runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ib Poulsen (DF), 2010-06-01:
Men hr. Bjarne Laustsens model, vederlagsmodellen, har organisationerne jo selv afvist, fordi man mister alle lønmodtagerrettigheder, og det er man ikke interesseret i.
Derfor er det, at vi hilser initiativet fra ministeren velkommen, og at hun får den her tredje og sidste chance til at få løst problematikken.
Bjarne Laustsen (S), 2010-06-01:
Jamen jeg synes, det er rigtig fint, at Dansk Folkeparti kerer sig om deltidsbrandmændene.
Der er to muligheder i den her sag.
Dansk Folkeparti kan sige: Ja, vi vil helst være fri for at tage en afstemning i dag, for vi bryder os ikke særlig meget om vederlagsmodellen – og der er helt sikkert nogle problemer i den, som er dokumenterbare, så det vil være problematisk at gennemføre den.
Derfor rundsendte jeg efter samrådet i sidste uge forslag til en beretning, hvor vi skriver nøjagtig det, som de borgerlige partier foreslog der sidst i 1990’erne, nemlig at vi kunne pålægge regeringen at komme med et forslag inden Folketingets åbning.
På den måde er sagen jo løst.
Hvis Dansk Folkeparti vil give håndslag på det heroppefra og Det Radikale Venstre også vil være med, så er sagen jo løst.
Ib Poulsen (DF), 2010-06-01:
Foranlediget af hr. Bjarne Laustsen tager jeg ordet igen.
Vi har jo lært en del af den her sag, som den har kørt.
Men jeg har også lært, at vederlagsmodellen ikke er gangbar i den her sag, så vi er desværre nødt til at sige nej til det, som hr. Bjarne Laustsen har fremlagt her med B 85.
Vi er meget optaget af de frivillige brandmænds vilkår.
Vi ønsker, at vi fortsat på en god og billig måde kan få slukket brande, der opstår ude i de tyndtbefolkede områder, hvor den her model er mest udbredt, og vi ser derfor også frem til, at ministeren nu får taget fat i de to parter, hun har nævnt, nemlig KL og beredskabscheferne.
Og så ser vi på, hvad der kommer ud af det.
I 1998 kom så den pressemeddelelse, som hr. Bjarne Laustsen nævnte, men dengang ville S og R ikke være med til at lave modellen.
Hvorfor ville de egentlig ikke det?
Morten Østergaard (RV), 2010-06-01:
Man må jo starte med at spørge sig selv, om forslagsstillerne og ordføreren for forslagsstillerne, som gør en utrættelig indsats i denne sag, nemlig hr. Bjarne Laustsen, har en pointe i, at der er et problem, og jeg mener, det er hævet over enhver tvivl, at det er der.
Der er et problem, og der er en udfordring: Vi har brug for flere deltidsbrandmænd og ikke færre deltidsbrandmænd.
Så har der været meget diskussion om betydningen af de ændrede regler om supplerende dagpenge.
Der har regeringen haft en arbejdsgruppe, hvilket er blevet belyst i spørgsmål nr. 13, og det, der fremgår der, er, at når det gælder personer, som er hel- eller deltidsansat inden for brand- og redningsvæsenet, er der mindre end 5 pct. af dem, som får supplerende dagpenge.
Det er altså en meget, meget lille del af dem, der er heleller deltidsansat inden for brand- og redningsvæsenet, som modtager supplerende dagpenge.
Derfor kan man sige, at ideen om at løse det problem ved at sørge for, at alle dem, der er deltidsansatte, nu skal på vederlag, måske ikke synes at være den rigtige vej at gå.
Men det løser ikke problemet, og derfor kan man selvfølgelig gøre, som hr. Ib Poulsen gør, nemlig sige, at så må man jo give regeringen en ny chance for at finde ud af, hvad der skal gøres ved det.
Det kan jeg sådan set sagtens tilslutte mig, men jeg håber, at ministerens tilsagn gælder andet og mere end at holde et møde og tale varmt om sagen.
For der er blevet talt meget om den her sag, ikke kun af ordføreren for forslagsstillerne, men også rundtomkring på regeringskontorerne og i samråd forskellige steder.
Alle lægger ansigtet i alvorlige folder og bliver enige om, at der skal gøres noget, men på trods af at man har et meget stort apparat og flere ministerier i sving, virker det, som om det ikke er muligt at designe en løsning, som kan hjælpe på området her.
