runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lene Hansen (S), 2007-05-11:
Jeg er meget enig i noget af det, ministeren siger, men jeg kan ikke helt forstå, at ministeren bliver ved med at påstå, at der er skabt et grundlag ude i regionerne, der gør, at man kan levere et ensartet tilbud.
Det mener jeg bestemt ikke er tilfældet.
Normeringerne lige præcis på det her område på fødeafdelingerne er jo mange steder blevet beskåret drastisk.
Nogle steder mere drastisk end andre steder.
Og det er det, jeg finder er lidt besynderligt, at vi i et lille land som Danmark skal opleve så store forskelle på de tilbud, vi har i regionerne.
Jeg tror, det er en rigtig, rigtig dårlig idé.
Tag et andet område.
Når man f.eks. på Vejle Sygehus er i stand til at køre accelererede patientforløb igennem, så man behandler betydelig flere patienter pr. personaleenhed, hvis man kan bruge det udtryk, end man er på andre sygehuse, ville det jo være fuldstændig absurd, hvis vi sagde, at man skal opnormere på Vejle Sygehus, når færre ressourcer rækker til at yde god nok service.
Derfor tror jeg, at vi generelt simpelt hen skal passe meget på med herindefra at sidde og sige, præcis hvordan man skal gøre det.
Vi skal sørge for, at der er nogle rammer og nogle forudsætninger, og de er bedre nu, end de var, fordi der er et større rum at planlægge i, når vi kun har 5 enheder frem for 15.
Og den økonomi, vi vejer af til den enkelte region, er et mere retfærdigt spejlbillede af befolkningssammensætningen og sygdomsbehandlingsbehovet, end det var i det gamle system.
Og så skal der altså også være plads til regionalt selvstyre.
De meldinger, jeg har fra de forskellige fødesteder, jeg har kontakt med, siger jo entydigt, at normeringen ude på fødeafdelingerne er blevet væsentligt beskåret de senere år.
Og det betyder jo, at tilbuddet for den fødende kvinde er meget forskelligt ud over landet.
Mener ministeren, at det er tilfredsstillende, at man skal have forskellige tilbud, alt efter hvor man nu er heldig eller uheldig at havne?
Det var jo hele rationalet bag den reform, vi har lavet, med fem regioner, der ikke kan udskrive skat, og som får en økonomi, der er et spejlbillede af befolkningssammensætningen og ikke af, hvad befolkningen har i deres pengepunge.
Det er en model, som Socialdemokratiet var imod.
Den er det jo så lykkedes at komme igennem med alligevel, og det gør, at de fem regioner har en mere ensartet mulighed for at give et ordentligt fagligt tilbud.
Det skal vi stå vagt om.
Det er også derfor, der skal faglige anbefalinger til fra Sundhedsstyrelsen.
Det er også derfor, det er fint, at Folketingets Sundhedsudvalg følger med.
Det, jeg bare siger, er, at jeg tror, man skal passe på med helt ned i detaljen at stille proceskrav om, hvordan man så skal indrette sig.
Jeg tror, at vi skal holde fast i en leveregel om, at Folketinget udstikker nogle rammer, og så har man nogle regionalt folkevalgte politikere, som jo også har et arbejde, der skal gøres, der udfylder de rammer.
Karin Nødgaard (DF), 2007-05-11:
Med hensyn til økonomi skitseres der jo i beslutningsforslaget en økonomisk ramme.
Der kunne jeg så godt tænke mig at høre, om ministeren kunne forestille sig, at såfremt Sundhedsstyrelsen i det, som nu bliver revideret og vi får senere på året, skønnes at være behov for yderligere ressourcer, og om ministeren så også vil være indstillet på, at der tilføres ekstra ressourcer.
Og jeg står i hvert fald ikke her og lover, at det er en praksis, vi holder op med.
Jeg tror godt, jeg næsten kan driste mig, uden at regeringen har fremlagt noget finanslovforslag for det nye år endnu, til at sige, at vi også næste år vil lægge op til, at der bruges flere ressourcer på det danske sundhedsområde.
Så er det jo altså i høj grad op til en regional prioritering at finde ud af, hvilke indsatsområder der er vigtigst.
