressourcer i forbindelse med de ømme punkter, ikke mindst til de socialt udsatte ældre.
Vi har lyst til at satse på massiv videre- og efteruddannelse af de mennesker, der arbejder i hjemmeplejen, og satse på deres faglighed, deres vurderinger af samarbejdet med den borger, som det hele handler om.
Af den grund kan vi ikke umiddelbart stemme for forslaget.
Selv om vi deler intentionerne om at få en bedre ældrepleje, er vi ikke sikre på, at det er vejen til det.