runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Andersen (V), 2014-12-03:
Jeg ved jo godt, at ministeren har det dårligt med, at Venstre faktisk vil bruge dobbelt så mange penge på kræftbehandling i 2015, end regeringen vil.
Det er godt jeg klar over ministeren har det dårligt med, men det, jeg spurgte om, var, om ministeren vil inddrage private hospitaler i at hjælpe til med at øge den samlede kapacitet, når det handler om MR-scanninger.
Vi skal have et stærkt offentligt sundhedsvæsen – det er vi sådan set meget enige i – men når vi har patienter på ventelisterne, der dør, så er mit spørgsmål til ministeren, om vi ikke kan inddrage nogen af de private hospitaler, der faktisk har kapacitet, og som faktisk kan være med til at nedbringe ventelisterne.
Det var sådan set det helt simple spørgsmål, og det har jeg ikke fået noget svar på, så nu er det hermed gentaget.
Nick Hækkerup (S), 2014-12-03:
Jeg ved fra mine kontakter med vores sundhedsvæsen, med læger, med sygeplejersker, med folk, der dedikeret arbejder med det her, at man gør en kæmpe indsats og vil gøre en kæmpe indsats, og jeg har også noteret mig, at Kræftens Bekæmpelse har kvitteret for den indsats, regeringen nu gør for de penge, som der er sat af i finansloven, og som vil betyde reelle forbedringer.
Det kan godt være, at det ikke passer ind i Venstres angrebsmanual for, hvordan man gerne vil tegne verden, men i virkeligheden er der en stor anerkendelse af, at det her bliver til noget; det her kommer til at betyde noget for kræftbehandlingen i Danmark.
Så til den der med, at Venstre har været mere generøs økonomisk.
Når man siger det, bliver man jo bare nødt til samtidig at holde fast i, at Venstre med den ene hånd giver penge, men med den anden hånd tager penge fra regionerne, som gør, at den der generøsitet ikke bliver nær så stor som det, man gerne vil give indtryk af.
Hans Andersen (V), 2014-12-03:
Tak for det.
Nu har ministeren i et par omgange brilleret med ikke at svare på spørgsmålet.
Det, jeg indtil videre i hvert fald har forstået, er, at den regionale forskel bekymrer ministeren, og at der er 17 pct., der faktisk ikke får den korrekte behandling, når vi taler om kræftpatienter og kræftforløb.
Det er da i den grad bekymrende.
Indtil videre har ministeren sagt: Ja, vi har godt nok lovet en hel masse, men næste år bliver det altså ikke til ret meget.
Hvad vil ministeren konkret gøre for at inddrage private aktører på det her felt?
Nick Hækkerup (S), 2014-12-03:
Det blev en anelse rodet.
Jeg skal nok prøve at svare på det, men der var mange oplysninger, også forkerte oplysninger, og der var en bunke spørgsmål, men jeg skal nok prøve at kæmpe mig igennem det af hensyn til spørgeren og af hensyn til de andre tilstedeværende i salen, som jeg kan se interesserer sig voldsomt for besvarelsen her, og så selvfølgelig af hensyn til seerne.
Noget af det allerallervigtigste for at komme videre ad vejen med at reducere kræftsygdom er efter regeringens opfattelse, at vi bliver bedre til at opdage sygdommen hurtigere, og at vi bliver bedre til at få sat folk i behandling, og det sker, ved at vi lægger en mulighed, pligt hos de praktiserende læger for at gøre en ekstra indsats, værktøjer til at gøre det, og det sker også ved at øge kapaciteten på sygehusene til at tage sig af behandlingen.
Jeg synes, det er forkert at sige, at der ikke er nogen overbevisende fremgang.
Når det er sådan, at i første kvartal af 2013 kom 72 pct. af patienterne igennem inden for den anbefalede standardforløbstid, og at tallet nu her i tredje kvartal af 2014 er steget til 83 pct., så synes jeg ikke, man kan sige, at det ikke er nogen overbevisende fremgang.
Jeg synes, det dokumenterer, at det går den rigtige vej.
Jeg vil også sige, at jeg synes, at den regionale forskel er bekymrende.
Men også her går det jo heldigvis substantielt den rigtige vej.