Derfor tilslutter vi os kritikken af, at der ikke er kommet en løsning, men må også sige, at vi ikke mener, at det, der kommer til udtryk i forslaget her, er den rigtige løsning.
Alt for mange, som fungerer i dag på normale vilkår og ikke har problemer med reglerne om supplerende dagpenge eller andet, vil blive berørt af det her.
Og så er der selvfølgelig hele spørgsmålet om lønmodtageres rettigheder, der måske eller måske alligevel ikke kunne løses.
Vores vurdering er, at det er en meget, meget beskeden gruppe, der er kommet i berøring med ændringerne af reglerne om supplerende dagpenge.
Også det gør, at det heller ikke kan være der, man skal finde løsningen, fordi det jo så tilsvarende vil berøre en langt, langt større gruppe.
Vi håber, at dialogen med de kommunale beredskabschefer og KL i almindelighed kan føre til en løsning, for der er behov for en løsning, og ellers må vi jo fortsat blandt Folketingets partier have drøftelser om, hvordan vi kan komme videre i den her sag.
Bjarne Laustsen (S), 2010-06-01:
Nej, må jeg svare hr. Morten Østergaard.
Der er intet, der er mere forkert.
Det er jo helt tydeligt, at der her er en forskel.
Sammen med Det Radikale Venstre holdt vi i 1990'erne, helt op til 2008, alle de folk, som ikke havde et opsigelsesvarsel, ude af de supplerende dagpenge.
Det er den afgørende forskel.
Hr. Morten Østergaard og Det Radikale Venstre har sørget for at blive inddraget.
Samtidig har man sat grænsen ned fra 52 uger til 30 uger.
Derfor har hr. Morten Østergaard syndet i den her sag.
Dengang var vi enige om, at vi ikke skulle undtage enkelte grupper, og at der var problemer i det.
Jeg har bare valgt på Socialdemokratiets vegne at sige, at når der var så mange partier, der ville løse problemet på den her måde, kunne jeg ikke se, at der var noget problem i det.
Jeg synes, det var forkert at inddrage en gruppe, der skal ud og slukke brande, under nogle tåbelige arbejdsmarkedsregler.
Vi skal ikke forhindre folk i at passe deres arbejde, og jeg synes, det er godt, at folk kan rykke ud, når alarmen går.
Det tror jeg også at hr. Morten Østergaard er enig med mig i.
Line Barfod (EL), 2010-06-01:
Regeringen er jo med opbakning fra Dansk Folkeparti og desværre også Radikale Venstre i fuld gang med at afskaffe dagpengesystemet.
Man ønsker ikke at have et godt forsikringssystem, der kan sikre, at folk ikke kommer ud i en social nedtur, når de bliver arbejdsløse.
Man ønsker at prøve at få folk ud i at underbyde på løn- og arbejdsvilkår.
Derfor afskaffede man også for noget tid siden den gode mulighed for supplerende dagpenge, som var en rigtig vigtig mulighed, ikke bare for mange mennesker, men også for flere forskellige erhvervsfunktioner, der simpelt hen ikke kan fungere på almindelige vilkår.
Der blev advaret fra rigtig mange grupper og også fra brandfolkene.
Vi fortsætter kampen for alle de andre grupper, men lige præcis for brandfolk er der et helt særligt problem.
Man kan sige, at der er to muligheder.
Enten siger vi, vi kun skal kunne løse brandberedskabet med fuldtidsbrandfolk – så skal der godt nok ansættes nogle flere fuldtidsbrandfolk, og det har jeg ikke set regeringen være villig til at betale for – eller også siger vi, at det er utrolig godt og noget, vi skal påskønne, at rigtig mange mennesker er parate til at være deltidsbrandfolk, og at der er virksomheder, der er parate til også at give deres medarbejdere muligheden for at være deltidsbrandfolk, og at det er med til at løse en stor samfundsopgave.
Hvis man gør det, bliver man nødt til også at løse problemet, så de mennesker kan få dagpenge, så de kan fortsætte som deltidsbrandfolk, når de bliver arbejdsløse, for ellers har vi ikke løst problemet med at have et ordentligt brandberedskab.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvordan det kan gå til, at regeringen ikke er i stand til at løse det her problem.
Det er trods alt relativt få mennesker, vi taler om.
Man kan lave en særregel.
