runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Prehn (S), 2008-04-02:
Jeg vil takke for den meget positive tilbagemelding.
Det er rigtig glædeligt at høre, at der er interesse for området, og at der er lyst til at gøre noget ved det.
Også fra socialdemokratisk side kan jeg sige, at vi interesseret i at få et tættere samarbejde busser og tog imellem.
Det lyder som en rigtig klog strategi, ministeren her er inde på, synes jeg.
Der er det altså sådan i dag, at man ikke har direkte incitamentsstrukturer, der gør, at man får mere økonomi ud af at have flere passagerer, og at man får mere økonomi ud af det, hvis der er en højere service.
I Sverige har man altså gjort det sådan, at man har sat nogle parametre op, hvor man netop belønner trafikselskaberne for at gøre en ekstra indsats for - om jeg så må sige - at få lokket passagerer om bord i bussen.
Det har altså medført, at man har fået ret betydelige stigninger i antallet af passagerer.
Jeg synes, det kunne være rigtig interessant, hvis ministeren ville kaste et blik på det, man har gjort i Sverige - og så sige, om vi ikke kunne indføre nogle af de samme incitamentsstrukturer i Danmark for på den måde at få flere til at vælge at køre med kollektiv bus.
Carina Christensen (KF), 2008-04-02:
Jeg er sådan set meget enig, og jeg tror, at den kommune, der bliver nævnt her, måske er Helsingborg, for netop den hørte jeg nemlig om under mit besøg hos trafikselskabet i sidste uge.
I Sverige har de gjort sig nogle enormt interessante erfaringer - i hvert fald i en særlig kommune deroppe, som jeg ikke kan huske navnet på nu.
Det, som vi har lovet trafikselskabet, er, at vi nu i første omgang vil sende nogle embedsmænd derop for at indgå i en dialog med kommunens folk om, hvad de mere specifikt har gjort deroppe.
De erfaringer bliver først og fremmest meldt tilbage til mig, men jeg vil godt sørge for at viderebringe dem til Trafikudvalget, så det også kan se, hvad det er, de har gjort.
Og så synes jeg, at vi skal se på, om der er noget, vi kan lære af dem og gøre her i Danmark.
Jeg tror, at vi sådan set alle er enige om, at det er en god og også vigtig dagsorden.
Erling Bonnesen (V), 2008-04-02:
Nej, tværtimod mener jeg netop lige præcis, at den her regering tager aktivt del i det.
Lad mig bare pege på, at der i 2007 blev vedtaget en ny 4-årig handlingsplan på området, så det er da en handlekraft, der vil noget.
Det er netop ikke lige her, der skal tages stilling til det.
Per Clausen (EL), 2008-04-03:
Jeg vil bare sige til fru Sophie Løhde, at jeg sådan set også er enig i, at det ville være uklogt at lade forældre få fuldstændig fri mulighed for at give deres børn mærkelige navne.
Jeg ser eksempler, som jeg synes tyder på, at de muligheder er fri nok, som de er.
Så det, jeg sådan bare sætter spørgsmålstegn ved, er, hvorfor vi behøver at have en eller anden særlig proces, hvor man skal søge om at få lov at ændre sit navn, når man er voksen.
Jeg synes måske nok, at folk bare selv kan finde ud af at meddele, hvad de gerne vil hedde, og så behøver myndighederne ikke at bekymre sig om andet end at registrere det.
Vivi Kier (KF), 2008-04-03:
Jeg vil i lighed med stort set alle andre talere sige, at i det her forslag er der jo ligesom tre pinde.
Jeg vil starte med at snakke om pind 1 og pind 3 og så vende tilbage til pind 2.
Pind 1 handler om, at man selv skal kunne bestemme sit fornavn.
Jeg hopper så ned til pind 3, som skal gøre det muligt, at man selv kan bestemme, om man vil have foretaget en kønsskifteoperation.
Der må jeg sige, at vi Konservative synes, det er utrolig vigtigt, at det her foregår efter et lægefagligt skøn, og at det, når den enkelte person vælger at gennemgå en stor kønsskifteoperation, så virkelig er en gennemtænkt beslutning.
Det er et meget, meget stort og voldsomt indgreb, som vi skal være helt sikre på at man ikke kommer til at fortryde.
Så er der den midterste pind, som drejer sig om, at det skal være muligt, at man selv kan ændre sit cpr-nummer.
