runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thomas Jensen (S), 2012-11-27:
Jeg kan godt gentage, at vi fra starten af har haft en overgangsordning og sagt, at vi ville følge udviklingen nøje.
Det har vi så gjort.
Og vi kunne allerede nu se, at det begyndte at få nogle negative konsekvenser for ansættelsen af danskere i udlandet.
Derfor er det jo helt på sin plads, at vi, når vi begynder at se de negative konsekvenser, handler.
Derfor har vi gjort sådan, at afskaffelsen, som skulle have været trådt i kraft fra den 1. januar 2013, ikke træder i kraft.
Det vil så fortsat være sådan, at man kan blive udstationeret, og hvis man er udstationeret i mere end 6 måneder, er det på gunstige skattevilkår.
Det synes jeg vi alle sammen skal glæde os over her i Folketingssalen i dag.
Holger K. Nielsen (SF), 2012-11-27:
Jeg kan sige, at det ikke er vores planer at øge yderligere.
Jesper Petersen (SF), 2012-11-27:
Mens det har vakt voldsom kritik fra hr. Torsten Schack Pedersen, at der har været et par andre tilfælde, hvor man kunne sige, at vi i politik har tilladt os at blive klogere, så er der her et eksempel på det samme, når det kommer til Venstre, må man sige.
Det er hr. Torsten Schack Pedersen fuldstændig ærlig om i sit indlæg.
Venstre indførte selv fedtafgiften, opfandt den og tog alt besværet med at lave hele det administrative arbejde, der skulle til, for at få sådan en til at fungere, for så siden at synes, det var en dårlig idé alligevel.
Men det er jo fint nok, at det også er muligt for Venstre at begå fejl og stå ved dem siden hen.
Det, der er problemet her, synes jeg, er, at man så godt vil være med til at afskaffe den igen, men ikke fremlægger, hvordan det skal finansieres.
Venstre har også før fremsat beslutningsforslag om at fjerne fedtafgiften, men foreslog ikke noget om, hvordan det skulle finansieres.
Finanslovforslaget, som Venstre har lavet, var hullet som en si – de penge var der ikke, som Venstre foreslog.
Det siger Finansministeriet, som selv har regnet på det.
Det holder ikke.
Det er jo bare en smule uansvarligt i en situation, hvor riget fattes penge, at man ikke vil fortælle, hvor pengene skal komme fra.
Hvad er det for nogle erhvervsstøtteordninger, Venstre vil beskære?
Hvad er det for nogle velfærdsområder, der skal holde for, hvis Venstre skal kunne finansiere sin politik?
Torsten Schack Pedersen (V), 2012-11-27:
Af hensyn til historieskrivningens fuldstændighed vil jeg da minde om, at det var flere partier end blot Venstre og Konservative, der støttede fedtafgiften, da den blev indført.
Og for fuldstændighedens skyld skal det vel også nævnes, at en del af Socialdemokratiet og SF's valgoplæg var at fordoble fedtafgiften – bare for at få hele historien med.
Jeg må jo sige, at det finanslovudspil, som Venstre lagde frem, indeholdt finansieringen til en afskaffelse af fedtafgiften, og jeg må sige, at noget af den kritik, der ligger i de vurderinger fra Finansministeriet, jo sådan set ikke har ret meget med økonomien i det at gøre.
En af ankerne var, at nogle af de reserver, der stod på finansloven, og som vi ville bruge til finansiering af vores finanslovudspil, kunne vi ikke bruge, for dem havde regeringen valgt at bruge på noget andet.
Det er jo ikke et spørgsmål om, om pengene er der; det er jo et spørgsmål om, om man prioriterer dem til det ene eller det andet.
Jesper Petersen (SF), 2012-11-27:
Det forslag hang ikke sammen.
Vi har lige behandlet et skatteforslag for et øjeblik siden, der gjorde præcis det, og det var det værste, som Venstre nogen sinde havde hørt om, lød det nærmest som om, da vi havde diskussionen lige for lidt siden.
Vi i regeringen har ansvaret for, hvordan tingene hænger sammen.
Venstre tillader sig åbenbart at tage en position, hvor man kommer med en eller anden luftig overskrift og siger, at man vil sanere erhvervsstøtten, men når de der 750 mio. kr. skal omsættes til virkelighed, har man forbløffende få svar – faktisk ingen.
Kan vi ikke bare komme det en smule nærmere, hvordan Venstre havde tænkt sig at finansiere det i øvrigt populære budskab om at ville fjerne den fedtafgift, som Venstre selv opfandt i sin tid?