Forskellen mellem den region, der gør det bedst, og den region, der gør det dårligst, er jo systematisk indsnævret i den periode, hvor vi jo på grund af den her regering ikke har behøvet at gætte på, hvordan det faktisk udvikler sig, men har kunnet følge med i, hvordan det faktisk ser ud.
Sophie Løhde (V), 2014-12-03:
Det er selvfølgelig rigtig godt, at vi i Danmark er nået rigtig langt på kræftområdet.
Det skyldes jo ikke mindst den massive investering og prioritering, som VK-regeringen foretog i forhold til at få indført kræftpakkeforløbene m.v., som jo i den grad har bidraget til at få ventetiden ned.
Men det positive kan jo ikke samtidig fuldstændig negligere, at der også er en bagside af medaljen, nemlig det faktum, at der på landets hospitaler i dag er flere tusind kræftpatienter, der ikke kommer i behandling til tiden.
Vi kan heller ikke negligere eller ignorere, at det i dag jo også er sådan, at der er en meget stor geografisk ulighed i Danmark i forhold til patienternes muligheder for rent faktisk at få behandling til tiden.
For Venstre er de helt store forskelle mellem sygehusafdelingerne i forhold til mulighederne for at komme i behandling helt uacceptable, og det er jo sådan set også derfor, vi fra Venstres side foreslår et ambitiøst løft af kræftområdet – et væsentlig større løft end det, som regeringen har lagt for dagen.
Hvorfor?
Fordi det ikke må være sådan, som det er i dag, nemlig at det inden for en række kræftformer er sådan, at det er ens postnummer, som afgør, hvor god og hvor hurtig en behandling man modtager som patient.
Samtidig må jeg sige, at på trods af at det på nogle områder går fremad, går det også tilbage på en række felter.
Hvis man kigger på, hvad bl.a. Kræftens Bekæmpelse har været med til at melde ud om det her, kan man se, at de jo bl.a. påpeger, at der punkt 1 ikke har været nogen overbevisende fremgang i de seneste år under den her regering, og – punkt 2 – at forskellene mellem regionerne rent faktisk vokser.
Det er ikke noget, jeg har fundet på, det er noget, Kræftens Bekæmpelse siger.
Her i sidste uge så vi jo så også en række meget triste eksempler på, at der er patienter, som i en alt for ung alder har mistet livet som følge af kræft, bl.a. fordi de ikke i tide blev scannet og dermed ikke havde muligheden for at få stillet en diagnose i tide.
Så hvad vil ministeren gøre for at sikre, at der på sygehusene rent faktisk er den tilstrækkelige scannerkapacitet til at kunne lave en hurtig udredning nu, hvor regeringen kun har valgt at ville afsætte et mindre beløb til kræftområdet til næste år?
Nick Hækkerup (S), 2014-12-03:
Jamen heldigvis går det jo fremad på kræftområdet, og i går kunne Berlingske skrive, at der aldrig har været så relativt få døde af en kræftsygdom.
De nyeste tal for tredje kvartal viser, at 83 pct. af patienterne kommer igennem kræftpakkeforløbene inden for de frister, som Sundhedsstyrelsen anbefaler.
For yderligere at styrke indsatsen vil regeringen over de næste 4 år investere over 1 mia. kr. i bedre kræftbehandling, og en stor del af pengene er netop øremærket til øget kapacitet, til flere scanninger og undersøgelser på sygehusene.
Sophie Løhde (V), 2014-12-03:
Tak for det.
Og jeg skal starte med at læse spørgsmålet op: Hvad er regeringens holdning til, at der er store regionale forskelle på ventetiderne på kræftområdet, når f.eks. patienter skal scannes, og hvad agter regeringen at gøre ved det?
Henrik Dam Kristensen (S), 2014-12-03:
Jo, det er også derfor, at man ikke skal have offentlig forsørgelse, hvad enten det er kontanthjælp eller penge fra a-kassen
Jeg har prøvet på at forklare ret præcist, at det er der regler for, og at de regler skal følges.
Skal der være andre sanktioner, skal det måske være over retssystemet, eller hvad ved jeg.
Det skal jeg nok ikke bevæge mig ind på her i dag.
Det ville være uden for mit ressort, og det ville ikke være rimeligt.
Der skal bare ikke herske nogen som helst tvivl om, at jeg, regeringen, tager det forhold alvorligt, at punkt 1 hvis unge mennesker tager af sted til den forfærdelige krig imod Danmark og vores allierede, punkt 2 skal det under ingen omstændigheder være sådan, at de kan tage offentlig forsørgelse med derned.
