runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2010-10-12:
Da regeringen indledte forhandlingerne om den såkaldte genopretningsplan, mødte Det Radikale Venstre op med en række forslag til reformer, der kunne ændre fundamentalt på det dystre billede, der er for dansk økonomi, hvor der er underskud på de offentlige budgetter lige så langt øjet rækker.
Men regeringen var ikke klar på det tidspunkt til at lave reformer.
I stedet for vil man gennemføre en gigantisk spareøvelse, en nulvækstpolitik over for kommunerne, som allerede nu viser sig at slå fejl, Nationalbanken vurderer, at der kommer til at mangle 13 mia. kr. i det regnestykke, og så en stor spareøvelse, hvor man havde luppen fremme, som fru Helle Sjelle var inde på, for at finde forskellige spareforslag rundtomkring.
Enten sørger man for, at raske og rørige mennesker ikke får et statstilskud for at trække sig tilbage fra arbejdsmarkedet på efterløn, eller også havner regningen jo et andet sted, i daginstitutionerne eller i ældreplejen eller som i det tilfælde her hos de syge.
Det er jo i virkeligheden det, som man skal tage stilling til.
Vi synes ikke, at regningen for den økonomiske krise skulle havne hverken hos børnene i form af beskæringer i børnechecken, hos de barnløse i form af nye gebyrer på kunstig befrugtning eller hos de syge i form af reduktion af ydelserne på sygedagpengeområdet.
Men det har regeringen jo ønsket, og derfor må vi sige, at det må man jo så gøre det ved, som man her har foreslået.
Vi synes ikke, at det er klædeligt, og derfor stemmer vi også nej.
Der er så en enkelt del af forslaget, som handler om en præcisering af fleksibiliteten i reglerne om, hvordan kommuner skal foretage en sygedagpengeopfølgning.
Det er sådan set en udmærket præcisering, den ændrer ikke noget substantielt på det, der var gældende før, men vi kan undre os lidt over, når vi nu har aftalt, at vi gennemgribende skal evaluere den ordning her i efteråret og forhåbentlig også kommer frem til, at forholdene skal laves om, at man så – uden sådan set at involvere forligspartierne i det her – vælger at lave den præcisering som en beskeden del af et forslag, som handler om noget helt andet, nemlig de besparelser, der skal gennemføres for at få genopretningsplanen til bare at hænge nogenlunde sammen.
Men det skal ikke skille os.
Det er en beskeden præcisering, som ikke ændrer noget faktuelt, men som kan være fornuftig nok.
Men samlet set må vi altså sige, at selv om vi stadig væk ser frem til forhandlingerne om at få rettet op på de fejl, der er i sygedagpengeopfølgningsreglerne, så stemmer vi altså nej til forslaget her, fordi vi, bl.a. fordi man vil aflevere regningen til de syge, ikke kan støtte genopretningsplanen.
Helle Sjelle (KF), 2010-10-12:
Hvis og hvis og hvis, jeg er nu ganske tryg ved regeringens politik.
Til gengæld er jeg faktisk ikke særlig tryg ved udsigten til eller tanken om, at en socialistisk regering kunne komme til magten, for indtil nu er det altså stadig væk ikke lykkedes os at få nogle klare svar, med hensyn til hvordan »Fair Forandring«, »En Fair Løsning«, og hvad alle planerne nu ellers hedder, egentlig hænger sammen.
Sådan kan man jo altså ikke styre et land.
Jeg er fuldstændig tryg ved den plan, som regeringen har fremlagt, også med hensyn til genopretningen, og derfor sover jeg ganske roligt og trygt om natten.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-10-12:
Indtil nu er det ikke lykkedes at beholde en nulvækst i kommunerne, indtil nu kan man ikke styre kommunerne.
Hvis det ikke lykkes næste år, har regeringen et kæmpe problem, og så falder regeringens økonomiske plan.
Den falder som et korthus.
Det vil sige: Hvad skal man så gøre?
Så har man virkelig et problem.
Nu siger ordføreren, at jeg ikke må stå og snakke om økonomi, men vi har da ikke hørt andet her det sidste stykke tid.
Så forklar mig, forklar os alle, hvis det virkelig sker, at regeringen stadig væk ikke kan styre kommunerne, hvad vil regeringen så gøre?
Vil man spare yderligere på de syge?
