Manu Sareen (RV), 2011-03-29:
Tak for det.
Overordnet set mener Det Radikale Venstre, at det er en rigtig fin redegørelse, der handler om lige muligheder for begge køn, hvilket helt klart er vejen frem for ligestillingen i Danmark.
Vi er også glade for redegørelsens præmis om, at vejen som sagt går igennem både mænd og kvinder, altså ikke et enten-eller, som desværre har præget debatten i rigtig, rigtig mange år, men et både-og, og det er den vej, vi skal.
Derfor byder vi selvfølgelig også ministerens mandepanel velkommen.
Jeg ved, at det har været oppe tidligere – om det er S eller SF, eller om det er regeringens forslag, det er fuldstændig ligegyldigt – men det viser jo bare, at der i hvert fald er noget, som den socialdemokratiske ordfører også var inde på, der samler os, og det skal vi helt klart være meget, meget positive omkring.
Det er godt, at det forslag bliver en realitet, for det er der i den grad brug for at få kigget på, ingen tvivl om det.
Alene frafaldet på ungdomsuddannelser for unge mænd vidner om, at man skal tage den her problemstilling rigtig, rigtig alvorligt.
Der er også i redegørelsen stor fokus på drengenes valg.
På trods af at pigerne selvfølgelig også vælger kønsopdelt, der tænker jeg jo selvfølgelig på uddannelse, er det en rigtig vanskelig debat, ingen tvivl om det.
Nu klarer pigerne sig bedre end drengene i uddannelsessystemet.
Det er der rigtig mange erfaringer, der viser, og også undersøgelser.
Nu skal drengene så lige pludselig hjælpes, noget, som pigerne egentlig aldrig nogen sinde er blevet på samme måde, som man taler om i dag.
Men det er i virkeligheden det samme system, som man havde, før man fik fokus på ligestilling.
Det er det samme system, som fik drengene i front på bekostning af pigerne i rigtig mange år.
Der håber jeg at mandepanelet vil komme med nogle flere nuancerede svar på den udfordring, også nogle kvalificerede svar, for det er ikke kun stillesiddende arbejde, der er udfordringen.
Nu fik jeg tilfældigvis i dag en mail fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, og jeg vil gerne citere derfra for at illustrere, hvorfor det er så vigtigt med det her mandepanel.
Der står følgende: »Mænd i 30'erne er allerede i dag overrepræsenteret i Udkantsdanmark.
En tendens, som vil blive ved med at blive forstærket i fremtiden.
I løbet af de næste 20 år vil kvinders andel af de 30-39-årige således stige i Nordsjælland, mens den vil falde i Vestjylland.
Oveni kommer, at de unge kvinder i dag er langt bedre til at uddanne sig end de unge mænd.
Dermed står de danske kvinder til at blive vinderne på fremtidens arbejdsmarked, hvor efterspørgslen efter uddannet arbejdskraft i de kommende år stiger markant.«
Igen ingen tvivl om, at et mandepanel selvfølgelig er nødvendigt.
Men jeg er da fuldstændig enig med de foregående talere, som også har været inde på, at man måske skulle rekruttere meget bredere for at få det bedste resultat og for at få den bedste viden.
Ligestilling handler selvfølgelig også i lige så høj grad om strukturelle ændringer i lovgivningen, som den handler om, hvordan samfundets normer er usynlige, altså de usynlige strukturer er med til at forme danskernes handlemuligheder.
Derfor vil vi selvfølgelig også gerne have fokus på, at mænd får de samme rettigheder som kvinder ved f.eks. barsel, at homoseksuelle får ret til ægteskab på lige fod med heteroseksuelle, og at kvinder nedbryder glasloftet på arbejdsmarkedet.
Så står der også en del om vold mod kvinder.
Det er selvfølgelig et rigtig, rigtig vigtigt emne, som også er noget, som i den grad optager os.
Vi mener, at der skal være meget mere forebyggelse i undervisningen og formidling allerede i folkeskolen, så fremtidens borgere i Danmark gøres opmærksom på deres rettigheder og hvilke muligheder, der eksisterer i dag for hjælp og rådgivning.
Vi tror også, at det vil kunne hjælpe på den kærestevold, som ifølge eksperter er et stigende problem iblandt unge mennesker.
Det er også noget, som man er nødsaget til at tage alvorligt.
Alle borgere i Danmark har selvfølgelig ret til et liv, hvor man ikke skal føle sig kuet eller undertrykt af sin partner på grund af fysisk eller psykisk vold.
Derfor skal der også være plads til alle kvinder, der henvender sig til landets krisecentre, især i de store byer.
Jeg tror, at det må være noget af det værste at gå fra sin voldelige mand og henvende sig til et krisecenter for derefter at blive afvist.
Det er der ingen, der er tjent med.
Ligestilling handler ikke kun om køn, det handler også om seksualitet.
Derfor glæder vi os over, at der i redegørelsen står følgende
»Skal vi kunne holde trit i det globale hjernekapløb, kræver det, at vi stiller med det allerstærkeste hold.«
Det kan man jo ikke være uenig i, men vi undrer os stærkt over, at der ikke står noget som helst om homoseksuelles rettigheder.
Det er rigtig ærgerligt, for der er altså mulighed for, at vi virkelig kan komme på banen med politiske initiativer.
Grunden til, at vi også synes, at det er ærgerligt, er, fordi ministeren – så vidt jeg husker – i Out & About i maj måned sidste år selv gav udtryk for, at det kunne være vigtigt at få homoseksualitet ind på det her område inden for ministerens ressortområde.
Det kunne være fantastisk, hvis ministeren kunne springe ud af skabet og anerkende, at f.eks. samlivet for homoseksuelle, heteroseksuelle burde sidestilles, fordi de også i den grad er en del af ligestillingen.
Ønsker vi ligestilling, og ønsker vi at sætte det allerstærkeste hold, må vi også tænke homoseksuelle ind i ligestillingen og ikke mindst ind i redegørelsen i fremtiden også.
Så er der selvfølgelig et andet område, som også optager os rigtig, rigtig meget.
Det er homoseksuelle lønmodtagere, som efter eget udsagn også oplever diskriminering og chikane på arbejdsmarkedet.
De er om nogen en del og skal være en del af det stærkeste hold i fremtiden.
Derfor er det som sagt lidt skuffende – der håber jeg selvfølgelig at ministeren kan svare på det.
Der er stadig ting, der skal rykkes på, og ministerens redegørelse er et rigtig, rigtig fint skridt i den rigtige retning på rigtig mange områder.
Som sagt mangler der noget omkring kærestevold, omkring homoseksualitet, men ikke mindst – og det undrer mig lidt – at man ikke har berørt minoritetskvinder, som man ellers taler meget om i Danmark.
Der er selvfølgelig de tiltag, som man gerne vil lave i udlandet, men alt andet lige ved vi, at der er et ligestillingsproblem blandt minoritetsfamilier, blandt minoritetskvinder, og det ville i den grad have været ønskeligt, hvis der havde stået meget mere om det, for til trods for, at vi ser mange etniske minoritetskvinder klare sig godt i uddannelsessystemet, er der også noget, der tyder på, at der er et problem senere hen i livet også med hensyn til valg af uddannelse, det at flytte hjemmefra, det at blive ligestillet med brødre osv.
Det er helt klart noget, som man bør og skal sætte fokus på i fremtiden.