Jeg er med på, at man ønsker at underminere dagpengene for alle andre, men man kunne lave en særregel for deltidsbrandfolk, eller man kunne finde ud af, hvordan man vil gøre det.
Det problem har man haft mange år til at løse, og det er altså på tide, at regeringen sikrer, at der kan være en ordentlig dækning over hele landet i tilfælde af brand og ikke kun i de store byer, der har råd til at have fuldtidsbrandfolk.
Morten Østergaard (RV), 2010-06-01:
Jeg synes, det var en interessant pressemeddelelse fra de glade 1990’ere, hr. Bjarne Laustsen læste op fra.
Jeg skal bare bede hr. Bjarne Laustsen om lige at gentage, hvornår det var, den pressemeddelelse blev udsendt?
Bjarne Laustsen (S), 2010-06-01:
Den blev udsendt i en periode, hvor S og RV havde regeringsmagten.
De borgerlige partier var sammen med SF og Enhedslisten selvfølgelig optaget af det her.
I dag kan vi konstatere, at SF og Enhedslisten var reelt optaget af det; de andre partier var sådan set optaget af det, mere fordi de var interesseret i at drille den siddende regering ved at komme og foreslå noget dengang.
Og når det så kommer på bordet nu, vil man ikke være med til at gennemføre det.
Det var altså i den sidste halvdel af 1990'erne, det her blev foreslået.
Hvis hr. Morten Østergaard havde hørt efter, ville han have hørt, at det blev bekræftet af Venstres arbejdsmarkedsordfører den 14. april 1998, at man stadig væk efter drøftelser i Venstre anså det for at være den rigtige måde at lave en vederlagsmodel på, hvor de brandmænd, som ikke fik ret meget for at stå til rådighed for brandslukning, ikke skulle modregnes i deres understøttelse, hvis de blev ledige i deres hovederhverv.
Det er essensen af det brev, som blev sendt.
Morten Østergaard (RV), 2010-06-01:
Jamen kan vi så ikke for det første være enige om, at det jo ikke er en problemstilling, der er opstået efter jobplanen og ændringen af reglerne for supplerende dagpenge?
Det var jo i 2008, 10 år efter at de daværende ikkeregeringsbærende partier fremsatte det forslag.
Kan vi for det andet ikke være enige om, at forskellen på hr. Bjarne Laustsens parti, og han repræsenterer jo Socialdemokraterne, der sad i regering dengang, og mit parti, og jeg repræsenterer Det Radikale Venstre, som sad i regering dengang, i dag er, at mit parti havde det samme synspunkt, dengang vi sad i regering, som vi har nu, hvor vi er i opposition?
Og det samme kan hr. Bjarne Laustsen vist ikke sige om sit parti.
Høgni Hoydal (T), 2010-06-02:
Nu svarede hr. Edmund Joensen ikke på hr. Jesper Langballes meget gode spørgsmål, men så kan jeg måske lige indskyde, at Sverige og Norge mig bekendt var i union frem til 1905, men lad det nu fare.
Det, jeg vil spørge hr. Edmund Joensen om, er, om han igen kan bekræfte, at det er alle partier på Færøerne, der står bag det udkast, det forslag til en færøsk forfatning, der ligger på bordet.
Det må vi have svar på.
Det andet, jeg vil spørge om, er: Når hr. Edmund Joensen siger, at det kan man ikke og henviser til nogle jurister, er hr. Edmund Joensen så enig i, at det færøske folk er et folk med selvbestemmelsesret, som er ligestillet med det danske folk?
Og hvis det er det, hvordan kan det så være, at hr. Edmund Joensen godtager, at det danske folk kan vedtage en EU-forfatning, uden at vi er blevet spurgt?
Hvordan kan det lade sig gøre, hvis vi ikke kan have vores egen forfatning?
Edmund Joensen (SP), 2010-06-02:
Altså, det er en fuldstændig unødvendig diskussion, vi har her, for alle ved jo, at hvis den færøske befolkning vil løsrive sig og have sin egen grundlov, så er det som sagt så mange gange her af statsministeren og af Folketinget helt op til det færøske folk at afgøre.
Så den diskussion er fuldstændig unødvendig, og derfor vil jeg lade den vente, til hr. Høgni Hoydal møder op med det store flertal på Færøerne og vi har folkeafstemning og alt det, der skal til.
Høgni Hoydal (T), 2010-06-02:
Nej, det skal heller ikke blive en intern diskussion, for vi har jo her en sag, hvor der er enighed blandt alle de færøske politiske partier.
