Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-10-06:
Vi har fået et hav af nye ministre.
Vi har altså fået svar på, hvem der skal sidde på regeringsbænkene, men det er desværre også næsten det eneste svar, vi har fået, for hvordan skal landet ledes i de næste år?
Under valgkampen spurgte vi Socialdemokraterne, SF og De Radikale, hvad vi kunne forvente, hvis de kom til magten.
Vi spurgte ikke bare én gang, vi spurgte rigtig mange gange, men vi fik aldrig svar, for der var ikke noget svar.
De tre partier, som nu udgør regeringen, var så langt fra hinanden, at svaret ikke fandtes.
Det eneste, vi kan være sikre på, er, at regeringen planlægger flere udgifter og højere afgifter.
Udgifter og afgifter er åbenbart det eneste, de tre regeringspartier kan blive enige om.
Der er også en anden ting, der står klart: Danmark har fået en lyserød regering.
Før havde vi en lyseblå regering, så resultatet er måske stort set det samme.
Vi får i hvert fald nu et højere skattetryk, en større offentlig sektor, flere byrder for erhvervslivet og mindre frihed.
Men det er det modsatte, vi har brug for, for Danmark står i en meget alvorlig situation.
Arbejdspladserne fosser ud af landet, produktiviteten daler, og væksten er rekordlav.
Vi rasler ned ad listen over verdens rigeste lande.
I dagens udgave af Børsen kan man læse, at nedturen i europæisk økonomi er langt værre end først antaget, og økonomerne advarer i samme åndedrag om, at både budgetunderskuddet og ledigheden vil stige markant.
Det tager vi alvorligt i Liberal Alliance.
Vi ser det som vores fremmeste opgave i det nye folketingsår at kræve konkrete svar fra regeringen på de enorme økonomiske udfordringer, Danmark står over for.
Vi fortjener at få konkrete svar – ikke bare os i Liberal Alliance, men hele den danske befolkning.
Intentioner kan jo være gode nok, men når man har læst regeringsgrundlaget, kan man se, at det desværre ser ud til, at vejen til et fattigere Danmark er brolagt med gode intentioner.
Blandt regeringsgrundlagets gode intentioner er ønsket om at afskaffe multimedieskatten og iværksætterskatten.
Alle ved, at det er sager, som Liberal Alliance har kæmpet for i meget, meget lang tid, så det glæder os selvfølgelig.
Vi er bange for, at der er tale om skatteomlægninger og ikke skattelettelser.
Vi ved alle sammen godt, at når en politiker siger, at han eller hun vil afskaffe en skat og erstatte den med en anden, kan vi være helt sikre på, at det sidste sker: Vi får den nye skat.
Det er langtfra sikkert, at det første sker, nemlig at vi kommer af med en af dem, vi har.
I det hele taget vil jeg gerne advare imod den slags skatteomlægninger.
Vi så under den forrige regering, at hver gang der skulle laves skatteomlægninger, fik vi en masse nye og særdeles skadelige og upopulære skatter ud af det: iværksætterskat, særskat på pensioner, multimedieskat og fedtskat – for at nævne fire af de værste.
I lørdags trådte fedtskatten så i kraft.
Vi vågnede alle sammen op til højere priser på en lang række dagligvarer.
Den nye regering planlægger at forhøje fedtafgiften yderligere og samtidig øge afgifterne på alkohol og cigaretter.
Så hold på hat og tegnebog, for nu kommer den røde skatteopkræver!
Den slags afgiftsforhøjelser rammer altid skævt.
Det er dem med de laveste lønninger, det går hårdest ud over.
Mange af os her har vel nok råd til at betale et par kroner mere for en pakke smør, men for dem med de laveste indtægter er det ikke så lidt.
Det samme gør sig gældende med betalingsringen.
Den generer familierne, den generer virksomhederne, den er til skade for landets økonomi, og den rammer dem med de laveste indtægter hårdest.
Det bliver helt bogstaveligt som i den gamle børnesang: har du penge, så kan du få, og har du ingen, så må du gå.
Når regeringen vil afskaffe fradraget for private sundhedsforsikringer, er historien den samme.
De rigeste vil alligevel købe en forsikring, men fremover behøver de ikke længere dele sengepladserne med dem, der ikke kan betale, for de har ikke længere mulighed for at blive behandlet på et privathospital.
Igen er det de svageste, det går ud over.
Den nye regering rammer ikke kun de lavest lønnede danskere ved at sætte afgifterne i vejret og fjerne fradrag.
når regeringen stækker væksten i stedet for at hjælpe den på vej, forsvinder arbejdspladserne, og Danmark bliver fattigere.
