Ole Sohn (SF), 2012-04-19:
Jeg vil gerne indlede med at takke for en meget engageret debat om lovforslaget og i øvrigt også for en række af de spørgsmål og problemstillinger, der er rejst, og som jeg synes på mange måder er relevante.
Med dette lovforslag vil regeringen dels etablere en ikkeretlig mæglings- og klageinstitution for ansvarlig virksomhedsadfærd, dels ønsker vi at udvide regnskabslovens § 99 a om at redegøre for samfundsansvar, så de 1.100 største, ikke store og små, men største danske virksomheder fremover udtrykkeligt skal redegøre for deres politikker for at respektere menneskerettighederne og reducere klimapåvirkningen.
Der er to formål med mæglings- og klageinstitutionen.
For det første skal mæglings- og klageinstitutionen være et sted, hvor danske virksomheder kan få en forudsigelig, en gennemskuelig og en troværdig håndtering af tvister om brud på OECD's retningslinjer for multinationale virksomheder.
Er en anklage berettiget, kan den ofte løses gennem en konstruktiv dialog i fortrolighed mellem parterne.
Og det er det, vi nu ændrer på.
For det andet skal mæglings- og klageinstitutionen være et sted, som arbejdstagere, miljørepræsentanter, andre virksomheder og lignende fra hele verden kan gå til, hvis de oplever, at danske virksomheder handler i strid med OECD's retningslinjer for ansvarlig virksomhedsadfærd.
Regeringen støtter de internationale retningslinjer for ansvarlig virksomhedsadfærd.
Med oprettelsen af mæglings- og klageinstitutionen bliver Danmark blandt de første lande i verden, der implementerer OECD's og FN's anbefalinger om at oprette en ikkeretlig mæglings- og klagemekanisme.
Rådet for Samfundsansvar, som blev nedsat af den tidligere økonomi- og erhvervsminister under den forrige regering, er fremkommet med anbefalinger til, hvordan de internationale retningslinjer skal implementeres.
Rådets anbefalinger har spillet en helt afgørende rolle for, hvordan lovforslaget er blevet udformet.
Dansk Industri, Dansk Erhverv, Rederiforeningen, Finansrådet, Forsikring & Pension, Håndværksrådet og Landbrug & Fødevarer sidder alle i rådet, og anbefalingerne er godkendt af et samlet råd.
Det giver et stærkt grundlag for at udarbejde lovforslaget.
Det kan være en vanskelig opgave at sikre, at man som virksomhed overholder OECD's retningslinjer, særlig hvis man driver virksomhed i lande, hvor der er risiko for krænkelser af menneskerettighederne.
Samtidig kan en virksomhed have et stort antal underleverandører, og det er svært at kontrollere dem alle lige effektivt.
Det har jeg fuld forståelse for, og det er ikke meningen, at mæglings- og klageinstitutionen skal være en gabestok for virksomhederne.
Mæglingsog klageinstitutionen tager netop udgangspunkt i mægling som et middel til at løse uoverensstemmelser og sikre fremadrettede løsninger og løbende forbedringer.
Lykkes det ikke at mægle mellem parterne, undersøger mæglings- og klageinstitutionen sagen og kommer på baggrund heraf med en udtalelse.
I udtalelsen vil der være forslag til, hvordan OECD's retningslinjer kan efterleves.
Regeringen vil gerne have, at danske virksomheder er i front, når det gælder samfundsansvar, og derfor er det en meget vigtig opgave for mæglings- og klageinstitutionen at give virksomhederne viden og vejledning om, hvordan de kan overholde OECD's retningslinjer, når de driver virksomhed.
Institutionen skal derfor ligeledes øge virksomhedernes viden om OECD's retningslinjer for ansvarlig virksomhedsadfærd gennem løbende information.
Der skal bl.a. afholdes kurser for især små og mellemstore virksomheder om, hvordan de kan undgå at overtræde
Og endelig skal institutionen udarbejde vejledninger til små og mellemstore virksomheder.
Den anden del af lovforslaget udvider regnskabslovens krav om redegørelse om samfundsansvar.
Udvidelsen betyder, at virksomheder fremover udtrykkeligt skal redegøre for deres politikker for at respektere menneskerettigheder samt for at reducere klimapåvirkninger.
Udvidelsen får dermed betydning for de virksomheder, der ikke har en politik for henholdsvis menneskerettigheder og klima, idet de efter lovforslaget fremover udtrykkeligt skal oplyse i årsrapporten, at de ikke har en politik på de to områder.
Når vi gerne vil fremhæve emnerne menneskerettigheder og klima, er det for at bringe Danmark og dansk erhvervsliv på forkant med nogle meget væsentlige, internationale udviklingstendenser.
For det første har FN's Menneskerettighedsråd i juni 2011 vedtaget et sæt retningslinjer om menneskerettigheder og erhvervsliv, som er indarbejdet i OECD's retningslinjer for multinationale virksomheder.
Det er helt oplagt at integrere dem i rapporteringskravet om samfundsansvar.
