Lars Barfoed (KF), 2012-06-06:
Se, når vi har den her debat, tror jeg grundlæggende ikke, at det er sådan, at vi er uenige, når vi står på talerstolene rundtomkring og skal sige, hvad god regeringsførelse er.
Det er de samme temaer, vi cirkulerer omkring – høringsfrister; at man skal svare ordentligt og fyldestgørende; at man skal behandle hinanden ordentligt, havde jeg nær sagt, og det skal jeg vende tilbage til.
Men vi er jo egentlig enige om de grundlæggende principper for god regeringsførelse.
Når vi har den her debat, er det, fordi vi diskuterer, om regeringen rent faktisk lever op til det.
Særligt, vil jeg sige, om regeringen lever op til placeringen på den høje hest, som de satte sig op på, inden regeringen blev regering.
For problemet er jo, at regeringen har sagt et og gjort noget andet.
Især da man var i opposition, var der jo ingen grænser for, hvordan man ville være bedre end den daværende regering med hensyn til at overholde principperne om god regeringsførelse.
Og det falder altså tilbage på en selv, når man vil gøre sig bedre end andre og viser sig ikke at være det.
Og nu vil jeg ikke gå så vidt som til at sige, at den nuværende regering er en Berlusconiregering.
Det kunne jeg nemlig ikke finde på at sige.
Det er nemlig et spørgsmål om ordentlig tone, og jeg synes sådan set, problemet er, at den nuværende indenrigs- og økonomiminister sagde det dengang, og i dag er det sådan, at regeringen faktisk er dårligere til at overholde høringsfrister, end den daværende VK-regering var.
I under 20 pct. af lovforslagene har regeringen levet op til en høringsfrist på 4 uger.
Så hvis det var rigtigt, hvis det var rimeligt, at indenrigs- og økonomiministeren kaldte VK-regeringen for en Berlusconiregering, så er denne regering i endnu højere grad en Berlusconiregering. Jeg synes, at det er det, der er kernen i problemet.
Man kunne også sige det på en anden måde: God regeringsførelse handler dybest set om ordentlighed og respekt for andre.
Så behøvede man sådan set ikke at sige mere.
Ordentlighed og respekt for andre, dvs. en regering må have respekt for Folketinget.
En regering må dermed også have respekt for oppositionen og for de høringsberettigede organisationer, som med god ret skal have mulighed for at påvirke beslutningsprocessen, inden et lovforslag bliver vedtaget i Folketinget.
Og naturligvis også i forhold til offentligheden som sådan er der, når vi taler høringsfrister, behov for, at der er plads til en debat; at folk overhovedet kan blive opmærksom på, at der er et lovforslag, som de måske har en mening om, og som de måske endda vil henvende sig til Folketinget om.
Så en regering skal have respekt for Folketinget, for de høringsberettigede organisationer og for offentligheden.
Til gengæld vil jeg sige, at så må en opposition jo også have respekt for regeringen, når der f.eks. er gode grunde til at bede om kortere høringsfrister eller på anden måde en særbehandling, fordi der er en særlig situation, man må tage hensyn til.
Det går jo begge veje.
For hvis en regering ikke vil vise den fornødne respekt for Folketinget, så viser en opposition heller ikke den fornødne respekt for regeringen.
Derfor er det her egentlig meget enkelt.
Det handler om ordentlighed, og det handler om respekt for hinanden.
Derfor er det egentlig en meget god debat at have, altså at minde hinanden om det.