runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helle Sjelle (KF), 2010-04-26:
Lovforslaget fra beskæftigelsesministeren er et efter vores opfattelse ganske fremragende forslag, der har til formål at forhindre svindel med sociale ydelser.
Jeg har meget, meget svært ved at se, hvem der kan være imod det.
Det er et forslag, der udmønter en aftale mellem regeringen og Dansk Folkeparti, som vi indgik i forbindelse med finansloven for 2010.
Men da forslagets formål som sagt er at forhindre svindel med sociale ydelser, kan jeg også kun forestille mig, at oppositionen bakker op.
Socialt bedrageri er forkasteligt og bidrager desuden til at udhule fundamentet for vores velfærdsstat, både det økonomiske fundament og det moralske fundament.
Der skal være rimelighed og retfærdighed, og det vil lovforslaget være med til at skabe.
Lovforslaget indeholder to elementer, som jeg gerne vil kommentere nærmere.
Det første element er en meddelelsespligt for folke- og førtidspensionister, der tager ophold i lande uden for EU og Schweiz i mere end 2 måneder.
Meddelelsespligten betyder, at folke- og førtidspensionister får pligt til at oplyse deres hjemkommune om tidspunkterne for afrejse og hjemkomst, hvis de vel at mærke tager ophold i et land uden for EU og Schweiz i mere end 2 måneder.
Samtidig får den gruppe folke- og førtidspensionister pligt til hver måned under deres ophold at oplyse deres hjemkommune, hvis de får indtægter i det land, hvor de opholder sig.
Vi Konservative synes kun, at det er ret og rimeligt, at modtagere af folke- og førtidspension har visse pligter, når de rejser til fjerne lande på de danske skatteyderes regning.
Deres ret til førtidspension bør følges af en pligt til at gøre deres hjemkommune opmærksom på deres eventuelle rejser, så kommunen har mulighed for at kontrollere, om de fortsat har ret til pension.
Derved får kommunen også anledning til at minde de pågældende pensionister om, på hvilket grundlag de får deres pension.
Det gælder bl.a. den helt fundamentale regel om fast ophold i Danmark.
Vi mener, at kontrol er helt på sin plads, når det drejer sig om at sikre, at skatteydernes penge bliver brugt i overensstemmelse med loven, og vi mener som sagt, at socialt bedrageri udhuler både det økonomiske og det moralske fundament under vores velfærdsstat.
Derfor er vi også villige til at gå ret langt for at forhindre socialt bedrageri.
Jeg håber også, at resten af Folketingets partier vil bakke op om det, og derfor støtter vi det her forslag.
Bent Bøgsted (DF), 2010-04-26:
Det er ikke noget med at mistænkeliggøre en stor gruppe, for hovedparten af dem, der er på førtidspension eller folkepension, har overhovedet ingen problemer med lovgivningen.
Dem, der har problemer med lovgivningen, er dem, der rejser ud og har et job i et andet land, hvor de tjener ret så meget, der ikke bliver indberettet til modregning i deres førtidspension og folkepension.
Der er i dag et loft over, hvor meget man må tjene ved siden af, og man skal faktisk op på omkring 300.000 kr. eller mere, før man mister pensionstillægget helt.
Så det er jo ikke noget med, at man ikke må tjene noget ved siden af.
Det, der ligger i det, er, at har man en indkomst ved siden af, er det fuldt ud lovligt efter de danske regler, men man skal selvfølgelig indberette det til skattevæsenet.
Det må SF jo også kunne forstå.
Bertel Haarder (V), 2010-04-26:
Jeg kan desværre ikke meddele så meget nyt.
Det er tredje gang inden for et år, at et beslutningsforslag med samme formål bliver fremsat, og regeringens holdning er også den samme: Vi kan ikke støtte forslaget.
Vi ser konkurrenceudsættelse som et nyttigt redskab, som er med til at sikre, at vi får mest mulig velfærd og kvalitet for de penge, vi har.
Konkurrenceudsættelse kan bidrage til at skabe nytænkning og innovation, og det er det, vi har brug for.
Heldigvis er der også enighed mellem regeringen og Kommunernes Landsforening om, at det afgørende ikke er, om en leverandør er offentlig eller privat; det afgørende er, at opgaverne løses bedst og billigst.
Målet i denne aftale er, at kommunerne under et skal konkurrenceudsætte 26,5 pct. af deres opgaver.
