Bertel Haarder (V), 2008-10-23:
Jeg vil gerne takke ordførerne for en god opvarmning til debatten i næste uge i Helsinki.
Når der ikke står noget om demokrati i redegørelsen, er det, fordi alt, hvad vi gør på nordisk plan, er gennemsyret af demokrati.
Ministerrådets inklusive statsministrenes møder er trods alt befolkede af mennesker, som skal stå til ansvar over for deres nationale parlamenter.
De er også folkevalgte, og dertil kommer altså i næste uge Nordisk Råd, hvor man jo får en stribe emner, spændende emner, at diskutere, sådan som det også er fremgået af debatten her i dag.
Jeg er sikker på, at også den økonomiske krise vil komme op.
Jeg har ikke hørt islandske anmodninger om, at vi i Danmark skal lave særordninger for islandske studerende, og jeg tror heller ikke, at det er måden at gøre det på.
Til gengæld synes jeg, det er meget vigtigt, at de nordiske lande faktisk har rakt til en hjælpende hånd til Island.
Der er ingen tvivl om, at det også vil blive markeret i næste uge.
Jeg vil godt takke hr. Erling Bonnesen for den oversigt, han gav over de elementer, der er i globaliseringsstrategien.
Det er jo rigtigt nok, at globaliseringsinitiativet til dels finansieres ved, at man beskærer en række programmer med henholdsvis 2 pct. og 5 pct., men vi skal jo ikke glemme, at det går til gode formål.
Det går ikke til profilering, vil jeg sige til fru Bente Dahl, det går faktisk til noget, som rummer en rigtig god nordisk merværdi.
Men hvis der er noget, der kendetegner den øvelse, som jeg blev kastet med ud i, da jeg pludselig blev minister for nordisk samarbejde hvilket jeg i øvrigt var glad for - så er det jo indhold, altså det at mødes i Nordsverige med alle de nordiske statsministre på første række, med industrifolk, med universitetsfolk og med masser af visioner og fremragende indlæg, også fra eksperter fra tredjelande.
Det hele bliver jo kun til noget, hvis forskningsråd og private virksomheder spiller med.
De 60 mio. kr. om året, som vi har fundet på vores budget, kan jo ikke finansiere hele det gigantiske topforskningsprogram.
Der skal samarbejde til med virksomheder og med forskningsråd.
Hvis man så går ind og læser emnerne i topforskningsprogrammet, er det jo altså lige noget, vi har brug for her, hvor vi varmer op til klimatopmødet i København næste år.
Jeg synes, at det passer enormt godt til hele situationen, at de nordiske lande i fællesskab forsøger at satse på noget af det, som det enkelte nordiske land kun vanskeligt kunne gennemføre alene.
Vi politikere skal jo tænke på, hvor meget de private virksomheder får ud af at samarbejde på nordisk plan.
Somme tider føler jeg, at vi politikere er ved at komme lidt bagud, og det minder mig lidt om situationen i EU, da vi blev klar over, at forbryderne altså var blevet langt bedre til at samarbejde internationalt end politiet, så kom der lidt gang i sagerne, selv om Danmark ikke ville være med.
Nu synes jeg, vi skal spørge os selv, om banker, om Coop, om mælkeproducenter og ølproducenter osv.
i virkeligheden er kommet lidt foran os politikere med hensyn til at bruge Norden som en fælles hjemmebase.
Erhvervsfolkene siger jo, at der altså er en grund til, at man først ser efter nordiske samarbejdspartnere.
Det er, fordi kultur også spiller en rolle, når erhvervsvirksomheder skal samarbejde.
Det er jo sådan set et bevis, vi har fået fra den private sektor på værdien og perspektivet i at samarbejde nordisk.
Vi skal glæde os over det.
Jeg synes, at det netop kalder på et initiativ som globaliseringsinitiativet, for der prøver vi i samarbejde også med private, med forskningsråd og med universiteter at satse nordisk.
Så synes jeg, det er flot, at Danmark for at være et godt eksempel rækker hånden ud og siger: Vi er klar til at støtte et svensk initiativ i Skåne, en stor forskningsfacilitet, som minder om det, Danmark gerne ville have haft for 25 år siden.
