runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Laustsen (S), 2010-12-01:
Jeg kan have forståelse for, at man i Justitsministeriet ønsker at ændre på en 300 år gammel regel fra Danske Lov, der handler om, hvornår man med rimelighed kan sige, at en sag er blevet forældet, hvem der skylder hvem hvad, og hvornår man kan forvente at få pengene tilbage.
Men det her handler om liv og død.
Og jeg er så ærgerlig over, at også Socialdemokratiet stemte for den lov, hvor der ikke blev dispensationsmulighed.
Det kunne sagtens være, at det kunne laves som en 30-års-regel, men der burde være en dispensationsmulighed, for det er veldokumenteret, at nogle lidelser først opstår efter 30 år.
Man kan blive udsat for asbest og efterfølgende få lungehindekræft, som er en meget, meget alvorlig sygdom, og hvis det bliver konstateret, får man anerkendt det som arbejdsskade med det samme.
Men sagen er den, at det kan være så lang tid i kroppen, uden at det bryder ud, og derfor er der jo ingen saglig argumentation for, at der bare skal være en absolut frist på 30 år.
Derfor er der behov for, at der kommer en undtagelsesbestemmelse i loven, og spørgsmålet er, om beskæftigelsesministeren eller justitsministeren vil lave den.
For jeg synes, at vi, hvis vi anerkender en arbejdsskade, når der er gået 29 år og 11 måneder, også skal gøre det, hvis der er gået 30 år og 1 måned.
Symptomerne og årsagen og at det ender med døden, er uundgåeligt, så barsk er den her verden, og derfor synes jeg, at hvis vi er kommet til at lave noget, der er forkert, hvad jeg tror er tilfældet, så bør vi lave det om.
Rasmus Prehn (S), 2010-12-01:
Jeg skal læse spørgsmålet op: Mener ministeren ikke, at det var bedre at sikre den fælles offentlige ældrepleje mod nedskæringer og besparelser på grund af regeringens økonomiske politik end at lave private luksustilbud til de bedst stillede danskere?
Inger Støjberg (V), 2010-12-01:
Som jeg nævnte indledningsvis er det jo sådan, at lovgivningen hører under Justitsministeriet, og som jeg også sagde, er det sådan, at Justitsministeriet allerede i 2007 tilkendegav, at man vil afgive en redegørelse om de nye forældelsesreglers betydning i arbejdsskadesager, og at det vil ske, når reglerne har fungeret så længe, at man har en god baggrund for at gøre det.
Bjarne Laustsen (S), 2010-12-01:
Det kan jeg sige: Der er ingen grund til at vente på noget, hvor sagkundskaben – hvis det bare havde været mig, herregud – men det er jo lægerne, bl.a. på Arbejdsmedicinsk Klinik, der siger, at det her sagtens kan udvikle sig senere end efter 30 år.
For en sikkerheds skyld tog jeg hele lovforslaget fra 2007 med alle bemærkningerne med i seng den anden aften, og det varede længe, inden jeg faldt i søvn.
Jeg læste rub og stub, alle forarbejderne, også hvor Beskæftigelsesministeriet sagde, at her er der nogle ting, som vi ikke bare lige kan hænge op på Justitsministeriets regler.
Derfor er der behov for, at vi kigger på det her med friske øjne og ser på, at lige nøjagtig i forhold til det her er vi kommet til at lave en fejl.
Ordet asbest er ikke nævnt i én eneste sætning i hele det lovkompendium, og det er jo klart, fordi det ligger ovre hos justitsministeren.
Den del burde ligge ovre i Arbejdsmarkedsudvalget og under beskæftigelsesministeren, fordi det handler om arbejdsskader.
Derfor skal vi have kigget på det her, og jeg håber bestemt, at der kan findes et flertal for at bære sig klogt ad og sige, at når der er en lægelig dokumentation for, at en sygdom kan bryde ud senere end efter 30 år, ja, så skal der også være en mulighed for, at man kan behandle den.
Det kunne måske være et kompromis, hvis vi sagde, at vi kunne lave en dispensationsmulighed, og vil ministeren være med til det?
Inger Støjberg (V), 2010-12-01:
Nej, jeg vil afvente den redegørelse, som Justitsministeriet kommer med.