I respekt for det kommunale selvstyre er de 26,5 pct. ikke noget, der er bindende for den enkelte kommune, men procenten gælder for alle kommuner under et.
Når regeringen mødes med Kommunernes Landsforening til sommerens økonomiforhandlinger, vil vi foreslå, at aftalen fornys, og vores mål er, at vi løfter de 26,5 med 1 pct. om året, så aftalen kommer til at lyde på 31,5 pct. i 2015, altså at 31,5 pct. skal konkurrenceudsættes.
Kommunerne bruger faktisk konkurrenceudsættelse i det daglige arbejde, uanset borgmesterens politiske farve.
De kan godt se gevinsterne, og de er ikke bange for at sætte spørgsmålet om effektiv ressourceudnyttelse på dagsordenen.
Det er glædeligt, for det viser jo, at der er en voksende forståelse for, at et samarbejde mellem den offentlige og den private sektor kan give mulighed for, at alle kan gøre det, de er bedst til til gavn for alle parter.
Ved udarbejdelsen af de nye kommunale udbudsstrategier, som Folketinget vedtog i sidste samling, vil kommunerne få et redskab til at holde fokus på konkurrenceudsættelse.
Udbudsstrategierne giver den enkelte kommune mulighed for at opstille konkrete mål på netop de områder, hvor den enkelte kommune selv mener det giver bedst mening.
I forbindelse med lanceringen af regeringens kommende strategi for offentligt-privat samarbejde vil der også blive udarbejdet konkrete værktøjer, som kan gøre det lettere for kommunen at gennemføre et udbud.
Der vil også være styrket fokus på at få indsamlet dokumentation, og det vil alt sammen ske i samarbejde med Kommunernes Landsforening.
Udbudsrådet vil fortsætte sit gode arbejde med at klarlægge de barrierer, der måtte være for både kommunerne og leverandørerne, og udviklingen viser, at kommunerne har taget konkurrenceudsættelse til sig.
På blot to år er andelen af konkurrenceudsatte opgaver vokset fra 21,7 pct. til 24,8 pct.
Jeg vil derfor gerne slå fast, at offentligt-privat samarbejde er et vigtigt led i at sikre fremtidens velfærd, hvor det grundlæggende skal handle om at levere den bedst mulige offentlige service til den bedste pris, og jeg håber, at vi fremover kan se endnu flere gode resultater af offentligt-privat samarbejde til gavn for borgerne.
Rasmus Prehn (S), 2010-04-26:
Som ministeren selv var inde på, var der ikke meget nyt.
Regeringen afviser enhver tanke om kommunalt selvstyre på det her område.
Der er det mistillid, kontrol og statslig styring.
Kommunerne skal ikke selv afgøre, hvor stor en andel de skal sende i udbud.
Hvor regeringen hidtil har sagt, jo mere privatisering, jo bedre, så siger økonomi- og erhvervsministeren nu, at når det f.eks. handler om infrastrukturen, kan det være farligt at privatisere for meget, fordi der er for meget indflydelse, der går os af hænde.
Så der er altså lidt af et paradigmeskift på det område.
Når vi nu her kigger på landets kommuner, kunne det jo være, at der er noget af det samme, der gør sig gældende, nemlig at vi simpelt hen mister vigtig indflydelse, hvis for meget sendes i udbud.
Endelig siger kommunaldirektørerne selv, at der ikke er nok kompetente aktører.
Skulle man ikke passe på med at tvinge kommunerne til yderligere udbud, når vi kan se den her udvikling?
Bertel Haarder (V), 2010-04-26:
Så længe der er tale om, at regeringen indgår aftaler med Kommunernes Landsforening – ikke giver pålæg, men indgår aftaler – så synes jeg hverken at man kan tale om mistillid eller om kontrol.
Det, jeg hørte økonomi- og erhvervsministeren sige her til morgen, var, at hvis der på et område ikke er konkurrence, er det en anden sag, så ville han ikke nødvendigvis privatisere.
Men den sag, vi drøfter i dag, handler netop om konkurrenceudsættelse, altså om de områder, hvor der faktisk er konkurrence.
Rasmus Prehn (S), 2010-04-26:
Her synes jeg faktisk, at ministeren er inde på noget uhyre interessant, nemlig at det, der afgør, om man skal foretage sig noget i retning af privatisering og udbud, er, om der er konkurrence.