Det ser ikke ud til nu, at det er lykkedes at styre kommunerne, så det vil sige, at man skal prøve at kigge på regeringens egen økonomiske politik.
Den falder som et korthus.
Helle Sjelle (KF), 2010-10-12:
Jeg synes faktisk, at det var rigtig mange spørgsmål, som hr. Leif Lahn Jensen stillede på en gang, også masser af spørgsmål, som egentlig ikke havde så meget lige med det her forslag at gøre.
Men jeg er da glad for, at hr. Leif Lahn Jensen i hvert fald selv tager Socialdemokratiet og SF's plan op, som absolut ikke hænger sammen økonomisk.
Det her er jo netop et eksempel på, at man er solid og man prøver på at få økonomien til at hænge sammen.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-10-12:
Nu har ordføreren jo været en del inde på, at vores plan ikke virker økonomisk.
Jeg har to spørgsmål.
Det ene er meget enkelt.
Vil Det Konservative Folkeparti eller regeringen finde en del af pengene via nulvækst i kommunerne?
Det næste: Vil ordføreren ikke frygte, at færre penge i kommunerne måske også kan give flere syge i det offentlige, altså på grund af stress og andet?
Det var sådan set de to spørgsmål.
Helle Sjelle (KF), 2010-10-12:
Jeg synes ikke, at man kan stille det op sådan, som hr. Eigil Andersen stiller det op her.
Det her handler om, at man f.eks. skal have været på arbejdsmarkedet i en vis periode for at optjene retten til sygedagpenge, og det synes jeg egentlig er ganske fornuftigt.
Eigil Andersen (SF), 2010-10-12:
På den baggrund er jeg fuld af undren over det her lovforslag.
Det, der er tale om, er, at mennesker, som i en periode ikke har arbejde, men som gerne vil arbejde og forsøger at skaffe sig et arbejde i den her meget vanskelige situation, vi har for øjeblikket med stor arbejdsløshed, får nogle småjob, eventuelt nogle vikariater, men simpelt hen bliver straffet for deres initiativ for at komme ud på arbejdsmarkedet.
Jeg forstår simpelt hen ikke, at Det Konservative Folkeparti som et borgerligt parti medvirker til at straffe initiativ og virkelyst.
Helle Sjelle (KF), 2010-10-12:
Som jeg ser det, er den sag, vi drøfter i dag, ikke et spørgsmål om den aktiveringspolitik, der foregår rundtomkring.
Men jeg vil dog sige, som jeg også sagde før, at jeg forventer mig virkelig meget af det tjek, der kommer her i efteråret, hvor man jo bl.a. skal se på, hvad det er for en aktivering, der foregår rundtomkring i kommunerne.
Det forventer jeg mig meget af, for der er nogle af de ting, vi har set, som vi bestemt ikke bryder os om.
Line Barfod (EL), 2010-10-12:
Jo, men når man fastholder de refusionssatser, der er i øjeblikket, bliver kommunerne jo økonomisk straffet, hvis de ikke aktiverer de dødeligt syge
Fru Helle Sjelle siger, det er helt rimeligt, at meget alvorligt syge mennesker får lov til at passe deres sygdom, men samtidig siger fru Helle Sjelle jo, at man ikke ændrer refusionen, så kommunerne bliver straffet økonomisk, hvis de ikke aktiverer de meget syge mennesker.
Hvordan hænger det sammen?
Helle Sjelle (KF), 2010-10-12:
Som jeg sagde i mit indlæg, synes jeg kun, det er ganske rimeligt, at man ikke jagter dødeligt syge mennesker og til gengæld sørger for, at de får en fair og rimelig behandling.
Med hensyn til selve det aktiveringscirkus, som vi ser nogle steder, må jeg altså sige, at det nok falder lidt uden for forslaget her, men jeg ser meget, meget frem til, at vi får det aktiveringstjek, som ministeren har varslet til efteråret.
Jeg forventer mig en hel del af det, for når man aktiverer mennesker, er det meningen, at de skal få fodfæste på arbejdsmarkedet, ikke at man skal score kassen, hvis man er kommune.
Line Barfod (EL), 2010-10-12:
Det var da et meget klart svar til de mange psykisk syge og andre mennesker, der har forskellige lidelser og har svært ved at få fodfæste på arbejdsmarkedet, og som ellers har hørt så mange pæne ord og skåltaler om, hvor vigtigt det er, at de kommer i gang på arbejdsmarkedet.