Men jeg kan til gengæld love hr. Bjarne Laustsen, at jeg vil følge sagen tæt med hensyn til den absolutte 30-årige forældelsesfrist, og det er vist så tæt på noget, som vi kan komme i dag, vil jeg sige til hr. Bjarne Laustsen.
Bjarne Laustsen (S), 2010-12-01:
Jeg vil bare sige, og det tror jeg også ministeren ved, at det her er et kæmpestort problem mange steder i landet.
Asbest har været brugt op igennem de seneste mange år i rigelig mængde, indtil det blev forbudt.
Det blev brugt i DSB, i værftsindustrien osv.
Vi har haft eternitfabrikken i Aalborg, og derfor er Nordjylland særlig hårdt ramt.
Vi har haft tre gange så mange tilfælde som resten af landet.
En undersøgelse fra Arbejdsmedicinsk Klinik siger, at de har en forventning om, at vi i de næste 10 år vil se 30 nye tilfælde om året, og at i hvert fald 10 af de tilfælde vil falde for den nye forældelsesfrist.
Vi kan strides om mange ting, men når vi kan konstatere en arbejdsskade, der er dødbringende, synes jeg, det ville klæde os her i Folketinget, når vi er kommet til at lave noget, der er forkert, at rette op på det ved at give en dispensationsmulighed.
Jeg siger ikke, det skal gælde i alle tilfælde, men jeg siger, at når der er en lægelig begrundelse for det – og det er hverken ministeren eller mig, der skal komme med den, men det er lægerne, der skal gøre det – er vi nemlig på faglig grund, og det håber jeg ministeren er enig i.
Inger Støjberg (V), 2010-12-01:
Jeg tror ikke, vi kommer det meget nærmere, men jeg vil som sagt afvente Justitsministeriets redegørelse, og derudover kan jeg godt garantere hr. Bjarne Laustsen, at jeg vil følge denne sag meget tæt.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-01:
Regeringens økonomiske politik indebærer, at kommunernes høje budgetniveau i 2010 kan fastholdes ind i 2011 og fremefter.
Det betyder, at kommunerne kan købe de samme varer næste år, som man købte i år, fordi de reguleres med prisstigningerne.
Man kan have det samme personale som i år, fordi det reguleres med lønstigningerne.
Regeringen har siden 2001 prioriteret at udvikle og styrke den borgernære service på velfærdsområderne, herunder ikke mindst på ældreområdet.
Det offentlige forbrug og de kommunale budgetter er således steget markant under denne regering.
Når 2011 er gået, forventer vi en stigning i det samlede offentlige forbrug på knap 74.000 mio. kr. siden 2001, og det er vel at mærke efter korrektion for den almindelige pris- og lønudvikling.
Langt den største del af stigningen i forbruget er prioriteret til den borgernære service i kommuner og regioner, og derudover er de økonomiske rammer for ældreplejen i kommunerne løftet flere gange i de senere års finanslovaftaler.
Det er kendsgerningerne på det her område, og derfor kan jeg sige, at når Socialdemokraterne nu så denne onsdag igen vil levere et angreb på det frie valg, fordi man ikke ønsker, at borgerne skal kunne vælge privathospitalerne, og nu ønsker man tilsyneladende så heller ikke, at man skal kunne vælge på ældreområdet, er der tale om en politik, som regeringen er fuldstændig uenig i.
For vi mener, det er vigtigt, at borgerne får nogle valgmuligheder.
Rasmus Prehn (S), 2010-12-01:
I Aalborg Kommune er det, som jeg tror i langt de fleste andre kommuner, sådan, at personalet gør en fantastisk indsats for at sikre, at de ældre får bedst mulig omsorg.
Vi er stolte af den ældrepleje, vi har i Aalborg, ingen tvivl om det.
Men det, vi kan se, er, at det bliver sværere og sværere at få enderne til at nå sammen, og at økonomien bliver mere og mere stram.
Vi står altså med en undersøgelse, der viser, at langt over halvdelen af landets kommuner sådan set skal bruge færre penge på ældreservice til næste år, end de har gjort i år.
