runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2009-02-04:
Jo, men jeg må altså sige, at jeg gerne vil tilgive ministeren en misforståelse én gang, men ikke, når man bliver ved at foregøgle, at jeg skulle mistænkeliggøre medarbejderne, når jeg netop står og udtrykker lettelse over, at der ikke var tale om den korruption, som ministerens forgænger holdt pressemøde om
Det synes jeg er en lettelse, også for de mange medarbejdere, som selvfølgelig har fulgt sagen med interesse.
Alle parter må være glade for, at det er sådan, det er faldet ud.
Men så må vi jo kigge på, hvad det så var, der gik galt, og der er det bare, at jeg siger, at i 2002 var der altså 200 mio. kr. afsat til sagsbehandlingsressourcer i Udlændingeservice, og på intet tidspunkt i de efterfølgende år, hverken før den her sag opstod, eller efter, har man været oppe på et tilsvarende niveau.
Samtidig ved vi, at udeomkring hos dem, vi kalder kunderne, altså virksomhederne, nye medarbejdere eller folk, der har brug for familiesammenføring eller asyl, bliver der fortsat klaget over, at sagsbehandlingen ikke er hurtig nok, at man ikke hurtigt nok får svar på en visumansøgning og den slags ting.
Der er det bare, at jeg spørger: Kunne det ikke godt skyldes, at regeringen systematisk har nedprioriteret sagsbehandlingen i Udlændingeservice, og at det så har givet det her helt grove resultat med den her svindelsag, samt at risikoen for, at det kan ske igen, måske ikke helt er fjernet, medmindre man er villig til at tage skeen i den anden hånd?
Jonas Dahl (SF), 2009-02-04:
Jamen jeg vil også være ked af det, hvis videnskabsministeren og for den sags skyld folketingspolitikerne skulle tage stilling til bøger på de enkelte studier, for så tror jeg, vi ville få nogle endnu længere arbejdsdage, end vi allerede har - det tror jeg hurtigt vi kan blive enige om.
Det, jeg egentlig spurgte om, var: Er ministeren enig i, at det er normal praksis, at underviserne ved de danske universiteter selv vælger de materialer, som de underviser ud fra, og altså også er enig i, at det er unormalt, hvis en dekan, en rektor, eller hvem det i øvrigt nu måtte være, går ud og dikterer undervisningsmaterialer for den enkelte underviser på det enkelte kursus?
Det er det, der er det konkrete spørgsmål.
Ole Hækkerup (S), 2009-02-04:
Det, jeg gerne vil spørge ministeren om, handler om grøn it.
Grøn it
er jo det her med, at vi skal sørge for, at de apparater, vi bruger - computere, printere osv. - har et lavere energiforbrug, og vi skal selvfølgelig også sørge for, at de udleder så lidt CO2 som muligt, med henblik på at fremme, at it bidrager til at løse de globale klimaproblemer.
Regeringen har jo lavet en handlingsplan for grøn it.
Jeg vil gerne spørge ministeren, hvad de konkrete målsætninger er.
Hvor meget påregner man at staten og den offentlige sektor skal reducere sit energiforbrug med, og hvor meget skal man reducere sin udledning af CO2 ved hjælp af grøn it?
Jeg tror nemlig, at håndfaste målsætninger et godt til at nå målet.
Helge Sander (V), 2009-02-04:
Jeg kan bekræfte spørgeren i, at grøn it er noget, som vi har prioriteret højt, og at vi derfor også har lavet den omtalte handlingsplan, som så efterfølgende viste sig tilsyneladende at være den første af sin art i verden.
Når spørgeren spørger mere specifikt til, hvad målsætningen er, vil jeg sige, at den selvfølgelig overordnet er, at vi sætter fokus på it, som nok spiller en større rolle, end nogen havde forestillet sig, da vi lancerede planen.
Der er bl.a. det her eksempel med, at der er samme CO2-udledning fra vores computere og lignende som i hele flyindustrien.
Derfor har vi lavet handlingsplanen.
Vi har lige akkurat for 14 dage siden sendt nogle konkrete tiltag ud til ministerierne, og så har vi gjort det, at vi har opstillet nogle mål, og jeg kan f.eks. nævne køb af bærbare computere frem for stationære computere ved nyanskaffelser, opsætning af elspareskinner, afholdelse af interne konferencer om, hvem der kan reducere elforbruget mest, og så har vi jo den der meget kendte og efterhånden temmelig omtalte målsætning om, at vi skal spare 10 pct. af det årlige elforbrug.