Men vi står jo her med en undersøgelse fra den 19. januar i år, hvor hele 77 pct. af landets kommunaldirektører giver udtryk for, at der ikke er relevante aktører på markedet.
Det, de sådan set er blevet bedt om af kommunerne, er at fylde endnu flere ringbind med udbudsmateriale, uden at der er nogen som helst udsigt til, at der er aktører, der spiller ind, fordi der ikke findes aktører, der er relevante i den sammenhæng.
77 pct. af landets kommunaldirektører gør opmærksomt på, at det er nytteløst, og at det bare bliver en papirtiger.
Skulle man ikke her lytte til kommunerne?
Skulle man ikke fra regeringens side have ydmyghed nok til at lytte, når kommunerne siger, at de gerne vil sende i udbud, når det giver mening, men ikke vil tvinges til at gøre det på områder, hvor der ikke er nogen konkurrence?
Bertel Haarder (V), 2010-04-26:
Der er områder, hvor der ikke er private leverandører, og det er jo derfor, at regeringen foreslår, at vi går meget langsomt frem; altså kun øger den konkurrenceudsatte del af opgaverne med 1 pct. om året, så vi fra 26,5 pct. i år når op på 31,5 pct. i 2015.
Det er jo netop, for at der skal være tid til at fremkalde private aktører, og det er netop for at undgå, at vi buser frem og tvinger kommunerne til at udbyde noget på områder, hvor der ikke er relevante aktører til stede.
Det handler om, at regeringen har en aftale med Kommunernes Landsforening, som stiller den enkelte kommune frit.
Vi går meget gradvis frem.
Der er ingen, der tvinges til noget på konkrete felter.
Det synes jeg hverken er principrytteri eller ideologi.
Jeg synes derimod, at forslagsstillerne gør sig skyldige i principrytteri.
Det er forslagsstillerne, som vil stoppe dette fortrinlige samarbejde mellem stat og kommune og private.
Line Barfod (EL), 2010-04-26:
Ministerens tidligere partikollega, Flemming Oppfeldt, udtalte, dengang han var socialordfører her i Folketinget, at det var en vældig god idé med privatiseringer af børnehaverne, fordi hvis man var utilfreds med sit barns børnehave, var det ligesom, hvis man var utilfreds med tomaterne henne i supermarkedet, og så kunne man bare vælge et andet supermarked.
Er det også ministerens opfattelse, at vi skal betragte vores børn og vores børnehaver på den måde, at det er ligesom tomater, og vi bare skal flytte dem rundt fra børnehave til børnehave, alt efter hvor der nu er de bedste muligheder, eller mener ministeren, at vi faktisk har et ansvar for at sikre, at alle børn har gode børnehaver, og at der er gode forhold i alle børnehaver?
Bertel Haarder (V), 2010-04-26:
Det er efter min mening et demokratisk problem, hvis borgerne er tvangsaftagere af offentlige ydelser.
Hvis de eksempelvis er utilfredse med deres børns daginstitution eller skole, er det heldigvis blevet et led i det danske demokrati, at borgerne kan stemme med fødderne.
Ser man på Sverige, er man jo der meget længere fremme, end vi er i Danmark, med hensyn til at tilbyde offentlig service i privat regi.
Men bemærk, at den kontrol, der er med kvaliteten i den offentlige service, jo er den samme, hvad enten der er tale om private eller offentlige løsninger.
Flemming Bonne (SF), 2010-04-26:
Det er jo rigtigt, som ministeren siger, at det er tredje gang inden for et år, at vi tager den her debat.
Og vi tager den vel nok, fordi vi ikke rigtig har fået svar på de spørgsmål, vi gerne vil have svar på.
Jeg har f.eks. personligt endnu ikke fundet ud af, hvorfor det er så nødvendigt for regeringen at fastsætte centrale mål, altså hvorfor man ikke er klar til at lade kommunerne fuldstændig selv og fuldstændig frit afgøre graden af udlicitering.
Jeg hører godt ministeren sige, at det jo er aftaler, der indgås med Kommunernes Landsforening.
Ja, men det er med udgangspunkt i nogle centrale mål, som regeringen har sat.
Kan vi ikke få sådan en nærmere forklaring på, hvorfor det er så nødvendigt.
Bertel Haarder (V), 2010-04-26:
Det er altid godt at have flere muligheder at vælge imellem; det styrker også det kommunale demokrati.