Men det er altså glemt nu, kan jeg forstå.
Det, jeg egentlig bad om ordet for at spørge til, er ordførerens udtalelse om, at det skader dem, der er alvorligt syge, hvis man ringer til dem hele tiden, og derfor er ordføreren glad for, at man ændrer det med forslaget her.
Det er jeg sådan set enig i, men hvorfor er det så, man ikke tager skridtet fuldt ud og også ændrer refusionen?
Kommunerne får jo stadig kun den lave refusion, hvis de ikke sørger for at få de syge i aktivering, så hvor er sammenhængen henne, må jeg spørge fru Helle Sjelle.
Helle Sjelle (KF), 2010-10-12:
Jeg synes slet, slet ikke, man kan stille det sådan op, må jeg sige til hr. Lennart Damsbo-Andersen.
Det her handler om en genopretning af dansk økonomi, og her har man altså været nødt til at undersøge med lup, hvor det er muligt for os at gå ind og trimme dansk økonomi yderligere.
Det har vi så gjort, og det er derfor, vi bl.a. står med dette forslag her i dag.
Så synes jeg i øvrigt for bare at nævne et eksempel, at det da er meget rimeligt, at man skal have været på arbejdsmarkedet en vis periode, før man optjener retten til sygedagpenge.
Line Barfod (EL), 2010-10-12:
Jeg går ud fra, at ministeren anerkender, at det her lovforslag betyder, at det fremover bliver dyrere for arbejdsgiverne, og så er det, jeg bare ikke forstår, hvorfor ministeren mener, at det ikke har nogen indflydelse.
Hvis man sidder i en virksomhed, i et menighedsråd, eller hvor det nu kan være henne, og skal vurdere, hvad man har råd til, når man skal ansætte nogen i en bestemt funktion og skal have løst en opgave, så kan man se: Hvis vi ansætter en, som er blind, og som sagtens kan løfte opgaven, så kommer det altså til at koste os noget mere, for hvis vedkommende er syg indimellem, får vi ikke længere sygedagpengerefusion fra staten, mens vi, hvis vi ansætter en, hvor der ikke er udsigt til, at vedkommende bliver syg, ikke får den ekstra udgift.
Mener ministeren overhovedet ikke, at det har nogen betydning?
Jeg forstår simpelt hen ikke, at ministeren siger, at det i den ene situation har betydning, og i den anden situation har det overhovedet ingen betydning.
Inger Støjberg (V), 2010-10-12:
Nu siger fru Line Barfod, at hun nogle gange har svært ved at forstå sammenhængen i min argumentation.
Hvis det er en trøst – det kan være, det er en fattig trøst – kan jeg sige, at det er helt gensidigt: Jeg forstår ofte ikke sammenhængen i Enhedslistens og fru Line Barfods argumentation.
Men det kan selvfølgelig være en fattig trøst i den her debat.
Når det så er sagt, vil jeg gerne igen sige, at jeg ikke er i tvivl om, at hvis man som arbejdsgiver sidder og vurderer, om man vil gøre en ekstra indsats og tage sit sociale ansvar på sig, så er det ikke isoleret set det her lovforslag, der gør, at det enten falder ud til den ene eller den anden side.
Og jeg synes faktisk, at det igen er vigtigt at kigge på, hvordan det så ud, da krisen for alvor brød løs.
Selv mens virksomhederne havde det rigtig, rigtig svært i Danmark – det er der mange virksomheder, der stadig væk har – var der faktisk rigtig mange virksomheder, der tog deres sociale ansvar på sig og ansatte mennesker, der var på kanten af arbejdsmarkedet.
Derfor synes jeg altså, det er meget, meget svært at argumentere med, at lige præcis det her lovforslag skulle gøre, at man vil få et mindre rummeligt arbejdsmarked.
Line Barfod (EL), 2010-10-12:
Nogle gange forstår jeg simpelt hen ikke sammenhængen i ministerens argumentation, for i nogle sammenhænge hører vi, at det, der er afgørende, hvis vi skal have arbejdspladser i Danmark, er, at vi får lønniveauet ned, for ministeren mener, at det er helt afgørende for, om arbejdsgivere vil ansætte nogen eller ej, at lønniveauet skal være lavere, end det er i dag.
Det må jo være, fordi man ser på omkostningerne ved at have folk ansat.
