runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Jeg har sagt det flere gange, og jeg gentager det gerne: Regeringen har ikke nogen som helst hensigt om at forsøge at presse Danmarks Radio eller noget andet medie til en bestemt redaktionel linje.
Men ministre såvel som folketingsmedlemmer såvel som alle andre i det danske samfund har lov til at give udtryk for deres mening om, hvordan medierne nu vælger at dække bl.a. politiske begivenheder.
Jeg kan jo se, at det også er sket tidligere.
Jeg gentager igen David Trads' udtalelser den 17. marts, altså den tidligere indlandsredaktør på DR Nyheder, som siger, at han under euroafstemningen i 2000 gentagne gange blev opsøgt eller ringet op af socialdemokratiske og radikale ministre, som var rasende over den måde, som Danmarks Radio viderebragte nyheder på.
Så jeg synes måske også, at hr. Simon Emil Ammitzbøll lige skulle skrue sagen lidt ned til det niveau, hvor den hører hjemme.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-21:
Jeg forstår statsministeren således, at det i Muhammedsagen handlede om, at der var nogen, der ville forhindre noget i at blive bragt, og at det i mailsagen handler om, at nogen ville bestemme, hvad der skulle bringes.
Så på den måde kan jeg godt se, at der er en stor forskel i de to sager, for de handler om henholdsvis at forhindre noget bestemt eller sikre noget bestemt.
Selvfølgelig har man ikke fra regeringens side nogen autoritet til at bestemme, hvad der skal ske i DR, og hurra for det.
Problemet er jo dybest set, at vi har et folkestyre, som bygger på, at politikerne opfører sig ordentligt.
Men vi har en regering, som startede med at føre krig mod smagsdommere for ligesom at presse eksperterne lidt tilbage.
Derefter brugte den over et år på sagen om den liberale opposition, der ville opstilles til Folketinget, og nu viser det sig, at den i forhold til Danmarks Radio også prøver at presse på for en bestemt redaktionel linje.
Hvorfor opfører I jer ikke ordentligt? er jeg lige ved at sige.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Det er meget, meget afgørende, at vi står vagt om den uafhængighed for medierne.
Hvad enten det er private medier eller som Danmarks Radio et medie, der er mere reguleret og finansieret af licens, skal det være frie og uafhængige medier, og vi må som politikere også tåle, at vi kommer under kritisk beskydning.
Men til gengæld må medierne jo også tåle, at de, der bliver angrebet, de, der bliver kritiseret, får lov at give udtryk for deres holdning til den måde, det bliver dækket på.
Men det er sandelig noget ganske andet at give udtryk for holdningen til, hvordan dækningen er, end det, Jyllands-Posten var udsat for, hvor der jo var tale om, at der var kræfter, som ville lægge begrænsninger på, hvad en avis overhovedet måtte bringe.
Der er stor forskel på det, og da var det vigtigt at stå fast om pressefriheden og retten til at bringe det, man har lyst til.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-21:
Jeg var lidt forundret over, at statsministeren ikke svarede ja på hr. Ole Sohns spørgsmål, nemlig om der var skiftet opfattelse, for det bekræfter netop mistanken om, at der gælder de her dobbelte standarder i Muhammedsagen på den ene side og i mailsagen på den anden side.
Men hvad er det så, der gør, at der er de her dobbelte standarder?
Statsministeren belærte jo selv den arabiske befolkning om pressefrihed via Al Arabiya.
Statsministeren sagde, at medierne i vores samfund er fuldstændig uafhængige.
Vi har en fri presse, og regeringen har ingen autoritet til at kontrollere pressen eller blande sig i, hvad den skriver – jeg går ud fra, at det også gælder de elektroniske medier.
Den har altså ingen autoritet til at blande sig i, hvad DR laver.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Nej, der er ikke tale om dobbelt standard, og jeg vil gerne sige, at på ministermøder såvel som på partigruppemøder her i Folketinget såvel som på mange andre politiske møder i Folketinget er det da meget naturligt, at politikere, der er engagerede mennesker, som går op i, hvad medierne bringer, også drøfter, hvordan medierne viderebringer det.
