runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-13:
Hvorvidt det er helt i orden eller ej, er efter vores opfattelse et forhold mellem borgerne og deres kommunalbestyrelse.
Der er en ganske principiel anden tilgang end den, jeg kan høre resten af Folketinget har i den her sag.
Vi mener, at hvis kommunalbestyrelsen vælger at foretage sig noget, som den har et demokratiske mandat til, så er det et forhold mellem den og dens borgere og ikke et forhold, som Folketinget skal blande sig i.
Men jeg forstår, at resten af Folketinget med undtagelse af Det Radikale Venstre har en sådan mistillid til det kommunale selvstyre og til kommunalbestyrelsernes dømmekraft, at man siger: Vi ved langt bedre, hvordan det skal gøres.
I den sammenhæng må man sige: Det, hr. Jørn Dohrmann er med til at sørge for nu, er ikke, at man forhindrer salg af vandforsyninger fremover, det er sågar ikke engang, at man kan foretage mulige tilpasninger i koncernstrukturer, nej, det er blot, at pengene i stedet for kommer i statskassen, i finansministers kasse.
Jeg tror nu nok, at de fleste borgere er en lille smule i tvivl om, hvorvidt det er den bedste kasse, de kan komme i, hvis der endelig skal foretages handler, hvor de kan diskutere det her med deres demokratisk valgte lokale folk, hvad enten det er en andelsbestyrelse eller en kommunalbestyrelse.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-03-13:
Så kan vi jo konstatere, at hr. Johs. Poulsen synes, at det er helt i orden, at de vandværker, der nu er solgt, også hæver prisen med 25 pct.
Jeg kan konkludere, at det også var den øvelse, der var i gang i Vestjylland, med at ville sælge vandværker.
Aftenen før vi holdt vores møde om det her med vandværker – stoploven og alle de ting – prøvede man jo netop i det område, hvor hr. Johs. Poulsen kommer fra, at sælge nogle af de vandværker.
Det synes hr. Johs. Poulsen så, hvis jeg forstår ham rigtigt, er helt i orden, altså at kommunekassen på den måde prøver at få mest muligt med penge til sig selv
Er det virkelig det, De Radikale står for, at man ikke vil have, at hvile i sig selv-princippet betyder, at de kommer borgerne til gode og ikke kun kommunekassen?
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-13:
Det er der jo en historisk begrundelse for.
Der er igennem tiden i forskellige kontekster opstået vandforsyninger, som enten er andelsejede eller kommunalt ejede, og det er også helt korrekt, at nogle af dem har haft ejerskifter i perioden inden.
Det, der er situationen, er jo bare, at man, da man spillede ud med det såkaldte serviceeftersyn, fremprovokerede en situation, hvor flere og flere gik ind i overvejelserne, fordi de var bange for, at vi kom dertil med det, hvor vi står i dag, nemlig at man på det her område vil indføre en statslig afgift på eventuelle handler.
Jeg siger bare igen, som jeg også sagde i spørgsmålet til hr. Jørn Dohrmann tidligere: Er Folketinget bedre til at bedømme, hvorvidt en vandforsyning skal være i kommunalt eje eller i andelseje, end de er ude lokalt?
Efter vores opfattelse er man det ikke.
Så til det med borgerne: Helt enkelt kan man vel sige, at de penge, som måtte blive i nogle kommunekasser, i hvert fald er langt tættere på de borgere, som Dansk Folkeparti kerer sig om, end hvis de puttes i finansministerens store kasse herovre.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-03-13:
Vil De Radikale virkelig påstå, at der ikke er solgt vandværker inden serviceeftersynet, som regeringen og Dansk Folkeparti nu sammen med næsten resten af oppositionen har været med til at forhandle?
Er det virkelig det, De Radikale fra talerstolen vil påstå?
Jeg vil bare sige, at jeg så godt vil have en forklaring på, hvordan TRE-FOR var i besiddelse af vandværkerne, hvis ikke de var solgt før i tiden.
Det var en ting.
En anden ting er: Synes man virkelig fra De Radikales side, at det er i orden, at det er kommunen, der scorer kassen, altså borgernes penge?
Det er borgerne, der har betalt for vandværkerne og for rørsystemet.
Er det virkelig hr. Johs. Poulsens ærlige mening, at det beløb bare skal tilfalde kommunekassen, og skulle alle de andre kommuner bare have solgt deres vandværker hurtigst muligt, så kommunerne kunne råde over de penge?
