Anne Baastrup (SF), 2013-12-03:
Som den eneste af de ordførere, der er til stede her, var jeg rent faktisk også ordfører, dengang vi lavede kommunalreformen, og jeg skal hilse og sige, at det var skrækkeligt.
Der var ikke en eneste af de ministre, som jeg i øvrigt havde dyb respekt for, der interesserede sig for det specialiserede område, og hver gang jeg kom med eksempler, fik jeg bare at vide, at jeg var lidt sur og gik for meget i detaljer.
Det betyder jo rent faktisk, at man fik fjernet amterne, som havde specialiserede socialrådgivere, som havde en meget, meget konkret viden om de enkelte handicapområder, og som kunne gå ind i det, hver gang der var et menneske med handicap, der havde behov for at få hjælp.
Lad mig tage et eksempel: Der er en mor, som giver sit barn et æble.
Barnet får æblet galt i halsen, mor lander på hospitalet, barnet vågner med en alvorlig hjerneskade, og ved siden af barnet, da det vågnede, var der en socialrådgiver, der sagde: Ring til mig dag og nat, jeg tager altid telefonen.
Den mor ringede to gange, og hun følte sig tryg.
Det er det, som vi opgav.
Nu har vi så kludetæppet – sådan er det.
Det, der også er vigtigt her, er de forløbsbeskrivelser.
Jeg vil gentage.
En genoptræningsplan, som et menneske med erhvervet hjerneskade får fra hospitalet, er ikke et oplæg til diskussion.
Det er en grundlæggende viden, som de folk i kommunen skal have om, hvad der konkret skal gøres der.
Og det er det, som bl.a. ligger i vores aftale.
Tilsvarende når det gælder børn og unge med spiseforstyrrelser.
Det, der er så vigtigt, er, at den faglighed, man har fra sundhedsområdet, skal gå over i kommunerne, og hvis de ikke har fagligheden selv, skal de vide, hvor de kan få den, og derfor har vi VISO.
Og det er det, som vi hele tiden skal huske.
Vi skal nu igen genopbygge det, som vi mistede, da amternes specielle tilbud forsvandt.
Det voldsomme bureaukrati, som man også syntes skulle være rigtig, rigtig sjovt at lave, nemlig at hver region skal lave en aftale med hver enkelt kommune om, hvad det er for nogle typer af borgere, der har brug for specialiserede tilbud, dropper vi.
Nu laver man én aftale med samtlige kommuner, og så leverer kommunerne så det antal borgere, som man forventer.
Det betyder jo så, at vi ikke kommer til at stå – håber jeg – i en situation, hvor der er institutioner, der bliver nødt til at lukke, fordi kommunerne ikke overholder den rammeaftale.
Så det korte af det lange er, at vi har forsøgt at reparere.
Så er der en hemmelighed, og der er faktisk ikke nogen, der rigtig ved det, og den hemmelighed er, at vi har lavet en tilsynsreform.
Alle, der taler om tilsynsreformen, taler om børn.
Tilsynsreformens store revolution er, at der nu også er tilsyn med døgninstitutionerne.
De institutioner, der har de svageste borgere i Danmark, har nu også krav på, at der føres tilsyn.
Der kommer whistle blower-ordning og alt muligt andet, og det betyder så, at vi slipper for skrækkelige historier om, hvad vi i øvrigt kan opleve rundtomkring.
Så jeg satser på, at den her regering har repareret nogle af de meget store huller, den tidligere regering lavede, fordi alting skulle gå så hurtigt, og fordi man ikke interesserede sig tilstrækkeligt for handicapområdet.