Jeg vil tro, at hr. Ole Sohn har deltaget i utallige af den slags vurderinger og drøftelser.
Både på formelle møder og uformelle møder drøfter man det løbende.
Det er der ikke noget mærkeligt i.
Men jeg må tage afstand fra påstanden om, at regeringen skulle sidde og træffe beslutninger om, hvordan man kan påvirke Danmarks Radios dækning af det politiske stof.
Det må jeg klart afvise.
Det er der overhovedet ikke tale om.
Hvis og hvis.
Altså, jeg forholder mig slet ikke til hypotetiske og urealistiske spørgsmål, og jeg vil gerne gentage, at regeringen ikke har haft og ikke har nogen planer om privatisering af Danmarks Radio.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Sohn (SF), 2007-03-21:
Det er en lidt mærkværdig skelnen fra statsministerens side.
Der er tale om, at regeringen på et officielt regeringsmøde, hvor pressens minister havde været til stede, hvor kulturministeren med ansvar for Danmarks Radio havde været til stede, drøfter: Hvordan kan man påvirke Danmarks Radio?
Det bliver efterfølgende videregivet af den ansvarlige minister til Danmarks Radios bestyrelsesformand.
Det er da en ganske alvorlig sag, at pressens minister og Danmarks Radios institutions minister ikke står vagt om pressefriheden, ikke står vagt om institutionens integritet, men åbenlyst diskuterer, hvordan man kan påvirke.
Man nævner navngivne personer, så det er da en dobbeltstandard, som statsministeren bruger.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Må jeg først sige til hr. Mogens Jensen, at der aldeles ikke er nogen, der forsøger at mørkelægge nogen ting.
Med hensyn til det med privatisering kan jeg henvise til de udtalelser, vores udenrigsminister er kommet med her for nylig om, hvad der var passeret på mødet, for så vidt angår hans udtalelser i den henseende.
Med hensyn til det møde, der angiveligt skulle have været holdt mellem Christian Nissen og beskæftigelsesministeren, vil jeg bare sige til hr. Mogens Jensen, at sådan som det ligger oplyst over for mig, var det Christian Nissen, der havde bedt om mødet.
Jeg må sige, at det da må være tilladt for beskæftigelsesministeren såvel som for alle andre i det her land at give udtryk for deres mening om P1 og P3 og P4 og TV 2, og hvad de ellers har lyst til at give udtryk for af meninger.
Lad mig gentage endnu en gang, at Danmarks Radio er og skal være fri og uafhængig, og regeringen har ikke nogen hensigt om hverken at true sig til eller at presse Danmarks Radio til en bestemt nyhedsdækning.
Vi har stor tillid til, at journalisterne i Danmarks Radio som alle steder nok skal værne om deres integritet.
Men det må da være tilladt for ministre såvel som for folketingsmedlemmer og alle andre at give udtryk for deres holdninger til både dette og hint.
Hvis ikke jeg husker meget galt, så var det vel egentlig hr. Mogens Jensen, som også gav udtryk for nogle personalepolitiske holdninger – det var vistnok i forbindelse med ansættelsen af direktøren i den nye TV2 Radio.
Hvis ikke jeg husker meget galt, var hr. Mogens Jensen ude med et synspunkt i retning af, at det ikke var passende, at direktørstillingen blev besat med den person, der nu kom på den.
Og det kan man da kalde en meget direkte meningstilkendegivelse om personalepolitik i et frit og uafhængigt medie.
Men det er hr. Mogens Jensens synspunkt.
Inden hr. Mogens Jensen nu skruer sig helt op i det himmelblå, synes jeg, at hr. Mogens Jensen måske skulle tænke på, at hr. Mogens Jensen har ytringsfrihed – det har ministre altså også.
Mogens Jensen (S), 2007-03-21:
Det kan statsministeren jo gentage så mange gange, som han nu vil, så lang tid vi ikke kan få opklaret her hos statsministeren, hvad der rent faktisk er foregået på det regeringsmøde.
For der står i kulturministerens mail, at der blev talt om privatisering af DR.
