runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marlene Harpsøe (DF), 2009-01-23:
Dansk Folkeparti ønsker på ingen måde, at det skal være muligt at bruge elhalsbånd til dyr.
I august 2007 kom det frem, at et hul i lovgivningen gjorde, at elhalsbåndene alligevel frit blev forhandlet.
Det er et hul, som vi i Dansk Folkeparti mener bør lukkes.
Derfor var vi også trygge ved, at den daværende justitsminister meddelte, at regeringen ville tage fat på det spørgsmål og sørge for, at hullet selvfølgelig blev lukket.
Men nu er der så gået næsten halvandet år, og regeringen har fortsat ikke fremsat noget forslag.
Det er rigtig ærgerligt, især for de dyr, der bliver udsat for den tortur, som et elhalsbånd byder dem.
Det burde være et ganske simpelt forslag for justitsministeren at fremsætte, men vi har stadig væk ikke set forslaget.
Men jeg kan nu forstå på ministerens tale, at der nu endelig er ved at ske noget, og det er selvfølgelig positivt.
I Dansk Folkeparti mener vi, at det er dyremishandling at udstyre et dyr med et halsbånd, der giver dyret stød.
Ligesom det siger sig selv, at man ikke sætter et elhalsbånd på f.eks. et barn, så gør man det selvfølgelig heller ikke på et dyr.
Hvis man tror, det gavner f.eks. en hund at opdrage den ved at give den elektrisk stød, så tror man fejl.
Jeg er ikke i tvivl om, at dyr, der udsættes for denne elektriske og smertefulde tortur, vil gøre alt for at komme væk fra deres ejer så hurtigt som muligt.
I Dansk Folkeparti støtter vi, at der kommer et totalforbud på området, så ingen er i tvivl om, at det er ulovligt at udøve tortur på dyr med elektriske stød fra et halsbånd.
Det er i øvrigt trist, at hundeejere mener, at man kan opdrage hunde med vold og stød samt trusler om vold.
Heldigvis gælder det ikke alle hundeejere.
Langt de fleste er utrolig sympatiske mennesker, som selvfølgelig opdrager hunden på en sympatisk måde og ikke med vold og trusler om vold.
Og det fortæller i sig selv en historie om, at nogle mennesker ikke bør have lov til at eje et dyr.
I Dansk Folkeparti tager vi dyrevelfærd seriøst, og vi har høje ambitioner for dyrevelfærden.
Derfor fremsætter vi også inden for kort tid en dyrepakke, som virkelig vil skabe forskelle for dyrene i Danmark.
Vi vil ikke nøjes med små tiltag, vi vil have tiltag, der virkelig rykker noget til fordel for dyrene og deres velfærd.
At gøre en vidtrækkende forskel for dyrene er Folketingets partier selvfølgelig velkomne til at deltage i.
Dansk Folkeparti kan med disse bemærkninger støtte, at hullet i lovgivningen bliver lukket, så dyrene ikke skal lide, fordi ejerne giver dem elektrisk stød.
Karina Lorentzen (SF), 2009-01-23:
Jeg er skam godt bekendt med, at dyrevelfærd er en af de ting, som er opprioriteret hos politiet.
Men den sag, som jeg talte om før, er jo netop en sag, som er kommet efter politireformens start, hvor der er kommet mere fokus på dyrevelfærd.
Jeg har i hvert fald kendskab til, at der er andre, som også reklamerer for elhalsbånd.
Karen Hækkerup (S), 2009-01-23:
Nu hørte vi lige før justitsministeren sige, at dette smøleri, der gør, at dyr stadig væk lider, fordi man ikke har kunnet finde ud af at gribe ind, så dyr ikke skal have de forfærdelige elhalsbånd på, skyldes, at man har lavet en politisk aftale, som bl.a. Dansk Folkeparti er med i, nemlig en veterinæraftale, som gør, at det er nødvendigt at ændre dyreværnsloven, inden man kan gribe ind over for det her.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-01-23:
Nej, det er selvfølgelig ikke tilfredsstillende, og det er også derfor, jeg i min ordførertale klart redegjorde for, at vores tålmodighed er opbrugt.