Der er jo ingen kommune, der tvinges på konkrete områder, men ved at vi har denne målsætning om en lille gradvis forøgelse af konkurrenceudsættelsen år for år, bliver der flere og flere områder, hvor man kan vælge det, der er billigst og bedst, uden at være tvunget til at aftage ganske bestemte offentlige løsninger.
Det er det, der er ideen i det.
Vi går langsomt frem.
Jeg synes, det er voldsomt at fjerne noget, som er aftalt i enighed mellem regeringen og KL.
Line Barfod (EL), 2010-04-26:
Jeg forstår heller ikke det her med, at ministeren siger, at det er for at skabe konkurrence.
For nu at tage et konkret eksempel, der har været fremme i de seneste dage: kommunernes datasystem, KMD, som de blev tvunget til at sælge med det resultat, at KMD, der nu ejes af en stor kapitalfond, har hævet priserne over for kommunerne med over 50 pct. og har udbetalt et overskud til sine aktionærer på over 100 mio. kr., penge, der også kunne være brugt til folkeskoler, til ældreomsorg, til børnehaver osv.
Erling Bonnesen (V), 2010-04-26:
Tak for det.
Jeg vil gerne starte med at slå fast, at i Venstre medvirker vi meget gerne til at løse de forskellige udfordringer, man har i Syd- og Sønderjylland, og det har vi også gjort ved tidligere lejligheder på forskellige måder.
Dette forslag, som vi her har til behandling, er dog ikke vejen frem.
Forslagsstillerne foreslår, at sydjyske kommuner ligestilles med Øresundsregionens danske kommuner vedrørende pendlerskat, og det er et forslag, der af flere grunde vil være til mere skade end gavn.
For det første ser det ud til, at forslagsstillerne har misforstået den aftale, der er blevet indgået mellem Danmark og Sverige med henblik på beskatning af grænsependlere.
Den provenuaftale, der er indgået mellem Danmark og Sverige, betyder, at bopælskommuner og ikke arbejdsstedskommuner kompenseres for den skatteindtægt, der afleveres på den anden side af grænsen i arbejdslandet.
Hvis en lignende aftale blev indgået imellem Danmark og Tyskland, ville det betyde, at Danmark skulle betale Tyskland et provenu for 13.700 grænsependlere med beskæftigelse i Danmark, mens Tyskland kun skulle betale Danmark et provenu for ca. 1.000 grænsependlere med beskæftigelse i Tyskland.
Det kræver ikke mange overvejelser at regne ud, at en sådan aftale ville være særdeles ugunstig for Danmark som helhed.
For det andet er der en langt bedre og mere effektiv måde at håndtere grænsekommunernes udgifter til grænsependlere på.
Udligningen mellem kommunerne betyder i forvejen, at grænsekommunernes udgifter er minimale, og faktisk viser tal fra forskellig side, at en del grænsekommuner ligefrem har overskud i forhold til deres udgifter til grænsependlere efter udligningen.
Derudover er særtilskud – som vi også har hørt tidligere i debatten – en langt mindre bureaukratisk måde at tage hånd om udgifterne på, og det fremgår også af udligningsaftalen fra 2009, at lige præcis grænsekommuner med særlige udgifter til grænsependlere kan kompenseres gennem særtilskud.
Det er også allerede sket i f.eks. Aabenraa Kommune, hvor en af hovedbegrundelserne for deres særtilskud på 8 mio. kr. i 2010 netop var udgifter til grænsependlere.
Til sidst skal det også nævnes, at der allerede er blevet søsat flere helt konkrete projekter til gavn for grænsekommunerne.
F.eks. nedsatte statsministeren i 2005 sammen med den tyske forbundskansler en dansk-tysk arbejdsgruppe til forbedring af den grænseoverskridende mobilitet, og på den baggrund blev det bl.a. besluttet at samle sagsbehandling og vejledning af grænsependlere i skattemæssige spørgsmål i skattecenteret i Tønder, og på den måde kan grænsependlerne få fyldestgørende svar på deres skattespørgsmål ved henvendelse ét sted.
Beslutningsforslaget her er som sagt ikke vejen frem og må betegnes som måske uigennemtænkt og i hvert fald unødvendigt, og på det grundlag afviser Venstre forslaget.
Lise von Seelen (S), 2010-04-26:
Hvis vi nu kigger på to temaer, som er højaktuelle for os politikere, kan vi se, at det ene er afbureaukratisering, og det andet er, at vi er optaget af, at vi skal være gode ved vores udkantsområder, fordi det er afgørende vigtigt for den vækst, de kan have i fremtiden.
