Karin Gaardsted (S), 2012-10-11:
Jeg vil gerne sige tak til udenrigsministeren og til ministeren for nordisk samarbejde for nogle både grundige og gode og meget relevante redegørelser.
Det er en rigtig god tradition, vi har her i Folketingssalen, nemlig at vi diskuterer relevante sager for nordisk samarbejde forud for Nordisk Råds session.
I år er det derudover et ganske særligt år, fordi vi kan fejre 60-året for Nordisk Råd.
Det er derfor også lidt naturligt at stoppe op og se på, hvad vi har opnået, og hvilken form, samarbejdet i fremtiden skal have.
Det nordiske samarbejde har faktisk gennem tiden skabt mange gode resultater.
I det gode år 1955, som faktisk er det år, da jeg blev født, så det er jo en del år siden, skabte den nordiske sociale konvention grundlaget for, at nordiske statsborgere fik de samme sociale rettigheder i andre nordiske lande som i deres hjemland.
Det har skabt nogle ganske unikke muligheder og rettigheder for de mange, der gennem årene har valgt at bo eller arbejde eller studere i et andet nordisk land.
Det er rettigheder, som vi stille og roligt har taget for givet, som årene er gået, ligesom mange har glemt det hårde arbejde, der faktisk gik forud.
Af og til smiler folk lidt overbærende, når jeg fortæller, at jeg er medlem af Nordisk Råd.
For hvad laver vi da overhovedet der?
Lad mig vende tilbage til mine tanker om vores udfordringer senere.
Det sidste års tid i det nordiske samarbejde har været et begivenhedsrigt år.
I foråret havde vi debat om nordiske grænsehindringer i alle nordiske landes parlamenter.
Jeg er særlig stolt over vores egen debat, som omfatter en bred vifte af områder som sundhed, det sociale område, arbejdsmarkedet, uddannelserne og erhvervspolitikken.
Jeg er enig i hr. Bertel Haarders betragtninger vedrørende grænsehindringer.
Der er rigtig meget, som vi kan gøre, og som vi bør gøre, og vi bør få det gjort inden for rimelig tid.
Det er ikke enkelt at igangsætte så omfattende forhandlinger, men jeg er glad for, at vi nu snart skal i arbejdstøjet.
Det er dog ikke gjort med aftaler i Danmark alene.
Det virkelige slag står naturligvis imellem landene.
Jeg tror, at vi med forhandlingerne her i Danmark vil skabe nogle gode betingelser for at få de øvrige lande med på at finde løsninger, som er til gavn for alle.
Socialdemokraterne i Nordisk Råd har arbejdet for, at Norden skal have en grænsehindringsombudsmand.
Det er et forslag, der er stor opbakning til fra de øvrige partigrupper i Nordisk Råd.
En sådan ombudsmand skal hjælpe borgere, der er kommet i problemer, når de flytter til, når de arbejder i eller studerer i et andet nordisk land og eksempelvis ikke kan få afgjort, hvilken myndighed der skal betale f.eks. i forbindelse med sygdom.
Et andet forslag, der ligeledes skal behandles under Nordisk Råds session om nogle få uger i Finland, er forslaget om gensidig anerkendelse af erhvervsuddannelser i Norden.
EU har i mange år forsøgt dette gennem European Qualifications Framework, men sandheden er, at det er lettere at få til at fungere i Norden, hvor forskellene mellem erhvervsuddannelserne ikke er så store som mellem EU-landene generelt.
Et sidste område, jeg vil komme ind på vedrørende grænsehindringer, er sikring af fællesnordiske standarder inden for byggebranchen.
I de kommende år vil der bl.a. komme EU-krav om energiforbrug til nybyggeri.
De nordiske lande er faktisk langt fremme i standardiseringsarbejdet.
I Danmark er der eksempelvis udviklet en standard for indeklima, der vil sikre, at energivenligt byggeri rent faktisk også er til at bo i.
Men der er behov for, at vi i Norden udvikler nogle fællesnordiske standarder.
For det første fordi det øger konkurrencen og skaber billigere og også bedre produkter for forbrugerne.
For det andet fordi fællesnordiske standarder er konkurrencedygtige på europæisk niveau, når der skal udvikles nye EU-standarder.
