runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Høgni Hoydal (T), 2009-05-27:
For det første sagde han, at bloktilskuddet blev fastfrosset og skåret ned i 2004, og det var vel i 2001.
Så det er fuldstændig rigtigt, at det er en meget stor beslutning.
Men hørte jeg rigtigt, når jeg for det andet hørte hr. Edmund Joensen sige, at nu bad han om flere penge fra Danmark, altså at vi skal regulere bloktilskuddet efter løn- og prisudviklingen igen?
Jeg må sige, at det havde jeg ikke regnet med at høre i 2009.
Edmund Joensen (SP), 2009-05-27:
Jeg vil svare, at mine ord var, at det ikke var en fornuftig beslutning at fastfryse bloktilskuddet i den situation, man har på Færøerne.
Man har udsigt til, at der er et underskud på finansloven på ca. 800 mio. kr. med en samlet finanslov på godt og vel 4 mia. kr.
Det er meget store beløb.
Landsstyret er gået i gang med besparelser og nye indtægter, så man kan fastholde det projekterede underskud på 500 mio. kr.
Det er det, jeg svarede.
Høgni Hoydal (T), 2009-05-27:
Bare for at gøre det klart vil jeg sige, at vi jo er uenige om det her, det er der vel ikke nogen der er i tvivl om.
Men underskuddet på den færøske finanslov er jo afstedkommet af bl.a. skattelettelser på Færøerne i de sidste 4 år, bl.a. med hr. Edmund Joensens deltagelse, som jo har kostet 400 mio. kr., og som ville svare til 60 mia. kr. i Danmark.
Det var bare for at få det slået fast.
Men jeg hørte altså rigtigt – man vil forsøge at få hævet den her nominelle fastfrysning af bloktilskuddet igen.
Er det noget, som den færøske regering, som hr. Edmund Joensen jo er en del af, også står bag?
Edmund Joensen (SP), 2009-05-27:
Jeg sagde tydeligt, at det var mit eget udsagn.
Jeg vil også svare, at hr. Høgni Hoydal og hans regering fra 1998 til 2002 burde have tænkt sig om, dengang de sænkede bloktilskuddet med 366 mio. kr. –
sammen med overtagelsen af sagsområder svarede det til ca. 400 mio. kr. mindre i nettoindtægt til Færøerne, samtidig med at man forhøjede finansloven med ca. 1.200 mio. kr.
Der må komme en dag, hvor det viser sig, at det både at mindske indtægterne og øge udgifterne får nogle vældige eftervirkninger, og det er dem, vi slås med i dag, plus finanskrisen.
Morten Østergaard (RV), 2009-05-27:
Jeg blev meget overrasket over statsministerens svar på det her med sygehusene og kompensationen af privathospitalerne, for jeg synes jo egentlig, det var en meget ukollegial måde at afklapse vicestatsministeren på ved at sige, at her var alting gået, som det skulle; der var ingen problemer, og der var ikke sket overkompensation.
Men så forstod jeg efterfølgende på et af svarene, at det var, fordi vi andre har misforstået, hvad vicestatsministeren har sagt.
Altså, på rekordtid er der opstået sådan et bånd mellem statsministeren og vicestatsministeren, hvor man helt uden at skele til, hvad det egentlig er, hun har sagt, langt bedre end vi andre forstår substansen, for det, statsministeren siger, er, at kritikerne lægger vicestatsministeren ord i munden, når vi citerer.
Her citerer jeg altså fra Politiken den 21. marts:
»Nu skal der skrues ned for de gyldne haner, siger den konservative formand, vicestatsminister Lene Espersen, der vil sænke privathospitalernes betaling for behandlinger med 25 procent.
Lavere betaling til privathospitalerne vil give os mere sundhed for pengene, og så kan vi få opereret flere patienter.
Samtidig kan vi få bremset den uheldige udvikling, at nøglemedarbejderne forlader det offentlige sundhedssystem …«.
« Så siger statsministeren, at det er at lægge vicestatsministeren ord i munden; hun mener ikke, systemet fejler noget.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-05-27:
Det giver jo ikke nogen mening, det, der her bliver sagt, for det, jeg forholdt mig til, var, at der var en eller anden af hr. Morten Østergaards ærede kolleger, der på baggrund af sådan en halv sætning lavede et regnestykke, der vel summede op i noget med en lille milliard kroner, og tog økonomi- og erhvervsministeren i ed på, at der så skulle have været brugt op imod 1 mia. kr. for meget.
