Maja Panduro (S), 2011-01-14:
Børn af asylsøgere er nogle af de mest udsatte i vores samfund, og det er vigtigt, at vi hele tiden er optaget af og diskuterer, hvad vi kan gøre for dem.
Hos Socialdemokraterne deler vi fuldstændig forslagsstillernes bekymring for og fortvivlelse over, at det ser ud til, at det i dag er sådan, at alt for mange børn af asylansøgere faktisk får det dårligere i den tid, de er i Danmark.
Det kan vi ikke være bekendt.
Derfor er det også sådan, at Socialdemokraterne sammen med SF og flere gange også sammen med en samlet opposition har stillet forslag om, at vi skal ændre helt grundlæggende på de vilkår, som børnene og deres familier lever under i Danmark, både mens deres ansøgning behandles og i de tilfælde, hvor der er blevet givet afslag, men hvor udsendelsen af den ene eller den anden grund ikke kan ske straks.
Som bekendt vil vi gribe om problemets rod.
Vi vil ikke acceptere, at et ophold på et dansk asylcenter er noget, som nedbryder mennesker.
Vi har sammen med resten af oppositionen her i salen stillet forslag om, at en asylsøger skal have mulighed for at flytte uden for asylcenterets mure efter et halvt år, og vi har foreslået at lade asylansøgere – også afviste – bo, uddanne sig og arbejde uden for asylcentrene.
Vi vil, at opholdet i Danmark, uanset at det måske ikke skal være varigt, skal bygge folk op i stedet for at bryde dem ned.
Det er jo det barokke ved regeringens politik, at ministeren nu i flere tilfælde har måttet give humanitært ophold til irakiske asylansøgere, ikke på grund af at de er personligt forfulgt, men på grund af alvorlige psykoser udviklet gennem alt for mange år på danske asylcentre.
Hvis vi i stedet for havde bygget asylansøgerne op, kunne de have vendt hjem, men nu står vi så i stedet for med en gruppe af mennesker, som er nedbrudte, og som ikke kommer til at få en stabil tilværelse nogen sinde igen, heller ikke selv om de nu har fået lov til at blive i Danmark.
Det er noget, som vil stå højt på listen for en forhåbentlig kommende S-ledet regering at ændre på.
Socialdemokraterne har stor sympati for de mange gode intentioner, der ligger i beslutningsforslaget her fra De Radikale og Enhedslisten.
Ingen, heller ikke børn, skal sendes ud til forfølgelse, men det må man heller ikke med den nuværende lovgivning, og Danmark skal jo også allerede ifølge loven leve op til konventionerne og varetage barnets tarv.
Hos Socialdemokraterne har vi stor tillid til medarbejdernes faglighed og ansvarlighed i forhold til at vurdere behovet for at inddrage børnefaglig ekspertise eller vurdere et eventuelt selvstændigt asylmotiv for barnet, sådan som de ifølge reglerne også skal i dag.
Flygtningefamilier har mange forskellige historier.
I nogle tilfælde har børn taget skade, i andre tilfælde har de ikke.
Det vil stride imod dansk tradition på socialområdet, hvis vi sagsbehandler alle ens.
Tværtimod giver vi folk en konkret og individuel behandling, og det er vi overbeviste om at myndighederne også er i stand til i de her tilfælde.
Vi er til gengæld ikke sikre på, at forslaget her ikke vil kunne øge risikoen for, at desperate sjæle kunne fristes til at skubbe deres børn foran sig i bestræbelsen på at få et ophold, eller for, at barnet kan opleve at føle sig i klemme imellem forældrene og myndighederne.
Det mener vi ikke ville være i barnets interesse.
Så her og nu finder vi altså ikke, at beslutningsforslaget, som det ligger her, er den rigtige løsning, og vi ser ikke grund til at tro, at medarbejderne ikke efterlever lovgivningen, som den er i dag.
Men vi er selvfølgelig ikke blinde over for, at der er nogle, bl.a. de børneorganisationer, som også er omtalt i bemærkningerne til forslaget her, som mener, at der er et problem.
Derfor vil vi fra Socialdemokraternes og SF's side foreslå, at vi alle sammen forenes om at lave en kortlægning, på samme måde som man har gjort det i Norge og i Sverige.
Det må være i alles interesse, også i regeringens og særlig da i medarbejdernes interesse.