runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2016-05-27:
Det er jeg rigtig glad for, og som opfølgning på det vil jeg sige, at meget kan de norske myndigheder gøre, og jeg har respekt for, at man siger: Okay, lad os kigge på den undersøgelse, der kommer i Norge.
Men det er jo ikke op til de norske myndigheder f.eks. at undersøge, hvad det er, der gør, at danske myndigheder hemmeligholder oplysninger, som er beregnet for de norske myndigheder, og undlader at sende oplysninger videre, selv om den pågældende tigger og beder om det.
Det er jo et rent dansk ansvar.
Derfor vil jeg spørge ordføreren: Vil Socialdemokraterne være med at få undersøgt, hvorfor det er sket?
Orla Hav (S), 2016-05-27:
Ja, det er jeg.
Søren Søndergaard (EL), 2016-05-27:
Tak til ordføreren for den klare kritik af det efterforskningsarbejde, der har været gennemført.
I juli 2014 henvendte en ansat sig til Søfartsstyrelsens ledelse og meddelte, at han havde vigtige oplysninger, som han ønskede at få videregivet til de norske myndigheder, som jo altså netop havde besluttet at genoptage undersøgelsen af »Scandinavian Star«-sagen.
Han blev af ledelsen i Søfartsstyrelsen beordret til, at disse oplysninger kun måtte videregives gennem officielle kanaler.
Men de her oplysninger kom aldrig videre, fordi danske myndigheder besluttede ikke at videregive dem.
Jeg vil bare høre, om den socialdemokratiske ordfører er lige så chokeret, som jeg er, over, at noget sådant kan finde sted i 2014.
Søren Pind (V), 2016-05-27:
Det er sådan set min generelle indstilling til den ting.
Jeg konstaterer, at uanset om der er gået 25 år eller 26 år, så er det i hvert fald lang tid, hvis man mener, man har afgørende viden, som man så i den mellemliggende periode ikke har valgt at stille til rådighed for offentligheden.
Og folk må jo gøre op med sig selv, hvorfor de gør det.
Jeg kan bare konstatere, at det var noget, der berørte rigtig mange efterladte, at der – som det også fremgik af TV 2's udsendelse – var gået så lang tid.
Pernille Schnoor (ALT), 2016-05-27:
Ministeren sagde noget i retning af, at han ikke kunne forstå, at Flemming Thue Jensen havde ventet så lang tid med at komme frem med de her oplysninger.
Flemming Thue Jensen forsøgte jo at gå videre med oplysningerne selv internt, kan man sige, men det blev afvist af Søfartsstyrelsens direktion, som i stedet henvendte sig til Justitsministeriet.
Mener ministeren, at det er Flemming Thue Jensens personlige ansvar, at oplysningerne ikke er kommet frem?
Skal jeg forstå det sådan?
Søren Pind (V), 2016-05-27:
Jeg deltager ikke i hr. Søren Søndergaards konspirationsteorier og løse overvejelser.
Jeg har det sådan, at lige i øjeblikket ligger der to undersøgelser, som er på vej igennem de norske myndigheder, bl.a. det norske Storting, og det forbeholder jeg mig retten til at afvente, før vi iværksætter et kæmpe apparat, når nu danske myndigheder selv, efter min opfattelse, indtil videre, og der er ikke noget, der tyder på andet, har været ganske grundige i den del, de skulle varetage.
Orla Hav (S), 2016-05-27:
Tak for det, formand.
Der skal ikke herske tvivl om, at det, vi behandler i dag, er en dybt, dybt tragisk sag.
Og det er også dybt, dybt kritisabelt med det forløb, der har været, i forsøget på at få fundet ud af, hvad der var årsag, og hvad der var virkning i forbindelse med det tragiske forlis, der kostede så mange mennesker livet.
Jeg synes, det er oplagt, at der er en lang række pårørende, som må undre sig over myndighedernes ageren i det her spil.
Jeg hæfter mig så også ved, at det, der blev aftalt i sin tid, var en arbejdsdeling mellem de danske, de norske og de svenske myndigheder, som jo alle havde aktier i det, i form af at der var dele af processen, som de tre lande var fælles om at skulle have udgangspunkt i, og at der blev lavet en arbejdsdeling imellem de forskellige myndigheder.
Resultatet kan vi ikke være tilfredse med – det skal der ikke herske tvivl om.
