Villum Christensen (LA), 2013-05-16:
Tak for det.
Tak for redegørelsen, som naturligvis giver et godt overblik over den måde, det officielle Danmark anskuer energipolitikken på.
Det er jo en meget omfattende satsning, vi er i gang med; det har også været nævnt.
Den bliver nu rullet ud, og vi er jo i 100-milliarderkronersklassen.
I modsætning til når private investerer i fremtiden og i nye produkter, er energipolitikken jo lagt til rette på den måde, eller skruet sådan sammen, at investorerne har ganske stor sikkerhed for afkast, da de især på vindområdet, som jo er den største del af satsningen, er garanteret dels et bestemt salg, dels en bestemt afregningspris.
Dette betyder, at risikoen bæres af sagesløse borgere, som må se til, at deres afgifter, herunder ikke mindst PSO-afgiften, drøner i vejret.
Vi har allerede været inde på det.
Så når elpriserne falder i nabolandene, stiger de i Danmark.
Det er sådan, vi har indrettet det.
Jeg synes godt, man i sådan en redegørelse kunne savne, at man eksplicit fik at vide, hvor meget denne afgift er steget fra 2011 til 2012, og hvor meget den forventes at stige i 2013, så det stod tydeligt og klart; det er jo tal, man har liggende.
Men det med omkostningssiden er jo ikke et element, som ligefrem er highlightet i redegørelsen, og så er det vist heller ikke nogen underdrivelse. Noget, der er lidt i samme skuffe, ser vi, når det anføres, at fordoblingen af vindenergi stiller store krav til elsystemet, som der står, herunder udvikling af og investering i smart grid, ligesom investering i meget kraftige udlandsforbindelser selvfølgelig repræsenterer nogle betydelige indirekte omkostninger, som også – og lige så sikkert som amen i kirken – ender på forbrugernes bord.
Når man taler om 100 mia. kr. i investeringer, er der altså også ganske, ganske store indirekte omkostninger ved den energipolitik, vi har valgt.
Så regnestykkerne kan laves på rigtig mange måder.
Så har jeg slet ikke været inde på det paradoks, der handler om, at hele 30-40 pct. af vores statsstøttede eller forbrugerstøttede strømproduktion er noget, vi slet ikke får glæde af.
Om vinteren er vi oppe på, at 60-70 pct. eksporteres.
I Norge griner man allermest, for de jo har deres store vandmagasiner som batterier, kan man sige, og det betyder, at de så kan sende strømmen tilbage til Danmark igen til en høj pris, når vinden har lagt sig.
Ministeren var inde på, at de stigende PSO-afgifter, vi har oplevet, jo ikke hører til det her energiforlig, og hertil kan min bemærkning være: Næh, det kan da godt være, men hvis vi fordobler problemet, må vi også kunne imødese endnu større problemer med en stigning i PSO-afgiften.
Den siger heller ikke noget om de pauvre miljøgevinster, som vismændene påpeger igen og igen.
Den nævner til gengæld, at den er ambitiøs, at Danmark ligger i front og kan blive et eksempel til efterfølgelse.
Man skal huske på, at de mange CO2-reduktioner, vi bl.a. ser fra EU's side, mere end opsluges af de energitunge fabrikker, der flytter til Kina, hvorefter man så med god samvittighed køber de energitunge forbrugsvarer tilbage og ser passende skævt til Kina, der udleder alt for meget CO2 og er den grimme dreng i klassen.
Det er jo isoleret set en absurditet.
Mens Europa sakker bagud, vil Asien fremover blive de vigtige energiforbrugere.
Bare i Kina og Indien åbner to til tre kulkraftværker om ugen.
Hvis jeg skulle have skrevet redegørelsen, tror jeg nok, jeg ville have givet plads til de forventede virkninger af den internationale udvikling, herunder ikke mindst skifergasproduktionen i USA og mulighederne for at erstatte kul med gas i de store økonomier.
Det vil være i disse sektorer, der reelt kan komme miljøeffekter, og ikke den halve procent eller sådan noget lignende, som udgøres af vind og sol på verdensplan.
Her er det jo det globale, der giver mening, og ikke det nationale.
Så jeg er meget enig med de ordførere, der har været inde på, at det her kan vi naturligvis ikke alene se i en national kontekst.
Det er nemmere at få en bevægelse i energipolitikken, hvis den er nem og billig, frem for at vælge dyre og besværlige løsninger, som vi gør i Danmark.
Jeg kunne også godt tænke mig, at konsekvenserne af disse internationale udviklinger blev holdt op mod de meget betydelige investeringer i vedvarende energi, vi foretager.
Der står noget forholdsvis uaktuelt om olie- og gaspriserne, men ikke en lyd om de faldende naturgaspriser.
Den enkeltfaktor af alle, som betyder allermest, både økonomisk og miljømæssigt, er ikke behandlet.
Det er aldrig for sent at sige stop til denne dyre udvikling, hvis forudsætningerne ændres dramatisk.
Hvorvidt det er fornuftigt med den store satsning, vi foretager frem til 2020, afhænger jo rigtig meget af prisudviklingen i de alternative brændsler, og det skulle være mit håb, at man i næste beretning vil interessere sig lidt mere for disse helt afgørende makrobevægelser.
Vi har jo tit hørt ministeren tale om, at det er en forsikringsordning mod de stigende priser på fossile brændsler, som vi ved vil komme.
Tænk, hvis det kommer til at gå lige stik modsat.
Hermed fremsætter jeg følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at de økonomiske og miljømæssige forudsætninger for indgåelse af energiforliget har vist sig ikke at holde, og at der derfor er behov for en investeringspause, indtil de aftalte analyserer foretaget.
Folketinget opfordrer til, at allerede igangsatte projekter evalueres med henblik på at sikre, at de danske borgere og virksomheder ikke pålægges yderligere afgiftsstigninger.«