Pelle Dragsted (EL), 2015-12-04:
Skønt.
Den handler om, hvorvidt der skal gennemføres nogle historisk set voldsomme nedskæringer ude i vores kommunale velfærd.
7 mia. kr. skal kommunerne spare, hvis det her forslag bliver gennemført uden det ændringsforslag, som der er stillet fra Enhedslisten sammen med resten af oppositionen.
Det vil få voldsomme konsekvenser, det er der ingen tvivl om.
Vi hører jo i øvrigt Venstres ordfører stå for lidt siden og sige, at kommunerne har effektiviseret i årevis.
Det, vi hører fra borgmestre, og det er altså ikke socialdemokratiske borgmestre, men Venstreborgmestre, er, at der er skåret ind til benet; alle lavthængende frugter er plukket.
Det her bliver benhård nedskæring ind i velfærdens kerneområder.
Ja, det er ældreområdet, og ja, det er børneområdet, men det er også handicapområdet, og det er nogle af de mest sårbare personer, som nu kommer til at holde for.
Det bliver ældre, der får færre besøg fra hjemmehjælperen, det bliver forældre, der skal aflevere deres børn i institutioner, hvor der ikke er tilstrækkeligt personale til at skabe tryghed og udvikling.
Det bliver mennesker med handicap, der ikke får den hjælp til at leve et liv, som har samme værdighed som os andre.
Det er konsekvenserne af det her.
Det er ikke en taldiskussion, det er en diskussion om, hvad det er for et samfund, vi ønsker at leve i, hvad det er for en velfærd, vi ønsker at have, og måske allermest hvilken tilværelse det er, vi ønsker at byde de mennesker i vores land, som er mest udsatte.
Vi har jo stillet et ændringsforslag, som dybest set handler om at fjerne det omprioriteringsbidrag, som Dansk Folkeparti har aftalt med regeringen i finansloven, altså at sige, at de 7 mia. kr. i nedskæringer skal væk, de skal blive ude i kommunerne, så de kan tage sig ordentligt af vores ældre, af vores børn, til at sikre en udvikling af vores velfærd i en tid, hvor der jo kommer flere ældre.
Det er jo næsten det mest bizarre ved det her.
Tænk sig engang, at det var de samme partier, som over for befolkningen sagde: Vi må gennemføre reformer, fordi vi får øgede udgifter, vi får øgede udgifter til at tage os af de ældre.
De selv samme partier, som bandt befolkningen den historie på ærmet, er nu med til at skære ned i de år, hvor vi oplever, at der kommer flere ældre.
Dagens afstemning er også historisk af en anden årsag, for den vil give os svaret på et meget, meget enkelt spørgsmål: Kan man stole på Dansk Folkeparti?
Dansk Folkeparti lovede jo igen og igen før det her valg, at de ville stemme imod nulvækst.
Jeg tror ikke, der findes en eneste dansker, som ikke har hørt hr. Kristian Thulesen Dahl, hr. René Christensen turnere land og rige rundt med løftet om, at Dansk Folkeparti var et værn, et værn om vores ældre, et værn om vores velfærd, en sikkerhed for, at der ikke ville blive ført nulvækst ude i kommunerne.
Danskerne kastede så deres stemmer, de sammensatte et folketingsflertal af partier, der under valgkampen lovede vælgerne, at der ikke ville blive nulvækst.
Det er 5 måneder siden, hr. Kristian Thulesen Dahl turnerede land og rige rundt med de her løfter, men hvad er det så, vi ser nu?
Ja, de har ikke accepteret nulvækst, det var måske det, de mente, de har accepteret minusvækst i kommunerne!
Så hører vi fra Dansk Folkepartis ordfører en lang tirade af søforklaringer.
Der bliver sagt: Det handler egentlig bare om, at der er nogle kommuner, der har mindre, og nogle kommuner, der har mere, men det er jo ikke en udligningsreform, vi diskuterer i dag.
Det vil vi i Enhedslisten være meget indstillet på at diskutere, og vi har også været med til det før, for vi synes godt, man kan flytte rundt på pengene, men det har bare intet at gøre med den afstemning, vi holder i dag.