Hele parlamentet i Færøerne har jo sagt, at det her er det rigtige.
Nu oplever jeg så den samme proces, som jeg oplevede før, nemlig at der, kan man sige, så kommer en debat hernede, som vi ikke har rejst, men som hr. Søren Espersen har rejst, og det har han også ret til, men som jeg synes er uheldig, fordi den kan være med til igen at splitte det flertal, som ellers har været fuldstændig enigt.
Derfor vil jeg bare spørge hr. Edmund Joensen, om han i denne sag repræsenterer sig selv, eller om han taler på vegne af sit parti og på vegne af den enighed, der er blandt de færøske politiske partier, eller om han her bare taler på vegne af et lille mindretal, der så er enig med hr. Søren Espersen.
Edmund Joensen (SP), 2010-06-02:
Jeg kan sige, at Sambandspartiet har den samme opfattelse af det her arbejde, nemlig at det skal bruges til den nye styrelseslov – og ikke andet.
Selvfølgelig er det sådan, at de andre, der hører til løsrivelsesfronten, udnytter den her situation med det forslag, der ligger i Lagtinget.
Jeg synes, at jeg bedst kan beskrive det sådan, som vi for sjov plejer at sige i det færøske Lagting, nemlig at nogle gange forelægges der en lov for Lagtinget, og så er indholdet blevet noget helt andet, når det kommer ud igen.
Da forslaget kom ud igen, havde man fredet haren i stedet for.
Jeg opfatter den her styrelseslov, som skal moderniseres, på den måde, at hr. Høgni Hoydal og andre gerne vil have et andet resultat ud af det her.
De vil have en hare i stedet for en skarv.
Søren Krarup (DF), 2010-06-02:
Nu er det en meget venlig, men også temmelig ulogisk diskussion, for det ligger jo i sagens natur, at når man har en grundlov, kan der kun være én.
Hvis hr. Høgni Hoydal har skrevet under på Danmarks grundlov, er den grundloven for ham.
Hvis Færøerne laver en grundlov, er det ensbetydende med en løsrivelse fra Danmark, naturligvis.
Man kan kun have én grundlov.
Derfor synes jeg også, at vi lige må gøre opmærksom på, at det historiske eksempel med Sverige og Norge jo består i, at Norge ganske rigtigt i 1814 laver sin egen grundlov.
Derefter bliver landet i øvrigt – jeg er lige ved at sige – indlemmet i Sverige, sådan at den norske grundlov ikke gælder som grundlov.
Derfor kommer der i 1905 et brud mellem Sverige og Norge, hvorefter Norge bliver et selvstændigt land.
Så hr. Høgni Hoydal er meget ulogisk og usammenhængende i sin argumentation.
Edmund Joensen (SP), 2010-06-02:
Jeg er enig med hr. Lars-Emil Johansen i, at vi er flere folk i det danske kongerige, vi er danske, vi er færøske, og vi er grønlandske, og at det selvfølgelig er sådan, at folk har deres rettigheder.
Men jeg mener også, at Danmarks rige netop er et land, der er eksemplarisk med hensyn til at give de rettigheder til de folk, og det ser vi både i Grønland og på Færøerne: Der er fuld bestemmelsesret, og Folketinget har gang på gang sagt, at det er folkene i Grønland og på Færøerne, der selv afgør deres skæbne i fremtiden.
Altså, for mit vedkommende synes jeg egentlig, at den arbejdsfordeling, vi har i dag, med, at Danmark forvalter højhedsretten og har sine inspektionsskibe osv. ved grænser og den slags, er, som den skal være.
Jeg mener, at med den nye styrelov, vi har vedtaget, både i Folketinget og i Lagtinget, er der en klar opdeling af, hvem der har ansvaret, når det gælder Færøerne og Grønland.
Og der tages udgangspunkt i, at vi har den samme grundlov.
Nu bevæger vi os i de højere juridiske lag, så jeg er nok ikke den rigtige til at fortolke, hvad vi kan, og hvad vi ikke kan.
Men jeg kan konstatere, at vi kan meget i det her rige, og det beror helt på, at vi snakker godt sammen, og at vi aftaler med hinanden, hvad vi skal gøre.
Så findes der muligheder imellem folk, det har Folketinget og Danmarks rige bevist så mange gange.
