Line Barfod (EL), 2009-05-29:
Regeringen har jo gennemført meget store reformer af næsten hele den offentlige sektor i Danmark, reformer, der ikke ligefrem har ført til bedre resultater.
Kommunalreformen har kastet mange områder ud i kaos og gjort det meget svært, den har gjort, at borgerne får en langt dårligere betjening, og at de offentligt ansatte har meget svære vilkår.
Domstolsreformen har ført til en kæmpe ophobning af sager, så det er svært at få sin sag igennem retssystemet.
Politireformen læser vi jo nærmest dagligt om hvad giver af problemer rundtomkring.
Men alligevel synes regeringen, at der er endnu et område, som man lige kan kaste ud i en stor reform, nemlig indsatsen for at få arbejdsløse i arbejde; den synes man også lige trænger til ikke at komme til at fungere, især i en situation, hvor arbejdsløsheden er næsten fordoblet.
Når folk bliver arbejdsløse, er det noget, der påvirker dem utrolig meget, det giver en meget stor utryghed, og for de fleste er det svært at se, hvordan man skal få økonomien til at hænge sammen, fordi rigtig mange går voldsomt ned i indtægt.
For mange arbejdsløse er der altså tale om en indtægtsnedgang fra 30.000 kr. om måneden til 15.000 kr. om måneden.
Det er i sig selv hårdt at få øje på, hvordan man skal få økonomien til at hænge sammen.
Men det er også af stor social betydning, at man har et arbejde og er med i et fællesskab, at man har et arbejde at stå op til hver dag.
Derfor er det for arbejdsløse rigtig vigtigt, at de får en god behandling, og især rigtig vigtigt, at de hurtigt kan komme i arbejde igen.
For mange af dem, der bliver arbejdsløse i denne tid, er der ikke udsigt til, at de kan komme hen og få et lignende arbejde.
Det er i høj grad industriarbejdspladser, der bliver nedlagt rundtom, og der er intet, der tyder på, at regeringen har tænkt sig at sætte gang i, at der kommer nye industriarbejdspladser.
Man kunne, hvis man ville, sætte gang i grøn vækst, sætte gang i grøn produktion, der kunne skabe nye industriarbejdspladser, men det lader ikke til, at det er det, regeringen vil.
Så for rigtig mange arbejdsløse er det, der skal til, at de får omskoling og uddannelse, så de kan få arbejde på andre områder.
Det kræver, at der er nogle jobcentre, der fungerer.
For dem er det væsentligt, at de kan få nogle dygtige ansatte, der passer til de job, der er, ansatte, der har de kvalifikationer, der skal bruges.
Derfor er det også for arbejdsgiverne vigtigt, at jobcentrene fungerer, og at man kan sørge for, at der kommer nogle og søger jobbene, og at man, hvis der skal nogle særlige kvalifikationer til, kan sørge for, at folk får de fornødne kurser og den fornødne omskoling og uddannelse osv. Men det synes regeringen altså ikke der er grund til at prioritere så højt, så derfor kaster man hele det her område ud i en stor reform, som folk ikke tror på kan virke, slet ikke midt i en situation med stigende arbejdsløshed.
Det er en reform, hvor man har skruet finansieringen sammen på en fuldstændig vanvittig måde.
Flere, bl.a. hr. Bent Bøgsted, har sagt, at oppositionen nærer mistillid til kommunerne, fordi vi tror, at kommunerne vil rette sig efter de økonomiske incitamenter, som regeringen og Dansk Folkeparti har lagt ind i finansieringen.
Men det er jo regeringen og Dansk Folkeparti, der nærer mistillid til kommunerne og de offentligt ansatte, når man mener, at det er nødvendigt med den type økonomiske incitamenter, når man virkelig tror, at det ikke skulle være rigeligt økonomisk incitament for kommunerne, at de ved at få folk i arbejde også får en højere skatteindtægt.
Det er rigeligt økonomisk incitament.