Det er nogle af de elementer, som indgår i planen.
Ole Hækkerup (S), 2009-02-04:
Det er det ene.
Det andet er: Hvornår regner man med at nå reduktionen på de 10 pct.?
Hvis det er inden for sådan det nærmeste år eller to med den udskiftning, der jo løbende sker i it-udstyr, også i staten, hvornår tror ministeren så det er realistisk at man kan nå længere?
Når jeg spørger på den måde, er det, fordi man ved noget af den nyeste teknologi, der er inden for området, jo snakker om en reduktion - jeg tror, det er Hewlett-Packard – på helt op til 90 pct. af energiforbruget.
Hvis man har et godt fokus på det og holder nogle stramme målsætninger, tror jeg, at vi kan nå rigtig langt med at reducere energiforbruget.
Så hvornår skal de 10 pct. nås?
Og hvor mange er omfattet af målsætning på 10 pct.?
Kunne ministeren forestille sig, at man i forbindelse med en aftale med kommunerne - det kunne eksempelvis være i forbindelse med den økonomiske aftale - og ligeledes med regionerne, når man aftaler regionernes økonomi, også der får aftalt målsætninger for kommuner og for regioner for, hvor meget de skal reducere energiforbruget med, og hvor meget de skal reducere udledningen af CO2 med, for så vidt angår grøn it, sådan at vi får dem med ind under en målsætning om at blive mere energieffektive og reducere udslippet af CO2?
Kirsten Brosbøl (S), 2009-02-04:
Jeg vil godt spørge ministeren om de 155 mio. kr., som regeringen på baggrund af et ændringsforslag til finansloven for 2009 sparede på STÅ-bevillingen for 2009.
Jeg vil godt bede ministeren forklare, hvorfor man pludselig er gået over til en ny budgetteringsmetode for STÅ, og hvad der egentlig er sket med de 155 mio. kr., som den ændrede budgettering har resulteret i at man har sparet på finansloven for 2009.
Der er jo en række organisationer, som påpeger, at man med rette kunne have brugt de sparede midler på STÅ til at forbedre kvaliteten af uddannelserne - ikke mindst se på det lave taxameter på humaniora og samfundsfag.
Så en bekræftelse fra ministeren på, at man er gået over til den nye metode, hvorfor man er det, og hvad der er sket med de 155 mio. kr.
Helge Sander (V), 2009-02-04:
Med hensyn til de sidste betragtninger om, hvad fremtiden byder, er der jo mange lovende udsagn - næsten tilsagn - om, at man ved hjælp af udviklingen kan sikre, at vi kan nå meget, meget høje mål.
Det, vi til gengæld har drøftet, for så vidt angår målsætningen, er de 10 pct. om året.
Det står også i den handlingsplan, vi offentliggjorde sidste år.
Med hensyn til omfanget er det jo således, at vi jo kun kan - kan man sige - sætte målene og styre det inden for statens områder.
Vi har ikke sagt, at kommunerne skal, regionerne skal osv., så det er inden for statens område, vi har sat ind, som jeg også er overbevist om at hr. Ole Hækkerup er vidende om.
Nu konstaterer fru Kirsten Brosbøl, at vi er gået over til en ny fremgangsmåde.
Her må jeg starte med at sige, at det er jeg ikke bekendt med.
Hvis det er tilfældet, er det ikke noget, jeg kan forklare her, men til gengæld kan jeg forklare, hvordan og hvorledes det hidtil er foregået, og som jeg også har forestillet mig at det er foregået i år.
Det er således, at der dels for det år, som den kommende finanslov vedrører, dels for overslagsårene bliver indberettet nogle tal til finansministeren, som vil fremgå af finansloven.
Disse tal bliver indberettet på basis af nogle tal, som udarbejdes sammen med universiteterne.
Der er det sådan, at universiteterne har indberettet tal for det overslagsår, der dengang var 2009, som var højere end det, man forventede, da man sidste år indberettede for det førstkommende år.
Det vil sige, at der hele tiden sker en regulering, og derfor er der ikke tale om nogen spareøvelse eller om, at der er nogle penge, der bliver væk eller pludselig dukker op.
