runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Klaus Hækkerup (S), 2010-05-31:
Tak for det.
Det, der provokerede mig, da jeg sad dernede og lyttede til debatten, var ministerens tale om den uansvarlige økonomiske politik, som Socialdemokratiet og SF stod for.
Lad os prøve at se på de sidste 30 års økonomiske politik i Danmark.
Da den socialdemokratisk ledede regering kom til, var underskuddet, det, vi arvede fra den borgerlige regering, på 44 mia. kr. – 44 mia. kr. Gennem et enormt sejt træk fik vi det vendt til et overskud på 26 mia. kr.
Så tog den borgerlige regering over, og hvad er vi præsenteret for nu?
Vi er endt med en finanslov med et underskud – et underskud – på 99 mia. kr.
Den finanslov, vi vedtog i december måned, sagde 77 mia. kr., og i løbet af et halvt år er det lykkedes den her regering, der påstår, at den er økonomisk ansvarlig, at banke underskuddet endnu længere ned, eller endnu længere op, om man vil, nemlig til 99 mia. kr.
Er det ansvarlig økonomisk politik?
Inger Støjberg (V), 2010-05-31:
Jeg kan godt forstå, at fru Johanne Schmidt-Nielsen aldrig nogen sinde er blevet sat i den situation, at hun skulle forsvare en person fra Enhedslisten, som skulle sendes ud til en international toppost, for det kræver jo i hvert fald også, at man har personen til det, og det var jo det, der var sagen med hr. Anders Fogh Rasmussen, altså at der var en særdeles velkvalificeret kandidat, som så fik posten som NATO-generalsekretær.
Og derfor tror jeg, at fru Johanne Schmidt-Nielsen kender alt til den sag.
Med hensyn til EU ved jeg godt, at fru Johanne Schmidt-Nielsen ikke er særlig EU-begejstret, det er jo ikke nogen hemmelighed, men jeg håber, at fru Johanne Schmidt-Nielsen er begejstret for at få en regning betalt, så man ikke efterlader den i børneværelset, og så der også er råd til velfærd i fremtiden.
Det håber jeg da, ellers hører alting jo op.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-05-31:
Først og fremmest vil jeg sige, at jeg aldrig som politisk ordfører har været stillet i en situation, hvor jeg igen og igen stod og sagde noget, som jeg godt vidste var forkert.
Det kan være, at man i Venstre mener, at det er en del af jobbeskrivelsen som politisk ordfører, men sådan har vi det ikke i Enhedslisten.
Så vil jeg stille mit spørgsmål igen, for endnu en gang kom der ikke noget svar.
Så derfor stiller jeg endnu en gang det spørgsmål, som Socialdemokraterne har stillet igen og igen i dag, og som vi ikke på noget tidspunkt har fået svar på.
Er der et krav fra EU om, at Danmark skal skære ned i 2011, ja eller nej?
Inger Støjberg (V), 2010-05-31:
For det første vil jeg da gerne takke for rosen, for jeg tror, at netop fru Johanne Schmidt-Nielsen ved, at det kræver en vis politisk tæft og måske også en rimelig dagsform at være politisk ordfører.
Det tror jeg netop fru Johanne Schmidt-Nielsen kender alt til, for hun gør det jo ganske godt selv.
For det andet er det her jo ikke bare et spørgsmål om EU.
Det her er et spørgsmål om, om vi vil gøre det her for os selv.
Det her er et spørgsmål om, om vi vil være med til at sikre, at der også skal være velfærd i fremtiden.
Hvis vi vil være med til at sikre det, er der en regning, der skal betales.
Så synes jeg ærlig talt, at det ville klæde fru Johanne Schmidt-Nielsen at komme med et svar på, hvad svaret så skulle være til alle de mennesker, som slap for at komme hjem med en fyreseddel, altså de mellem 75.000 og 80.000 mennesker, som den borgerlige regering sammen med Dansk Folkeparti jo har sørget for ikke kommer hjem med en fyreseddel – tillagt den lave rente – fordi vi har taget så mange initiativer.
Hvad var svaret til dem, hvis vi ikke havde gjort det?
For det er jo derfor, regningen ligger der nu.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-05-31:
Jeg synes, at det her minder lidt om dengang, ministeren var politisk ordfører og igen og igen fortalte os alle sammen, at Anders Fogh Rasmussen ikke var på vej ud af landet.
Jeg tror, at komiske Inger var betegnelsen på det tidspunkt.