Margrethe Vestager (RV), 2007-03-13:
Jeg synes, det er utrolig sødt af ordføreren sådan at komme ministeren til hjælp i sin kommentar til ordvekslingen i forlængelse af det sidste lovforslag.
Jeg skal bare spørge ordføreren, hvorfor ordføreren mener, det var nødvendigt at bruge så mange timer med forhandlinger for at nå frem til det forslag, vi har her i dag, hvis det var det, regeringen allerallerallerhelst ville.
Erling Bonnesen (V), 2007-03-13:
Da Venstres ordfører på sagen her desværre ikke har mulighed for at være til stede, har jeg lovet at fremføre følgende: Det er afgørende, at landets love er tidssvarende, og netop derfor behandler vi i dag råstofloven.
Den nuværende råstoflov lever ganske enkelt ikke op til de behov, som vi i dag har for havindvundne råstoffer som sten, sand og grus.
Det lovforslag, som er fremsat, og som førstebehandles her i dag, moderniserer rammerne for havindvundne råstoffer.
Kravet om fartøjsgodkendelse ophæves, bestemmelserne om efterforsknings- og indvindingstilladelser ændres, og det bliver således, at virksomhederne i fremtiden skal betale staten for at indvinde råstoffer fra havbunden, nøjagtig som det sker i dag på land.
Ophævelsen af fartøjsgodkendelsen er anbefalet af Konkurrencerådet, da det efter rådets vurdering er sådan, at det hindrer den fri konkurrence på området, og det er et råd, som vi i Venstre ønsker at følge.
Ændringen af efterforsknings- og indvindingsområdet sker på baggrund af, at det har vist sig, at incitamenterne for branchen til at efterforske nye områder ganske enkelt er for ringe, hvilket naturligvis er til skade for den fremtidige indvinding.
Som det er i dag, skal branchen samarbejde om udlægning og finansiering af nye indvindingsområder, et samarbejde, som har vist sig at være så svært, at der kun er ganske få indvindingsområder, hvilket naturligvis er til skade for konkurrencen.
Venstre støtter forslaget, som vi mener er en helt nødvendig modernisering af råstofloven.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-03-13:
Der er jo sagt mange korrekte ting om dette lovforslag, nemlig at der er tale om en omfattende regulering af det kirkelige liv, at der er tale om et stort puslespil, og at der er tale om en regulering, der nærmer sig en regulering af kaffebrygning og kagebagning.
I Enhedslisten er vi af den formening, at det er og bliver en uskik, at vi fra Folketingets side regulerer en bestemt kirkelig trosretning på dette minutiøse plan.
Vi mener faktisk, at vi i meget, meget større udstrækning skulle blande os fuldstændig uden om, hvordan man organiserer sig inden for det, som i daglig tale kaldes for folkekirken, og derfor er det også vores klare indstilling til lovforslaget, at vi med åben pande og fuldt bevidst vil undlade at stemme til den slags reguleringer, som vi mener rettelig hører hjemme andre steder end i Folketinget.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2007-03-13:
SF finder det fornuftigt at lovfæste praksis inden for dette område, og vi ser positivt på forslaget.
Især vil jeg gerne fremhæve lovforslagets initiativ til at præcisere forholdet mellem menighedsrådet og præsten og deres pligt til i fællesskab at varetage det kirkelige liv i sognet, og samtidig er det vigtigt, at præstens forkyndelsesfrihed sikres, som det bliver tilfældet med præciseringen af menighedsrådsloven.
SF finder det ligeledes fornuftigt, at præsten kan vælges som daglig leder i sognene.
I dag giver uklarheden om ledelseskompetencer og ansvarsdeling i sognene anledning til en unødvendig negativ påvirkning af arbejdsmiljøet, og det er derfor kun rimeligt, at der åbnes op for, at ansvaret for den daglige ledelse formelt kan placeres hos præsten, for hermed vil sognene og deres ansatte forhåbentlig få en daglig leder, som også er synlig.
Det er dog vigtigt, at personalemæssige og administrative opgaver ikke overskygger præstens forkyndelsesmæssige arbejde i sognet.
SF er enig i, at antallet af medlemmer i menighedsrådene bør afspejle sognets antal medlemmer af folkekirken.
