Tina Nedergaard (V), 2010-04-22:
Tak for den brede opbakning også til dette lovforslag.
Nu er jeg i usædvanlig godt humør i dag, så jeg er ikke blevet særlig irriteret over den socialdemokratiske ordførers lidt unfair angreb på ministeriet og ministeren i drøftelsen af, hvorvidt vi har været åbne over for at debattere eventuelle problemstillinger i lovforslaget.
Der har dels været en invitation, som man ikke kunne modtage hos Socialdemokraterne; der er dels blevet svaret konsekvent på de henvendelser, der er kommet.
Vi har hurtigt fremsendt svar, og vi har været meget opmærksomme på, at det var en væsentlig ting at få besvaret spørgsmålene.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at jeg er glad for opbakningen til forslaget.
Jeg har jo ikke lavet forarbejdet til det her lovforslag.
Det har min forgænger, og derfor er det ikke selvros, når jeg gerne vil rose alle dem, der har været med til at lave forslaget, for det er noget af det, som jeg tror på kan rykke vores uddannelsessystem ganske betydeligt.
Jeg mener faktisk, at det er en milepæl i dansk uddannelsespolitik, at vi i den grad kobler ansvaret for, hvordan et ungt menneske klarer sig videre i livet, sammen med den fortid, som de kommer med.
Den opgave, der ligger i kommunerne med at få den unge godt igennem folkeskolen, kobles sammen med ansvaret for at lave særligt tilrettelagte forløb eller gå i dialog med uddannelsesinstitutionerne på ungdomsniveau for at sikre, at man får lavet nogle forløb, der passer til dette unge menneske, hvis den unge ikke er parat til efterfølgende at gå ind i en erhvervsuddannelse eller ungdomsuddannelse.
Det finder jeg er gået helt tabt i en stor del af den debat, der har været om dette lovforslag.
Men jeg skal med stor glæde adressere de problemstillinger, som nogle af ordførerne mener at have rejst, men inden jeg vender mig mod det, vil jeg gerne takke fru Marianne Jelved for den dejlige præcisering af fordelene ved det her lovforslag.
Det gælder i øvrigt også ordførerne fra V og K.
Når der i den her debat har været interessenter på området, herunder især GL, der har udtalt sig, har omlægningen af gennemførelsesvejledningen fyldt meget.
Man har haft fokus på, at der sker en omprioritering af 35 mio. kr. inden for vejledningen, alt imens området tilføres 500 mio. kr.
Det synes jeg faktisk er utrolig ærgerligt, fordi forligskredsen jo i fællesskab har tilvejebragt ressourcer til at styrke vejledningen for at få vores unge igennem.
De 35 mio. kr. omprioriteres inden for en ramme på 500 mio. kr., som er nye penge.
De tages fra overlappende opgaver, og pengene medgår til at finansiere nogle af de mange nye initiativer, der er i lovforslaget, netop med henblik på at fastholde unge i uddannelse.
Det er bl.a. at finansiere det område, hvor vi ser det store slip, hvor den store risiko for de unge er, nemlig overgangen mellem grundskolen og indgangen til ungdomsuddannelse.
Det er altså en klar omprioritering.
Det er slet ikke intentionen.
Det, der er intentionen, er at trække på flere fagligheder, alt efter det behov der måtte være.
Men det, jeg synes er særlig interessant, er, at hver gang vi prøver at sætte institutionen fri og overlade en beslutning til institutionen, er SF imod.
Hver gang, de får en chance for at stille spørgsmål i spørgetimen, er spørgsmålet, hvorfor regeringen vil centralisere.
Når vi fjerner et fagligt krav til en medarbejderstab i en sektor, er det jo med henblik på, at de ude lokalt bedst kan vurdere, hvad der er brug for.
Det kan f.eks. også være, at de har brug for en misbrugskonsulent på en skole – det har de vist desværre brug for på næsten alle skoler.
Det er også lidt ærgerligt, at hele diskussionen om uddannelsesparathed har taget en så kedelig drejning, som den har.
Forslaget går på, at man vurderer, som fru Marianne Jelved og VK-ordførerne også var inde på, om det unge menneske er klar til at klare en ungdomsuddannelse.
Det er det, man går ind og vurderer.
