Pernille Rosenkrantz-Theil (EL), 2007-04-10:
Jeg synes jo, man bliver fuldstændig ør i hovedet af alle de gode intentioner.
Og man bliver endnu mere ør i hovedet, når man så forsøger at sætte sig ned og lave det stykke arbejde, der skal til for at finde ud af de reelle forslag, for de er der jo ikke.
Når man så er blevet fuldstændig rundtosset på et eller andet tidspunkt af at forsøge at finde dem frem, må man bare konstatere, at de jo ikke er der.
Og det er jo sådan set lidt ærgerligt.
Det er de helt store nagler, vi er oppe på, ikke?
Der skal fokuseres på – og så citerer jeg – ligestilling på tværs af køn, alder, etnicitet, handicap, tro og seksuel orientering.
Puha, så har vi fået hele remsen med.
Vi kunne jo starte med her i Folketinget, at der var nogle mænd med til at diskutere.
Det ville sådan set være en fantastisk inddragelse af en relativt relevant gruppe for den her diskussion.
Inden træerne altså får lov til at vokse ind i himlen, er der imidlertid lige grund til at sammenholde intentionerne med den her reelle praksis.
For jeg synes sådan set, at vi skal tage nogle eksempler fra virkelighedens verden, når nu regeringen ikke kommer med nogen konkrete initiativer.
F.eks. blev der jo ikke så meget af ligestilling på tværs af etnicitet, fordi da regeringen gennemførte den stærkt nedsatte integrationsydelse eller starthjælp, var det jo sådan, at der bagved formelt set var lighed for loven.
Ih ja, formelt set var alle regler overholdt, men ikke desto mindre ligger der jo bag det den kendsgerning, at det i helt overvejende grad er udlændinge, altså flygtninge og indvandrere, der rammes af starthjælpen.
Og som bekendt har regeringens støtteparti da også åbent erkendt, at hensigten var at mindske antallet af udlændinge, der flygtede mod Danmark.
Realiteten er altså, at regeringen og dens støtteparti med starthjælpen og senere bl.a. med 300-timers-reglen for ægtepar på kontanthjælp har gennemført velfærdsforringelser, der skader den etniske ligestilling – der skader den etniske ligestilling.
Det er da nogle fantastisk flotte ord, man kan skrive ned i sådan en redegørelse, når det er det her, der så er virkelighedens verden.
Så har jeg et andet eksempel.
Lad os nu lige spole tiden lidt tilbage.
Desværre var jeg selv på orlov, da det her blev vedtaget, så jeg var ikke en af dem, der var med til at stemme for.
Det er jeg rigtig ked af, for det var et af de første forslag, jeg stillede i Folketinget.
Men der blev det altså vedtaget, at lesbiske kvinder skulle have samme adgang til kunstig befrugtning som heteroseksuelle kvinder – det er jo fuldstændig sindssygt, at det ikke har været sådan i forvejen.
Nå, det forslag bliver så stillet og vedtaget herinde.
Hvad er det nu for nogle partier, de fleste af de folk, der stemte imod, kommer fra?
Behøver jeg at nævne, at det er selv samme partier, som står bag den regering, der har lavet den her ligestillingsredegørelse, og støttepartiet – Dansk Folkeparti, som så brillerer med at fremsætte forslag om at fjerne den ret igen 1 år senere?
Og hvem er det, som igen går ind og støtter Dansk Folkeparti?
Jamen det er selvfølgelig regeringspartierne minus nogle enkelte fornuftige mennesker, som enten hele tiden har været fornuftige, eller som i det mindste mener, at det må være sådan, at man ikke rutter med folks liv på den måde, at man på det ene tidspunkt gør det ene, og 1 år senere gør noget andet ved så at fjerne retten igen.
Nå, så meget for det her med ligestilling i forbindelse med seksuel orientering.
Det der med homoadoption er sådan noget, der er skudt helt ud.
Altså, måske kommer vi dertil om 10 år eller 15 år; måske skal der bare et regeringsskifte til.
Hvem ved?
Et tredje eksempel er den her kastrerede ligelønsstatistik for det private arbejdsmarked, som regeringen har udarbejdet.
Det tog også et antal år, før vi overhovedet kom så langt, at den blev kastreret og fremsat.
Altså, indtil da lå den bare nede i sin skuffe og ventede, og hver gang vi tog det op, blev der sagt: Den er stadig i skuffen, bare rolig, vi har ikke glemt det.
Det har de så gjort nu.
HK siger, at det så måske er halvdelen af de private virksomheder, der slet ikke er omfattet af den lov.
Fantastisk.
Man kan dvæle lidt ved den her ligelønsproblematik, fordi det synes faktisk, som om der breder sig sådan en opfattelse af, at det er et løst problem.