Der vil jeg sige, at jeg har stor, stor forståelse for, at man kan være født i en krop, som man ikke synes er af det køn, man gerne vil være.
Man hedder eksempelvis Peter, og man kan ændre sit navn til Pia, og man kan gøre en hel masse ting, men man har måske alligevel ikke lysten eller modet til at få foretaget en så omsiggribende operation, som en kønsskifteoperation trods alt er, og så er det ikke muligt at få ændret sit cpr-nummer.
Jeg kan godt forstå, at man, hvis man har vænnet sig til, at man hedder Pia, og man rejser og skal vise sit pas, så synes, det er vældig, vældig generende.
Fru Sophie Løhde var meget grundigt i sin gennemgang før, og jeg er helt enig i de betragtninger, der kom.
Derfor afviser vi forslaget.
Sophie Løhde (V), 2008-04-03:
Jeg synes som sagt, at vi har fundet en god balance med den nuværende navnelovgivning, som den er i sin udformning i dag.
Man kan sige, at hvis der var fuldstændig frit valg, kan jeg den ene dag kalde mig for Oskar og den næste dag for Lisette, og det synes jeg måske ikke er hensigtsmæssigt, også jævnfør diskussionen om cpr-registeret i øvrigt og også pasidentifikationen.
Derudover glæder jeg mig over, at Enhedslisten noterer, at vi her også er enige på nogle områder.
Det er jo ikke altid, det fremstår så tydeligt, så det vil jeg da gerne takke for her.
Med hensyn til spørgsmålet om fuldstændig frit valg af navn tænker jeg jo ikke mindst på små nyfødte børn, og jeg må altså sige, at der går barnets tarv – for mig – forud.
Selv om eksempelvis Gustav er et vældig sødt navn, synes jeg, det ville være synd at give det til en lille nyfødt pige, og jeg tror endda, at det ville være til stor gene for hende ikke mindst i teenageårene.
Det mener jeg de nuværende regler tager højde for i en kombination af, at der altså er muligt for transseksuelle i dag, hvad enten de har fået foretaget en kønsskifteoperation eller ej, at få en navneændring.
Så jeg synes, vi har taget højde for det på en god og afbalanceret måde i den nuværende lovgivning.
Så spørger hr. Per Clausen om proceduren omkring tilladelse til kønsskifteoperation, og der er jeg da helt enig med sundhedsministeren i, at der vil være god grund til, at vi i udvalgsarbejdet ser nærmere på de erfaringer, man har gjort sig i bl.a. Norge.
Selv om vi ikke kan støtte beslutningsforslaget i dets nuværende form, er vi altid positive over for at behandle det under udvalgsarbejdet.
Karl H. Bornhøft (SF), 2008-04-03:
Det er en meget lille gruppes problemer, vi skal tage stilling til i dag, men for dem er det et meget stort problem, og det bør vi udvise respekt for.
Det er jo en problemstilling, som er knyttet til spørgsmålet om kønsidentitet.
For de fleste mennesker er der jo en overensstemmelse mellem den krop, de fødes med, og det køn, de føler de tilhører, men sådan er det altså ikke for alle.
Transkønnede føler, at de er havnet i en forkert krop, og derfor er de også tvunget til at slæbe rundt på et navn og et personnummer, som føles fremmed for dem, og som de jo egentlig helst ser hen, hvor peberet gror.
Samtidig skal de transkønnede håndtere omverdenens fordomme og fordømmelse, og alt i alt må vi vel alle sammen erkende, at det er en voldsom belastning, og at det kan være ødelæggende for liv.
Derfor mener vi i SF, at vi skal komme de transkønnede i møde ved at indføre langt lempeligere regler for, at mennesker selv kan bestemme deres eget fornavn, også når de ønsker at vælge på tværs af kønsspecifikke opdelinger.
Heraf følger naturligvis, at en ny Hanne eller Emma ikke skal hænge på et personnummer med et ulige slutciffer.
Det skal hun selvfølgelig også kunne skifte til et lige tal, så hun i forhold til det har det nemmere i mødet med andre mennesker og i mødet med de offentlige myndigheder.
Når vi derimod kommer til den kirurgiske del af forslaget, er vi i SF noget mere forsigtige.
Fra SF's side mener vi, at det er et vigtigt element at have med, når man ønsker at forbedre forholdene for de transkønnede.
Det gør vi, og derfor vil jeg sige, at vi er positive i det videre arbejde.
Vi ser meget venligt på de to første pinde, og vi har til hensigt at gå meget positivt ind i arbejdet.