Per Dalgaard (DF), 2010-06-02:
Nu forholder det sig jo sådan, at omkring Færøerne og omkring Grønland har Danmark jo en fiskeriinspektion via vores søværn.
Hvilken grundlov skal den forholde sig til, skal det militære forholde sig til den danske grundlov eller den færøske eller, når vi når så vidt, til en grønlandsk – en tredje – grundlov?
Er vi ikke ude i vanvid her?
Er der ikke nogen, der må tage en beslutning om, hvor de egentlig føler at de hører til?
Edmund Joensen (SP), 2010-06-02:
Ja, jeg har den samme opfattelse, nemlig at man kun har én grundlov, og at hele riget har Danmarks Riges Grundlov.
Den skriver vi under på, når vi møder op i Folketinget, og det er den, vi skal respektere og holde os til.
Selvfølgelig har en anden del talt om løsrivelse og om at få accept fra Folketinget, fra folket, og om at få lov til at lave sin egen grundlov.
Sådan må rækkefølgen være.
Lars-Emil Johansen (SIU), 2010-06-02:
Rigsfællesskabet kan efter min opfattelse og efter de undersøgelser, som Selvstyrekommissionen har haft, sagtens have flere grundlove.
Det er jo faktisk sådan, at der i international lovgivning er almindeligt kendskab til det, der hedder Free Association, fri association, nemlig et rigsfællesskab på basis af en traktat mellem to selvstændige folk.
Det er en model, der bruges.
Er det en model, som hr. Edmund Joensen har kendskab til, og er det i givet fald en model, som han kan anbefale?
Man behøver ikke lade det gå ud over rigsfællesskabet for at få en grundlov for sig selv.
Høgni Hoydal (T), 2010-06-02:
Tak for et meget klart spørgsmål.
Som jeg nævnte i min tale, er det ikke sådan, at vi opfatter det her forhold som noget med store stygge ulv osv., men der er nogle begrænsninger, og vi kan tage eksemplet med vores interesser i hvalsagen.
Der har det færøske parlament besluttet, at Færøerne skal gå ind for kommerciel hvalfangst – det kan vi sige, ikke?
Så kommer man herned, og så bliver Danmark nødt til at sige, at det kan man ikke gå ind for, for her er der altså en anden interesse for den sag.
Dermed bliver den færøske demokratiske beslutningsproces f.eks. i den sag sat til side af Danmark, på grund af nogle overordnede interesser selvfølgelig.
Det er ikke så mærkeligt, det er bare ikke demokratisk.
Så der er en masse eksempler.
Jeg kunne give hr. Per Dalgaard en række eksempler på, at vi ikke kan træffe beslutninger.
Vi kan tage Irakkrigen.
Det færøske parlament stemte imod at deltage i Irakkrigen.
Danmark har i dag ansvaret for udenrigspolitik og forsvarspolitik og har draget Færøerne med i Irakkrigen.
Er det demokratisk?
Per Dalgaard (DF), 2010-06-02:
Det, færingerne rent faktisk nu vil, er, at der skal være to grundlove i det danske rige, en, der gælder for Færøerne, og en, der gælder for Danmark.
Hvordan skulle det kunne fungere i praksis?
Høgni Hoydal (T), 2010-06-02:
Der vil jeg sige uden at være specielt provokerende, at forholdet mellem Danmark, Færøerne og Grønland, som man kalder for et rigsfællesskab, opfatter man fra dansk side, når det kommer til de her sager, som en slags enhedsstat, altså at Danmark i virkeligheden er ét rige med ét folk, og så har man de her to gamle bilande, kan man sige, ikke?
Fra færøsk side opfatter vi det ikke sådan.
Vi ser det sådan, at det samarbejde, der har været, er mellem to folk, og at disse to folk har de samme demokratiske rettigheder, de samme rettigheder til at bestemme deres egen fremtid og også til at vedtage deres demokratiske grundlag, som en færøsk grundlov ville blive.
Sådan ser vi på det fra færøsk side.
Det har der altid været, og det må man så tage og løse bagefter, når vi har vedtaget vores egen grundlov.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2010-06-02:
Tak, formand.
Jeg har to ting, for det her er jo en utrolig spændende debat.
Det første spørgsmål til hr. Høgni Hoydal: Er det ikke rigtigt, at man ikke kan have to grundlove?
Altså, man har én grundlov i givet fald for et rigsfællesskab, eller også har man en grundlov for et selvstændigt Færøerne.
