Martin Lidegaard (RV), 2015-04-07:
Tak til Enhedslisten for at sætte fokus på situationen i Kobane og i Syrien.
Det er jo en af vor tids store tragedier, som derfor også jævnligt bør diskuteres i dette Ting.
Lad mig derfor også indlede med at understrege den store trussel og udfordring, som terrorgruppen ISIL fortsat udgør i Syrien og Irak, for regionen og for resten af verden.
Danmark har sammen med det internationale samfund reageret beslutsomt med en bred og omfattende indsats, der spænder fra et styrket dansk bidrag mod voldelig ekstremisme over diplomatiske og økonomiske virkemidler til et militært bidrag i den internationale koalition.
Den internationale indsats har frembragt resultater.
Det gælder ikke mindst luftangrebene sammen med irakernes, syrernes og kurdernes kamp på landjorden mod ISIL.
Og Kobane er vigtig i denne sammenhæng, ikke fordi byen er specielt stor eller strategisk afgørende, men fordi den hurtigt blev et vigtigt symbol på kampen mod ISIL.
Kobane blev det første meget synlige nederlag for terrorgruppen, da ISIL i januar i år blev presset tilbage fra byen, som blev befriet af kurdiske styrker støttet af koalitionens luftangreb.
Befrielsen har dog haft en meget høj pris.
Kobane er i stort omfang ødelagt af kampene.
Dertil kommer, at der er meldinger om, at ISIL har lagt miner og improviserede sprængladninger i store dele af byen, hvilket ifølge rapporter allerede har forårsaget flere dødsfald.
Oplysningerne om de mange miner i byen rapporteres både fra FN's Kontor for Koordinering af Humanitære Anliggender og fra danske humanitære partnere med aktiviteter i området.
Mineringen betyder i praksis, at der først skal ryddes op og sikres i området, inden flygtningene kan vende tilbage, og inden noget, der ligner et normalt liv, kan genoptages i byen.
Dette understreges også af, at Kobanekantonens ledelse i deres rapport fra februar om aktuelle og essentielle behov i Kobane skriver, at flygtninge fra Kobane ikke vil være i stand til at vende tilbage til byen og omkringliggende landsbyer, før alle bomber og sprængladninger er fjernet.
I rapporten beskrives det, hvordan ISIL har gemt sprængladninger i soveværelser og i køkkener for at bevirke mest mulig skade på byens indbyggere, når de vender tilbage.
Der pågår derfor i øjeblikket bestræbelser på at fjerne miner og sprængladninger i Kobane, hvor også FN og danske organisationer med støtte fra den danske regering er involveret.
Samtidig understreges det af FN, at ISIL kun befinder sig 25-30 km væk fra byen.
Der er således stadig en reel risiko for, at ISIL forsøger at generobre Kobane.
Det er derfor ifølge FN vigtigt, at flygtningene ikke opfordres til at vende tilbage, før det er sikkert at tage ophold i byen.
OCHA, som er FN's Kontor for Koordinering af Humanitære Anliggender, antager, at ca. 15.000-20.000 personer er vendt tilbage til Kobane, og heraf er langt de fleste mænd.
Befrielsen af Kobane er en vigtig symbolsk sejr over ISIL.
Det er imidlertid nødvendigt at tage kampen mod ISIL i et bredere perspektiv og ikke alene fokusere på enkelte byers eller enkelte befolkningsgruppers bidrag til den samlede mission.
ISIL er en trussel mod alle, der ikke deler gruppens ekstreme ideologi.
Både kristne, kurdere, shiamuslimer, yazidier og turkmenere, men også andre sunnimuslimer, er blevet ramt af ISIL's brutalitet, som på flere måder har karakter af egentlig etnisk udrensning.
Tusinder er blevet fordrevet som følge af ISIL's hærgen både fra Kobane og en lang række andre områder.
Sammenfattende er der tale om massive udfordringer, som ISIL i tillæg til det syriske regimes angreb har udløst med sin terror.
Derfor er der behov for en bredspektret indsats humanitært og via koalitionen.
Situationen i Syrien er fortsat så slem, at syrere primært flygter fra landet.
