Lone Dybkjær (RV), 2010-01-26:
Nu er talelysten ved at falde, og jeg skal nok lade være med at sige noget til hr. Tom Behnke, så vi i det mindste ikke forlænger debatten med det.
Men jeg vil gerne sige, at hr. Simon Emil Ammitzbøll jo har taget det her forslag frem fra det radikale lager, og det skal være ham inderlig velundt, det, jeg bare gerne havde villet, var, at han havde taget et senere forslag fra det radikale lager frem.
For under førstebehandlingen af det forslag, opdagede vi jo, at der var nogle problemer, som jeg nemlig tror var det med, at ingen af os ville tvinge nogen præster til at vie homoseksuelle, men vi ville give dem frihed til at vie homoseksuelle, og det fremgår ikke af det her beslutningsforslag.
Så når justitsministeren siger, at det plus det, der hed – nu skal jeg lige se, for det var så det seneste forslag – L 67, er samme suppe, vil jeg sige, at det er det ikke.
Derfor har – nu skal jeg jo passe på med ikke at sige dine embedsmænd – justitsministerens embedsmænd i hvert fald ikke læst forslaget ordentligt, hvis det var det, som justitsministeren har fået fra dem, og som vi hørte ham læse op af, for i lovforslaget er det jo netop anderledes, da vi laver en ændring, således at det er frivilligt for præsterne, om de vil vie de homoseksuelle eller ej, men de får mulighed for at gøre det, sådan at vi fjerner det eksisterende påbud, men ikke laver et nyt påbud.
Så har jeg tidligere i dag fremhævet debatten fra 1921 og det slagsmål, der dengang var om kvindelige præster, og man kan jo somme tider, når man hører visse debatindlæg i dag, føle, at man ikke er kommet ret meget længere.
Men i 1941 blev det i det mindste vedtaget.
Det, at en menighed – ikke hele kirken, men en menighed – henvendte sig og sagde, at de gerne ville ansætte en kvindelig præst, mente Folketinget dengang man ikke kunne sidde overhørig, og derfor blev det gennemført.
Det er derfor, jeg i denne sene aftenstund så opfordrer nogen, hvis der skulle være nogle enkelte seere eller lyttere eller andre, der følger med, til at gøre det, jeg siger.
Kan der ikke komme bare en menighed, der skriver ind og siger: Vi vil gerne have tilladelse til at vie homoseksuelle?
Så må Folketinget tage stilling til, hvad de så vil gøre ved det.
Jeg håber selvfølgelig, at de vil gøre det samme, som de gjorde i 1941, da de vedtog, at kvindelige præster kunne ansættes: det var ikke en tvang, at man skulle ansætte kvindelige præster, men man kunne ansætte kvindelige præster.
Og på tilsvarende måde håber jeg at man her vil sige, at det ikke er en tvang at skulle vie homoseksuelle, men at man kan vie homoseksuelle.
I mellemtiden kan vi jo så se, om vi ikke kunne få ikke bare et, men måske et hav af menighedsråd, til at skrive ind til os og sige: Vi vil gerne have lov til, at vores præster kan vie homoseksuelle – for vi tror sådan set også på, at det er en del af ligestillingen, og den synes vi også skal være de homoseksuelle forundt.
Jeg synes faktisk, det er lidt ærgerligt, at netop dem fra kirken siger, at det synes de ikke de skal have lov til; jeg synes netop, at de skal have lov til det, for også mennesker, der er homoseksuelle, kan have en stærk tro og derfor et stærkt behov for at føle sig ligestillet med andre mennesker i forhold til kirken.