runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2008-11-18:
Jeg ser ikke, at det er underligt på nogen måde.
Det må jeg sige.
Jeg synes, at det er væsentligt, at man i forligskredsen går sammen og får fundet ud af, hvordan pengene skal bruges.
Det havde ikke været nødvendigt som sådan, vi var alligevel mødtes og havde fundet ud af, hvordan pengene skulle bruges.
Og jeg er meget glad for, at de er blevet brugt på en måde, så man direkte kan se resultater efterfølgende netop af nogle ting, som vi alle sammen også har haft interesse i ville blive sat i værk.
Så det har jeg ikke noget problem med.
Den næste synes jeg heller ikke jeg har noget problem med.
Jeg kan ikke se, at vi står med en ...
Nej, nu tabte jeg tråden, undskyld.
Carsten Hansen (S), 2008-11-18:
Jeg skal bare kort gentage, at det var om indkøbsordninger, administrative besparelser osv., og det er o.k.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2008-11-18:
Tusind tak.
Det var baseret på erfaringer fra andre steder, og derfor kan jeg ikke se, at det er en forhindring, at man bidrager til rationaliseringer og effektiviseringer.
Nanna Westerby (SF), 2008-11-18:
Det er jo rigtigt, at der er blevet lavet mange tiltag i uddannelsessektoren, og når man snakker med direktører på erhvervsskoler eller gymnasierektorer eller direktører på produktionshøjskoler, hører man, at det, der er oplevelsen, er, at der er blevet lavet rigtig mange enkeltstående tiltag.
Og når der er partier, der er med i globaliseringsaftalen, og som også er med til at stille den her forespørgsel i dag, kan det jo være, fordi de der enkeltstående tiltag kan være gode nok i sig selv, men ikke nødvendigvis er nok, sådan som man hører rigtig mange steder fra uddannelsesverdenen.
Man kunne jo også sige, at vi kunne lave en samlet plan for, hvordan vi får vendt den her meget uheldige udvikling.
Det er jo bekymrende, at der er så få, der tager en ungdomsuddannelse, så derfor kunne vi jo sætte os ned og få lavet en samlet plan.
Så det, jeg godt kunne tænke mig at spørge om, er, om man vil være med til at nedsætte en uddannelseskommission, som skal lave en handlingsplan for, hvordan vi når den her 95-procents-målsætning, for der er jo ikke rigtig nogen samlet strategi for, hvordan vi skal nå den, ellers vil jeg meget gerne høre om den.
Det andet, jeg gerne vil spørge om, er, om Venstres ordfører mener, det er realistisk at nå især den målsætning, vi har for 2010, nemlig at 85 pct. af en ungdomsårgang skal have en ungdomsuddannelse.
Hvis ikke Venstres ordfører mener, at det er realistisk, er det jo, kan man sige, mere eller mindre ligegyldigt at have sådan en målsætning.
Så jeg vil meget gerne høre, om det er realistisk.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2008-11-18:
Naturligvis er det realistisk.
Det har været realistisk i mange år, og det er det stadig væk.
Det er stadig væk et mål, og vi ved alle sammen, at vi nogle gange er nødt til at sætte målene højt, men det her er ikke højere, end at det kan lykkes.
Dimittenderne fra den nye læreruddannelse er ikke kommet ud endnu.
Vi har ikke haft de første igennem test, sådan at vi er sikre på, at vi har den opfølgning.
Vi har fået alle igennem elevplaner, og vi får positive tilsagn om, hvordan det virkelig har vendt noget, og at vi er lykkedes med noget.
Vi har fået beviser for, at der i ungdomsuddannelserne er flere ikkeetnisk danske elever, der nu kommer igennem på grund af mentorordninger, en god vejledning og en god støtte i deres ungdomsuddannelse.
Det er alt sammen tiltag, som er i et flow, og vi får nogle gode meldinger, men vi har jo ikke haft en evaluering, og det nævnte jeg i min ordførertale: Vi må have den evaluering. Med hensyn til det med en samlet plan vil jeg sige, at det jo er en samlet plan, et samlet setup, for det drejer sig jo om, at vi når målet, og derfor er vi nødt til at sætte ind i børnehaverne, i skolerne og også på ungdomsuddannelserne.
Og nej, vi skal ikke have en uddannelseskommission.
