Henning Hyllested (EL), 2016-04-27:
Tak for det.
Det her er et meget omfattende beslutningsforslag, som Dansk Folkeparti har fremlagt, fordi det omfatter, at staten både skal overtage den regionale jernbaneinfrastruktur, men også ansvaret for den regionale jernbanedrift, altså lokalbanerne.
Jeg synes, det kan være lidt svært at overskue konsekvenserne af forslaget, som også de tidligere ordførere og også ministeren faktisk har gjort opmærksom på.
Enhedslisten har bestemt sympati for tankerne om, at jernbaneninfrastrukturen samles under staten, altså under Banedanmark, men jeg ved også, at der er nogle privatbaner, som ikke er begejstret for tanken – og det bør selvfølgelig undersøges, hvad betænkelighederne bunder i.
Jeg er ret overbevist om, at nogle nok finder, at Banedanmark er svær at bakse med og ikke lige til at flytte, hvad vi jo også selv har oplevet omkring planerne om den niveaufri udfletning ved Ringsted.
Smidighed og åbenhed er måske ikke lige Banedanmarks spidskompetence.
Desuden er der jo helt klart nogle økonomiske problemer ved det, som også transportministeren har redegjort for.
Men ingen tvivl om, at Banedanmark besidder en enorm ekspertise, når det handler om jernbaneinfrastruktur, og der er i princippet ingen grund til, at man ikke samler viden og erfaring ét sted, ikke mindst i betragtning af jernbanenettets størrelse i dette ikke ret store land.
Enhedslisten har bestemt også sympati for at samle jernbanedriften under staten, men jeg er ikke helt sikker på, at Dansk Folkeparti og Enhedslisten har helt den samme opfattelse af, hvordan det skal gøres, og hvordan det skal se ud.
Intentionerne fejler imidlertid ikke noget, nemlig at skabe sammenhæng og bedre koordinering i den kollektive jernbanetrafik – det er hårdt tiltrængt.
Enhedslisten har jo igennem lang tid slået til lyd for, at organiseringen af togdriften blev samlet ét sted, nemlig under staten.
Om det så skal være under DSB i en eller anden ny udgave eller under Trafikstyrelsen eller i form af en helt ny organisation – vi kunne passende kalde den Transport for Danmark – kan man jo diskutere.
Enhedslisten synes jo, at når vi i forvejen har en statslig organisation, som har forstand på at køre tog, så var der måske ikke nogen grund til at opfinde noget helt nyt, men blot at omorganisere den eksisterende organisation, hvis det er det, der skal til – især da hvis man skal tilpasse sig et regime med udbud af den statslige jernbane.
Lad mig her understrege, at det bestemt ikke er vores opfattelse, at jernbanen skal deles op i pakker, som udbydes til lavestbydende, som også det her B-forslag er inde på i bemærkningerne, som så skal omfatte de statslige lokalbaner, bliver det jo så til.
Så foretrækker vi trods alt, at det bliver de regionale trafikselskaber, der kommer til at køre tog regionalt, så operatørvirksomheden dermed bliver på offentlige hænder, som det f.eks. sker i Nordjylland.
Udbud, uden at der sidder et statsligt organ og styrer det, vil betyde en fragmentering af jernbanedriften, som vil have den stik modsatte virkning af det, som B-forslaget i virkeligheden tilstræber, nemlig sammenhæng og koordinering med henblik på et rimelig ensartet produkt.
Jeg kan jo ikke lade være med her at gøre opmærksom på – jeg var lidt inde på det i mit spørgsmål til ministeren – at der i DSB-kontrakten, som Enhedslisten var med til at indgå aftale om, faktisk findes et par ret fyldige afsnit om udbud, som i en vis udstrækning lægger vægt på de samme ting, som også B-forslaget fra Dansk Folkeparti gør.
I afsnit fem i kontrakten fremgår det nemlig, at DSB skal fremlægge en analyse af DSB's organisering med henblik på situationen med udbud – det er jo altså efter EU's krav i den fjerde jernbanepakke – og med henblik på at DSB skal udvikles til at foretage trafikselskabslignende opgaver og således fortsætte som et slags Movia på skinner.
Så der er faktisk i DSB-kontrakten også taget højde for en udvikling, hvor jernbanen udbydes til andre operatører med mulighed for at køre togene.
Dette var ikke mindst Enhedslistens fortjeneste i forhandlingerne i et forsøg på netop at bevare den statslige styring af jernbanedriften, som jo også B-forslaget faktisk har ansatser til eller lægger op til.
Den viste, at regionen og for den sags skyld også Movia hellere vil køre busser end tog.
Det er fremgået, at regionerne ikke bruger alle de penge, de får via investeringstilskud og bloktilskud, til drift af deres lokalbaner, hvilket bekræfter, dels at regionerne har en anstrengt økonomi, dels at de ikke prioriterer lokalbanerne så højt, som de burde.
Det er svært at vurdere, om økonomien ville være hjulpet i statslig regi, når vi har en regering – i øvrigt understøttet af Dansk Folkeparti – som helt klart ikke prioriterer kollektiv trafik og jernbanedrift.
Således blev regeringsperioden jo begyndt med at nappe 300 mio. kr. fra DSB, og man fortsætter med at spare på Banedanmarks budgetter, så både vedligehold og nyanlæg forsømmes.
Og Togfonden DK er man sammen med Dansk Folkeparti jo på vild flugt væk fra.
Men der er gode tanker i B-forslaget, som efter vores mening giver anledning til fælles drøftelser med de mange interessenter, der rører i gryden med kollektiv trafik og i gryden med jernbane, om en gang for alle at få taget hul på den byld, der hedder, at der er alt for mange, der blander sig her; der er alt for mange kongeriger rundt omkring.
At få samlet styringen ét sted må være formålet.
DSB-kontrakten kunne passende være anledningen, når DSB fremlægger sin analyse for organiseringen i tiden efter Togfonden DK frem mod 2030.
Det skulle efter kontrakten allerede være sket, nemlig primo 2016.