Kristian Thulesen Dahl (DF), 2008-10-10:
Jeg skal allerførst sige, at Dansk Folkeparti stemmer for lovforslaget.
Det har vi tilkendegivet hele vejen igennem, og vi gør det, fordi vi mener, det er en nødvendighed - ligesom det var, da vi sad i søndags og forhandlede den aftale, der ligger bag ved det her lovforslag.
Det er en nødvendighed for at give en rimelig tryghed for borgerne, så vi dog kan give vores bidrag til, at den finansielle ustabilitet bliver mindsket.
Det, der rent faktisk sker her, er jo, at den indskydergarantiordning, der i dag gælder for indskud op til 300.000 kr., reelt bliver ubegrænset, så alle, der har penge stående i banken, med tryghed kan lade dem stå, for de ved, at de nu i yderste konsekvens har en statsgaranti i ryggen for deres indskud.
På trods af, at vi altså stemmer for loven, som vi selvfølgelig har tilkendegivet hele vejen igennem er en nødvendighed, vil jeg godt sige, at vi føler os noget presset til at stemme for loven i dag.
Vi har haft et forløb det sidste døgn, der giver anledning til at frygte, at der er dele af den her lovgivning, der ikke er så nøjagtig, som vi kunne tænke os.
Vi er stillet i den situation, at fordi det var meldt ud i forgårs, at vi færdigbehandlede det her lovforslag i dag, er vi blevet nødt til at stemme for forslaget, for hvis vi ikke gør det, vil de finansielle markeder tro, at det er, fordi der ikke er politisk opbakning til den her redningspakke.
Derfor vil problemerne forværres, hvis vi ikke stemmer lovpakken igennem i dag, og derfor gør vi det, men ikke uden, at vi bemærker her ved tredjebehandlingen, at forløbet det sidste døgn omkring den her lovpakke ikke har været tilfredsstillende. Vi havde en meget stor åbningsdebat i går, som selvfølgelig også krævede vores opmærksomhed og krævede vores engagement, og det var i kanten af den åbningsdebat, vi så lige skulle sørge for, at det her lovforslag i et og alt var i orden.
Vi har oplevet en proces, hvor ministeriet selv er kommet med 18 ændringsforslag til et lovforslag, vi så første gang i forgårs.
Jeg vil også gerne her og nu understrege, at vi i betænkningsbidraget til andenbehandlingen i går har skrevet, at vi vurderer, at det kan blive nødvendigt efterfølgende at rette i lovgivningen.
Jeg vil lige nævne tre punkter, hvor vi vurderer, at det kan blive nødvendigt i hvert fald at følge ekstra skarpt, hvad der kommer til at foregå.
Det er jo således, at den aftale, som vi i virkeligheden indgik i søndags, gik ud på, at de banker, der ønskede at være en del af det her regime, den her garantiordning, kunne være det.
Det er nu blevet til, at det kan de godt; ministeriet siger, at EU kræver det, for ellers er det et brud på den frie etableringsret i forhold til banker.
Det betyder også, at vi skal være særdeles opmærksomme på, at de nye institutter, der melder sig ind i ordningen undervejs i de 2 år, hvor staten udstrækker en garanti, ikke kommer her til landet for at spekulere i at have en statsgaranti i ryggen.
Det kræver en helt særlig årvågenhed fra Finanstilsynet, som skal behandle de her ting.
Vi har selvfølgelig dyrket det i behandlingen af forslaget og kan se, at der er taget forskellige skridt, og vi håber virkelig, det er et af de steder, hvor ministeriet vil sikre, at man er meget, meget krævende, med hensyn til hvad man kræver af nye institutter; at det er en forretningsplan, man kræver, for at se, om de reelt kommer med gode hensigter osv. osv.
Det er, punkt et, meget vigtigt.
Det næste, jeg vil nævne, er, at hvis man er med i ordningen og misbruger reglerne, altså spekulerer i statskassen, skal man kunne smides ud af ordningen.
Det fremgår også af loven.
Der er det altså vigtigt, at man er meget, meget skarp på at følge tæt, hvem der i givet fald begår et sådant misbrug, så de så tidligt som muligt ekskluderes fra ordningen.
Ellers vil det jo betyde, at statskassen i yderste konsekvens - vi håber ikke, det kommer til at ske, men risikoen er der jo - i virkeligheden dækker nogle ublu forretninger, og det er ikke Dansk Folkepartis ønske med den her lov.
Endelig vil jeg nævne en problemstilling, vi har rejst, nemlig den risiko for konkurrenceforvridning, der er mellem en banksektor, der også udbyder lån til vores boligmarked, og så vores realkreditsektor.
Vi har i Danmark et af verdens bedste belåningssystemer for fast ejendom i forbindelse med realkreditten.
Vi ser meget nødigt, at bankerne med en statsgaranti ryggen i virkeligheden sætter sig på en større del af markedet til ugunst for realkreditten, alene fordi vi går ind og giver bankerne en statsgaranti, men ikke giver realkreditten en statsgaranti.
SDO-lånene er jo ikke omfattet, men det er de prioritetslån, som bankerne også bruger til at finansiere fast ejendom. Vi har noteret os, at ministeren vil føre en meget tæt dialog med det private beredskab om at sikre, at bankerne ikke på nogen måde misbruger ordningen her til at lave konkurrenceforvridning med realkreditten.
Der vil jeg gerne kvittere for, at ministeren på spørgsmål 54, som vi stillede sent i aftes, svarer, at ministeren er positiv over for at inddrage synspunkter fra Realkreditrådet og Realkreditforeningen i forbindelse hermed.
Jeg tager det som udtryk for, at man ikke bare er positiv over for det, men at man gør det, og at man så selvfølgelig diskuterer det med det private beredskab, som man har aftale med.
Men på lige præcis det her punkt med risikoen for konkurrenceforvridning i forhold til realkreditten inddrages realkreditten selv meget aktivt i spørgsmålet og overvågningen af det, så de kan være med til at råbe op over for os, hvis de vurderer, at udviklingen kører den gale vej.
Det var vores kritikpunkter, og når det så er sagt, skal det selvfølgelig ikke overskygge, at vi stemmer for lovforslaget, fordi vi finder, at det er en nødvendighed, for alternativet er ikke til stede.
Vi håber så med det, at vi har givet vores lille bidrag til, at der forhåbentlig kan komme mere ro på det finansielle marked.