Pia Kjærsgaard (DF), 2008-10-09:
Jeg vil jo gerne kvittere for statsministerens åbningstale i tirsdags.
Det er vel sådan set derfor, at vi står her i dag og skal forholde os til den.
Jeg synes altså, at jeg har lyst til at være lidt positiv.
Der er jo så mange sure og negative, så det halve kan være nok.
Det glæder mig, at statsministeren - om jeg så må sige - har fundet sådan tilbage til rødderne og koncentrerer sig om at redde Danmark i stedet for at redde hele verden.
Jeg vil godt eksempelvis omtale Metockdommen, som vi jo har haft en meget, meget lang og intensiv debat om her i sommermånederne.
Da statsministeren endelig langt om længe forstod, at det faktisk var alvor for Dansk Folkeparti, lagde han sig i selen, og så begyndte der at ske noget, og det vil jeg godt kvittere for.
Det var vi også godt tilfredse med.
Det så sådan lidt sløvt ud i mange, mange måneder, men det gik altså op for statsministeren, at vi mente det, og man må så sige, at det resultat, vi kom frem til, bestemt er noget, som Dansk Folkeparti hilser med tilfredshed.
Vi er ikke hundrede procent enige med regeringen, så langt fra, i forholdet til EU og EF-dommen, men vi synes, at ud fra de givne betingelser nåede vi så langt, som vi kunne.
Der er, og det har der også været brugt meget debattid på her i dag, rigtig mange danskere, der er bekymrede, og med god grund: Finansiel krise, boligprisernes nedtur, stigende renter, pensionsopsparinger, hvis værdier udhules af faldende aktiekurser, stigende mad- og brændstofpriser.
Det er alt sammen noget, der sætter sit præg på privatøkonomien og gør danskerne bekymrede.
Som politikere kan vi ikke forhindre de her ting, og vi kan heller ikke forhindre, at oliesheikerne begynder at lukke for hanerne.
Men vi kan gøre noget for at dæmme op for effekterne heraf, så de økonomisk dårligt stillede danskere kommer frelst igennem den usikkerhed, der i øjeblikket præger økonomien.
Vi har jo faktisk de bedste forudsætninger i Danmark for at komme frelst igennem.
Dansk økonomi er bomstærk.
Vi har overskud på statens finanser, vi har den næstlaveste ledighed i Europa, vi har overskud på betalingsbalancen, Danmarks gæld falder, og Danmark er den tredje mest konkurrencedygtige økonomi i verden.
Jeg vil da ikke undlade at sige, at jeg synes, at Dansk Folkeparti har haft en væsentlig andel i det igennem de sidste 7 år.
Langt de fleste danskeres økonomi er solid.
Mange husejere har en stor friværdi, som der kan tæres på.
Skattestoppet har givet danskerne tillid til, at de penge, de havde at råde over i år, har de også til næste år, og at der ikke, som tilfældet var før i tiden, kommer nogle Socialdemokrater som en tyv om natten og hæver den ene eller den anden afgift.
Var det ikke over 100 skatter og afgifter, som det lykkedes Nyrupregeringen før 2001 at indføre eller hæve?
Det er vigtigt, at danskerne bevarer tilliden til Danmarks økonomi og til deres egen.
I en tid, hvor man let bliver usikker, skal vi som politikere have is i maven og forstå, at det er vores opgave at indgyde borgerne tillid.
Der er ikke tid til eksperimenter, og der er ikke tid til at inddrage en større andel af borgernes penge, f.eks. igennem en genindførelse af SP-bidraget.
Der er heller ikke tid til at gamble med sikkerheden for husejerne.
Den skattereform, som skal forhandles på plads til foråret - er der nogle, der mener - skal ikke indebære forringelser for husejerne.
Rentefradragsretten ligger fast.
I denne tid bliver vi simpelt hen nødt til at lægge politiske trakasserier til side og stå sammen.
For nogle grupper i vores samfund har de stigende mad- og brændstofpriser skabt større usikkerhed end for andre.
Jeg synes, det var sørgeligt, at landets statsminister ikke berørte vore ældre, de mennesker, der har stridt og stræbt, slidt og slæbt for at bygge vores samfund op, og som nu for en dels vedkommende må klare sig med meget lidt.
De ældre, der kun har en folkepension og ældrechecken at klare sig for, kan mærke prisstigningerne.
Heldigvis fik Dansk Folkeparti gennemtrumfet, at ældrechecken nu stiger til 10.300 kr. efter nytår.
Folkepensionisterne bør også have den fulde stigning i folkepensionen, i stedet for at den socialdemokratiske opfindelse, satspuljen, æder en stor del af stigningen op for at finansiere andre gode initiativer for de udsatte grupper.
De har ikke for meget i forvejen.