Nanna Westerby (SF), 2008-11-18:
Jeg har lidt svært ved at forstå på ordføreren, om ordføreren forventer, at det her kan nå at komme igennem til 2010, eller om det ikke kan nå at komme igennem, og at den målsætning derfor ikke kan nås.
Er der ikke andre værktøjer, man kan tage i brug?
Når der er mangel på arbejdskraft, nedsætter regeringen rask væk en 10-12 kommissioner, og på skatteområdet nedsætter man også meget gerne kommissioner, men man mener åbenbart ikke, er der behov for at se samlet på hele uddannelsesområdet.
Der er det meget bedre at lave en række enkeltstående initiativer, så man kan henholde sig til, at man jo har sat noget i gang, og at vi nu ligesom må se effekten af det næste ad hoc-initiativ, man har sat i gang, før vi kan snakke om noget andet.
Så vil jeg bare lige følge op på det, hr. Carsten Hansen fra Socialdemokraterne også var inde på, nemlig de her nedskæringer, som Venstres ordfører jo så kalder for effektiviseringer.
Men selv Undervisningsministeriet siger jo, at det ikke er sikkert, at man kan hente pengene ind på effektiviseringer, og så bliver det vel til nedskæringer.
Så vil jeg bare høre, hvordan det hænger sammen med ungdomsuddannelser, som skal rumme alle de her mange unge, som ifølge målsætningen skal have en ungdomsuddannelse.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2008-11-18:
Vi kan godt nå at komme i mål.
Selvfølgelig fastholder jeg det.
Så blev jeg spurgt, hvorfor vi ikke skal have en samlet plan.
Jeg oplever, at vi starter i børnehaverne med læringsplanerne for børnene, og at vi videre får fanget dem, som har behov for ekstra dansk.
Vi får en overlevering til folkeskolen, som er meget tydelig, og vi får i folkeskolen også en meget fin opfølgning både med hensyn til elevplanerne og de faglige test, og vi har også mulighed for at følge en effektivisering - hvordan det flow i folkeskolen glider.
Vi har fået flere timer, vi har fået lærerne i en ny uddannelse.
Vi har i den grad lavet en samlet plan, der starter helt nede i børnehaven og går op igennem hele børnenes liv, indtil de når omkring de 19-20 år og er kommet ud af en ungdomsuddannelse.
Der er ikke noget at komme efter, vil jeg faktisk vove at påstå.
Men jeg glæder mig meget til at se evalueringerne af mange af de her tiltag.
Jeg glæder mig meget til at begynde at følge, hvad der sker.
Og jeg kan undre mig over, at det ikke er sket noget før.
Carsten Hansen (S), 2008-11-18:
Ja tak.
Vi hører jo meget om de 143,3 mio. kr. i uforbrugte midler i forhold til globaliseringsaftalen.
Mekanismen er jo sådan, at finansministeren tidligere bar risikoen; om der kom flere eller færre, måtte han betale eller lade være med at betale.
Nu er det jo globaliseringskredsen, der bærer hele risikoen, og bliver måltallet ikke opfyldt for det enkelte år, står pengene til fordeling til dem, der er med i forliget.
Men er det sådan, at fru Anne-Mette Winther Christiansen vil benægte, at hendes parti faktisk ikke ville bruge de 143 mio. kr.?
Det var faktisk sådan, at vi jo måtte gå i pressen, vi måtte tage fat alle mulige steder, vi måtte til en stor forhandling, hvor fru Anne-Mette Winther Christiansen og undervisningsministeren måtte sige: Vi kan ikke bruge dem, I er nødt til at presse finansministeren.
Hvad var egentlig baggrunden for, at man ikke syntes, at pengene skulle bruges i år, men nu roser sig så voldsomt af det ved at tage dem med i udtalelsen?
Det kunne være rart at høre.
Marianne Jelved (RV), 2008-11-18:
Tak til ministeren for svaret på forespørgslen.
Ungdomsarbejdsløsheden afskaffede vi jo i 1990'erne, og der skete også rigtig mange andre udmærkede ting på uddannelsesområdet i 1990'erne.
Og jeg er glad for, at vi har kunnet fastholde, at ungdomsarbejdsløsheden er væk, for det er jo dog den største svøbe for unge mennesker.
Derfor er jeg også glad for, at ministeren faktisk ret klart siger, at det ikke er nok, at de unge vælger at arbejde, men at vi også er nødt til at prøve at få dem ind i uddannelsessystemet, fordi de jo på et tidspunkt vil have glæde af at have fået den ungdomsuddannelse.
