Maja Panduro (S), 2014-06-10:
Det har ikke været noget almindeligt år i dansk politik.
Hr. Kristian Thulesen Dahl indgik en politisk aftale med Togfonden DK på egen hånd, uden hr. Lars Løkke Rasmussen.
Desværre er der en ting, der er, som det plejer at være.
Vi skal stadig væk hive og trække sandheden ud af hr. Lars Løkke Rasmussen.
Hvor er planen for, hvor nulvæksten skal slå ned?
Ja, Venstre ved man stadig hvor man har – går den, så går den.
Men der er et sted, hvor det går bedre, og det er i Danmark.
Det er nu snart 3 år siden, at hr. Lars Løkke Rasmussen stod lige her på den her plads som statsminister og sagde, at vi havde lagt krisen bag os, og at opgaven var løst.
Dengang flød det med bilag og ubetalte regninger i Finansministeriet.
Nu har vi igen en robust økonomi, hvor vi svarer enhver sit.
Dengang var der minusvækst i den offentlige sektor.
Dengang fossede tusindvis af arbejdspladser ud af Danmark.
De seneste år er 28.000 danskere igen kommet i arbejde.
Tænk engang: 28.000!
Det er, hvad der svarer til, at alle indbyggerne i Rebild, Albertslund eller Nordfyns Kommune det sidste år er kommet i arbejde.
Forestil jer den mor eller far, der ellers havde prøvet at komme hjem med en fyreseddel i baglommen, men som nu igen har et arbejde at stå op til om morgenen.
Det er ikke kommet af sig selv.
Det har krævet hårdt arbejde og svære beslutninger.
Vi har fået flere i arbejde ved at sætte gang i det offentlige byggeri og ved at lette afgifter på virksomhederne.
Og senest har vi fremlagt et vækstudspil med ikke færre end 89 forslag.
Over for det står hr. Lars Løkke Rasmussen, som rigtig gerne igen vil være statsminister, men som ikke vil fortælle, hvad Venstres politik er.
Der kommer ikke nogen politiske udspil.
Vi ved ikke, hvem der skal have de største skattelettelser.
De vil ikke ud med, hvad deres plan for Danmark er.
Så det er situationen i dansk politik.
Mens regeringen har arbejdstøjet på, står Venstre afklædte tilbage i deres underbukser uden konkret politik.
Det har vi andre sådan set efterlyst igennem lang tid.
Så lad os tale politik, og lad os tage fat i et af de helt centrale spørgsmål i dansk politik: Skal vi bevare og styrke vores velfærd, eller skal der være nulvækst i årene, der kommer?
Vores prioritering er klar.
Der skal være råd til at bevare, styrke og udvikle vores velfærd.
Og derfor har vi jo også sat penge af til en reel vækst i det offentlige forbrug.
Det er ikke guld og grønne skove, og det er ikke nogen luksusordning, men det er det, der skal til, for at vi kan passe ordentligt på hinanden her i Danmark.
For der er brug for lidt flere penge, hvis vi skal blive ved med at give vores børn og unge en ordentlig uddannelse.
Der er behov for at bruge lidt flere penge på vores sygehuse, så vi kan sikre, at alle får den bedste behandling.
Der er brug for lidt flere penge, hvis vi skal tage os ordentligt af de mange flere ældre i de kommende år.
Venstre vil derimod gennemføre et mangeårigt nulvæksteksperiment med vores fælles velfærd.
Og ja, man kan dårlig nå at sige nulvækst, førend Konservative og Liberal Alliance har brugt pengene – og flere til – på skattelettelser.
Så har vi jo Dansk Folkeparti.
Dansk Folkeparti har én mærkesag, og det er, at hr. Lars Løkke Rasmussen skal være statsminister, også selv om de tilsyneladende ikke vil have hans politik.
Hr. Kristian Thulesen Dahl siger nemlig, at han vil have vækst i den offentlige økonomi.
Han siger, at han vil bruge flere penge på velfærd, og som om det ikke var nok, har han stillet danskerne gaver i udsigt for mindst 155 mia. kr. – det, der også går under navnet tulliarder.
Der er masser af forslag at tage af.
Men fælles for dem alle sammen er, at der ikke er skygge af finansiering: Gaver for milliarder, ingen til at tage regningen.
Dansk Folkepartis politiske program lyder efterhånden som noget, vi nogle gange siger der, hvor jeg kommer fra: Min livret er gratis mad og drikkevarer af det gode mærke ad libitum.
Jeg synes, hr. Kristian Thulesen Dahl bliver lidt for smart.
Han siger en ting og gør noget andet.
Det står helt klart, at en stemme på Dansk Folkeparti er en stemme på hr. Lars Løkke Rasmussen som statsminister og også på hans ultimative krav om nulvækst.
Man påstår jo godt nok i Dansk Folkeparti, at sådan bliver det ikke, men jeg har noteret mig, at hr. Lars Løkke Rasmussen er blevet glad for at tale om mafiametoder.
Og når det kommer til Venstres krav om nulvækst i den offentlige sektor, må man også forstå, at hr. Lars Løkke Rasmussen har givet hr. Kristian Thulesen Dahl et tilbud, han ikke kan afslå.
Det er: Enten nulvækst, eller også får du ikke mig som statsminister.
Og det plejer jo da også at gå sådan, at når hr. Lars Løkke Rasmussen og hr. Kristian Thulesen Dahl kommer ud af et forhandlingslokale, har Venstre fået sine nedskæringer, og hr. Kristian Thulesen Dahl har fået en omgang flæskesteg.
Nej, det har ikke været noget almindeligt år i dansk politik, og selv om vi nu står her ved Folketingets afslutningsdebat, fortsætter regeringen arbejdet.
Vi skal sikre, at vores arbejdsløse får ordentlig hjælp til at finde et nyt arbejde.
Vi skal sætte endnu mere gang i væksten, så vi kan få endnu flere nye arbejdspladser i Danmark.
Vi skal trække Danmark helt fri af krisen.
Det gør vi kun gennem hårdt arbejde.
Det arbejde har vi taget på os, så vi fastholder, at Danmark er et land, hvor der er arbejde at få, hvor alle kommer med, og hvor vi har råd til at passe på hinanden.
Før jeg nu læser forslaget til vedtagelse op, har jeg lovet at overbringe en kærlig hilsen fra Siumuts medlem af Folketinget, fru Doris Jakobsen.
Hun kan desværre ikke være her i dag, og derfor har hun sendt sit indlæg til statsministeren.
Så vil jeg læse et forslag til vedtagelse op, og det er på vegne af Socialdemokraterne, Det Radikale Venstre, SF og Enhedslisten:
Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at det er nødvendigt at skabe nye arbejdspladser på ordentlige vilkår og sikre en ansvarlig økonomisk politik, der bygger på social og miljømæssig bæredygtighed.
Det indebærer et fortsat opgør med social dumping og fokus på grøn omstilling til glæde for beskæftigelse, klima og miljø.
Derimod vil nulvækst i den offentlige sektor skade det velfærdssamfund, som vi kender i Danmark, med dårligere service og markant færre offentligt ansatte til følge.«