Per Stig Møller (KF), 2009-03-26:
Nej, det er ikke rigtigt, hr. formand.
Jeg har allerede sagt, hvad jeg mener om det.
Det skete før frokost.
Tak, hr. formand, fordi jeg må det.
Jeg ved godt, der har været lidt uro, som vi alle beklager.
Jeg vil naturligvis tage fat i det, hr. Morten Messerschmidt sagde.
Ellers ville han også blive ked af det, for det er hr. Morten Messerschmidts dag, og jeg ønsker hr. Morten Messerschmidt tillykke med, at han har afleveret sit speciale.
Men hans speciale i dag har jeg i hvert fald ikke godkendt.
Han startede jo med historisk fusk, som han var dumpet på, hvis han havde været historiker.
Det er han jo så ikke, han er jurist, og de skal ikke nødvendigvis kunne historien.
Hr. Morten Messerschmidt startede med Chamberlain og sammenlignede mig med Chamberlain - og det var selvfølgelig ikke venligt ment, det var faktisk meget uvenligt ment - og sagde, at mit forhold til Tyrkiet skulle være lige så naivt som Chamberlains forhold til Hitler.
Men jeg vil sige til hr. Morten Messerschmidt, at hvis der nu havde været stillet krav om, at Hitler skulle opfylde 35 kapitler, før man kunne tale mere med ham, så tror jeg ikke, der var kommet nogen anden verdenskrig.
Derfor var det ikke noget særlig godt billede, for vi har fået EU i mellemtiden, som har været den store fredsskaber i Europa, og det vil sige, at det havde været rigtig, rigtig godt, hvis Chamberlain havde stillet krav om 35 kapitler.
Det gjorde han ikke, vi havde ikke EU, men vi stiller krav om 35 kapitler.
Og på den måde kom hr. Messerschmidt så til at dumpe i historie, mens jeg fik anledning til at forklare, at de 35 kapitler, som Tyrkiet skal opfylde, jo vil bringe os uden for en sådan situation og sammenligning, som hr. Morten Messerschmidt uvenligt kom med.
Så kom hr. Morten Messerschmidt også med en masse påstande, og jeg vil ikke tage fat i dem alle sammen, men bare gøre opmærksom på - som jeg også før har sagt til hr. Morten Messerschmidt, og vi har også haft den debat før, men det har han åbenbart glemt, og derfor vil jeg godt hjælpe hr. Morten Messerschmidt igen, for jeg vil altid gerne hjælpe en begavet ung mand til at blive endnu mere begavet - at hovedtørklædeforbuddet ikke blev indført af Atatürk.
Det er jo ret vigtigt, at domstolene har fastholdt det, og det viser også magtens tredeling.
Når et politisk parti går ind for noget andet og får vedtaget noget, som domstolene så siger ikke er i overensstemmelse med forfatningen, har vi jo faktisk noget af det, vi prøver at belære verden om, nemlig magtens tredeling og den uafhængige retsinstans.
Og jeg ved, at hr. Morten Messerschmidt som jurist jo må være meget optaget af magtens tredeling og præcis også domstolenes uafhængighed.
Og det viste denne sag jo.
Et politisk parti har jo lov til at arbejde for sit program, men så er det altså afgørende, at man har en domstol, som kan sige: Ja, det er godt nok, men det er i modstrid med forfatningen - og som så kan ophæve det, som måtte være blevet vedtaget politisk.
Så det synes jeg også var meget godt lige at få præciseret over for hr. Morten Messerschmidt.
Så bliver der også pludselig brugt det, at nogle regioner og nogle områder i Tyrkiet har indført alkoholforbud.
Jo, men da jeg i 1960'erne holdt sommerferie i Vestjylland, var der faktisk alkoholforbud i flere af kommunerne, og det, man solgte på kroen, var varme pølser og varm kaffe.
Men det betød jo ikke, at kommunerne i Vestjylland var islamistiske; de var indremissionske.
Kaj Munk, som jeg ved hr. Morten Messerschmidt og Dansk Folkeparti jo selvfølgelig respekterer højt,
var meget imod, at der skulle indføres alkohol i Vedersø.
Så det behøver jo altså ikke nødvendigvis være islamistisk.
Og noget, man selv kan vedtage i de forskellige regioner og kommuner, er jo altså, hvilket forhold man vil have til alkohol - sådan som man har kunnet i Danmark.
Jeg vil godt lige forholde mig til det med folkeafstemning, som skal være det store shownummer.
Det er jeg helt sikker på at det bliver her bagefter, og hr. Martin Henriksen skal nok hjælpe med det.
Uanset hvad de herrer mener, er der ikke ret mange af dem, der kommer til at trykke på knappen, når man skal afgøre, om Tyrkiet skal være medlem af EU eller ej.
Hr. Morten Messerschmidt kan være vendt tilbage fra Europa-Parlamentet, det er der mulighed for, men der er ikke ret mange, der sidder her i salen, der vil have mulighed for det.
