Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2015-04-24:
Enhedslisten har begavet Folketinget med en kaskade af beslutningsforslag om løn- og arbejdsforhold for politikere.
Vi behandler i denne omgang alene de fire første forslag, men får fornøjelsen af at behandle de øvrige senere på eftermiddagen.
I Liberal Alliance mener vi helt grundlæggende, at Folketinget skal tage ansvar for vores egne løn- og arbejdsforhold, og at vi skal kunne træffe beslutning om disse.
Det må gerne være efter råd fra kommissioner eller udvalg, men selvfølgelig ikke på den måde, at man bare slavisk følger den indstilling, der kommer, således som en række partier har aftalt med regeringen.
Det gør, at vi i forhold til både disse fire forslag og de senere alene stemmer for de forslag, som vi selv tidligere har udtrykt sympati for.
De øvrige forslag vil vi undlade at stemme for eller imod til, fordi vi har den holdning, at det skal ses som et samlet hele, og at vi burde finde en løsning blandt partierne herinde i Folketinget og gerne en løsning, som man mener man kan møde vælgerne med, for hvis man ikke kan se vælgerne i øjnene med hensyn til de løsninger, der er for vores lønog arbejdsforhold, må det være, fordi man har lagt det et forkert sted.
Så bliver kommissionen og det, at man skal følge kommissionen slavisk, begrundet med, at det jo er meget komplicerede forhold.
Derfor kan man ikke tage stilling i Folketinget, og man kan ikke diskutere det og lave ændringer osv.
Der må man alligevel undre sig, for vi tager trods alt stilling til en række komplicerede ting.
Jeg kan da medgive, at det nogle gange kan være svært at følge fuldstændig med i enhver detalje, men der bliver alligevel vedtaget alt fra bankpakker til implementering af direktiver, og hvad ved jeg, hvor man jo godt kan diskutere, om alle detaljerne ikke er noget mere komplicerede end det, vi skal tage stilling til her i dag.
Men lad mig vende mig mod de fire beslutningsforslag, som debatten handler om på nuværende tidspunkt.
Det første er beslutningsforslag B 80 om pensionsalderen for folketingsmedlemmer.
Da Liberal Alliance jo tidligere har slået fast, at vi går ind for, at pensionsalderen for folketingsmedlemmer skal være identisk med folkepensionsalderen, kan vi stemme for det forslag.
Det er i overensstemmelse med det, som vi tidligere har sagt.
De tre øvrige forslag vil vi undlade at stemme til, fordi vi måske ikke har så specifikke holdninger til de konkrete detaljer, i hvert fald ikke hvis man ikke ser det i en sammenhæng, hvor man diskuterer de samlede løn- og arbejdsvilkår.
Det er forhåbentlig de fleste bekendt, at Liberal Alliance mener, at den samlede ramme for løn, pensioner og eftervederlag skal bevares på det niveau, som det er i dag.
Vi mener dog, at man skal mindske størrelsen på pensioner og eftervederlag for til gengæld at flytte pengene over på løndelen, sådan at man får betaling, mens man gør en indsats, i stedet for når man ikke gør en indsats.
I forhold til ministrene synes vi faktisk, at den væsentligste ændring, der skal være her, er, at ministre ikke bør kunne modtage eftervederlag som ministre, hvis de igen overgår til at blive medlem af Folketinget.
Bare fordi man midlertidigt har fået en højere løn, går jeg ikke ud fra, at man ændrer hele sin privatøkonomi på en sådan måde, at man er nødt til at have et eftervederlag.
Der har f.eks. været en skatteminister i nyere tid, som var skatteminister i et par og tres dage, så vidt jeg husker, og som vistnok, så vidt jeg husker, er berettiget til et eftervederlag i op mod halvandet år.
Det mener vi ikke er rimeligt, når man bare vender tilbage til Folketinget.
Liberal Alliance kan som sagt stemme for B 80, og vi undlader at stemme til B 81, 82 og 83.