runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristen Touborg (SF), 2007-05-03:
Jeg vil godt spørge, om ikke det er ministerens opfattelse, at landbrug har en væsentlig større risiko for at påvirke vores natur og miljø i uheldig retning end industrien, altså forstået på den måde, at den måde, vi driver landbrug på, jo er langt mere uforudsigelig end udledningen fra en industrivirksomhed, der jo gennemgående foregår sådan mere kontrolleret.
Der er f.eks. noget med vejret, der kan have en vis indflydelse på, hvad der sker i landbrug – og mange andre ting.
Så spørgsmålet er derfor, om ikke den forskel kan give anledning til eftertanke.
Det er jo en smule overraskende, at De Konservative mener, at kommunerne nok ved, hvor det er, der er problemer i landbrugene, når de kun er kommet der i gennemsnit hvert sjette år.
Man kan godt undre sig lidt over, hvor kommunerne skulle vide det fra, men det må jo være op til De Konservative at forklare, hvordan kommunerne skal vide det, når de kun kommer der hvert sjette år.
Der kan vel nå at ske en del i løbet af 6 år.
Jeg har et spørgsmål til ordføreren.
Jeg vil godt høre, om ordføreren kan bekræfte, at med det nye forslag får de helt store bedrifter faktisk færre tilsyn, end de fik efter den gamle ordning.
Jeg har forstået, at efter den gamle ordning var der tilsyn hvert andet år på de helt store bedrifter; sådan har jeg forstået det ved en snak med kommunen derhjemme.
Indtil nu er det stadig væk kun hvert sjette år, det foregår, og når det foregår, er det varslet
Det vil efter min opfattelse sige, at der er ret gode muligheder for at få bragt forholdene i overensstemmelse med reglerne, før kontrollen kommer.
Ikke desto mindre finder kontrollen jo en hel del alligevel.
Generer det slet ikke Venstre, at det foregår på den måde?
Ordføreren svarer jo ikke rigtig på, om ikke det generer, at det er varslede besøg.
Men jeg vil godt spørge om en anden ting.
Der ligger jo i miljøloven, i aftalen, at man skal klassificere, hvem der er gode til at overholde reglerne, og hvem der er mindre gode.
Så man skal altså ind og finde ud af, hvem der skal have mange besøg, og hvem der stort set ingen besøg skal have.
Hvordan vil man finde frem til det, når der indtil nu er gået 6 år imellem, at der har været besøg?
Og det er vel ikke for godt, bekendtgørelsen er ikke kommet endnu, eller hvad?
Det vil altså sige: I fremtiden vil der gå 3 år imellem.
Bliver det ikke lidt vanskeligt at finde ud af, hvem det er, der er slynglerne, og hvem det er, der er heltene?
Jeg håber, at vi nu kan få svar fra den konservative ordfører på, hvordan man vil foretage en kategorisering af bedrifterne i de gode, de mellemgode og de dårlige.
Det er det, der ligger i det oprindelige lovforslag.
Når der indtil nu er gået 6 år imellem, at der har været tilsynsbesøg, og i fremtiden vil gå 3 år imellem, hvordan får man så lavet den kategorisering?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-05-03:
Man kunne jo starte med at spørge hr. Kristen Touborg: Hvorfor uvarslede tilsyn?
Og man kunne spørge: Hvorfor et årligt tilsyn?
Hvad vil hr. Kristen Touborg opnå?
Og hvorfor denne forøgede tilsynsintensitet?
Er det, der sker, ikke, at hr. Kristen Touborg fremprovokerer flere tilsyn, hvor hr. Kristen Touborg så efterfølgende kan føre tilsyn med, at der sker tilsyn, således at han kan bringe ministeren i samråd om de tilsyn, som ikke er blevet foretaget?
Jeg ved det ikke, men for Det Konservative Folkeparti er det i hvert fald sådan, at vi ikke vil støtte dette beslutningsforslag.
Vi vedtog jo en ny lov vedrørende miljøgodkendelser af husdyrbrug, hvorefter miljøgodkendte virksomheder skal have tilsyn hvert tredje år, således som det er aftalt med Kommunernes Landsforening.
Det svarer til lovens intentioner om, at landbrug skal behandles som industri.
Det er tilstrækkeligt til at sikre, at der er kontrol med de miljømæssige forhold på ejendommene.
Der er tale om et forslag, som strammer op for bare at stramme op helt uden fokus på formålet og på de miljømæssige forhold på den enkelte ejendom og det, man ønsker at opnå.