Ellers var der jo heller ikke nogen idé i at have målsætningerne om henholdsvis 85 pct., der skal nås i 2010, og 95 pct. i 2015.
Der er jo ikke ret lang tid til 2010.
Der er faktisk kun godt 1 år - og et par år, hvis man er venlig - til at nå fra knap 80 pct. op til de 85 pct.
Når vi sætter de målsætninger, hvilket måske kan virke sådan lidt kasseagtigt, firkantet, er det jo netop, fordi det skal være muligt løbende at konstatere, om vi bevæger os i den rigtige retning, eller, hvis det ikke er tilfældet, om vi dermed har brug for at tage flere initiativer.
Ministeren nævner også en lang række af de initiativer, der er taget igennem en lang række år.
Og jeg kan næsten ikke bare mig for at spørge, hvornår regeringens politik begynder at virke, eller det brede flertals politik, for der er jo et bredt flertal bag en lang række af de initiativer, der er kommet omkring erhvervsuddannelserne og i øvrigt også gymnasieuddannelserne.
Alligevel, til trods for at der næsten er nye initiativer hvert eneste år, går det stadig væk den forkerte vej, og den forkerte vej er det gået lige siden 2002.
Men lad det være.
Vi har sat turbo på med det forsøgsarbejde, der er lagt stemmer til.
Det sker her i løbet af den kommende tid.
Og det er rigtigt, at der er brobygning, vejledningsforbedringer, mentorordninger osv., men når ministeren så alligevel på et tidspunkt i slutningen af sit indlæg nævner, at der skal være evaluering næste år, er det jo også en evaluering, der er tilrettelagt, fordi man må gå ud fra, at noget af alt det her er begyndt at virke.
Derfor synes jeg, det ville være meget interessant, hvis vi kunne nå til en erkendelse af, at hvis det efter den evaluering, vi så skal se næste år, stadig væk ikke trækker den rigtige vej, så må vi faktisk gøre noget, som vi endnu ikke har gjort, for at prøve at finde en løsning på, hvordan især erhvervsuddannelserne vil være i stand til at løfte den opgave, som er en meget, meget stor opgave - det erkender forespørgerne også - nemlig at skulle tilgodese en meget, meget bred gruppe af unge mennesker med meget forskellig motivation og interesse og forskellige evner og muligheder.
Så det her er jo en forespørgsel, som er rejst i en god mening, fordi vi gerne vil leve op til det, når vi har været med til at sætte nogle målsætninger, og så må vi indimellem diskutere, om det går den rigtige vej, eller om der skal nye initiativer til.
Vi må så se, om de nye initiativer kan skubbes frem til næste år, hvis ikke det kan ske i den her sammenhæng.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2008-11-18:
Jeg lyttede meget interesseret, fordi jeg jo netop har været med til forhandlingerne, hvor vi er med i en bred forligskreds, og hvor jeg havde indtryk af, at vi alle havde et fælles fokus og et fælles mål.
Når jeg så hører kritikken her, synes jeg ikke, at det hænger sammen.
Derfor er jeg nødt til at spørge fru Marianne Jelved om noget.
Der bliver spurgt fra ordføreren, hvordan det kan være, at vi ikke har nogen resultater, og hvorfor der ikke er kommet nogen beviser endnu.
Når nu regeringen for 1½-2 år siden indførte elevplaner og dermed fik muligheden for at påvise over for forældrene, hvordan det gik med barnet både fagligt og udviklingsmæssigt, hvorfor var det så, at De Radikale ikke kunne støtte det initiativ på det tidspunkt?
Det er dog der, man meget tydeligt kan få et bevis eller et materiale at arbejde videre med med hensyn til, hvordan barnet står på det tidspunkt.
Marianne Jelved (RV), 2008-11-18:
Det Radikale Venstre er ikke imod elevplaner.
Vi synes, at det er ganske rigtigt, at den enkelte skole træffer beslutning om, på hvilket grundlag man har et samarbejde - gerne på et skriftligt grundlag - både med eleven og forældrene.
Vi synes, at skolerne skal have en større frihed til at prioritere.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2008-11-18:
Musik er i den grad med til at fremme børnenes kreativitet og børnenes musiske udvikling, så det er jo helt naturligt, at der også er en elevplan for, hvad målet er, hvad det er, vi sigter hen imod, hvad forældrene kan forvente, og hvordan de skal følge op, hvis der er noget, de skal følge op på.