Præcis af den grund – og for at sikre, at vi bruger de ressourcer, vi har, bedst muligt – tror jeg, at Folketinget generelt skal være noget tilbageholdende med at opstille for firkantede procesregler om, præcis hvordan man skal gøre, også fordi noget af det, man kan gøre, kan man jo gøre mere eller mindre begavet, og med det tænker jeg også på, at man kan gøre det mere eller mindre dyrt.
Hvis man selv finder ud af det decentralt af egen drift, også på en smartere måde, er man også selv ansvarlig for økonomien, og så rækker den tit længere.
Så jeg tror, man skal give plads til noget regional metodefrihed.
Men jeg tror også, at det vil være vanskeligt at sige noget meget, meget præcist om det endnu, for man kan sige, at de nye regioner kun har været i drift siden den 1. januar og jo er i en omstillingsfase.
Men det er oplagt, at det, at regionerne er større end amterne og vi er gået fra 15 til 5 sundhedsvæsener, skaber en langt bedre planlægningsmulighed, end man havde i det gamle system.
Og sigtelinjerne er ganske klare.
Det vil jeg i hvert fald gerne bidrage til.
Kamal Qureshi (SF), 2007-05-11:
Vi takker for De Radikales forslag, for det giver anledning til at tage det her meget alvorlige problem op til debat, altså at unge er så desperate eller så ulykkelige, at de vælger at slutte deres liv, før det for alvor er begyndt.
Det er trist ikke kun for dem, men selvfølgelig også for de efterladte.
Hvordan sikrer vi os imod, at de mange unge, der i dag har en masse materielle goder til rådighed, føler, at de ikke slår til, og at deres liv ikke er værd at leve?
Vi mener, at der simpelt hen ikke er sat tilstrækkelige midler af til at gå ind på det område og se på det område og opfange de faresignaler, som kommer fra de unge.
Som det også er blevet nævnt af Socialdemokratiets ordfører, er det jo sådan, at de, der arbej der med selvmord, ofte arbejder med meget, meget få midler og har svært ved at få regeringen til at afsætte tilstrækkelig mange penge til, at de kan arbejde professionelt og seriøst med de unge, som giver tegn fra sig, og hvor nogle røde lamper lyser.
Det skal ske, længe før de unge når derhen, hvor de begynder at gøre alvor af deres udsagn om, at de ikke synes, at livet er værd at leve.
Derfor skal forebyggelsen af selvmord og selvmordsforsøg ses i en større kontekst, det skal ses på bredere, og der skal sættes afgørende ind med flere midler end kun at forhindre adgangen til de midler, som de, når beslutningen er taget, benytter til at få deres beslutning om selvmord ført ud i livet.
Vi skulle meget gerne kunne stoppe processen, før den beslutning om, at nu vil de afslutte livet, bliver truffet, for jeg tror, at vi alle sammen er enige om, at de, der for alvor har truffet en beslutning om at afslutte deres liv, nok skal finde et middel og en måde at gøre det på.
Så kan man selvfølgelig gøre det besværligere for dem, og selvfølgelig kan man være med til, at det spontane, de kan gøre med det, der lige ligger ved hånden, ikke er tilstede, og at de derved når at tænke sig om.
Men det er altså også vigtigt, at de får den hjælp, der gør, at den kurs, de er på vej ind på, ud over skrænten, kan blive stoppet og vendt om, så de bevæger sig væk fra skrænten og ikke er på vej ud over den skrænt.
Og så kan det ikke nytte noget, at vi tror, at vi bare kan lægge nogle forhindringer for, at de kommer ud over skrænten.
Vi vil også meget gerne i udvalget se positivt på det for at se, hvilken effekt det her kan have, hvilken effekt det har haft i andre lande.
Og er det noget, som kan følges op på en ordentlig vis?
Men det er bare vigtigt for mig at understrege, at vi ikke ser antallet af selvmordsforsøg og selvmord alene som en diskussion om, hvorvidt der er piller eller internetsider eller andet til stede, men som et udtryk for et faresignal fra et samfund, hvor unge ønsker at afslutte deres liv, før de for alvor er begyndt på det.
Det ser vi som et meget alvorligt faresignal, og det er vigtigt, at der bliver afsat midler til at kunne tage de unge alvorligt og få dem til at ændre den kurs, som er på vej ud over en skrænt.