Jeg har det helt fint med – bare for at runde af – den historieforfinelse, som hr. Torsten Schack Pedersen foretog her.
Det var ikke for at sige, at vi ikke kan tage fejl; det var blot for at være enige om, at det kan vi så åbenbart alle.
Det plejer at lyde modsat fra Venstres side, man så har vi da i det mindste fejlbarligheden bredt ud – det er fint nok.
Torsten Schack Pedersen (V), 2012-11-27:
Jeg tror også, det er vigtigt, at der er klarhed over, at enhver beslutning, der træffes inde i dette lokale, jo med tiden kan vise sig ikke at være den klogeste.
Det tror jeg er en visdom, som man som medlem af Folketinget må skrive sig bag øret, og man må jo altid være klar til, at tingene skal testes i virkeligheden.
Det er ikke nogen skam at sige, at der lavede man en fejl, og at der var noget, der ikke burde have været lavet, men så har man selvfølgelig også forpligtelsen til at gøre noget ved det.
Nu drejede problemet sig jo om at få lov til at forhandle med regeringen om finansloven.
Altså, problemet var jo, at regeringen lavede en aftale med Enhedslisten, og den kunne vi så sige ja eller nej til.
Det gør det jo vanskeligt at komme ind i ordentlige, reelle forhandlinger, og jeg er jo ikke et sekund i tvivl om, at det var for at sikre regeringen ro på den parlamentariske bagsmæk, at man ikke ville gå ind i ordentlige og ærlige forhandlinger med Venstre.
Ole Birk Olesen (LA), 2012-11-27:
For regeringen er det en god idé, og det er det også for os, at få afskaffet fedtafgiften og at sørge for, at man ikke behøver at gennemføre sukkerafgiften og afskaffe ligningslovens § 33 A.
Her gør regeringen det, at den sænker bundfradraget, hæver bundskatten og det skrå skatteloft til at finansiere det.
Men regeringen kunne også alternativt i sin langsigtede økonomiske politik have nøjedes med ikke at øge det offentlige forbrug med 0,8 pct. om året, men med 0,7 pct. om året.
Hvorfor er det regeringen så magtpåliggende, at alle mennesker i Danmark, herunder dem, der tjener mindst, skal betale mere i bundskat, frem for at regeringen bare kunne lade være med at øge det offentlige forbrug med 0,8 pct. og blot øge det med 0,7 pct.?
Frank Aaen (EL), 2012-11-27:
Enhedslisten kan også støtte den lovpakke her og er glade for, at vi er med til at afskaffe fedt- og sukkerafgiften, som både er upopulær og bureaukratisk, og som har tvivlsom effekt på sundheden.
Det har været afgørende for os, når vi ser den samlede skattepakke her, om den er med til at øge uligheden i samfundet, eller om den er med til at øge ligheden.
Og når man lægger alle de elementer sammen, der er indeholdt her, herunder den kompensation for sukkerafgiften, som blev aftalt i finansloven for 2012, og som jo er et reelt tilskud, fordi der ikke længere kompenseres for sukkerafgiften, da den ikke gennemføres, viser det sig, at man har en forbedring, således at Ginikoefficienten – den her lidt besværlige metode til at måle, om forskellen på rig og fattig i samfundet øges eller mindskes – mindskes med 0,05.
Jeg vil samtidig sige, at vi jo ved en tilsvarende beregning i forbindelse med finansloven for 2012 så, at Ginikoefficienten blev formindsket med 0,06.
Så vi har nu med to finanslove i streg været med til at mindske uligheden i samfundet ganske væsentligt.
Det er vi meget tilfreds med, og vi stemmer for lovpakken.
Ole Birk Olesen (LA), 2012-11-27:
Dette lovforslag vil bl.a. fjerne fedtafgiften og genindføre muligheden for, at man kan blive udstationeret som lønmodtager i udlandet og der betale udenlandsk skat i stedet for dansk skat – det sidste drejer sig altså om ligningslovens § 33 A.
Man må sige, at det så er et led i en pakke, en erkendelsespakke, som man ikke havde behøvet at sætte i værk, hvis man bare havde lyttet noget mere til Liberal Alliance.
Ud over det her vil man også sørge for ikke at indføre en planlagt sukkerafgift.
Man har tidligere afskaffet multimedieskatten, som man fortrød, og man kom også til at fremsætte et forslag om beskatning af andelsselskaber, som man fortrød.
