Frank Aaen (EL), 2009-10-23:
Man kunne forstå på den debat, vi havde under det forrige lovforslag, at hvis ikke man starter med at rose ministeren, ender det med, at ministeren bliver rigtig ked af det og er nødt til at skælde ud på dem, der ellers har sagt, at det er et fremskridt.
Så derfor vil jeg gerne starte med at rose ministeren for at have fremsat de forslag, vi behandler i dag.
For de er alt andet lige et fremskridt.
Men når så det er sagt, kan vi vel godt komme med nogle kritiske bemærkninger.
Den ene behøver ministeren ikke at tage personligt på sig, for det er en, der er årtier gammel: Hvorfor har de her lande i vores eget naboskab uhæmmet i årtier kunnet være de her skattelylande?
Det er jo fantastisk, for vi har haft aftaler med dem, de har været med i EU, og vi har masser af aftaler frem og tilbage med dem.
Selvfølgelig kunne vi for længst have givet dem tommelskruerne på og sagt, at de skulle lave nogle skatteregler, der var mere tilfredsstillende i forhold til at bekæmpe skattesnyd, men det skete ikke.
Det er så, som andre har været inde på, nu sket i et vist omfang, som kan forbedres.
Derfor er der ros til ministeren, men hvorfor har det kunnet foregå i så lang tid?
Det er jo et godt spørgsmål, og det er selvfølgelig kun, fordi det er rige mennesker i det her land, det er rige mennesker i andre europæiske lande, det er rige mennesker i de rige lande, som har set en fordel i at have sådan nogle steder, hvor de kunne putte deres penge hen.
Det er ikke en kritik af det, vi gør i dag.
Det er sådan set bare en understregning af, at det er godt, der sker noget nu.
Men det er jo altså også interessant at rejse den debat om, hvorfor det har taget så lang tid at komme dertil, hvor vi er i dag.
Lad mig så fortsætte debatten fra før, for de her lande er jo også centrale i forhold til ulandene.
Ulandsorganisationen Ibis udgav for nogle måneder siden, nej, det passer ikke, for 1 måned siden en rapport, hvori de gjorde opmærksom på, at der fra ulandene ulovligt sendes penge ud i en størrelsesorden på 850-1.000 mia. dollar årligt – langt de fleste via selskaber, lidt korruption og lidt almindelig kriminalitet, mest narkokriminalitet, men altså helt overvejende via kommercielle kanaler.
Det er syv gange så mange penge, der ryger ud, som de lande får i bistandshjælp fra de rige lande – syv gange så meget!
Og hvor havner de?
De havner jo i de rige lande.
Det er jo ikke fattige lande, der snyder hinanden.
Det gør de sikkert også, men der, hvor det store snyd sker, er jo mellem de fattige lande og dem, der ejer de store selskaber, som har de store formuer, og som bor i de rige lande.
Og det er da underligt, at vi i så lang tid og i stort omfang stadig væk giver ulandsbistand – og vi har en stor debat om, hvor meget de skal have i ulandsbistand – og så samtidig tillader, at store selskaber flytter syv gange så mange ud, som vi giver i bistand, tilbage til vores rige lande.
Det er derfor, jeg synes, vil jeg sige til skatteministeren, at det var lidt skidt, at vi ikke fik det adresseret stærkere under den forrige debat.
Men det er lige så aktuelt i den her debat at adressere, hvordan vi sørger for, de lande, som nu har været tvunget til at lave en aftale med os, bliver tvunget til at lave ordentlige regler i forhold til udviklingslandene; det er vi nødt til.
Det er vores ansvar, og derfor slutter jeg også med en ros til ministeren.
Jeg startede med en ros, og jeg slutter også med en ros.
Ministeren behøver ikke at blive nervøs, det skal ikke ske så tit, men jeg gør det her ved at sige, at det tilsagn, der var før, om, at den problemstilling skal vi behandle her i Folketinget, var jeg glad for.