Vi kan selvfølgelig støtte, at elhalsbånd skal være forbudt.
De er forbudt i dag, men der er åbenbart nogle, der ikke helt forstår lovgivningen, og vi skal sørge for, at alle forstår den, og at loven selvfølgelig lever op til det forbud.
Ja, vi har indgået en politisk aftale, men en politisk aftale skal selvfølgelig ikke betyde, at arbejdsprocessen derefter er langsommelig.
Karen Hækkerup (S), 2009-01-23:
Den veterinæraftale, der altså er lavet, er åbenbart ifølge justitsministeren skyld i, at dyr stadig væk går rundt med elhalsbånd.
Man har smølet med lovgivningen, og jeg vil bare gerne bede Dansk Folkepartis ordfører, fru Marlene Harpsøe, redegøre for, om Dansk Folkeparti, i forbindelse med at man laver den nye veterinæraftale, vil stille krav om, at der skal fremsættes forslag hurtigt, så dyrenes lidelser kan høre op.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-01-23:
Jeg må desværre beklage, at jeg ikke kan svare til fulde på det spørgsmål.
Jeg er for ganske nylig blevet sat på ordførerposten på dyrevelfærdsområdet, så jeg kan desværre ikke svare ordføreren fyldestgørende, selv om jeg ville ønske, jeg kunne det.
Men der er jo ikke nogen tvivl om - det tror jeg i hvert fald - at alle i Danmark efterhånden ved, hvad Dansk Folkeparti brænder for.
Vi brænder for dyrevelfærd, vi brænder for at gøre en forskel for dyrene, og vi havde absolut ikke til hensigt, at ministeriet skulle arbejde langsomt i denne sag.
Det er altid et krav fra Dansk Folkepartis side, at der selvfølgelig bliver arbejdet hurtigt dér, hvor der kan arbejdes hurtigt, og her er der altså i Dansk Folkepartis øjne tale om et ganske simpelt forslag, og det kunne man altså godt have fremsat langt hurtigere fra regeringens side.
Knud Kristensen (KF), 2009-01-23:
Der er jo ingen tvivl om, at det, der er ulovligt at anvende på dyr, elhalsbånd osv., selvfølgelig er ulovligt, og det kan ikke diskuteres.
Så kan man selvfølgelig knytte mange bemærkninger til det forslag, som er fremsat her, og jeg synes nok, at man, da man var vidende om, at der blev arbejdet på opgaven i Justitsministeriet, måske kunne have ventet den måned, så vi netop får området her meget klart præciseret i lovgivningen.
Dengang forbuddet indtraf, undersøgte jeg i hvert fald i den seriøse hundeverden, at det var et ganske fornuftigt middel at anvende, og det var specielt omkring det med, at man havde en snor omkring sin ejendom, og i den forbindelse lærer hunden så sine begrænsninger.
Det er så forbi, når nu lovgivningen er færdig.
Men jeg tror på, at vi her i Folketinget kommer til at forholde os til et eller andet omkring det med at kunne begrænse, hvor langt en hund egentlig kan fjerne sig fra området.
Det sker i forbindelse med den foranderlige verden, som vi lever i.
Der er flere og flere, der vil anskaffe sig en større hund, netop for at være sikre på, at der ikke kommer ubudne gæster, uden at man bliver gjort opmærksom på det.
Der er også noget andet, der foregår i vores verden, og det er jo den moderne svineproduktion, som alle er enige i, nemlig at svinene skal kunne gå løse osv.
Det foregår jo ude i landdistrikterne, og der er der kun en om natten til at holde styr på, at der netop ikke foregår nogen ulovligheder.
