Villy Søvndal (SF), 2012-01-20:
Først og fremmest tak for en, synes jeg, ikke alene relevant, men også spændende debat om en af de store forandringer, der sker i vores tid, og det er jo helt afgørende, at vi netop får det diskuteret så grundigt og draget de rigtige konklusioner.
Jeg synes altid, der er grund til at lægge mærke til, når hr. Søren Pind holder en klog tale.
Det vil jeg godt kvittere for.
Jeg synes faktisk, der var en række kloge overvejelser i det, hr. Søren Pind sagde, nemlig om grundtanken i det, der foregik i det nordlige Afrika og spredte sig.
Det var unge, der krævede retten til selv at bestemme over deres liv.
Det var unge, der i deres lande krævede retten til sociale vilkår, som gjorde, at de også fik en chance.
De blev orienteret over nettet, eller hvor man ellers følger med i, hvad der sker i den øvrige verden.
En af de gunstige udviklingstendenser i de her år er, at verden notorisk er blevet mere besværlig for diktatorer af enhver art, fordi vi i dag har helt anderledes mulighed for at vide, hvad der sker i resten af verden.
Den mulighed påvirker selvfølgelig også de unge.
Det var også det, der skete i de opgør, der startede her.
Det er en bølge af demokratibevægelser, vi ser.
Jeg synes, det ville være helt underligt, hvis et land med Danmarks tradition ikke næsten entydigt bakkede op om det.
Med undtagelse af et enkelt parti, som jeg skal vende tilbage til, nemlig Dansk Folkeparti, er det jo i sig selv bemærkelsesværdigt at vi er i stand til at samle en så bred enighed om et forslag til vedtagelse, som det sker i dag.
Det drejer sig om alle Folketingets partier med undtagelse af Dansk Folkeparti.
Jeg synes, det var helt rigtigt af hr. Søren Pind at pege på nødvendigheden af tålmodighed i processer.
Hvis vi kigger på vores egen historie, var det også en lang kamp.
Det var en lang kamp for demokrati.
Det var en lang kamp om styrkeforholdet mellem kongemagten og demokratiet.
Det var en lang vej for parlamentarisme.
Det var en lang vej for kvinders og andre gruppers ret til at deltage i afstemningerne.
Nu mener nogle så, at hvis det ikke kan lade sig gøre på dag et, er der noget helt, helt galt i hele grundkonstruktionen.
Vi skal opmuntre, vi skal hjælpe, vi skal støtte der, hvor der sker fremskridt i forhold til demokrati, retsstat, kvinders rettigheder og unges rettigheder og omvendt.
Det synes jeg er en proces, som er rigtig spændende, men selvfølgelig er den type processer ikke uden fare.
Vi vil formentlig også opleve tilbageskridt i nogle af de her processer.
Sådan tror jeg det er.
Jeg synes, hr. Jeppe Kofod havde helt ret i den vurdering, at vi alt for længe har vægtet stabilitet i forhold til forandring.
Jeg synes ellers, der er noget meget lærerigt ved at stå med nogle af de tunesiske politikere, som har siddet i fængsel i 10, 15, 20 år i kampen mod diktatur, og som i dag sværger til retten til et demokrati som det helt afgørende i deres politiske kamp.
Jeg har igen svært ved at forstå, at der er danske partier, der er tvivlende over for den her proces, selv om man godt ved, at der selvfølgelig vil være tilbageskridt, at der selvfølgelig vil være fremskridt.
Men de grundlæggende forhold er, at de her mennesker, der i årtier har været buret inde, i dag får frihed.
At det ikke bliver rost som et ubetinget fremskridt, har jeg simpelt hen svært ved at forstå.
Så er jeg egentlig enig i, at udfordringerne – det vil jeg også sige i forlængelse af hr. Jeppe Kofods tale – selvfølgelig er at sikre støtten til demokratiet, men også adgangen til markederne.
Hr. Per Stig Møller var også inde på det i sin tale.
Der tror jeg altså at det er lidt afgørende, at de politiske partier også henvender sig til deres kollegaer i Europa-Parlamentet.
Der skal stemmes om ganske kort tid om Marokkos adgang med deres landbrugsvarer til de europæiske markeder.
Det, der tegner sig, er stor usikkerhed om, om Parlamentet vil vedtage det.
Det ville blive tolket som: O.k., EU laver de smukke taler om adgang, men når det kommer til stykket – og her var den første prøve – vil de ikke alligevel.
Derfor vil jeg bede mine kolleger om at bruge kræfterne også i forhold til EU-parlamentarikere og få dem til at stemme for reel markedsadgang for det første nordafrikanske land, der har chancen for det.
Hr. Rasmus Helveg Petersen synes jeg også holdt en rigtig klog tale om, at når man har diktatur, betyder det også i økonomisk henseende stagnation.
Det synes jeg vi har set en række eksempler på.
Vi så det i Østeuropa, vi ser det i Nordafrika og Mellemøsten.
Der er brug for at ryste de her diktaturer af sig.
Jeg synes også, at flere af ordførerne, også hr. Rasmus Helveg Petersen, har haft ret i at påpege, at man skal lade være med at vurdere landene som en stor, bred masse med ens udvikling.
De har brug for unge, der kan bruge deres uddannelse.
De har brug for markedsadgang.
Egypten er et land med kæmpestore økonomiske problemer.
De løses også bedst gennem markedsadgang.
Hr. Steen Gade røg ind i en større diskussion med hr. Søren Espersen om sharia.
Jeg vil godt komme med et citat, som jeg er sikker på at hr. Søren Espersen har hørt før, nemlig fra bladet RÆSON, hvori hr. Søren Espersen i udgaven dateret den 1. februar 2011 siger følgende: »Man ved, hvad man har med Mubarak og i øvrigt også med Ben Ali i Tunesien.
Nemlig to sikre, stærke diktatorer...«
Det udtaler hr. Søren Espersen for 1 år siden.
Så er det klart at vi bliver uenige om det her.
Var hr. Søren Espersen opmærksom på det?
Jeg forsøger bare at finde en eller anden linje i hr. Søren Espersens tilgang til det her.
F.eks. har sharia i nogle lande betydet fremskridt, eksempelvis i Marokko.
Det har været med til at forøge kvinders deltagelse.
Derfor vil jeg bare bede om, at man er i stand til at nærme sig den her verden i al dens mangfoldighed for at forstå den rigtigt.
Tak til hr. Christian Juhl og påpegningen af, at Danmark og EU går i spidsen for de her demokratiske reformer.
Til sidst hr. Per Stig Møller: Jeg tror, det er rigtig vigtigt at have blik for, at de unge var dem, der i virkeligheden i stort set alle lande startede den her proces.
Jeg havde selv muligheden for at være på Tahrirpladsen for næsten 1 år siden og møde nogle af de unge, der var med i starten af opgøret, altså unge, der drømte om frihed, unge, der drømte om at få lov til de samme ting, som man får lov til andre steder.
Det er unge, som i virkeligheden ligner os utrolig meget.
Jeg synes, det var flot, forudseende.
Jeg har det ligesom hr. Per Stig Møller, at jeg ikke bilder mig ind, at vi alene er årsag til de omvæltninger, der sker, men til gengæld har vi i dag på grund af Det Arabiske Initiativ muligheden for at støtte op om nogle civilsamfundskonstruktioner, vi ellers ikke ville have haft.
Tak for støtten fra de partier, der støttede.
Jeg synes ikke, der er noget unaturligt i, at Dansk Folkeparti ikke støtter.