Og det her handler altså ikke om telepati, det handler sådan set om, at jeg er med i en regering, hvor vi taler sammen, hvor vi holder møder, og hvor vi træffer beslutninger kollektivt, og derfor kan jeg med fuldstændig sikkerhed i stemmen sige, at der ikke findes nogen i regeringen, der vil vedkende sig, at vi fuldstændig unødigt og grebet ud af den blå luft skulle have brugt 1 mia. kr. – overhovedet ikke.
Der findes en regering, som har forvaltet en lovgivning, der er vedtaget tilbage i 2002, bl.a. med opbakning fra Socialdemokratiet, hvoraf det meget klart fremgår, hvad det er for nogle takster, der kører rundt i systemet.
Og så findes der en regering, der suspenderede det frie valg gennem et år oven på strejken for at give det offentlige sundhedsvæsen, som er rygraden i vores sundhedssektor, en mulighed for at komme sig oven på strejken.
Og vi tager nu stilling til: Hvad er det så for nogle fremadrettede regler, der skal gælde?
Der har vi så sat den nye standard, at vi synes, tiden er kommet til, at vi skal arbejde med nogle referencetakster, som sådan set ikke tager afsæt i, hvad det koster i det offentlige som sådan, men som tager afsæt i, hvad det koster i den allerallerbedste og mest effektive del af den offentlige sektor.
Det er sådan set sagen i en nøddeskal.
Morten Østergaard (RV), 2009-05-27:
Det er jo helt mageløst at høre statsministeren her forsøge at dække over, at vicestatsministeren har sagt, at nu bliver der lukket for de gyldne haner.
Altså, hvis ikke metaforen her skulle dække over, at man har overkompenseret, så ved jeg ikke, hvad den skal dække over.
Men vi kan måske spørge statsministeren: Har der været gyldne haner, hvor privathospitalerne er blevet forgyldt med en uheldig udvikling med flugt af nøglemedarbejdere fra offentlige sygehuse til private sygehuse?
Har der været en sådan udvikling?
Men måske endnu mere interessant end pengene: Er det ikke korrekt, at det var den daværende sundhedsminister, den nuværende statsminister, som ikke bare sagde, at privathospitalerne skulle overkompenseres, men som også sagde, at de kvalitetskrav, vi stiller til behandling i den offentlige sektor, skal vi ikke stille til den private sektor, og at behandlinger, som vi samler på specialiserede afdelinger i den offentlige sektor, kan et hvilket som helst privathospital få lov at udbyde?
Var det ikke den daværende sundhedsminister, den nuværende statsminister, der netop slækkede på kvalitetskravene over for den private sektor, samtidig med at pengene fossede ud af de gyldne haner?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-05-27:
Jamen altså, sådan som det spørgsmål er formuleret og med den sprogbrug, der er anlagt, er det jo meget nemt at besvare, for så er det jo bare et stort nej.
Steen Gade (SF), 2009-05-27:
Statsministeren var så venlig at sige, at han i hvert fald vil gøre noget for at være mere grøn.
Sådan forstod jeg det.
Det er jo sådan, at det vækstinitiativ, som Danmark har taget, er helt i bund internationalt, hvad angår det grønne aspekt af det.
Statsministeren pralede selv af, at vi har ekspanderet, af skattereform osv. Men i en international sammenligning ryger vi jo helt i bund.
Og det er jo noget, man er meget optaget af: Hvordan får vi beskæftigelse og nye job til at hænge sammen med det, der skal til på klima- og miljøområdet generelt?
Et helt enigt Folketing kunne f.eks. sige: Vi vil faktisk sætte fokus på, hvordan vi for alvor kobler skabelse af nye job sammen med den grønne dagsorden.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-05-27:
Jeg køber ikke billedet af, at der ikke skulle være nogen grøn vinkel i det, vi gør.
Vi har fremrykket investeringer, bl.a. på transportområdet i form af en første hurtig aftapning af en transportaftale, som er markant grøn.
Der er en aftale med kommunerne om at fjerne anlægsloftet, hvor det underforstås, at det, man skal fremrykke i år, er det, man kunne kalde det kortsigtede vedligeholdelsesarbejde, som i høj grad også har et energieffektivitetspotentiale.