Og man kan så sige, at det kan lade sig gøre med hund osv. Jeg skal ikke på nogen måder komme med forslag til, hvordan det kunne etableres, men jeg vil gerne bede justitsministeren om at tage de betragtninger med, når nu man laver lovforslaget her og forbuddet imod elførende halsbånd.
Nu hørte vi så her fra talerstolen, at der blev sagt, at det er ulideligt.
Sådan et halsbånd med el er jo et halsbånd, der præcis ligner de halsbånd, som en hund netop går med, og så er der bare det ved det, at man kan sætte strøm til.
Jeg har aldrig haft forståelse for, at det kunne lade sig gøre at opdrage en hund ved at give den strøm.
Det er jeg meget, meget uenig i, og jeg synes ikke, at det på nogen måde bør finde sted.
Men jeg tror, at der kommer noget, vi skal forholde os til fremover.
Bente Dahl (RV), 2009-01-23:
Man giver et dyr et halsbånd på, der kan modtage signaler fra en fjernbetjening, som giver et stød.
Alle, der har fået et elektrisk stød, ved, hvor ubehageligt det er.
Der er jo bevis for, at det sker rundtomkring.
Men det er altså lovligt at markedsføre dem, selv om det er ulovligt at bruge dem.
Det er ikke logisk.
Det er rimeligt at tage skridtet fuldt ud, nemlig at forbyde reklamering og salg af det, hvilke det her beslutningsforslag lægger op til.
Vi mener dog hos os, at vi bør se på den samlede lovgivning om markedsføring i stedet for at tage sådan enkeltsag sag for sag, så vi får en helhedslovgivning ud af det.
Men kort og godt, Det Radikale Venstre er positiv over for beslutningsforslaget.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2009-01-23:
Det her forslag er jo ikke lige så vidtgående, som da man ophævede stavnsbåndet, men der er ingen tvivl om, at der med de nuværende tilstande er mange forbrugere, der har følt, at der er et moderne stavnsbånd til stede; det handler om alt fra mobiltelefoni til fitnesscentre, og hvor den enkelte forbruger får fingrene i klemme.
Det lovforslag, vi behandler i dag, er et skridt på vejen til at hjælpe den enkelte forbruger ud af den her stavnsbinding.
Der var erhvervslivet yderst kritisk, og deres bekymring var, at uden bindingsperioder ville forbrugerne få højere priser.
Det synspunkt delte hverken Forbrugerombudsmanden eller Forbrugerrådet, da spørgsmålet om priser først og fremmest beror på, om der er en tilstrækkelig velfungerende konkurrence, hvilket bl.a. kan ses på de områder, hvor der er kortere bindingsperioder.
Jeg er helt enig.
En kort bindingsperiode vil give mulighed for større mobilitet og virke konkurrencefremmende.
Det er heldigvis også det samme, justitsministeren skriver i det her forslag, nemlig at det ikke vil få nogle økonomiske konsekvenser med 6-7-måneders maksimal bindingsperiode, så det er deres forslag, at det kan gøres generelt.
Den del er vi yderst tilfredse med i SF.
Man skulle have holdt der i forbindelse med forslaget, så havde vi alle sammen jublet.
Desværre indeholder lovforslaget to undtagelser, som vi ikke kan støtte.
Den ene er, at aftaler på under 2.000 kr. årligt undtages, og den anden er, at aftaler på over 20.000 kr. også undtages.
Den første del er mest problematisk, da hovedparten af aftalerne netop er på under det her beløb, og det vil sige, at den enkelte forbruger i virkeligheden ikke får særlig mange nye muligheder.
Så generelt er SF positivt indstillet over for lovforslaget, og med enkelte ændringer vil man få fuld støtte fra vores side.