Skal vi så kortslutte processen på nuværende tidspunkt og sige: Nu kræver vi en helt ny undersøgelse, sådan som SF lægger op til?
Jeg kunne sagtens være fristet til at sige ja, men jeg tror grundlæggende, det er fornuftigt at holde fast i, at de myndigheder, som har været på sagen, skal gøre deres arbejde færdigt.
Det er klart, at når der er nye oplysninger, som er kommet frem ved skibsinspektørens gåen til offentligheden på området, så skal vi tage sagen op igen.
På hvilken måde det skal ske må afvente de konklusioner, som kommer fra de myndigheder, som er blevet pålagt at udgrave årsagerne til, at branden opstod, og dens konsekvenser.
Så vi er sådan set indstillet på at afvente, at myndighederne, på trods af at vi ikke er tilfredse med det forløb, der har været, får mulighed for at afgive deres betænkning og komme med deres konklusioner, hvorefter vi vil tage stilling til, hvad der så skal ske.
For det er helt oplagt, at der er en undren i befolkningen over, at det her har kunnet forkludres i så høj grad, som tilfældet har været – det er dybt kritisabelt.
Og som jeg forstår det, er der ikke så lang tid til, at de kommer med deres konklusioner, og så vil vi tage stilling til, hvad der skal ske efterfølgende.
Pernille Schnoor (ALT), 2016-05-27:
[Lydudfald]
... tænkes, at Flemming Thue Jensen ikke var fuldstændig sat ind i, hvad man havde af oplysninger, og derfor måske tænkte, at der kunne være nogle oplysninger, som gjorde, at han ikke skulle komme frem med det her, når nu han fik at vide, at han ikke måtte.
Er det ikke korrekt, at de danske myndigheder valgte ikke at gå videre med de oplysninger, som Flemming Thue Jensen havde, og at hans henvendelse faktisk slet ikke blev journaliseret?
Christian Juhl (EL), 2016-05-27:
Jeg vil da bare gerne kvittere ved at sige tak for Venstres ordførers meget positive refleksioner.
Jeg kan høre, at det kan gå hurtigt, når vi ellers får en snak med hinanden.
Jeg tog ham på ordet, og det synes jeg er nødvendigt, når man på den måde nævner, at det med Højre og Venstre i gamle dage var et bedre system end det, vi har nu.
Men jeg kan forstå, at vi er enige om, at det er en rigtig stor fordel at have et mangfoldigt Folketing med mange forskellige synspunkter.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-05-27:
Nu tror jeg måske nok, at hr. Christian Juhl skal passe lidt på med at inddrage historien og forholdet til demokrati og sådan noget alt for meget i den her debat.
For jeg kan jo godt huske, hvad ordføreren lavede i 1980'erne osv., men lad nu det ligge.
Jeg drømmer mig ikke tilbage til topartisystemet.
Jeg fortalte bare, at sådan var det engang, og at tingene var mere simple, men jo dermed også mindre mangfoldige.
Jeg sætter da også pris på mange af de nye partier, der er kommet.
Jeg synes måske, at nogle af dem er blevet lidt store osv., men jeg sætter pris på mangfoldigheden, også den mangfoldighed, som Enhedslisten har bragt ind i Folketinget.
Jeg synes også, at Alternativet er med til sætte krydderi på debatterne og det politiske liv, som jeg værdsætter og sætter pris på.
Det er bare lige for at få den misforståelse manet i jorden.
Jeg drømmer mig ikke tilbage til dengang, hvor der kun var to partier i Folketinget.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-05-27:
Jura er det, der sker, når politikken er færdig.
Så når man frem til en eller anden beslutning, og så bliver det jura.
Den politiske begrundelse for, at vi har tredeling, skal man ikke ret langt tilbage i historien for at finde.
For den sags skyld er der jo stadig væk regimer, hvor man ikke har nogen som helst deling af magten, men hvor man har en magtfuldkommenhed, og magtfuldkommenhed er farlig – meget farlig.
Det er altså en regeringsopgave at regere, og hertil hører at skrue en finanslov sammen, og hertil hører at sikre, at Danmark lever op til internationale forpligtelser, og man kunne nævne en række andre områder.
Det er jo regeringen, der skal stå til ansvar for det, et folketingsflertal måtte beslutte, og derfor er det altså også regeringen, der så har magten til at afgøre, om man vil følge flertallet eller ej.
