Tom Behnke (KF), 2012-05-08:
Den del var jeg faktisk også enig i.
Jeg synes i virkeligheden, at det ville være mere relevant, hvis det var sådan, at Straffelovrådet begyndte at kigge lidt på racismeparagraffen og rækkevidden af den og ikke mindst på, hvad den bliver brugt og misbrugt til.
Et langt stykke ad vejen forsøger man at misbruge den paragraf på den måde, at man slår andre i hovedet med den og siger, at det, de ytrer, må de ikke, og at de risikerer at få et sagsanlæg osv.
Det er så meget sjældent, at det fører til det.
Det har det så gjort nogle gange.
Men hvad angår den bestemmelse, synes jeg i høj grad, at det var noget, som Straffelovrådet kunne se på i langt, langt højere grad end blasfemiparagraffen, som ikke har været i anvendelse, men som er en udmærket bestemmelse, vi har i forhold til, jeg ved ikke, om man kan kalde det for sproghygiejne, men i hvert fald i forhold til at vi har en ordentlig tone i debatten.
Så jeg er absolut indstillet på, at vi kunne kigge på racismeparagraffens rækkevidde, og hvad det er, den bliver brugt til.
Det vil jeg gerne være med til at se på.
Jeg er helt enig med min partiformand, det er der slet ingen tvivl om, men det, jeg giver udtryk for lige nu og her, er, at beslutningsforslaget, som det foreligger, kan vi ikke støtte, for der er jo ikke fremsat forslag om, at Straffelovrådet skal se på racismeparagraffen.
Der er fremsat forslag om, at den skal ændres, og det er vi bekymret for, for gør vi det, skal vi træde meget varsomt, ikke mindst fordi vi også er bundet af internationale konventioner, som vi sådan set synes er udmærkede.
Selvfølgelig skal vi have ytringsfrihed.
Det kæmper vi jo alle for.
Vi har det stående i vores grundlov, og vi er glade og stolte over, at vi har ytringsfrihed i Danmark.
Det er der rigtig mange lande, som ikke har, så det er utrolig vigtigt, at vi holder fast i ytringsfriheden og værner om vores ytringsfrihed.
Men når vi ytrer os, skal det være respektabelt, og det skal være ordentligt, og det kan jo godt lade sig gøre.
Der er ingen grund til at forfalde til at tale nedsættende eller på nogen måde være forfladigende i debatten.
Man kan lige så godt tale ordentligt om tingene, og det hindrer ikke, at man kan have en holdning til tingene.
Det ændrer heller ikke på, at man kan have en anden holdning, end andre har, for det er jo ikke det, vi taler om med de paragraffer, der i dag er til debat.
Det er jo heller ikke anderledes, end at vi f.eks. her i Folketingssalen også har nogle spilleregler for, hvordan vi ytrer os.
Der er ting, vi ikke må sige fra Folketingets talerstol.
Der er mange ting, man i virkeligheden skal passe på, når man står på Folketingets talerstol.
Mig bekendt har det ikke på noget som helst tidspunkt hindret nogen i at have en holdning eller give udtryk for sin holdning.
Men der er forskel på, hvordan man udtrykker sin holdning.
Der er forskel på, hvordan man bruger sin ytringsfrihed, og præcis det, de her paragraffer og bestemmelser er med til, er at holde debatten på sporet, sådan at vi har en ordentlig omgangstone.
Vi kan diskutere tingene, vi kan diskutere, så det fløjter, og vi kan være rygende uenige, men vi gør det på en ordentlig måde.
Også når vi er uenige, kan vi ytre os og komme med vores holdninger, uden at vi behøver at komme i karambolage med de her bestemmelser.
Jeg har da også selv har stået her på Folketingets talerstol og nogle gange haft lyst til at sige noget, men tænkt: Nåh nej, den måde at formulere sig på er i strid med forretningsordenen, jeg må hellere finde en anden måde at gøre det på.
Det gør jo i virkeligheden, at vi får en ordentlig debat, i stedet for at vi får et skænderi, eller hvad det kan blive til.
Når jeg sidder og kigger på de forskellige bestemmelser her, sidder jeg også og tænker: Hvad er det egentlig, man har lyst til at ytre, men som man ikke må?
Hvad er det for et behov, der er?
Er der sådan et enormt behov, altså, er det sådan, at den danske befolkning generelt synes, at man er fuldstændig afskåret fra at have en holdning?
Næh, sådan er det jo ikke.
Tværtimod har vi alle sammen den opfattelse, at vi har absolut ytringsfrihed her i landet, men at vi skal bruge den på en ordentlig måde, og derfor er det sådan, at vi fra konservativ side ikke kan støtte beslutningsforslaget her.
Tak til Dansk Folkeparti for at rejse debatten her.
Det er vigtigt, at vi med jævne mellemrum gør status og diskuterer, hvor langt vi er nået, og hvad der skal til.
Også tak for justitsministerens redegørelse, som jo opsummerede, at der på det her område allerede er gjort rigtig meget; ikke mindst har vi jo igennem de sidste 10-15 år set, at bl.a. straffene er blevet skærpet for vanvidsbilisme.
Det skal straffes hårdt og konsekvent, selvfølgelig skal det det.
Vi har også indført konfiskationbestemmelser, så politiet i en række situationer skal konfiskere køretøjet.
