Mette Frederiksen (S), 2012-04-19:
Jeg mener sådan set, at jeg allerede har redegjort for den almindelige parlamentariske procedure, som gælder i Folketinget, og jeg antager ikke, at Enhedslisten ønsker en situation, hvor en dansk regering kan tilkendegive en dansk holdning i en europæisk sammenhæng uden om Europaudvalget.
Jeg lægger sådan set til grund, at der er bred enighed om, at den procedure er den rette, at det er den rigtige måde at gøre tingene på.
Jeg vil sige, at jeg har lyttet til debatten her i dag med interesse og jo også kan konstatere, at det her er et spørgsmål, der ligger Folketinget meget på sinde – med rette.
Vi har en unik arbejdsmarkedsmodel i Danmark.
I mine øjne er det en helt naturlig følge deraf, at der fortsat vil være en ret til at konflikte i forbindelse med vores overenskomstsystem og vores danske model i det hele taget.
Jeg synes, det er værd at huske på i diskussionen om Monti II-forordningen, at det sådan set har været et stort ønske fra bl.a. den europæiske fagbevægelse, at man skulle forsøge at afdække forholdet mellem den frie bevægelighed på den ene side og grundlæggende arbejdstagerrettigheder på den anden side.
Jeg synes også, at man skal konstatere, at der nu både på europæisk plan og på dansk plan fra parterne lyder en betydelig kritik af den forordning, der er kommet fra Kommissionen.
Den kritik lytter jeg til som beskæftigelsesminister, den kritik lytter vi til som regering.
Det betyder, at skulle vi nå derhen, hvor det er nødvendigt med en mandatgivning i spørgsmålet om Monti II-forordningen, vil vi jo altså anmode om et mandat i Folketingets Europaudvalg.
Jeg siger det her som et svar på nogle af de spørgsmål, jeg lyttede mig der stilledes fra Enhedslistens side, nemlig hvorfor regeringen ikke bare har indtaget en holdning til Monti II-forordningen.
Når der ikke ligger en officiel holdning fra regeringens side vedrørende Monti II-forordningen, er det, fordi vi følger en helt normal procedure, og det vil sige, at hvis vi kommer i den situation, at der skal stemmes om Monti II-forordningen, vil vi bede om et mandat i Folketingets Europaudvalg.
Jeg startede sådan set også min tale i dag med at sige – og har også sagt det i andre sammenhænge, både direkte til det parti, der står bag forespørgslen i dag, og i Folketingets Europaudvalg og ved andre lejligheder – at det, at vi har en konfliktret i Danmark, betragter regeringen som en grundlæggende værdi, og den ønsker vi ikke at gå på kompromis med.
Til diskussionen om, hvorvidt det her overhovedet er ladesiggørligt, synes jeg bare, at der er grund til at minde om, at jeg sådan set i min indledende tale i dag sagde, at vi har bedt om at få Kommissionens vurdering af, om nærhedsprincippet overhovedet er overholdt.
Og når vi beder om det, er det selvfølgelig, fordi vi har en formodning om, at det ikke nødvendigvis gør sig gældende.
Overholder man ikke nærhedsprincippet i den her diskussion, giver sagen sig selv.
Så jeg synes egentlig, at jeg som repræsentant for regeringen har sagt det meget klart, og at også ordførerne, der repræsenterer regeringspartierne, har sagt det meget klart: Vi ønsker en stærk dansk model også i fremtiden, og den indebærer en ret til at konflikte.
Det er det udgangspunkt, hvormed vi møder Monti II-forordningen.
Den dag, jeg måtte få behov på vegne af den danske regering for at bede om et mandat i Folketingets Europaudvalg, skal jeg nok komme med den indstilling, som regeringen mener er den rigtige.
Det er jo sådan set også det, der ligger til grund for min indledende tale i dag, netop at vi ikke er i en situation, hvor Monti II-forordningen forhandles.
Den er lagt frem.
Jeg har ikke endnu hørt om et eneste land, der bakker op om forordningen, som den ligger.
Tværtimod har vi allerede nu hørt i hvert fald ét land melde, at det ikke ønsker at stemme for den forordning, der ligger.