Josephine Fock (ALT), 2016-05-27:
Så jeg vil egentlig gerne høre de politiske argumenter for det.
Nu tyder det på, at ordføreren selv er bekendt med det, som mange i befolkningen også har spurgt om, nemlig om det virkelig kan være rigtigt, at vi har en regering, der sidder så massiv en folketingsbeslutning overhørig.
Så jeg vil egentlig gerne høre de politiske argumenter og ikke de juridiske.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-05-27:
Man ser i hvert fald de steder, hvor de har topartisystemer, at grupperingerne foregår i de enkelte partier, og det giver jo ikke nødvendigvis et mindre mudret billede.
Så jeg er helt med på, at den mangfoldighed, der er, er positiv.
Men der skal være nogle tilbage, som ikke bare render rundt og er mangfoldige, men som også leder og regerer landet.
Der kan det så være nødvendigt at sidde et flertal overhørigt, fordi landet jo altså også skal regeres.
Josephine Fock (ALT), 2016-05-27:
Nu kom jeg lidt sent ind i debatten, og det beklager jeg, men jeg var nødt til at gå til noget andet.
Jeg vil gerne lige kort spørge om noget, som handler om grunden til, at jeg synes, at det her er et vigtigt lovforslag.
Og det er, at vi er i en situation, hvor vi har en mindretalsregering, og det, der i virkeligheden optager mig, er, om der er opbakning til vores demokrati ude i befolkningen, altså om man synes, at vi herinde helt på tværs af Folketinget varetager befolkningens interesser.
Når der er en flertalsbeslutning i Folketinget, undrer det mig, hvordan regeringen moralsk set – det er måske for stort et ord – men hvordan regeringen kan sidde sådan en beslutning overhørig, hvad regeringen, som jeg ser det, gør, altså i forhold til netop at varetage demokratiets interesser på tværs af alle partier.
Så hvilke tanker har regeringen gjort sig om det?
Jan E. Jørgensen (V), 2016-05-27:
Det er i hvert fald ikke et problem for Enhedslisten at finde 1,4 mia. kr. eller 100 mia. kr. eller 1.000 mia. kr.
Jeg har efterhånden lært, at sloganet i hr. Christian Juhls parti er: Nu skal vi huske, at vi kun kan bruge pengene fem gange.
Men jeg tror ikke vi kommer det nærmere.
Christian Juhl (EL), 2016-05-27:
Nej, det er forkert.
Der, hvor problemet opstod, var, at en regering greb ind i en eksisterende finanslov på så principielt et område som dansk udviklingsbistand.
Og på så principielt et område tog man 1,4 mia. kr. fra nogle af verdens fattigste mennesker.
Så er et flertal nødt til at reagere og sige: Her går grænsen.
Selv Venstres alliancepartner, altså Konservative, syntes, at her var grænsen nået.
Det var der, problemet opstod.
Og det handler ikke om, at man ikke kan finde 1,4 mia. kr.
Det handler om et princip, altså at man vil gennemføre sin politik.
Det er ikke et problem for nogen som helst regering at finde 1,4 mia. kr.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-05-27:
Jeg håber ikke, det var den sidste arbejdsdag – skal vi ikke blive enige om, at det var den sidste mødedag?
I forhold til det her med at sige, at man ikke lytter, vil jeg sige, at selvfølgelig lytter man.
Altså, regeringen lytter, men det er jo ikke nødvendigvis sådan, at man så også gør de ting, som dem, man lytter til, synes man skal gøre.
Og det er altså regeringen, der står på mål for den økonomiske politik, og plus/minus 1,4 mia. kr. kan man altså godt mærke sidst på måneden.
Det er regeringen, der står på mål for den økonomiske politik, og det er regeringens ansvar at få en finanslov til at hænge sammen.
Og derfor har regeringen altså mulighed for at sige: Jamen det gør vi ikke.
Man kan også sige, at det jo også er ret utraditionelt, at partier vælger at føre økonomisk politik, ikke i nogle finanslovsforhandlinger, men gennem et beslutningsforslag i Folketinget.
Det er måske der, problemet for alvor er opstået.
Christian Juhl (EL), 2016-05-27:
En regering, der vælger at overhøre Folketinget flere gange, sidder ikke ret længe.
Nej, det kunne man have et lønligt håb om, og der må vi jo se hvordan det går.