Der står, at man havde drøftet navngivne tv-journalister.
Men om det er tilfældet, kan vi jo ikke få oplyst, fordi statsministeren har mørkelagt sagen.
Men må jeg så ikke tage et eksempel frem, som også Christian Nissen nævner i sin bog, hvor det handler om en samtale, Christian Nissen fører med beskæftigelsesministeren, hvor hr. Claus Hjort Frederiksen klart siger til Christian Nissen, at der må ske noget med P1, nærmere bestemt med den politiske slagside i en række faste programmer, hvor der trængte til en udskiftning af medarbejderne.
Hvis det ikke er et forsøg på fra en regeringsminister, ikke at klage over faktuelle fejl, men på direkte at påvirke den redaktionelle linje og de medarbejdere, der skal være ansat, så ved jeg ikke, hvad det er.
Er det tilfredsstillende?
Kan du, statsminister, acceptere, at en af dine ministre har den tilgang til Danmarks Radio?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Vi har vel alle ytringsfrihed.
Det, jeg bare vil frem til, er, at hr. Mogens Jensen altså gav udtryk for nogle holdninger til en bestemt medarbejder på et medie i Danmark.
Det synes jeg hr. Mogens Jensen skal have lov til.
Men så skal hr. Mogens Jensen jo ikke hykle og skælde ud over, at andre også kan have holdninger.
Det er bare det, jeg vil frem til.
Så skulle vi nu ikke lige holde sagen der, hvor den hører til?
Så siger hr. Mogens Jensen, at han ikke kan have tillid til, hvad tidligere generaldirektør Hans Jørgen Jensen siger, eller hvad tidligere indlandsredaktør på DR Nyheder, David Trads, siger, men det må altså stå fuldstændig for hr. Mogens Jensens egen regning, at han ikke har tillid til de pågældende personer.
Jamen jeg har ikke noget kendskab til, hvad det er, hr. Mogens Jensen nu nævner.
Jeg har overhovedet ikke noget kendskab til det, og altså, indholdet af samtaler mellem beskæftigelsesministeren og Christian Nissen eller alle mulige andre har jeg ikke noget som helst kendskab til, og det mener jeg altså at hr. Mogens Jensen må spørge de pågældende ministre om, hvis det ligger hr. Mogens Jensen meget på sinde.
Mogens Jensen (S), 2007-03-21:
Jeg synes, statsministeren skulle dokumentere sine udsagn.
Hvad angår mit udsagn om hr. Jens Rohde, så bakker jeg faktisk op om hr. Jens Rohdes ansættelse på TV 2.
Men jeg bakker det ikke op, når hr. Jens Rohde mener, at han fortsat skal være politiker og være ansat på TV 2 Radio, og det tror jeg heller ikke statsministeren gør.
Eller mener statsministeren, at man både kan være politiker og udtale sig om politiske spørgsmål og være ansat i en direktørstilling i enten Danmarks Radio eller for den sags skyld TV 2?
Da jeg forstår, at statsministeren bakker op om, at hr. Claus Hjort Frederiksen, undskyld, beskæftigelsesministeren, på et tidspunkt har udtalt til Christian Nissen, at man skulle fjerne nogle medarbejdere fra P1, og at statsministeren ikke finder det angribeligt på nogen som helst måde, så vil statsministeren også synes, at det var helt naturligt, hvis der var udarbejdet sådan en liste over ting, som skulle laves om i DR, herunder altså bl.a. fjernelse af kritiske medarbejdere.
Eller hvordan skal jeg forstå statsministerens svar?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Nej, det har jeg ikke noget kendskab til.
Mogens Jensen (S), 2007-03-21:
Nu har statsministeren efterhånden sagt »det erindrer jeg ikke« lige så mange gange, som hr. Viggo Fischer sagde det under tamilsagen, men derfor synes jeg alligevel, at vi skal have lidt mere klarhed over sagen her, selv om statsministeren jo ikke er særlig villig til at svare på – og faktisk har mørkelagt – hvad det konkret var, der skete på det regeringsmøde, hvor man åbenbart har drøftet Danmarks Radio.