Per Clausen (EL), 2008-04-03:
Bare et enkelt spørgsmål til hr. Karl H. Bornhøft, og det er selvfølgelig til den del, hvor SF var knap så positive.
Jeg har godt læst disse udsagn om, at nogle mennesker skulle blive endnu mere ulykkelige efter en operation, og det er selvfølgelig bekymrende, men realiteten er jo, at det aldrig er undersøgt ordentligt.
Derfor ved vi faktisk ikke noget som helst om det her, og det er jo et af problemerne.
Det, jeg godt vil spørge hr. Karl H. Bornhøft om, er, om SF også er indstillet på, ligesom andre partier har været i debatten, at gå ind og kigge på de erfaringer, der er fra Norge og Sverige og eventuelt også andre europæiske lande, for at se, om man i hvert fald kunne forenkle og liberalisere processen, også i forbindelse med operation.
Karl H. Bornhøft (SF), 2008-04-03:
Jeg kan bekræfte over for hr. Per Clausen, at vi er indstillet på at få alle de tilgængelige oplysninger, der er på området, med ind i overvejelserne, og at vi også er indstillet på at kunne søge ekstra dokumentation om bl.a. det udsagn, der kommer i forhold til, hvordan mennesker har det, når de har fået udført operationen.
På den måde kan jeg sige, at vi er meget åbne over for at få en større grad af viden og bevidsthed, og det er det, der skal til, for at vi kan komme videre med det her arbejde.
Anita Christensen (DF), 2008-04-03:
Enhedslistens forslag er en delvis genfremsættelse af beslutningsforslag nr. B 142 fra folketingsåret 2006-07.
Vi er klar over, at det her kan være et meget vanskeligt problem for de mennesker, der ikke kan forlige sig med det køn, de er født med som transseksuelle eller med et bedre udtryk: som transkønnede.
Der kan være problemer på arbejdet, med familien eller med det omgivende samfunds accept.
Derfor er der også mulighed for efter en meget grundig lægelig vurdering og efter tilladelse fra Sundhedsstyrelsen at få foretaget en kønsskifteoperation.
Dansk Folkeparti mener, at det fortsat skal være sådan, da der er tale om et stort indgreb både fysisk og psykisk, som jo i sagens natur ikke kan fortrydes.
Vi er altså uenige i det sidste punkt i Enhedslistens forslag.
For i virkeligheden kan man sige, at Enhedslistens formuleringer bortset fra kravet om Sundhedsstyrelsens tilladelse er en beskrivelse af forholdene i dag.
Så er der to andre punkter vedrørende navne og cpr-numre, hvor Enhedslisten vil have fjernet det kønsspecifikke indhold.
Enhedslisten nævner, at det kønsmærkede cpr-nummer er med til at opretholde ideen om køn som noget naturligt og medfødt.
Lad mig sige, at jeg betragter køn som noget overordnet, naturligt, medfødt, ikke som en social konstruktion, som Enhedslisten synes at mene.
Det medfødte køn må altså være udgangspunktet, og har man store problemer med det, er der jo, som jeg har nævnt, mulighed for at få hjælp til at skifte køn.
Hvad angår navnet, kan transkønnede efter vurdering fra Rigshospitalets Sexologiske Klinik og eventuelt en supplerende udtalelse fra Retslægerådet få lov til at skifte fornavn, også selv om de ikke har gennemgået kønsskifte.
De regler er Dansk Folkeparti tilfreds med.
Vedrørende cpr-nummeret vil jeg sige, at det centrale personregister jo er et grundregister, som skal være i overensstemmelse med kirkebogen.
Det skal derfor være korrekt og med de nødvendige oplysninger.
Hertil hører efter vores opfattelse også oplysninger om køn, som i en række tilfælde er nødvendige for en korrekt offentlig forvaltningsudøvelse.
Derfor er vi også tilfredse med reglerne, som de er i dag.
Det vil sige: Har man gennemgået en kønsskifteoperation, bliver man tildelt et nyt cpr-nummer svarende til det nye køn.
Med udgangspunkt i det kan man så få udstedt nye offentlige dokumenter: pas, sygesikringsbevis, kørekort osv.
Der er også mulighed for at tage et navn svarende til det nye køn.
Samlet set kan Dansk Folkeparti altså ikke støtte forslaget, hvilket vi heller ikke kunne sidste gang.