Det er helt urimeligt, og det vil vi ikke acceptere på nogen måde.
Så det, der kan gøres for at afsløre det, vil blive og bliver gjort.
Peter Skaarup (DF), 2014-12-03:
Det var jo nogle glimrende spørgsmål, min medspørger havde fat i.
Jeg vil lige følge op til sidst med spørgsmål til ministeren, for vi har som sagt fulgt det her igennem halvandet år uden rigtig at kunne komme videre.
Det er først nu her, at regeringen begynder at vågne op.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge, om det ikke ville være rimeligt, når vi nu ser den her trafik af hellige krigere, der åbenbart tager kontante ydelser med ud af landet, at man imødegår det med en eller anden form for sanktion, som lægges oveni, at de skal betale pengene tilbage.
Det er jo snyd og bedrag, for de står jo ikke til rådighed, når de modtager kontanthjælp og dagpenge, når de fører krig i Syrien eller Irak.
Er det ikke rigtigt?
Sophie Løhde (V), 2014-12-03:
Tak for besvarelsen fra ministeren.
Det havde været rart også at få en besvarelse af det spørgsmål, jeg stillede, nemlig at når nu vi f.eks. her i sidste uge så de her meget, meget triste eksempler på nogle unge mennesker, som alt for tidligt mistede livet som følge af kræft, bl.a. fordi de ikke var blevet scannet i tide, hvad er det så, man vil gøre for at sikre, at der er den fornødne scanningskapacitet, så patienter ikke kommer på en lang venteliste, og at de ikke konstant bliver afvist, men rent faktisk får muligheden for at få den hurtige diagnose i tide, også når de har nogle uklare symptomer?
Men jeg spurgte helt specifikt til scanningskapaciteten, nu hvor regeringen jo synes, det alene er nødvendigt at afsætte et mindre beløb til kræftområdet til næste år.
Andreas Steenberg (RV), 2014-12-03:
Tak til hr. Michael Aastrup Jensen for Venstres ordførertale.
Jeg vil gerne spørge ordføreren, om alt også inkluderer at finde flere penge til DR.
Jeg vil også gerne spørge ordføreren om, hvor det stod henne i Venstres finanslovsudspil.
Morten Østergaard (RV), 2014-12-03:
Tak for spørgsmålet.
Jeg tror på et system, der er bygget op omkring rettigheder og pligter.
Det er ikke i orden at frasige sig pligten til at stå til rådighed for arbejdsmarkedet, fordi man mener, at gevinsten ved at være i job ikke er umagen værd.
Rådighedsforpligtelsen skal sikre, at ledige tager imod det arbejde, de måtte få tilbudt.
Og der skal fortsat være fokus på de økonomiske incitamenter, så det bedre kan betale sig at komme i arbejde.
Men jeg må også sige, at der vil være ledige, for hvem stærkere rådighed og økonomiske incitamenter ikke er nok til at komme i job.
Det kræver en helt anden indsats, hvor man tager udgangspunkt i den enkelte.
Derfor er problemstillingen mere nuanceret, men uanset om man synes, at incitamentet er stærkt nok eller ej, skal man tage det arbejde, man bliver tilbudt.
Inger Støjberg (V), 2014-12-03:
Er ministeren af den opfattelse, at rådighedsreglerne i dagpengesystemet er en større barriere for at få folk ind på arbejdsmarkedet end det faktum, at indretningen af det danske ydelsessystem betyder, at 46.000 danskere har mindre end 1.000 kr. ud af at arbejde frem for at være på offentlig forsørgelse ifølge tal fra Økonomi- og Indenrigsministeriet?
Christine Antorini (S), 2014-12-03:
Altså, desværre er det jo nogle gange sådan, at man ikke når til enighed.
Heldigvis finder man i langt de fleste tilfælde nogle gode løsninger, som netop forudsætter tæt forældreinddragelse og et tæt samarbejde mellem de fagprofessionelle i kommunen og forældrene om en god løsning til børnene.
Det gør man heldigvis i langt de fleste tilfælde, men der er nogle gange, at der ikke er enighed om det.
Det er derfor, jeg understreger, at der er et regelsæt, der sikrer, hvordan man skal inddrages.