Så jeg køber ikke billedet af, at det, vi gør, ikke trækker i grøn retning.
Steen Gade (SF), 2009-05-27:
Nu har jeg jo heller ikke sagt, at der ikke var en grøn vinkel.
Det var jo det udtryk, statsministeren selv anvendte, og det er jeg sådan set helt enig i.
Men der er jo det med at få lavet den kobling og skabe fremtidens arbejdspladser.
Vi ved jo, hvilke udfordringer vi står over for i de kommende år.
Der er masser af de arbejdspladser, vi har i dag, som vi ikke kan bevare.
Hvad er det for nogle arbejdspladser, vi for alvor skal skabe?
Og hvordan skaber vi alliancen med de progressive i erhvervslivet – ikke alle mulige i erhvervslivet, ikke gennemsnittet, ikke Dansk Industris organisation, for det er jo gennemsnittet, men de, der vil ændre noget her?
Det synes jeg ikke vi har på plads i Danmark.
Så kan statsministeren sige, at vi kan holde alle de høringer i Folketinget, vi vil.
Det var jo ikke et særlig fremkommeligt svar, hvis statsministeren faktisk mente det, han sagde om, at vi skulle være bestyrelse for Danmark og alle sammen være ansvarlige.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-05-27:
Jeg er sådan set enig med hr. Steen Gade i, at vi skal tænke den grønne dimension ind i det, vi gør.
Det gælder også i vores erhvervspolitik, og derfor er vi også stedse i dialog med erhvervsvirksomheder og erhvervsorganisationer.
Jeg er sådan set også enig i, at der i det, hr. Steen Gade kalder den progressive del – man kan også sige den fremtidsorienterede – skal være en åben dialog.
Jeg tror, at det, vi først og fremmest skal koncentrere os om i så henseende, er at lægge os i selen for at få skabt de mest muligt ambitiøse internationale aftaler; det er i hvert fald det, jeg selv hører, når jeg taler med erhvervslivet.
Man vil gerne kende sine rammevilkår – de må gerne være ambitiøse, men de skal også være internationale.
For det er sådan set i det øjeblik, at rammerne bliver internationale, at danske virksomheder for alvor kan få glæde af de spidskompetencer, de har.
Og det er også derved, at vi undgår risikoen for at underkaste os selv nogle produktionsmæssige omstændigheder, som i hvert fald kortsigtet også kan betyde noget negativt for konkurrenceevnen.
Så jeg tror, at hovedudfordringen det næste halve år skal være at arbejde på at få skabt et internationalt aftalegrundlag, som fremmer de ting, hr. Steen Gade er inde på, og som jeg sådan set godt langt hen ad vejen kan erklære mig enig i.
Line Barfod (EL), 2009-05-27:
Men det er jo ikke så underligt, for statsministeren startede sin karriere med at fremme privatiseringer i Græsted-Gilleleje Kommune, og så blev han amtsborgmester i Frederiksborg Amt og efterlod et kæmpe hul i kassen dér, fordi han gik ind for privatisering dér.
Som indenrigs- og sundhedsminister stod han i spidsen for kommunalreformen, der også har givet meget store problemer for velfærden osv.
Man må sige, at det set fra statsministerens synspunkt vel er gået godt, for det, statsministeren jo også siger i »Løkkeland« at man gerne vil, er at flytte skatteborgernes penge fra vores fælles velfærd over til private firmaer; og der er det vel gået godt.
Så det, jeg hellere vil spørge statsministeren om, er: Hvad vil statsministeren gøre for at gøre noget ved den store ungdomsarbejdsløshed?
Hvad vil statsministeren gøre, for at vi ikke får unge, der, som sidst vi havde stor ungdomsarbejdsløshed, aldrig får en chance for at komme med ind på arbejdsmarkedet?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-05-27:
Måske skulle vi starte med det andet, for jeg synes, det er en sådan meget respektløs tone, vi har over for hinanden herinde.
Altså, det kan godt være, at jeg er for grøn, at jeg er for gammel, eller jeg at jeg har været her for længe.
Jeg ved det ikke, men man stiller sig op og holder sådan et injurierende indlæg på 1 minut og 30 sekunder og siger så: Men det gider jeg sådan set ikke snakke mere om, så nu vil jeg hellere spørge om noget helt andet.
Altså, det er jo ikke, fordi man skal have nogen særlig respekt for mig, men jeg forstår bare ikke rigtig tonen.
