Per Clausen (EL), 2007-10-09:
Jeg forstod på den konservative ordfører i en kort bemærkning til hr. Torben Hansen, at nu skal der ikke være kissejav i den her sag, og man må vel også sige, at det indtil nu har karakteriseret sagsbehandlingen, at så hurtigt er det heller ikke gået.
Jeg mener sådan set, at det, der har været det største problem i forhold til at forberede sig til den her sag, i og for sig har været at læse op på historien, for den er forholdsvis lang.
Men lad det nu ligge, selv om udgangspunktet her jo var, at man tilbage i 2000 sådan set havde den opfattelse i Folketinget, at det handlede om at finde en løsning for Gudenåen som naturområde, som enten ville indebære en afvikling af Tange Sø, eller at man lavede nogle omstryg, som under alle omstændigheder ville sænke vandstanden så meget, at det ikke længere var muligt at udnytte vandkraften.
Det er man så ikke kommet længere med.
Og jeg skal også medgive, at der i den her sag er meget, der taler både for det ene og for det andet og måske endda for det tredje; for at være helt sikker på ikke at blive anklaget for at være radikal tager vi det tredje med.
Først og fremmest er der selvfølgelig det der med en total genopretning af Gudenåen - hvad det så end er.
Her er det jo rigtigt nok, at vi er inde i den der interessante diskussion om, hvad det er for en natur, vi skal tilbage til.
Men det er jo klart, at man godt kunne gennemføre det, man kunne kalde en genopretning af Gudenåen, hvor udgangspunktet var at sikre fiskelivet og sikre et Gudenåforløb, som meget mere mindede om det, der var inden Tange Sø, eller i hvert fald et forløb, hvor udgangspunktet meget var fokuseret på fiskeri, og hvor man kunne sige, at i hvert fald muligheden for at udnytte vedvarende energi i forbindelse med Tangeværket forsvandt.
På den anden side må man også se i øjnene, at det, at der nu har været en sø der i 86 år, jo ikke bare har betydet, at der er kommet en lang række forskellige former for menneskelig udfoldelse i fritidslivet, men jo også, at der er opstået noget, som vel også i en eller anden forstand kan kaldes natur, lige så meget natur som det meste andet natur i Danmark i hvert fald, og som der selvfølgelig også kan være en interesse i at bevare.
Det, der så er sket, siden den her sag blev behandlet i Folketinget sidst, i 2002, er jo, at EU har vedtaget et vandrammedirektiv, som vi jo synes at man i hvert fald skal opfylde, for vi er jo ikke så imponerede af de direktiver, EU kommer med på miljøområdet, at der er nogen grund til at underopfylde dem.
Det betyder selvfølgelig, at der er nogle krav til vandområdernes kvalitet og økologi, som skal opfyldes, og vi kan måske godt være lidt i tvivl om, hvorvidt det her lovforslag sikrer, at man i 2015 kan leve op til direktivets krav.
Jeg forstår også nogle af bemærkningerne til lovforslaget sådan, at det heller ikke gør noget, at det tager lidt længere tid, for gudskelov - i gåseøjne - er der nogle undtagelsesbestemmelser, der giver mulighed for, at man kan trække tiden lidt ud.
Men vi synes sådan set, at det burde være en rimelig målsætning at sige, at vi skal leve op til kravene i 2015, og at det selvfølgelig er et vigtigt og afgørende element.
Der er også en del debat om Tangeværkets rolle som leverandør af vedvarende energi, og det er klart, at det selvfølgelig også spiller en rolle, om end man må sige, at det spiller en forholdsvis begrænset rolle.
Jeg synes ærlig talt, at hvis Dansk Folkeparti vil bruge Tangeværket som bevis for, at Dansk Folkeparti er meget optaget af vedvarende energi og CO2-neutral produktion af energi, så er det måske udtryk for, hvor små Dansk Folkepartis ambitioner er på det område, mere end det er udtryk for, at det at stoppe produktionen på Tangeværket ville være et angreb på produktionen af vedvarende energi i Danmark.
Men jeg medgiver, at det også skal tages med i betragtning.
Lige så vel som både de naturelementer og kulturelle elementer, der ligger omkring Tange Sø, skal inddrages, skal man selvfølgelig også inddrage, hvilken - hvad skal man sige - kulturhistorisk rolle Tangeværket kan spille.
Vi synes altså, at det kan være fornuftigt at forlænge koncessionen, og kan støtte lovforslaget, men vil dog gerne i udvalgsarbejdet diskutere, om forlængelsen behøver at være så lang, som der er lagt op til.
Det er vi ikke overbeviste om.
Det allersidste, jeg vil sige, er, at vi i hvert fald ikke tror, at man skal vente på, at der bliver lokal enighed.
Jeg tror, man er nødt til i den her sag at se i øjnene, at de lokale interesser, der er, er så hvad skal man sige - polariserede, at vi i sidste instans er nødt til at holde fast i det, som hr. Torben Hansen også nævnte, nemlig at Gudenåen er et vandløb af national interesse, og derfor bliver den endelige løsning også en, der bliver besluttet nationalt.
Men det må selvfølgelig gerne ske i så tæt dialog med befolkningen i lokalområdet, som det overhovedet er muligt.