Løsningen fremover må være, at regeringen – for ikke at lave så meget lovgivning frem og tilbage – hver gang den ønsker at indføre en ny skat, så bare ringer til Liberal Alliances skatteordfører, dvs. undertegnede, og spørger, om det og det er en god idé, eller om det er noget, man vil fortryde senere hen.
Så kan jeg give besked om, om det er en god idé, og så kan man lade være med at indføre det og så også senere lade være med at afskaffe det igen.
Selvfølgelig er det en god idé, at man fjerner de her nye skatter, men vi må så også til gengæld sige, at det ikke er en god idé, at man vil sænke bundfradraget, at man vil øge bundskatten, og at man vil hæve det skrå skatteloft.
Der er i Danmark sådan set ikke nogen skatter, der er for lave, og det er skatten på den første indkomst, man har, altså bundskatten, heller ikke.
Det er heller ikke sådan, at vores bundfradrag, altså det beløb, man må tjene, før man begynder at betale skat, er for højt.
Det kunne tværtimod godt tåle at blive lidt højere.
Det er heller ikke sådan, at skatten på den sidst tjente krone i Danmark er for lav.
Så disse tre tiltag, som man nu vil gennemføre for at finansiere de her afgiftslettelser, burde man ikke gennemføre.
Man kunne jo bare have gjort noget andet.
Man kunne lade være med at have en ambition om, at det offentlige forbrug, som i forvejen er verdens højeste, hvert år skal være endnu højere.
Jeg sagde nede fra min plads tidligere i debatten, at en vækst i det offentlige forbrug på 0,7 pct. hvert år i stedet for 0,8 pct. kunne finansiere det her, men virkeligheden er snarere, at man bare skulle skære væksten i det offentlige forbrug ned fra 0,8 pct. til 0,75 pct., og så ville man have finansiering til det her og behøvede ikke at hæve skatten for dem, der tjener mindst.
Men det vil man ikke.
Man vil partout bruge flere penge i den offentlige sektor.
Vi støtter selvfølgelig ikke forhøjelser af skatten for folk i Danmark og da heller ikke forhøjelser af skatten for folk, der i forvejen ikke har for meget, så derfor vil vi ikke stemme for det her lovforslag.
Holger K. Nielsen (SF), 2012-11-27:
Det er jo tydeligt, at debatten afspejler, at én ting er, at man godt vil være med til det søde, men når det sure så kommer, er man ikke så interesseret i det.
Jeg synes så, det er et problem for den borgerlige opposition, at de tilsyneladende har det sådan.
Der har været talt meget om, at fedtafgiften har været svær at administrere og også har haft nogle negative fordelingsmæssige konsekvenser og hele tiden har været en vanskelig sag.
Noget tilsvarende gælder den sukkerafgift, som vi har ansvaret for, og som vi så ikke gennemfører alligevel.
Det er rigtigt, at der har været meget debat om ligningslovens § 33 A.
Jeg synes også – det må jeg sige – at meget af den debat har været noget hysterisk fra forskellige virksomheders side, men vi valgte alligevel at sige: O.k., der kan godt være lidt om det.
Og i betragtning af at også mange humanitære organisationer ville blive ramt, hvis man fjernede § 33 A, så var vi villige til at se på det.
Endelig fik vi så også et forslag om at sænke afgiften på elvarme, hvilket vi forventer vil få en positiv konsekvens for udbygningen af vindmølleenergi.
Så det er de gode ting, og der er en eller anden bred enighed om, at vi skal have fjernet de afgifter.
Så kommer finansieringen af det, og der er det sådan, at hvis man ser på den samlede finansiering af det her forslag, må man sige, at det er ganske elegant lavet, og det er jo også erkendt ude i samfundet.
Vi har fået masser af roser fra forskellige erhvervsorganisationer, forskellige operatører, forskellige mennesker og forskellige organisationer i det private erhvervsliv for den løsning, vi har fundet her.
Den er meget elegant, fordi den har en lille positiv fordelingspolitisk effekt målt på Ginikoefficienten.
Den er ikke ret stor, men den er der trods alt.
I forhold til arbejdsudbuddet har den en neutral effekt, og så sker der det, at man får fjernet de afgifter, som mange erhvervsvirksomheder har været kede af at vi indførte.
Så jeg har svært ved at forstå den store forargelse over den måde, vi har finansieret det her på.