Det er kun rimeligt, at der er en sammenhæng mellem antallet af sognets beboere, der er medlem af folkekirken, og antallet af menighedsrådsmedlemmer.
Færre pladser i menighedsrådene vil formentlig gøre det nemmere at besætte pladserne, og derudover kunne man ønske sig, at valg til menighedsrådene for fremtiden reelt indebar et valg og ikke blot betyder indsættelse af den eneste opstillede kandidat.
Der er mange gode elementer i lovforslaget, og jeg ser frem til den videre drøftelse af det.
Bente Dahl (RV), 2007-03-13:
Religion og politik er begreber, som mange mennesker ikke vil tale om.
Mange kvier sig ved at fortælle åbent, hvilket parti de sætter kryds ved, og mange kvier sig ved at fortælle om deres forhold til deres egen tro.
Det virker derimod, som om ateister har knap så svært ved at sige, at de ikke er troende.
Fælles for de to begreber er, at de handler om værdier og forvaltningen af disse værdier.
Religiøse værdier er til indvortes brug og udvikling af det indre i mennesket, mens politik er værdier, der forsøges omsat til ydre handlinger.
Folkekirken er rammen om forvaltningen af de religiøse værdier, og det er en politisk opgave at få den ramme lavet sådan, at religion kan udøves frit.
Folkekirken er på mange måder i en turbulent periode, ligesom det øvrige samfund er det, og selvfølgelig er det sådan, fordi folkekirken altid vil afspejle det samfund, den virker i.
Turbulensen udmønter sig i en række enkeltsager, der bestemt også har pressens bevågenhed.
Individualisme er i tiden, og tiden er også folkekirken.
Individer skal der være plads til i den rummelige kirke, men der må være en grænse, som skal gå der, hvor kirkens budskab bliver modarbejdet.
Derfor virker det hensigtsmæssigt, at rapporten »Opgaver i sogn, provsti og stift« fører til ændring af loven, sådan som det udmøntes i dette lovforslag.
Lovforslaget tager fat på en lang række punkter, så det er et meget omfattende lovforslag.
Det vedrører meget forskelligartede punkter, og der gøres meget forskelligartede tiltag.
Det har været en omfattende høring, og høringssvarene er overvejende positive, men det vil dog ikke forhindre mig i at være – for nu at sige det på jysk – lidt loren ved et af punkterne.
Det er den del af lovforslaget, der handler om, at menighedsrådet får mulighed for at ansætte præsten som daglig leder eller fordele opgaverne som daglig leder mellem præsten og et af de valgte medlemmer.
Hvis arbejdspladsen ikke fungerer ordentligt, er det noget skidt, både for personalet og for forkyndelsen, og i Det Radikale Venstre mener vi ikke, at lovforslaget tager tilstrækkelig fat på og højde for denne problemstilling.
Det nævnes endda, at de nuværende ledere, dvs. kontaktpersonerne i menighedsrådene, heller ikke har en decideret lederuddannelse eller erhvervsmæssig ledelseserfaring bag sig.
Det er en rigtig dårlig begrundelse, at noget, der ikke findes, ikke skal etableres, fordi det ikke har været der tidligere.
Det må være en selvfølge, at ledere har en lederuddannelse, for ledelse er et håndværk på lige fod med andre fag.
Uddannelse og/eller efteruddannelse må være obligatoriske forudsætninger for at bestride et lederjob, og vi mener, at folkekirken mangler synlig daglig ledelse.
Tilbagevendende kriser af forskellig slags har også deres rødder i mangel på synlig daglig ledelse.
Ellers rummer lovforslaget, som jeg startede med at sige, en række gode initiativer, som vi støtter, så i forventning om, at også spørgsmålet vedrørende den daglige ledelse kan blive løst ordentligt, vil vi gå positivt til udvalgsarbejdet.
Vi glæder os til at få debatteret dette meget omfattende lovforslag i udvalget.
Steen Gade (SF), 2007-03-13:
Den del er jeg sådan set enig i.
Om det så er den rigtige måde, der er valgt, må vi kigge på.
Men at der laves en ny reguleringsform, og at der også indføres udbudsrunder og betaling til staten for udvindingstilladelser, er vi helt enige i.
Den bekymring, man kan have, er jo, at når vi nu har haft et bureaukratisk og besværligt system, så har det også ført til, at der ikke er så meget råstofudvinding i de marine områder.
