Steen Gade (SF), 2010-05-21:
Tak for det.
Jeg synes, at den debat, vi har om det her, trods alt understreger, at 2015-målene er vigtige.
Jeg vil bare give en lille understregning af, at vi her har nogle uddannelsesmål, nogle ligestillingsmål og nogle mål om sundhed og økonomisk udvikling, som verden tog sig sammen til at beslutte i 2000, og som jo skal følges op af noget efter 2015, når vi gerne skulle være nået i mål.
Det er også derfor, at jeg er glad for, at begge forslag til vedtagelse siger, at vi skal begynde at sætte nye mål efter 2015.
Nordahl Grieg skrev i 1930’erne, at findes her sult, skyldes det svig.
Det var sandsynligvis ikke helt rigtigt, for vi vidste nok ikke, hvordan vi skulle gøre noget ved det i 1930’erne.
Men vi er i den situation i dag, at vi ved, hvordan vi kan fjerne disse uligheder og sult.
Det er faktisk muligt, og når det ikke gøres, er det et politisk svigt.
Det synes jeg i hvert fald er mit udgangspunkt for denne diskussion.
Der er så noget med, at vi har en økonomisk krise, og det har vi jo i hele verden.
Hvem bliver ramt hårdest af den?
Det gør globalt set nogle af de allerfattigste.
Der er en tendens til, at det er de fattigste i de enkelte lande, der bliver ramt, og dem, der slipper, er i høj grad spekulanter, og dem, der har skabt krisen både globalt og nationalt.
Hvad skulle man så sige, hvis man tænker socialt?
Så skulle man sige: Jamen det betyder, at vi må friholde de dårligst stillede i de enkelte lande, men vi må da også friholde de dårligst stillede i verden.
Og det, der sådan set er min appel til VKO, er: Kan I dog ikke se, at vi også må friholde de fattigste i hele verden?
Ulla Tørnæs sagde i 2009, som jeg citerede tidligere, at krisen ikke skulle betales af verdens fattigste.
Hun havde fuldstændig ret, og det er forkert, når hr. Karsten Lauritzen siger, at det var en helt ny situation, for det var i efteråret 2009.
Da buldrede krisen derudaf, og vi var i gang med den gældsætning, som vi vidste vi bagefter skulle rydde op efter.
Så Ulla Tørnæs havde ret, og jeg synes, at de signaler, der nu kommer fra den nuværende udviklingsminister og Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti, er deprimerende.
Jeg vil også sige, at det faktisk er et løftebrud i forhold til det, som i hvert fald VK lovede så sent som i februar – og det er altså kun 4 måneder siden – nemlig at niveauet ikke må falde til under 0,8 pct.
Jeg kan forstå, at vi ikke engang kan få et løfte om, at det, man højtideligt erklærede for 4 måneder siden, hvor vi kendte alle tallene – alle tallene – vil man holde; det vil man måske også løbe fra.
Hr. Karsten Lauritzen siger så, at det ville være godt, hvis vi snakkede om, hvordan de andre lande nåede deres mål.
Jamen det er jo derfor, at oppositionens forslag til vedtagelse netop handler om det.
Men jeg må spørge Venstre, Konservative og udviklingsministeren, hvorfor udviklingsministeren ikke sagde noget om det.
Hvorfor sagde udviklingsministeren ikke noget om, hvordan vi skulle få de andre til det?
Hvorfor står det ikke i forslaget til vedtagelse?
Når Danmark er det land, der skal forberede konferencen i september, er jeg helt forundret over, at Danmarks udviklingsminister kan stå her og lægge op til en debat i det danske parlament om det her uden at fortælle, hvordan Danmark vil gå aktivt ind i det fra nu og til september, og hvordan Danmark vil presse de andre lande.
Men jeg forstår hans vanskelighed, for han står måske om 3 dage i den situation, at han skal presse de andre lande til at give mere i bistand, samtidig med at han måske har fået den besked, at han skal skære ned herhjemme.
Det dilemma forstår jeg, men jeg synes ikke, det er smukt, og jeg synes, det er lidt trist, at vi er i en situation, hvor Danmarks udviklingsminister, der skal forberede FN-konferencen, ikke siger et ord om det her i denne debat.