Det er jo sådan, at tilsynsintensiteten skal have med miljøproblemernes størrelse at gøre, og der, hvor der er problemer, skal man føre tilsyn, og der, hvor der ikke er nogen problemer, skal man jo ikke bruge unødige ressourcer.
Der kan jo med hr. Kristen Touborgs forslag i yderste konsekvens være tale om rent ressourcespild.
Jeg synes, vi skal samle kræfterne om de steder, hvor der er problemer.
Tilsynsintensiteten bliver cirka fordoblet med de forslag, der er vedtaget.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-05-03:
Altså, enhver ved jo, at der allerede i dag findes regler for, hvad man må, når man har husdyrhold.
Der findes beslutninger om, hvordan gødningen skal opbevares og den slags ting, sprøjtegifte og alle de andre ting.
Derfor er det jo vigtigt at sige, at de regler selvfølgelig bare skal overholdes.
Og hvem er det, der sørger for, at de bliver overholdt?
Ja, det er i første omgang landmanden, der skal sørge for, at de bliver overholdt, men kontrolmyndigheden ligger jo ude ved kommunerne, som foretager kontrollen her.
Så kan man jo stille spørgsmålet: Hvor mange har der så været problemer med?
Og har det så også været alvorlige problemer, der har været?
Og hvor mange af de her små ejendomme bliver afhændet i løbet af de næste 10 år?
Vi ved jo alle sammen, hvad vej det går med de små landbrug: De forsvinder, det ser vi jo, dag efter dag.
Derfor mener jeg, at vi skal koncentrere vores kræfter der, hvor det virkelig batter noget, hvor vi får noget ud af det.
Ole Vagn Christensen (S), 2007-05-03:
Jeg sagde i min ordførertale, at jeg var åben over for, om der kunne findes nogle bedre løsninger, og det mener jeg godt der kan.
Jeg mener, at med den måde, det her er blevet tilrettelagt på, og den måde, det bliver forsvaret på, også fra hr. Dohrmanns side, har vi overhovedet ingen sikring for, at man har løst opgaven, og det har vi ikke, når man taler om, at man skal til at kategorisere de forskellige områder, for man taler om, at det afhænger af, hvilke miljøproblemer de har.
Det var der, jeg stillede det samvittighedsspørgsmål til hr. Dohrmann: Er det folket, der sætter de her grænser, eller er det i den bekendtgørelse, der kommer, at man sådan set kan se, at der her virkelig er tale om et samarbejde om løsningen af problemerne?
Jørn Dohrmann (DF), 2007-05-03:
Det er jo helt klart, at når man er ude at kontrollere – om det så er hvert sjette år, eller hvor ofte det er, man er ude at lave en miljøkontrol af den enkelte ejendom – går man selvfølgelig rundt og ser efter, hvor det er, der er problemer med afløb, eller hvad det er for nogle ting.
Derfor synes jeg jo bare – og det håber jeg at flertallet i Folketinget går ind for – at man skal koncentrere sig om de brug, som nu engang er blevet så store, at de er oppe i den kategori, som vi kalder 75 dyreenheder, som så har og skal have en miljøgodkendelse.
Det er der, vi skal sætte ind.
Den lille landmand, som laver et problem på et eller andet tidspunkt, skal nok blive fanget.
Hvis der er udledning til åer eller den slags ting eller fluer, som generer, så kommer der klager.
Altså, det er ikke der, vi skal koncentrere os.
Jeg formoder bare, at det, beslutningsforslagsstillerne vil gøre her, er at gå ud og sige: Nu gør vi noget ved dem alle sammen, også dem, der ikke er problemer med.
Det mener jeg bare er helt forkert.
Ole Vagn Christensen (S), 2007-05-03:
Hr. Dohrmann gør en hel del ud af at tale om de større brug, og det er ligesom også til at forstå.
Hvordan vil hr. Dohrmann sikre sig, at man ikke kommer i den situation, at det faktisk er den folkelige opinion, der fastsætter, hvad der er miljøproblemer, dvs. en krig med landbruget i stedet for, at man sådan set fandt nogle fornuftige løsninger?
For jeg har ikke hørt, at der er talt om fornuftige løsninger fra hr. Dohrmanns side, jeg har hørt meget tale om, at når bare man har 75 enheder, så er det faktisk løsningen.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-05-03:
Men nu er det jo mig, der skal svare, og derfor svarer jeg på de spørgsmål, der bliver stillet, inden for den ramme, som tiden giver mulighed for.