Det, man kan være nervøs for her, er, at vi rent faktisk får mere råstofudvinding på grund af de her ændringer, fordi det simpelt hen bliver lettere at komme til, det bliver lettere med store skibe osv.
Derfor vil vi gå ind i det her udvalgsarbejde ud fra det overordnede synspunkt, at vi skal have en miljøbeskyttelse af de marine områder, herunder også et regelsæt for udvinding af rå stoffer, som matcher, at der kan komme større kapacitet og måske også andre metoder ind i den her branche.
En overvågningsmekanisme kan, som nævnt af den socialdemokratiske ordfører, være en af modellerne, men vi vil i det hele taget gå til udvalgsarbejdet med henblik på at få belyst, hvordan man kan sikre, at vi faktisk har den beskyttelse af de marine områder, som vi ønsker.
Her snakker jeg ikke kun om juraen, for jeg ved godt, at juraen ikke bliver ændret, men jeg snakker om praksis, og gerne for os i virkeligheden en skærpelse.
For jeg hører altså ikke til dem, som tror, at det nødvendigvis er en særlig god idé, at vi henter alt for meget ral, sten, grus og sand ud fra vores marine områder.
Det, vi jo har fået at vide de senere år, er jo rent faktisk, at vi mangler en beskyttelse af vores marineområder.
Johs. Poulsen (RV), 2007-03-13:
Afsættet for det, som vi behandler i dag, er, at der uden tvivl juridisk set er behov for en opdatering og en modernisering af den lovgivning, som gælder på området.
Alene de aftaler, der er indgået på EU-området, og åbningsskrivelsen tilsiger jo, at der bør kigges på det.
Vi synes fra radikal side, at det er meget vigtigt, at der kommer en miljømæssig synsvinkel ind over den her lovgivning, som også vil være dominerende for vores bedømmelse af, hvad vi skal gøre ved anden- og tredjebehandlingen.
Vi synes, det er meget vigtigt, at vi på et felt som det her, hvor det jo uden tvivl er sådan, som vi også hørte fra den socialdemokratiske ordfører, at vi ikke kan fratage det at have en betydelig miljømæssig påvirkning i forskellige sammenhænge, som minimum i al fald har sikkerhed for, at der er en situation, hvor vi ikke på nogen måde øger problemerne.
Egentlig så vi måske også gerne, at der i sammenhængen blev lagt op til, at det fremover kunne foregå på en sådan måde med råstofindvindingen, at vi meget gerne mindskede de miljømæssige problemer, der måtte være for den marine flora og fauna.
Derfor er det afgørende for os i udvalgsbehandlingen, at der skabes en sikkerhed for, at lovens udformning i al fald ikke øger risikoen for, at de her miljømæssige skader kan ske, at der skabes ringere levevilkår i de marine områder, eller at der på anden måde er en negativ miljømæssig påvirkning af den artsbeskyttelse, som også er meget vigtig at holde fast i til havs.
Det vil være vores indgangsvinkel i belysningen af arbejdet der.
Jeg mener, der er nogle af de ting, der allerede er sagt fra fru Vibeke Graves side omkring et overvågningsprogram, som kunne være nogle af de muligheder, man anvendte for at få sikkerhed for, at man ikke skaber en situation, som forringer de miljømæssige forhold i forhold til den måde, råstofindvindingen foregår på i dag.
Det har jo også noget at gøre med metoder og meget andet.
Med den indgangsvinkel vil vi gå ind i udvalgsarbejdet, men vi kan altså ikke endnu tilkendegive, hvad vores endelige stillingtagen vil være.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-13:
Der er gået grus i maskineriet, og derfor har miljøministeren fremsat det her lovforslag.
Forslaget giver større konkurrence på råstofområdet og sikrer, at der bliver investeret mere i efterforskningen på havbunden.
Forslaget betyder, at staten vil tage betaling for at stille råstoffer til rådighed, og det er en ensartet betaling.
Sektoren har været præget af enkelte selskaber, og der har kun været meget begrænset konkurrence, derfor er Europa-Kommissionen kommet med sine bemærkninger, og forholdene har været utilfredsstillende.
Det har også været behandlet af Konkurrencerådet, og det bliver der nu rettet op på.
Forslaget er med til at sikre de meget væsentlige samfundsinteresser, som er i forsyningen med råstoffer til bygge og anlæg.