Så jeg forstår ikke, at det skulle være et problem, at vi har alle fag med.
Er det ikke det mål, vi går efter, nemlig at bringe det tal så langt ned som overhovedet muligt?
Marianne Jelved (RV), 2008-11-18:
Igen er andelen af unge, der gennemfører en ungdomsuddannelse, faldet.
Siden regeringen kom til i 2001, er andelen af unge, der gennemfører en ungdomsuddannelse, faldet år for år.
Vi skal helt tilbage til 1993 for at finde et lavere antal unge, der har gennemført en ungdomsuddannelse.
Tværtimod går det den gale vej.
I 1990'erne under socialdemokratisk ledede regeringer fremlagde man første gang målsætningen om, at 95 pct. af en ungdomsårgang skal have en uddannelse.
Andelen af unge med en ungdomsuddannelse voksede fra 76 pct. i 1990 til 83 pct. i år 2000, og siden er andelen faldet til under 80 pct.
Det finder forespørgerne meget bekymrende.
Ministeren har godt nok her i efteråret sagt, at det har noget med højkonjunkturen at gøre, men jeg vil sige, at uanset at de unge kan få job, ændrer det jo ikke ved målsætningen om, at vi skal have uddannelse til alle og vi har sat nogle ambitiøse mål for de unge.
De gymnasiale uddannelser har mindre frafald, end de erhvervsfaglige uddannelser har, og vi - de fire partier, der har rejst forespørgslen er meget opmærksomme på, at der for et par år siden blev taget initiativer til at mindske frafaldet, og vi er også opmærksomme på, at der er blevet taget nye initiativer her i forbindelse med globaliseringspuljeforhandlingerne om nogle forsøgsordninger, der letter overgangen fra folkeskolen til erhvervsuddannelserne.
Men vi finder ikke, at det er tilstrækkeligt, og vi beklager, at der stadig væk sker økonomisk erosion på erhvervsuddannelsesområdet.
Man skal f.eks. nu lave administrative fællesskaber for at spare relativt mange penge på området.
Det burde man ikke gøre i forhold til selvejende institutioner, som jo selv burde have friheden til, hvordan de vil administrere deres midler, så de midler, de i givet fald ville kunne spare, kunne bruges til noget andet, nemlig uddannelsesformål.
Med denne forespørgsel ønsker de fire partier at gøre opmærksom på de her bekymrende udsigter, og vi håber, at regeringen og ministeren er enige i, at der skal andet og mere til end det, der er sket indtil nu.
Vi håber derfor også, at ministeren, regeringen og dens flertal deler forespørgslens ambitioner.
Charlotte Dyremose (KF), 2008-11-18:
Jeg tror ikke, der er nogen, der har påstået, at elevplanerne alene skulle løse nogen som helst større opgave.
Jeg synes faktisk, at ministeren ganske udmærket remsede alle de initiativer op, den her regering har taget.
Jeg har selv det store problem, at jeg kun har et vist antal minutter, så jeg kan ikke nå at remse alle de ting op, som der er gjort, mange ting, som man jo fra radikal side kunne have gjort, dengang man selv sad i regering.
For er det ikke rigtigt, vil jeg spørge fru Marianne Jelved om, at når vi nu f.eks. har taget initiativ til at lave elevplaner, som har virket cirka halvandet år, og vi har taget initiativ til, at man får flere timer i et væsentligt fag som f.eks. dansk og matematik - dansk er jo så med til at styrke læsningen - at vi har lavet vejledningsindsatser, at vi har lavet 10. klasse om, så er det nogle ting, som desværre tager meget, meget lang tid, før de kommer til at virke.
Nu har jeg så ikke hørt fru Marianne Jelved rigtig komme med konkrete bud på, hvad fru Marianne Jelved ville have gjort i stedet for.
Men er det ikke rigtigt, at hvis de her ting var blevet gjort, inden den her regering kom til, af den tidligere regering, som fru Marianne Jelved sad i, så kunne det være, at initiativerne allerede havde virket for de elever, der kommer ud af folkeskolen på nuværende tidspunkt?
Marianne Jelved (RV), 2008-11-18:
Jeg skal minde om, at vejledningsreformen blev tilrettelagt under den tidligere regering, altså ikke under VK-regeringen, men i løbet af 1990'erne, og at der for erhvervsuddannelserne var en reform, som så er blevet rettet til.