Det sker simpelt hen helt i overensstemmelse med de tal, som indberettes fra universiteterne via Videnskabsministeriet til finansministeren.
Derfor vil fru Kirsten Brosbøl også kunne se, at der lige så stille er sket en stigning over årene de seneste mange år, og i 2009 er der også tale om en stigning i forhold til 2008.
Den er bare knap så stor, som den først var indberettet til at være.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-02-04:
Nej, det er også derfor, at loven er forenet med en daglig meldepligt.
Men jeg synes jo, at det, hr. Morten Østergaard læste op, er et glimrende eksempel på, at en embedsmand straks ved, hvad det drejer sig om.
Altså, vil man virkelig bo et helt andet sted end i Sandholmlejren, så kræver det en egentlig tilladelse.
Hvad er det så, man må, når man har fået påbuddet?
Ja, der må man altså selvfølgelig gå til sølvbryllup og andre ting uden tilladelse, det siger sig selv.
Morten Østergaard (RV), 2009-02-04:
Jeg læser bare op fra den her instruks, så kan folk jo selv bedømme: »
… at udlændingen ikke uden tilladelse må overnatte andre steder.
Udlændingen vil ikke være forpligtet til at være på sit værelse eller på centret om aftenen eller om natten.
Den pågældende vil også i afteneller nattetimerne uden tilladelse kunne færdes uden for centret, for eksempel ved at besøge venner, bekendte eller lignende … .
Afgørende er, at udlændingen vender tilbage til centret og har centret som det sted, hvor vedkommende overnatter.
« Man skal altså overnatte der, men man skal ikke være der, hvor man skal overnatte. Og der er det bare, jeg siger: Det er der jo ikke nogen mennesker, der kan føre ud i livet.
Og derfor bliver det simple spørgsmål, hvis vi tager afsæt i ministerens vurdering af, hvornår der er sket en overtrædelse, og hvis vi tager det her med, om man som udgangspunkt vender tilbage - altså hvis man har været væk i flere dage, som ministeren sagde: Hvem fører så kontrol med, om man vender hjem?
Vi ved, at det ikke er Røde Kors, og vi ved, at Udlændingeservice ikke har tænkt sig at sende dyneløftere derop.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-02-04:
Jeg kan helt afvise, at sagsbehandlingen nedprioriteres.
Jeg har ansvaret for hele Integrationsministeriet, og mit job går bl.a. ud på at sørge for, at sagsbehandlingen er hurtig og smidig, men også lovlig og forsvarlig, og det er det, jeg bruger min tid på.
Morten Østergaard (RV), 2009-02-04:
Kan ministeren kaste lys over den del af instruksen til Udlændingeservice om tuneserloven, hvoraf det fremgår, at personer, der er omfattet af loven, ikke uden tilladelse må overnatte andre steder end på Center Sandholm, men at de samtidig ikke er forpligtede til at være på deres værelse eller centeret om aftenen eller om natten?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-02-04:
Jeg kan henvise til en lang række skriftlige svar, der er afgivet under behandlingen af L 69.
Det er dem, jeg holder mig til, samt det samråd, som justitsministeren og jeg var i, hvor vi altså på den ene side giver nogle opholdspåbud på Sandholmlejren og på den anden side samtidig skal sørge for, at det ikke er frihedsberøvelse.
Der kan man jo, som det er hr. Morten Østergaards yndede sport, stille flere millioner forskellige eksempler op, og så må mit svar beklageligvis også her - selv om hr. Morten Østergaard ikke kan forstå det - bero på en konkret vurdering.
Det er sådan, at hvis man har fået et påbud om, at man skal opholde sig i Sandholmlejren, så er det dér, man har bopæl.
Men det betyder selvfølgelig ikke, at man er spærret inde, og derfor kan man, som jeg oplyste i samrådet, altså gå på druk.
Det er lovligt.
Og om man så foretrækker at sove om dagen eller om natten, er sådan set op til den enkelte.
Men man har bopæl dér; man har opholdssted dér; det er dér, man holder til; det er dér, man vender tilbage; man kan ikke begynde at overnatte alle mulige andre steder.