Et folketingsflertal vil på et hvilket som helst tidspunkt kunne gennemføre en udligningsreform, men det er ikke det, vi diskuterer i dag.
Det, vi diskuterer i dag, er, om finansministeren skal hente 7,2 mia. kr. ude i kommunerne og proppe dem ned i statskassen, hvor de kan bruges til præcis, hvad finansministeren ønsker.
Så siger Dansk Folkepartis ordfører, at når man giver noget, må man jo tage noget.
Det må man nok sige at Dansk Folkeparti virkelig har været dygtige til i den finanslovsaftale, de har indgået.
Der er blevet taget penge f.eks. fra 200.000 folkepensionister, som får beskåret deres boligydelse.
200.000 folkepensionister vil blive ramt af Dansk Folkepartis nedskæringer på boligydelsen.
Jeg kan bare sige klokkeklart, at dengang Enhedslisten havde vagten, dengang det var os, der skulle lægge stemmer til en finanslov, var det aldrig, aldrig sket.
Hvad bruger man så pengene på?
Jo, på at gøre en Porsche 300.000 kr. billigere, på at sænke grundskylden på en måde, der tilgodeser de allerdyreste villaer i landet, på milliarder i skattelettelser, som bl.a. skal bruges til, at arvinger i millionærfamilier skal slippe billigere.
Ja, jeg forstår godt, hvad det er, Dansk Folkeparti siger, når de siger, at når man giver noget, må man tage noget.
Så siger Dansk Folkeparti, at de jo i finanslovsaftalen har fået skrevet, at de ikke mener, at de her penge skal bruges på andet end velfærd, og de har oven i købet lavet det, man kalder en bemærkning til lovforslaget, hvor de skriver, at det ønsker de ikke.
Det er jo meget godt, men det er et ønske.
Som vi også har hørt i debatten, er der jo ingen som helst garanti.
Vi hørte også Venstres ordfører sige det: Når først de her penge bliver flyttet over i statskassen, og det er det, der sker, så er de jo ikke øremærkede længere.
Der står ikke »omprioriteringsbidrag« på dem; det kolde og det varme vand flyder sammen, som ordføreren sagde.
Dansk Folkeparti har ingen som helst garanti for, at de penge ikke bliver brugt på skattelettelser til foråret i forhandlinger med hr. Anders Samuelsen – ingen som helst garanti.
Havde de mulighed for at få den garanti?
Ja, selvfølgelig havde de da det.
Dansk Folkeparti er jo ikke et hvilket som helst parti.
Dansk Folkeparti er det største parti i blå blok.
Dansk Folkeparti kunne bare have meddelt regeringen, at hvis de skulle stemme for den her finanslov, skulle omprioriteringsbidrag fjernes.
Det havde været det mest vidtgående.
Man kunne også bare have sagt, at hvis man skulle stemme for det omprioriteringsbidrag, skulle det skrives ind i finansloven, at hver eneste krone skulle føres tilbage til den kommunale velfærd.
Det gjorde man ikke.
Man valgte aktivt ikke at bruge den magt, man har.
Det er den måde, man har forvaltet den tillid eller magt, man har fået fra danskerne for så få måneder siden, på: ved ikke at bruge den magt, man har.
Når vi om lidt skal stemme om det her ændringsforslag, der afskaffer de her nedskæringer ude i kommunerne, vil vi få klart svar: Var det løgn, da Dansk Folkeparti under valgkampen sagde, at de ikke ville stemme for nulvækst?
Vil DF stemme for minusvækst i vores kommunale velfærd?
Det er det, vi skal stemme om.
Og hvert eneste medlem af Dansk Folkeparti – og der sidder dog et par stykker hernede, som har syntes, at det har været vigtigt nok at prioritere – kan forhindre det her.
Men hvis Dansk Folkeparti stemmer for det her ændringsforslag, må man bare sige, at partiet endegyldigt slutter sig til den række af partier, der siger det ene før et valg og gør det stik modsatte bagefter.