Vi står også med en undersøgelse, der viser, at når danskerne skal svare på, hvad de regner med af ældreomsorg for sig selv i fremtiden – ja, så er der faktisk tre ud af fire, som tror, at den bliver ringere, end den er i dag, fordi de kan se, der er en tendens til, at man bruger mindre og mindre og mindre, og det er jo en udvikling, regeringen har sat i gang.
Er det det, der er regeringens politik på området?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-01:
Regeringens politik er at give de ældre flere valgmuligheder.
Det, hr. Rasmus Prehn siger, er, at han ikke vil give de ældre den valgmulighed, og det er da for fattigt, når hr. Rasmus Prehn mener, man skal vende tilbage til gammeldags socialistisk planøkonomi, hvor der er én type ældrebolig, én type daginstitution, én skole og ét hospital.
Det her er en udvidelse af de muligheder, de ældre får.
Der gælder jo stadig plejeboliggaranti, og alle de andre regler på det her område gælder stadig, så jeg synes, hr. Rasmus Prehns angreb bare tegner et billede af et socialdemokrati, som vil rulle velfærden tilbage og gøre valgmulighederne ringere for de ældre.
Rasmus Prehn (S), 2010-12-01:
Jamen finansministeren ved jo udmærket godt, at han taler imod bedre vidende.
Det er jo altså sådan i det offentlige regi, at man kan vælge mange forskellige tilbud.
Man kan vælge et plejecenter, hvor der er fokus på gymnastik eller dans, man kan vælge et plejecenter, hvor der er fokus på håndværk, eller man kan vælge et plejecenter, hvor man kan dyrke billard.
Der er mange forskellige aktiviteter, som er målrettet forskellige interesser for de ældre, og der er masser af valgmuligheder, også i forhold til om man vil bo i den ene bydel eller i den anden bydel.
Det, der er spørgsmålet her, er: Har regeringen med sin nulvækst valgt at udhule den økonomi, der er til rådighed for det offentlige, så tilbuddene bliver så dårlige, at man fremprovokerer en utilfredshed, hvorefter man så kommer med det, man kalder frit valg, men som jo ikke er et frit valg?
Man skriver jo selv i sin aftale, at det ikke gælder for kommunerne.
Er det i virkeligheden det samme, som man gjorde med privathospitalerne?
Er det det, der gentager sig nu med plejehjem, hvor man siger: Vi overstimulerer de private tilbud for at få flyttet offentlig service væk fra kommunerne over i det private, så de rigeste kan få et rigtig godt tilbud, men de, der ikke har råd til andet, kan få et udsultet tilbud?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-01:
Det er godt nok fantastisk, hvad man skal stå og høre.
Vi har lavet en aftale med kommunerne om økonomien i 2011, hvor man på trods af den internationale krise kan bevare budgetniveauet for 2010.
Det forhøjes oven i købet med udviklingen i priser og lønninger, sådan så man kan tilbyde de samme varer og tjenesteydelser til næste år, som man kan i år.
Man kan have det samme personale til næste år, som man kan i år, fordi budgettet reguleres med pris- og lønudviklingen.
Hr. Rasmus Prehn står her og siger, at den offentlige sektor bliver udsultet, men nu vil jeg bede hr. Rasmus Prehn om at høre efter: Der bruges 74.000 mio. kr. mere på kernevelfærdsområderne i 2011 end i 2001, og det siger jo lidt om den fantastiske bedrift og den prioritering, som regeringen har lavet.
Det, hr. Rasmus Prehn forfølger her, er et angreb på valgfriheden og et forsøg på at indskrænke de ældres ret til at vælge efter, hvad de synes, de gerne vil, og hvordan de gerne vil prioritere.
Frank Aaen (EL), 2010-12-01:
Har de seneste ugers afsløringer af fangemishandlinger fået regeringen til at overveje at ændre praksis for behandling af fanger taget ved de krigsoperationer, Danmark deltager i?
Har de seneste ugers afsløringer af fangemishandlinger fået regeringen til at overveje at ændre praksis for behandling af fanger taget ved de krigsoperationer, Danmark deltager i?
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-12-01:
Regeringen lægger meget stor vægt på overholdelse af international ret, og vi søger rent faktisk i rigtig mange sammenhænge aktivt at påvirke, at international ret respekteres.