Altså, jeg ved ikke, hvad det er for nogle huller, jeg har efterladt ved at privatisere det ene og det andet sted og sådan noget; jeg ved det ikke.
Nå, men hvad angår spørgsmålet om de unge, var jeg jo inde på det i formiddags.
Jeg synes, at der ligger en meget stærk forpligtelse hos de partier, der er sammen i globaliseringsaftalen, når vi nu skal udmønte den til efteråret – efter min hukommelse tror jeg, at vi har 10 mia. kr. over en årrække.
Der er vi nødt til at have hele den vinkel på, der hedder: Hvordan sikrer vi de unge nu i den her særlige beskæftigelsessituation, vi er i, hvor der er nogle unge, som risikerer at komme i klemme, fordi arbejdsmarkedet for tiden ikke er tilgængeligt uden ordentlig uddannelse?
For 3 år siden kunne man nok finde fodfæste på arbejdsmarkedet – også som ung – uden at have en kvalificeret uddannelse.
Line Barfod (EL), 2009-05-27:
Jeg synes, det er ret underligt, at statsministeren siger til de mange unge, der i denne tid bliver færdige på de tekniske skoler – som altså har taget en håndværksuddannelse – at de må vente til efteråret og se, om partierne, der er med i globaliseringsaftalen, kan finde på at give dem noget anden uddannelse i stedet for den, de har taget.
Der er brug for, at de unge, der har færdiggjort deres uddannelse eller er lige ved det, kommer i gang med det samme, og der er jo masser af ting, vi har brug for at få dem sat til.
Der er masser af offentlige bygninger, der har brug for at blive renoveret – både fordi nogle af dem trænger rigtig meget til generel vedligeholdelse, fordi de er blevet misligholdt, og fordi vi skal have lavet en klimarenovering.
Så de kan komme i gang med det samme, hvis statsministeren vil.
Han kan gennemføre det i forbindelse med de kommuneforhandlinger, der er i gang lige nu.
Så det er jo bare et spørgsmål om ministerens vilje til at sikre, at de her unge kommer i gang, frem for at det går, som vi så, sidst vi havde stor ungdomsarbejdsløshed i 1980'erne, hvor rigtig mange unge aldrig nogen sinde fik en chance for at komme i gang.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-05-27:
Vi taler ikke helt samme sprog.
Jeg synes egentlig, at jeg viste mig fra min flinke side ved at forsøge at svare på spørgsmålet, selv om hele opspillet ikke var særlig pænt.
Hvad angår det, der er fremadrettet, vil jeg sige, at det her jo ikke kun er en dag til dag-udfordring.
Jeg går ud fra, at vi er enige om, at det, vi står med her, er noget, der varer i en eller anden periode, hvor der er nogle ungdomsårgange, vi skal kere os om.
Jeg vinkler det så med noget, vi logisk kan gøre til efteråret, og det får fru Line Barfod til, at jeg så er fuldstændig ligeglad med alle af i dag.
Regeringen har for ganske nylig indgået en aftale for at få skabt flere praktikpladser med særligt tilskud i den første periode – tre gange 2.000 kr. med en bonus, hvis de unge bliver fastansat.
Vi har skruet op for etableringen af praktikpladser i den offentlige sektor.
Jeg har både i formiddags og her til aften sagt, at noget af det, der er hovedtemaet i de kommuneøkonomiforhandlinger, der er gået i gang, er spørgsmålet om, hvorvidt der er plads til, at regeringens store ambition om at bruge 22 mia. kr. på at forbedre skoler, daginstitutioner og ældreområdet kan løbes hurtigere hjem med deraf afledte større anlægsudgifter, større anlægsaktiviteter – og dermed jo altså også i forhold til det, fru Line Barfod nu siger, muligheden for, at den nyuddannede elektriker, nyuddannede murer eller nyuddannede tømrer kan komme i beskæftigelse.
Jonas Dahl (SF), 2009-05-27:
Jeg vil godt vende lidt tilbage til sundhedsområdet – det tror jeg vi har behov for at dyrke lidt i dag.
Jeg vil gerne have statsministeren til at forholde sig til den rapport, som rent faktisk ligger på bordet allerede i dag, nemlig rapporten fra Dansk Sundhedsinstitut, og derfor vil jeg gerne høre statsministeren, om han er enig i følgende udsagn, og jeg citerer: 10-20 procents overkompensation er sket på bekostning af de offentlige sygehuses økonomi, da pengene jo er taget derfra, og har yderligere betydet en skævvridning af de to sygehussektorers muligheder for at konkurrere på lige vilkår om medarbejderne.