Vivi Kier (KF), 2009-01-23:
Jamen jeg kan som de øvrige ordførere starte med at sige, at i forbindelse med den lov, der kom i 2004, om bindingsperioder for forbrugeraftaler, var der beskrevet et behov for, at vi gik ind og kiggede på det med kortere bindingsperioder.
Og derfor står vi så i dag med et lovforslag, som netop har det sigte, et sigte, hvor der bliver nogle korte bindingsperioder for de aftaler, der indgås, men hvor det også er vigtigt, at vi finder balancen mellem forbrugerbeskyttelse og erhvervslivets interesser.
Det er en balance på to ben.
Forbrugerne skal ikke indgå en aftale, som man så sidder fast i i årevis og ikke kan komme ud af, samtidig med at der skal være en balance, så virksomhederne, som tilbyder de her aftaler, også kan udnytte deres ressourcer bedst muligt.
Det betyder, at der fremover kun vil være 1 måneds opsigelse mod i dag 3 måneders opsigelse og en længste bindingsperiode på 6-7 måneder, hvor den lige nu er på 12-13 måneder.
Men med den her regel er der så også nogle undtagelser.
Og så er der den der maksimumpris på 20.000 kr., som skal ses i lyset af eksempelvis leasing af biler.
Alt i alt synes vi fra konservativ side, at det er et rigtig fint lovforslag, og vi kan støtte det.
Bente Dahl (RV), 2009-01-23:
Det er menneskeligt at indgå en aftale og bagefter fortryde.
Og det er kedeligt og såre menneskeligt, hvis man har bundet sig i for lang tid til en betaling, man i virkeligheden ikke har råd til, enten på grund af indtrufne omstændigheder, eller fordi man har overvurderet sin økonomiske formåen.
Forbrugerpolitik baserer sig på og balancerer mellem den myndige forbrugers frie valg og beskyttelsen af forbrugerne.
Der kan gemme sig et gran formynderi i den politik, og det vil vi i Radikale Venstre gerne undgå.
Vi har tillid til, at den myndige forbruger selv kan sætte sig ind i, hvad det er for et produkt, der købes.
Men som politikere er vi nødt til via lovgivningen at tage højde for, at der findes nogle plattenslagere derude, plattenslagere, der gerne vil forsøge at snyde andre mennesker.
Det her lovforslag går ud på at forbedre forbrugerbeskyttelsen i forbindelse med løbende kontraktforhold, således at forbrugerne normalt ikke bindes af langvarige kontrakter, som det på tidspunktet for aftalens indgåelse er vanskeligt at overskue konsekvenserne af.
Det forekommer helt rimeligt, at ingen skal kunne forpligtes og bindes af aftaler, der er uoverskuelige.
Åbenhed og gennemskuelighed er nøglebegreber i sunde aftaler, så selv om erhvervene i nogle af høringssvarene giver udtryk for, at det kan bevirke dyrere ydelser for forbrugerne, mener vi i Det Radikale Venstre, at det både er i forbrugernes og i erhvervenes interesse, at der er gennemskuelighed, rimelighed og klarhed i de aftaler, der indgås.
Det Radikale Venstre ser forslaget som helhed som en forenkling og som en skærpelse af forbrugerbeskyttelsen, uden at det slår over i formynderi.
Vi er positive over for forslaget.
Line Barfod (EL), 2009-01-23:
I betragtning af det fremskredne tidspunkt skal jeg ikke bruge lang tid, men bare sige, at Enhedslisten også opfatter forslaget som en forbedring, som vi kan støtte.
Og vi er også enige i det, flere af de andre ordførere har påpeget, nemlig at der er ting, man skal se på under udvalgsbehandlingen, altså om man skal stille nogle fælles ændringsforslag.
Karen Hækkerup (S), 2009-01-23:
Jeg tror, at det måske nok er at tage munden lidt for fuld, når ministeren konkluderer, at regeringen er lige så optaget af dyrevelfærd som dem, der har fremsat det her beslutningsforslag.