Det er ikke en ekskluderende paragraf.
Det er ikke en, der skal holde unge ude af ungdomsuddannelserne.
Det er en, der skal sikre, at når man begynder på en ungdomsuddannelse, er man tilstrækkelig rustet til at kunne varetage de opgaver, man naturligt får der, som er af en anden karakter end dem, man havde i grundskolen.
Så uddannelsesparathedsvurderingen er ikke for at holde folk ude.
Det er for at sikre, at de unge bliver klar til at komme ind.
Skulle man følge det forslag, som jeg med stor interesse har drøftet på forskellig vis med rigtig mange efterhånden, om, at man laver en uddannelsesparathedsvurdering i forhold til den enkelte erhvervsuddannelse, så ville der opstå følgende problemstillinger:
Man laver et hierarki i erhvervsuddannelserne.
Det vil opstå umærkeligt, fordi kravene til den ene erhvervsuddannelse givetvis vil blive formuleret anderledes, end de vil til den anden.
De skal ind, og derfor ville det jo også være mærkværdigt, hvis vi de facto skulle indføre adgangsbegrænsning til ungdomsuddannelserne.
Vi har gjort alt for at få den væk, og vi gør alt for at få de unge ind i ungdomsuddannelserne.
Skulle vi så af mangel på fantasi til at forsvare vores egne forslag falde for fristelsen til at holde dem ude med den anden hånd?
Det synes jeg ville være synd og skam.
Men jeg kan berolige med, at grunden til, at jeg er så overbevist om, at man her gør det helt rigtige, er, at der allerede i dag ligger en forpligtelse for erhvervsskolerne.
Når man kommer ind i et grundforløb, er det ikke sådan, at man peger og siger, hvilken uddannelse man vil ind på, og så kommer man bare ind på den pr. automatik, fordi man nu har erklæret, at det har man lyst til.
Det, der sker efter 14 dage, når man er inde i et grundforløb, er, at der er en rådgivende og vejledende samtale, hvor den unge bliver spurgt, hvad det er for en uddannelse, den unge ønsker at tage.
Derefter finder man ud af, om der er en realistisk mulighed for, at den unge kan tage den erhvervsuddannelse.
Er der så det, men man mangler lidt ekstra, så er der allerede i dag en mulighed for, at man tager 40 ugers påbygning i sit grundforløb og dermed bliver godt rustet.
Det vil sige, at siden den her regering tiltrådte tilbage i 2001, har vi faktisk – og det er det, der bliver kraftigst nedgjort af SF og Enhedslisten – for at gøre unge yderligere uddannelsesparate, i forhold til hvordan det var, da vi kom til, lagt en mulighed for ekstra elementer af en varighed på 2 år ind i vores uddannelsessystem.
Det gør vi med det her vejledningsforslag.
Vi har gjort det med de 40 ugers påbygning i erhvervsuddannelserne, og vi gør det nu med muligheden for opbyggelige forløb for dem, der ikke umiddelbart er helt modne og parate til at klare en ungdomsuddannelse.
Det er utrolig ærgerligt at skulle bruge så meget af sin taletid på at få myterne manet i jorden om dette lovforslag, som de fem partier bag globaliseringsaftalen jo er gået til med åbne øjne, må man da antage.
Det er samtidig vigtigt at slå fast, at der bliver en mere indgående dialog med den unge om den unges ønsker og muligheder, og at de bliver taget op i den vejledning, der ligger forud for afgivelsen af uddannelsesønsket.
Vejledningen skal tage udgangspunkt i den unges ønsker og forudsætninger, og vejledningen har i forvejen som mål, at den unge foretager et realistisk uddannelsesvalg.
Det kan man vel næppe være uenig i, og det er også derfor, at de fem partier, der er med i aftalen, uden yderligere bekymring burde glæde sig over, at vi har lavet den her fælles aftale.
Samlet styrker lovforslaget vejledningen, og jeg vil faktisk – og det er en stor ting – også garantere for, at dette forslag er et af de stærkeste instrumenter, vi nogen sinde har skabt i denne sal, for at få unge igennem en ungdomsuddannelse.
Men nogle ordførere har valgt at bruge taletiden på at pege på hår i suppen, som efter min bedste overbevisning ikke er der.