Det ser vi jo også med gymnasiereformen og andre typer uddannelsesreformer, så der er jo blevet lavet et mægtigt arbejde i 1990'erne, og der skete jo også meget store fremskridt på det tidspunkt.
Der steg andelen af unge faktisk, som tog en ungdomsuddannelse.
Den steg stødt og stabilt igennem 1990'erne.
Så knækker kurven, og jeg siger ikke, at det nødvendigvis er, fordi Venstre og Konservative kommer til som regering, men det er da bekymrende, at den er blevet ved med at stagnere siden 2000, hvor den var på sit højeste, og den er under 80 pct. nu.
Charlotte Dyremose (KF), 2008-11-18:
Jamen det er bekymrende, bl.a. jo også at der er nogle elever, der stadig kommer ud af folkeskolen uden de nødvendige forudsætninger for at tage en ungdomsuddannelse.
Man kan sige, at der er vi jo så glade for, at fru Marianne Jelved og Det Radikale Venstre har villet være med til at lave den her reform af 10. klasse.
En af de ting, som vi jo gerne havde set, var, at vi havde målrettet 10. klasse endnu mere mod dem, der netop har et særligt behov, for de kommer desværre ud af 10. klasse, inden alle de her tiltag har nået at virke op gennem folkeskoleklasserne.
Der var en af diskussionerne selvfølgelig det her med brobygningen bl.a., og jeg vil høre fru Marianne Jelved, om man så ikke kunne forestille sig, at hvis vi havde givet mulighed for lidt mere brobygning i 10. klasse-forløbet, så kunne det have hjulpet flere unge til at få en fornemmelse for det her med ungdomsuddannelserne og derfor måske netop til at komme ind på en ungdomsuddannelse i stedet for f.eks. at blive fristet af at tage et job lige efter 10. klasse.
Marianne Jelved (RV), 2008-11-18:
Nej, jeg synes sådan set, der er blevet fundet en meget god balance med hensyn til 10. klasse, og jeg tror ikke, at 1 time, 1 uge eller 2 uger længere brobygning havde sikret et mindre frafald på ungdomsuddannelserne.
Jeg tror faktisk, der skal nogle helt andre reformer - jeg tør næsten ikke nævne udtrykket - til på erhvervsuddannelserne.
Jeg tror, der skal en helt anderledes udviklet pædagogik til, og jeg tror, vi meget mere målrettet er nødt til at se på, hvad vi kan gøre for at forbedre studiemiljøet og arbejdsmiljøet for de unge på erhvervsuddannelserne, så rigtig mange unge med differentierede muligheder er i stand til at gennemføre en ungdomsuddannelse, har lyst til det og bliver motiveret til det.
Det har ikke så meget at gøre med en hel masse i folkeskolen, men selvfølgelig skal børnene lære at læse, inden de går ud af folkeskolen.
Igennem 1990'erne skete der et kæmpe spring for de piger og drenge, som blev prøvet i 4. klasse efter den internationale læseundersøgelse, der hedder PIRLS.
De lavede et kæmpe spring fra 1991 til 2000, og læsefagligheden er fortsat med at stige.
Der var altså ikke nogen, der dirigerede skolerne i 1990'erne, men skolerne tog selv initiativ, kommunerne tog selv initiativ, fordi de erkendte, at der skulle gøres noget med hensyn til læseudviklingen.
Så spørger jeg bare: Hvorfor kan det ikke smitte af i de PISA-test, der er kommet her tre gange efter 2000?
Er det elevplanerne alene, der skal løfte den opgave?
Det tror vi altså ikke på er muligt.
Per Clausen (EL), 2008-11-18:
Jeg synes måske, hr. Per Ørum Jørgensen skulle gøre sig den overvejelse, om han vil anklage Enhedslistens forslag for at være økonomisk uforsvarligt, fordi det i en helt utilladelig grad slipper kommunerne fri, eller for at være et bureaukratisk restriktivt forslag, der fængsler kommunerne.
Det er nok ikke muligt at anklage forslaget for begge dele.
Det andet, jeg godt vil spørge hr. Per Ørum Jørgensen om, er: Er det hr. Per Ørum Jørgensens indtryk, at det går rigtig fremragende med at gennemføre energibesparende foranstaltninger i de kommunale bygninger selv om folk inden for byggebranchen og andre så sent som i september måned i år på en konference sagde, at vi var kommet meget bagud, bl.a. fordi hr. Per Ørum Jørgensens parti og Venstre og den regering, han er medlem af, har været fodslæbende siden 2000?