Det kan vi ikke få noget at vide om.
Må jeg ikke spørge statsministeren, for det fremgår af dagspressen, at såvel forhenværende generaldirektør Christian Nissen som nyhedschef Lisbeth Knudsen havde det indtryk, at bestyrelsesformand Jørgen Kleener havde en lang liste med en række punkter, som skulle laves om i DR, mens han sad som DR-formand, heriblandt at Radioavisen og TV-avisen skulle adskilles, og at der skulle laves om på P1 og nogle af de kritiske medarbejdere fjernes – sjovt nok det samme, som hr. Claus Hjort Frederiksen har sagt: Har statsministeren kendskab til diskussioner i regeringen, der har medført udarbejdelse af sådan en liste?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Hvis hr. Simon Emil Ammitzbøll vil nærmere ind i, hvad der ligger bag de enkelte ting i den mail, må hr. Simon Emil Ammitzbøll afklare det med kulturministeren.
Som jeg nu har sagt i flere omgange, har jeg ærlig talt ingen som helst erindring om, hvordan jeg så på Danmarks Radios Irakdækning for 4 år siden.
Jeg synes, at livet bliver lidt tungt, hvis man skal gå og slæbe rundt på den slags i hele 4 år, og jeg foretrækker altså meget mere at kigge fremad.
Jo, men jeg har altså først fået kendskab til den mail nu her forleden, da den kom frem i forbindelse med markedsføring af en ny bog, så jeg har ikke haft kendskab til det før
Jeg synes ikke, der er noget mærkeligt i, at ministeren har en sådan dialog, men samtidig har jeg slået fast, at selvfølgelig refererer man ikke fra ministermøder, og jeg vil gerne igen understrege, at regeringen aldrig har haft planer om at ville privatisere Danmarks Radio.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-21:
Undskyld, det er klart: kulturministeren.
I den mail, som kulturministeren har sendt til DR's tidligere bestyrelsesformand, skriver kulturministeren, at der er meget stor utilfredshed med DR's dækning, som er meget ensidig, der er det med studieværter, der er det med Ole Sippel, og så beskriver kulturministeren, hvordan det var ham, der skulle stå til ansvar under det her regeringsmøde.
Han kommer også med let skjulte trusler om, at man jo kunne privatisere.
Det, jeg ikke forstår, er, hvorfor statsministeren, når statsministeren nu siger, at det ikke er regeringens politik, så ikke vil tage mere afstand fra det, som kulturministeren har gjort.
Det er rart endnu en gang at få slået fast, at Brian Mikkelsen heller ikke må referere fra ministermøder.
Men ...
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Hr. Simon Emil Ammitzbøll har jo ganske ret i, at vi jo har været igennem det her, oven i købet nu i flere omgange, så derfor må mit svar jo også blive en gentagelse af, hvad jeg nu har sagt nogle gange, nemlig for det første at jeg finder, at det er naturligt, at der er en løbende dialog mellem landets kulturminister og formanden for bestyrelsen i Danmarks Radio, men for det andet har jeg også fastslået, at det er en fast regel her i landet, og det har det altid været, at man altså ikke refererer fra ministermøder, og for det tredje har regeringen ikke på noget tidspunkt haft planer om at ville privatisere Danmarks Radio.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-21:
Heldigvis har kulturministeren tidligere i dag oplyst, at denne mail er det eneste eksempel på en mail af den karakter, hvor man åbenbart diskuterer DR's indhold, så så løbende har den dialog heldigvis ikke været.
Det har vi kulturministerens ord for.
Det spørgsmål, som jeg gerne vil have svar på, er: Hvis statsministeren virkelig mener, at man ikke skal lægge pression på DR, at man ikke skal true DR, heller ikke med privatiseringer, hvordan kan det så være, at statsministeren overhovedet ikke ønsker at forholde sig til det, kulturministeren har sagt?
For alt det, jeg lige har sagt, og det, som statsministeren har taget afstand fra, fremgår af kulturministerens mail.