Jeg vil gerne spørge, om hr. Erling Bonnesen ikke kan se, at hvis man lavede et mere enkelt system, som kom de berørte kommuner i møde, ville man opnå lige præcis begge dele, nemlig afbureaukratisering, og man ville opnå, at man ville kunne tilgodese en vækstmulighed, som de kommuner er berørt af, fordi de bliver ramt af den her urimelige ordning set fra deres perspektiv.
Erling Bonnesen (V), 2010-04-26:
Jamen jeg tror, at forslagsstillerne rammer lidt ved siden af skiven i den her sag.
Der er ingen, der skal snydes.
Men bundlinjen på det her er også, at der jo ikke er nogen grund til at sende penge ud af landet og så at sige bare forære tyskerne, den tyske stat, et provenu, så vi kun får en mindre del tilbage.
Men lad os få de tekniske ting afklaret i udvalgsbehandlingen, således at vi kan opnå både forenkling – det er vi enige om – og også at vi får løst de problemer, der er i forhold til de syd- og sønderjyske kommuner, ingen tvivl om det.
Erling Bonnesen (V), 2010-04-26:
Jeg har ikke talt om bagateller.
Jeg har henvist til, at samlet set vil det være til ugunst for Danmark, Danmark vil faktisk tabe penge.
Hvis vi følger forslagsstillernes forslag, så skulle vi her fra Danmark sende en stor check til tyskerne, og vi ville få en lille check retur.
Det er ikke at tjene Danmarks sag.
Det er det samlede regnestykke.
Vi skal selvfølgelig gøre det bedst muligt for Danmark.
Det gør vi på den måde, som vi gør det på nu, og ikke ved at følge forslagsstillerne.
Så er der nogle særlige problemstillinger af mere teknisk art i forhold til de enkelte kommuner, som vi skal have diskuteret.
Der peger jeg så bare på, at efter de oplysninger, jeg har, ser det faktisk ikke så tosset ud.
Så man kan sige, at for en kommune kan det være lidt ligegyldigt, om pengene kommer ad den ene kanal eller ad den anden kanal, bare man får pengene.
Men er der så nogle tekniske uklarheder i det, er jeg helt med på, at vi selvfølgelig skal have det udredt i udvalgsarbejdet.
Vi er jo fuldstændig enige i sigtet med, at vi skal gøre det så godt som muligt i forhold til at støtte udkantskommuner og vækstbetingelser osv., ingen som helst tvivl om det.
Men jeg vil ikke være med til at forære pengene til tyskerne.
Mikkel Dencker (DF), 2010-04-26:
Jeg vil indlede med at sige, at vi i Dansk Folkeparti afviser beslutningsforslaget her.
Forslagsstillerne forestiller sig, at vi skulle overføre den allerede eksisterende Øresundsaftale, som jo gælder for grænsependlere mellem Danmark og de skånske kommuner, til også at omfatte grænsependlere med bopæl syd for den dansk-tyske grænse, og som arbejder i de sønderjyske kommuner.
Øresundsaftalen løser nemlig ikke det problem, som forslagsstillerne egentlig prøver at tage højde for.
Det har ministeren allerede forklaret, nemlig at Øresundsaftalen går ud på, at kommuneskatprovenuet havner hos bopælskommunen og altså ikke arbejdsstedkommunen, sådan som forslagsstillerne ønsker at det skal gøre.
Derfor synes vi, at det er et fejlskud.
Den problematik, som forslagsstillerne prøver at tage højde for, har vi såmænd allerede en glimrende ordning for.
Regeringen og Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre indgik sidste år en aftale, der hedder udligningsaftalen, som netop anviser en løsning, nemlig gennem særtilskud, som ministeren også allerede har redegjort for.
Det er ganske rigtigt, at Aabenraa jo modtager et beløb på 8 mio. kr., netop med henvisning til at de har udgifter til grænsependlere i samme størrelsesorden.
Med andre ord må jeg så sige, at vi i Dansk Folkeparti mener, at der allerede er en løsning på problemet, og at løsningen i hvert fald slet ikke er den, som er skitseret i beslutningsforslaget, for den rammer lige ved siden af og gør netop, hvis man gennemførte den, at Danmark ville skulle aflevere en stor portion penge til Tyskland og kun få en lille portion tilbage igen, så det ville være en rigtig dårlig handel.
