Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-26:
Formålet med beslutningsforslaget er at indføre en ægteskabslovgivning, som ligestiller homoseksuelle par med heteroseksuelle par, så alle, der indgår ægteskab, opnår samme rettigheder og bliver pålagt samme pligter.
Forslaget svarer i vidt omfang til beslutningsforslag nr. B 76 og lovforslag nr. L 67, som blev behandlet her i Folketinget i henholdsvis 2007 og 2008.
Beslutningsforslagets tema har altså allerede flere gange været grundigt diskuteret i salen.
Som bekendt fik vi i 1989 loven om registreret partnerskab, og dermed blev registrerede partnere, med visse undtagelser, sidestillet med ægtefæller.
Siden er der gennemført en række ændringer af lovgivningen, som yderligere har begrænset forskellene i retsstillingen for henholdsvis registrerede partnere og ægtefæller.
Senest blev partnerskabsloven ændret i 2004, så alle ægteskabslovens regler om indgåelse af ægteskab, bortset for muligheden for vielse, nu gælder ved indgåelse af registreret partnerskab.
Også reglerne i adoptionsloven er blevet ændret, så det nu er muligt for registrerede partnere at stedbarnsadoptere et barn allerede fra fødslen, når barnet er blevet til ved kunstig befrugtning.
Tidligere kunne en sådan adoption først ske 3 måneder efter fødslen, og den registrerede partner gik derfor bl.a. glip af muligheden for at holde orlov med dagpengeret fra barnets fødsel.
Et registreret partnerskab har altså som hovedregel samme retsvirkning som et ægteskab; der gælder dog fortsat enkelte undtagelser.
Det drejer sig for det første om muligheden for vielse.
For det andet gælder der et særligt krav om tilknytning til Danmark, hvis man ønsker at indgå registreret partnerskab her i landet.
Tilknytningskravet betyder, at registrering af partnerskab kun kan ske, hvis en af parterne har bopæl her i landet og er dansk statsborger, eller hvis begge parter har haft bopæl her i landet i de sidste 2 år før registreringen.
Statsborgerskab i Norge, Sverige, Finland, Island og Holland sidestilles i denne henseende med dansk statsborgerskab, og jeg ved, at Familiestyrelsen for tiden arbejder på at udvide den ordning med andre lande, som har en lovgivning om registreret partnerskab, som svarer til den danske.
For det tredje finder adoptionslovens regler i dag ikke anvendelse på registreret partnerskab.
Dog kan en registreret partner adoptere den anden partners barn, en såkaldt stedbarnsadoption, medmindre der er tale om et adoptivbarn fra et andet land.
Registrerede partnere kan heller ikke få fælles forældremyndighed over et barn, medmindre det sker ved stedbarnsadoption.
Det drejer sig bl.a. om regler om faderskab.
På langt de fleste områder er der ikke desto mindre allerede i dag ligestilling mellem registrerede partnere og ægtefæller, og en sådan ligestilling er noget, som regeringen støtter.
Regeringen kan imidlertid ikke støtte det foreliggende beslutningsforslag.
Når det gælder kirkelig vielse mellem to personer af samme køn, har regeringen tidligere afvist at støtte forslag om ligestilling.
Vores holdning til dette spørgsmål har ikke ændret sig, da der hverken fra en samlet folkekirke eller fra andre trossamfund er udtrykt ønske om at få mulighed for at medvirke ved indgåelse af registreret partnerskab.
Det er regeringens opfattelse, at et sådant ønske skal komme frivilligt og indefra.
Regeringen finder også fortsat, at en fuldstændig ligestilling mellem registrerede partnere og ægtefæller, som forslaget lægger op til, er betænkelig, når det gælder spørgsmålet om den tilknytning, der skal være til Danmark, hvis man ønsker at indgå registreret partnerskab her i landet.
Det er korrekt, at mange lande har indført en lovgivning om registreret partnerskab, der svarer til den danske, eller endda har tilladt ægteskab mellem to personer af samme køn.
Imidlertid er der fortsat en overvægt af lande, der ikke tillader indgåelse af registreret partnerskab eller ægteskab mellem to personer af samme køn.
Dette gælder også de europæiske lande.
Hvis vi på dette punkt ligestiller indgåelse af registreret partnerskab med ægteskab, risikerer vi, at udenlandske par gifter sig her i landet, selv om dette ingen retsvirkning vil have i deres hjemland, og det vil så kunne betyde, at de pågældende i deres hjemland lovligt vil kunne indgå ægteskab, men at der efter dansk ret i sådanne situationer principielt vil være en risiko for bigami.
Så er der spørgsmålet om adoption og forældremyndighed.
Regeringen har i overensstemmelse med en folketingsbeslutning fra foråret for nylig sendt et lovforslag i høring, der har til formål at sidestille registrerede partnere med ægtefæller med hensyn til adoption.
Lovforslaget lægger samtidig som det mindre i det mere op til, at det bliver muligt at overføre forældremyndigheden over et barn til registrerede partnere i forening.
Folketinget vil altså senere i denne samling få lejlighed til at tage nærmere stilling til spørgsmålet om, hvorvidt registrerede partnere skal ligestilles med ægtefæller i disse henseender.
Som jeg var inde på før, er der også den forskel i retsstillingen for henholdsvis registrerede partnere og ægtefæller, at registrerede partnere er undtaget fra de bestemmelser i lovgivningen, som indeholder særlige regler om den ene part i et ægteskab bestemt ved dennes køn, f.eks. regler om faderskab.
Beslutningsforslaget giver ikke nærmere anvisninger på, hvordan der vedrørende disse regler skal skabes ligestilling mellem registrerede partnere og ægtefæller.
Der er altså med andre ord tale om en usikkerhed i forhold til konsekvenserne af beslutningsforslaget, og det taler efter regeringens opfattelse i sig selv imod forslaget.