For det er da lidt af en tilståelsessag, når justitsministeren står på talerstolen og godt nok anerkender, at der var et tv-program for halvandet år siden - »Task Force« i september 2007 - som viste, hvordan dyr lider, når de får de her halsbånd på.
Alligevel er der ikke sket noget endnu.
Der er endnu ikke gennemført nogen ændring af dyreværnsloven, som altså er det, som ministeren vurderer at der skal til for at komme den her uskik, misbrug og mishandling af dyr, fuldstændig til livs.
Alligevel siger ministeren, at det sådan set allerede er forbudt, fordi det vil være i strid med god markedsføringsskik.
Der vil jeg da bare spørge justitsministeren: Hvad har justitsministeren konkret foretaget sig i de halvandet år, der er gået, for at håndhæve markedsføringsloven, sådan at der ikke er flere dyr, der har måttet lide, fordi man altså har nølet med det her?
Brian Mikkelsen (KF), 2009-01-23:
Se, nu er det jo sådan, at det ikke er Justitsministeriet, der står for håndhævelse af markedsføringsloven.
Det er Forbrugerombudsmanden.
Jeg vil erkende, at jeg synes, det er et godt forslag.
Det synes jeg da er fair at sige.
Jeg synes, det er et godt forslag.
Og det er det, bl.a. fordi det flugter præcis med det, som regeringen arbejder med - fuldstændig.
Det lever op til det, som bliver vedtaget i denne folketingssamling fra regeringens side i det forslag, vi kommer med.
Der synes jeg da bare man kunne sige, at det da er godt, at partierne er enige, i stedet for at sige, hvem der har æren for hvad, og hvornår det skulle gøres, og alle mulige andre ting.
Nu bliver det gennemført til gavn for dyrene og til gavn for dyrevelfærden.
Det er sådan set det eneste fokus, jeg har.
Karen Hækkerup (S), 2009-01-23:
Jeg interesserer mig for de dyr, der lider, fordi de i dag går rundt med de her halsbånd, som der altså bliver reklameret for, og som bliver solgt, selv om ministeren har været vidende om, at det har været et problem, og selv om regeringen altså har nølet med det her og slet ikke gjort noget som helst i de halvandet år for at forhindre, at endnu flere dyr kommer til at lide.
Nu står ministeren så på talerstolen og vasker hænder.
Han siger godt nok, at han er enig med forslagsstillerne, men vasker alligevel hænder og siger: Det er jo ikke op til Justitsministeriet, det er op til Forbrugerombudsmanden.
Tror ministeren egentlig selv, at det gør nogen forskel for de mange dyr, der render rundt med de her forfærdelige halsbånd, om det er Forbrugerombudsmanden, som skulle have grebet ind, eller om det er justitsministeren, som skulle have grebet ind, eller om det er nogle andre politikere, der skulle have sørget for, at den her mishandling af dyr holder op?
Det er da utroligt, at man ikke bare kan sige: O.k., vi har faktisk ikke gjort noget, det er pinligt.
Det er jo rent faktisk det, der er tilfældet.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-01-23:
Jeg forstår egentlig slet ikke tonen i det her.
Her kommer regeringen jo med et forslag, som flugter fuldstændig med et beslutningsforslag, som jeg står og roser heroppefra, for jeg synes sådan set, at det er et glimrende beslutningsforslag.
Men jeg fortæller også, at vi arbejder præcis med det samme, og vi gør det på den grundige facon.
Årsagen til, at det ikke blev foreslået i sidste samling, var og det kunne man have hørt, hvis man havde hørt efter i min tale - at der blev lavet en veterinæraftale med deltagelse af et flertal af Folketingets partier, som nødvendiggjorde en ændring af dyreværnsloven.
Det er den ene del af det.
Den anden del af det er, at det er forbudt at bruge de elhalsbånd.
Det er forbudt at bruge dem.
