Ida Auken (RV), 2015-11-19:
Det er svært ikke at stå her i dag og ærgre sig en lille smule, for hvis vi kigger tilbage på randzonernes historie, var det jo faktisk sådan, at vi under den tidligere regering fik lavet en ny enighed mellem landbruget og de grønne organisationer.
Vi lavede jo det, der hed Naturog Landbrugskommissionen, hvor vi besluttede, at vi skulle have en ny situation, hvor vi ikke skulle have den her gamle ufrugtbare kamp, landbruget mod naturen, men at vi skulle prøve at se, om ikke vi kunne forene begge interesser.
Jeg kan huske, jeg talte med en formand for Landbrug & Fødevarer, der sagde til mig, at det, han drømte om, var, at hvis man nu havde været Landbruget A/S, havde man for længst fundet ud af at tage de sårbare jorder ud af drift og lave noget mere på de robuste jorde.
Det var jo det, vi gerne ville hjælpe dem med med Natur- og Landbrugskommissionen, fordi vi på en gang kunne få et landbrug, der var optimalt og kunne dyrke de arealer, der kunne tåle det, og vi kunne få de sårbare jorder, som ikke giver særlig meget afkast og udbytte, og som har en rigtig høj naturværdi, ud af drift.
En del af de her områder er jo dem, der ligger i randzonerne.
Det er klart, at randzonerne skal være med til at sikre, at vores natur kan hænge godt sammen i Danmark.
Hvis vi vil have en robust natur, hvor der er plads til dyr og planter, og hvor dyrene kan vandre og bevæge sig rundt i landet og ikke er under så voldsomt et pres, at vi ser, at vi må lave særlige planer for harer og agerhøns og sommerfugle og andre, så bliver vi nødt til at have en naturplan for Danmark, hvor vi kan sikre sammenhængende arealer.
Der skulle de grønne korridorer, de her randzoner, spille en vigtig rolle.
Det var ikke kun naturindsatsen, randzonerne skulle bidrage til.
Formålet var også at sikre, at vi får fjernet kvælstof fra vores vandmiljø, så vi undgår iltsvind ude i vores fjorde, sådan som vi har set det f.eks. i Mariager Fjord, og så vi undgår det her grumsede vand, som jeg ikke synes et moderne samfund som Danmark kan være bekendt at have, og så skulle det hjælpe til, at sprøjtemidler ikke ender i vores natur.
Så randzonerne er faktisk en rigtig god idé; de kan tre ting på en gang.
Jeg vil så også gerne medgive, at det ville være allerbedst at bruge randzonerne intelligent og målrettet der, hvor de virkelig virker.
Så det, der lå i Natur- og Landbrugskommissionen, var jo, at vi på et tidspunkt skulle skifte over til de målrettede virkemidler, hvor man kan bruge randzoner og andre ting de steder, hvor de virkelig har en effekt.
Men det, man gør i dag, er, at man bare fuldstændig fjerner randzonerne, og man sætter på den måde ikke noget i stedet endnu.
Det virker sådan en lille smule panikagtigt, at man bare fjerner miljøreguleringen, fordi man vil gøre et eller andet for et landbrug, der er meget presset, i stedet for at vente, til vi har det nye system at sætte i stedet.
Det farlige ved det er, at det jo har taget os over 30 år at komme hertil, hvor vi begynder at kunne se forbedringer af vores vandmiljø.
Det har taget rigtig mange år at bygge op, og vi begynder nu at se vores fjorde blive rene igen, vi begynder at kunne se bunden af vores søer, og Danmark bliver igen et land, hvor naturen ikke er under et voldsomt pres fra den produktion, der er omkring den.
Nu sætter man altså det her over styr.
Hvis vi lige kigger tilbage på historikken i Venstres regeringsperiode for lige præcis randzonerne, så skal man huske, hvordan de opstod.
De opstod, da den nuværende miljø- og fødevareminister sidst var minister.
Da gik hun nemlig ud og ophævede braklægningen.
Dengang fik vi også at vide, at det overhovedet ikke ville komme til at gå ud over naturen og miljøet; man ville lige om lidt komme med noget meget bedre.
Vi syntes alle sammen, at det var lidt spændende, hvordan man ligesom ville redde det, modvirke, at 100.000 ha – eller var det 85.000 ha? – natur forsvandt.
Hvordan ville man redde det?
Der skulle simpelt hen ikke krummes et hår på miljøets hoved, kunne vi forstå dengang.
Det, man kom med, var jo det, der hed »Grøn Vækst«.
Der kom man jo med randzonerne, og man kom med de her efterafgrøder, som man så siden fra Venstres side er løbet væk i et 200 kilometers baglæns hækkeløb.
Jeg vil sige, at uanset om man er en naturperson, og at ens tillid til, at der kommer noget i stedet for det, man nu ophæver i dag, ligger på en meget lille sted, eller om man er landmand og har set, hvad der sker, når man skal rette op på tidligere tiders fejl, så ville jeg være meget bekymret for, hvad der kommer herfra, når man nu bare ophæver reglerne og ikke sætter noget i stedet.
Hvordan kan vi forsikre landbruget om, at det ikke er »Grøn Vækst 7.0«, der kommer lige om lidt, for ministeren skal betale hele den her regning med minivådområder, som kan vise sig at være meget dyrere?
Hvordan kan man fjerne det, der er, uden at have noget at sætte i stedet?
Det er mig simpelt hen ubegribeligt, og derfor kan De Radikale selvfølgelig overhovedet ikke støtte, at man på nuværende tidspunkt ophæver den her lov, når man ikke har noget at sætte i stedet og ikke kan bruge tiden fornuftigt på at lave en overgang, som er ansvarlig over for både landbruget og naturen.