Det gælder også i relation til behandling af personer, som danske soldater måtte tilbageholde eller overdrage til andre nationer i forbindelse med militære operationer.
Danske soldater bliver før udsendelse undervist i den humanitære folkeret og instrueret i bl.a. retningslinjerne for magtanvendelse.
Derudover har Danmark indgået en aftale med Afghanistan.
Aftalen skal sikre, at personer, som danske soldater overdrager til de afghanske myndigheder, behandles i overensstemmelse med internationale forpligtelser.
De danske styrker fører løbende tilsyn med tilbageholdte, der overdrages til de afghanske myndigheder.
Derudover er Danmark i samarbejde med de andre ISAF-lande, dvs. de andre lande, der er med i NATO-operationen i Afghanistan, i løbende dialog med de afghanske myndigheder om forhold, der vedrører tilbageholdte.
Det er også sådan, at vores danske soldater har handle- og meldepligt, såfremt de er vidne til tortur, umenneskelig eller nedværdigende behandling, og sker det, går vi i dialog med de myndigheder og det pågældende land, hvori det her er observeret, det er meldt, og der er handlet på det.
Jeg tror også, at det er bekendt for spørgeren, hr. Frank Aaen, at jeg i forbindelse med WikiLeakslækagen af dokumenter, der vedrører Irak, vil afgive en skriftlig redegørelse til Folketinget, som vil behandle de mere folkeretlige spørgsmål om tilbageholdte knyttet til Danmarks indsats i Irak.
Og skulle der i den redegørelse vise sig at være procedurer, som er uhensigtsmæssige, skal vi selvfølgelig ændre på dem.
Derfor er jeg villig til, når min redegørelse foreligger, at tage en åben drøftelse af de spørgsmål, den eventuelt måtte rejse om tilbageholdte. Så jeg mener rent faktisk samlet set, at vi fra dansk side allerede gør en del for de operationer, vi er i i øjeblikket.
Frank Aaen (EL), 2010-12-01:
Tak for det.
Nu er vi jo holdt op med at føre krig i Irak, og det er Enhedslisten tilfreds med, men vi foretager fortsat krigshandlinger i Afghanistan, og måske er spørgsmålet i virkeligheden meget mere interessant i forhold til Afghanistan.
Det kan godt være, at vi i Afghanistan har en aftale om, at hvis vi udleverer fanger, skal vi føre kontrol med, at de bliver behandlet ordentligt.
Vi tager bare ikke nogen fanger, stort set nul.
Og det er jo, fordi vi har indført, og det er jeg glad for at ministeren lige har erkendt i et skriftligt svar til undertegnede, at proceduren i Afghanistan er den, at man lægger en ring om den person, der skal fanges, og så sørger man for, at det er en afghansk soldat eller en afghansk politimand, der går ind og foretager den formelle anholdelse.
Og så skal der ikke laves nogen aftale om at føre kontrol med, hvad der sker med vedkommende; så kan vi fralægge os ethvert ansvar.
Vi ved formentlig ikke engang, hvem personen er, vi ved formentlig ikke, hvad der sker med personen; vi har godt nok fanget vedkommende, for det er i praksis danske soldater, der har foretaget omringningen, om jeg så må sige, men den formelle anholdelse er overladt til afghanere.
Og så er folkeretten tilsyneladende indrettet på den måde – det vil vi få yderligere svar på – at det så er afghanerne alene, der har ansvaret for, hvad der sker med den pågældende efterfølgende.
Jeg synes, det rejser et meget stort spørgsmål.
Når vi er med til at tage fanger, og det er vi jo, når vi omringer vedkommende, og selv om vi formelt ikke er den, der lægger, om jeg så må sige, hånd på skulderen, har vi da et ansvar for, hvad der sker med vedkommende efterfølgende.
Er ministeren ikke enig i det?
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-12-01:
Det er hr. Frank Aaen også fuldstændig bekendt med.
I det indgår også, at det er de afghanske nationale sikkerhedsstyrker, dvs. den afghanske hær og de afghanske politifolk, som i højere og højere grad skal overtage myndighedsopgaven og skal overtage sikkerhedsopgaverne i Afghanistan.
