Tom Behnke (KF), 2010-04-21:
En digitalisering af tinglysningen har helt åbenbart og åbenlyst en række fordele i sig, og det synes jeg vi skal huske.
Hvad var egentlig årsagen til, at man ønskede en digitalisering af tinglysningen?
Ønsket var jo ikke at skabe kaos, ønsket var jo ikke, at der skulle gå længere tid, og ønsket var jo ikke, at der var nogle, der skulle lide tab.
Næh, grunden til, at man ønskede en digitalisering, var netop, at man ville prøve at gøre det nemmere, hurtigere at få tinglyst, end det var tidligere, altså, at man online, direkte og digitalt kunne få tinglyst inden for få sekunder eller inden for få minutter.
Det var et ønske, vi alle havde, og en fremtid, vi alle godt kunne tænke os.
Samtidig kunne man også se, at hvis det var sådan, at borgere og virksomheder kunne tinglyse digitalt online med det samme, ville der også ligge en række besparelser for både de pågældende borgere, for virksomheder og for tinglysningen.
Der ville ligge en lang række besparelser, som man så ville kunne bruge til noget andet og bedre.
Det synes jeg bare vi også skal huske nu her, hvor det er sådan, at det ikke er gået helt sådan, som man havde håbet på, ikke helt, som man havde planlagt.
For det, der var det vigtige, kan man sige, inden vi gik i gang, var at få sikret sig, at det system, man startede op, var et system, der kunne fungere.
Der måtte ikke opstå den situation, at man ikke kunne få tinglyst.
Derfor bad man også om at få en overgangsperiode, så vidt jeg husker, var den på 3 uger, til at gå fra den manuelle til den digitale tinglysning.
I den periode skulle man så være i stand til at stille om til det nye system.
De aktører, som var med på det tidspunkt, og som havde været med i processen, havde også rejst nogle advarselsflag og sagt, at der var nogle ting, der ikke fungerede ordentligt.
Man har undervejs i processen justeret systemet, tilpasset systemet, man gjorde, hvad man kunne.
Og som jeg har forstået det ud fra de bilag, som vi har fået i Folketingets Retsudvalg i svaret på spørgsmål 904, gjorde man også, hvad man kunne.
Så de involverede parter var sådan set af den opfattelse, at der ikke var nogen grund til, at man udsatte det yderligere, man kunne godt starte systemet op – det er i hvert fald sådan, jeg læser bilaget – og det gjorde man så.
Men den her opstart gav ganske alvorlige problemer trods forarbejderne.
Og det er jo ærgerligt.
Det er i særdeleshed ærgerligt for dem, som har lidt tab, dem, som har stået og ventet og ventet, og som også har haft økonomiske tab.
Ja, det er ikke bare ærgerligt, det er faktisk dybt problematisk, at det har givet så store vanskeligheder.
At noget, der skulle være så godt, viste sig i sin opstart at have så store vanskeligheder og problemer indbygget, er dybt problematisk.
Det, som jeg også har kunnet konstatere, er, at man satte alle gode kræfter ind, i samme sekund man opdagede, at der var ved at være problemer, at der var sager, der hobede sig op, at bunkerne blev større.
Man satte alle gode kræfter ind for at råde bod på problemerne, og man har jo groft sagt – nej, fuldstændig direkte sagt – knoklet døgnet rundt ved Tinglysningsretten for at få det her til at fungere.
Man har fra regeringens side været villig til at sige: Hvis det er ressourcer, der mangler, så sig til, hvis det er medarbejdere, der mangler, så sig til.
Men der er også en eller anden grænse for, hvor mange nye medarbejdere man kan trække ind, for de skal jo også nå at blive uddannet et vist minimum, inden de kan begynde at lave sagsbehandling.
Derfor kan man ikke bare ansætte og ansætte, man skal ansætte i den takt, man er i stand til at uddanne og sidemandsoplære folk, så de kan komme i gang med det.
Det, som vi også kan konstatere, er, at til trods for de her fødselsvanskeligheder, fungerer systemet nu.
Nu fungerer det, og det synes jeg også man skal huske på.
Hver eneste dag bliver der tinglyst 3.000 sager i løbet af få minutter – i løbet affå minutter.
Det gjorde der ikke før, så der er altså kommet en gevinst.
Og det er man også ved at arbejde på.
Så alt andet lige har man gjort, hvad man kunne, og man har også fået rådet bod på problemerne, og det er vi tilfredse med.