Brian Mikkelsen (KF), 2009-05-18:
Beslutningsforslaget går ud på at pålægge regeringen at iværksætte en forsøgsordning med elektronisk GPS-fodlænke til personer, der overtræder et polititilhold.
Jeg vil gerne starte med at slå fast, at regeringen er enig i det grundsynspunkt, at indsatsen mod forfølgelse af kvinder skal have meget høj prioritet.
Det gælder indsatsen for at forebygge krænkelser og overgreb, og det gælder den retshåndhævende del af indsatsen.
Jeg vil kort nævne de mange initiativer, der allerede er taget inden for det seneste år, dels for at bekæmpe vold i familien generelt, dels for mere specifikt at bekæmpe vold, trusler og chikane mod kvinder.
Hvis vi spoler lidt tilbage til 2004, vedtog Folketinget bortvisningsloven, så der i dag er mulighed for i en periode f.eks. at bortvise en voldelig mand fra et fælles hjem.
Jeg kan også nævne handlingsplanen fra 2005 om bekæmpelse af mænds vold mod kvinder og børn i familien og rigspolitiets og Rigsadvokatens strategi fra 2007 for en styrket indsats over for jalousidrab og andre alvorlige samlivsrelaterede forbrydelser.
Endvidere er der nu noget arbejde i gang med at udarbejde en national strategi til regeringen til bekæmpelse af vold i nære relationer.
Beslutningsforslaget handler jo specifikt om de såkaldte polititilhold, som er et praktisk og vigtigt redskab i indsatsen særlig mod vold, trusler og chikane mod kvinder.
Et polititilhold går ud på, at gerningsmanden vil blive straffet, hvis han fortsætter med at opsøge kvinden.
Jeg kan kun sige, at det har høj politisk prioritet, at politiet og anklagemyndigheden har stor fokus på anvendelsen af polititilhold og på indsatsen i sager om overtrædelse af tilhold.
Regeringen overvejer da også løbende, om indsatsen er tilstrækkelig effektiv, for vi tror ikke, at man kan overvurdere, hvilken belastning det er for en kvinde at blive hjemsøgt af f.eks. en voldelig eksmand eller ekskæreste og aldrig kunne slappe af og føle sig tryg og sikker.
Justitsministeriet drøfter på den baggrund for tiden med rigspolitiet og Rigsadvokaten, om der i lyset af de praktiske erfaringer med disse sager er grundlag for at overveje præciseringer eller stramninger at tilholdsreglerne og for at styrke håndhævelsen af tilhold.
Jeg vil naturligvis være indstillet på at drøfte resultatet af disse overvejelser med Folketinget, uanset om de munder ud i, at der bør tages lovgivningsinitiativer eller gennemføres administrative ændringer.
Med hensyn til beslutningsforslaget er der jo tale om et meget specifikt tiltag, der i givet fald skulle tjene til at styrke effektiviteten at polititilholdet.
Omvendt rejser en sådan ordning også en række meget vanskelige spørgsmål, både principielle, juridiske og praktisk/administrative.
Udgangspunktet må være, at den slags har karakter af en sidste udvej.
Hertil kommer så bl.a. det praktiske spørgsmål om, hvordan en sådan ordning nærmere skal fungere, hvis den både skal være effektiv, administrativ brugbar og medføre f.eks. en reelt større tryghedsfølelse hos ofrene.
I dag går et tilhold f.eks. ud på, at den pågældende har forbud mod at opsøge sin tidligere samlever, og en sådan besked kan man jo i sagens natur ikke give en GPS-fodlænke.
Og man må altså nærmere definere de områder, hvor den pågældende ikke må opholde sig.
Der er også spørgsmålet om den grundlæggende tekniske indretning og håndtering af ordningen.
F.eks. skal det jo ikke være forbudt for den, der har fodlænke på, at rejse med fly, og i så fald skal udstyret være slukket.
Det vil kræve nærmere aftaler mellem politiet og f.eks. flyselskabet, og det betyder, at udstyret kan være slukket i længere tid.
Det vil også være nødvendigt, at den, som har fodlænken på, selv vedligeholder og oplader GPS-fodlænken, og nogle vil have svært ved at klare denne opgave.
Hertil kommer de generelle tekniske problemer med GPS-senderens dækning, som selvfølgelig vil være der i forhold til en GPS-fodlænke.
Der er også spørgsmålet om, hvordan den relevante overvågning og kontrol nærmere skal tilrettelægges.
Bl.a. af de grunde, jeg her har nævnt, altså dels de usikkerheder, der knytter sig til fodlænkemodellen, dels at Justitsministeriet nu sammen med rigspolitiet og Rigsadvokaten overvejer, hvordan tilholdsordningen i øvrigt kan bringes til at fungere så effektivt som muligt, er det regeringens opfattelse, at et dansk GPS-forsøg fortsat bør afvente erfaringerne fra Norge.
Jeg har for nylig i et svar til Retsudvalget omtalt udviklingen i Norge, hvor Stortinget nu er i færd med at behandle et lovforslag, der åbner mulighed for en forsøgsordning i et enkelt politidistrikt.
Jeg har forstået, at de tekniske løsninger for den formodentlig kommende norske forsøgsordning endnu ikke er nærmere fastlagt eller besluttet, men at man i givet fald håber at kunne have en afklaring i løbet af efteråret.
På den anførte baggrund kan regeringen ikke støtte det foreliggende beslutningsforslag, idet det efter regeringens opfattelse vil være rigtigst i første omgang at afvente erfaringerne fra Norge.
Som sagt vil regeringen være indstillet på at drøfte resultatet af de igangværende overvejelser om styrkelse af den gældende tilholdsordning med Folketinget, uanset om de munder ud i, at der bør tages lovgivningsinitiativer eller gennemføres administrative ændringer.