Jeg prøver igen: Er det EU, der på grund af konvergenskravene har krævet, at der skal skæres ned i 2011?
Det er jo et simpelt spørgsmål.
Det er et spørgsmål, som man kan svare ja eller nej til.
Det vil jeg foretrække at ministeren gør, altså svarer ja eller nej til, om det er på grund af EU-krav, at der skal skæres ned i 2011.
Ja eller nej?
Inger Støjberg (V), 2010-05-31:
Jeg står simpelt hen med den mistanke, at hr. Morten Bødskov har misset det her lovforslag, måske simpelt hen bare ikke rigtig har fået det læst godt nok igennem, måske simpelt hen heller ikke rigtig kender historikken og måske overhovedet ikke rigtig har kendskab til dagpengesystemet.
For sagen er jo den, at når den her ændring træder i kraft til juli, er der 2 år.
Det vil sige, at man har 2 år, ligegyldigt hvor man er henne, altså selvfølgelig ikke hvis man allerede er 3½ år henne i dagpengeperioden.
Men ellers har man 2 år op til de maks. 4 år til at finde sig et job igen.
Det er jo den ene side af sagen; så man trækker jo ikke bare sådan lige tæppet væk under nogen.
Den anden side af sagen er, at hvis vi kigger på profilen med hensyn til dagpengelængden, altså med hensyn til hvor længe man er i dagpengesystemet, er det jo sådan, at i det øjebliksbillede, som jeg tog sidst, og det var i marts måned, havde 94 pct. af dem, der er i dagpengesystemet, været der i under 2 år og kun 6 pct. i over 2 år.
Og det er jo lige nøjagtig den gruppe, der tilhører de 6 pct., som bl.a. langtidsledighedspakken går ind og hjælper.
Den hjælper i øvrigt allerede efter 1 år, så det vil sige, at der kommer en massiv støtte til de her mennesker.
Morten Bødskov (S), 2010-05-31:
Jeg spurgte ikke om langtidsledige og alt muligt.
Jeg spurgte bare helt enkelt, hvordan det er som beskæftigelsesminister nu at skulle ud at møde arbejdsløse på jobcentre, i aktiveringstilbud og andre steder og sige til dem: Nu har vi lavet reglerne for jeres tryghed i dagpengesystemet om, og årsagen til, at vi har lavet dem om, er, at jeg med mit politiske flertal på Christiansborg – regeringen og Dansk Folkeparti – har givet Danske Banks direktør næsten 0,5 mio. kr. i skattelettelse i år.
Altså, hvordan er det som beskæftigelsesminister, når man har ansvaret for dagpengesystemet, at skulle sige sådan noget til de mennesker, som hænger i kanten af dagpengesystemet nu, og som tilhører nogle af de mest udsatte grupper i vores samfund?
Hvordan er det at sige til dem: Årsagen til, at vi trækker tæppet væk under jer, er, at vi har givet Danske Banks direktør næsten 0,5 mio. kr. i skattelettelse bare i år?
Det må man da som beskæftigelsesminister have gjort sig nogle overvejelser om.
Inger Støjberg (V), 2010-05-31:
Jeg synes faktisk, at vi nu bare slutter ringen, for nu kan vi igen og igen og igen høre, at Socialdemokraterne er vendt tilbage til den kurs, som man havde for år tilbage, hvor økonomi var sådan noget, som man bare lod hånt om.
Det var sådan noget, man så stort på.
Og så har vi jo en eller anden fornemmelse af, at Socialdemokraterne stadig væk tror, at penge er noget, som man bare selv trykker.
Det er bare noget, man kan bruge, og så kan man på et eller andet tidspunkt skrive en stor skatteregning ud til befolkningen.
Sådan er verden altså ikke, må jeg sige til hr. Benny Engelbrecht.
Flemming Bonne (SF), 2010-05-31:
For at ministeren nu ikke skal tro, at det kun er Socialdemokraterne, der interesserer sig for 2011, kan jeg sige, at vi altså også gør det i SF.
Vi synes, det er ret interessant.
Inger Støjberg (V), 2010-05-31:
Jamen jeg kan kun gentage, at jeg synes, det er sørgeligt, og nu melder SF sig også på banen for økonomisk uansvarlige partier.
Det er dog helt utroligt at skulle stå og høre på, at det eneste saliggørende er, om EU stiller krav eller ej, men at det, der jo er det virkelige spørgsmål, nemlig om vi har en holdbar økonomi i Danmark, slet ikke tæller.