Og derfor er det sådan set helt naturligt, når vi arbejder så tæt sammen med den afghanske hær, som vi gør i Helmandprovinsen, at det er de afghanske soldater, som laver det primære arbejde f.eks. i forbindelse med tilfangetagelse og tilbageholdelse.
Hele ideen med partnering, som er det nøgleord, der går igen i hele ISAF-operationen i øjeblikket, er jo et spørgsmål om, at de udenlandske styrker i samarbejde med de afghanske styrker får opbygget en kapacitet hos afghanerne, sådan at de selv senest i 2014 kan overtage hele sikkerheden i Afghanistan.
Derfor er det helt naturligt, at det er de afghanske soldater, der foretager tilbageholdelsen, for det er altså et led i det, der hedder, at afghanerne selv overtager sikkerhedsansvaret.
Derfor er jeg sådan set godt tilfreds med den måde, vi arbejder på.
Det, der er vigtigst for mig, og det, der er vigtigst for regeringen, er jo, at vores danske styrker er forpligtet til at gribe ind, hvis det er sådan, at de overværer mishandling.
De skal melde det og handle på det, og det vil sige, at vi rent faktisk har den aktion, der skal til, hvis det er sådan, at afghanerne gør noget forkert.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-01:
Nu kommer hr. Rasmus Prehn jo fra Aalborg, og derfor kunne man passende spørge: Er det et meget udsultet tilbud, Aalborg Kommune giver de ældre i dagligdagen?
Vil hr. Rasmus Prehn betegne det som et meget, meget dårligt tilbud, de ældre får?
For det er jo det, hr. Rasmus Prehn står og siger her, nemlig at det er udsultet, og derfor er det da rart at vide det, for at vi kan finde ud af, om Aalborg Kommune adskiller sig fra resten af landet på det her område, ved at Aalborg Kommune har udsultet de her områder.
Jeg er godt klar over, at Aalborg Kommune jo for et par år siden ikke kunne holde budgetterne og derfor er nødt til at sikre, at indtægter og udgifter hænger sammen, og hvis jeg husker ret, brugte man 90 mio. kr. mere end budgetteret.
Men er det virkelig sådan, at det, de ældre får i Aalborg, adskiller sig helt fra resten af landet?
For de brugertilfredshedsundersøgelser, vi kan se, giver jo et helt andet billede end det, hr. Rasmus Prehn står og taler om her i Folketingssalen.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-01:
Regeringen har i Vækstforum foreslået, at der skal være mere konkurrence mellem private leverandører om opførelse af plejeboliger.
Målet er at give plads til nytænkning af plejeboligkoncepter, så der bliver et mere mangfoldigt udbud af boliger til ældre.
Det vil samtidig give private leverandører mulighed for at samtænke opførelse af boligen med den efterfølgende drift samt levering af pleje og praktisk hjælp til den ældre.
Der er ikke tale om private luksustilbud, eller at private virksomheder skal opføre boliger til de rigeste ældre.
Virksomhederne må bl.a. jo forventes at ville holde huslejen nede, så deres boliger kan lejes ud til en bred målgruppe af pensionister.
Ingen ældre stilles ringere ved at åbne for mere konkurrence.
De ældres ret til hjælp og plejebolig er uændret.
Forslaget indebærer, at alle ældre får flere muligheder for at vælge bolig efter egne behov og præferencer, som det gælder for resten af boligmarkedet, og det er lidt uforståeligt, at Socialdemokraterne er imod det.
Rasmus Prehn (S), 2010-12-01:
Jeg skal høre, om det ikke er sådan, at ministeren kan nikke genkendende til, at det, regeringen melder ud her, er, at hvis kommunen selv vil tilbyde tilkøbsydelser, lægges der ikke op til det her.
Regeringen vil altså ikke have, at kommunen skal kunne tilbyde muligheden for at købe ekstra ydelser; det er kun de private.
Derudover står jeg her med en artikel fra Jyllands-Posten fra den 25. november, hvor regeringens socialminister giver udtryk for, at inden for det konkrete område må kommunen ikke selv byde på opgaven.
Men kommunen kan så træde til, hvis det private firma pludselig går ned eller på anden måde ikke kan løfte opgaven.
Så kommunen bliver også tvunget til at bruge sine ressourcer på at lave et bestemt område, hvor det kun er de private, der kan komme til.