Det er da rigtigt, at der sker en mindre hævelse af det skrå skatteloft, men det hænger jo logisk sammen med, at vi hæver bundskatten, så jeg synes ikke, at det er så underligt, at vi også gør det.
Så finansieringen med at hæve bundskatten og sænke personfradraget er en løsning, som har skabt en helhed i den her finansiering, som gør, at vi med det her lovforslag kommer godt ud af det.
Dennis Flydtkjær (DF), 2012-11-27:
Det er jo sådan, at når fedtafgiften afskaffes fra den 1. januar, hvis lovforslaget bliver vedtaget, er der nogle virksomheder, som kan komme i klemme, fordi de har nogle afgiftsbelagte varer på lager, som de måske brænder inde med, fordi de pludselig efter nytår kan være noget sværere at sælge – og om ikke andet kan de i hvert fald blive nødt til at sælge dem med et tab – fordi der pludselig bliver en afgiftsforskel.
Der vil jeg høre skatteministeren, om han kunne forestille sig at være med til at lave en ændring af lovforslaget, så der blev en slags godtgørelsesordning efter nytår, hvor der jo som sagt så forhåbentlig ikke mere er en fedtafgift, så man kan blive godtgjort afgiften af de varer, som man er brændt inde med?
Holger K. Nielsen (SF), 2012-11-27:
Jeg tror, det er en svær sag at gå ind i, men lad os nu se på den slags, når vi behandler det her forslag i Skatteudvalget.
Dennis Flydtkjær (DF), 2012-11-27:
Tak for den positive tilkendegivelse af, at vi trods alt kan kigge på det.
Jeg kan bare lige kort nævne, at der er den risiko i det, at det kan give en varebrist, tror jeg man kalder det, hen mod slutningen af måneden, for hvis virksomheden skal til at kompensere for det mellem jul og nytår, er de nødt til at holde deres lager på et minimum.
Og det kan jo gøre, at de simpelt hen ender med at løbe tør for nogle varegrupper, og det vil også være rigtig ærgerligt for de danske forbrugere.
Men jeg er da glad for, at skatteministeren vil være positivt indstillet på at kigge på, at man måske kan kigge lidt på en overgangsordning.
Holger K. Nielsen (SF), 2012-11-27:
Jeg kan ikke give nogen løfter, det vil jeg godt sige.
Men det er da en problemstilling, som vi kan se nærmere på i behandlingen i Skatteudvalget.
Ole Birk Olesen (LA), 2012-11-27:
Jeg synes bare ikke, at det skulle have lov til at stå uimodsagt, at skatteministeren siger, at de borgerlige partier ikke er villige til at tage det sure med det søde, for det er jo ikke rigtigt.
De borgerlige partier var jo villige til at hjælpe regeringen med at fjerne fedtafgiften og genindføre f.eks. ligningslovens § 33 A.
Det var bare den finansiering, som regeringen insisterede på, som de borgerlige partier ikke var villige til at tage del i.
De borgerlige partier tilbød til gengæld andre måder at finansiere det på, som jo også kunne betragtes som sure, men som de borgerlige partier jo altså var villige til at bruge.
Men regeringen havde lagt sig fast på, at den ville en model, som den kunne komme igennem med med Enhedslisten, og derfor ville den ikke lytte til de borgerlige partier.
Det var sådan set bare sådan, det var.
Holger K. Nielsen (SF), 2012-11-27:
Jamen regeringen lagde stor vægt på, at den fordelingsmæssige profil i det her skulle være i orden.
Det lægger vi da ikke skjul på.
Og det interessante er jo, at når man hører den borgerlige oppositions finansieringsforslag, er det så ukonkret, som noget kan være.
Hr. Ole Birk Olesen siger, at hvis der er en stigning på 0,7 pct. i stedet for 0,8 pct. i de offentlige udgifter, kan man klare det, men hvilke offentlige udgifter skal skæres væk?
Hvor vil man finde besparelserne?
Der er man jo tavs som graven, for at sige det rent ud.
Man kører nogle tal op i stedet for at være konkret.
Hvad betyder det for nogle konkrete mennesker?
Hvilke af de svageste i vores samfund skal rammes af de store nedskæringer, som bliver konsekvensen af de borgerliges politik?
Det får vi aldrig noget at vide om.
Det bliver i stedet for skjult bag en kaskade af procenter og tal, og jeg ved ikke hvad.
Ole Birk Olesen (LA), 2012-11-27:
Jeg så ikke engang, at skatteministeren fik sin ølkasse med derop, men den må jo stå der et eller andet sted.