Det paradoksale her er jo også, at den danske grundlov fortæller om rigsfællesskabet, mens udkastet til den færøske grundlov overhovedet ikke nævner rigsfællesskabet med et ord.
Så kan det siges tydeligere, at det, man ønsker, er at løsrive sig fra Danmark?
Det er jo et synspunkt, man kan have og forfægte, og det er selvfølgelig konsekvensen med det grundlovsudkast, der ligger.
Det er vel også derfor, og det er så mit andet spørgsmål, at da Lagtingets administration vurderede det her spørgsmål – og jeg vil gerne bede hr. Høgni Hoydal bekræfte, at det er rigtigt – kom administrationen, og det må jo være de jurister, der er på Færøerne og behandler de her spørgsmål, frem til, at det her udkast til en grundlov for Færøerne er i strid med den danske grundlov, og derfor anbefalede de ikke, at man arbejdede videre med det, men man vedtog politisk alligevel at arbejde videre med det.
Høgni Hoydal (T), 2010-06-02:
Ja, det er fuldstændig korrekt.
Men det er sådan en mere juridisk teoretisk debat.
Det, der er sagen her, er, at alle partier på Færøerne er enige om, at med dette dokument, som vi kalder grundloven eller forfatningen, fastlægger vi det færøske folks rettigheder som et folk og fastlægger også, hvordan vi skal gebærde os demokratisk, når vi skal ændre på de forhold, der har været gældende og skal gælde fremover.
Det vil sige, at oprettelse af en færøsk stat eller en yderligere indlemmelse i Danmark eller en indlemmelse i EU ifølge det her forfatningsudkast også skal foregå efter de procedurer, som det færøske forfatningsudkast siger, dvs. med folkeafstemning osv. osv. Så til det her med at have to grundlove: Selvfølgelig kan vi have vores egen grundlov.
Hvor står det, at vi ikke kan det?
Hvor står det henne?
Edmund Joensen (SP), 2010-06-02:
Altså, jeg er enig på den måde, at hvis man med vilje vedtager en ny grundlov på Færøerne, som ikke tager hensyn til Danmarks Riges Grundlov og hjemmestyreloven, har man et stort problem, og så er man på herrens mark.
Jeg vil bare gentage det, som jeg sagde i talen, nemlig at de førende jurister på Færøerne er fuldstændig enige i, at det her forslag er grundlovsstridigt.
Og administrationen i Lagtinget foreslog, at det her forslag skulle afvises af Lagtinget, fordi det var i strid med grundloven og hjemmestyreloven.
Så jeg tror ikke, det kræver en dybere diskussion her i Folketinget at se, at den er helt gal her.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2010-06-02:
Altså, af den grundlov, der jo er gældende for det danske rige, fremgår det eksempelvis, at der er et statsoverhoved, det er monarken, det er Hendes Majestæt Dronningen.
Kan hr. Høgni Hoydal ikke bekræfte, at i udkastet til en forfatning, en grundlov for Færøerne, er der slet ikke nævnt noget om et statsoverhoved – der er monarken slet ikke nævnt?
Der er jo ikke nogen her, der er i gang med at sende militæret af sted mod Færøerne.
Det, vi bare forsøger at sige helt stilfærdigt, er jo, at hvis man på Færøerne vedtager en grundlov, der er i strid med den danske grundlov, og som ikke nævner noget om noget statsoverhoved, som ikke nævner noget om noget rigsfællesskab, og som ikke er lavet i samarbejde med Danmark, så er det selvfølgelig, som hr. Søren Espersen også har gjort det klart, de facto en udmeldelse af rigsfællesskabet.
Længere er den jo ikke.
Så kan man jo søge alle de samarbejder bagefter, man vil.
Man kan jo gå til Danmark og spørge, om Danmark vil kigge på noget fiskerikontrol, man kan gå til England, man kan henvende sig, hvor man vil, det skal vi jo ikke blande os i; der er jo ikke nogen, der holder på Færøerne på den måde.
Men det, man foretager sig, er jo åbenbart i strid med den danske grundlov.
Det siger juristerne i Lagtingets egen administration.
Men på Færøerne har man det altså sådan, at selv om juristerne i Lagtingets egen administration siger, at noget er i strid med den danske grundlov, så bestemmer man bare politisk, at det er man ligeglad med; man behandler det alligevel.