Sophie Hæstorp Andersen (S), 2011-04-26:
Jeg mener ikke, at der er dårlig kvalitet på alle privathospitaler eller alle private klinikker, ligesom jeg heller ikke går ud fra, at ordføreren mener, at der ikke er nogen steder i det offentlige, man har styr på kvalitet eller patientsikkerhed.
Men der har været en række eksempler, og når vi haft samråd om de eksempler, ja, så har vi bare fået skudt i skoene, at vi også bare har ønsket de private hospitaler langt, langt væk.
Det er simpelt hen ikke rigtigt.
Der må godt være privathospitaler og privatklinikker i Danmark, det ønsker vi.
Vi kan godt se, at patienterne kan have god gavn af en gang imellem at kunne tage andre steder hen, men så skal der også være garanti for, at man får en god patientbehandling.
Og at der sker fejl i det offentlige, er jo ikke et argument for ikke at have styr på det på private hospitaler og klinikker.
Det er jo et meget mærkeligt argument efter min mening.
Jeg vil bare sige, at vi jo netop har udviklet den danske kvalitetsmodel i fællesskab med regioner, amter og det faglige personale.
Og det synes jeg vi sådan ligesom skal takke alle både i det offentlige og i det private for at ville være med til.
Jeg vil gerne minde om, at privathospitalerne i første omgang gerne ville betales for at være med i den danske kvalitetsmodel.
Og noget af det, den har fokus på, og som det her tilsyn i hvert fald ikke vil have fokus på, er jo netop den kliniske kvalitet i form af retningslinjer for, hvad der er god behandling.
I nogle af de samråd, vi har haft, om bl.a. klinisk mammografi har det været meget påfaldende, at der ligger kliniske retningslinjer for, hvordan man laver en ordentlig og god klinisk mammografi for at finde ud af, om en kvinde måske har brystkræft, og alligevel er de her retningslinjer i en lang række tilfælde ikke blevet fulgt.
Det har jo så gjort, at vi har sagt, at vi i mange tilfælde synes, at de kliniske retningslinjer – når de findes – burde være obligatoriske.
Der er det jo i det her lovforslag sådan, at man slet ikke vil kigge på retningslinjerne, og man vil heller ikke bruge dem som målestok for, om behandlingen er god.
Så det kunne jo godt være et eksempel på, at man måske her i udvalgsarbejdet også lige bør kigge lidt nærmere på, hvad tilsynet skulle omhandle.
Men jeg vil gerne understrege, at vi er meget positivt indstillet over for intentionerne i lovforslaget.
Vi vil gerne ned i detaljen i udvalgsarbejdet.
Vi synes ikke, at alt privat er dårligt, men vi påpeger, at der har været nogle sager, hvor kvaliteten ikke var god nok – det har der også været inden for det offentlige – og nu står vi altså og diskuterer, hvordan vi skal sikre kvaliteten på de private hospitaler og klinikker.
I Socialdemokratiet går vi ind for fri og lige adgang til sundhedsbehandling af høj kvalitet.
Regeringen skriver i forbindelse med dette lovforslag, at man har ønsket at følge op på de mange eksempler, der har været på private klinikker, bl.a. i forbindelse med klinisk mammografi, på, at det simpelt hen ikke var muligt at finde brystkræft, fordi der ikke var god nok kvalitet i undersøgelserne.
Vi har også haft samråd med ministeren om ultralydsundersøgelser, i forbindelse med hvilke man heller ikke fortalte patienterne, at der skulle flere undersøgelser til, før man kunne være helt sikker på, at der ikke var brystkræftknuder.
Men jeg vil nu som ordfører for Socialdemokratiet påpege, at det her med, at der ikke er styr på kvaliteten alle steder på private klinikker og hospitaler, faktisk er et problem, der har stået på i de sidste 10 år under denne regering.
