Pernille Skipper (EL), 2013-03-14:
Tak for det, formand.
Når vi bekæmper terrorisme, gør vi det, fordi vi beskytter vores demokrati, beskytter vores ytringsfrihed, vores frihedsrettigheder, vores tanke om et retssamfund med grundlæggende retssikkerhedsgarantier.
Det er det, vi beskytter, og det er også Enhedslistens udgangspunkt, når vi har diskussioner om, hvor meget man skal kontrollere bl.a. efterretningstjenesterne.
Vi vil selvfølgelig beskytte vores demokrati og vores retsstat, men vi vil ikke gå på kompromis med de grundlæggende tanker i vores iver efter at beskytte det, for så ødelægger vi det selv, og så går vi terroristernes ærinde.
Jeg kan godt forstå, at der har været flere her i dag, som har haft behov for at karikere den her diskussion lidt, at lade, som om dem, som ønsker en øget kontrol med efterretningstjenesterne i forhold til det, der er lagt op til i de her lovforslag, er sådan nogle, der vil invitere hele befolkningen inden for på rundtur i PET's kartoteker – løfte taget, kigge ned og rode rundt, så vi alle sammen kan følge med.
Jeg kan godt forstå, at man kan have et behov for at karikere diskussionen på den måde, når man ved, hvor sølle et resultat man er kommet ud fra forhandlingslokalerne med.
For sandheden er, at hvis man virkelig skal lede efter noget positivt i de lovforslag, vi behandler lige nu, så er det, at reglerne trods alt bliver vedtaget ved lov og ikke længere bliver fastsat administrativt via instrukser fra Justitsministeriet.
Og så slutter det sådan set også der.
Der er ikke tale om en reelt uafhængig kontrol med vores efterretningstjenesters virke.
Der er udelukkende tale om, at man i grove træk nedskriver de gældende regler og opretter et kontrolorgan, som kontrollerer det lille hjørne af efterretningstjenesternes virke, der handler om behandlingen af personoplysninger, altså noget, som vel at mærke allerede i dag også bliver kontrolleret af det såkaldte Wamberg-udvalg.
Nu gør man det bare på en lidt anden måde og slår det stort op, som om man nu virkelig har taget nogle skridt i retningen af en bedre retssikkerhed for borgerne.
Alle de øvrige aspekter af PET's virke, altså ud over behandlingen af personoplysninger, bliver der ikke nogen kontrol af.
Det handler om overholdelse af ganske almindelig strafferet, overholdelse af folkeretten og internationale forpligtelser, når man opererer i udlandet, og om man reelt overholder reglerne for overvågning af danske borgere og aflytning af danske borgere osv.
Det bliver for fremtiden også PET selv, der får lov til at kontrollere det, og så en gang imellem kan deres øverste chef, justitsministeren, spørge, om det stadig væk foregår, som det skal, og så kan de nikke og svare ja.
Der vil ikke være et tilsyn, som fremover forsikrer danske borgere om, at reglerne bliver overholdt.
Der vil ikke fremover være et uafhængigt tilsyn, og det synes jeg er pinligt for et samfund, som kalder sig demokratisk – specielt når vi sammenligner os med alle andre vestlige lande, som også har efterretningstjenester og også lever under en terrortrussel, men som på en eller anden måde formår at få det til at gå hånd i hånd med en kontrol, der er langt bedre end det, der bliver præsenteret her i dag.
De bliver sikkerhedsvurderet af PET, og borgerne har ikke mulighed for at se grundlaget for de vurderinger eller resultatet af de vurderinger, og de vil heller ikke fremover kunne klage nogen steder, hvis de føler, at det, der er blevet vurderet, er forkert.
Det vil være noget, PET stadig væk kan foretage alene.
Borgernes retssikkerhed er ikke blevet styrket på det punkt.
Det samme gælder, når borgere søger om muligheden for at få statsborgerskab.
Så skal PET ikke bare vurdere det, så skal de godkende det.
PET kan ligefrem sige, at mennesker, som i øvrigt opfylder reglerne for statsborgerskab, skal pilles af de lovforslag, som vi behandler herinde, altså nægtes adgang til statsborgerskab.
De borgere har ikke mulighed for at se hvorfor.
Og den retssikkerhed kommer stadig væk ikke til at eksistere med det her lovforslag.
Jeg ved godt, at der er mange, der siger, at man skal tillid til efterretningstjenesterne.
Det synes jeg er rigtig fint, men det er ikke nok i et demokratisk samfund.
Det at kontrollere en myndighed og sørge for, at den overholder reglerne, er helt naturligt.
Det gør vi på alle andre områder, og det gør alle andre lande, som vi sammenligner os med, også i forhold til efterretningstjenesterne.
Der har i det sidste par år været flere sager, hvor der i medierne er blevet rejst en alvorlig mistanke om, at PET simpelt hen ikke har kunnet finde ud af at overholde helt basale regler.
