Tom Behnke (KF), 2014-06-03:
Her forleden var jeg nede i min bank.
Det var sådan, at jeg havde et gammelt lån.
Jeg skyldte stadig væk lidt på det, men jeg synes, at det var sådan lidt irriterende at have stående, og jeg havde også brug for nogle flere penge.
Og så kunne jeg godt tænke mig, at det bliver lidt, ligesom når domstolene skal vurdere, om reststraffen skal udløses ved fornyet kriminalitet, at man ikke behøver at overføre alle de penge, som jeg skylder på det gamle lån, kan vi ikke nøjes med en tredjedel eller sådan et eller andet, som du, min bankrådgiver, nu vurderer eller skønner vil være rimeligt bliver lagt oven i den nye lån?
Jeg tror såmænd ikke, at de er færdige med at grine dernede endnu.
Det, at man har en gæld, betyder, at man skylder noget.
Når man bliver prøveløsladt, så har man en reststraf, fordi man skal vide, at når man går rundt som prøveløsladt, så hænger den trussel over ens hoved, at hvis man begår fornyet kriminalitet i prøveløsladelsesperioden, så bliver reststraffen udløst.
Ellers har det jo ikke nogen mening.
Så har det ikke nogen effekt.
Så har det ingen effekt.
Det er derfor, at man simpelt hen bliver nødt til at forholde sig til beslutningsforslaget her, som vi er medforslagsstillere til, fordi det er et supergodt forslag, nemlig at det, når man er blevet prøveløsladt for en eller anden kriminel handling, og man så går ud og begår fornyet personfarlig kriminalitet, i hvert fald som skal minimum udløse hele reststraffen en til en.
Der må være en mening med, at vi har sagt, at der er en reststraf.
Der må være en mening med, at man hos domstolene efterspørger, inden der afsiges dom, hvor meget reststraffen er.
Der må være en mening med, at man spørger efter det.
Hvis ikke det giver nogen mening hos domstolene, hvis det alligevel er ligegyldigt, hvis alting er ligegyldigt, hvis domstolene og dommeren bare kan fastsætte straffen, fuldstændig som det passer dem, hvorfor så overhovedet lave alle de her regler?
Hvorfor har vi overhovedet de her sanktionsmuligheder, hvis man alligevel er fuldstændig ligeglad med, i hvilket omfang de bliver brugt?
Det er det, der er problemet.
Det er den måde, det foregår på i dag, hvor det godt kan være, at første gang en forbryder igen begår en ny kriminel handling, sveder han eller hun lidt og tænker: Uha, hvad sker der nu med den der reststraf?
Men første gang, man har oplevet, hvad der sker, når man igen står foran dommeren, så er man da, når man igen bliver prøveløsladt, fuldstændig ligeglad med at have en ny reststraf stående, for det betyder jo ikke noget.
Ja, det kan godt være, at det betyder noget, men det er i hvert fald så lidt, at det ikke er mærkbart i forhold til den samlede udmåling af straffen med alle forhold taget i betragtning.
Det duer ikke, at vi er blødsødne over for dem, der igen går ud og begår kriminalitet.
Der skal ret meget til, skal jeg så sige, i Danmark.
Så de har begået en meget grov forbrydelse.
De har været inde at afsone.
De har siddet og tænkt over tingene.
De får lov at blive prøveløsladt mod, at de holder sig ude af kriminalitet.
Så må det også kun være rimeligt, at i det omfang, de så går ud og alligevel begår ny personfarlig kriminalitet, så skal hammeren falde, så det kan mærkes, for ellers har det jo ikke den præventive effekt, det bør have.
Derfor synes vi, det ville være rimeligt, at vi gennemførte forslaget her og sørgede for, at reststraffen altid kommer til udbetaling, når man begår fornyet personfarlig kriminalitet, og at det sker en til en.
Så er det også noget nemmere at forholde sig til.
Så vi støtter selvfølgelig forslaget.