Det er det, der ligger i det, og jeg er meget påpasselig med - og det må jo glæde hr. Morten Østergaard - at det altså ikke bliver frihedsberøvelse, men der er altså faktisk domme, der siger, at det her kan vi gøre, uden at det er frihedsberøvelse.
Morten Østergaard (RV), 2009-02-04:
Jo mere direkte kontakt, jo bedre, så det gør jeg gerne.
Men det, som jeg ikke synes vi rigtigt får svar på her, er, at den her instruks, som jeg har spurgt til nu, jo udmønter det lovforslag, som der ganske rigtigt blev stillet mange spørgsmål til, og vi sad tilbage med en uklarhed om, hvad det var, man egentlig lovgav om.
Der er det bare, at jeg spørger, og det har jeg jo stadig væk ikke fået svar på: Hvordan kan man skrive til embedsfolk, at udlændingen ikke vil være forpligtet til at være på sit værelse eller på centeret om aftenen eller natten og også uden tilladelse vil kunne færdes uden for centeret, men samtidig må udlændingen altså ikke overnatte andre steder.
For overskriften på det her er jo styrket kontrol med overholdelse af påbud, og det, jeg forstår nu - og det kan jo skyldes mine manglende evner, men det er første gang, det går op for mig - er, at det her ikke handler om, at man skal sove et bestemt sted.
Det handler ifølge ministeren om, at man ikke må sove andre steder.
Altså, man må bare ikke overnatte uden for centeret, men hvornår man sover, og hvor man i øvrigt opholder sig om natten, må man selv om.
Det er jo spændende, men jeg spørger så bare mig selv: Hvordan er det lige, at Udlændingeservice kan kontrollere, om den pågældende er faldet i søvn på det værtshus, ministeren ønsker at trække frem som eksempel, eller om den pågældende har taget en lur i toget på vej hjem et eller andet sted fra, eller om den pågældende har sovet hos familie og venner?
Der er det bare, at hvis ministeren ikke kan give nogle klare svar, er det jo for det første umuligt for embedsmændene at føre det ud i livet, og for andet må vi sige, at så er det lovforslag jo reduceret til total symbollovgivning.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-02-04:
Nu har jeg ikke i mit ministerium eller Udlændingeservice ansat stakkels embedsfolk.
Jeg har alene ansat dygtige embedsmænd, og de ved, hvad det handler om.
Til det, hr. Morten Østergaard spørger til - og det er jo så blevet hans kæphest, og det er synd, at han ikke har læst jura, for jeg deler hans begejstring for at udvikle de her scenarier - er svaret altså altid, at der er 117 momenter, og man er altså nødt til at have kendskab til forvaltningsret og til praksis og til sagsbehandling, før man kan svare generelt, og derfor er det jo, at jeg altid siger i de andre sager, som vi to dyster om, at så må man søge.
Her drejer det sig om - sådan udleder jeg det, hr. Morten Østergaard spørger om - at hr. Morten Østergaard vil vide, hvornår der foreligger en overtrædelse, for det er jo dér, det er aktuelt, for udgangspunktet er, at man får et påbud om, at man skal være i Sandholmlejren.
Morten Østergaard (RV), 2009-02-04:
Ja, det er jo det.
Altså, hvis nu ministeren vil spare noget tid i stedet for at udlægge mine ringe evner og ministerens store evner udi juraen, kunne vi måske komme ind til kernen.
Det, jeg beder om her, er at få forklaret, hvordan man har tænkt sig at føre kontrol med folk, der ikke skal være et bestemt sted om natten eller på noget bestemt tidspunkt, men som ikke må overnatte andre steder?
Hvordan har man tænkt sig at føre kontrol med det, hvis ikke man gør det ved at føre kontrol med de andre steder, de overnatter?
Og hvad er så i øvrigt meningen med al galskaben?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-02-04:
Det her er som sagt fuldstændig simpel sagsbehandling: Hvornår foreligger der en overtrædelse af påbuddet?
Det vil der blive holdt øje med.
Altså, hvis den pågældende er væk i flere dage, så overnatter han ikke og har ikke bopæl i Sandholmlejren, og så har han unddraget sig sit påbud.
Men hvis han så kommer med nogle undskyldninger om, at det var, fordi han blev kørt over på vej hjem og blev indlagt på hospitalet, er det klart, at han så ikke har overtrådt det.
Og det er alle de der konkrete momenter, man er nødt til at inddrage, og det ved enhver embedsmand ud fra de retningslinjer, der er her.
