Lars Dohn (EL), 2014-10-23:
Jeg skal på vegne af Enhedslistens ordfører, Christian Juhl, læse hans tale op.
Christian Juhl er forhindret i at deltage, men rollen som vikar er ikke ny for mig.
Jeg har været i folkeskolen i 38 år, så det er en titel, jeg har måttet bære nogle gange.
En ny lov om medarbejderinvesteringsselskaber skulle muliggøre realisering af den aftale, NNF indgik med Danish Crown vedrørende slagteriet på Bornholm.
Det lovforslag, som regeringen har fremsat, er langt mere vidtgående og langt mere favorabelt for arbejdsgiverne end Bornholmeraftalen og bryder adskillige af principperne i denne.
Det, regeringen fremsætter, er et generelt lovforslag for alle virksomheder, der skal bruges til at presse lønarbejderne til at levere risikovillig kapital til deres arbejdsgiver.
Bornholmeraftalen indebærer, at alle ansatte skal deltage i et medarbejderinvesteringsselskab.
Det princip fraviger man i lovforslaget.
Bornholmeraftalen indeholder desuden et princip om, at alle deltager på lige bidragsmæssige vilkår – dvs. en fast procentsats af lønnen.
Lovforslaget sikrer, at de bedst lønnede betaler den laveste procentsats ved at lægge et loft på 30.000 kr. i årlig indbetaling.
Det betyder, at dem, der har en løn på 20.000 kr. om måneden, betaler 7½ pct., mens alle med en løn på over 34.000 kr. om måneden betaler en lavere procentsats, der oven i købet falder jo højere indtægt, man har.
Lovforslaget sikrer risikovillig kapital, men det sikrer ikke, at de, der indbetaler, også har kontrollen med selskabet.
Tværtimod sikrer lovforslaget, at den virksomhed, der modtager lønarbejdernes penge, har kontrollen.
Arbejderne skal betale, men der må ikke rykkes en tøddel ved ledelsesretten.
Lovforslaget betyder endvidere, at arbejdere, der afskediges, må vinke farvel til deres indskud.
Ikke alene skal medarbejderne investere en andel af lønnen for at hjælpe arbejdsgiveren; de skal også samtidig leve med truslen om at blive skoddet ved fyring.
Og går det for alvor galt, så virksomheden lukker, er indskuddene ikke beskyttet af Lønmodtagernes Garantifond.
Det er muligt, at regeringen vil henvise til, at det her bare er en rammelov, så alle de ovennævnte problemer kan løses i nogle konkrete aftaler, men tendensen vil selvfølgelig være, at arbejdsgiverne målrettet vil gå efter de skitserede minimumsrammer i loven.
Man lægger med en fernistynd henvisning til EU i høringsnotatet op til, at det skal kunne gælde for alle virksomheder.
Der lægges kort sagt op til et overdådigt tag selv-bord for alle arbejdsgivere, der med fyringstruslen kan presse deres ansatte til at acceptere en reel lønnedgang.
Derfor bør lovforslaget, der netop kalder medarbejderinvesteringsselskaber en prøveordning, begrænses til overenskomstdækkede industrivirksomheder med mindst 35 ansatte.
Medarbejderinvesteringsselskaber skal ikke kunne bruges som redskab til effektiv social dumping.
På den baggrund stiller Enhedslisten en række ændringsforslag, der sikrer de ansattes og de faglige organisationers rettigheder og indflydelse.
Som forslaget ligger, vil Enhedslisten stemme imod det.
Hvad angår L 10, der omhandler de skattemæssige konsekvenser af L 16, skal vi blot knytte en enkelt bemærkning.
Nogle faglige organisationer brokker sig over, at et eventuelt afkast af medarbejderinvesteringen skal beskattes som lønindkomst og ikke som den meget billigere kapitalindkomst.
Stod det til Enhedslisten, burde kapitalindkomst beskattes som løn.
Tak for ordet.