Det har været helt tydeligt for os i Socialdemokratiet, at man på mange og lange strækninger så brændende har ønsket sig et privat sundhedsmarked, at man i flere tilfælde har været villig til at overse, at der ikke altid var styr på kvaliteten, og at det, som patienterne blev tilbudt ude rundtomkring, godt nok var nogle rigtig fine lokaliteter, godt nok var nogle rigtig fine steder, men at de bagefter måske endte med en infektion som følge af, at der ikke var styr på hygiejnen, eller at de bagefter endte med at skulle genopereres, fordi lægen, der bijobbede på stedet, måske alligevel ikke var erfaren nok.
Det har man ligesom ikke ønsket at diskutere særlig meget.
Så er det jo godt, at vi i oppositionen kan henlede regeringens opmærksomhed på det, når sagerne opstår løbende, og at vi også til sidst nu her – formentlig kort før et valg – kan være med til at ændre på det.
Jeg vil sige, at vi i Socialdemokratiet som udgangspunkt er positive over for intentionerne i lovforslaget om, at Sundhedsstyrelsen nu skal gå fra et reaktivt tilsyn med private klinikker og personer, der arbejder på privathospitaler, til et proaktivt tilsyn.
Det, jeg synes man kan stille som spørgsmål i forbindelse med udvalgsarbejdet, er, om det, at det proaktive tilsyn kun skal ske hvert tredje år, er godt nok; om det er effektivt nok til, at vi rent faktisk fanger nogle af dem, der ikke har styr på kvaliteten.
Det fremgår heller ikke af lovforslaget, om man ønsker at lave anmeldte tilsyn eller uanmeldte tilsyn, og det bliver vi også nødt til at have styr på i udvalgsarbejdet.
Man henviser bl.a. til plejehjemsområdet, hvor embedslægerne kommer og foretager tilsyn, og der er det jo uanmeldte tilsyn, man laver.
Men det fremgår ikke af lovgivningen her eller bemærkningerne til lovforslaget, hvad det er, man her forventer skal ske.
Der er kommet nogle høringssvar ind, bl.a. fra Lægeforeningen, som påpeger, at netop det at arbejde med den danske kvalitetsmodel, som jo sætter fokus på både den organisatoriske, procesmæssige og kliniske kvalitet, måske ville have været at foretrække frem for at lave en ny tilsynsordning, som man gør nu.
Man kan i hvert fald gøre sig den tanke, at hvis Sundhedsstyrelsen nu proaktivt skal ud at tjekke det organisatoriske og procesmæssige, det vil sige, at de skal ud at tjekke, om der er styr på patientinformation, journalføring, medhjælperinstrukser og medicinhåndtering, så er det måske lidt mærkeligt, at man ikke også tjekker, om der er styr på den kliniske kvalitet, altså på den behandling, der rent faktisk leveres til borgerne, til patienterne, ude rundtomkring.
Hvad er det egentlig, Sundhedsstyrelsen skal måle efter?
Skal Sundhedsstyrelsen tjekke det?
Hvad vil deres retningslinjer være på det område?
Jeg vil sige, at jeg stadig væk synes, at der er en række ubekendte i forslaget, og derfor er det også rigtig godt, at der i det mindste er kommet en evaluering med, som så kommer efter 3 år.
Vi er positive over for intentionerne i lovforslaget, men vi vil vente til andenbehandlingen med at redegøre for vores endelige stillingtagen til lovforslaget, for som sagt vil vi godt lige først stille nogle spørgsmål om, hvorvidt det her sikrer os imod lignende sager i fremtiden.
Hvis vi laver den her lovgivning og så allerede igen om et år eller halvandet år sidder med lignende sager om, at folk er blevet behandlet dårligt og har skullet igennem nogle forfærdelige ting som f.eks. at have fået opdaget kræft for sent eller noget lignende, ja, så kan man jo spørge sig selv, om den lovgivning, vi står og laver nu her, er god nok.
Det må være endemålet, at det her tilsyn sikrer os mod lignende sager i fremtiden, sikrer os imod, at patienter bliver udsat for unødige lidelser.