Og hvis man ser den sidste tids avisde bat om den kønsmæssige ligestilling, er det tydeligt, at den manglende kvinderepræsentation på direktionsgangene og i aktieselskabsbestyrelserne opfattes som hovedproblemet
Det er ligesom den sidste lille øvelse, vi mangler, inden ligestilling er opnået.
Jeg noterede mig også, at den socialdemokratiske ordfører fik proklameret her fra talerstolen, at vi i Danmark har ligestilling.
Fantastisk.
Et eller andet sted synes jeg at det er fantastisk, at der bliver brugt så lang tid på det.
Altså, lad os da bruge tiden på nogle af de andre fornuftige ting, som den socialdemokratiske ordfører faktisk sagde, og som handlede om de ting, hvor der ikke er opnået ligestilling, og dem er rigtig mange af.
Og det er ikke, fordi jeg har noget imod spadseredragter; altså, herre, du milde gud, lad os da endelig få nogle flere spadseredragter i stedet for jakkesæt, det gør da tingene lidt mere nuancerede.
Men det her med spadseredragterne afspejler jo en ulighed som rammer hårdest i bunden – som rammer hårdest i bunden.
Igen er det lidt irriterende, at jeg skal give øretæver til Socialdemokraterne.
Det skal jeg, fordi redegørelsen er så langt uden for pædagogisk rækkevidde, at jeg bliver nødt til at hive debatten tilbage på sporet ved at gøre det den vej rundt.
Fint nok, og vi skal da i Enhedslisten nok stemme for, men måske skulle der i stedet for i et lidt mere klassebevidst parti stå, at der skal ske noget for nogle af de kvinder, som er i den største gruppe blandt dem, der har rigtig lav løn, og som er dem, der ryger først ud fra arbejdsmarkedet – bare for lige at få prioriteringerne på plads.
Jeg er overbevist om, at Socialdemokraterne er enige med mig i, at der skal ske noget for de grupper; jeg synes bare, at prioriteringslisten er kommet til at se en anelse bekymrende ud her i de seneste par år.
Det, der kommer her, er jo noget, jeg er glad for.
Nu har jeg lige sagt lidt negativt om Socialdemokraterne, men jeg vil dog sige, at her har vi da et område, hvor oppositionen står sammen, hvis der altså er nogen, der er i tvivl om det.
Her er der da et område, hvor det er fuldstændig klokkeklart, hvilken halvdel af det her Folketing man tilhører, fuldstændig klokkeklart.
Hvis man f.eks. er mand og har intentioner om at få børn og skal stemme alene ud fra det vilkår, så kan det ikke være svært.
For der er det der med, at man stadig væk efter årtusindskiftet har en situation, hvor mænd for det første kun har ret til 14 dages barsel – 14 dages barsel – mens kvinderne har ret til 3 måneders barsel.
Ifølge rigtig mange overenskomster er det tilmed sådan, at hvis nu man vælger mor og far imellem, at moren skal ½ års barsel og faren skal have ½ års barsel, så er det sjovt nok sådan, at moren får fuld løn under hele sin barselperiode, og at manden, hvis han er heldig, får fuld løn under de 14 dages barselorlov.
Det er da en fantastisk ligestillingsforestilling at have.
Og sjovt nok er det ikke det, der bliver sat fokus på, når vi spørger de borgerlige partier.
Nej, der er fokus på det frie valg.
Det er jo et mantra: Det frie valg.
Lad os da lige kigge lidt på det frie valg, for hvor meget frit valg er der helt ærligt.
Og så siger Venstres ordfører: Nu er der jo også familier, hvor kvinderne tjener mest.
Ja, det er der.
De er en minoritet i vores samfund.
Al ære til det, nu vi taler ligestilling.
Men lad os prøve at tage fat i majoriteten, for i langt, langt de fleste danske familier er det sådan, at det da ikke er noget frit valg.
Altså, har regeringen tænkt sig at betale regningerne den første i måneden eller hvad?
For hvis regeringen har tænkt sig det, så ville der måske være tale om et frit valg.
For det er altså farmand, der tjener mest, sådan er det nu engang i et samfund med et kønsopdelt arbejdsmarked og en løn, der ikke er lige endnu.
Jeg vil nu sige, at det indtil da kunne være en god idé, at vi fik skabt en løsning, hvor mændene fik ret til barsel, og at mændene faktisk fik fri mulighed for at gå derhjemme, ikke kun på tegnebrættet, men faktisk også i virkelighedens verden.
Det kan være, at enkelte folketingsmedlemmer kunne have behov for at komme ud og prøve at se, hvordan det er at få et budget til at hænge sammen ude i virkelighedens verden, hvor der gælder andre barselregler end for medlemmer af Folketinget.
Ja, jeg tror, de fleste partier er blevet klar over, at Enhedslisten mener, at det her er noget tyndt: mange gode intentioner, mange fine, fornemme ord og alt for få reelle forslag.
Vi mangler stadig væk at vide: Hvad vil Venstre – hvad vil Venstre?