Helle Sjelle (KF), 2007-05-11:
Det gør bestemt indtryk.
Jeg mener jo også, at det her er en ulykkelig situation.
Man skal bestemt ikke negligere, at der er folk, der ønsker at begå selvmord i vores samfund.
Det synes jeg bestemt vi skal tage meget alvorligt.
Men spørgsmålet er så, på hvilken måde vi skal gøre noget ved det, og der er det bare, jeg mener, at selv om nogle eksperter siger, at det her er den rigtige vej at gå, så henholder jeg mig til, at f.eks. Sundhedsstyrelsen ikke siger, at der er brug for at gå den her vej.
Lene Hansen (S), 2007-05-11:
Nej, det er vi nok ikke inde på, men lige præcis området omkring graviditet og fødsel og barselperiode er for os et meget vigtigt felt.
Det er jo sådan set grundlaget for det videre livsforløb hos det enkelte menneske.
Og der mener vi, at vi skal gå ind og sikre, at de tilbud, som svangre får herhjemme i Danmark, er af en kvalitet, som er mere ensartet end det, vi ser rundtom i landet i dag, hvor man jo kan få tilbud om meget forskellige kvaliteter, alt efter hvor man bor.
Der er mange steder, hvor man simpelt hen har skåret fødselsforberedelsen fuldstændig væk, og det er efter vores mening en meget beklagelig udvikling.
Line Barfod (EL), 2007-05-11:
Ordføreren sagde mange ting, jeg vil prøve at kommentere, når jeg kommer op senere.
Jeg ville gerne høre: Mener Venstre, at man som fødende kvinde i Danmark i dag har krav på at have en jordemoder til stede, når man føder, ja eller nej?
Lene Jensen (S), 2007-05-11:
Ja, før i tiden havde man jo netop jordemodervæsenet i erkendelse af, at det at være gravid ikke er nogen sygdom, og den tankegang er for os helt bestemt meget tiltalende.
Det er, som om at ved at fødslerne er blevet lagt ind i vores hospitalsvæsen, er der også sket en eller anden form for sygeliggørelse af det at blive gravid.
Den tankegang vil vi gerne være med til at nedtone, derfor ser vi egentlig behovet for besøg hos jordemoderen som større end de fem lovpligtige besøg hos lægen.
Dem vil vi gerne have byttet ud, sådan at det faktisk bliver jordemoderen, der kommer ind og har den vigtigste position over for den gravide.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-05-11:
Det her er jo ikke bare noget, som jeg og Det Radikale Venstre foreslår.
Fru Merete Nordentoft, der nok er en af de forskere og læger i Danmark, som ved allermest om området, har anbefalet det i mange år.
Og Registreringsnævnet, som er det rådgivende udvalg for Lægemiddelstyrelsen, har anbefalet, at man receptbelægger de store pakninger.
Gør det ikke indtryk på fru Helle Sjelle, at Registreringsnævnet og fru Merete Nordentoft anbefaler, at man skulle receptbelægge de store pakninger?
Line Barfod (EL), 2007-05-11:
Jeg vil gerne høre, om Socialdemokraternes ordfører mener, at svangreomsorg kan betragtes på linje med andre dele af sundhedsvæsenet, hvor de andre dele af sundhedsvæsenet handler om folk, der er syge, mens svangreomsorgen handler om raske kvinder, eller om vi har behov for at se på, om svangreomsorgen skal behandles på en anden måde end resten af sundhedsvæsenet, fordi der netop er tale om nogle andre forhold, og om vi måske også skulle se på, om vi skal til bage til et mere jordemoderledet jordemodervæsen, som vi havde for 30 år siden?
Lene Hansen (S), 2007-05-11:
Nej, det mener jeg sandelig ikke.
Det, jeg forholder mig til her, er Folketingets rolle over for de tilbud, som ligger i det danske sundhedsvæsen, og ikke hvad Bent Hansen og andre i øvrigt siger ude i regionerne om økonomiaftalen.
Det er det, jeg alene forholder mig til.
Jeg synes, Folketinget har en forpligtelse til at sørge for, at man får ensartede tilbud ud over landet, uanset i hvilken region man er bosat.