Derfor må jeg også sige til det spørgsmål, som bliver stillet, om, hvem det så er, der i givet fald skal tage ud og kontrollere de her mindre landbrugsejendomme, eller hvem det nu er, man vil have ind, i forslaget her, at det selvfølgelig sker i samarbejde med kommunen, at man går ud og kontrollerer: Hvordan ser situationen så ud ude på de enkelte brug?
Det samarbejde fortsætter jo bare med kommunerne.
De har nogle dygtige folk, som kører ud og ser: Hvad er problemet med det her landbrug?
Men derfor skal man jo ikke overbebyrde de små, når vi allerede nu ved, at der ikke er de store problemer.
Per Clausen (EL), 2007-05-03:
Jeg kan bare ikke forstå, hvorfor det ikke er muligt for hr. Dohrmann at svare på det helt enkle spørgsmål: Hvordan vil hr. Dohrmann sikre sig, at der faktisk bliver gennemført en effektiv kontrol af de landmænd, de landbrug, hvor der er problemer?
Nu er det tredje gang, det spørgsmål bliver stillet, og hr. Dohrmann behøver ikke at bruge helt så lang tid på at lægge de samlede udgifter ved alle forslag, oppositionen har stillet de sidste 5 år, sammen for at nå frem til, at 250 kr. er et stort beløb; jeg synes hellere, han skulle koncentrere sig om at svare på dette meget enkle spørgsmål: Hvordan sikrer hr. Dohrmann, at der bliver ført et effektivt tilsyn med de landbrug, hvor der er problemer?
Erling Bonnesen (V), 2007-05-03:
Der har aldrig været så meget fokus på miljøkontrol og opfølgning på husdyrproduktion i landbruget, som der er netop nu,
hvilket vi også har hørt ministeren redegøre for.
Og så synes vi også, at der er fundet en god balance med hensyn til at få fulgt op på tingene.
Så nej, vi synes, at der er en god balance også i, at der er nogle ting, der foregår uvarslet, og nogle ting, der foregår på den måde, det er skitseret.
Vi synes, det passer fint sammen nu.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-05-03:
Jeg vil bare sige til hr. Per Clausen, at nu har vi jo i dag efterhånden behandlet ret mange forslag her i Folketingssalen på miljøområdet, og i flere af de her forslag indgår der jo kontrol med sprøjtning, og der skal lægges sprøjtejournaler ud på internettet og alle de her ting.
Når man tæller sammen i den sidste ende, er det jo lige pludselig måske 100.000 kr., man står med som ekstra udgift, og det har det enkelte lille landbrug med 15 dyreenheder jo altså ikke at gøre godt med.
Derfor må jeg bare fraråde, at man indfører gebyr på gebyr, og her tager vi bare afstand fra, at det skal gælde de små, når det er de store, der er problemer med.
Vi mener fra Dansk Folkepartis side, at vi skal sætte ind, hvor problemet er størst, og det er vores erfaring, at det er de store landbrug, som har de største uheld, det er dem, vi skal have fokus på, det er der, vi skal have rettet op.
Med hensyn til den sidste del af spørgsmålet er det jo for det første sådan, at hvis der opstår problemer, ved at nogen f.eks. udleder nogle ting til åer og bække og den slags ting, er det jo er en helt klar overtrædelse, som det er tydeligt, at man skal tage fat i.
Det var bare ét eksempel.
Ud over det må jeg bare sige til ordføreren, at når man alene i fast gebyr tager 260 kr. hvert eneste år fra den lille landmand, er det en betydelig svækkelse i forhold til, hvis det f.eks. kun var hvert sjette år; så skal man jo gange det tal med seks.
Derfor må man sige, at det jo bliver dyrere for den enkelte lille landmand, når han hele tiden skal betale gebyrer, om det så er 260 kr., eller om det er 500 kr., eller om det er 1.000 kr.
Det betyder altså mere for den lille landmand, som ikke tjener ret meget, end det gør for den store, som måske har et større overskud.
Derfor kan vi ikke gå ind for at indføre flere gebyrer.
Kristen Touborg (SF), 2007-05-03:
Jeg er ikke sikker på, at Dansk Folkeparti helt har sat sig ind i, hvad det her betyder for de små brug.
Min påstand vil være, at er det i orden der, hvor kommunen kommer ud og kigger efter, så kan det rent faktisk være billigere efter den nye ordning og efter den ordning, vi foreslår, end det er efter den eksisterende.
