Tom Behnke (KF), 2011-02-04:
I et retssamfund er det jo helt afgørende, at vidner tør vidne, tør fortælle, hvad det er, de har oplevet, sådan at vi kan få sandheden frem.
Det er samtidig selvfølgelig også helt afgørende, at den, der er tiltalt for en gerning, har mulighed for at forsvare sig imod det, den pågældende er tiltalt for, og de vidneudsagn, der kommer.
Den balance skal der selvfølgelig være i et retssamfund.
Det er jo i sig selv strafskærpende, hvis nogen gør det.
På den måde har vi også tilkendegivet, at vi lægger meget vægt på, at vi tager hånd om vidnerne og beskytter vidnerne og sørger for, at vidnerne kan og vil og tør stå frem og vidne, når de har oplevet det ene eller det andet.
Men der er også nogle situationer, hvor vi bliver nødt til at se i øjnene, at det kan være nødvendigt, at et vidne er anonymt, nemlig i de situationer, hvor man på forhånd ved, at det vidne vil komme til at lide overlast, hvis det er sådan, at tiltalte bliver bekendt med, hvem det er, der har vidnet, eller i hvert fald at der er en meget stor sandsynlighed for, at det vil ske.
For år tilbage ændrede vi jo lovgivningen på en sådan måde, at det blev muligt at føre vidner i nogle ganske få tilfælde og kun, hvis det var sådan, at der var tale om tilfældighedsvidner, altså hvis fru Jensen tilfældigvis kom forbi et tilfældigt sted, hvor der var sket en forbrydelse, og i øvrigt overhovedet ikke havde noget med det at gøre, men hvor vidnet kan frygte for, at der vil ske overgreb af den ene eller den anden art, og her kan man så benytte anonyme vidner.
Tiltalte skal til stadighed kunne forsvare sig imod det, der bliver sagt, og det skal selvfølgelig også være sådan, at det er påkrævet af hensyn til vidnets sikkerhed.
Men her udvider man muligheden, og der, hvor jeg især ser en mulighed for at benytte den her bestemmelse, er jo i den bandekonflikt, rockerkonflikt, vi har, hvor indvandrerbander og rockere slås med hinanden, og hvor vi jo gør alt, hvad vi kan, for at have en exitstrategi for de bandemedlemmer, der gerne vil ud af det her miljø, for at give dem en mulighed for at lægge kortene på bordet og fortælle, hvad de ved.
Men i dag er det jo meget, meget betænkeligt for sådan nogen at turde gøre, for konsekvenserne kan være ganske alvorlige, hvis de gør det.
Vi har jo alle et ønske om at standse bandekrig, rockerkrig, at sørge for, at de, der begår kriminalitet, får en straf, at de kommer ind at ruske tremmer, men forudsætningen for det kan altså være, at der er nogle, der tør og vil vidne, og hvis man har været en del af et sådant miljø og er kommet ud af det, er på vej ud af det og gerne vil have lov til at fortælle sandheden om, hvad der foregår, så kan det være nødvendigt, at vi sørger for, at et sådant vidne får lov til at være anonymt, men altså selvfølgelig stadig væk kun under betingelse af, at det er uden betydning for tiltaltes mulighed for at forsvare sig selv.
Derfor er der på alle måder, kan man sige, sat hegn om, at retten sker fyldest, også selv om vi laver den her lille udvidelse af muligheden for brug af anonyme vidner.
Og for at understrege, at der kun er tale om en lille udvidelse af muligheden, ja, så står der oven i købet i forslaget, at det forudsættes, at denne bestemmelse kun undtagelsesvis vil blive benyttet.
Dermed er retssikkerheden sikret både for vidner og for tiltalte.
Vi kan støtte lovforslaget.