Det er altså ikke noget, politiet behøver at overveje – de behøver end ikke at spørge en dommer – men konfiskation er jo et utrolig effektivt værktøj, for når først bilen forsvinder, så er der ikke rigtig noget at køre i, og det koster jo trods alt noget at skulle ud at investere i et nyt køretøj.
Vi har også indført de såkaldte A/T-kurser, alkohol- og trafikkurser, for dem, der kører spritkørsel.
Det er også en udmærket måde at lave lidt opdragelse eller måske lidt genopdragelse af dem, som har været ude at køre spritkørsel.
Jeg har så overvejet, om det måske kommer for sent i forløbet, for hvis man kører spritkørsel, fordi man har et alkoholproblem, så kan man lige så godt komme på det her A/T-kursus med det samme.
Der er sådan set ingen grund til at vente, indtil der er gået den tid, man er frakendt kørekortet i.
Man kunne lige så godt komme i gang med det samme, så man får styr på de problemer, inden man på et eller andet tidspunkt får mulighed for at generhverve kørekortet.
Vi har så også set, at antallet af dræbte og kvæstede er blevet halveret de sidste 10 år under den borgerlige regering med god hjælp fra et bredt flertal i Folketinget og fra alle de tiltag, der er blevet lavet.
Og det er jo godt; der er faktisk en rigtig god konsensus på tværs af Folketingets partier om, at det her er noget, vi tager meget alvorligt, og det gør vi jo selvfølgelig ikke mindst, fordi det jo vedrører os alle sammen.
Det er fortsat et problem med vanvidsbilister.
Det betyder jo, at der er alt for mange dræbte og kvæstede stadig væk.
Det er godt, at vi i Færdselssikkerhedskommissionen er enige om at have nogle gode ambitioner om at få tallene endnu længere ned, og det skal vi arbejde på, men vanvidsbilisme er jo ikke kun et spørgsmål om dræbte og kvæstede.
Det lyder forkert, når man siger »kun«, men det er mere for at understrege, at det også medfører meget andet i trafikken, nemlig den enorme utryghed, man oplever, når man som almindelig bilist kommer futtende ud ad landevejen stille og roligt.
Man overholder alle regler og synes, man er opmærksom på alt, og så pludselig kommer en vanvidsbilist væltende, så man sidder med hjertet helt oppe i halsen; for selv om man selv opfører sig fuldstændig korrekt, er det jo et spørgsmål om held at undgå at blive involveret i et færdselsuheld.
Den forebyggende indsats er jo bl.a. de målrettede kampagner fra Rådet for Sikker Trafik, som jo er blevet utrolig dygtig til at målrette kampagnerne lige præcis til dem, som er problemet.
Det er det, der skal til.
Det er lidt sværere, det er lidt dyrere, og det kræver nogle flere ressourcer at gøre det, men til gengæld rammer man meget, meget specifikt lige præcis dem, hvor det er nødvendigt at løfte pegefingeren og sige: Kør nu ordenligt i trafikken.
Det, der så mangler på nuværende tidspunkt, er jo at få gennemført noget af det, som Folketinget har vedtaget, bl.a. stærekasserne, altså den automatiske trafikkontrol, ATK'en, som jo også med stor fordel kunne stå ved vejarbejder.
Der er ingen tvivl om, både af hensyn til dem, der er ved vejarbejdet, men også alle os andre, der skal passere et vejarbejde, at det altså er vigtigt, at man kører ordentligt og forsvarligt.
Så vi lægger også gerne et stort pres på ministeren i forhold til at fortsætte bestræbelserne på at realisere det, som Folketinget har vedtaget, og det, vi også er enige om at finansiere, nemlig at vi får automatisk trafikkontrol derude, for det er desværre nødvendigt.
Politiet kan ikke mandskabsmæssigt selv løfte hele den opgave, og derfor er vi nødt til at bruge teknologien, ikke mindst fordi vi ved, at når stærekasserne står derude, falder gennemsnitsfarten, og det betyder, at der bliver færre uheld, og så bliver der færre dræbte og hårdt kvæstede.
Vi mangler også at få ordningen med alkolås på plads.
Jeg håber, at ministeren vil gøre en indsats for at presse på, for at vi får de teknologiske muligheder, der gør, at vi kan få gennemført de her ting.
Så kunne jeg også godt tænke mig en diskussion af – det kommer så i Færdselssikkerhedskommissionen – om vi måske i forhold til de særlig fartglade skulle indføre en ordning om fartbegrænser.
Lige så vel som vi lægger alkolås i køretøjer til dem, der ikke kan finde ud af at køre uden at indtage alkohol, kunne det være interessant at diskutere, om man skulle pålægge nogle, at de skulle have en fartbegrænser i deres køretøj.
Til sidst vil jeg så sige, at det, der måske også kunne være af rigtig god gavn, var at have meget mere undervisning i adfærd og risikovurdering, allerede når man erhverver sit kørekort, for jeg kan fornemme, at det er det, de unge mangler.
Man skal ikke kun se på, at de unge lige nøjagtig er i stand til at bestå en teoriprøve og en køreprøve.
De kan sådan set godt finde ud af at køre bil, men de kan ikke vurdere situationerne, de kommer i, og det kunne en bedre undervisning rette op på.