Jeg synes, det er ærgerligt, at Socialdemokratiet ikke kan støtte os i det her.
Der har jo før været røster fremme fra Socialdemokratiet om, at man ikke længere rigtig ønskede satspuljen, men det gør man tilsyneladende stadig væk.
Vi har i Dansk Folkeparti noteret os, at nogle kommuner har valgt at hæve priserne ganske meget for den mad, kommunerne udbringer til de svagelige ældre.
Der bør være loft over prisen for de ældres mad.
På Christiansborg har vi vedtaget et loft over, hvad det må koste at have et barn i daginstitution, og hvis vi kan lave et loft over det, kan vi også lave et loft over, hvad det må koste for de ældre at få mad bragt ud.
Dansk Folkeparti vil i tilslutning hertil gøre vort for at forbedre forholdene på landets plejehjem og -centre.
I finanslovaftalen for 2007 fik vi afsat 200 mio. kr. til lokale initiativer, der kunne tjene til at forbedre forholdene for beboerne og de ansatte på plejehjemmene.
Det var faktisk en stor succes, forslagene væltede ind og afspejlede en helt utrolig idérigdom blandt de ansatte på plejehjemmene og de ældre selv.
Hvis der er nogen, der ved, hvor skoen trykker, er det social- og sundhedshjælperen på plejecentret og den ældre selv.
Også i år vil vi have afsat penge til helt konkrete projekter, der kan forbedre vore ældres hverdag.
Samtidig vil vi fortsætte med at anspore kommunerne til at gøre en indsats for at forbedre forholdene.
Vi vil afsætte 0,5 mia. kr., som kommunerne kan få del i, hvis de bevisligt forbedrer forholdene for de ældre.
Lige siden 2001 har Dansk Folkeparti prioriteret kræftområdet meget højt.
År efter år har vi på finansloven fået afsat penge til dette område, så standarden i behandlingen at kræftpatienterne kunne forbedres og overlevelseschancerne øges.
Vi har styrket kræftkirurgi, sørget for, at ny medicin og teknologi er blevet introduceret, sikret bedre sammenhæng i patientforløb, sikret patienterne ret til en vurdering fra en ekstra læge og sørget for, at kræft behandles som en akut sygdom.
Det er umådelig vigtigt, at danske kræftpatienter får en behandling, der som mindstemål kan måle sig med den behandling, patienter i udlandet kan forvente.
Derfor agter Dansk Folkeparti også i forbindelse med finanslovaftalen for 2009 at satse på forbedringer af kræftbehandlingen inden for mammografi, strålebehandling, kræftkirurgi, livmoderhalskræft og rehabilitering at kræftpatienter.
I sin tale sagde statsministeren, at politireformen har haft visse indkøringsproblemer.
Det kunne måske nok være sagt lidt stærkere, og det tror jeg også at statsministeren fandt ud af, da han meget kvikt replicerede, at der nok var noget at komme efter.
Jo, det tør man vistnok sige.
Betjente vil ikke længere arbejde i det danske politi, arbejdsforholdene er simpelt hen blevet for dårlige.
Lokalkendskabet er gået fløjten, helt i modstrid med hvad vi blev lovet af justitsministeren.
Resultatet er altså en ringere politiindsats, og at almindelige mennesker oplever, at politiet ikke længere rykker ud.
Særlig er yderområderne ramt.
Jeg vil sige det ligeud: Det kan vi ikke acceptere i Dansk Folkeparti, vi vil ikke acceptere, at danskernes meget, meget store tillid til politiet forsvinder på grund af en reform af politiets struktur, en reform, som skulle betyde flere betjente på gaden, men som indtil nu har betydet en dårligere politibetjening for mange borgere.
Det er altså ene og alene justitsministerens ansvar, og vi forventer i Dansk Folkeparti inden for kort tid at se positive resultater af politireformen.
Ret skal også være ret: Politiets arbejdsforhold er jo ikke blevet gjort nemmere af, at et flertal i Folketinget har besluttet at nedlægge Danmarks grænser, så alle og enhver, blot de er i stand til at komme ind i EU, kan drøne fra det ene land til det andet
Hjemmerøverier: For 10 år siden havde vi aldrig nogen sinde hørt om det begreb, i hvert fald allerhøjest fra amerikanske B-film, hvor svært bevæbnede røvere trængte ind i folks private ejendom og tiltvang sig deres værdier.
Nu hører vi om det hele tiden i Danmark, og gerningsmændene er ofte østeuropæiske mafiosoer, der er kommet hertil, fordi et flertal i Folketinget har nedlagt vores grænse, så der bare sådan er fri adgang.
Kom bare ind og forsyn jer, er beskeden til de kriminelle.
Det er simpelt hen ganske urimeligt.