Nej, for der mener man i S og SF, at man jo bare kan udskrive en skatteregning til borgerne, og så er det så nemt, og så kan man i øvrigt bare ringe til EU og LO, og så er alting godt igen.
Altså, sådan er virkelighedens verden bare ikke, vil jeg sige til hr. Flemming Bonne.
Der er en regning, der skal betales, og den skal betales, fordi den borgerlige regering har ført Danmark så lempeligt igennem krisen, som vi har, målt på menneskelige omkostninger.
Alle de tiltag, der er blevet taget, med fremrykning af investeringer, med skattelettelser, med SP-udbetaling og alle de andre tiltag, har betydet, at et sted mellem 75.000 og 80.000 mennesker er sluppet for at komme hjem med en fyreseddel i hånden, og så skal man selvfølgelig også tillægge den lave rente, som vi har været begunstiget af.
Det er sagen.
Ja, jeg skal love for, at Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti går en anden vej; det har hr. Flemming Bonne fuldstændig ret i.
For det, man gør, er, at man venter 3 år med at åbne den rudekuvert, der er kommet ind ad døren, for at se, hvad der står i den, og så håber man i øvrigt, at naboen er begyndt at arbejde 12 minutter længere hver eneste dag, fordi det så kan være ham, der betaler regningen.
Det er jo det, der er sagen i Socialdemokraternes og Socialistisk Folkepartis politik.
Så jeg er fuldstændig enig med hr. Flemming Bonne i, at man der har valgt en fuldstændig anden vej.
Men det, som bare er sagen, er, at det er en ekstremt farefuld vej, og frem for alt er det økonomisk en totalt uansvarlig vej.
Men så kender vi bare oppositionen igen, der er jo i virkeligheden ikke rigtig noget nyt i det.
Morten Bødskov (S), 2010-05-31:
Tak for det.
Altså, det er jo helt åbenlyst, at beskæftigelsesministeren har en meget, meget dårlig sag her, for det må jo ikke være behageligt som beskæftigelsesminister at skulle gå ud og trække tæppet væk under dagpengemodtagerne.
Så jeg vil bare prøve at høre, hvordan det er som beskæftigelsesminister at skulle se arbejdsløse i øjnene nu og faktisk sige til dem: Ved I hvad, nu er det jer, der skal betale regningen for den skattelettelse, jeg har givet direktøren i Danske Bank.
Inger Støjberg (V), 2010-05-31:
Jeg kunne da bare godt tænke mig at vide, hvordan hr. Morten Bødskov stillede sig i 1998, da man ændrede på dagpengereformen.
For jeg går da ud fra, at hr. Morten Bødskov er fuldstændig enig med hr. Harald Børsting fra LO, der siger om den ændring, at den var utrolig upopulær, at det var en utrolig upopulær beslutning, men at han tror, det var den rigtige, og at det også har vist sig, at ledige siden kommer hurtigere tilbage i arbejde.
Det er jo, fordi dagpengeændringer som de her virker.
De virker, ved at folk bliver mere aktive, ved at folk kommer hurtigere tilbage på arbejdsmarkedet igen.
Og så skal man jo netop se det i sammenhæng med bl.a. den langtidsledighedspakke, som vi jo bredt her i Folketinget, bl.a. med Det Radikale Venstre, har indgået en aftale om.
Jeg er jo godt klar over, at Socialdemokraterne af sådan en eller anden valgkampsagtig begrundelse har valgt ikke at ville være med i det her.
Men kunne hr. Morten Bødskov prøve at pege på bare et eneste initiativ i den langtidsledighedspakke, som hr. Morten Bødskov og Socialdemokraterne er uenige i.
Det er en satsning på 0,5 mia. kr.
Det er 0,5 mia. kr. i gave til de langtidsledige, og det er selvfølgelig ekstremt vigtigt, fordi vi skal hjælpe dem, der er svagest, tilbage på arbejde igen, og dem, der har sværest ved at komme tilbage på arbejde igen, er de langtidsledige.
Flemming Bonne (SF), 2010-05-31:
Jeg kan nu stadig væk ikke forstå, at ministeren har så vanskeligt ved at svare direkte på det meget direkte spørgsmål, der er stillet.
Det er, som jeg sagde i mit første indlæg her, regeringen selv, der har sat den dagsorden og gjort konvergenskravet til det store dyr i den her åbenbaring.
Vi går en anden vej med »En Fair Løsning«, hvor vi siger, at vi garanterer fuld balance i 2013, og så gør vi det med en dynamisk dagsorden, som skaber beskæftigelse, og som skaber øget vækst.
