Tom Behnke (KF), 2011-03-29:
Jeg synes, det er udmærket, at vi har en anledning til at drøfte det her forslag, og jeg vil egentlig starte med at sige, at heldigvis, heldigvis er det jo meget sjældent, at vi har bortførelser i Danmark – altså der, hvor det er fremmede, der bortfører børn.
Det er heldigvis meget, meget sjældent.
Det, der meget oftere gør sig gældende, er, at det er samværsforældre, der bortfører børn, og når vi taler om samværsforældre, der bortfører børn, sker det jo typisk, at de bortfører til udlandet, og det sker typisk, at de gør det i starten af en samværsperiode.
Det vil sige, at på det tidspunkt, hvor man opdager, at barnet er væk, kan der være gået flere dage, og når det er tilfældet, hjælper det jo ikke meget at lave et alarmeringssystem i Danmark.
Der er altså ikke meget formål i at sætte billeder på mælkekartoner og hænge plakater op i Lyngby Storcenter med efterlysninger, hvis barnet befinder sig i Libanon.
Det får man ingenting ud af.
Derfor tror jeg, at vi skal have det her ind i de rigtige proportioner og se på: Hvad er problemet, og hvordan løser man problemet?
Hvordan får man sendt et signal ud de rigtige steder, således at der bliver kigget efter barnet de rigtige steder?
Det er der jo planer for, og nu bliver de her planer lige rusket en gang, og man får kigget efter, at alle politikredse er klar til at yde en optimal indsats, hvis det skulle ske, at der kommer en anmeldelse om et barn, der er blevet bortført.
En ordning, som jeg gerne vil nævne her, og som jeg også vil opfordre politiet til at gøre meget mere ved, er en forsøgsordning, der i øjeblikket kører hos Nordsjællands Politi.
Der kan man som borger i Nordsjælland tilmelde sig en sms-ordning, således at hvis politiet har nogle efterlysninger – det kan være, der er set et mistænkeligt køretøj i forbindelse med et indbrud – kan politiet sende sms’er ud til alle de borgere, der er med i ordningen, om, at de lige skal holde øje med den og den varebil i en eller anden farve og af et eller andet mærke, eller hvad det nu kan være, man leder efter.
Min erfaring med det system er, at det faktisk virker.
I løbet af meget kort tid får man lokaliseret det, man leder efter.
Ofte får man også afkræftet, at der var tale om et kriminelt forhold, og det er jo også fint i sig selv, at man får det gjort, for så kan man lede efter et andet spor i stedet for.
Den ordning, hvor man bruger borgere, der frivilligt melder sig til at være øjne og ører for politiet – ikke at være politifolk, men at være øjne og ører for politiet – og rapportere tilbage, hvad de ser, bør bredes ud til hele landet så hurtigt som muligt.
Jeg mener også, at vi skal opfordre politiet til at ofre, hvad det koster at opgradere teknologien, således at det ikke kun er den her sms-ordning, som efterhånden er ved at være noget uddateret, men også det nye – og det er med et glimt i øjet, at jeg siger nye – der hedder mms, hvor man har mulighed for at sende billeder, filmstumper, og hvad det nu kan være, altså bruge et meget bedre medie, nemlig mms, hvor man kan sende efterlysninger ud, så mange, mange flere kan være med til at være øjne og ører for politiet.
Derfor er det min klare overbevisning, at vi allerede i dag har et system i Danmark, der virker og fungerer, og man er i gang med i øjeblikket at sørge for, at det er optimalt i alle politikredse.
Så vi kan ikke gøre det bedre, end man allerede er i fuld gang med at gøre det, og derfor vil jeg sige, at det beslutningsforslag, vi diskuterer her, er en god anledning til at få denne diskussion, til at få gjort status og til at konstatere, at man faktisk gør, hvad man kan, og at det går godt.