Når vi så her snakker om nogle af de mennesker, som man kan regne med kommer til at have nogle sygedage indimellem, så mener ministeren, at dér er omkostningsniveauet fuldstændig ligegyldigt, dér betyder det ingenting, at regeringen går ind og siger, at det fremover bliver langt dyrere for arbejdsgivere at have mennesker ansat, der indimellem har nogle sygedage.
Hvordan hænger de to argumentationer sammen?
Inger Støjberg (V), 2010-10-12:
Nej, det kan jeg ærlig talt ikke, vil jeg sige til hr. Eigil Andersen.
Hvis man sidder som arbejdsgiver og overvejer, om man skal give plads til et menneske, der er på kanten af arbejdsmarkedet og derfor har svært ved at komme ind på arbejdsmarkedet, så tror jeg ærlig talt ikke, at det er L 8, man trækker ud af skuffen, og som får en til at sige: Nåh, hold da op, nu er der blevet ændret på søgnehelligdagsbegrebet her i forhold til sygedagpenge, så derfor vil jeg ikke tage det her menneske ind.
Det er helt andre overvejelser, der ofte gør sig gældende rundtomkring på virksomhederne.
Det er også et spørgsmål om, at man på mange virksomheder tager sit sociale ansvar alvorligt – det har vi jo faktisk kunnet se selv i krisetid at man på mange virksomheder gør – og det mener jeg altså bestemt ikke at det her lovforslag isoleret set vil have en negativ effekt på.
Eigil Andersen (SF), 2010-10-12:
Der er mange ting, der skaber et rummeligt arbejdsmarked, men det her er altså en af de ting, som modvirker det.
Ministeren kan prøve at forestille sig, at hun er arbejdsgiver og der kommer en, der har været langtidssyg, og siger: Jeg vil gerne have et job hos dig.
Så tror jeg, at en sådan arbejdsgiver vil sige til sig selv, at denne medarbejder måske ikke er helt ovre sin sygdom og derfor måske får nogle sygedage, og at man som arbejdsgiver ikke længere får refusion fra kommunen, for
nu er lovgivningen med hensyn til betingelserne for at få refusion for sygedagpenge blevet strammet.
Mon så ikke den arbejdsgiver vil sige til sig selv: Det bliver for dyrt for mig, det tør jeg ikke.
Og så undlader man at ansætte et menneske, som faktisk har meget brug for det.
Kan ministeren ikke forestille sig den situation, en arbejdsgiver vil være i der?
Har ministeren tænkt over, om hun nogle gange holder taler i en retning og så fremsætter lovforslag, som strider imod de taler, i en anden retning?
Jeg tænker på, at jeg har hørt ministeren tale positivt om et rummeligt arbejdsmarked.
Men sagen er jo, at når man på den her måde forringer muligheden for sygedagpenge for mennesker, som har været væk fra arbejdsmarkedet i en periode og prøver at komme ind på det igen, kan der meget nemt opstå den situation, at arbejdsgiveren vil have modvilje mod at ansætte syge mennesker og gøre forsøget på, at de kunne vende tilbage til et job, simpelt hen fordi der kan være tale om overenskomster, hvori der jo står, at man skal have fuld løn under sygdom.
Men arbejdsgiveren kan med det her lovforslag ikke længere få sin refusion fra kommunen.
Så har ministeren tænkt over, at parolen om et rummeligt arbejdsmarked faktisk bliver modvirket af det her lovforslag fra ministeren selv?
Inger Støjberg (V), 2010-10-12:
Nu er mekanikken her i Folketinget den, at det jo ikke gælder om at fremsætte flest mulige lovforslag, faktisk tværtimod tror jeg, at det gælder om – og det mener hr. Lennart Damsbo-Andersen også på andre dage, men nu kan jeg forstå, at det er noget andet lige i dag – netop at få lavet tingene på den smartest mulige måde, så man heller ikke ulejliger Folketinget flere gange via forskellige lovforslag.
Derfor er det taget med her som en præcisering, som jeg synes er helt relevant at tage med, og nu var det her så også, kan man sige, først givne lejlighed til at få den præcisering lagt ind, når vi nu alligevel skal diskutere lige præcis den her lov.