Per Clausen (EL), 2008-04-03:
Nu kan der være elementer i Enhedslistens forslag, som ikke kan få flertal i Folketinget, så derfor må man måske gå efter lidt mindre.
Jeg synes nu alligevel, at fru Sophie Løhde mangler at give mig en forklaring på, hvordan det kan være liberal politik, at voksne mennesker ikke selv må bestemme, hvad de vil hedde til fornavn.
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
At man skal søge om at få lov til at have et fornavn, som ikke, som man siger, passer til det køn, man har, begriber jeg simpelt hen ikke.
Det andet, jeg vil spørge fru Sophie Løhde om,
er med hensyn til operationerne.
To ting fremgår af nogle svar, jeg har fået - jeg har først fået dem i går, så det er ikke sikkert, at der er så mange andre, der har haft mulighed for at læse dem - nemlig, at man har en noget mere indviklet og noget længere procedure i Danmark end i Norge, og at man også kan konstatere, at der er betydelig flere, der får kønsskifteoperationer i Sverige og Norge.
Jeg vil gerne spørge, om fru Sophie Løhde er indstillet på, at vi i udvalgsarbejdet ser på, om der kan laves nogle forandringer, om det så skal være i regelsættet eller det skal være i praksis, sådan at vi måske kan tilnærme os nogle af de erfaringer, man har gjort sig i Norge og Sverige.
Det synes jeg kunne være spændende at få et svar på.
Lone Dybkjær (RV), 2008-04-03:
Det er jo, som det har været nævnt, en genfremsættelse for tre af punkternes vedkommende.
Jeg skal derfor gøre det kort, idet jeg også henviser til den tale, jeg holdt, sidste gang beslutningsforslaget blev behandlet.
For det første synes jeg, vi skal kunne vælge det fornavn, vi har lyst til at have.
Der er ingen som helst grund til, at der er nogle myndigheder, der bestemmer, om noget er hannavne eller hunnavne.
Vi ved jo udmærket godt, at det allerede i dag kan være utrolig svært at finde ud af, om et navn er et hannavn eller at hunnavn; Inge er jo på norsk et hannavn og på dansk et hunnavn, og der er andre.
Jeg var netop ude for et navn i dag - nu vil jeg ikke nævne det, for så kan det være, der er en, der kommer i klemme med det - og jeg havde aldrig hørt det fornavn før, og jeg troede bestemt, at det var en hun, og det viste sig at være en han.
Det andet, jeg vil sige, og som jeg også sagde sidst, men som jeg godt vil understrege, handler om CPR-numre.
Jeg synes, at cpr-numre og cpr-numre på køn er en utrolig vigtig ting.
Derfor er jeg lodret uenig i Enhedslistens målsætning, som fremgår af bemærkningerne, at man vil have, at det kønsspecifikke i cpr-numrene skal forsvinde.
Jeg synes bare, det er utrolig praktisk, at man kan køre registre og alt muligt i lyset af, at man har et kønsopdelt cpr-register.
Netop i lyset af f.eks. ligestillingsdiskussionen fra i går, må jeg sige, at det er ret afgørende, at vi kan køre ud, at kvinder har dårligere lønforhold end mænd.
Det er ikke, fordi det har hjulpet alverden, men det kan man da håbe på at det kan gøre på et eller andet tidspunkt.
Så den langsigtede målsætning er jeg imod, selv om jeg da er enig med Enhedslisten i, at vi ikke vil have et system, der juridisk og kulturelt belønner én bestemt livsform.
Det ligger der for mig ikke i, at vi har en kønsopdelt statistik.
At man så skal kunne få lov at ændre sit cpr-nummer, er en anden snak, men der mener jeg igen kun, at det kan ske efter en kønsskifteoperation.
Det tredje er så, i hvilket omfang man skal kunne få en kønsskifteoperation.
Det fik vi ikke sidste år.
Det synes jeg vi skal gøre i år, sådan at vi i hvert fald på en eller anden måde får skrevet nogle ting ned, eventuelt måske også sat nogle ting i gang, så vi ikke skal have forslagene hvert år, bare fordi de ligesom ikke bliver færdigbehandlede.
Per Clausen (EL), 2008-04-03:
Jeg synes, det er dejligt, at vi har en regering, der beskytter voksne mennesker mod at få et navn, som er til ulempe for dem.
Måske skulle vi overlade det til folk selv, når de nu er voksne, at afgøre.