Birgitte Josefsen (V), 2007-05-11:
I forbindelse med den sidste økonomiaftale, der blev indgået mellem regeringen og Danske Regioner, var formanden for Danske Regioner, Bent Hansen, ude og udtale sig om, at det var en meget god aftale, der blev indgået, og vise tilfredshed med den økonomiske ramme, regionerne havde fået at operere inden for.
Mener fru Lene Hansen, at Bent Hansen ikke taler sandt, når han udtaler sig sådan?
Lene Hansen (S), 2007-05-11:
Det, jeg har nævnt, og det er et faktum, er, at fødselsforberedelsen i mange områder i landet simpelt hen er blevet beskåret, fordi man jo ude i regionerne simpelt hen ikke har fået eller har haft den fornødne økonomi hverken nu eller tidligere til at få oprettet alle de anbefalinger, som Sundhedsstyrelsen faktisk gerne ser gennemført.
Charlotte Fischer (RV), 2007-05-11:
Jeg synes selvfølgelig også, det er et specielt område, men når jeg spørger, er det, fordi jeg kigger efter den lidt principielle beslutning.
Svangreområdet er specielt, men mon ikke også de, der f.eks. ser på akutområdet, synes, at det er vigtigt?
Det medicinske område er vigtigt, det psykiatriske område er vigtigt.
Hvilke specialer er i virkeligheden ikke så vigtige, at man ikke skulle lave standarder?
Er det ikke et problem, hvis vi ender med et sundhedsvæsen, hvor der er formuleret minutiøse standarder for hvert eneste speciale?
Jeg er jo enig i, at der er al mulig grund til at kigge på det her område, og også i, at der er plads til forbedringer.
Jeg synes faktisk, det her er en rigtig spændende diskussion, fordi den jo rejser det helt principielle spørgsmål om, hvordan man løser de problemer, der er på sundhedsområdet, men også principielt på velfærdsområdet.
Jeg synes, det er en meget vigtig diskussion.
Vi tror simpelt hen, at den her vej med at definere konkrete rettigheder i virkeligheden kan skævvride det hele og kan være skadelig.
Derfor vil jeg spørge: Hvis Socialdemokraterne går ind for at lave rettigheder på svangreområdet, skal der så efter Socialdemokraternes mening være konkrete rettigheder på alle specialer?
Birgitte Josefsen (V), 2007-05-11:
Venstre vil meget gerne være med til at have fokus rettet på, at der skal være en jordemoder til stede.
Men som jeg prøvede at beskrive, er vi jo nødt til at tage udgangspunkt i det, der er dagligdagen.
Jeg ved ikke, hvordan fru Line Barfod rent konkret vil sikre sig, at der er en jordemoder til stede ved hver eneste fødende kvinde på en afdeling, hvis det lige pludselig vælter ind med fødende kvinder.
Hvordan vil man udføre det i praksis?
Der skal være en rimelig normering på en fødeafdeling, det er det, der er vigtigt.
Men man kan jo sagtens som jordemoder bevæge sig fra den ene fødestue til den anden.
Der er ingen, der siger, at man skal være der i hele forløbet.
En fødsel er jo en proces.
Line Barfod (EL), 2007-05-11:
Jeg kan forstå, at Venstre ikke mener, at man som fødende kvinde i dag behøver at have en jordemoder til stede under fødslen.
Det er jo rart at få afklaret.
Jeg kan så i øvrigt sige, at vi har udarbejdet det her forslag i meget tæt kontakt med Jordemoderforeningen netop for at være sikker på, at det kunne lade sig gøre, for vi er meget optaget af, at det faktisk er muligt at sikre det, vi mener må være nødvendigt, nemlig at man som fødende har en jordemoder, der kan hjælpe en.
Vi mener ikke, at der er behov for, at der ved alle fødsler er en børnelæge, en narkoselæge, en fødselslæge osv. til stede, men derimod mener vi, at en jordemoder er fuldstændig afgørende, og kun i de få tilfælde, hvor der er komplikationer, behøver man de andre faggrupper.
Men jeg kan forstå, at Venstre hellere vil have, at vi skal satse på, at man skal have en masse andre faggrupper
til stede, end på, at man kan have en jordemoder til stede, når man skal føde
Noget af det allerallervigtigste i ens liv er vel, når man skal føde.