Derfor skal jeg sige, at vores konklusion har været, at vi må afvise beslutningsforslaget her.
Helle Sjelle (KF), 2010-04-26:
Da den konservative ordfører desværre ikke har mulighed for at være til stede, skal jeg på ordførerens vegne fremføre følgende: Hele dette forslag bygger på en misforståelse, eftersom der ikke er forskel på beskatningen af pendlere i Øresundsregionen og pendlere fra Tyskland.
I begge tilfælde beskattes personen i Danmark, hvor personen arbejder, og skatten tilfalder staten.
Det er rigtigt, at der er en provenuudvekslingsordning mellem Sverige og Danmark, som indebærer, at visse beløb svarende til kommuneskatten overføres til Sverige, hvis dette er bopælsland og Danmark er arbejdsland.
Denne ordning gælder også omvendt.
Belastningen for grænsependlere var også den væsentligste årsag til, at Aabenraa Kommune fik tildelt et særtilskud på 8 mio. kr. i 2010.
Det er derfor vores opfattelse, at dette forhold kun vedrører ganske få kommuner og derfor bedst løses via særtilskud.
Erika Lorentsen (RV), 2010-04-26:
De fire sydjyske kommuner vil gerne have den samme ordning med pendlerskat, som gælder i Øresundsregionen.
Der var før den økonomiske krise 19.000 tyskere, der pendlede til Danmark for at arbejde, i dag er der 13.700 tyske pendlere, hvoraf godt 6.000 arbejder i en af de fire sydjyske kommuner.
Forslaget argumenterer for, at den dansk-svenske ordning overføres til de fire sydjyske kommuner.
Lad det nu ligge, men det siger lidt om, hvor komplekst det hele er.
Den aftale, man har indgået for Øresundsregionen, handler om ca. 1.000 pendlere hver vej, så det er en mere ligeværdig situation.
Jeg synes, det er godt, at ministeren her i dag har givet udtryk for, og det har andre jo også, at man gerne vil kompensere de berørte kommuner, og Det Radikale Venstre vil gerne medvirke til, at vi laver en fornuftig ordning, så alle de berørte kommuner kan kompenseres for de udgifter, de har.
Line Barfod (EL), 2010-04-26:
Det giver så nogle økonomiske konsekvenser.
Det synes vi er fornuftigt nok at man får set på.
Man kunne gøre det ved hjælp af udligningsordningen, som vi under alle omstændigheder mener der er kolossalt behov for at ændre på.
Der er ingen tvivl om, at den udligningsordning, der blev lavet i forbindelse med strukturreformen, er dybt uretfærdigt, og at rigtig mange kommuner har mistet rigtig mange penge.
Vi fik aldrig opklaret, hvor alle de penge, der var lovet kommunerne, blev af.
Der var mange kommuner, der kunne fortælle om, hvor meget de var blevet lovet af regeringen, da man lavede udligningsreformen.
Da pengene kom, var der pludselig langt færre penge end det, der var blevet lovet, og regeringen nægtede at gennemføre en beregning af, hvor pengene så var blevet af.
Så der er ingen tvivl om, at pengene mangler mange steder ude i kommunerne.
Der fulgte heller ikke de penge med, der skulle, til alle de opgaver, som kommunerne overtog, og det er en af grundene blandt mange til, at rigtig mange kommuner virkelig mangler penge og er nødt til at se på, hvordan de får budgetterne til at hænge sammen, eller at gøre oprør og nægte at føre nedskæringerne ud i livet og sige, at regeringen selv må tage ansvar for de kæmpe nedskæringer, den pålægger kommunerne.
Men en mulighed er at se på udligningsordningen, også i forhold til hvor mange penge der skal fra staten og ud til kommunerne, og det handler selvfølgelig også om, hvordan pengene skal flyttes frem og tilbage mellem de lande, vi har grænseregioner med, altså både Danmark-Sverige og Danmark-Tyskland.
Det synes vi er fornuftigt at man ser på og finder nogle løsninger på.
Om det lige skal være den løsning, som man lægger op til her fra beslutningsforslagsstillernes side, er vi ikke sikre på, men vi synes, det er fornuftigt, at man ser på det, men også ser på det i en lidt større sammenhæng for at sikre, at også kommunerne i grænseområderne har en ordentlig økonomi.
For der er mange andre ting, der spiller ind der, end lige det, at man er en grænsekommune.