Derudover er der faktisk rigtig mange offentligt ansatte, der har et incitament alene i kraft af deres faglighed og deres menneskelighed, og som gerne vil gøre deres job bedst muligt, som gerne vil sikre, at arbejdsløse kommer i arbejde.
Så man behøver ikke at have økonomiske incitamenter oveni, som altså har den konsekvens, at man skal se på helst at få kommunens egne borgere i arbejde, at det, der er vigtigst, er, at det er kommunens egne borgere, der kommer i arbejde på kommunens arbejdspladser, og man skal i hvert fald slet ikke prøve at få nogle folk fra nabokommunerne i arbejde, for så bliver kommunen straffet økonomisk.
Dermed hæmmer man altså i den grad den frie bevægelighed, og man gør det meget sværere at se på arbejdsmarkedet i et større perspektiv og at samarbejde inden for et naturligt arbejdsmarked, bl.a. om de nødvendige kurser og den nødvendige omskoling osv., så det kan sikres, at der findes arbejdsløse til de job, der trods alt er.
Der, hvor kommunerne så kan blive tvunget til at skære ned, er på børneområdet, på plejehjemsområdet, på hjemmehjælpen til de ældre, på folkeskoleområdet, på hjælpen til handicappede og på hjælpen til socialt udsatte.
Det er altså det, som man lægger op til fra regeringen og Dansk Folkepartis side, nemlig at kommunerne mange steder kommer til at få en endnu dårligere økonomi, og at der kommer til at ske endnu flere nedskæringer, end der sker i forvejen.
For mange af de arbejdsløse vil problemet, ud over at de risikerer ikke at kunne komme i arbejde og ikke at kunne få den nødvendige uddannelse eller omskoling, der skal til, for at de kan komme i arbejde, blive, at de hurtigt skal aktiveres, og at kommunen helst skal sende dem i aktivering hos private aktører.
Og vi har altså allerede masser af beretninger om private aktører, der primært er optaget af at leve op til de mål, kommunen nu har sat, så de selv kan få deres penge, frem for at sikre det, der er vigtigt for den enkelte arbejdsløse, nemlig hvad det er, den enkelte arbejdsløse har brug for for at komme i arbejde.
Så der er stor risiko for, at vi igen får aktiveringsfabrikker, hvor man bare bliver sat til at samle dippedutter eller til at lave noget andet, som maskiner kunne lave meget hurtigere, eller noget, som firmaer tidligere har tjent penge på at lave.
Og det er især en stor risiko for de mange unge.
Hvis de ikke kommer ind på arbejdsmarkedet hurtigt, kommer de aldrig nogen sinde i arbejde, ligesom man så sidst, der var stor ungdomsarbejdsløshed.
Og det er altså fuldstændig ødelæggende for et ungt menneske at blive sendt ind på en aktiveringsfabrik for at lave noget, som der overhovedet ikke er noget perspektiv i, ikke er noget fornuftigt formål med, og hvor der ikke er nogen udsigt til, at man får et rigtigt arbejde.
Så man må sige, at med den reform, regeringen laver her, med den finansieringsmodel, man har skruet sammen, får man selvfølgelig fremmet noget privatisering på området, og man får yderligere udhulet kommunernes økonomi, så der bliver endnu færre penge til vores fælles velfærd.
Men det er altså svært at se, at der er noget som helst, som man kan sige bliver fremmet af det her.
Tværtimod er det til stor skade for mulighederne for at få folk i arbejde, og det er til stor skade for at få folk ud i nogle gode job, så vi kan få gang i økonomien generelt.
Det bliver rigtig hårdt for de arbejdsløse, formentlig især for mange af de unge arbejdsløse, og det bliver også et stort problem for mange af de medarbejdere, der skal sidde midt under den her reform og ikke få lov til at gøre det fagligt bedste stykke arbejde, men som i stedet skal se på, hvad der økonomisk bedst kan betale sig.