Det er bare to forskellige veje, vi kan gå i dansk politik.
Synes ministeren så ikke, at det er en dyr løsning for borgerne, at man absolut vil gå ud i den her nedskæringspolitik?
Benny Engelbrecht (S), 2010-05-31:
Kunne ministeren ikke bare i det mindste sige, at ministeren ikke ved det?
Inger Støjberg (V), 2010-05-31:
Altså, problemet er jo, at havde Socialdemokraterne haft magt, som de havde agt, da det gik rigtig godt, da vi var i et opsving, havde man jo brugt alle pengene; så havde man soldet pengene op, og så havde vi ikke haft mulighed for at tage alle de initiativer, som vi har taget nu for netop at prøve at manøvrere Danmark så nænsomt igennem den økonomiske finanskrise som overhovedet muligt.
Men jeg vedgår gerne, at der er ét kapløb, hvor Venstre og den borgerlige regering og Dansk Folkeparti aldrig nogen sinde vinder over Socialdemokratiet og Socialistisk Folkeparti, og det er i spørgsmålet om at bruge penge og fremsætte forslag, der er udgiftskrævende.
Sophie Løhde (V), 2010-05-31:
Og hvordan er det så, det kan lade sig gøre at få 13,5 mia. kr. ud af et uændret højt historisk niveau?
Det kan selvfølgelig lade sig gøre, fordi man ikke indlægger den samme historisk høje vækst, som der har været i de foregående år, men siger til kommunerne, at nu skal de fastholde udgifterne på det niveau, der er i 2010, korrigeret for løn- og prisudvikling.
Morten Bødskov (S), 2010-05-31:
Nu skal man jo virkelig passe på med at anklage andre tilstedeværende for ikke at have læst den aftale, som er lavet med Dansk Folkeparti, så derfor, hvis ordføreren har aftalen hos sig, må hun da gerne lige slå op på side 6 i aftalen.
Hvor skal de 13,5 mia. kr. findes henne?
Ordføreren kan jo ikke bare svare hr. Carsten Hansen og sige, at han ikke har læst aftalen.
Det står jo i aftalen.
Hvis man ser på, hvor meget det nogenlunde svarer til for kommunerne, at kommunerne skal sidde med nulvækst, når man nu har nulvækst i den samlede offentlige driftsøkonomi og det giver 13,5 mia. kr., kunne jeg godt tænke mig at høre ordføreren: Hvor meget svarer det til for kommunerne?
Hvor mange af de her 13,5 mia. kr. skal kommunerne finde frem til 2013?
Sophie Løhde (V), 2010-05-31:
Der bliver korrigeret for løn- og prisudviklingen, og det betyder, at de penge, man har til rådighed i 2010-budgetterne, har man også til rådighed i 2011-budgetterne.
Så vil jeg gerne tage fat på det her spørgsmål om den demografiske udvikling.
Kommunerne står samlet set ikke over for et demografisk udgiftspres.
Antallet af ældre stiger, til gengæld falder antallet af børn – det er bare et eksempel – og derfor er det da naturligt, hvad kommunerne alle dage har skullet, at prioritere inden for det samlede område og sørge for at kanalisere midlerne derhen, hvor der er et udgiftspres, i det her tilfælde at sørge for at bruge flere penge på ældreområdet, fordi det er det, der bliver behov for i de kommende år.
Carsten Hansen (S), 2010-05-31:
Det er bare forunderligt, at Venstre ikke vil være ved, at nulvækst betyder besparelser.
Finansministeren og Finansministeriet har lagt frem, at det betyder 10 mia. kr. ekstra i kassen om året.
De 6 mia. kr. skal altså hentes ude i kommunerne.
Så er det, jeg spørger mig selv: Hvorfor ikke stå ved det, som Finansministeriet har skrevet?
Der er jo ikke uændret vækst ved nulvæksten, for man tager ikke højde for den demografiske udvikling – at der bliver flere og flere ældre – og at der er behov for flere ansatte i kommunerne.
Der er nogle, der siger, at det vil betyde 10.000 færre ansatte i den offentlige sektor, og så spørger jeg mig selv: Hvor er det, Venstre vil spare?
Er det på børnene, er det på de ældre, eller er det på folkeskolerne?
Det må vi da kunne få et svar på, for det er jo ikke sidste gang, fru Sophie Løhde og indenrigsministeren kommer til at svare på de her spørgsmål.