Der har været PET's sikkerhedsvurdering af Socialdemokraternes egen gruppeformand, hr. Henrik Sass Larsen.
Der har været en mystisk makulering af registreringer og sager om højtstående politikere.
Der har været en sag med en civil agent, som har rejst alvorlig mistanke om, at PET ikke kunne finde ud af at overholde folkerettens regler.
Jeg har hørt, at Dansk Folkeparti og hr. Peter Skaarup ikke synes, at det der med folkeretlige regler er så vigtigt, men det er vi nogle andre der gør.
De sager vil stadig væk stå hen i det uvisse, og for fremtiden, hvis der bliver rejst mistanke på lignende områder, vil der ikke være et uafhængigt organ, som kan gå ind og tjekke det, kontrollere det og bagefter – uden at afsløre det hele – forsikre os alle sammen om, at enten er reglerne blevet overholdt, eller også er dem, der er ansvarlige, blevet stillet til ansvar for det.
Og det er mystisk.
Det er også mystisk, fordi der så bliver ved med at være mistillid omkring PET's arbejde, og jeg har svært ved at forstå, hvordan de kan leve med det, og hvordan chefen for efterretningstjenesterne, vores justitsminister, kan leve med, at der bliver ved med at kunne blive sået mistillid til deres arbejde.
Vi er mange kilometer bagud i forhold til andre lande, vi normalt sammenligner os med.
Der er ikke rigtig nogen, der kunne komme med eksempler på, hvor man kontrollerer mindre, end vi gør i Danmark, eller hvor det har skadet.
Der er ikke rigtig nogen, der har kunnet svare på, hvordan det kunne være, at forhandlingerne om et forslag til en ny PET-lov startede med et flertal for, at man skulle gå videre i kontrollen, end man gør i det her lovforslag, f.eks. i form af at det ikke var chefen for PET, der også var chef for det uafhængige kontroludvalg.
Det var der et klart flertal for, da forhandlingerne startede, men det er på mystisk vis forsvundet.
I det hele taget står jeg tilbage med en masse spørgsmål.
Jeg tror ikke, at der er nogen, der kan være i tvivl om, at Enhedslisten synes, at det her lovforslag er langt, langt fra at være tilstrækkeligt – langtfra tilstrækkeligt – og jeg synes, at jeg til sidst over for alle dem, som fejrer det, vil henlede opmærksomheden på de høringssvar, der er kommet fra Institut for Menneskerettigheder, Advokatrådet og alle mulige andre dygtige, kompetente mennesker, som siger, at det her kan gøres meget bedre.
Det er jeg glad for at hr. Jeppe Mikkelsen erkender her i Folketingssalen.
Men så kan det godt være, det er mig, der ikke kan tælle til 90, for De Radikale er med i regeringen, det er SF vel også, og Venstre er vel også en del af det flertal, der står bag lovforslaget.
Altså, jeg kan ikke forstå det.
Hvis alle de partier havde haft et ønske om at gå videre, skulle Socialdemokraterne og Dansk Folkeparti så tilsammen have 90 mandater, der gør, at vi ikke kan gennemføre det?
Jeg forstår det simpelt hen ikke, måske kan jeg ikke regne, og måske kan hr. Jeppe Mikkelsen forklare mig det.
Så kunne jeg godt tænke mig at spørge: Hr. Jeppe Mikkelsen siger i sin tale, at der nu er et grundlag at udvikle videre på, så kunne hr. Jeppe Mikkelsen delagtiggøre os andre i, hvordan det kommer til at foregå?
Vil der være en videre proces i forligskredsen, hvor man sådan løbende tager op, hvordan vi kan gøre kontrollen bedre og styrke borgernes retssikkerhed?
Jeg føler lige, at vi til at starte med igen bør få slået fast, at det tilsyn, der bliver oprettet med det lovforslag, vi behandler i dag, udelukkende kan kontrollere behandling af personoplysninger og altså ikke alle de andre regler, som PET trods alt er underlagt.
F.eks. er der, hvis der skulle foregå ulovlige aflytninger,
ikke noget tilsyn med det, og heller ikke, hvis PET f.eks. skulle bryde dansk strafferet eller folkeretten, når de agerer i udlandet.
Hr. Peter Skaarup siger jo, at det er nødvendigt, at der ikke kommer yderligere kontrol, at det er nødvendigt at begrænse tilsynet til at omfatte området vedrørende personoplysninger, fordi hvis vi kontrollerer de øvrige dele af efterretningstjenestens arbejde, er der ingen andre lande, der vil samarbejde med vores efterretningstjeneste.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Peter Skaarup: Hvordan kan det være?
For i alle de lande, vi samarbejder med, bliver disse landes efterretningstjenester jo kontrolleret i højere grad, end der bliver lagt op til her.
Hvordan kan det så være, at konsekvensen vil være, at de ikke vil samarbejde med os?