Det er vigtigt at sikre, at der er en aktivitet omkring indvindingen, og at denne indvinding også foregår på ordentlige vilkår.
Når det drejer sig om private aktiviteter, er det vigtigt, at der er stabile investeringsforhold, og at de private firmaer kan disponere langsigtet, således at de både kan deltage i efterforskning og senere investeringer i anlæg, og det rummer den her lov mulighed for.
Forslaget sikrer også, at råstofforsyningen fremover tager de størst mulige hensyn vedrørende påvirkninger af havmiljøet, og det betyder, at konsekvensen bliver mindst mulig.
For Det Konservative Folkeparti er hensynet til miljøet meget vigtigt, og vi kan derfor støtte dette forslag.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-03-13:
Der skal ikke herske tvivl om, at Dansk Folkeparti selvfølgelig også gerne ser på hele lovkomplekset om råstoffer.
For os har det været vigtigt, at vi stadig væk har en konkurrence, en forsyningssikkerhed og alle de andre ting, der nu hører til, når vi taler om råstoffer.
Men det, der også er vigtigt for os, er jo selvfølgelig, at man kan sikre de kyster, man har, man kan sige, til de ting, man nu vil bygge i fremtiden.
Her i Danmark har vi råstofferne, der skal til, og vi har også konkurrencen, altså både fra dem til lands og dem til vands.
Så for os er det vigtigt, at vi får nogle, jeg vil kalde det, velafbalancerede regler på det her område, så vi ikke ender med at stå med en mangel på sand og grus.
Derfor er det også vigtigt, at de virksomheder, som i dag opererer ude på vandet, har nogle ordnede forhold, altså nogle overgangsordninger, så de ikke bliver taget som gidsler.
Vi har jo kunnet læse os frem til, at man i nogle år ligesom har opereret med, at der er sket ændringer på det her område.
Nu kan vi så konstatere, at EU jo lægger op til, at der skal ske noget på området her, og straks klapper Danmark hælene i, og så retter vi ellers lovgivningen til.
Derfor er vi nødt til at gå ind og se på den overgangsordning, som der også er lagt op til her i forslaget.
Og derfor må vi jo sige, at når det er, at staten siger, at råstofferne som udgangspunkt er statens ejendom, så må vi da gå ind og se på, hvordan vi kan hjælpe virksomhederne, så de ikke kommer i klemme på området her.
Men når vi er inde og se på salg af råstofferne, er det i hvert fald vigtigt for os, at det sker på, jeg vil kalde det lige vilkår over for de enkelte købere.
Jeg kan sagtens forestille mig, at man går ind og ser på, at alle sammen f.eks. giver samme pris pr. kubikmeter i stedet for at udbyde det, sådan at der er nogle enkelte, der kommer til at sidde på, jeg vil kalde det monopollignende vilkår.
Så vi går selvfølgelig til udvalgsarbejdet med åben pande for at se, om vi kan påvirke nogle af de her ting i den positive retning.
Men som udgangspunkt synes vi, at forslaget i hvert fald ser ud til, at vi nok skulle kunne finde et kompromis, som alle kan leve med i sidste ende.
Tina Nedergaard (V), 2007-03-13:
Det er ikke mit indtryk, at det var det, regeringen allerallerhelst ville.
Jeg mener faktisk, at ministeren kæmpede for det forslag, som ministeren først havde lagt frem.
Men det er jo også sådan, at enderne, når man er fem partier, der skal blive enige om noget, hvor man har lagt en overordnet linje og en velfærdsreform i en aftale, selvfølgelig skal bøjes mod hinanden.
Men dermed jo ikke være sagt, at der ikke er masser af positivt i det forslag, som vi nu vedtager.
Hvis der ikke var det, kunne regeringen afstå fra at fremsætte det.
Nej, min pointe var lidt mere i forhold til Socialdemokraterne, som gør sig til talsmænd for, at det her har reddet det frie valg mellem offentlig og privat udbyder.
Så er det blot, jeg konstaterer i forhold til Socialdemokraterne, at det kun er glædeligt, og at vi gerne ser det overført til også andre offentlige områder.
Jeg vil sige, at det var noget af det, jeg selv hæftede mig ved i anbefalingerne fra arbejdsmarkedets parter, nemlig at man valgte at fremrykke det tidspunkt, hvor vi kan sige, at man – for at sige det rent ud – sorterer i de elever, man optager på uddannelserne så tidligt forud for optagelse på uddannelserne.