Det er forbudt at bruge dem, og hvis man bruger dem, er en sag for politiet.
Så vi gør noget hver eneste dag i den her sag.
Igen - for at slutte konstruktivt vil jeg rose beslutningsforslaget og blot sige, at det er præcis det, vi arbejder med, og det vil sige, at vi får det gennemført, og det bliver gennemført i den her folketingssamling.
Karina Lorentzen (SF), 2009-01-23:
Jeg vil selvfølgelig takke ministeren for tilkendegivelserne om, at det her snart bliver et lovforslag.
Men lad nu det ligge, nu kommer det, og det er godt.
Så vil jeg spørge ind til, hvordan ministeren rent faktisk vil sikre sig, at det her så bliver håndhævet.
Hvilke initiativer vil ministeren tage for at sikre, at det her så også bliver overholdt?
Morten Østergaard (RV), 2009-01-23:
Den eneste, der vrøvler her, er altså hr. Jesper Langballe.
Domstolsstyrelsen har aldrig talt om positiv særbehandling.
Domstolsstyrelsen og dommerne har været optaget af at fastholde et grundlæggende princip, nemlig at de, der har kvalifikationerne til at varetage dommerhvervet, kan blive dommere.
Det, hr. Jesper Langballe, Dansk Folkeparti, regeringen og Socialdemokraterne ønsker, er at opstille en masse barrierer ud over de egentlige kvalifikationer for, hvorvidt man kan blive dommer.
Der mangler jeg stadig væk svar på - det kan være, at ministeren kan give det - om det er løbende meningsmålinger om, hvad folk synes er en politisk udtryksform, der skal være afgørende for, hvordan man må se ud ved domstolene.
Jeg håber ikke, at det kommer så vidt, men med det her lovforslag kan man bestemt ikke vide sig sikker.
Pernille Frahm (SF), 2009-01-23:
Hr. Kim Andersen er jo netop med til at rejse tvivlen nu igen.
Hr. Kim Andersen er med til at sætte et kæmpe spørgsmålstegn ved, hvorvidt vores domstole, hvorvidt vores topjurister, hvorvidt de højeste embedsmænd i det her, hvorvidt alle høringsparter til det her forslag er i stand til at tænke den her sag igennem.
Det er jo præcis det, hr. Kim Andersen rejser tvivl om nu.
Hr. Kim Andersen har ikke for fem flade øre tillid til domstolene, sådan som de er i dag.
Med den der tilgang, at det måske eventuelt engang ude i fremtiden kunne blive et problem, vil jeg bare sige at hr. Kim Andersen og hans parti får vanvittig travlt - vanvittig travlt.
Kim Andersen (V), 2009-01-23:
Jeg synes, at SF's ordfører, fru Pernille Frahm, skulle tage de ord, som jeg siger heroppe fra Folketingets talerstol, for gode varer.
Jeg har i hvert fald ikke selv noget ønske om eller behov for at blive påduttet, hvad jeg har tillid til eller ikke har tillid til, af fru Pernille Frahm.
Men jeg vil gerne gentage for fru Pernille Frahm, at der altså har været en ganske stor debat over de senere år om religiøse og politiske symboler i det offentlige rum, herunder også i retssystemet.
Dommerne har jo ikke holdt sig tilbage i den debat, og det har Højesterets præsident heller ikke.
Der har været klare udmeldinger, og Domstolsstyrelsen har sagt, hvad man kan.
Og det gør altså, at vi siger: Ja, der er noget, man kan, og der er noget, vi gerne vil have at man gør.
Kamal Qureshi (SF), 2009-01-23:
Jeg tror sådan set, at lige præcis de sidste ord, som hr. Kim Andersen siger, er kendetegnende for det her lovforslag.
Det er netop, at man ikke respekterer domstolenes uafhængighed.
Det er, at man går ind og siger: Jamen det kan godt være, at de vil noget, men det vil vi ikke være med til.