Med hensyn til det andet omkring passet vil jeg bare sige til ministeren, at der også eksisterer en mulighed i de internationale regler for at have det, man kalder et uspecificeret køn.
Så der findes nogle muligheder, og det synes jeg da vi skulle prøve at arbejde videre med.
Hvis ministeren læser om, hvordan det er i andre lande i forhold til selve operationen, og læser, at man f.eks. i Norge tilsyneladende har et forløb, som i hvert fald er noget kortere end det, man har i Danmark, og at man kan konstatere, hvis man kigger på både Norge og Sverige, at antallet af mennesker, som gennemgår en kønsskifteoperation, er betydelig større der, så vil jeg bare spørge ministeren, om han ikke synes, at det måske godt kunne hænge sammen med den proces, man har i Danmark, at det ender med, at folk ikke får den her operation, eller hvad der nok i nogle tilfælde er mindst lige så slemt - ender med at få den i Thailand i stedet for.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-04-03:
Det sidste ser jeg meget nødigt, altså at folk vælger at få operationen i Thailand.
Men jeg vil sige, at der foregår et udredningsforløb, og når jeg også lagde vægt på at sige i min tale, at det var over 2 år, er det, fordi tid også betyder noget her.
Det er nemlig ikke et mål i sig selv at gøre det hurtigt, for det er jo ekstremt vigtigt, at man også sikrer vedholdenhed.
Man skal igennem flere samtaler og igennem flere medicinske kontroller og samtaler med psykolog, og hvis man bliver ved med at have ønsket efter alle disse samtaler, efter al den her tid, er det jo et meget vedholdende ønske.
Og det er jo irreversibelt, så derfor mener jeg ikke, at tempo nødvendigvis er ønskeligt i den her sammenhæng.
Per Clausen (EL), 2008-04-03:
Nu kritiserer jeg i mange andre sammenhænge regeringen for sådan en slags fart og tempo-tankegang, så jeg er med på, at tempo ikke altid er det vigtigste.
Men jeg vil bare spørge ministeren, om han ikke er indstillet på at overveje de erfaringer, man f.eks. har gjort sig i Norge, hvor forløbet er kortere, og overveje, om den tilgang, man har til det Sverige, hvor slutresultatet i hvert fald er, at der er flere, der får den her operation, og så se på, om der med udgangspunkt i de erfaringer, man har i de to lande, der ligger tæt på os, er noget, der kunne forandres i den måde, man gør det på i Danmark.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-04-03:
Man kan altid overveje, om man kan gøre tingene anderledes.
For hvorfor skulle vi lige have fundet de vises sten?
Jeg må sige, at det, jeg synes er vigtigt, er, at mennesker, der føler, at de kønsidentifikationsmæssigt er låst inde i en forkert krop, skal have den hjælp, som de kan tilkomme, såfremt det er et vedholdende ønske.
Det her er jo et meget etisk spørgsmål, og jeg skal ikke kunne sige, at de 2 år er den rigtige tidshorisont.
Jeg skal ikke kunne sige, at Danmark har fundet de vises sten i forhold til Norge og Sverige, så selvfølgelig kan man altid diskutere det her.
Jeg vil godt understrege, at i og med det er irreversibelt, og det er en meget, meget stor operation, er vi bare nødt til at sikre os, at folk har fået grundig vejledning om alle konsekvenser, og at de også er bekendt med, at de ikke kan fortryde.
For hvis man så efter den lange tid stadig væk er fast i sin overbevisning om, at man gerne vil skifte køn, så er det nok, fordi man virkelig mener det.
Michael Aastrup Jensen (V), 2008-04-03:
, så derfor har jeg lovet at sige følgende på hans vegne: I henhold til luftfartslovens § 158, stk. 2, gælder luftfartsloven ikke for Færøerne, men kan sættes i kraft ved kongelig anordning.
I forbindelse med opdatering af den eksisterende anordning om kundgørelse af luftfartsloven for Færøerne er det konstateret, at ikke alle ændringsforslagene til luftfartsloven i tilstrækkeligt omfang tager højde for ikrafttrædelsesspørgsmålet.
Der er således en række af de ændringer, der er gennemført i luftfartsloven siden 1990, som ikke umiddelbart kan sættes i kraft for Færøerne og derfor kræver indsættelsen af en særlig ikrafttrædelsesbestemmelse.
Venstre støtter derfor dette tekniske forslag.
