Per Clausen (EL), 2007-03-27:
Debatten har jo været præget af stor velvilje for at gøre en indsats på gigtområdet.
Det kan der sådan set ikke være megen tvivl om.
Fra Venstres, Dansk Folkepartis og De Konservatives side har man så også haft en meget stor optimisme med hensyn til, hvordan det vil gå i de kommende år, som vel først og fremmest baserer sig på, at man har en forventning om, at strukturreformen på dette område skulle føre til en forbedret indsats.
Det må tiden jo vise om man får ret i.
I hvert fald kan optimismen ikke basere sig på udviklingen inden for de sidste par år.
Det, man der har set, er, at når man snakker om ventelister, ventetider, så har tendensen været, at ventetiderne er blevet længere, der er blevet flere, som venter mere end 12 uger på at komme i behandling, og der er sådan set ikke så meget, der tyder på, at den situation umiddelbart vil forandre sig, fordi de forhold, der gør sig gældende, og som er afgørende for, at der er de her ventetider, stadig eksisterer.
Debatten i dag antog jo også på et tidspunkt sådan lidt historisk karakter, forstået på den måde, at man begyndte at diskutere den nuværende undervisningsministers bedrifter, sidst han var undervisningsminister.
Og der er jo ingen tvivl om, at de skadelige effekter af de massive nedskæringer på optagene på lægestudiet, som undervisningsministeren dengang stod bag, er meget store.
Man kan selvfølgelig sige, at en af konsekvenserne var, at hverken Venstres eller SF’s ordfører i den her sag risikerer at blive arbejdsløse.
Det var bestemt også Lægeforeningens begrundelse for at være helt enige med undervisningsministeren dengang om, at det var uhyre fornuftigt at begrænse optaget.
Konsekvensen blev jo så omfattende lægemangel.
Man kan sige, at den senere socialdemokratisk-radikale regering i 1990’erne i en vis forstand forsøgte at rette op på det ved at optage flere studerende, men underskuddet eksisterede og er på mange områder i dag en stor forhindring for at igangsætte de nødvendige fremskridt, der skal til.
Et element, som også er gået igen i mange indlæg, er, at man sådan set er enige om, at det er nødvendigt og vigtigt at få fastlagt nogle standarder for den kliniske behandling.
Det er lidt uklart, hvornår det vil ske, men også på det område nærer Venstres og Konservatives og Dansk Folkepartis ordførere store forhåbninger til fremtiden – og jeg kan da forsikre for, at vi også er nogle, der måske ud fra en lidt mindre optimistisk tilgang, men så til gengæld ud fra en realistisk-kritisk tilgang vil følge udviklingen.
Det, der jo også er kommet frem i debatten i dag, er, at vi også har et meget stort behov for at sikre, at der igangsættes en indsats for efteruddannelse af de læger, som er i den almene praksis.
Alle er tilsyneladende enige om, at her er en videnmanko, der skal rettes op på, og man kan så sige, at vi sammen med Socialdemokraterne og SF har stillet et forslag til vedtagelse, som konkret går ind i den sag i modsætning til det, der ligger fra Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti.
Og så bare til allersidst: Jeg synes faktisk, det er en alvorlig mangel i diskussionen, at vi ikke i langt større udstrækning etablerer en sammenhæng mellem den forebyggende indsats, vi gør på sundhedsområdet, og så den forebyggende indsats, der skal gøres på arbejdsmiljøområdet.
Man har lidt indtrykket af, at debatterne foregår hver for sig, adskilt, som de jo er, i hvert sit ministerium, men jeg tror bare, at hvis man fokuserer meget ensidigt på livstilsproblemer inden for sundhedsområdet, så vil man overse, hvor de afgørende problemer ligger, nemlig i arbejdsmiljøet.
De sidste ord, jeg vil sige, er, at vi jo i hvert fald i dag har haft en debat, som er præget af en grundholdning om, at man gerne vil gøre en indsats på området.
Regeringen og Dansk Folkeparti forventer, at det vil ske nærmest af sig selv som følge af strukturreformen, vi andre er kommet med nogle konkrete forslag til, hvad der skal gøres.
Nu må vi jo se, hvordan udviklingen bliver de kommende år, ellers er jeg sikker på, at der efter et kommende folketingsvalg vil være flertal for at gøre en indsats i stil med den, der i dag er foreslået af Socialdemokraterne, SF og Enhedslisten.
Hermed sluttede forhandlingen.