Pointen er, at man jo ikke kan sige, at når man ikke vil udvide det offentlige forbrug med x pct. om året, vil man spare noget væk.
Det ville man jo ikke.
Regeringen har jo ikke engang defineret, hvad de ekstra penge, som regeringen vil bruge, skal bruges på.
Men det er bare ikke sandt, når skatteministeren siger, at vi ikke er villige til at tage det sure med.
Det er vi.
Det er bare noget andet surt end det, skatteministeren var villig til, fordi skatteministeren og hele regeringen havde et ønske om at lave det her med Enhedslisten.
Holger K. Nielsen (SF), 2012-11-27:
Det her skulle finansieres med 2,4 mia. kr., og jeg har ikke hørt besparelsesforslag på det beløb fra Liberal Alliance eller Venstre.
Hvorfor ikke det?
For så ved man jo godt, at det vil blive konkret, så vil det komme til at ramme nogle konkrete mennesker, og så bliver man upopulær.
Den der populisme, der bliver kørt af oppositionen, kan da måske godt give nogle vælgere på kort sigt, men det er jo fuldstændig uansvarligt i forhold til de problemer, vi står over for.
Jamen det afhænger af, hvilken båd de køber.
Jeg ved ikke, om alle dem, der køber ny båd, køber en båd til 1 mio. kr.
Det kan da godt være.
Det er da muligt.
Men jeg synes også, at man lige skulle prøve at falde ned, vil jeg sige til hr. Hans Kristian Skibby.
Der er jo ikke tale om, at det er den her meget begrænsede stigning, der forhindrer, at de folk, som godt vil have en båd og har råd til at investere i så dyr en båd, gør det.
Sådan hænger det jo ikke sammen, og det ved hr. Hans Kristian Skibby også udmærket.
Nadeem Farooq (RV), 2012-11-27:
Tak for det.
Det er en vigtig pakke for erhvervslivet; det er en pakke, som rummer store perspektiver fremadrettet.
Jeg vil ikke tale om en milepæl – det er nok for store ord at bruge – men der er alligevel meget at komme efter.
Det vender jeg tilbage til.
Denne konkurrencepakke er dog ikke en gratis omgang.
Vi betaler en pris for den.
Vi har i forvejen valgt at medtage offentlige udgifter i finansieringen af skattereformen fra i sommer, og derfor har vi valgt at lave en provenuneutral omlægning af skatter og afgifter for at finansiere den pakke, som vi taler om nu.
Det understreger blot nødvendigheden af denne pakke.
Det betyder, at vi har valgt at sætte bundskatten en lille smule op, og vi har ligeledes valgt at beskære personfradraget.
Jeg er glad for, at personfradraget er med i kombinationen, for den negative effekt på arbejdsudbuddet isoleret set bliver mindre, end hvis vi blot tog hele besparelsen på bundskatten.
Når vi sætter bundskatten op, får det også betydning for marginalskatten, også for de højest lønnede.
Det er ikke en stigning, som regeringen har forsøgt at skjule, som nogen har beskyldt os for; det er en pris, vi helt åbent har valgt at betale for denne pakke.
Men det er en pris, der er værd at betale, med tanke på hvilke skatter og afgifter vi kommer af med.
Fedtafgiften, som stammer fra den tidligere regering, har ikke været det bedste påhit.
Med denne ballast og historik i bagagen er det helt naturligt, at vi også får taget et opgør med sukkerafgiften, før den blev udvidet.
Det handler i bund og grund om at forbedre den danske konkurrenceevne; den danske skatte- og afgiftspolitik bør i rimelig omfang tilrettelægges for at understøtte denne konkurrenceevne.
Men det handler om mere end dette – der er andre ting på spil.
Når vi bruger skatter og afgifter som værktøj, kan vi udover de fiskale argumenter, altså at vi kan kradse penge ind til statskassen, også opnå sundhedseffekter eller miiljøeffekter, alt efter hvordan skatte- og afgiftspolitikken konkret bliver designet.
Men vi må også erkende, at der er grænser for, hvor meget sundhed vi kan få ud af at sætte skatter og afgifter op.
Der er sundhedseffekter, men spørgsmålet er, hvor meget vi kan få ud af det.
Derfor bør vi også fremadrettet bruge skatteinstrumenter med omtanke i forbindelse med at forbedre lige præcis sundhedseffekten, eller vi bør se på, om vi i højere grad skal lade være.
Så er der § 33 A.