Jesper Langballe (DF), 2008-04-03:
Jeg synes ikke, der er grund til at bevæge sig ind i bestemte eksempler, men jeg vil godt spørge, om ministeren kan garantere, at der ikke på noget punkt i dag eller fremover vil være nogen uoverensstemmelse mellem vores lovgivning om offentlighed i forvaltningen og den nye PSI-lov.
Hvis ministeren kan garantere det, er det jo det samme som at sige, at der i praksis overhovedet ikke er nogen ændring i det her.
Det handler bare om, at man skal lave en korrekt implementering, det vil sige, at man skal tilfredsstille bureaukraterne i Bruxelles.
Helge Sander (V), 2008-04-03:
Jamen jeg mener ganske bestemt ikke, at der er nogen uoverensstemmelse, men som jeg forsøgte at sige, da jeg før besvarede spørgsmålet, handler det alene om, hvordan man bruger de oplysninger, som man kan få stillet til rådighed - og det gælder nu også for domstolene og Folketinget.
Men det er jo rigtigt, som hr. Jesper Langballe sagde, at vi, da vi havde lovbehandlingen i 2005, vurderede, at det ikke var nødvendigt, at disse institutioner blev medtaget.
Det er jo det, vi så har fået meldinger om at man mener er nødvendigt i Bruxelles, og vi ser ikke noget problem i det, sådan som det er beskrevet i det lovforslag, vi behandler her i dag.
Jesper Langballe (DF), 2008-04-03:
Jo, men det var vel ikke bare det, at det ikke var nødvendigt, at domstolene og Folketinget kom med; det var vel det, at man skønnede, at vi simpelt hen ikke kunne det, fordi det ville være i strid med vores egen lovgivning
Det var da et fint standpunkt, da regeringen dengang sagde, at udgangspunktet må være den nationale lovgivning, der gælder på forhånd.
Men nu kommer domstolene og Folketinget så ind under PSI-loven, og så er det, jeg siger: Hvad ændrer det - hvad ændrer det?
Ifølge regeringens standpunkt dengang i 2005 må man jo mene, at der nu vil komme en uoverensstemmelse mellem de to lovgivninger.
Er det tilfældet?
Og hvis det ikke er tilfældet, er det så ikke rigtigt at sige, at det her bare er en lille papirtryllekunst?
Helge Sander (V), 2008-04-03:
Jeg er nødt til at gentage, at hvis jeg forstår hr. Jesper Langballe korrekt, er der ikke nogen problemer.
Jeg kan i hvert fald sige, at der ikke er uoverensstemmelse i forhold til gældende lovgivning.
Det, dette lovforslag handler om - hvilket også var den grundlæggende idé i hele PSI-loven, som jeg synes at især Venstres ordfører, hr. Michael Aastrup Jensen, meget præcist fremstillede i sin ordførertale er alene, hvordan man videreanvender disse oplysninger.
Jeg håber også, at den besvarelse vil berolige hr. Per Clausen, således at vi også kan få Enhedslisten med, akkurat som da vi vedtog loven i 2005.
Rikke Hvilshøj (V), 2008-04-03:
Når vi står med lovforslaget her i dag, skyldes det primært en revisionsbestemmelse i den eksisterende lovgivning.
Men lovforslaget er blevet meget reduceret i forhold til det lovforslag, der oprindelig blev sendt i høring.
De elementer, der har givet anledning til størst politisk debat, er blevet taget ud, og vi er i den meget brede forligskreds, som omfatter alle Folketingets partier, blevet enige om at give netop disse emner nogle ekstra overvejelser i det kommende år.
Tilbage er så et lovforslag med elementer af mindre politisk karakter, men med betydning for dem, der er påvirket af lovgivningen i deres dagligdag.
Lad mig derfor blot fremhæve et par elementer:
Der tages initiativ til at smidiggøre samarbejdet mellem Det Strategiske Forskningsråds programkomiteer for i højere grad at kunne tage højde for en udvikling mod tværdisciplinære projekter - en udvikling, som vi i Venstre mener det er vigtigt at der ikke er barrierer for.
Det Frie Forskningsråd og Det Strategiske Forskningsråd gives mulighed for at delegere kompetence for at sikre en lettere og hurtigere sagsbehandling.
Det må selvfølgelig kun ske i et omfang, der ikke svækker den forskningsfaglige indsigt, og må ikke ske i f.eks. principielle sager.
Endelig sker en præcisering af UVVU, Udvalgene vedrørende Videnskabelig Uredelighed, og deres virkefelt.
Venstre kan støtte lovforslaget.