Jeg glemmer aldrig, da vi fik den kæmpe skuffelse, men nu er vi altså med på, at hvis det ligger i Skåne, vil det også være en ting, som vi vil glæde os over.
Og det er i øvrigt noget, som den svenske regering i allerhøjeste grad har kvitteret for.
Den form for arbejdsdeling, hvor vi ser det som en sejr, når der opstår noget i et andet nordisk land, som vi også kan have glæde af, er måske det, vi skal til at øve os lidt mere i.
På en række områder er vi jo i Danmark begyndte at holde op med at overlappe for meget.
Vi er blevet bedre til at have en arbejdsdeling inden for de danske landsdele, de danske højere uddannelsessteder osv.
Men hvad med at gøre det samme på nordisk plan, hvor visse lande jo har fremragende institutter, som de andre lande kunne bruge frem for at oprette et selv?
Dette er blot for at illustrere, hvor mange arbejdsfelter der er, som vi som politikere kunne kaste os over.
Hr. Sindal nævnte forbrugerområdet, som han syntes vi havde forsømt.
Jeg vil da godt sige til hr. Sindal, efter at have takket ham for det gode samarbejde, at vi fra dansk side selvfølgelig er åbne for at se på, om nedlæggelsen af forbrugerministerrådet har været hensigtsmæssig.
Man skal altid have et åbent sind.
Men jeg vil godt gøre opmærksom på det uformelle samarbejde, der er på forbrugerområdet.
Det kører jo videre, også selv om ministerrådet er nedlagt.
Der er en uformel embedsmandsgruppe, som har et godt samarbejde, og der er løbende udveksling af erfaringer om aktuelle forbrugermæssige problemstillinger om internationale spørgsmål, herunder også den somme tider vanskelige implementering af EU-reguleringen.
Men lad os som sagt holde det under opsyn.
Så siger hr. Sindal også, at vi jo ikke skal glemme det, som alle borgere kan være med i.
Vi skal ikke glemme det folkelige.
Og han nævnte også skolebesøg.
Jeg vil som undervisningsminister godt understrege, at jeg har det skidt med, at den nordiske gensidige sprogforståelse har det så dårligt, som tilfældet er.
Vi er nødt til at se i øjnene, at det især er de andre, der ikke kan forstå os, fordi det danske sprog bliver mere og mere utydeligt.
Somme tider kan vi jo heller ikke selv forstå det længere.
Men her er det, jeg har tilladt mig at sige - også med betydelig opbakning fra ministerkolleger - at hvis det fører til, at ungdomsparlamentet begynder at tale engelsk, så er vi altså ude i noget absurd, og så må vi fremhæve, hvad det er, man gør i EU.
Taler alle engelsk i EU?
Nej, når man ikke kan forstå hinanden, taler man sit eget sprog, og så bliver det oversat.
I givet fald er det altså den model, vi også må vælge i nordisk sammenhæng.
Jeg fik i går et brev fra en, der havde læst min nordiske kronik i Jyllands-Posten i forgårs.
Det handlede om, at hun havde fået en norsk geografilærer i skolen, og i starten forstod de ikke et ord, men efter ganske kort tid forstod de alt, hvad læreren sagde.
Det er jo den form for oplevelser, som nogle flere skulle have, enten ved at komme et smut til et andet nordisk land eller ved at opleve, at de er nødt til at lytte til, hvad en, der taler lidt underligt, siger.
Sprogforskere siger, at vores øre er blevet dårligere, fordi vi heller ikke er vant til dialekter.
Og så er det også sværere at høre de meget stærke dialekter, man taler i de andre nordiske lande, set fra vores synspunkt.
Jeg ved ikke, hvad årsagen er, men vi skal ikke acceptere det, vi skal ikke bøje os for det.
Vi i Norden skal kunne forstå nabosprogene, og en sag, der jo hvert år drøftes i Nordisk Råds sammenhæng er, om vi dog ikke kunne se noget mere af hinandens fjernsyn, og hvad vi skal gøre med disse ophavsrettigheder, der forhindrer det.