For det tredje fordi det skaber synergieffekter at anvende hinandens viden og udvikling i Norden, hvilket gør indsatsen billigere for det enkelte land.
Det fører mig tilbage til de lidt overbærende smil, når talen falder på det nordiske samarbejde.
Der er behov for at tilpasse det nordiske samarbejde til de faktiske forhold og behov.
Det bør vi prioritere og have en indgående diskussion om snarest.
Nordisk Råd skal arbejde for nordiske værdier og politik på politikområder, der vedtages i EU, og samarbejde om implementering af EU-ret for at modvirke, at der er nye grænsehindringer, der opstår.
Det nordiske samarbejde skal fortsat bygge på værdier som inddragelse og demokrati.
Borgere og organisationer skal opleve at være en del af det nordiske samarbejde, og nordisk samarbejde skal ikke være et elitært projekt.
Samarbejde mellem relevante myndigheder skal udbygges eller måske rettere genopbygges inden for områder, hvor det skaber merværdi.
Jeg nævner nogle få områder som: fremme af mobiliteten i Norden, forbrugerpolitikken og førnævnte standardiseringssamarbejde.
Det nordiske samarbejde skal fokusere på nogle veldefinerede politiske målsætninger, der styrker Nordens konkurrenceevne og bidrager til at udvikle vores velfærdssamfund i en bæredygtig retning.
De politiske beslutninger skal løftes op på et politisk niveau.
De skal tages af ministerrådet, ikke af embedsmandskomiteerne.
Og så skal der være en reel dialog og meningsudveksling mellem ministerrådet og rådet om vigtige politiske sager.
Jeg mener, at ministeren for nordisk samarbejde har udvist et stort engagement i og vilje til at drøfte visioner om det fortsatte nordiske samarbejde.
Der er rent faktisk vilje til at lade det føre til ændringer, og det vil jeg gerne kvittere for herfra.
Østersøsamarbejdet, både det parlamentariske og på regeringsniveau, har ændret karakter de senere år til i højere grad at koble udfordringer i regionen vedrørende miljø og økonomi.
Det mener jeg er positivt.
Ikke mindst Baltic Sea Labour Forum, der samler arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer i regionen, er et vigtigt projekt, som der selvfølgelig stadig væk er behov for at sikre en fortsat udvikling af.
Det er mit indtryk, at Østersøsamarbejdet fungerer godt på mange måder, men der bør ikke ses bort fra de problemer, der f.eks. er med menneskerettigheder i regionen.
Her tænker jeg specifikt på Hviderusland, men også på situationen i Rusland, senest sagen om Pussy Riot.
Nordisk Råd afholdt temasession om Arktis i Reykjavik i marts.
Her blev der vedtaget en række anbefalinger, herunder, at de nordiske lande bør udarbejde en særlig Arktisstrategi.
Derudover blev der vedtaget anbefalinger vedrørende miljø, forskning og levevilkår for befolkningerne i Arktis.
Ikke mindst det sidste er vigtigt.
Også en fællesnordisk løsning på finansiering og overvågning, eftersøgning og redning i Arktis blev vedtaget.
Arktis er en vigtig prioritering i det nordiske samarbejde, og der er et klart behov for mere indgående at drøfte, på hvilken måde et udbygget nordisk samarbejde på området kan bidrage positivt til udviklingen i Arktis.
Til slut vil jeg kort kvittere for udenrigsministerens redegørelse om status for implementering af forslagene i Stoltenbergrapporten og Gade-/ Birkavsrapporten.
De vil uden tvivl blive genstand for mere indgående drøftelser mellem udenrigsministrene og Nordisk Råd under sessionen.
Ikke mindst vil det blive diskuteret, hvordan vi kommer videre med implementeringen af Stoltenbergs forslag.
Jeg har i min ordførertale valgt primært at fokusere på det nordiske samarbejde.
Det er ikke en taknemmelig opgave at skulle berøre tre så store områder som Norden, Østersøen og Arktis på 10 minutter, og jeg ser derfor frem til, at især Arktis og Østersøen kan drøftes mere indgående ved andre lejligheder i løbet af efteråret.