Derfor er det egentlig ret ligegyldigt, hvad folketingsmedlemmerne her i salen mener, med hensyn til om der skal være folkeafstemning eller ej, og hvilke løfter de giver, for de kommer ikke til at afgøre det.
Det gør det Folketing, der sidder og skal tage stilling til, om Tyrkiet kan blive medlem af EU, og det Folketing sidder mange folketingsvalg ude i fremtiden.
Derfor er det en fuldstændig gratis omgang.
Hvis man lover folkeafstemning, er der ingen, der siger, at det bliver holdt af de politikere, der sidder om 20 år; hvis man siger nej til folkeafstemning, er det overhovedet ikke sikkert, at de politikere, der sidder om 20 år, ikke indfører folkeafstemning.
Så det er en fuldstændig gratis omgang.
Så vil jeg sige principielt, at Tyrkiet jo i alle sammenhænge er blevet accepteret som et europæisk land, og det kan man diskutere geografisk osv., men det er de accepteret som.
De er medlemmer af Europarådet, de er medlemmer af alle europæiske forsamlinger.
Så den diskussion er jo taget for lang tid siden.
Det var også tilbage i 1960'erne, at man accepterede, at Tyrkiet kunne blive medlem af EU.
Så har der været forskellige faser, og så kom så beslutningen i 1962 om, at man without delay, altså uden forsinkelse, skulle optage forhandlingerne med dem.
Men de er ikke kommet ret langt.
Der er 35 kapitler, og man har nået et eller to, otte er frosset ned på grund af Ankaraprotokollen, som vi har diskuteret tidligere i dag, så det er altså en lang proces, som kræver, at Tyrkiet lever op til alle de betingelser, vi har i EU, for et demokratisk samfund med magtens tredeling og en social markedsøkonomi.
Alt det skal opfyldes.
Jeg vil godt sige til Dansk Folkeparti, at jeg til fulde respekterer alle Dansk Folkepartis indvendinger.
Der er meget at indvende.
Men pointen er jo bare, at de indvendinger er vi enige om, og hvis Tyrkiet får rettet sig på alle disse områder, som der er tale om, så opfylder de jo betingelserne for at blive et europæisk land og for at blive medlemmer af EU, hvis EU - og det er ikke noget nyt krav, som Enhedslisten sagde, i forbindelse med Tyrkiet - er i stand til at optage.
Det gælder hele udvidelsesfeltet.
Der kan ikke blive optaget nogen i EU i fremtiden.
Vi vurderede det i øvrigt også i forbindelse med 2002- og 2004-udvidelsen.
Der blev der jo også lavet en vurdering af, om EU ville kunne kapere så mange nye medlemmer.
Så derfor kan Enhedslisten såmænd godt stemme for forslaget, for det er ikke et forslag til vedtagelse specielt møntet på Tyrkiet, medmindre jeg har misforstået hr. Per Clausen.
Det er ikke specielt møntet på Tyrkiet, det er møntet på, at EU selvfølgelig også skal være i stand til at optage.
Jeg har før brugt billedet i Folketingssalen, at det jo ikke kan nytte noget, at man har en redningsbåd, hvis den er fyldt, og der så kommer ti andre og springer i redningsbåden for at blive reddet, hvorefter båden synker, således at alle går ned.
Det er det, der har været tale om, nemlig at EU også skal være stand til at holde båden flydende og ikke pludselig komme en situation, hvor båden kæntrer og går ned, fordi der kommer for mange i,
som man ikke kan ro med om bord.
Så til sidst det geostrategiske - og det har jeg også sagt mange gange: Hvis Tyrkiet vælger den europæiske vej, er der altså et nyt Tyrkiet til den tid.
Så er Europa er blevet styrket - det kan vi også se med udvidelsen med de 12 - så er EU blevet væsentligt styrket, og der er kommet større stabilitet i Europa.
Og med hensyn til risikoen for islamisme, som hr. Søren Krarup, tror jeg det var, jo har helt ret i eksisterer - vi er jo slet ikke uenige om, at den eksisterer - vil jeg da hellere sige: Lad os nu få fjernet risikoen for islamisme og få en kraftigere europæisering, for hvis vi skal se geostrategisk på det, og det betyder altså at se på, hvordan den politiske sikkerhedsmæssige strategi kan være i fremtiden, hvordan den strategiske situation kan være i fremtiden, vil jeg da meget hellere have et europæisk Tyrkiet end et islamistisk Tyrkiet.
Skal jeg så nu vælge at skubbe Tyrkiet fra mig og så sige, at vi alligevel har opgivet de her islamister?
Det er da et ansvar over for kommende generationer, som dette Folketing kan påtage sig.
Vi kan jo ikke påtage os det med folkeafstemning eller ikke folkeafstemning, for det har vi ikke noget at gøre med, men vi kan påtage os nu, om vi ønsker at skubbe Tyrkiet i en islamistisk retning eller i en europæisk retning.
Jeg vælger den europæiske.
Og det er derfor, at jeg afviser hr. Morten Messerschmidts forslag til vedtagelse og synes, at vores eget er ganske godt og fornuftigt.