Hvorfor vil Venstre ikke være med til at sikre, at man der kan have en jordemoder?
Birgitte Josefsen (V), 2007-05-11:
Det er jo sådan på en fødeafdeling, at man aldrig ved, hvor mange kvinder, som kommer ind i løbet af en vagt, der skal føde.
Der kan komme en, to, tre, og så er der mulighed for, at de jordemødre, der er i vagt, kan betjene den fødende kvinde.
Der kan også komme 15.
Vi ved jo ikke, hvornår fødslerne går i gang, og det vil sige, at hvis man skal leve op til det, fru Line Barfod efterlyser, at der skal være en jordemoder til stede ved hele fødslen for hver enkelt kvinde, og at jordemoderen skal tage sig af en specifik, så skal vi i hvert fald have udvidet normeringerne betragteligt, men så vil jeg også vove at påstå, at vi får meget spild i vores sundhedssystem.
Jeg synes, det er vigtigt at fokusere på det arbejdsteam, der er til den fødende kvinde.
Det behøver ikke nødvendigvis være en jordemoder, der er til stede, der kan jo også være andre kvalificerede fagpersoner til stede under fødslen.
Lene Hansen (S), 2007-05-11:
I øjeblikket venter vi jo på de retningslinjer, som Sundhedsstyrelsen er i gang med at revidere på området.
Det har vist sig, at Sundhedsstyrelsen ikke har været i stand til at sætte de anbefalinger igennem over for amterne, som de jo gerne ser fremmet.
Derfor mener jeg nok, at der er grund til at have et ekstra øje på det her område, fordi man fra Sundhedsstyrelsens side har en lang række anbefalinger, som man simpelt hen ikke har kunnet få regionerne eller dengang amterne til at gennemføre.
Det er sådan set baggrunden for, at vi synes, at der er grund til at have et ekstra fokus på det her område, men Sundhedsstyrelsen har jo andre anbefalinger til andre specialer, som vi indtil videre i hvert fald ikke har fundet anledning til at kritisere.
Helle Sjelle (KF), 2007-05-11:
Jeg mener bestemt, at der er grund til at tage udviklingen alvorligt, og jeg mener bestemt også, at det er noget, som vi skal gøre noget for og gøre noget ved.
Det er også derfor, jeg synes, det er udmærket, at man bl.a. i satspuljeforhandlingerne er blevet enig om at afsætte midler til det her område, og det kan også godt være, at vi, næste gang der er satspuljeforhandlinger, skal gøre endnu mere end det, der er gjort på nuværende tidspunkt.
Så ja, jeg synes, at der er grund til at følge udviklingen nøje.
Jeg tror bare ikke, at vi redder situationen ved at gå ind og lave de tiltag, som fru Elsebeth Gerner Nielsen foreslår her.
Per Clausen (EL), 2007-05-11:
Det behøver man ikke at være bekymret over.
Afstemning
Helle Sjelle (KF), 2007-05-11:
For os Konservative
er det meget vigtigt, at vi på en hensigtsmæssig måde forebygger selvmordsforsøg og forgiftninger.
Omvendt mener vi også, at det forekommer uhensigtsmæssigt, at samfundet skal indrette sin generelle adfærd på, at en meget lille gruppe personer har et særligt, men selvfølgelig utrolig sørgeligt problem, så der er en balance, som vi skal søge at finde.
Baggrunden for Det Radikale Venstres forslag er, at de unge, der begår selvmord, primært tager en overdosis af piller, fordi de er let tilgængelige.
Imidlertid er vi Konservative
af den overbevisning, at problemet er mere komplekst, end det umiddelbart gøres til.
Eksempler fra bl.a. udlandet viser jo også, at en nedbringelse af det samlede antal selvmord og selvmordsforsøg ikke har fået den ønskede effekt via tiltag, som Det Radikale Venstre foreslår.
Derudover henholder jeg mig til, at der fortsat efter Sundhedsstyrelsens og Lægemiddelstyrelsens vurderinger ikke er behov for at indføre receptpligt for store pakninger af svagt smertestillende lægemidler, og derudover har vi jo også iværksat oplysningskampagner, der gerne skulle være med til at fremme sikkerheden ved brug af svagt smertestillende lægemidler.
