Eigil Andersen (SF), 2008-11-20:
Apropos det just afviklede indlæg fra Dansk Folkepartis ordfører er der jo et gammelt dansk mundheld, som lyder sådan: Frem og tilbage er lige langt.
Det er jo klart, at når EU har lavet noget dårligt, så må man, når det bliver genoprettet, rose EU for det, der er sket.
Men man kunne jo også sige, at det måske var endnu bedre, hvis det ikke var blevet sat i gang; så var vi alle sammen sluppet for en hel del besvær.
Som sagt handler det her om, hvornår vi i Danmark kan tilbyde en arbejdsløs at få et jobtilbud hos en privat arbejdsgiver med løntilskud fra det offentlige.
Og de regler skal vi så igen ændre på grund af EU.
Dybest set mener jeg det, som Dansk Folkepartis ordfører også nævnte, nemlig at EU slet ikke skal blande sig i, hvornår vi skal kunne give langtidsledige jobtilbud med løntilskud.
Det er alt, alt for detaljeret, og EU bliver med den arbejdsfacon et alt for stort bureaukrati, når man går ind i sådan noget som det her.
For ikke at blive misforstået og også for at markere en klar forskel i forhold til Dansk Folkeparti må jeg sige, at jeg er tilhænger af dansk medlemskab af EU på miljøområdet, herunder hvad angår klimaproblemerne.
Der er der virkelig brug for EU med et forpligtende samarbejde på tværs af landegrænserne.
Jeg mener også, at optagelsen af de østeuropæiske lande i EU var en god solidaritetshandling, simpelt hen fordi det medvirker til, at levestandarden i de østeuropæiske lande vil stige fra fattigdom til en langt bedre levestandard.
Det er nøjagtig det samme, som vi tidligere har set er sket i Portugal, Spanien og Grækenland.
I øvrigt er det også sådan, at det for Danmark er og bliver en god forretning, at der er nogle flere medlemslande.
Vi har så et større marked at afsætte vores varer på.
Så det er både et spørgsmål om solidaritet og noget, vi kan tjene penge på.
EU har derfor mange gode sider, men jeg mener ikke, at EU overhovedet burde beskæftige sig med sådan et emne, som vi har på i dag.
Nuvel, det er så en kendsgerning, at det gør EU, og det er også en kendsgerning, at vi skal rette os efter de regler.
Og for at undgå et meget kompliceret og bureaukratisk system her i Danmark med mange særregler foreslår regeringen, at hovedreglen for de fleste arbejdsløses vedkommende ændres sådan, at man - hvor man hidtil har skullet være ledig i 12 måneder fremover kun skal have været ledig i 6 måneder, før man kan få et jobtilbud hos en privat arbejdsgiver med løntilskud.
Det er vi enige i, og på den måde har Venstres ordfører ret i, at der er tale om en lempelse.
Men i Danmark har vi også hidtil kunnet give løntilskudsjob tidligere, hvis man skønnede, at den pågældende arbejdsløse havde en særlig stor risiko for at blive langtidsledig.
Det individuelle skøn, som jeg mener er et stort gode, bliver nu forbudt med de regler, vi står over for.
I stedet må man med EU's regler kun give jobtilbud hos private med tilskud før 6 måneders ledighed, hvis man definerer nogle nærmere grupper.
Tilbage står så en gruppe arbejdsløse på over 50 år, som efter min opfattelse også har en særlig risiko for at blive langtidsledige.
EU's regler giver mulighed for at medtage denne gruppe blandt dem, der kan få sådan et jobtilbud, før de har været ledige i ½ år.
Men så vidt jeg kan se, er gruppen ikke medtaget i lovforslaget, og derfor vil jeg gerne spørge ministeren, hvorfor denne gruppe ikke er med.
Det mener jeg at den burde være, ligesom i øvrigt også hovedorganisationen FTF mener, at den burde være med.
Med de her kritiske bemærkninger vil SF stemme for forslaget, fordi der trods alt er tale om en forbedring, netop ved at private løntilskudsjob fremover igen kan gives efter 6 måneders ledighed mod hidtil 12 måneders ledighed.