Når Venstres ordfører siger, at det er utraditionelt ikke at lytte til Folketinget, og at der skal tungtvejende grunde til, så vil jeg gerne spole tiden tilbage til den sidste arbejdsdag inden jul i 2015.
Da var der et forslag, som ikke var revolutionerende, men som netop tog fat på, at den nye regering i indeværende år ville tage 1,4 mia. kr. fra verdens fattigste.
Det var der et flertal i Folketinget som ønskede at rette op på for at undgå den katastrofe, det ville være for en hel del fattige mennesker ikke at få de penge til at udvikle deres samfund eller deres aktiviteter for.
Hvis 1,4 mia. kr. i indeværende finanslov, altså finansloven for 2016, kan ødelægge en regerings muligheder for at agere økonomisk, så er det efter min mening en meget, meget svag regering.
Josephine Fock (ALT), 2016-05-27:
Tak for det, formand.
Vi behandler her et lovforslag om efterlevelse af folketingsbeslutninger.
Og i virkeligheden synes jeg, det er en skam og ærlig talt noget abstrakt, at vi behøver stå her i dag og behandle et lovforslag, hvor formålet i virkeligheden blot er noget så helt grundlæggende, som at en regering skal efterleve et folketingsflertal.
Som det nævnes i forslaget, er den direkte anledning til det her lovforslag, at Folketinget den 21. december 2015 vedtog et beslutningsforslag, som pålagde regeringen at udbetale ca. 1,4 mia. kr. i bistandsmidler inden årets udgang.
Regeringen valgte som bekendt ikke at efterleve beslutningen.
Det er en regerings ret ikke at efterleve en folketingsbeslutning, og traditionelt har det været sådan, at når en regering har valgt ikke at efterleve en folketingsbeslutning, er det, fordi der har været tungtvejende retlige grunde til ikke at gøre det.
Det kan man i hvert fald ikke sige i det her tilfælde.
Men der var ikke nogen tungtvejende retlige grunde til det.
Derfor er Alternativet også helt enig med forslagsstillerne i, at det er et demokratisk problem, hvis en regering ikke følger en folketingsbeslutning.
Og jeg må sige – det var jeg også inde på i mit spørgsmål til Venstres ordfører – at jeg frygter, at den brede befolkning har meget, meget svært ved at forstå, at et folketingsflertal pålægger en regering at følge op på en sag, men regeringen sidder det overhørig.
Hvordan kan det overhovedet lade sig gøre?
Så den ene ting handler i virkeligheden om legitimiteten her i Folketinget over for befolkningen, som jeg synes er et kæmpe problem, og som jeg synes at det her lovforslag ville kunne rette op på.
En anden ting, og det er så mere teknisk, er, at alle vi, som ikke er parlamentarisk grundlag for regeringen, jo ikke har de samme midler og det samme overblik til at kunne lave lovforslag.
Det er sådan, at en regering skal følge et flertal for et lovforslag.
Og når vi som partier fremsætter et beslutningsforslag, er det, fordi vi pålægger regeringen at følge op på det beslutningsforslag og dermed sikre, at et sådant beslutningsforslag fuldstændig efterkommes og er i overensstemmelse med grundloven osv.
Men hvis vi kommer i situationer, hvor regeringen ikke følger et beslutningsforslag, så bliver vi som partier, som ikke er parlamentarisk grundlag, jo nødt til at overveje, om det er den rigtige vej at gå, eller om vi på en eller anden måde fremadrettet skal til at pulje ressourcer og juridisk hjælp sammen til faktisk at lave lovforslag.
Og det vil i hvert fald være en enormt stor problemstilling for demokratiet, for det vil hæmme den demokratiske debat, også herinde i salen.
Der bliver nævnt, at der er nogle forfatningsretlige problemstillinger i det her forslag, og derfor skal det selvfølgelig bores fuldstændig ud i udvalgsbehandlingen, men jeg håber egentlig ikke, det bliver nødvendigt.
For jeg håber, at også Venstre og regeringen vil ende med at bakke op om det her lovforslag.
Jeg synes, det er helt essentielt i vores demokrati, at selvfølgelig skal en regering følge en folketingsbeslutning.
Tak for ordet.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-05-27:
En regering er jo en del af demokratiet.
Domstolene er også en del af demokratiet.
Jeg er da overbevist om, at der nok er rigtig, rigtig mange, måske endda også et flertal, som har den samme mavefornemmelse, rygmarvsreaktion, eller hvad vi nu skal kalde det, som fru Josephine Fock fortæller om her og nu.
