Tom Behnke (KF), 2011-03-03:
Vi er fra konservativ side tilfredse med, at der igen ligger et forslag på Folketingets bord, der handler om at styrke indsatsen over for ofrene og gøre noget konkret i forhold til dem.
Det er ikke første gang, vi ser sådan et forslag; der har været flere forslag før det her, og jeg tror såmænd heller ikke, at det her forslag er det sidste, for jeg tror, at ved at granske området og følge området meget nøje vil det være muligt at finde endnu flere tiltag, hvor man kan gå ind og styrke ofrene.
Og det er meget vigtigt.
Det er dem, der har været udsat for en forbrydelse, og derfor skal vi selvfølgelig gøre alt, hvad vi kan, for dem og hjælpe dem videre i deres liv.
Og det har jo vist sig, at der er nogle ofre, der har ytret ønske om, at det kunne de godt tænke sig.
Jeg har egentlig været lidt skeptisk over for det der med, at man på et tidspunkt skal have underretning om det, for det kan være, at man sådan havde lagt det bag sig, årene er gået, og pludselig bliver man ringet op, og så får man rippet op i hele sagen en gang til.
Men fordi der er en meget tyk streg under, at det er fuldstændig frivilligt, tror jeg, det er en god ordning, for dem, der har lyst til at få den information, og som måske føler et behov for at få den information, skal også have den mulighed.
Så det element i lovforslaget synes vi er rigtig godt.
Vi kan også fuldt ud tilslutte os den del af lovforslaget, der handler om, at ofre får lidt længere tid til at komme og anmelde en forbrydelse i forhold til at kunne få erstatning fra staten.
I dag er der jo en frist på 24 timer, som bliver udvidet til 72 timer, altså har man tre gange så lang tid til lige at komme sig over det, man har været udsat for, og komme ned og få det anmeldt til politiet.
Og i den forbindelse kan man så også få et skema, hvor man kan søge om at få erstatning, hvis der er noget erstatning, der skal søges.
Det synes vi på alle måder er godt.
Så synes jeg, at nogle har forsøgt at drive debatten derhen, at ofrene slet ikke spiller nogen rolle i de her sager; at der ikke er nogen, der lytter til ofrene, og at de ikke spiller nogen rolle i retssagerne.
Og det er jo simpelt hen forkert.
Altså, man skal jo huske på, at ofrene selvfølgelig bliver afhørt af politiet, og det står i rapporten, der kører videre op i retten, hvad ofrenes version af det, der er sket, er.
I retten er det sådan, at ofrene også bliver afhørt der og udspurgt, så man har mulighed for som offer at give sin version af, hvad det var, der skete.
Og det indtryk kan man godt få, når der er nogle ordførere, der står her og siger, at ofrene slet ikke bliver hørt.
Jo, det gør de.
Det er også sådan, at den her regering har gennemført en obligatorisk ordning med bistandsadvokater til ofre – det er den her regering, der har gjort det – således at der er en advokat, der hjælper ofrene før og under sagen.
Hvis ofrene har nogle ønsker til noget, der skal lægges særlig vægt på, er det netop via bistandsadvokaten, at man sammen med anklagemyndigheden kan nå at cleare de ting af, inden man når ned i retten.
Og det vil jo også være sådan, at hvis der under et retsmøde er behov for, at bistandsadvokaten hvisker anklageren noget i øret, så er der ikke nogen, der vil protestere over, at det sker.
Så selvfølgelig har bistandsadvokaten en mulighed for det.
Men at bistandsadvokaten skal overtage sagen nede i retten – hvis man forestiller sig det – kan jo godt være lidt problematisk, for hvem er det så, der fører sagen?
Hvis det er sådan, at det er bistandsadvokatens opgave og ansvar og pligt at sørge for at spørge gerningsmanden ud f.eks., hvilken rolle har anklagemyndigheden så?
Og hvilken rolle har bistandsadvokaten?
Risikerer vi ikke meget nemt at komme i den situation, at vi faktisk lægger hele ansvaret for sagens gennemførelse over på offeret?
Og hvor mange ofre er egentlig i stand til at klare det?
Så er det pludselig deres pligt, deres ansvar sammen med deres bistandsadvokat at sørge for, at sagen bliver fuldt ud belyst i retsmødet.
Hvad skal anklagemyndigheden så lave?
Nej, det, man behandler i sagen, er ikke offeret, det, man behandler i en retssag, er sagen, det er de retlige aspekter.
Det er det, man behandler, men selvfølgelig med skyldig hensyntagen til, at der er et offer – det er derfor, vi har en sag, det er derfor, ofrene får en bistandsadvokat, og det er derfor, vi har en lang række ordninger, hvor vi tager hånd om ofrene.
Og det skal vi selvfølgelig blive ved med.
Men det står jo sådan set slet ikke i lovforslaget her, men det har været en stor del af debatten i dag, og derfor syntes jeg, jeg ville nævne det.