Men jeg vil alligevel komme med en tillægsbegrundelse, der går ud på, at statsministeren jo nogle gange har sagt, at det hverken har været regeringens hensigt og heller ikke vil være det at true eller presse Danmarks Radio.
Og hvis det virkelig er rigtigt, så forstår jeg simpelt hen ikke, hvorfor statsministeren ikke vil tage afstand fra kulturministerens brev, for alle, der taler eller læser et nogenlunde dansk, vil jo kunne se, at der er tale om både pression og trusler.
Så måske statsministeren alligevel kan bruge den her chance til at skifte holdning.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-03-21:
Kunne vi ikke blive enige om, at det selvfølgelig er i orden, at ministre og politikere i det hele taget retter henvendelse til journalister, hvis de mener, at de er blevet fejlciteret, eller at der er forkerte faktuelle oplysninger i et indslag osv.?
Selvfølgelig kan man gøre det.
Der, hvor problemet er, er, når man knytter det sammen med en eller anden form for pression.
Der må man jo bare sige, at hvis man sidder i en regering, der har ansvaret for en statslig medievirksomhed, så har man en god mulighed for at udøve pression ved at true med at tage bevillingen fra den statslige medieinstitution eller på anden vis gøre livet surt for den pågældende institution.
Det betyder også, at man selvfølgelig må være meget ydmyg med hensyn til det ansvar, man har.
Måtte jeg foreslå statsministeren, at han simpelt hen sagde til ministrene, at det i det øjeblik, de henvender sig med kritiske bemærkninger til medarbejdere på statslige medieinstitutioner, så skal de lægges ud på hjemmesiden.
Så skal man simpelt hen redegøre for, hvad det er, man har talt med de pågældende om.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Jeg har faktisk stor tillid til redaktionerne på medierne og til de enkelte journalister, til at de bevarer deres uafhængighed og til at de formidler nyheder på den måde, de nu synes de skal formidles på.
Nogle gange synes politikere godt om den måde, de bliver formidlet på, andre gange synes de knap så godt om det, og det skal de have lov til at give udtryk for.
Men i det ligger der ikke nogen form for pression.
Og lad mig så bare gentage, at regeringen ikke på noget tidspunkt har haft planer om at ville privatisere Danmarks Radio.
Det tror jeg nu ville give en meget besværlig dagligdag, hvis det skulle være et absolut krav, men det vil jeg nu lade være op til de enkelte.
Lad mig så bare sige, at jeg jo selv gjorde det her for nylig, at jeg åbent, meget åbent, gav udtryk for min holdning til nyhedsdækningen på et ganske bestemt område – det var ikke noget med, at jeg sendte mails eller ringede op til nogen bestemt – jeg gik ud og sagde det åbent i det offentlige rum.
Og sikke da en ballade, der så blev, og det var ikke mindst De Radikale, der bed mig i haserne, for det var da fuldstændig utilstedeligt, at statsministeren som pressens minister gik ud og gav udtryk for sin mening.
Derfor synes jeg, det lidt er udtryk for en dobbelt standard.
Det var lige præcis, hvad jeg gjorde.
Og hvad førte det til?
Skældud fra hele oppositionen.
Så jeg giver ikke rigtig meget for det der.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-03-21:
Det vil sige, at vi alle sammen ville være klar over, hvad det var for en åben dialog, som regeringen havde med journalister på eksempelvis Danmarks Radio.
Ole Sohn (SF), 2007-03-21:
Det vil mere være et konstaterende spørgsmål.
Når man lytter til statsministeren i dag, kan man forstå, at alle de henvendelser, der om ikke dagligt så løbende kommer til Danmarks Radio – mails, breve og telefonopkald – ikke er udtryk for at ville påvirke, de er bare et udtryk for almindelige ytringer.
Men refereret til mit tidligere spørgsmål om statsministerens udtalelse fra 22. december 2005, hvor man ikke kunne ytre sig om Jyllands-Posten, fordi det ville i givet fald være et udtryk for at påvirke, må man bare konstatere, at der i åbenlys grad er tale om dobbeltstandarder.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Nej, det er der bestemt ikke, men der er tale om to vidt forskellige sager.