Jeg husker stadig væk den sommerdag - en fredag, inden Folketinget gik ind i den mødefri periode - hvor der var, tror jeg, omkring 80 lovforslag, som skulle hastes igennem til en sidstebehandling den allerallersidste dag, og da var afskaffelsen af grænsen et af dem.
Det var endnu en sag, som burde have været til folkeafstemning, men som man bare luskede igennem uden at spørge den danske befolkning.
Der er der altså en meget, meget stor modsætning mellem Dansk Folkeparti og de øvrige partier, for man kan ganske enkelt ikke være bekendt, at man vedtager sådan nogle ting uden at spørge den danske befolkning.
Der er så meget inden for EU-systemet, som burde kræve en folkeafstemning, ikke af juridiske grunde måske, men fordi det, uanset hvordan man vender og drejer det, er afgivelse af selvbestemmelse i det danske rige, og det synes jeg vi skal drøfte meget, meget nøje.
Det bliver simpelt hen ikke ved med at gå.
Lissabontraktaten behøver jeg måske ikke lige at nævne endnu en gang, men jeg vil alligevel gøre det.
Det er altså for ringe, at man bare vedtager den i Folketinget og så regner med, at den danske befolkning glemmer det.
Jeg tror faktisk, der er mange danskere, der længes efter den tid, hvor grænsebommen var lukket, og hvor der i det mindste var en eller anden fysisk kontrol, før udlændinge kunne rejse ind i Danmark - fra plattenslagere på Strøget og østeuropæer med russerposer i butikkerne til hjemmerøverierne.
Jeg tror, at der er rigtig mange, der er trætte af det og ikke vil finde sig i det længere.
Vi vil faktisk have vores grænse tilbage, naturligvis.
Jeg er også sikker på, at mange danskere er utrygge ved, at der er skudopgør mellem rockere og indvandrerbander i gaderne.
Det går simpelt hen ikke.
Altså, hvordan føler vi det egentlig ikke alle sammen, når vi næsten hver eneste morgen, i hvert fald i weekenderne, vågner op til en eller anden bestialsk forbrydelse, der har fundet sted - ikke alene i København, ikke alene i de andre store byer, men stort set alle steder i Danmark?
Det går ganske enkelt ikke.
Indsatsen mod indvandrerbanderne skal optrappes med mandsopdækning af hovedmændene, bedre muligheder for aflytning af de kriminelle, nultolerance og fængselsstraffe til de mennesker, der forsøger at genskabe tilstande fra det vilde vesten i Danmark.
Tryghed og sikkerhed er det, borgerne forventer af deres politikere
det er det, vi skal levere på Christiansborg.
Deri er jeg meget, meget enig med statsministeren.
Og jeg synes egentlig, og det vil jeg endnu en gang kvittere for, at ordet tryghed, som nogle har gjort sådan lidt nar af, blev brugt særdeles mange gange, men det er jo så også et ord, som Dansk Folkeparti har brugt meget, for tryghed er et væsentligt ord.
Tryghed er væsentlig i mange sammenhænge: Tryghed i forhold til vores økonomi, tryghed i forhold til kriminalitet, tryghed i forhold til udlændingetilstrømningen og tryghed i forhold til social velfærd.
Man kan bruge det bredt, og jeg synes, det er rigtigt, at det bliver brugt, men det må til gengæld også betyde, at der bliver levet op til det.
Det vil sige, at de sætninger, statsministeren kom med i åbningstalen, hvor ordet tryghed indgik, altså er noget, vi skal have klaret, og at vi ikke bare ser igennem fingre med det, men at vi nu tager fat og siger: Nu er det altså nu, det kan ikke nytte noget, det kan ganske enkelt ikke nytte noget, at København skal være en by, der er farligere at bevæge sig rundt i end New York før Guiliani.
Men lad det dermed også være sagt, at grundlaget for et nært samarbejde mellem regeringen og Dansk Folkeparti i den kommende periode bestemt er til stede.
Det er også den opfattelse, jeg har fået fra regeringen.
Jeg tror, det er vigtigt, at det sikre fundament for dansk politik er regeringen og Dansk Folkeparti.
Er der andre partier, der vil være med, skal de være så hjertelig velkommen.
Jeg er bestemt ikke en af dem - det tror jeg i øvrigt ikke at der er nogen partier der er - der kunne tænke sig at skubbe andre partier ud i mørket.
Det gælder i forhold til det økonomiske, det gælder i forhold til at overholde indgåede aftaler, og det gælder, at man står last og brast, uanset om det gør lidt ondt en gang imellem, for før er troværdigheden altså ikke til stede, og sådan skal det være.
Så jeg kan i hvert fald love, at Dansk Folkeparti vil fortsætte det gode arbejde, som jeg synes vi har været meget medvirkende til siden 2001, og at det vil ske på en ordentlig, troværdig og seriøs måde, sådan som det hele tiden har været tilfældet.