Sophie Løhde (V), 2010-05-31:
Først og fremmest er jeg da en lille smule forundret over, at gruppeformanden for Socialdemokraterne ikke er bedre opdateret om den aftale, der er blevet indgået.
Nu er kommunernes økonomi jo sådan set ikke blevet forhandlet færdig med Kommunernes Landsforening, for de forhandlinger er slet ikke startet endnu.
Men det, der er udgangspunktet for aftalen om genopretningen af dansk økonomi, er jo uændrede udgifter i kommunerne i 2011, og det indebærer, at kommunerne kan videreføre det udgiftsniveau, de har haft i 2010, korrigeret for den generelle pris- og lønudvikling.
Det er vel at mærke et niveau, hvor de offentlige udgifter til forbrug aldrig nogen sinde har været højere.
Så de skal dermed videreføre aktiviteten på et historisk højt niveau.
Det er det, der er faktum.
Carsten Hansen (S), 2010-05-31:
Nu har vi jo hørt så meget om, at regeringen i sin mildhed har sagt, at der nu ikke skal spares 4 mia. kr. ude i kommunerne.
Det må jo gøre alle mulige rare mennesker glade.
Men man har glemt at fortælle, at nulvækst ude i kommunerne jo faktisk betyder en besparelse på 6 mia. kr. om året, og det er jo især – og Finansministeriet har selv erkendt det i adskillige rapporter – fordi der minimum skal 1 pct. vækst til for at tage højde for udgifterne i forbindelse med den demografiske udvikling, altså det, at der bliver flere og flere ældre ude i kommunerne, der har behov for en større og større serviceydelse, og dermed også flere ansatte.
Så vil jeg spørge fru Sophie Løhde: Hvor er det, der skal spares?
Er det hos de ældre, eller er det hos de børn, der har brug for specialiseret hjælp, eller er det i folkeskolerne, der skal spares?
Det ville egentlig være rart, hvis Venstre også ville sige, hvor der skal spares.
Et er, at man siger, at der nu skal spares 6 mia. kr. på grund af nulvæksten,
men lad os høre, hvad Venstre mener.
Sophie Løhde (V), 2010-05-31:
Jeg kan ikke forestille mig, at der er nogen kommunalpolitiker, som siger: Nej, barnets tarv kommer ikke først.
Selvfølgelig gør den det.
Rasmus Prehn (S), 2010-05-31:
Ja, fru Sophie Løhde ved jo udmærket godt, at enhver kommunalpolitiker med respekt for sig selv naturligvis altid tænker på økonomien, for at enderne skal kunne nå sammen, og så skatteborgernes penge bliver brugt mest fornuftigt.
Men her er spørgsmålet bare: Skal man altid tænke økonomi før barnets tarv?
Er der ikke situationer, hvor man må sige, at det er barnets tarv, der kommer først, og at vi simpelt hen ikke kan sidde og spare på et område, hvis vi ved, vi svigter et barn, og at udgiften til det her barn i øvrigt vil blive større på lang sigt, fordi vi ikke gør det rigtige til at starte med?
Er det ikke barnets tarv, der i mange tilfælde kommer først?
Line Barfod (EL), 2010-05-31:
Jeg kan forstå, at det afgørende for Venstre og fru Sophie Løhde er, at når der står på et stykke papir, hvor mange penge der må bruges, må der under ingen omstændigheder bruges mere end det, der står, når det handler om kommuner.
Det er en helt anden situation, når det handler om ministerier eller forsvaret eller politiet eller flere andre ting, som staten har ansvaret for, for så kan man sagtens overskride tallet.
Men når det er kommunerne, må det tal, der står på det stykke papir, ikke overskrides.
Derfor vil jeg gerne spørge fru Sophie Løhde, om hun så mener, at man skal fjerne alle de krav, der i lovgivningen er stillet til kommunerne: om kommunerne ikke længere skal overholde minimumstimetallet for børn i skolerne, om de ikke længere skal sørge for ordentlig hjemmehjælp til de ældre, om de ikke længere skal sikre, at handicappede, der har brug for døgnhjælp, får den hjælp, og alle de andre ting, der i dag er lovkrav til. Mener fru Sophie Løhde, at vi skal opgive alt det, fordi det vigtige er, at kommunerne overholder det diktat, der er kommet fra regeringen om, hvor mange penge der må bruges?
Sophie Løhde (V), 2010-05-31:
Aftalesystemet bygger på, at der kan indgås kollektive aftaler, og at kommunerne derved i fællesskab tilstræber at sørge for, at aftalerne rent faktisk også overholdes.
