Elisabeth Geday (RV), 2007-04-19:
I Det Radikale Venstre er vi rigtig glade for, at regeringen med det her forslag erkender, at kontanthjælpsloftet ikke altid virker lige rimeligt.
Jeg vil oven i købet gå så langt som til at betragte det som en sejr, ganske vist en lille sejr, men en sejr for oppositionen, fordi det er lykkedes os at få regeringen presset derhen, at man lemper kontanthjælpsloftet, for så vidt angår de mennesker, der er på barselorlov, og de mennesker, der står over for at skulle tage en SU-berettiget uddannelse.
Forslaget har jo – som jeg husker det – baggrund i et pressemøde med statsministeren, hvor det virkede, som om det overraskede statsministeren lidt, da han blev foreholdt den urimelighed, at man rent faktisk kunne risikere at gå på barselorlov og stadig væk være ramt af et kontanthjælpsloft, der har til formål, at det skal kunne betale sig at arbejde, at regeringen altså med kontanthjælpsloftet så at sige signalerede til kvinden på barselorlov: Se du nu at gå ud og tage et arbejde, for det skal kunne betale sig at arbejde i stedet for at gå hjemme og passe sit barn.
Jeg spekulerer på, hvad det egentlig er, der skal til for at overbevise eller for at overraske statsministeren endnu en gang; om man kan forestille sig, at statsministeren vil reagere foreholdt eksemplet med den unge mand, der har fået en kræftdiagnose, som ser ud, som om den kan føre til døden, og hvor vedkommende alligevel bliver ramt af kontanthjælpsloftet
; om regeringen synes, at det forekommer retfærdigt og rimeligt, at man skal bruge økonomiske incitamenter, altså sænke folks sociale ydelser i en situation, hvor de rent faktisk ikke ved, om de lever året ud, altså, at man kan presse syge mennesker til at arbejde ved at tage en del af deres kontanthjælp.
Jeg har jo lov at håbe på, at det kan lykkes os i oppositionen med de gode eksempler – eller de dårlige eksempler er det jo – at overbevise regeringen om, at også på en række andre områder og ikke bare i forhold til barslende virker kontanthjælpsloftet ikke særlig retfærdigt.
Jeg vil da arbejde videre på at forsøge at få de gode eksempler frem, herunder også de eksempler, som jeg gav hr. Bent Bøgsted, altså bl.a. det, at vi nu er blevet enige om, at unge mennesker, der lider af borderline eller er skizofrene, ikke skal rammes af den såkaldte ungeydelse; dem har vi fritaget for at give dem ro til at blive raske.
Jeg håber, at vi så også kan nå frem til en erkendelse af, at blot fordi de fylder 25 år, bliver det altså ikke mere rimeligt, at vi reducerer deres ydelse på grund af kontanthjælpsloftet, mens de er syge og stadig væk har brug for ro til at blive raske.
Jeg vil godt her som radikal benytte lejligheden til endnu en gang at lægge hundrede procent afstand til de forskellige regler, som regeringen har indført, og som efter vores opfattelse dramatisk øger antallet af fattige og marginaliserede børn i Danmark.
Her tænker jeg på starthjælpen, som vi diskuterede tidligere i dag og skal diskutere senere, jeg tænker på kontanthjælpsloftet, og jeg tænker ikke mindst på 300-timers-reglen.
Jeg tror simpelt hen, vi har en regering, som fuldstændig har glemt begrebet socialpolitik.
De tror kun, der eksisterer arbejdsmarkedspolitik, og at den eneste vej mod helbredelse er via arbejdsmarkedet.
Det synes jeg nok er det allermest skræmmende ved den her regering.
Men det ændrer ikke på, at forslaget her trods alt er en forbedring for de mennesker, som står
og skal på en SU-berettiget uddannelse, og for de mennesker, som er på barselorlov, og derfor vil Det Radikale Venstre også støtte det her forslag.