Line Barfod (EL), 2010-11-19:
Jeg takker for ministerens kortfattede redegørelse.
Jeg synes, som jeg sagde i indledningen, at det er afgørende, at Folketinget tager svangreomsorgen meget alvorligt, at vi politisk får markeret, at det her faktisk er et område, som har en meget stor betydning, jo faktisk for alle mennesker, fordi vi alle sammen starter med at blive født, og derfor er det rigtig afgørende, at vi kan sikre, at alle får en god fødsel og en god start på livet.
Det er selvfølgelig ikke noget, som der er lige så mange penge i, som er lige så prestigefyldt osv. som kræftbehandling, store hjerteoperationer eller andet, der kræver meget stor teknik, og som har høj prestige.
Det er rigtig vigtigt, og det er noget, som jeg håber også vil kunne få større politisk gennemslagskraft fremover, for jeg tror, at en af grundene til, at der bliver skåret så meget på det område, er, at det ikke rigtig er noget, som man politisk er optaget af.
Om det så er, fordi man har en holdning om, at det bare er kvinder, eller fordi man har en holdning om, at det er sådan noget, som man nok skal klare, ved jeg ikke.
Altså, børnene bliver jo født; på den ene eller anden måde bliver de jo født, men man glemmer bare, at der er stor forskel på, hvordan børnene bliver født.
Det kan gå godt, og det kan gå mindre godt, og hvis det går mindre godt, kan det altså give mange problemer, og det kan sådan set også koste mange flere penge for sundhedsvæsenet og for det sociale område, hvis ikke man sikrer en god start.
I april i år gennemførte dagbladet Politiken en rundringning til 12 hospitaler.
7 af dem havde en grænse for, hvor længe flergangsfødende uden komplikationer måtte blive.
Den grænse var på mellem 4 og 8 timer.
Altså, 4 timer efter, at man har født barnet, kan man risikere at blive smidt ud fra fødestedet og sendt hjem, selv om man måske overhovedet ikke føler sig klar til det.
Det er ødelæggende, når man har den slags regler.
På socialområdet ville man sige, at det var at sætte skøn under regel, og Ombudsmanden ville gribe ind og sige, at det må man ikke, for det skal jo helt klart være en individuel vurdering, hvornår en kvinde, der har født, føler sig klar til at tage hjem.
Der er nogle, der straks er klar, og som, nærmest lige efter de har født, rejser sig og vil hjem, og så er der andre, der har behov for et par dages hvile og for at få ordentlig hjælp til at få amningen i gang.
Nogle fødsler går ret hurtigt og nemt, og andre fødsler tager mange, mange timer og er meget vanskelige.
De er altså uddannet til at kunne lave de individuelle vurderinger, og de er gode til det.
Derfor skal vi lade jordemødrene få lov til at bruge deres faglighed til at lave de individuelle vurderinger, i stedet for at man laver de her firkantede regler.
I 2003 gennemførte den daværende sundhedsminister, Lars Løkke Rasmussen, en undersøgelse som opfølgning på Folketingets debat om Enhedslistens beslutningsforslag om, at man skal have ret til en jordemoder under fødslen.
Undersøgelsens resultat var uhyggelig læsning.
Kun på 13 pct. af fødestederne kunne man være næsten sikker på at have en jordemoder under hele fødslen – 13 pct. På 22 pct. af fødestederne var der mindre end 50 pct. sandsynlighed for at have en jordemoder under hele fødslen.
Det kan vi altså gøre langt bedre.
Vi har ikke mangel på jordemødre i dag.
Der er jordemødre nok, vi skal bare bruge dem.
Vi må kunne sikre, at alle gravide får en god og gratis fødselsforberedelse, at man kan blive på fødestedet efter fødslen, så længe man har behov for, og selvfølgelig også, at man under fødslen og under hele fødslen har en jordemoder
til stede.
Man skal også være sikker på, at man kan få en samtale med jordemoderen efter fødslen.
Det er vigtigt at få snakket igennem, hvordan fødslen gik.
Det kan måske godt for nogle, der sidder og skal have et budget til at hænge sammen, lyde lidt overflødigt, men vi ved, at det har rigtig, rigtig stor betydning at få snakket det igennem, og det er noget af det, der kan gøre, om kvinden, næste gang hun skal føde, vælger et kejsersnit eller vælger at føde på naturlig vis.
Det er også vigtigt, at der er en hurtig opfølgning fra jordemoder og sundhedsplejerske, også når man er kommet hjem, så hvis der opstår problemer med amningen eller med andet, kan man hurtigt tage fat i det og få gjort noget ved det.
Der er desværre en stigning i, hvor mange børn der hurtigt efter fødslen bliver indlagt, fordi de er underernæret.
Det er altså uhyggeligt at se et tal på 1 pct. af alle børn, som bliver genindlagt, fordi der opstår problemer, og en del af dem, fordi man har sendt kvinderne hjem og ikke sørget for hurtigt at sikre sig, at amningen går i gang; så børnene ligger simpelt hen og sulter.
Flere steder, bl.a. i Nordjylland, har man ordningen med kendt jordemoder, og det giver rigtig gode resultater.
Det er jo nærmest indlysende, at en fødsel forløber bedre, og at det er langt tryggere for kvinden og hendes partner, hvis de kender den jordemoder, der er med til fødslen, fordi de har mødt jordemoderen flere gange under graviditeten.
Det bør man altså få udbredt over hele landet, så alle kan regne med, at de kan føde med en jordemoder, de kender i forvejen.
Hvis det ikke snart begynder at gå fremad med den basale svangreomsorg, bliver vi altså nødt til at se på, hvad vi skal gøre – om vi f.eks. skal oprette et nationalt råd, som man har det i Norge.
Forslag til vedtagelse »Folketinget finder det afgørende, at alle børn sikres en god start på livet, uanset hvor mange penge deres forældre har.
Det kan bl.a. sikres gennem regionernes anvendelse af Sundhedsstyrelsens anbefalinger for svangreomsorg.«