Det er jeg med på.
Men det er altså vigtigt at slå fast, at der ikke er noget udemokratisk i det, der er foregået, og at grundloven har taget højde for de her situationer, nemlig ved at en regering ikke skal have et flertal bag sig, den må bare ikke have et flertal imod sig.
Det her med, at vi har mindretalsregeringer, er jo ikke noget særsyn, det er jo sådan set det sædvanlige.
Flertalsregeringer er undtagelsen, og flertalsregeringer, når de har været der, har bestået af flere partier.
Det her med, at der ikke er nogen, der kan tryne andre på den måde, altså at vi har den her magtbalance, tror jeg altså er meget vigtigt.
Jeg vil godt påtage mig at overbevise de mennesker, som ordføreren har talt med, hvis jeg får en halv time med dem.
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-05-27:
Jo, jeg er enig med hr. Christian Juhl i, at man jo godt kan komme dertil, hvor man må sige, at nu er der noget, der er ved at skride, og så må man sætte ind.
Det er jeg faktisk enig i.
Det er ikke statisk.
For jeg mener jo stadig væk, at det må være Folketingets flertals vilje, der udtrykker sig i den lovgivning, vi har i Danmark.
Christian Juhl (EL), 2016-05-27:
Tak for det.
Hvis mangfoldigheden ikke kan trives inden for de to store partier, opstår der helt naturligt andre partier.
Det er noget, der siger sig selv.
Det ser jeg som en nødvendig og positiv proces.
Det med, om det er et mudret billede eller ej, var ikke noget, som jeg nævnte.
Der vil jeg bare minde om, at hvis en regering vil regere, er det en rigtig god idé at have et meget åbent øre for, hvad der sker i Folketinget, og ikke som i december totalt lukke ørerne for et meget stort og alvorligt problem, som kunne være løst, hvis der havde været vilje i den nuværende regering.
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-05-27:
Jo, det mener jeg, og jeg er også dybt uenig i regeringens beslutning.
Vi valgte jo fra vores side så bare, hvad skal man sige, ikke at gå videre med det.
Altså, vi mente ikke, at der var grund til at sige, at vi ikke havde tillid til ministeren, og vi syntes jo heller ikke, at vi ville stille et mistillidsvotum til regeringen.
Det var vores vurdering.
Men det her er jo rent politisk; det er rigtig meget en politisk sag.
Jeg kommer aldrig til at synes, at den manøvre fra regeringens side var i orden, for det var den ikke.
Christian Juhl (EL), 2016-05-27:
Den konservative ordfører siger, at Folketinget har de muligheder, som Folketinget skal have.
Hvis vores forfædre nu havde sagt det til den næste generation, altså at det kan I roligt regne med, og I skal ikke lave om på nogen ting, så ville der jo ikke være meget at lave i det her Folketing.
For så var tingene jo sådan set sat på plads.
Der er blevet vedtaget en finanslov – så vidt jeg husker endda med Venstres stemmer.
Venstre kommer så til som regeringsparti og siger, at det laver vi bare om, for vi har brug for de 1,4 mia. kr. til noget andet – og Danmark er ikke i en nødretssituation økonomisk eller på nogen anden måde.
Der er problemer, javel, men det er en politisk vurdering, og så gør man det, selv om folketingsflertallet siger, at det synes de ikke om.
Mener ordføreren virkelig ikke, at det er noget atypisk, at regeringen så alligevel laver om på det?
Jeg kunne endda forstå det, hvis det var en del af en finanslovsaftale, hvor man besluttede at fjerne dem næste år.
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-05-27:
Jeg kan følge det, men jeg forholder mig både til de betænkeligheder, der er blevet rejst med hensyn til det juridiske, og så mener jeg altså stadig væk, at vi har de politiske muligheder, vi skal have.
Jeg mener så igen, at man skal passe på, at den her debat ikke kommer til at lyde, som om det her er normen.
For så er der jo heller ikke flere eksempler på det.
Det er jo ikke sådan, at man kan strø om sig med eksempler på en regering, der ikke vil følge det.
Hvis det begyndte at blive normen, så synes jeg der var en grund til at prøve igen.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-05-27:
Jamen det var jo præcis op til De Konservative at finde ud af, om man ville gøre noget mere, og det ville man så ikke.
Og det har jeg da som sagt politisk forståelse for at man ikke ville.