Der er nu omkring 4 millioner syriske flygtninge i Syriens nabolande og Egypten.
Det vil sige, at næsten en femtedel af Syriens befolkning har krydset Syriens grænser på flugt fra krigens gru og rædsel.
Dertil kommer, at 7,6 millioner syrere er fordrevet internt i Syrien med begrænset mulighed for at søge beskyttelse og sikkerhed uden for landets grænser.
Jordan og Libanon har stort set lukket deres grænser, fordi de ikke kan håndtere flere flygtninge, hverken politisk, økonomisk eller sikkerhedsmæssigt.
Det samme gælder for Irak, som ud over knap 250.000 syriske flygtninge skal imødekomme behovene fra nu 2,5 millioner internt fordrevne.
Tilbage står så Tyrkiet, som er det eneste naboland, der siden årsskiftet har holdt grænserne mere eller mindre permanent åbne og ydet beskyttelse for familier på flugt fra ISIL og Assad.
Tyrkiet har til dags dato modtaget over 1,7 millioner registrerede flygtninge fra Syrien – 150.000 alene i de første 2 måneder af 2015.
Tyrkiet er således nu det land i verden, som huser det største antal flygtninge overhovedet.
Det bør give anerkendelse og respekt fra Danmark og fra hele verdenssamfundet.
Samtidig yder Tyrkiet en omfattende humanitær bistand til indsatser i Syrien.
Tyrkiet var i 2013 på verdensplan den mest generøse humanitære donor målt i procent af BNI.
Danmark var på samme liste nr. 5 og yder således en stor indsats.
Dertil kommer, at Folkekirkens Nødhjælp har modtaget støtte fra Udenrigsministeriet til såkaldte risk education-aktiviteter i det nordlige Syrien, der skal sikre civilbefolkningen mod at komme til skade gennem kontakt med sprængladninger.
Regeringen gør således allerede en indsats for, at flygtninge på længere sigt kan vende tilbage.
Og i forlængelse heraf er det selvsagt centralt, at byggemateriale og andet udstyr, der skal bruges til at genopbygge Kobane, kan fragtes over grænsen.
Desuagtet vil det dog tage tid, før flygtninge selv sikkert kan vende tilbage.
Danmark har overordnet set ydet en væsentlig støtte til den syriske civilbefolkning og syriske flygtninge.
Alene i humanitær bistand har Danmark allerede udmøntet knap 1 mia. kr. til ofrene siden konfliktens start, og dertil kommer, at regeringen som analyseret af handels- og udviklingsministeren under Kuwaitkonferencen i sidste uge har afsat yderligere minimum 75 mio. kr. til indsatser i årets løb baseret på behovsudviklingen i Syrien og nabolande.
Herudover støtter vi også med udviklingsindsatser.
For Irak forberedes p.t. et nyt dansk 3-årigt udviklingsprogram til 75 mio. kr.
Programmet forventes bl.a. at have fokus på frie medier, retsforhold og civilsamfund.
På grundlag af den markante danske bistand til Syrien og nabolande er Danmark også i en troværdig position til at opfordre Syriens nabolande til fortsat at holde grænserne åbne for flygtninge i nød.
Samtidig er det afgørende, at den tyrkiske grænsepolitik ikke kan udnyttes af foreign fighters, der drager til Syrien for at deltage i kampene på ISIL's og andre ekstremistiske gruppers side.
Dette gør jeg løbende opmærksom på i mine bilaterale samtaler med tyrkiske partnere, men vi skal også have forståelse for kompleksiteten i denne opgave.
Derfor har Tyrkiet også strammet op om sikkerheden og kontrollen ved den ca. 911 km lange grænse til Syrien, der historisk ellers har været kendetegnet af en livlig handel, grænseoverskridende familietilknytninger og interaktion over grænsen.
Derudover har man fra tyrkisk side styrket og optimeret samarbejdet med partnere om bekæmpelsen af tilgangen af foreign fighters til Syrien via Tyrkiet.
Det er klart, at denne indsats altid kan blive bedre, og det er derfor også et emne, som jeg og resten af regeringen fortsat stedse vil tage op med den tyrkiske regering, når vi mødes.