Der er også en klagemulighed, hvis man ikke er enig i den beslutning, hvis det ender, som det desværre gør nogle gange, med at gå i hårdknude.
Karina Adsbøl (DF), 2014-12-03:
Ja, det er meget frustrerende, for jeg synes simpelt hen ikke, jeg får nogle klare svar.
Jeg får en masse ting at høre om regelsættet.
Så kan man sige, at et godt samarbejde jo også skal gå begge veje; det må man sige.
Jeg ved ikke, om ministeren mener, at et godt samarbejde er, hvis man bare altid er enig i, hvad man får tilbudt af hjælp fra kommunernes side, eller om det også er sådan, at forældrenes ord skal vægtes højt.
Så hvad er et godt samarbejde?
De her børn og familier har jo brug for den helhedsorienterede indsats, og der skal kigges på hele paletten.
Men jeg må sige, at jeg ikke kan se, at ministeren imødekommer spørgeren på nogen som helst måde her.
Ministeren mener, at der er tilstrækkeligt med værktøjer, og at de bare kan anvendes.
Christine Antorini (S), 2014-12-03:
Jeg vil egentlig godt starte et andet sted med at sige, at det heldigvis også er sådan, at der er rigtig gode tilbud til langt de fleste børn, der har brug for noget ekstra støtte, uanset om det gælder særlige støttebehov til adhd, autisme eller andet, og at der er mange forældre og børn, der er glade for de tilbud.
Det synes jeg også hører med til billedet.
Det ændrer ikke ved, at hver gang der er nogen, der kommer i klemme, skal der sættes ind.
Men det kræver, at der er en tæt dialog og et ønske om samarbejde mellem alle parter, for at man kan finde nogle gode løsninger.
Spørgeren spørger, om der er tilstrækkeligt med redskaber, som kan understøtte kommunerne i deres arbejde.
Det er mit indtryk, at det er der, men hvis der er uenighed om beslutningen om, hvad der skal til, så tager det desværre længere tid.
Men det ændrer ikke ved, at hvis man som forælder stadig væk ikke oplever, at man får den løsning, man som forælder ønsker, så kan man klage.
Det er jo derfor, at man helst aldrig skal nå dertil, hvor det går i hårdknude – og der er en række værktøjer, man kan bruge, for at det samarbejde kommer til at fungere.
Karina Adsbøl (DF), 2014-12-03:
Måske kan ministeren så uddybe, hvor lang tid det tager at klage, for i løbet af den tid kan vi jo risikere, at et barn ikke er i skole.
Så jeg håber da i hvert fald, at det i forhold til klagemuligheden går ret hurtigt.
Noget andet, ministeren siger, er, at vi ikke kan sagsbehandle på enkeltsager.
Men ofte viser det sig, at en enkelt sag ikke bare er en enkelt sag, men at der ofte er tale om andre sager.
Det har vi set i forhold til adhd-børn, og vi har set det i forhold til børn med autisme: at der er nogle udfordringer.
Så bliver ministeren ved at tale om regelsættet og kommer ikke med nogen løsninger, i forhold til hvordan vi kunne gøre det godt herindefra – med nogle løsninger, eventuelt en værktøjskasse, som giver nogle muligheder, så man i hvert fald ikke fra kommunernes side skal være i tvivl om, hvilken støtte man så kan give.
Christine Antorini (S), 2014-12-03:
Når jeg taler om regelsættet, er det, fordi spørgeren har spurgt til, om regelsættet er tilstrækkeligt.
Det var derfor, jeg gjorde det.
Men det ændrer ikke ved, at jeg vitterlig mener, at det er dybt ulykkeligt, når man ikke kan nå til enighed.
Det er jo klart, at hvis forældre vælger den løsning, man kan her i Danmark, med ikke at bruge folkeskolen, men en fri grundskole, kan de søge om, at deres barn kommer derind, og det er så op til friskolen, om de vil modtage barnet, og så er der nogle støtteordninger i form af specialundervisning, som man også kender fra folkeskolen.
Vi kan jo ikke her fra centralt hold, hvis man ikke kan nå til enighed, fra Christiansborg gå ind og lave sagsbehandling på enkeltsager.
Det er jo derfor, det er vigtigt, at vi har et regelsæt, der giver en klagemulighed til forældrene, hvis de ikke oplever, at de får den hjælp, der skal til.