Sådan afvejer man tingene.
Det er der intet nyt i.
Det er altid en afvejning efter nogle grundlæggende principper i dansk sagsbehandling.
Jens Peter Vernersen (S), 2009-02-04:
Jeg ser i Jyllands-Posten lørdag den 31., at ministeren nu vil øge optaget på lægestudiet med 200.
Socialdemokraterne fremsatte i finanslovforslaget forslag om at øge optaget med 400.
Det gjorde vi med baggrund i en fremskrivning af den udvikling, vi har set hidtil.
Hvis vi ser på den øgning, der har været de seneste år, og fremskriver den, så er der ikke brug for et meroptag på 200, men så er der brug for et meroptag på 400 lægestuderende om året.
Når det i øvrigt er gået så galt, er det jo, fordi Schlüterregeringen tidligere valgte at nedsætte antallet i optaget på medicinstudiet til 400 om året - 400.
Det betød, at man under Schlüterregeringen sammenholdt med tiden under Nyrupregeringen fik 2.400 færre optagne på lægestudiet.
Dem mangler vi frygtelig, frygtelig meget i dag.
Men man løser altså ikke problemet ved at gentage de dumheder - lad mig bruge det udtryk - som man gjorde i 1980'erne, og det vil blive noget af en gentagelse, hvis man nøjes med at lave et ekstra optag på 200.
Det er altså det dobbelte, der skal til, hvis man laver disse fremskrivninger frem mod 2025.
Det tror jeg også at ministeren ved, og derfor synes jeg, at ministeren her skulle sige: Vi vil selvfølgelig tage højde for den udvikling, som der forudses, og som meget nøje kan beregnes, hvis ellers der er brug for det samme fremover, som der har været brug for hidtil.
Helge Sander (V), 2009-02-04:
Når jeg sidder og trækker på smilebåndet, er det ikke, fordi det ikke er en alvorlig sag, men så er det, fordi hvis det virkelig var så katastrofalt, hvad der skete i 1980'erne, så var det da mærkeligt, at den socialdemokratisk ledede regering i 1990'erne ikke gjorde noget ved det.
Når vi har problemer i dag, så er det jo, fordi der skal lægges ca. 14 år til, for at vi kan se på antallet af speciallæger.
14 minus 2009
det hedder Poul Nyrup Rasmussen.
Nej, det, der er sket, siden denne regering kom til, er, at vi lige så langsomt har øget optaget beskedent med ca. 100 i alt, men nu rykker vi, og det synes jeg virkelig hr. Jens Peter Vernersen skulle glæde sig over, i stedet for at surmule på sådan en god dag.
Jens Peter Vernersen (S), 2009-02-04:
Det var sådan, at Bertel Haarder under Schlüterregeringen satte antallet ned til 400 om året.
I 2001 blev antallet under Nyrupregeringen sat op til 1086, altså straks øget med 600 i forhold til før.
Fra 2001 til 2008 skete der en yderligere øgning med 114, dette på trods af, at man kan se, hvordan udviklingen har været.
Så det var altså under Nyrupregeringen, at man hævede antallet efter den katastrofe, der blev lavet under Bertel Haarder, og hvor man øgede antallet fra 400 til 1086 - det er det præcise tal.
Helge Sander (V), 2009-02-04:
Jamen det er jo rigtigt, at vi så fortsatte øgningen, men det, der er nok så interessant, og det, der er helt afgørende, er, at hvis man så ser ud i anden spalte - jeg kan se, at det er den samme opgørelse, som hr. Jens Peter Vernersen står med - så kan man jo se, at der i denne regerings tid er blevet færdiggjort langt flere medicinere i forhold til antallet af optagne, fordi vi simpelt hen i langt højere grad har fokuseret på, at folk er blevet færdige.
Nu har jeg ikke lige tallene her, for det er jo den uforberedte spørgetid, men hvis jeg husker ret, så er det noget med, at da vi tiltrådte i 2001-2002, blev ca. 550 færdige på medicinstudiet, og sidste år var det ca. 800 - så der er i hvert fald kommet en stigning på mere end 200 i år, selv om optaget har været lidt mindre.