For indtil man lavede forliget her, kostede miljøtilsyn 500 kr. om året, enten man fik det eller ej.
I fremtiden er det brugerbetalt, og hvis tingene er i orden, koster det sådan set kun 260 kr.
Men jeg vil godt spørge Dansk Folkeparti: Hvordan vil man indføre den kategorisering af brugene med hensyn til, hvordan de overholder miljøloven, når der går så lang tid imellem, at man laver de her klassificeringer?
Hvordan vil man finde ud af, hvem det er, der er syndere, og hvem det er, der er helte i det her?
Jørn Dohrmann (DF), 2007-05-03:
Det er klart, at man skal prøve at få alle de ting til at fungere så hurtigt som overhovedet muligt.
Det er helt klart.
Men vi har jo nogle ting, der skal gennemarbejdes, så derfor kan man ikke forlange, at en bekendtgørelse lige ligger der en dag efter, at man har vedtaget en lov.
Det skal man have forståelse for.
Men det er også klart, at hvis der er nogle problemer rundtomkring, skal der tages hånd om dem.
Og så vil jeg bare sige til det med, at det er de små brug, som jeg nævnte her, det rammer hårdest, når man indfører sådan nogle regler, at jeg godt er klar over, at der allerede i dag for de store brug er nogle kontrolregler, som vi selv har indført.
Så derfor er der jo taget hånd om de store brug.
Det, forslagsstillerne giver udtryk for, er jo netop, at man vil kvæle de små brug med ekstra bureaukrati, og det er det, vi ikke går ind for.
Kristen Touborg (SF), 2007-05-03:
Nu kan jeg høre, at det med de små brug bekymrer Dansk Folkepartis ordfører meget.
Så vil jeg bare gøre opmærksom på, at forslaget her sådan set gælder hele vejen op.
Det gælder sådan set ikke kun for brug med over 15 dyreenheder eller i kategorien imellem 15 og 75.
Så det skal jo give bedre miljø for alle hele vejen op.
Men nu er det snart et år siden, der er lavet forlig på området her, og sidst jeg hørte om det, var der stadig væk ikke kommet en bekendtgørelse, så mit spørgsmål til Dansk Folkeparti er i første omgang: Er det tilfredsstillende med alle de pæne ord, som Dansk Folkeparti siger om miljøet og naturen, men at der så bare ikke rigtig sker noget, fordi kommunerne faktisk ikke rigtig har noget at rette sig efter, når det kommer til stykket – medmindre bekendtgørelsen er kommet inden for den sidste måned?
Er den det?
Jørn Dohrmann (DF), 2007-05-03:
Til B 144 må jeg jo bare sige, at jeg går ud fra, at hr. Kristen Touborg taler af egen erfaring, når han taler om, hvordan der eventuelt bliver svindlet, hvis det er et varslet tilsyn.
Jeg går ud fra, at de landmænd, som er blevet varslet, selvfølgelig viser forholdene, som de er, og er ærlige folk som alle mulige andre.
Man kan jo spørge sig selv, og det har vi selvfølgelig også gjort i Dansk Folkeparti: Hvor stort er det her problem med de mindre landbrug, hvor man har 16 dyreenheder eller for den sags skyld 20?
Er det virkelig der, vi skal bruge ressourcerne fremover?
Er det der, vi skal sætte ind og sige, at det er dem, der er de største miljøsyndere?
Der kan man jo bare tænke lidt på den debat, vi har haft, og de eksempler, der har været, på det, man kan kalde miljøsvineri, uheld med gylletanke.
Er det virkelig de små brug, der har været de store syndere her, eller er det de store brug?
Jeg tror, de fleste ville komme til den konklusion, at det er på de store brug, der har været problemer.
Derfor er det jo godt, at regeringen, Dansk Folkeparti og De Radikale har lavet en aftale om brug med 75 dyreenheder, som også får en miljøgodkendelse, og hvor der er en godkendelsespligt.
Man har så set på den her miljøgodkendelsespligt for virksomhederne, og at de har et eftersyn hvert tredje år.
Jeg mener, at det er godt, at man har været inde og stramme op, men vi er nødt til at se på, om vi nu også skal give de samme forhold, som vi giver til industrien, til de her små brug, hvor der ikke – det vil i hvert fald være min påstand – er de samme problemer som med de store brug.
