Karina Lorentzen (SF), 2008-04-10:
Terrorisme er en særlig uacceptabel og forfærdelig handling, og vi lever desværre i en verden, hvor terrorisme beklageligvis er blevet en del af spillereglerne.
I forebyggelsen heraf er det helt nødvendigt med PET, som spiller en utrolig vigtig rolle.
Og lad mig slå fast, når vi nu har debatten her i dag om de administrative udvisninger, at det ikke er PET, der skal klandres, for de følger sådan set bare de regler, som er udstukket, men debatten er en kritik af det sæt regler, som i udlændingeloven giver ret til administrativt at udvise i terrorsager uden begrundelse.
SF mener ikke, at forbrydere skal gå fri, og vi debatterer heller ikke her, om udvisningerne er rimelige, men i stedet for debatterer vi det principielle i, at terrorsigtede ligesom alle andre har et krav på at kende baggrunden for deres sigtelse og et krav på en retssag, som prøver den.
Det springende punkt for SF er, at terrorbekæmpelsen ikke må betyde en indkrænkelse eller for den sags skyld en tilsidesættelse af menneskerettigheder og retssikkerhed.
Frygt skal ikke legitimere, at man har ret til at krænke menneskerettighederne og retssikkerheden.
Ministre skal derfor som udgangspunkt ikke enevældigt være i stand til at dømme enkelte mennesker, uden at domstolene kan få indsigt i de faktiske kendsgerninger og derfor bliver forhindret i at gribe ind.
Man begiver sig i hvert fald ind på en farlig kurs, hvis man prøver at afskrive menneskers fundamentale og indlysende menneskerettigheder.
Menneskerettighedsdomstolen afsagde 3 uger efter den danske terrorpakke, som førte til muligheden for administrative udvisninger, en dom over, hvilke minimumskrav som må stilles til en uafhængig prøvelse, nemlig at domstolene skal kende grundene til udvisningen, selv om de ikke er offentligt tilgængelige; domstolene skal kunne tilsidesætte regeringens sikkerhedsvurdering; der skal kunne gennemføres en kontradiktorisk proces, der giver adgang til at modsige sikkerhedsvurderingen; og der skal foretages en effektiv kontrol med overholdelsen af udlændinges rettigheder.
Det mener man så man har fundet svaret på i § 63 i grundloven, men den var aldrig på tale, da man snakkede om de administrative udvisninger i vinterferien i forbindelse med sagen om de to tunesere.
Det er en kæmpe omvej at skulle igennem Procesbevillingsnævnet for at få sin sag for Højesteret; det skal søreme være en naturlig følge af at være beskyldt for noget, at man kommer i retten.
Så en domstolsprøvelse er ikke udgangspunktet her, det er snarere en undtagelse, og det er ikke godt nok.
Men bekymringen har åbenbart bredt sig i regeringen, for man nedsætter nu et udvalg, som skal se på reglerne.
Det hilser vi da i SF rigtig meget velkommen, man må så bare ikke håbe, at det bliver en langsomtarbejdende syltekrukke ligesom PET-kommissionen.
Jeg synes, at debatten i dag har vist, at man har givet SF en indrømmelse.
Vi har hele tiden påpeget, at de her regler var problematiske, når man nedsætter et udvalg.
Jeg har i øvrigt forgæves forsøgt at få et svar fra ministeren på, hvad det er, der kan blokere for PET's meget vigtige arbejde, hvis man har en domstolskontrol.
Det har jeg ikke fået svar på, og man kan jo foranlediges til at tro, at svaret må være: Intet.