Men nu tager vi så og giver det et plus på 200, for selv om vi er blevet bedre stillet qua det, at der ikke mere kommer så mange svenskere og nordmænd, så mener vi, at det er et godt og et solidt fundament at komme videre på.
Jens Peter Vernersen (S), 2009-02-04:
Selvfølgelig blev langt færre medicinstuderende da færdige på det tidspunkt, for der var tale om, at man indtil 1993 var nede på et optag på 400 studerende, som jo ikke fyldte meget, og da de blev færdige, var antallet selvfølgelig også langt mindre.
Det er jo ret indlysende.
At der nu bliver flere færdige, er jo en følge af, at man hævede antallet af studerende fra 400 til 1.086, og det er så dem, VK-regeringen får gevinsten af.
Det hænger fuldstændig sammen, og det dokumenterer videnskabsministeren jo netop også i sin besvarelse.
Jeg vil sige, at det, der jo er afgørende - og nu fremsætter vi et beslutningsforslag, så kan man få mulighed for at forholde sig til det er, at man tager hensyn til den udvikling, vi kan se fremadrettet, og hvis vi gør det, er det ikke 200, men 400, der skal til.
Og de studerende er der.
Vi kan jo se, at der er mange med rigtig høje karakterer - oppe omkring 9,0 - der bliver afvist.
Det er jo ikke sådan, at vi ikke har studerende, som kan gå ind i det her.
Men vi fremsætter vores beslutningsforslag, og så bliver der mulighed for at forholde sig til det.
Helge Sander (V), 2009-02-04:
Det er jo bekendt, at Videnskabsministeriet baserer sine tal i forbindelse med optag på medicinstudiet på det samarbejde, vi har med Sundhedsstyrelsen.
Under de drøftelser, vi har haft her inden for de seneste uger, stillede jeg også det meget relevante spørgsmål, som hr. Jens Peter Vernersen sætter fokus på, nemlig: Kan vi sikre kvaliteten, hvis vi øger optaget med 200 som nu her, eller for den sags skyld med 400?
Og jeg kan bekræfte det, hr. Jens Peter Vernersen siger - at man ude omkring i miljøerne afgjort mener, at vi kan fastholde det høje niveau, som det danske medicinstudium jo er kendt for.
Så det er et ja.
Til gengæld vil jeg sige, at når det er blevet 200, bygger det selvfølgelig på en samlet analyse af, hvad behovet vil være fremover, og der skal vi altså, når vi ser tallene, være positivt opmærksomme på, at vi i Danmark nu får større glæde af dem, der bliver optaget på medicinstudiet, fordi der ikke kommer så mange svenskere - primært - som der gjorde tidligere.
Jonas Dahl (SF), 2009-02-04:
Tak for det, hr. formand.
Han var meget specifik, tror jeg, og sagde endda også, at han ikke rigtig erindrede at have hørt nogen eksempler på det.
I SF har vi altid værnet om forskningsfriheden, og derfor ser vi også med noget større bekymring på den knægtelse af forskningsfriheden, som vi rent faktisk oplever.
Men jeg vil gerne komme med et konkret eksempel og høre ministerens vurdering af det.
Når nu en forsker på Aalborg Universitet, som det kunne læses i Information her i mandags, åbent går ud og vurderer - det er hendes egen vurdering, det skal jeg blankt erkende - at hun har fået et diktat fra ledelsen på Aalborg Universitet, og at det reelt er en indskrænkning af hendes forskningsfrihed,
vil jeg meget gerne høre ministerens vurdering: Er ministeren enig i dette?
I tilknytning til det: Er ministeren enig i, at det er normal praksis på et universitet, at undervisere selv vælger, hvilke lærebøger der skal benyttes på et kursus?
Og er han dermed også enig i, at det er unormalt, at underviserne bliver mødt med krav fra ledelsen om, at de skal undervise i en bestemt bog, et bestemt materiale, som man forlods har dikteret, selv når underviseren selv påpeger, at det muligvis ikke er mest fagligt relevant på det pågældende kursus og er på et for højt eller et for lavt niveau?
Det var det, der var tilfældet i eksemplet fra Aalborg, hvor det drejede sig om studerende på 3. semester, og hvor underviseren vurderede, at det ikke var en fagligt god nok bog - hvilket andre undervisere på samme institut i øvrigt havde samme vurdering af.
Det vil jeg gerne høre ministerens vurdering af.