Når det er sagt, er det altså også sådan, at hr. Lennart Damsbo-Andersens parti jo ikke er med i forligskredsen, og derfor kan man naturligvis heller ikke på samme måde stille hverken krav eller andet, men man kan selvfølgelig argumentere for sin sag.
Og da jeg er sådan indrettet, at jeg altid lytter, også til folk, jeg ellers ofte er uenig med, lytter jeg naturligvis også til hr. Lennart Damsbo-Andersen i den her sag.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-10-12:
Det er jo fantastisk.
Det skal jeg forsøge at holde mig inden for.
Det, der er problemet her, er jo, at ministeren igen stiller sig sådan op.
Det er fantastisk.
Det havde jo været dejligt, hvis nu lovforslagene kunne skilles lidt ad.
For i mit sind er der jo ingen tvivl om, at hvis vi havde haft to lovforslag, hvor det ene handlede om sygedagpenge, stemte vi imod det.
Hvis det andet havde handlet om, at nu ændrer vi på reglerne for, hvordan man tager fat i alvorligt syge mennesker ude i jobcentrene, så havde jeg stemt for det.
Det sagde jeg også i min ordførertale.
Det kan godt være, at det var med nogle andre ord, men det sagde jeg.
Det, der gør, at kommunerne og jobcentrenes sagsbehandlere stadig væk sætter alvorligt syge i gang med aktivering, er netop, at refusionen ikke er ændret i det her forslag.
Jeg kunne godt bede om, at ministeren bekræfter eller giver et tilsagn om, at det, når det nu åbenbart bliver et forslag, der bliver fremsat senere, så vil være en del af det forslag, at den her rigide måde at behandle alvorligt syge på bliver fjernet.
Inger Støjberg (V), 2010-10-12:
Tværtimod vælger man igen den sådan lidt negative fremtoning og siger, at nu er det så for sent, og at det skulle være gjort på en anden måde.
Jeg vil godt sige, at jeg jo faktisk har præciseret over for kommunerne, at det er meget vigtigt, at man er varsom omkring alvorligt syge, og det er jeg også helt sikker på at hr. Lennart Damsbo-Andersen ved, for det er også noget af det, vi har diskuteret på flere samråd.
Derfor kan det ikke være nyt for hr. Lennart Damsbo-Andersen.
Men man kan sige, at det, der kunne komme ud af det nu, jo så var, at man kunne give hinanden håndslag på, at der her er et sted, hvor vi er enige.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-10-12:
Så det skal jeg gøre meget hurtigt, hr. formand.
Da vi behandlede den lov, havde vi et forslag om, at der skulle ændres på loven i forhold til netop den her indretning.
Hvorfor lyttede ministeren ikke til os dengang?
Så kunne vi have taget det i opløbet, i stedet for at det skal behandles som sådan en lille ting indimellem alt muligt andet.
Jeg har jo siddet her i dag og lyttet til repræsentanterne for det såkaldte sorte trekløver, der stiller sig op og siger: Jamen her har vi et lovforslag, der er fantastisk godt; det gør ikke noget, at de syge og de svage bliver ramt; det skal nok gå godt; vi skal have rettet op på landets økonomi, og det er dem, der skal stå for.
Den del vil jeg såmænd ikke røre så meget ved.
Jeg vil hellere spørge ministeren om noget helt andet, for der er jo en del af lovforslaget, der ikke koster penge for ministeren eller for regeringen, nemlig det, der handler om – standbyordningen, altså at alvorligt syge ikke længere skal belemres med opringninger fra jobcenteret osv. Jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren, hvornår ministeren vil begynde at lytte en lille smule til, hvad det er, vi som opposition og alle mulige gode mennesker uden for murene her siger.
Hvornår vil ministeren begynde at lytte til os, når vi kommer med nogle gode argumenter?
Jeg kan sagtens forstå, at vi kan være uenige om mange ting herinde, men jeg har en opfattelse af, at den måde, vi diskuterer politik på, meget kommer til at handle om sort og hvidt.
Jeg har ikke i de sidste år en eneste gang oplevet en minister – hverken den foregående eller den nuværende beskæftigelsesminister – der har sagt: Hov, her har vi et godt forslag, det må vi hellere ændre.
Da vi sidste år i forbindelse med behandlingen af …
Inger Støjberg (V), 2010-10-12:
Jeg må sige til hr. Eigil Andersen, at jeg ikke tror, at det her lovforslag vil gøre, at vi får et hverken mere eller mindre rummeligt arbejdsmarked.
