Bertel Haarder (V), 2014-01-23:
Tak, formand.
Jeg taler for hr. Michael Aastrup Jensen, men jeg kan i et og alt stå inde for det, jeg siger.
Europarådet kan til tider fremstå som en organisation, der lever en henslumrende tilværelse.
Her gør Europarådet en forskel, navnlig i de lande, hvor der bliver lyttet til rådets anbefalinger.
Og selv om vi så i Danmark kan synes, at der indimellem kommer mærkelige ting fra Europarådet, kan vi jo blot bruge det som anledning til en dialog i stedet for at afvise, at man kan bruge bemærkningerne til noget.
2013 har desværre budt på massiv tilbagegang i en række af Europarådets medlemslande.
Situationen i Ukraine kalder også på den allerstørste bekymring.
De fredelige demonstrationer er blevet mødt med politivold, og de seneste dage har desværre budt på adskillige dræbte.
Det er uhørt, at den slags sker i Europa, og det er uhørt, at et europæisk land indfører restriktioner på forsamlingsfriheden, som det er sket med den seneste ændring af lovgivningen i Ukraine.
Det blev udtrykt meget præcist i et indlæg i Financial Times for nogen tid siden, hvor der stod, og jeg citerer: Janukovitj har formået at gøre alt det, Putin gjorde – bare på 2 år.
Citat slut.
Ukraine har ganske enkelt bevæget sig i Kremls retning, væk fra demokratiet og integration i de europæiske samarbejdsorganisationer.
Med den seneste udvikling i Ukraine står landet i endnu højere grad ved en skillevej.
I efteråret var spørgsmålet, om det skulle være Rusland eller EU; nu er spørgsmålet, om Ukraine fortsat skal forsøge at opretholde en facade af demokrati, eller om Janukovitj og hans medhjælpere blot skal følge Hvideruslands eksempel og end ikke forsøge at virke demokratiske.
Det er en dybt bekymrende udvikling, og der er behov for, at både EU og Europarådet sætter sig igennem over for Kiev.
Der er også behov for, at regeringen viser sin holdning over for regimet i Kiev med en skarp afstandtagen.
I forbindelse med EM i fodbold tøvede regeringen med en boykot, og i dag ser vi, hvorfor vi måske skulle have holdt os væk fra EM i fodbold – jeg siger »måske«.
Et enkelt lyspunkt er Georgien.
For første gang siden landets uafhængighed er magten skiftet på fredelig vis efter et demokratisk valg.
Ikke alting var i den skønneste orden, men udviklingen viser, at demokratiet er ved at rodfæste sig.
Sammenlignet med nabolandene er Georgien imidlertid på et helt andet niveau, og når det gælder korruptionsbekæmpelse, er der sket enorme fremskridt, siden rosenrevolutionen for 10 år siden.
Georgiens udvikling sker på trods af Rusland.
Rusland bryder systematisk de aftaler, der blev indgået efter augustkrigen i 2008.
Eksempelvis kan man med god ret tale om, at Rusland opretholder en de facto-besættelse af Sydossetien og til en vis grad også af Abkhasien.
Det er beskæmmende, at den slags foregår i Europa, og det er beskæmmende, at verdens største land ikke viser større ansvar og respekt over for sine nabolande.
Mange af de udfordringer, som Europarådet står over for, kan på forskellig måde forbindes til Rusland.
Problemerne i Georgien skyldes et langt stykke ad vejen helt åbenlyst Rusland, men også Ukraine er på godt og ondt forbundet med Rusland.
Når det kommer til Rusland selv, tårner problemerne sig op: Ytrings- og forsamlingsfriheden bliver trådt under fode med en lovgivning, som giver mulighed for at udstede voldsomme bøder for såkaldt uautoriserede demonstrationer, og kritiske journalister trues med retssager for opdigtede forbrydelser, der enten kan give store bøder eller ende med fængsling eller arbejdslejr.
At der er givet amnesti til Pussy Riot og Khodorkovskij er intet andet end et pinagtigt forsøg på at få en pæn potemkinkulisse op til det kommende vinter-OL.
Kremls PR-rådgivere ønsker ingen dårlige historier om politiske fanger i fjerne lejre i Sibirien under vinter-OL, men hvem ved, hvor længe det varer?
Til slut vil jeg rette opmærksomheden mod homoseksuelles rettigheder i Rusland og i resten af Europa.
Det er en lovgivning og en diskrimination, som ikke burde høre til i Europa, og det er i direkte strid med de værdier og aftaler, som Europarådet bygger på.
Den konservative ordfører er her og kan tale for sig selv
Sluttelig vil jeg opfordre udenrigsministeren til at tage de nævnte problemstillinger i forhold til navnlig Ukraine og Rusland op med sine kolleger i EU-kredsen, så det ikke blot bliver ved skåltaler og resolutioner, men at vi viser, at vi tager vore egne værdier alvorligt.