For man kunne godt få det indtryk på hr. Per Ørum Jørgensen, at statsministeren har helt uret, og at der ikke er noget at komme efter, at det går fremragende.
Det synes jeg måske er lidt overraskende.
Mette Gjerskov (S), 2008-11-18:
Nu så vi jo en forvandling af statsministeren i weekenden, og hverken statsministeren eller Venstres ordfører havde jeg i dag forventet pludselig ville forvandle sig fra at være klimaskeptikere til at være hønsestrikkende klidmostre.
Jeg forventer bare lidt ansvarlighed, for vi har altså i fællesskab indgået nogle aftaler om, at vi skal have nogle klimamålsætninger.
Vi skal have andelen af vedvarende energi op, men vi skal også have en masse energibesparelser i det her land.
En af måderne at gøre det på er ved at investere i bedre vinduer, isolering og alle de her ting, som kommunerne gerne vil.
Det vil sige, at vi herinde fra Folketinget er nødt til at lave nogle dyre, dyre støtteordninger for at få vores samlede energiforbrug i Danmark ned.
Er det det, Venstre gerne vil have?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2008-11-18:
Nu har vi jo forhandlet energiaftale med bl.a. Socialdemokraterne igennem 2 år, så jeg tror efterhånden, at der er mange bud på, hvordan man skal komme den vej, bl.a. ved at vi fordobler forskningsindsatsen, selv om det i forhold til oppositionen var fodslæbende at få dem derhen - som på mange andre områder.
Og sådan kan vi jo stå og punke hinanden.
Jeg tror egentlig, at vi skal glæde os over i fællesskab, at der er konsensus om klima- og energipolitikken.
Det er jo udmøntet i forbindelse med en energiaftale, hvor alle partier deltager, undtagen Enhedslisten.
Det synes jeg egentlig man skulle glæde sig over i stedet for at køre den her retorik.
Så må jeg bare sige, at min tiltro til kommunerne altså er så stor.
Og vi kan jo se det helt konkret.
Alle 13 kommuner lever op til de her kriterier, som egentlig er ret skrappe, og det viser jo, at de er i gang med det her, og at der sker nye ting.
Men vi vil ikke være med til at detailregulere med det her forslag.
Henrik Høegh (V), 2008-11-18:
Der skal nu ses på nogle bygningsstandarder.
Det er jo et løbende arbejde, således at hver gang, kommunerne renoverer eller laver nybygninger, er det helt naturligt at tænke energieffektivitet ind i de her bygninger, så jeg synes stadig væk, at der bliver talt, som om at det her er et enten-eller.
Det er jo et både-og, så derfor synes jeg ikke, at det er relevant.
Derimod er det relevant at fastholde - det hørte vi jo heller ikke statsministeren sige noget andet om i søndags - at man nu ikke længere i aftalerne med kommunerne skal tage hensyn til landets økonomi, når man laver de her aftaler.
Mette Gjerskov (S), 2008-11-18:
Det her er bare et spørgsmål om, at Venstre hele tiden skal finde et hår i suppen.
Det handler om, når vi nu ved, at vi skal lave nogle besparelser på energiforbruget i Danmark - og det skal vi, det er vi alle sammen enige om, også Venstre - hvordan vi så hurtigst, nemmest, billigst og smartest får de besparelser.
Her har vi altså nogle kommuner, som kommer og siger til os: Venner, for vores helt egne penge vil vi gerne have lov til at lave nogle energibesparelser.
I behøver ikke lave støtteordninger, I behøver ikke noget som helst, bare giv os lov, så laver vi dem.
Det siger regeringen nej til.
Til gengæld bliver regeringen jo så nødt til at hoste op med nogle støttepenge eller noget andet for at få andre til at lave de her energibesparelser.
Det er da hul i hovedet - fordi man står med et eller andet lillebitte hår i suppen om, at kommunerne ikke må - at de bare skal slås oven i hovedet.
Henrik Høegh (V), 2008-11-18:
Det er en mulighed her igennem aftalerne med KL.
Den ønsker vi ikke at sætte over styr.
Det andet er vi jo enige om, og jeg er overbevist om, at det er det, kommunerne vil arbejde med, når de i øvrigt laver anlægsinvesteringer i offentlige bygninger.