Derfor mener vi, at mulighederne for at kunne sætte ind er til stede, herunder også den mulighed for at klage, som faktisk er vigtig for forældrene, hvis ikke man når til enighed.
Karina Adsbøl (DF), 2014-12-03:
Men jeg kunne godt tænke mig at høre: Hvad vil ministeren tage af initiativer?
Det skal ses i lyset af, at ministeren tidligere har været i samråd om friskolelovgivningen.
Mener ministeren ikke, at børn kan falde mellem to stole?
Hvilke initiativer vil ministeren konkret tage?
Det er jo sådan, at jeg tidligere har stillet spørgsmål til ministeren om børn med autisme.
Vi har fået et brev fra Landsforeningen Autisme, hvor de skriver, at de føler, de bliver mødt med trusler om tvangsanbringelser og forældrepålæg.
Det har jeg også sendt over til ministeren.
Det viser derfor, at der er nogle udfordringer på det her område.
Derfor vil jeg gerne høre ministerens svar på spørgsmålet: Hvilke tiltag vil ministeren tage?
Et er regelsættet, men derfor kan man jo godt lave nogle andre tiltag til en værktøjskasse eller det med friskolen.
Hvad har ministeren tænkt sig at gøre for at imødegå de udfordringer, der er, med både adhd-børn og autismebørn, som har det så svært og har svært ved enten at komme i skole eller få det rette tilbud?
Vi har måske nogle forældre, der ønsker et tilbud og har viden om, at her har det fungeret godt, men så har man måske en kommune på den anden side, der siger, at det ikke er det tilbud, de vil give, fordi der også er den del med betalingen.
Så jeg vil gerne høre om ministerens konkrete tiltag på det her område og ikke om regelsættet.
Har ministeren ikke nogle guldkorn til, hvordan vi kan styrke indsatsen på området og hjælpe de børn, det handler om, og de familier, det her handler om?
Christine Antorini (S), 2014-12-03:
Jeg tror ikke, at jeg kan tilføje så meget yderligere, for spørgsmålet svarer til det spørgsmål, som Dansk Folkepartis ordfører stillede lige før.
Så det er jo den samme problemstilling om at vurdere, om regelsættet er til stede, men det kræver jo, at der er et reelt samarbejde mellem alle parter.
Jeg kender ikke den konkrete sag, så jeg skal ikke kunne gå ind i den overhovedet.
Det er bare for at sige, at det ikke er noget med, at vi tager parti for den ene eller anden part.
Det, jeg svarer på, er, hvordan regelsættet er, og hvad der er af muligheder, hvis man som forælder ikke synes, at man får det tilbud, som ens barn burde have.
Karina Adsbøl (DF), 2014-12-03:
Hvordan vil ministeren via lov om social service sikre, at børn med specielle behov ikke ender med at blive ekskluderet fra folkeskolen frem for inkluderet?
Skriftlig begrundelse
Der henvises til artiklen »7-årig kan ikke komme i skole« på www.tvsyd.dk.
Christine Antorini (S), 2014-12-03:
Det er sådan, at hvis et barn bliver optaget på en friskole, er skolen forpligtet til at give barnet den nødvendige specialundervisning eller anden specialpædagogisk bistand.
Staten yder også tilskud til, at de frie grundskoler kan give specialundervisning, og så kan kommunerne derudover give et supplerende tilskud.
Det er sådan, regelsættet er.
Så må man jo bare desværre sige – og jeg skal ikke være den, der går ind i den konkrete sag, for det kender jeg den ikke godt nok til – at det er sådan, at der nogle gange ikke er enighed om, hvordan den samlede løsning skal se ud.
Det er jo også derfor, at det, jeg understreger, er, at regelsættet er der, men at det i sidste ende jo handler om, at der er en reel vilje til dialog og samarbejde hos alle parter, for at det kan lykkes.
Og hvis man ikke synes, at man er blevet behandlet ordentligt der, er der klagemuligheder.
Karina Adsbøl (DF), 2014-12-03:
Jeg ved ikke rigtig, hvordan jeg skal tolke ministerens svar.
Vil det så sige, at ministeren mener, at alting fungerer fint, som det gør i dag?