Vores kritikere siger ofte, at vi kun er til for at lette skatterne for vores rige vælgere, men det er helt forkert.
Vi bekymrer os faktisk slet ikke om de rige; de rige skal nok klare sig.
Vi bekymrer os om Danmark som helhed, og vi bekymrer os om de svageste i samfundet, for hvis landet bliver fattigere og fattigere, vil der til sidst ikke være råd til at tage sig af dem, der ikke kan klare sig selv.
Du kan ikke styrke den svage ved at svække den stærke, som den amerikanske præsident Abraham Lincoln sagde i sin tid.
Vi bekymrer os også om menneskers mulighed for at ændre deres egen situation.
Vores ambitionsniveau er nemlig langt højere end regeringens, for mens regeringen vil udvide det sociale område og give støttekroner til så mange mennesker som overhovedet muligt, vil Liberal Alliance give støttekroner til så få mennesker som muligt.
Målsætningen i vores socialpolitik er at mindske antallet, der har brug for dem.
Vi har nemlig den grundlæggende holdning, at mennesker ønsker at klare sig selv, mennesker ønsker at skabe deres eget liv, mennesker ønsker at bestemme selv.
Man må aldrig give afkald på friheden for blot at øge trygheden.
En af de amerikanske forfatningsfædre Benjamin Franklin sagde, at de, som giver afkald på deres frihed for at opnå lidt midlertidig tryghed, fortjener hverken frihed eller tryghed.
For at give folk friheden til at klare sig selv og skabe deres eget liv skal der to ting til.
For det første skal det altid kunne betale sig at arbejde, for det andet skal der være arbejdspladser nok.
I regeringsgrundlaget står der også et par ord om at skabe arbejdspladser.
Arbejdspladserne skal komme ved at sænke skatten på arbejde.
Det er igen et budskab, som vi i Liberal Alliance umiddelbart må juble over, men begejstringen daler jo voldsomt, når man kigger på selve forslaget, for der er ingen detaljer; der er kun overskrifter.
Regeringen vil efter eget udsagn tre ting: give markante skattelettelser, gøre det på en socialt afbalanceret måde og øge arbejdsudbuddet med 7.000 personer.
Samtidig står det klart, at man vil indføre nye skatter og afgifter for 5 mia. kr., og selv med den allerbedste vilje kan jeg ikke få det til at hænge sammen.
Jeg gætter på, at det var noget, man fandt på, da man sad i tårnet og kæmpede med at forene de tre regeringspartiers mildt sagt forskellige skattepolitik.
Hvis vi nu siger, at vi sænker skatten på arbejde og øger arbejdsudbuddet, bliver De Radikale glade, og hvis vi siger, at vi også vil gøre det socialt afbalanceret, bliver socialisterne sikkert også glade.
Smart, men det er det rene nonsens, for hvordan kan man øge skattetrykket og samtidig give markante skattelettelser?
Hvordan kan man lave en skattereform, som er socialt afbalanceret, når man samtidig viderefører politikken om at lette i toppen?
Det giver ingen mening.
Det gør derimod Liberal Alliances skattepolitik.
Vi vil sænke indkomstskatten til maks. 40 pct. ved at fjerne topskatten og skære i bundskatten.
Vi vil halvere selskabsskatten, så virksomhedernes rammevilkår forbedres på en ubureaukratisk, enkel og særdeles effektiv måde.
At gå fra en marginalskat på omkring 56 pct. til omkring 40 pct. er en markant forandring, men Danmark har brug for markante forandringer.
Desværre er det langt fra det, den nye regering lægger op til.
Regeringsgrundlaget hedder »Et Danmark, der står sammen«.
Man kunne fristes til at lægge trykket et andet sted og kalde det: Et Danmark, der står sammen.
Stilstanden vil fortsætte.
Dansk økonomi vil gå i stå til skade for os alle.
Før havde vi en lyseblå regering, nu har vi en lyserød regering.
Jeg forudser, at der næsten ikke kommer til at være forskel.
Den nye regering lægger op til et bredt samarbejde, og det vil jeg gerne kvittere for.
Liberal Alliance vil møde op til forhandlingerne, hver eneste gang vi bliver inviteret, og vi vil være med, hver eneste gang vi kan trække politikken i liberal retning.
For det, Danmark har brug for, er ikke stilstandspolitik, Danmark har derimod brug for nytænkning og modige reformer, Danmark har brug for lavere skat, højere vækst, mere frihed og en mere effektiv offentlig sektor.