Derfor må vi sige, at vi ikke går ind for forslaget, som det ligger her, men vi vil gerne være med til at se på, hvad vi kan gøre for at forbedre miljøet i landbruget, som vi gjorde netop med de aftaler, vi allerede på nuværende tidspunkt har indgået med flere partier her i Folketinget.
Så vi kan ikke støtte forslaget, men det er helt sikkert, at vi vil holde øje med, hvad der sker på området.
Vi vil ikke gå i det spor, hvor man siger, at de helt små brug skal straffes endnu mere.
Det ender jo med, at vi også får jaget de landmænd væk, som gerne vil have et lidt mindre brug til at starte med, og vi synes, det ville være utrolig ærgerligt, hvis det var det resultat, vi skulle nå frem til bare på grund af, at man vil have indført en masse bureaukratiske regler.
Så lad os undgå så meget bureaukrati, og lad os have tillid til, at folk behandler tingene, som de skal.
Derfor er vi desværre nødt til at afvise forslaget her.
Ole Vagn Christensen (S), 2007-05-03:
Da lovforslaget om miljøgodkendelse af husdyrbrug var til behandling, gav vore ordførere det en række kritiske bemærkninger, fordi dette lovforslag gik mere på landbrugets erhvervsinteresser end på fællesinteressen i at værne om miljøet, hvilket stadig er muligt også i forhold til erhvervsinteresser.
Lovforslaget fik endvidere en sønderlemmende kritik fra miljøorganisationerne.
De fremførte, at der var tale om en kortsigtet strategi, og at lovforslaget lagde op til rigtig mange administrative problemer for kommunerne.
Husdyrbrugloven freder også en lang række landmænd, da loven kun omfatter nybygninger og udvidelser og kun de store brug på over 75 dyreenheder.
Socialdemokraternes ordfører fremførte, at vi gerne så, at grænsen gik meget længere nede, da man allerede ved 42 dyreenheder, svarende til 30 ha, kalder det erhvervsmæssigt landbrug.
Vi havde også en del kritiske bemærkninger i betænkningsbidraget sammen med SF og Enhedslisten.
Vi fandt, at lovforslaget ikke i tilstrækkelig grad ville forbedre beskyttelsesniveauet for den danske natur.
Tværtimod ville det kunne føre til et forringet beskyttelsesniveau lokalt.
Vi mente sammen med SF og Enhedslisten, at det er helt uacceptabelt i en tid, hvor alle kræfter i stedet burde sættes ind på at satse på et højere beskyttelsesniveau overalt i landet, ikke mindst set i lyset af, at vi i de kommende år står over for gennemførelsen af en række skærpede EU-krav.
Vi fandt heller ikke, at man havde taget højde for de oplysninger, der var fremkommet ved kortlægningen af den danske natur, ej heller for de nye tiltag, der ville blive nødvendige som følge af fremtidige EU-krav.
Endelig fandt mindretallet, at en for lille andel af de danske husdyrbrug overhovedet ville blive omfattet af miljøgodkendelserne.
Når vi i dag ser på disse kritiske bemærkninger og sætter dem i forhold til tal fra Dansk Landbrug fra 2006, kan vi se en betydelig variation i omfanget at kontrolbesøg.
Cirka halvdelen af bedrifterne får således ikke tilsyn.
Vi kan også konstatere, at den af ministeren bebudede aftale mellem regeringen og KL om tilsyn med alle husdyrbrug endnu ikke er udmøntet her 9 måneder efter aftalens indgåelse.
Da der ikke foreligger en ny tilsynsaftale, er situationen imidlertid stadig væk den, at tilsynsfrekvensen efter vores opfattelse er 6 år.
Regeringen og flertallet bag loven må forstå, at også oppositionens tålmodighed kan slippe op, særlig når det gælder miljøtilsyn, også for at erhvervet kan få en stabil fremtid.
Derfor er vi enige med forslagsstillerne om, at en sådan gang slendrian, som vi hidtil har oplevet, kan hverken erhvervet eller miljøet være tjent med, og den bedste måde at få bremset det på er klarere regler.
De regler ligger i SF's beslutningsforslag: et årligt uvarslet kommunalt tilsyn for alle bedrifter over 15 dyreenheder.
Om der kan findes bedre løsninger er vi selvfølgelig åbne over for, ligesom vi har vist det, når det drejer sig om vores drøftelser omkring dyrevelfærden og omkring fødevarekontrollen.
Erling Bonnesen (V), 2007-05-03:
Nej, det tror jeg sådan set ikke.
For nu har vi jo netop med kommunalreformen fået sikret færre, større og stærkere kommuner, som får nogle bedre og stærkere faglige miljøer.