Mener ministeren ikke, der skal nogle tiltag til fra ministerens side, så vi sikrer, at der er værktøjer, kan man sige, i værktøjskassen, som kommer hele paletten rundt?
I den her udsendelse, som vi har set, har det været sådan, at det jo har fungeret godt, at barnet har gået på en friskole, og friskolen er jo også villig til at tage barnet, men kommunen har så ikke været villig til at betale de støttemidler, der skulle til.
Christine Antorini (S), 2014-12-03:
Jeg vil gerne igen understrege, at jeg virkelig synes, det er dybt ulykkeligt, når tingene går i hårdknude og der ikke kan findes en mindelig løsning og en god løsning med udgangspunkt i, at barnet selvfølgelig skal have undervisning.
Der er jo ikke nogen tvivl om, at et barn skal have undervisning.
Men alle parter skal jo medvirke til, at barnet så også får undervisning.
Forældrene har jo også en forpligtelse til at sørge for, at barnet får undervisning.
Det her siger jeg bare sådan helt generelt; det er sådan, det er.
Derfor er det jo sådan, at hvis tingene – som det desværre sker nogle gange – går i hårdknude, har forældrene mulighed for at klage, men det skulle jo helst ikke nå dertil.
Og det er mit indtryk, at det regelsæt, der er, om, hvordan man kan støtte, herunder med kommunens muligheder, også ud fra en helhedsorienteret indsats, er, som det skal være.
Men det forudsætter stadig væk, at der er et samarbejde om at finde en løsning.
Der er da nogle gange situationer, hvor parterne ikke bliver enige, og da er der heldigvis også en klagemulighed for forældrene.
Inger Støjberg (V), 2014-12-03:
Det hørte jeg i hvert fald heller ikke, da jeg var beskæftigelsesminister.
Men der er noget, der kan undre mig lidt.
Hvis jeg skal sige det, synes jeg, at ministeren starter lidt bagvendt på det her.
For ét er, at vi skal have et arbejdsmarked, hvor man står til rådighed, når man nu skal, hvis man vil have offentlig forsørgelse og offentlige ydelser, men noget andet er jo at skabe et arbejdsmarked, hvor det altid kan betale sig at arbejde.
Derfor synes jeg jo, at ministeren starter lidt bagvendt på det.
Og jeg forstår ikke helt, at man som radikal er, synes jeg, lidt enøjet med hensyn til det.
For jeg synes i høj grad, at ministeren, i hvert fald hvis man kigger på den avisartikel, som jeg jo her refererer til, er meget enøjet med hensyn til rådighedsreglerne.
Jeg synes altså også, det handler om at skabe et arbejdsmarked, hvor det altid kan betale sig at arbejde, og det synes jeg at ministeren svigter.
Morten Østergaard (RV), 2014-12-03:
Hvis man kigger på de beslutninger, der er truffet i den her regerings levetid, er det jo sådan, at incitamenterne til at arbejde er øget.
Antallet af dem, vi normalt betragter som dem, der har en svag tilskyndelse til at arbejde, reduceres ganske kraftigt over de kommende år med den skattereform, der er lavet.
Men det, der undrer mig ved spørgsmålet og ikke mindst formuleringen her til sidst, er, at det jo er, som om der alligevel hos Venstre er en forståelse af, at folk, som er ledige, ikke tager arbejde, som bliver dem tilbudt, fordi det økonomiske incitament ikke er tilstrækkelig stort.
Det undrer mig.
For det, vi har i Danmark, er jo et stærkt socialt sikkerhedsnet, en høj grad af kompensation, fordi vi ønsker, at der skal være en tryghed på arbejdsmarkedet, altså at man ikke skal gå fra hus og hjem, fordi man bliver ledig.
Det er jo det, man på en eller anden måde nu sætter på spil, fordi man siger, at det er et større problem, at der ikke er et tilstrækkeligt incitament til at arbejde – det er jo det, der ligger i spørgsmålet i dag.
Og derfor ender det jo det samme sted, som vi startede, nemlig at min holdning er, at uanset hvad incitamentet er, har man en forpligtelse til at tage det arbejde, man kan få, hvis man er ledig.
Det er sådan, vores system fungerer, og det er den eneste måde, det kan hænge sammen på, når vi gerne vil have – det vil vi i hvert fald gerne – et så fintmasket socialt sikkerhedsnet, som vi har i Danmark.