Citat slut.
Det er jo et citat, som ligger nu, der ligger en rapport om det her fra Dansk Sundhedsinstitut.
Men det, der sådan set er den rigtig store skandale, er jo, at der ligger et udredningsarbejde ovre i Sundhedsministeriet, som man gang på gang nægter at udlevere til Folketinget, på trods af at man tidligere har lovet det, og på trods af at vicestatsministeren kommenterer det i Politiken den 21. marts 2009.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-05-27:
Jamen jeg ved ikke lige præcis, hvad det er for en rapport, der er henvist til.
Altså, jeg kan ikke stå og forholde mig til én løsrevet sætning fra en rapport, når jeg ikke lige umiddelbart ved, hvilken rapport vi taler om,
Men de offentligt ansatte har altså heller ikke sådan en statsminister, så det er jo en absurditet, at jeg nu skal stå her og afsværge et eller andet, jeg aldrig har sagt.
Det giver jo simpelt hen ikke nogen mening overhovedet!
Det, der kunne give mening, var, hvis vi kunne få en diskussion her i salen om, hvad vi i fællesskab kunne gøre for at genskabe noget tillid.
Lad os bare tage et dagsaktuelt eksempel.
Her til morgen er der en af morgenaviserne, der har noget med specialundervisningen.
Det er en kommunal opgave.
Når man så går ned i den undersøgelse, der er afspejlet i avisen, får man igen et billede af, at ja, der er masser af skønhedsfejl, der er ting, der ikke fungerer godt endnu, men der er alligevel en generel forældretilfredshed på 77 pct. – efter min bedste hukommelse.
Men der er også nogle fejl, nogle mangler.
Det er en kommunal opgave, den er lagt ud, og det hviler på tillid.
Hvad er så reaktionen fra den alliance, hr. Morten Bødskov selv tilhører?
Er det sådan, man skaber tillid?
Jeg spørger bare.
Jeg tror sådan set, at alle herinde i salen har en fælles forpligtelse, hvis man gerne vil være med til at tegne et mere positivt billede af den danske offentlige sektor – en offentlig sektor, som ikke er perfekt, men som nok alligevel er noget af det bedste, man kan finde på den her klode.
Morten Bødskov (S), 2009-05-27:
Nu spurgte jeg om noget helt andet, men det er helt fair, at statsministeren bevæger sig ud i hjørnerne for at fylde sit minuts svartid ud.
Nu har vi skiftet statsminister i det her land, men det er stadig væk en VK-regering, vi har, og den tidligere statsminister kaldte pædagogerne for socialistiske ballademagere og betegnede lærernes arbejde som rundkredspædagogik.
Jeg spurgte sådan set bare helt ærligt, om den nuværende statsminister også mener det, eller vil den nuværende statsminister på regeringens vegne sige: Det mente vi ikke, og vi vil ikke på den måde bidrage til, at der bliver talt negativt om jer, og at I dermed får et imageproblem?
Det er et meget enkelt spørgsmål, og det synes jeg da statsministeren må svare på.
Det er da ikke noget, der giver gode arbejdsforhold for dem, at de af alle har en statsminister, der kalder dem for socialistiske ballademagere og rundkredspædagoger.
Jeg tror ikke, man kan finde noget land i i hvert fald Europa, hvor en statsminister kunne finde på at sige noget sådant.
Nu har vi statsministeren her, og jeg vil spørge, om han på regeringens vegne kan give de store grupper af offentligt ansatte en undskyldning eller ej.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-05-27:
Statsministeren vil jo sende de 282 irakere til Irak.
Iblandt dem er der børn, der er født og opvokset på asylcentre i Danmark.
Når man går ind på Udenrigsministeriets hjemmeside, kan man læse under rejsevejledningerne, at danskere ikke må tage til Irak, og hvis de er der, skal de forlade landet straks, for det er for farligt at være der.
I går kom det frem, at den danske regering har afpresset den irakiske regering og sagt til den: Hvis ikke I vil tage imod de her mennesker, så lukker vi for den bistand, Danmark har bidraget med i forhold til genopbygningen.