Der er stor forskel på Muhammedsagen og mailsagen.
Muhammedsagen drejede sig jo om, at der var kræfter, som ville gå ind og bestemme, hvad en avis måtte offentliggøre, hvad en avis måtte trykke og videregive.
Mailsagen handler om, at en minister i dialog med en bestyrelsesformand giver udtryk for sine holdninger til dækningen af nogle ganske bestemte spørgsmål, og det er sandelig to vidt forskellige sager.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-21:
»Vil statsministeren tage afstand fra kulturministerens brev til DR's tidligere bestyrelsesformand, Jørgen Kleener?«
Rune Lund (EL), 2007-03-22:
Jeg er enig på den måde, at hvis man skal vinde noget som helst i Afghanistan, hvis man overhovedet skal kunne vinde over Taleban, er det den civile genopbygningsindsats, der skal satses på.
Hvis vi tager udgangspunkt i den seneste Senlisrapport, den har også været omtalt en del i pressen de senere dage, siger den jo også klart, at det ikke dur, at man bruger ni gange så meget på såkaldte militære løsninger, som man bruger på den civile genopbygning.
Og hvis det fortsætter, som det gør nu, sker der én ting, og det er, at Taleban vinder.
Senlisrapporten siger, at vi har meget, meget, meget kort tid til at ændre strategien i Afghanistan, ellers så er en ting sikkert, og det er, at Taleban vinder.
Det vil sige, vi skal ændre strategien nu, ellers vinder Taleban.
Morten Helveg Petersen (RV), 2007-03-22:
Det Radikale Venstre lægger stor, stor vægt på hele den civile genopbygningsdel.
Men derfra til at sige, at det militære ikke skulle spille nogen rolle, er langt at gå.
Vi er altså ikke parate til at gå så vidt som det, Enhedslisten lægger op til i sit beslutningsforslag, fordi sikkerhedssituationen med al ønskelig tydelighed jo er meget, meget besværlig og meget farlig på jorden.
Derfor ser vi perspektiver i samtænkningen mellem det militære og det civile og er overbevist om, at vi er nødt til at gå på de to ben.
Men den civile genopbygning skal i hvert fald fylde meget, og vi håber på og regner også med, at den kommer til at fylde meget i fremtidige danske bidrag til Afghanistan.
Morten Helveg Petersen (RV), 2007-03-22:
Jeg er ikke enig i den udlægning, og jeg synes, der i hvert fald er den store forskel, at hvor en stor del af kritikken af Irak – ud over hele den folkeretlige diskussion, det er jo en stor selvstændig diskussion – vel gik på, at her havde man netop ikke forsøgt at forholde sig til hele genopbygningsdelen, altså hele den efterfølgende periode efter en militær intervention, må man vel sige i forbindelse med Afghanistan, jævnfør de analyser, rapporter, planer, London Compact og de typer af dokumenter, at her har man taget synes jeg netop genopbygningsdelen meget seriøst, meget alvorligt.
Man forsøger at opstille retningslinjer og målsætninger for, hvad det internationale samfund gerne skulle bidrage med af civil genopbygning af Afghanistan.
Så alene der synes jeg der er en meget, meget stor forskel, og her ser jeg så helt bort fra den folkeretlige diskussion, som er en anden og meget stor og principiel forskel.
Heldigvis er der mere fokus på den civile genopbygning i Afghanistan, end tilfældet var for Iraks vedkommende.
Steen Gade (SF), 2007-03-22:
Jeg er fuldstændig enig i, at vi skal overlade det til de kompetente folk.
Det er vel så derfor, de vælger at bruge stort set al deres tid på at sikre danske soldaters liv.
Det synes jeg også er rigtigt.
Men det betyder jo, at alt det, hr. Tom Behnke argumenterer for at vi skal være dernede for, falder til jorden, hvis vi i hvert fald tager de farligste steder, og hvis det ikke bliver ændret.
Så er vi dernede for at beskytte danske soldaters liv, men vi udretter ikke det, hr. Tom Behnke siger at vi skal udrette.