Det eneste, der kan gøre mig til socialist, er ophavsretskapitalismen, som jeg virkelig synes ødelægger meget i nordisk sammenhæng.
Undskyld!
Jeg kan ikke løse hr. Henrik Brodersens problem med den lille havfrue, men jeg har fulgt debatten med stor interesse.
I øvrigt vil jeg takke hr. Henrik Brodersen for talen, og det gælder også hr. Knud Kristensen, som jeg også synes svarede godt på de ting, der blev sagt, i lighed med hr. Erling Bonnesen.
Fru Sidsel Homann ville have forskning i, f.eks. hvordan vi får flere til at tage en ungdomsuddannelse, for det er et fælles problem de nordiske lande imellem.
Hun nævnte også kvindehandel som et vigtigt emne, og det gjorde fru Line Barfod også.
Jeg synes, at vi skal slå nogle ting fast.
I næste uge er det efter min mening yderst relevant at drøfte de forskellige nordiske lovgivninger, der er på prostitutionsområdet.
Det er virkelig et emne, som egner sig til, at man udveksler meninger om det i Nordisk Råds sammenhæng.
Det er det første, jeg vil sige.
Jeg forstår godt bekymringen.
Jeg synes også, vi skal lytte til hinanden i de nordiske lande, når det gælder de forskellige vinkler, vi har på det problem, som jo også er et globalt problem, som desværre er voksende.
Jeg kender det fra hele læseforskningsøvelsen, som jeg nu har været blandet ind i i 3-4 år, hvor det er en helt naturlig ting, at der, når vi i Danmark har et udvalg, er en nordmand og i øvrigt også en dansker med, som er ansat i Norge, og professor Niels Egelund er særdeles velbevandret i, hvad der foregår i de andre nordiske lande.
Så jeg tror i virkeligheden, at når det gælder det, som fru Sidsel Homann gerne vil have sat gang i, nemlig fællesforskning i uddannelsesspørgsmål, er det noget, der kører ret godt på foranledning af dem, der forsker i den slags, men man kan selvfølgelig altid gøre det bedre.
Men det, der adskiller globaliseringsforskningsprogrammet, altså topforskningsforslaget, fra det, som vi taler om her, er jo, at topforskningsprogrammet ikke ville komme i gang af sig selv.
Det er jo noget, der ligger i milliardklassen, og det er noget, som vi hurtigt skal skubbe i gang, fordi vi har klimatopmødet i København, så det er nu, det er tiden at sætte gang i nogle af disse klima- og energiinitiativer.
Her er det, at de fem nordiske lande i fællesskab kan skubbe noget i gang, som ikke ville være kommet i gang, hvis de havde ladet tingene køre som hidtil, og deri ligger den nordiske merværdi.
Det er der, det nordiske samarbejde pludselig kan føre til mere end det, vi ville få, hvis vi ikke havde det nordiske samarbejde.
Jeg tror, at jeg vil slutte her med endnu en tak til alle ordførerne.
Jeg ser frem til drøftelserne i Helsinki i næste uge, og jeg er glad for den massive opbakning, der er, til at vi skal bruge hinanden i det nordiske samarbejde.
Det er det, jeg lige har talt om, nemlig at man ikke på en negativ måde stempler programmer som ubrugelige, men at man i stedet har visioner om, hvordan man kan få nordisk merværdi ved at satse på noget nyt og spændende, som også kan engagere nogle andre.
Og så må vi i et vist omfang se de gamle bastioner efter, se, om vi kan spare lidt hist og her.
Det behøver ikke at være en dårlig øvelse, det kan godt være en nyttig øvelse.
Og jeg vil sige, at jeg synes, at det har givet en dynamik i ministerrådssamarbejdet - og også i ministerrådssekretariatet - som jeg ikke har oplevet før.
Men jeg startede faktisk med at erklære mig enig med fru Dahl i, at vi aldrig må gøre branding til indhold, det er indholdet, det handler om.
Men hvis jeg må sige det, vil jeg sige, at jeg jo ikke ligefrem synes, at det er reklameorienterede tiltag, der har kendetegnet det nordiske samarbejde, når jeg ser tilbage - så har det i hvert fald været meget mislykkede tiltag.