Det er ikke noget nyt princip eller element, som er blevet indført under den her regering.
Så det er der som sådan intet nyt i.
Line Barfod (EL), 2010-05-31:
Nu har vi jo i flere år fået oplyst også fra den tidligere finansminister, at der reelt er tale om et diktat fra regeringen, når det kommer til den økonomiske ramme for kommunerne, som ikke sikrer, at man kan overholde al lovgivning på området.
Derfor prøver jeg igen at spørge fru Sophie Løhde: Mener fru Sophie Løhde, at når kommunen står med en sag, f.eks. om et barn, der har været udsat for seksuelle overgreb, og den kan se, at den vil overskride budgetterne, skal den lade være med at gribe ind, eller at kommunen, hvis den står med en sag om en handicappet, der har brug for hjælp 24 timer i døgnet, skal sige: Nej desværre, vi er ved at overskride budgettet, så derfor kan du kun få 37 timer om ugen og ikke døgnhjælp?
Sophie Løhde (V), 2010-05-31:
Jeg skal ikke kunne sige, om Enhedslistens ordfører mistror en række medarbejdere i kommunerne for, at de ikke vil overholde gældende lovgivning og heller ikke agter at sørge for at sætte ind med de tilbud, som vil være nødvendige i nogle givne situationer, eksempelvis dem, som fru Line Barfod her skitserede.
Det kan jeg ikke forestille mig, hverken før det her lovforslag eller efter det her lovforslag.
Den enkelte kommune har et ansvar for at prioritere sit budget inden for de rammer, som blev aftalt mellem Kommunernes Landsforening og regeringen.
Sådan har det alle dage været.
Det er ikke noget nyt princip, som den her regering har indført, og derfor har enhver kommune jo også et ansvar for at sørge for at følge op på, at de budgetter, man tilrettelægger lokalt, rent faktisk overholdes i praksis.
Rasmus Prehn (S), 2010-05-31:
Det, der til gengæld er nyt her, er jo, at vi for første gang ser, at der rent faktisk er medarbejdere i det offentlige, der ifølge en undersøgelse fra Socialrådgiverforeningen giver udtryk for, at de er en situation, hvor de må gå på kompromis.
De føler sig tvunget til at gå på kompromis med det fagligt set ansvarlige for at tænke på økonomien.
Det er jo sådan, at Kommunernes Landsforenings tidligere formand, borgmester Erik Fabrin, har været ude at foreslå otte såkaldte gyldne regler, hvor man vil gøre hele håndteringen af det specificerede socialområde til et styrbart område.
Det har altid været et ikke styrbart område, hvor man måtte kigge på, hvad der var fagligt nødvendigt.
Nu skal så være et styrbart område, hvor økonomer skal ind og kigge sagsbehandlere over skulderen for at sikre, at der ikke er noget, der bliver for dyrt.
Er det ikke uhyggeligt, hvis vi kommer i den situation, som fru Line Barfod var inde på, at der er udsatte børn, som egentlig trænger til at få en hjælpende hånd, som trænger til at blive anbragt eller noget andet, men hvor man må sige nej, fordi de her sanktioner sådan set tvinger kommunerne til at spare på pengene, at tænke på pengene før på barnets tarv?
Sophie Løhde (V), 2010-05-31:
Det, der sådan set bekymrer mig allerallermest, er, at den socialdemokratiske kommunalordfører på den måde, han her lægger op til spørgsmålet, rent faktisk fuldstændig klart tilkendegiver, at når vi snakker om det specialiserede socialområde, skal kommunerne bare sørge for at lukke øjnene og overhovedet ikke tænke på økonomi.
Enhver kommune – og hr. Rasmus Prehn må jo i øvrigt kende det, for han har jo selv siddet i en kommunalbestyrelse – har naturligvis et ansvar for at tænke på den samlede økonomi, uanset hvilket fagområde man kigger på.
Derfor sidder man jo også som et ansvarligt kommunalbestyrelsesmedlem og tilrettelægger servicen på de områder inden for de økonomiske rammer, som man har til rådighed, og prioriterer midlerne derhen, hvor der er det største behov.
Så har der i øvrigt været en helt eksplosiv vækst i udgiften på netop det specialiserede område igennem en lang årrække.
Så hvis der gives udtryk for, at der bliver sparet i øjeblikket på det specialiserede område, stemmer det meget, meget dårligt overens med de tal, som kommunerne for nylig netop selv har meldt ind.