Og derfor går man ind og blander sig.
Man har jo nu med det her skabt en debat om religiøse symboler, som bare vil vokse og vokse.
For hvor går grænserne henne?
Er det et religiøst symbol, hvis man har fuldskæg?
Må man have et kors om halsen?
Må man have kalot på?
Må man have noget påklædning, som signalerer et eller andet bestemt politisk tilhørsforhold?
Og sådan kan man fortsætte.
Jeg vil da også spørge: Hvad så med fritiden?
For hidtil har det været sådan, at vi har haft fuld tillid til, at domstolene og dommerne har været i stand til at sortere, og at uanset hvordan dommernes fremtræden var, så dømte de uden indblanding af politisk og religiøst tilhørsforhold; de dømte efter lovgivningens bogstav.
Det er den tillid, vi har haft, og det er den tillid, man nu sætter spørgsmålstegn ved.
Kim Andersen (V), 2009-01-23:
Jeg bliver nødt til at fastslå, at det altså er sådan, at domstolenes forhold ordnes ved lov.
Det vil sige, at det er helt legitimt, at Folketinget fastsætter nogle rammer og vilkår for de måder og forhold, hvorunder domstolene arbejder.
Vi har ikke skabt tvivl, skabt forvirring eller rejst nogen som helst særlig stemning.
Vi har forholdt os til det, der sker i samfundet.
Vi har forholdt os til, hvad dommere har sagt, og hvad Domstolsstyrelsen har udsendt af personalevejledning.
Og vi vil ikke gerne have, at domstolenes autoritet undergraves, ved at det på et eller andet tidspunkt bliver almindelig praksis, at dommere optræder med politiske eller religiøse symboler af den ene eller anden art.
Det gælder lige så vel det ene symbol som det andet.
Det er lige så vel det symbol, der viser kristendommen, som det, der viser en hvilken som helst anden form for religion, som vi ikke ønsker at se i retssalene.
Det er kort og godt det, det drejer sig om.
Kamal Qureshi (SF), 2009-01-23:
Hr. Kim Andersen har lige præcis undergravet domstolenes autoritet med det her lovforslag i dag, med den debat, der er rejst.
For hidtil har man haft tillid til, at domstolene har været i stand til at dømme efter lovens bogstav, og deres påklædning, eller hvorvidt de havde det ene eller det andet om halsen, var ikke det, der var afgørende. De var i stand til at dømme efter lovens bogstav, og det er det, de er blevet udvalgt til at gøre.
Det har der ikke hersket tvivl om, og hr. Kim Andersen siger også, at der ikke har været nogen former for eksempler på eller tro på, at man ikke har dømt efter lovens bogstav.
Må folk i deres fritid rende rundt og deltage i eksempelvis politiske demonstrationer eller marcher eller religiøse højtider eller andet?
Kan vi efterfølgende have en tillid til, at de så ikke tager det med ind i retssalene?
Kim Andersen (V), 2009-01-23:
Som jeg har sagt adskillige gange, drejer det her forslag sig alene om dommeres optræden i forbindelse med hovedforhandlinger og retsmøder, altså i forbindelse med det formelle møde med borgeren.
Jeg vil gerne gøre det helt klart, at der ikke er nogen, der har rejst tvivl om, hvorvidt dommerne har optrådt sagligt og i forhold til lovens bogstav og været neutrale.
Det, som det her forslag drejer sig om, er, at borgeren fremover ej heller må have anledning til at tro, at andre ting indgår i dommerens overvejelser og afgørelse, herunder religiøse og politiske spørgsmål.
Det er altså en diskussion, der er kommet op bredt i samfundet, og det er også en diskussion, som Domstolsstyrelsen og dommerne - det er der talrige udtalelser i aviserne, der bevidner - har været med til at bidrage til.
Og det er det, der gør, at forslaget her er fremsat, og er grunden til, at vi støtter det.