Jørn Dohrmann (DF), 2011-04-28:
I Dansk Folkeparti synes vi også, at det er godt, at vi får diskussionen, om vi nu skal til at forbyde alle pesticider, eller om vi skal til at have mere rådgivning eller mere beskyttelse for at sikre vores drikkevand.
Vi er helt enige i, at vi skal beskytte drikkevandet, for det er en vigtig ressource, og vi synes, det er godt, at der bliver sat fokus på det her område, fordi drikkevandet netop er noget, vi skal beskytte.
Det nytter ikke noget, at man bare stiller sig op på talerstolen og siger det, som jeg i hvert fald hører nogle på den røde fløj bare sige.
De siger: Uha, vi vil gerne en hel masse, men vi har ingen løsninger; vi har egentlig ikke tænkt os at gøre noget; vi synes, at det, som EU gør, altid er godt, og vi hylder EU hele vejen igennem.
Det er den forkerte måde at gribe tingene an på.
Jeg kan godt lide, når hr. Per Clausen siger, at vi nogle gange skal turde udfordre EU-systemet.
Vi skal nogle gange bruge miljøgarantien; vi skal prøve at bruge forsigtighedsprincippet for at komme videre ad den her vej med at få stoppet de her ting.
Men vi må også kigge lidt tilbage og så sige: Hvad er det egentlig, der er sket i tiden, der er gået, for at forhindre den her slags ting?
Vi er jo blevet bedre til at analysere de prøver, der blive taget derude, og derfor vil vi også finde flere af de her stoffer – det er i hvert fald efter min overbevisning det resultat, der vil opnås.
Men når vi så kigger på, at man nogle gange også kan bruge pesticider, man kan sige, på en god måde, hvor man direkte går hen og sprøjter den enkelte plante, så tror jeg, at alle folk synes, at det er rigtig godt, at man kan bruge pesticider målrettet.
Lad mig bare nævne sådan noget som bjørnekloen, og at man direkte kan sprøjte bjørnekloen ned med en sprøjte, så man undgår at skulle ud at bekæmpe den i mange omgange.
Men vi har også den udfordring, at nogle private måske bruger sprøjtemidlerne forkert, fordi de nogle gange synes – når de nu skal blande de her ting – at så må den hellere lige få 10 pct. ekstra, og dermed bliver det alt for skrapt.
Så vi skal have fundet, kan man sige, de gode ting, som kan gøre, at vi kan reducere brugen af sprøjtemidler og brugen af plantebeskyttelsesmidler, som det også blev nævnt.
Jeg er tilhænger af, at vi finder den rigtige måde, men jeg tror ikke selv på, at vi ved bare at lægge om til økologi kan løse hele problemet – det er et supplement.
Men det har også nogle andre ulemper, kan man sige, for der er mange, der skal brødfødes her på jorden, og dem bliver der mange flere af.
Vi ser også, at det jo netop i byerne har stået på i lang tid, at man har forurenet f.eks. drikkevandet, ikke bare med sprøjtemidler, men med ganske almindelig jordforurening – det kan være fra benzinstationer og den slags – og der har man ikke gjort nok for at sikre drikkevandet.
Nu har man så fundet forurening i de boringer ude på landet, og det er klart, at alle synes, der skal tages hånd om det.
Vi vil gerne være med til at stramme op og sikre, at det er det rigtige værktøj, vi bruger i dag; at de uddannelseskrav, vi stiller til de enkelte, der skal sprøjte, er rigtige; at de også har det rigtige udstyr; og at man gør noget mere, for at der ikke sker punktkildeforurening.
Jeg må sige, at der har regeringen jo også allerede iværksat nogle tiltag, men vi er altid villige til at diskutere, om man kan gøre mere, og så må vi jo også konstatere, at nogle af de midler, som der bliver talt om her, er nogle af de ting, man vil følge op på og revurdere inden for de næste par år i EU-systemet.
Det kan vi kun hilse velkommen.
Vi synes egentlig, at det går lidt for langsomt, og vi kunne godt allerede nu se på det, sådan at vi kunne få undersøgt, om der er en gyldig grund til at skynde på, at de her midler måske erstattes af nogle, der ikke vil forurene grundvandet.
Men ellers glæder vi os til debatten i udvalget.