Det, vi tillægger betydning, er, at der ikke bliver blindgyder i uddannelsessystemet, således at man, når man er optaget i grundforløbet, er sikker på inden for den fælles indgang at kunne fuldføre en uddannelse, sådan som vi er blevet enige om i diskussionerne.
Men jeg vil gerne fastholde, at netop det, at man laver adgangen for en sortering forud for grundforløbet, ikke er en blomst, der har groet i Venstres have.
Men eftersom parterne, arbejdsgivere og lønmodtagere, har ment, at det var en farbar vej, har jeg og Venstre valgt at lytte, i og med at de besidder viden om det, og i og med – hvilket er væsentligt – at for så vidt vi ikke får nået 95-procents-målsætningen, er det langt værre for arbejdsmarkedets parter, end det er for nogen andre.
Men det, jeg kan sige har været tilfældet i Venstre, er, at vi har givet opbakning til ministeren, så han kunne iværksætte de nødvendige forhandlinger for at forbedre 10. klasse i forhold til den målgruppe, som vi nu også målretter 10. klasse imod, nemlig de uafklarede elever og de elever, der har behov for yderligere kvalificering.
Men det er jo ikke nogen hemmelighed, at der har været en vis bredde i opfattelsen i Venstres gruppe, men det, jeg har haft mandat til fortløbende i forhandlingerne, er at nå frem til en model, hvor man tilgodeså de forskellige skoleformer, som er på området, men også samtidig tilgodeså det behov, som regeringen meget rigtigt har peget på, nemlig at flere får en ungdomsuddannelse, og at 10. klasse i højere grad i fremtiden end i dag skulle medvirke hertil.
Margrethe Vestager (RV), 2007-03-13:
Jeg kunne godt tænke mig, at ordføreren knyttede lidt flere ord til uddannelsesgarantien.
Som Venstrepolitiker vil det ikke være ordføreren ubekendt, at man kan løbe ind i nogle problemer, hvis man udsteder garantier, som der så ikke er hold i.
Det plejer at give sådan lidt, ja, larm, og derfor vil jeg gerne have ordføreren til at uddybe, hvad det egentlig er, vi laver her.
For hvis man var sådan en lille smule nøgtern, kunne man godt sige, at det, der i virkeligheden sker, er, at en ung person ikke får lov til at begynde på en uddannelse, som vedkommende ikke kan være hundrede procent sikker på at blive færdig med, og at man derfor flytter problemet hen til uddannelsesindgangen i stedet for at flytte det ind i uddannelsen, hvor der alligevel var unge, som håbede, at de kunne kvalificere sig, kunne gøre sig dygtigere for at opnå deres drømmeuddannelse.
For at forventningsafstemme synes jeg, det er vigtigt, at ordføreren siger meget klart, hvad det er, Venstre lægger i ordet uddannelsesgaranti i den her forbindelse.
Tina Nedergaard (V), 2007-03-13:
Tværtimod har vi jo gjort os ret store anstrengelser i forhandlingerne for netop at sikre mod, at det var en given sag, og det er alene af den grund, at organisationsprocenten inden for landbruget er meget lav.
Det giver ikke en naturlig adgang til, at en fagforening skulle overtage den aktive rolle, som LandboUngdom f.eks. varetager for interessenterne, de unge ansatte i landbruget.
Jeg mener også, det er hensigtsmæssigt, når vi nu er gået den her vej, at vi så tager det skyldige hensyn til et erhverv og til nogle unge, som har valgt at lade sig hverve til det erhverv, at vi sikrer, at de vilkår, som de har haft hidtil, og som de har været glade for gensidigt, fastholdes, frem for at bureaukrati og dogmatisme fra Folketingets side forhindrer dem i at gå en fælles vej.
Så nej, der kan ikke komme en tilkendegivelse fra Venstre herom.
Christine Antorini (S), 2007-03-13:
Vi håber bestemt, at det lykkes for fællesudvalget at blive enige om en ny fælles landbrugsuddannelse.
Men så vil jeg gerne spørge ordføreren, om det, hvis det lykkes at blive enige om en fælles uddannelse, så ikke er rimeligt, at der på det tidspunkt altså må være ens spilleregler for alle, og det vil sige, at den nye landbrugsuddannelse kommer til at fungere fuldstændig som alle de andre, og hvor parterne er ligeligt repræsenteret.