Det ved vi jo fra frit valg-ordningen på hjemmehjælpsområdet, at det har det gjort i mange tilfælde.
Det har faktisk i nogle tilfælde været dyrere for kommunen at have de private inde over, fordi der ikke er den samme garanti for det; man kan ikke være sikker på, at der er den samme driftssikkerhed.
Det kan altså blive dyrere for kommunen.
Så man bruger altså skatteydernes penge på at facilitere et privat tilbud i stedet for at sikre, at man kunne bruge pengene til, at alle ældre – ikke kun de rigeste – kunne få et acceptabelt tilbud.
Der bliver skåret på ældreområdet i øjeblikket.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-01:
Jeg vil sige til hr. Rasmus Prehn, at ingen ældre stilles ringere ved at åbne for mere konkurrence.
De ældres ret til hjælp og til plejeboliger er uændret.
Forslaget indebærer, at flere ældre får flere valgmuligheder med hensyn til at vælge bolig efter egne behov og efter egne ønsker, nøjagtig som det gælder for alle andre, der er på boligmarkedet.
Forslaget ligger i fuld forlængelse af, at regeringen siden 2001 har haft fokus på at forbedre de ældres rettigheder og valgmuligheder.
Siden 2002 har ældre, der er visiteret til en plejehjemsplads eller plejebolig, kunnet vælge frit, hvor de vil bo.
Modtagere af hjemmehjælp har siden 2003 haft ret til at vælge, hvilken leverandør der skal udføre hjælpen.
Og der er fra 2009 indført en plejeboliggaranti, så ældre, der er visiteret til en plejebolig, højst skal vente 2 måneder på at få tilbudt en plads.
Rasmus Prehn (S), 2010-12-01:
Når ministeren nu slår så meget på, at det skal udvide de ældres valgmuligheder, og også taler om fri konkurrence, kan ministeren så forklare, hvorfor kommunerne skal være afskåret fra at være en del af den konkurrence?
Altså, hvis de i en kommune mener, at de faktisk selv kan løse den her opgave på fin vis, hvorfor siger socialministeren så den 25. november i Jyllands-Posten, at de skal være afskåret fra det, at det kun er de private, der må være med i det her distrikt, at kommunen ikke må være med i konkurrencen?
Var det ikke fri konkurrence, vi skulle have?
Hvorfor må kommunen ikke være med?
Er de offentligt ansatte ikke lige så gode?
Er det det, der er regeringens signal: at hvis man er offentligt ansat, er man ikke lige så god, som hvis man er privat ansat, og så må man ikke være med i konkurrencen?
Er det det signal, regeringen sender til landets offentligt ansatte: I er mindre gode, I må ikke være med i den frie konkurrence?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-01:
Det signal, som regeringen sender, er, at vi ønsker at give mennesker flere valgmuligheder.
Det gælder børnefamilier, det gælder alle mennesker, og det gælder naturligvis også de ældre.
Jeg ved, at jeg onsdag efter onsdag står her i spørgetiden, hvor man angriber, hver gang der er en valgmulighed.
Og nu kan jeg jo se, at hr. Villy Søvndal håber, at om 10 år er de private hospitaler væk.
Nu kan jeg høre, at hr. Rasmus Prehn følger i det fodspor, med hensyn til at der ikke skal være nogen valgmuligheder for de ældre.
Men det er da en sørgelig udvikling, vil jeg sige til hr. Rasmus Prehn, at vi skal stå og diskutere indskrænkninger af de ældres valgfrihed, maskeret som at regeringen ønsker at forfølge offentligt ansatte.
Det er jo det rene vrøvl.
Det, hr. Rasmus Prehn ønsker, er at forhindre, at folk får andet end det standardiserede offentlige tilbud.
Og det er ikke regeringens politik.
Rasmus Prehn (S), 2010-12-01:
Er den fælles offentlige ældrepleje efter ministerens opfattelse for dårlig, siden regeringen vil fremme private luksustilbud inden for ældreplejen?
Ja, og jeg skal læse op: Er den fælles offentlige ældrepleje efter ministerens opfattelse for dårlig, siden regeringen vil fremme private luksustilbud inden for ældreplejen?