Mette Abildgaard (KF), 2016-03-29:
Tak for det.
Jeg vil også gerne starte med at takke ministeren og selvfølgelig også ministeriet for udarbejdelsen af den her redegørelse.
Kvinders og mænds lige mulighed for at udfolde deres potentiale og talent er en af de grundsten, som vi bygger vores samfund på.
Det gælder i skolen, det gælder på arbejdsmarkedet, og det gælder i den politiske debat, som vi også har kunnet se i salen i dag.
Det er heldigvis blevet en naturlighed for os.
Ligestilling skal give frihed til den enkelte til at vælge sine egne veje.
Det at fremme ligestillingen i vores samfund er et fælles ansvar, som vi alle skal bidrage til, for at det lykkes.
Men det er problematisk, når vi politikere vil tvinge ligestilling igennem ved eksempelvis særlige forskningsmidler til kvindelige forskere, krav om øremærket barsel for mænd eller bestemmelser om, hvor stor en andel af bestyrelsesposterne i virksomhederne som skal besættes af kvinder.
Ligestilling handler for os Konservative om lige muligheder, ikke at man skal være garanteret samme slutresultat.
Og alene snakken om kvoter er nedgørende over for det kvindelige køn.
For os Konservative må der faktisk gerne være forskel på kønnene.
Vi gider ikke gøre det til et politisk problem, at flere mænd gerne vil være tømrere eller mekanikere, mens flere kvinder foretrækker at blive sygeplejersker eller frisører, så længe den mandlige sygeplejerskestuderende føler, der er plads til ham på sygeplejestudierne, og tingene ikke alene foregår på kvindernes præmisser og forudsætninger, ligesom den kvindelige mekanikerlærling skal kunne færdedes ligeværdigt med mændene på værkstedet.
Ligestillingskampen har i mange år omhandlet mænds og kvinders lønforskel.
Men den reelle lønforskel udgør i dag på det danske arbejdsmarked alene 4-7 pct., og i 2015 havde 25 pct. af danske virksomheder allerede en ligelig fordeling i bestyrelserne.
For mens vi diskuterer kvoter for kvinder i bestyrelser, er der en del af kvinderne i Danmark, som slet ikke er at finde på arbejdsmarkedet, i hvert fald ikke i det omfang, som de burde være.
I 2013 var det kun 45 pct. af minoritetskvinderne, der havde et arbejde, og i december sidste år kom det frem, at minoritetskvinder udgjorde hele 25 pct. af alle modtagere af langvarig kontanthjælp.
Vi ved, at disse kvinder er rollemodeller i familierne.
De har stor indflydelse på, hvilken vej deres børn bevæger sig i livet, hvilke værdier de får med hjemmefra, og derfor er der rigtig kritisk, at så mange af de her kvinder ikke har kontakt med arbejdsmarkedet.
Alt for mange kvinder isoleres i hjemmet uden kontakt til omverdenen uden at kunne tale det danske sprog.
Så må jeg sige, at når det gælder de seksuelle rettigheder, er disse kvinder ekstremt dårligt stillede.
Vi så det for nylig i forbindelse med TV 2-dokumentaren, hvor muslimske kvinder i moskeen fik besked på, at de ikke måtte nægte deres mand sex.
Det tror jeg var en øjenåbner for mange, men det er vigtigt, at vi også for de her kvinder kæmper kampen både for de seksuelle rettigheder, men også for ligestillingen, som sikrer, at man har mulighed for at komme ud på arbejdsmarkedet.
Når jeg er inde på de seksuelle rettigheder, vil jeg også nævne en anden ting.
I mange lande – også i Europa, desværre – oplever vi, at LGBT-personer begrænses i deres frihed og lige mulighed for at deltage aktivt i samfundet.
47 pct. af dem oplevede i 2012 at blive personligt diskrimineret eller chikaneret på grund af deres seksuelle orientering.
Derfor skal vi i højere grad styrke disse menneskers deltagelse i samfundet, både på arbejdsmarkedet og i sociale sammenhænge, og sikre, at de ikke udsættes for diskrimination her.
Til sidst vil jeg komme ind på prostitution.
Det er også et tema, som har fyldt lidt i debatten i dag.
Hos Konservative kunne godt tænke os en lidt mere fordomsfri diskussion om prostitution.
Det er på mange måder dobbeltmoralsk, at vi har indrettet et system i Danmark, hvor vi beder de prostituerede om at blive momsregistreret, vi beder dem om at betale skat, men vi vil ikke tillade, at de får de samme rettigheder, som andre på arbejdsmarkedet har.
Det er der et forbud imod, fordi det ikke regnes som et arbejde at være sexarbejder.
Så selv om vi anerkender, at prostitution er lovligt i Danmark, så anerkender vi det ikke som et erhverv.
Jeg var også tidligere selv inde på den her rufferiparagraf, som betyder, at de her kvinder ikke har mulighed for eksempelvis at ansætte en telefondame – i hvert fald ikke at gøre det fuldt lovligt.
Der er eksempler på, hvordan man forsøger at omgå den her lovgivning, men det burde slet ikke være nødvendigt.
Fra Konservatives side kunne vi godt tænke os en diskussion om, hvordan vi – for det har vi et politisk ønske om – får flyttet flere af de gadeprostituerede over i bordellerne, for vi ved, at de gadeprostituerede er langt mere udsat for vold, voldtægt og andre overgreb.
Vi ved, at det er nemmere for organisationer at nå ud til kvinderne på bordellerne med tilbud, exitstrategier osv.
Så i stedet for hele den her for og imod-diskussion kunne vi egentlig godt tænke os en lidt mere nuanceret diskussion om, hvordan vi kan hjælpe de kvinder, som er i erhvervet, også på en anden måde end ved bare hele tiden at være fokuseret på, at de skal ud af det.
Naturligvis skal de ud af det, hvis de ikke ønsker at være der, men vi skylder også de her kvinder at acceptere, at der er en del af dem, som helt bestemt ønsker at være der.
Ligestilling er fundamentet under vores samfund – et demokratisk samfund, hvor vi hver især har lige muligheder og rettigheder.
Det er vigtigt, men vi skal huske at holde blikket hævet op på de store og reelle problemstillinger på området og ikke falde ned i de her mindre sager, som nogle gange kommer til at fylde meget.
Tak for ordet.