Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-01-23:
Den sag, som jeg godt kunne tænke mig at spørge transportministeren om, er sagen om alle de problemer, DSB har haft med at håndtere asbest, i første omgang – eller i hvert fald indtil videre – i deres S-tog.
I den forbindelse lovede ministeren jo, at der dels ville blive lavet en uvildig undersøgelse af DSB, dels en gennemgående undersøgelse af, hvad man i ministeriet har vidst om den sag.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at høre ministeren om, hvor langt man er kommet med den undersøgelse om ministeriets viden om asbest i S-togene.
Da jeg fik kendskab til sagen vedrørende asbest i tog, kontaktede jeg, sådan som jeg også har redegjort for i Folketingets Trafikudvalg, få dage efter at det havde været fremme i pressen, DSB’s bestyrelsesformand – det gjorde jeg i øvrigt samme dag – og bad ham om at igangsætte en hurtig og tilbundsgående analyse, og som jeg også bekræftede i Folketingets Trafikudvalg på spørgsmål fra hr. ArboBæhr, så skal den selvfølgelig foretages af en uvildig part.
Det siger sig selv; man kan jo ikke undersøge sig selv.
Når jeg har modtaget resultatet af undersøgelsen, vil jeg overveje, om undersøgelsens konklusioner medfører en reaktion fra min side.
Jeg vil selvfølgelig også offentliggøre undersøgelsen.
Jeg minder hr. Arbo-Bæhr om, hvad vi i Folketingets Trafikudvalg blev enige om.
Både hr. Heunicke, hr. Prehn og andre sagde til mig, at det er vigtigere, at vi kommer til bunds i sagen, end at vi bliver færdige inden udgangen af februar, og vi var enige om at protokollere, at det var sådan, det var.
Og det er der, vi står i dag.
Vi arbejder med det, og vi er i gang med det.
Så er der spørgsmålet om samarbejdet med DSB.
Jeg tror, enhver kan forstå, at det ikke er noget, man sådan lige gør over night; man skal langt tilbage.
Men vi arbejder altså på det, så det, Folketingets Trafikudvalg og jeg aftalte, er vi fra ende til anden ved at opfylde, og så snart jeg har et resultat af det, vender jeg tilbage til Folketinget helt som aftalt.
Det, som ministeren så ikke fik svaret på i første omgang, var spørgsmålet om den her undersøgelse af, hvad man i ministeriet har vidst – for jeg er fuldstændig på det rene med, at den undersøgelse, som Rambøll foretager af DSB, er i gang og i øvrigt er ved at være afsluttet.
Så det handlede om, hvad man i ministeriet har vidst, hvor ministeren jo den 21. december sagde, at alt skulle være åbent, og hvor han også var parat til en uvildig undersøgelse af, hvad det var, man havde af dokumenter i ministeriet angående DSB og asbestsagerne.
Jeg mener også, at jeg tilkendegav, at vi ville undersøge, om der var flere sager i vores ministerium om sagen.
Det må jeg gå ud fra er ved at blive undersøgt, når jeg har sat det i gang.
Jeg er ikke blevet gjort bekendt med, at der har været andre sager.
Men det er klart, at kommer der andre sager, så kommer det også frem.
Vi har intet at skjule i denne sag, og det ville også være noget af det mest tåbelige, man kunne begynde på.
Vi vil gerne have fuldstændig klare linjer i sagen.
Men jeg gør opmærksom på, at det altså ligger helt tilbage, ja, i virkeligheden fra 1978 til 1995.
Så det er meget langt tilbage, man skal gå.
Men tilbage står jo stadig væk spørgsmålet, hvor langt den undersøgelse i ministeriet er kommet, og hvem det er, der foretager den undersøgelse af, hvad ministeriet har vidst, uanset hvor langt man går tilbage.
Man må jo kunne få et bud på, hvornår sådan en undersøgelse i hvert fald kan være færdig.
Jeg er bare ikke bekendt med den for indeværende.
Men hr. Arbo-Bæhr er meget velkommen til at stille et skriftligt spørgsmål om det, og han kan også bare sige til mig, at han gerne vil have det at vide, så skal jeg nok få det gjort.
Men det er altså ikke noget, man lige gør over night, når man går 15, 20, måske 25 år tilbage, for man havde jo ikke den samme måde at arkivere på dengang, som man har i dag.
Men jeg kan i hvert fald sige, at vi vil forsøge at finde alt det frem, vi overhovedet har om sagen.
Det er så budskabet herfra, og derfor behøver hr. Arbo-Bæhr ikke at spørge; min medarbejder registrerer, hvad jeg siger nu.
Så vil jeg bare til sidst godt have at vide, om ministeren så kan garantere for, at man indtil videre ikke har fundet flere sager i ministeriet end den ene, som også blev offentliggjort i forbindelse med samrådet i Folketingets Trafikudvalg.
Jeg kan jo dårligt komme det nærmere, end når jeg siger: Jeg er ikke bekendt med andre sager.
Men jeg kan jo ikke vide, om der kommer andre sager, så derfor er det et ejendommeligt spørgsmål at stille.
Kommer der andre sager, vil vi selvfølgelig offentliggøre dem.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 62