Det er jo bl.a. også derfor, at vi har fremlagt en handicapstrategi, og det er derfor, at vi har givet gode betingelser for virksomheder også på alle mulige andre måder til at få både råd og vejledning.
Og det ved jeg er noget af det, der fylder meget i virksomhederne, altså om man kan få råd og vejledning og dermed også den hjælp, der skal til for måske at ansætte et menneske, der ellers er på kanten af arbejdsmarkedet.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-10-12:
Jeg hørte, at hr. Bent Bøgsted sagde, at Dansk Folkeparti ikke er så begejstret for det her.
Altså, det er et smart nyt afstemningssystem vi har fået, man kan faktisk trykke på »stem imod«, når vi kommer dertil, så Dansk Folkeparti kan bare stemme imod, sværere er det ikke herinde.
Men det gør Dansk Folkeparti ikke, så jeg kunne godt tænke mig at høre, hvad Dansk Folkeparti har fået for at synke det her, som de synes er så forfærdeligt, eller som de hvert fald er trætte af.
Hvad kan jeg, og hvad kan vi sige til vores kammerater derude, som er blevet syge, og hvis liv bliver forringet yderligere på grund af det her?
Hvad kan vi sige til dem?
For de er sådan set bare blevet en del af forhandlingerne, deres liv er lagt i forhandlinger.
Hvad har Dansk Folkeparti fået ud af, at de har forhandlet sig frem til, at det her skal forringe disse menneskers liv yderligere?
Morten Østergaard (RV), 2010-10-12:
Det er ikke nogen hemmelighed, at vi mener, der er langt flere tidsler end roser i regeringens genopretningspakke, og derfor kan vi heller ikke støtte forslaget her, fordi det i den grad er en af tidslerne, om end beskedent i sit økonomiske omfang.
Vi mener simpelt hen, det er uklogt at skære ned i arbejdsmiljøindsatsen, når vi ved, at vi i de kommende år skal gøre alt, hvad vi kan, for at undgå udstødning fra arbejdsmarkedet.
Og selv om det her kan virke som en beskeden reduktion, er det jo en reduktion på netop det område, hvor arbejdsmarkedets parter spiller den største rolle, og vi synes, det er uklogt at skære ned på den inddragelse, der er af arbejdsmarkedets parter i arbejdsmiljøindsatsen.
Vi må også undre os over, at man – når vi kan se, at vi i de kommende år kommer til at opleve gigantiske underskud på de offentlige budgetter, og ved, at det bliver nødvendigt at lave store arbejdsmarkedsreformer, der gør, at flere forbliver i arbejdsstyrken i stedet for at trække sig tilbage – i stedet bruger sin tid på at finde småtterier som de her 50,4 mio. kr., der ingenting batter i det store statsregnskab, men som selvfølgelig gør en verden til forskel i forhold til arbejdsmiljøområdet og de indsatser, der hidtil er blevet gjort i bl.a. branchemiljørådene.
Her gør man det altså i direkte modstrid med arbejdsmarkedets parter, og det synes vi er uklogt.
Samlet set må vi altså sige, at vi ikke kan støtte forslaget her.
Vi havde hellere set, at man havde betalt krisen med reformer i stedet for at gøre det ved at skære ned på arbejdsmiljøet.
Julie Rademacher (S), 2010-10-12:
I disse tider er der ikke meget, jeg kan erklære mig særlig enig med Venstre i, men jeg er utrolig enig i netop det, som Venstres ordfører her har påpeget, og det er Socialdemokraterne også.
Vi har forstået, at formålet med denne lovgivning er at indføre en lov om arbejdsskadesikring i Grønland for at skabe et klarere retsgrundlag for arbejdsskadesikringen i Grønland og dermed også bane vejen for en senere hjemtagelse, når Grønlands selvstyre træffer beslutning herom.
Der bliver rejst nogle spørgsmål i høringssvarene, og dem ser vi frem til at tage stilling til i den videre behandling, og vi vil også forholde os kritisk til dette, men overordnet kan vi støtte formålet med lovforslaget.
Så skal jeg lige til slut bemærke, at Landstinget har godkendt dette forslag, og at vi også generelt er af den opfattelse, at Grønland med den selvstyreordning, der blev vedtaget i juni måned sidste år, selv bestemmer, hvilke områder de hjemtager.