Og intentionerne er lige præcis at føre ressourcerne derhen, hvor der er behov for det.
Vi får jo tit, når vi taler med erhvervet og repræsentanter fra det, indtrykket af, at der er mange besøg.
Per Clausen (EL), 2007-05-03:
Jeg tror måske nok, at et landbrug, hvis overlevelse afhænger af, om det har en udgift på 250 kr. ekstra om året, er et landbrug, der under alle omstændigheder er i stor risiko for at forsvinde.
Men det, jeg gerne ville have hr. Jørn Dohrmann til at svare på, er spørgsmålet: Hvordan sikrer man sig konkret, at der føres et effektivt tilsyn med de landmænd, hvor der er problemer?
For jeg synes ikke helt, hr. Jørn Dohrmann svarede på hr. Kristen Touborgs spørgsmål om det.
Ole Vagn Christensen (S), 2007-05-03:
Jeg nedgør sandelig ikke.
Jeg taler om, at de her mennesker faktisk har haft deres rodfæstelse på Folkecenteret, inden de kom ned til det nyopbyggede energicenter, som man byggede op nede i Herning, da det andet blev nedlagt.
Det er ikke nogen nedgøring, når jeg siger, at det godt kunne være, at deres kræfter kunne have været brugt anderledes.
Det kunne godt være, at vi i Danmark kunne have været længere fremme, hvis der ikke var sket det, der skete i 2001.
Jeg bad sådan set bare om at få et svar på, om vi nu også kan forvente, at sådanne projekter som f.eks. Folkecenterets kan komme tilbage på dagsordenen.
Johs. Poulsen (RV), 2007-05-03:
Så Enhedslisten kan nogle gange også godt se mellemlange løsninger, kan jeg forstå.
Jeg må betragte den sidste del som en tilkendegivelse af, at det ikke skal forstås indsnævrende, men at det her kan være en del af en buket, hvor man afprøver forskellige muligheder for, hvordan udviklingen kan organiseres, og som sådan afviser vi det ikke.
Det vil jeg gerne gentage.
Når jeg helt ærligt er en smule usikker på, om forslaget om at båndlægge i de næste 10 år er den klogeste måde, hænger det jo sammen med, at der formodentlig, og som også ministeren var inde på, også internationalt kommer til at foregå en udvikling på brintområdet på en række felter.
Og her kan man sige, at det selvfølgelig ikke er særlig smart, hvis vi båndlægger store midler til noget, man allerede har overhalet os på på nogle områder, hvis vi kunne anvende de midler bedre til at udvikle andre typer af VE i den selv samme periode.
Så det mener jeg hele tiden man skal være inde i en overvejelse over, men det er jo ikke en afvisning af, at vi ikke på det ståsted, vi står nu, og med den viden, vi har nu, også kan kigge lidt længere end på det korte og mellemlange sigt, for det er formodentlig nødvendigt, hvis vi også vil være med på brintområdet.
Per Clausen (EL), 2007-05-03:
Det er bare to ting, for nu kan vi lige så godt bruge tiden fornuftigt, når vi alligevel er her.
Det ene, jeg vil spørge hr. Johs. Poulsen om, er: Man kan jo altid diskutere, hvor meget man skal båndlægge midler – det er jeg sådan set ikke uenig i – men er hr. Joh. Poulsen ikke enig i, at det i hvert fald er vigtigt, at man sikrer sig, at den meget markedsorienterede linje, som regeringen står for, når vi snakker om energipolitik, ikke fører til, at det bliver de ting, der på mellemlang sigt er løsninger, der hele tiden bliver fokuseret på?
Det er jo i hvert fald ét problem.
Det er derfor, vi snakker om at båndlægge til brint.
Vi er faktisk bange for, at brint forsvinder til fordel for en løsning, som måske lidt hurtigere kan sættes i værk.
Det andet er: Jeg forstår det på den måde, at Det Radikale Venstre er enige i, at det ville være meget godt at åbne op for, at der var, man kan sige en del af den vedvarende energi, som ikke udelukkende var baseret på at være privatejet, profitorienteret, men at hr. Johs. Poulsen gerne vil have en tilkendegivelse fra Enhedslistens side af, at vi ikke vil udelukke privatorienterede virksomheder, hvor man tjener penge.
Det ville vi måske gerne, men jeg kan sige til hr. Johs. Poulsen, at vi godt kan nøjes med mindre det næste par år.