Jeg behøver ikke at minde nogen om, tror jeg, at Danmark jo var en del af den ulovlige krig i Irak, der gør, at landet nu skal genopbygges.
I dag er det kommet frem, at de danske myndigheder ikke har været i Irak siden 2004, men alligevel mener man, at man ved mere om sikkerheden i Irak, end FN gør.
Kan statsministeren give en eneste garanti for, at de her mennesker er i sikkerhed, når de bliver sat af flyveren i Bagdad?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-05-27:
Jeg kan bare sige, at i Danmark har vi den politik vedtaget ved lov her i Folketinget – og jeg forstår, at den nyder bred opbakning – at vi giver asyl til mennesker, der er individuelt forfulgte.
Hvis man kommer til Danmark og søger asyl og ikke opfylder bestemmelserne – og det afgøres ved et uafhængigt nævn, Flygtningenævnet – jamen så har man ikke et opholdsgrundlag, og så rejser man hjem igen, for så har man ikke noget at gøre her.
Det er sådan set situationen.
Der er ikke nogen ny situation, sådan har den været hele tiden i forhold til de irakere, der henvises til.
Det nye er, at selv om det var lov og ret, kunne det ingenlunde sættes igennem, fordi de satte sig ned og ikke ville flytte sig.
Nu er der så indgået en hjemsendelsesaftale, der betyder, at den vilje, der er – dybest set jo også Folketingets vilje, for den udspringer af lov og internationale konventioner – kan sættes igennem.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-05-27:
Hvis der er noget, der er rigtig, rigtig dårlig politikerstil, er det at lade være med at svare på de spørgsmål, man bliver stillet.
Det spørgsmål, jeg stillede, var ellers meget simpelt, nemlig om statsministeren kan give en eneste garanti for de her menneskers liv og sikkerhed.
Jeg har spurgt Dansk Folkeparti tidligere, og de endte med at sige, at de da heller ikke var interesserede i det, at de sådan set var ligeglade, for det handlede bare om, at de her mennesker skulle til Irak, og så måtte Irak selv finde ud af, hvad man ville.
Vi taler om mennesker, som har været i Danmark i op til 11 år, har siddet i danske asylcentre i op til 11 år uden ret til at uddanne sig, uden ret til at arbejde, børn, der er født og opvokset her.
Kan statsministeren give en eneste garanti for, at de her mennesker er i sikkerhed?
Jeg spørger igen, for jeg fik ikke svar første gang.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-05-27:
Jo, men man kan jo spørge igen og igen.
Og man kunne spørge om, hvilken garanti jeg kan udstede i forhold til alle de irakere, der bor i Irak.
Det, der er det afgørende her, er, at man får asyl- og flygtningestatus i Danmark, hvis man opfylder de betingelser, hvorefter man får den, og får man den ikke, skal man ikke være her.
Det er i virkeligheden så enkelt som det.
Det ville være et udtryk for en fuldstændig lemfældig behandling af mennesker, hvis mennesker, der gang på gang har valgt at overhøre beslutninger, der er truffet af uafhængige myndigheder, oppebar en særlig fordel, som mennesker, der har efterlevet de beslutninger, der blev truffet, ikke ville få.
Det er ikke en retsstat værdig, og derfor er situationen med de irakiske flygtninge, at de naturligvis må vende hjem.
Og med den hjemsendelsesaftale, der er lavet, er der altså også mulighed for at sikre, at det kommer til at ske.
Min appel skal da være, at man ikke unødigt forlænger noget, der kan blive meget traumatiserende, men at man sådan set efterlever de beslutninger, der er truffet – for visses vedkommende jo af flere omgange.
Høgni Hoydal (T), 2009-05-27:
Nu gjorde statsministeren den skarpe iagttagelse, at der var uenighed mellem de to færøske folketingsmedlemmer.
Siden sagde han, at det jo betyder, at det er i Færøerne, beslutningerne skal træffes.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Men samtidig hørte jeg statsministeren sige, at han egentlig var åben over for hr. Edmund Joensens forslag om at forhøje bloktilskuddet igen.
For hvis det er sådan, er det jo et bevis på, at det her ikke er en lige kamp.
Hvis de partier, der har ført økonomisk uansvarlig politik på Færøerne, bare kan sige, at de bare går til Danmark for at få penge, så er det svært at blive enige i Færøerne.
Det tror jeg også statsministeren vil kunne forholde sig til.