Det er en meget vigtig sag for store dele af erhvervslivet og dermed også for os andre.
Jeg er meget, meget glad for, at vi fastholder denne ordning, for rabat på udstationering gør simpelt hen os alle sammen rigere.
Det er en god ordning med tanke på Danmarks muligheder på den globale markedsplads.
§ 33 A er en investering i eksportfremme og arbejdspladser, og derfor har vi lyttet til erhvervslivet og valgt at holde fast i denne ordning.
Samlet set
er det en fornuftig pakke, som Radikale Venstre helt og holdent står bag.
Thomas Jensen (S), 2012-11-27:
Hvis vi ser på konsekvensen af det og på, hvilke udgifter forskellige befolkningsgrupper har på grund af fedtafgiften og har haft det i det sidste år, siden Venstre og Konservative sammen med Dansk Folkeparti indførte den, har den jo betydet, at folk skulle bruge flere penge på at fylde madvarer i kurven.
Det, vi så gør nu, er, at vi afskaffer den her fedtafgift, så de kan fylde nogle billigere madvarer i kurven.
Det finansierer vi ved samtidig at hæve skatten, bl.a. ved at hæve bundfradraget, som hr. Ole Birk Olesen nævner.
På den måde sikrer vi, at alle er med til at bidrage til den her afskaffelse af fedtafgiften.
Der kan vi jo se på de beregninger, som er præsenteret i lovforslaget, at der faktisk er en rimelig god social balance i det.
De folk, der har mindst i disponibel indkomst, vil faktisk også få et rigtig godt resultat ud af det her, på den måde at de får en lidt mere positiv effekt ud af det end folk, der tjener rigtig, rigtig mange penge.
Så jeg synes, det er rigtig glædeligt med afskaffelsen af fedtafgiften, og at det samtidig kan kombineres med, at vi får en bedre social balance i fordelingen i Danmark.
Ole Birk Olesen (LA), 2012-11-27:
Der er nu ikke en bedre social balance i at hæve bundskatten for dem med de laveste indkomster end ved ikke at hæve bundskatten for dem med de laveste indkomster.
Mit spørgsmål er: Hvorfor vælger regeringen, at vi skal have en vækst i det offentlige forbrug på 0,8 pct. hvert år frem for på kun 0,7 pct. hvert år, når regeringen ved, at det vil betyde, at man skal hæve skatten for folk med de laveste indkomster?
Ville det ikke være bedre blot at have en vækst i det offentlige forbrug på 0,7 pct., så man slap for at hæve skatten på de laveste indkomster?
Thomas Jensen (S), 2012-11-27:
Vi er i en krisetid, og alligevel har regeringen en ambition om, at der skal være en vækst i det offentlige forbrug på 0,8 pct., og det er ud fra en betragtning om, at der er behov for det.
Der er en masse ting, vi gør fælles i Danmark, og de skal finansieres.
Derfor skal vi også sørge for at hive pengene hjem over skatter og afgifter, og det gør vi også.
Det, vi laver, skal være fuldt finansieret.
Det er såmænd det, som mit eget parti, Socialdemokraterne, har kæmpet for hele vejen op igennem det tyvende århundrede.
Vi har sagt, at vi gerne vil bruge penge på velfærd, så og så mange kroner, og vi vil også gerne kræve så og så mange skattekroner ind for at finansiere det.
Det er det, de danske vælgere ved folketingsvalg efter folketingsvalg har accepteret at vi skal have.
Når vi har et højt offentligt forbrug, skal der også betales for det over skatter og afgifter.
Det synes jeg er en dejlig og glædelig samfundskontrakt, vi har i Danmark, mellem politikere og borgere.
Brian Mikkelsen (KF), 2012-11-27:
Det er godt, at vi har fået fjernet fedtafgiften, godt, at sukkerafgiften ikke kommer, og godt, at danskere ansat i danske virksomheder kan arbejde i udlandet – så langt så godt.
Men det virker rimelig uopfindsomt, at den eneste måde, hvorpå regeringen kan gøre de gode ting, som Det Konservative Folkeparti støtter, er at hæve skatten for helt almindelige danskere.
Er der ikke alternative måder, hvorpå man kan finansiere, at man fjerner sukker- og fedtafgiften og gør noget godt for de danskere, som arbejder i udlandet?
Hvorfor skal man hele tiden bruge det uopfindsomme kneb, som Socialdemokratiet er så gode til at bruge, nemlig at hæve skatten?