Så er det bare, jeg spørger: Ville det så ikke have været en fordel, hvis man havde haft en anden mulighed, uden at man nødvendigvis skulle sprænge den her store bombe, så man hos De Konservative alligevel kunne have fået det til faktisk at blive virkeliggjort af regeringen?
Christian Juhl (EL), 2016-05-27:
Nej, men jeg husker ganske tydeligt, hvor De Konservative stod i det spørgsmål den 21. december, og derfor var det jo også, at vi stod magtesløse.
For der var ikke længere et flertal for at tage det næste skridt.
Det Konservative Folkeparti er et gammelt parti, men derfor behøver man vel ikke at have gammelkonservative holdninger.
Er det sådan, at Det Konservative Folkeparti mener, at de regler for parlamentarisme, der nu engang er, er dem, der skal være?
Eller er der bare en lille åbning i forhold til, at man en gang imellem godt kan ændre lidt på noget, især hvis man ser, at det skrider i magtforholdet mellem regeringen og Folketinget, og at man så skal prøve at få det genoprettet, uanset om det sker tit eller sjældent?
Eller er det bare sådan, at vi så må køre med de regler, vi har?
Skal demokratiet ikke udvikle sig i takt med tiden?
Holger K. Nielsen (SF), 2016-05-27:
Jeg må tilstå, at jeg ikke forstår, at Det Konservative Folkeparti er ude og argumentere på den her måde.
Det var De Konservative, der støttede, at man skulle trække ulandsbesparelserne fra 2015 tilbage før jul og så kom i det dilemma, at hvis regeringen ikke fulgte det flertal i Folketinget, så måtte man eventuelt vælte den ved et mistillidsvotum.
Den situation ønskede De Konservative ikke at komme i, og det kan jeg sådan set godt forstå ud fra den generelle politik.
Men så er det jo netop et udtryk for, at der ikke var det værktøj i værktøjskassen, så man i Det Konservative Folkeparti havde haft en mulighed for, om jeg så må sige, at få taget sin mening alvorligt, uden man nødvendigvis skulle til at vælte regeringen.
Og det er jo det, som vi forsøger at ændre på her.
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-05-27:
Jeg kan sådan set godt følge hr. Holger K. Nielsen, men jeg mener, at der er de ting i værktøjskassen, som skal til.
Det var jo så en beslutning, vi tog i forhold til den finanslovsaftale, vi lige havde indgået, altså den samlede politiske vurdering med hensyn til, hvad der skulle gøres.
Og efterfølgende, når der så kommer et beslutningsforslag om noget andet, så er man rigtig ked af det osv. osv. Det synes vi ikke fortjente særlig varme følelser, det er da klart.
Derfor vil jeg alligevel sige, at der både er noget juridisk i det her forslag, men jeg mener også, vi har redskaberne.
SF fremsætter et forslag, der jo i bund og grund burde være helt unødvendigt, i forhold til at en regering uanset den politiske farve efterlever Folketingets flertal.
Når vi ikke støtter forslaget, er det også på grund af de overvejelser, som notatet fra Justitsministeriet viser.
Der henvises til § 3 om magtens deling, så det kan næppe anses for stemmende med det ved grundloven fastlagte forhold mellem den udøvende og den lovgivende magt.
Vi er sådan set ikke sindet at teste den grænse af.
I øvrigt mener vi, at Folketinget har de muligheder, Folketinget skal have, for at reagere.
Når alt det her er sagt, vil jeg bare tydeligt sige, at det er min klare forventning, at en regering alt andet lige retter sig efter Folketingets flertal, og enhver regering gambler jo med sit liv, hver gang man overhører Folketinget.
Men det må vi håndtere politisk, og ikke ved et lovforslag.
Jeg synes ikke, vi mangler noget i værktøjskassen.
Jeg tror også, vi skal passe på, at vi ikke får en diskussion her i dag, som om det er normen.
Vi får næsten debatten her til at lyde, som om det næsten er det normale, at regeringen sådan hver anden dag ikke følger beslutningerne i Folketinget.
Jeg mener, vi har redskaberne, og jeg mener vi har alle de muligheder, der skal til, for at agere politisk.
Så er det op til os som partier, hvilke valg vi træffer i de givne situationer.
Jeg mener bestemt, at der er den værktøjskasse, der skal til, og derfor ser vi ikke nogen grund til at støtte lovforslaget.