For det andet skærpes kravene til virksomhedernes klimarapportering i kraft af en stigende efterspørgsel fra virksomhedernes egne interessenter efter oplysning om især virksomhedernes strategier for at begrænse CO2-udledningerne.
Årsregnskabslovens § 99 a er forholdsvis unik set i en international sammenhæng.
Erfaringerne viser, at rapporteringskravet har en positiv effekt på virksomhedernes CSR-indsatser.
Indførelsen af rapporteringskravet om samfundsansvar giver virksomheder, der endnu ikke er kommet i gang med at arbejde strategisk med samfundsansvar, sådan et kærligt puf i den rigtige retning.
Til sidst vil jeg godt understrege, at det her handler om at hjælpe danske virksomheder til fortsat at være i front, når det gælder håndteringen af deres samfundsansvar, for det er der faktisk en ganske god forretning i. Så vil jeg også godt lige på baggrund af debatten sige, at jeg synes, at der er rejst en række spørgsmål, ikke mindst havde Venstres ordfører indledningsvis en række spørgsmål, som ordføreren mente var uafklarede.
Der synes jeg at vi skal bruge den tid, der skal til i udvalget for at få dem afdækket, for når jeg har lyttet til debatten, og når jeg har set de anbefalinger, som rådet er kommet med, og som er anbefalet af erhvervsorganisationerne, er det klart, at der for mig at se er en forskel på den måde, erhvervsorganisationerne har gået til det på, og det, Venstre siger med den måde, spørgsmålet blev stillet på fra Venstres ordførers side.
Det synes jeg må kunne afklares, for det er helt oplagt, at et øget CSR-ansvar vil kunne være en virkelig driver for danske virksomheder på det globale marked.
Og det er jo også derfor, at danske virksomheder og deres organisationer har engageret sig så flot i det her arbejde.
Og det synes jeg man skal udtrykke al mulig ros for.
Så vil jeg gerne understrege, at i dag, hvor man i årsregnskabsloven skal redegøre for sin CSR-indsats, er vi faktisk i den fantastisk glædelige situation, at 87 pct. af virksomhederne gør det.
Og de gør det ikke, fordi de synes, at den forrige regering, som igangsatte det, var særlig ondskabsfuld, de gør det sådan set, fordi de kan se en værdi i det for sig selv og deres forretning og deres fremtid.
Det synes jeg man skal tage positivt.
Og hvorfor ikke bære ved til den positive udvikling?
Nu har der været en hel del debat om økonomien bag mæglings- og klageinstitutionen, men jeg vil godt understrege, at danske virksomheder er dygtige, danske virksomheder er ordentlige, og derfor er der ikke nogen grund til ligesom at have en debat om, hvorvidt vi mener danske virksomheder nærmest er helt kriminelle, som jeg nærmest, når jeg hører Dansk Folkepartis ordfører, hører at vi forestiller os, og at der vil blive et rend ind til den her klageinstans.
Sådan bliver virkeligheden slet ikke.
Det nye er, at når der opstår sager, foregår de ikke pr. definition direkte i pressen med de negative effekter, det kan have for virksomhederne, man disciplinerer dem, der måtte klage over en virksomhed, ved at sige, at en virksomhed ikke nødvendigvis gør det af ond vilje, men på grund af manglende vejledning eller manglende viden, og at man nu får en ny mæglingsinstans, sådan at man i mindelighed kan løse tvister.
Det er en fordel, også for virksomhederne.
Så har der været spørgsmål i forbindelse med lov om offentlighed.
Der vil jeg sige, at det er klart, at hvis man forliger en sag, inden den går til mæglingsinstitutionen, er der jo ikke offentlighed om den.
Kører der en sag ved mæglingsinstitutionen, er der ikke offentlighed, mens den kører, men lov om offentlighed i forvaltningen gør, at når en sag er afsluttet, kan den offentliggøres, men naturligvis er, hvad der måtte være af følsomme oplysninger, undtaget i offentlighedsloven, så man ikke afslører forretningshemmeligheder, eller hvad der måtte være.
Med de bemærkninger vil jeg sige, at jeg synes, at vi har haft en god og konstruktiv debat, og jeg håber, at vi kan få afdækket og afklaret en række af de spørgsmål og usikkerheder, som er blevet rejst, i udvalgsarbejdet, for for mig at se er det her et spørgsmål om, at vi har fået en række anbefalinger fra Rådet for Samfundsansvar, hvor alle erhvervsorganisationerne har taget meget konstruktivt del sammen med ngo-organisationer og faglige organisationer.
De er i fællesskab kommet med nogle anbefalinger, som vi nu omsætter til lov, fordi det kan give værdi i kraft af positiv anseelse for Danmark, vi får et godt ry som et land, som tager ansvar for menneskerettighederne, som tager ansvar for samfundsudviklingen, som tager ansvar for klimaet.
Og det er jo den positive historie om Danmark.
Hvorfor skal vi ikke brede den ud i den store verden?