Vi er af den overbevisning, at en egentlig nedbringelse af antallet af selvmord i Danmark først og fremmest sker ved at forebygge og ved at øge indsatsen på områder, der kan afføde selvmord.
Derfor er vi også af den opfattelse, at det er positivt, at det i forbindelse med satspuljeforhandlingerne i 2005 blev besluttet, at indsatsen til forebyggelse af selvmord og selvmordsforsøg skulle have en høj prioritet, og at der blev afsat midler til projekter, der bl.a. skal hjælpe yngre kvinder.
Alt i alt er vi Konservative altså af den opfattelse, at De Radikales forslag ikke er vejen frem, og derfor støtter vi ikke forslaget, men vi er meget optaget af problemstillingen.
Kamal Qureshi (SF), 2007-05-11:
Jeg vil gerne starte med at takke Enhedslisten for at rejse den her meget vanskelige problemstilling.
Jeg har selv haft kendskab til nogle, som hører til den her kategori, hvor det har været overordentlig svært for mig også at forstå de problemstillinger, de står i.
Der var f.eks. tale om en kvinde, der opfattede sig som en mand, og som godt kunne lide mænd og derfor definerede sig som homoseksuel, altså definerede sig som bøsse.
Det er en meget svær konstruktion for andre at forholde sig til, for i princippet kan man sige, at hvis man gik efter et meget, meget biologisk parameter, var det jo bare en kvinde, der var til mænd.
Men konstruktionen var lidt anderledes i vedkommendes egen opfattelse af sit køn.
Så det er en meget, meget svær problemstilling at gå ind i, og de gange, jeg selv har prøvet at gå ind i det, har det været overordentlig svært at finde ud af, hvad man gør.
Så har Enhedslisten nogle forslag til, hvor noget af det kan lempes, og noget af det kan vi også være med på.
Der er nogle konstruktioner i forhold til navne, som jo ikke er forfærdelig problematiske, for der er nogle lande, hvilket fru Lone Dybkjær også var inde på, hvor det at hedde Kim eller Jack eller andet ikke forbindes med det samme køn, som vi gør.
Derfor kan det godt være, at det er den mindst problematiske del af forslaget.
Så er der det om, hvorvidt man skulle kunne få en kønsskifteoperation, hvis man selv ønsker det.
Her synes jeg, at tingene bliver lidt mere vanskelige, for en del af de problemstillinger, som de transseksuelle eller de transkønnede står i, handler om meget andet end det biologiske køn, altså det, man kan opnå ved at lave en kønsskifteoperation.
Så det er ikke så ligetil, hvornår og hvordan man skal definere, om nogen skal have en kønsskifteoperation eller ej.
Men jeg vil takke Enhedslisten, som jeg startede med, for at have rejst denne meget relevante diskussion for de personer i det danske samfund, som den vedrører, og kunne vi gøre tilværelsen lidt lettere for dem, vil vi fra SF's side meget gerne medvirke til det og tage det op under udvalgsbehandlingen, og så må vi jo se, hvordan vi kommer videre med det.
Helle Sjelle (KF), 2007-05-11:
Jeg synes da, det er relevant, at vi får gennemgået forskellige elementer og gerne for min skyld under udvalgsarbejdet.
Jeg synes da, det er væsentligt, at der er et ordentligt grundlag for, at det, f.eks. når man skifter køn, er ud fra en meget velovervejet begrundelse og ikke på grund af, at der er en meget negativ indstilling fra et sundhedspersonale.
Per Clausen (EL), 2007-05-11:
Jeg kan sådan set sagtens forstå, at det kan være vanskeligt at håndtere det her.
En af udfordringerne i det her er jo, at man skal forstå nogle ting, som måske kan være lidt vanskelige at forstå.
Men jeg vil gerne spørge fru Helle Sjelle, om hun så er indstillet på i det mindste at se på, hvad der faktisk sker i den visitationsproces, der er nu, hvor i hvert fald nogle transseksuelle meget klart giver udtryk for, at de oplever en meget negativ holdning fra myndighedernes side i forhold til at tillade en operation, i stedet for – kan man sige – at det handler om at sikre, at det sker på et afklaret grundlag.