Pia Adelsteen (DF), 2013-05-30:
Alt andet lige må man med den lange debat, der har været om offentlighedsloven,
sige, at det ville være kedeligt, hvis ikke nogen udtalte sig her under andenbehandlingen.
Der er tale om ændringsforslag stillet af Dansk Folkeparti, Enhedslisten og Liberal Alliance i fællesskab og med det klare formål at fjerne de forringelser, som lovforslaget om ny offentlighedslov vil indføre.
Det er ændringsforslag stillet med det klare sigte, at der skal være den størst mulige åbenhed i den offentlige forvaltning for at sikre offentlighedslovens formål, nemlig dels at kunne kontrollere den offentlige forvaltning, dels at have tillid til den.
Dansk Folkeparti ønsker at fjerne § 22.
Det er en paragraf, som fremover vil fjerne muligheden for at få aktindsigt i kalendere.
Under udvalgsbehandlingen via spørgsmål til ministeren og ved samråd har det gang på gang lydt fra justitsministeren, at en kalender er et arbejdsredskab – et arbejdsredskab, som man ikke skal have aktindsigt i, fordi embedsværket så ikke kan bruge det optimalt.
Men hvis § 22 var en realitet i dag, ville vi som borgere, folketingsmedlemmer og journalister ikke have kunnet få aktindsigt i eksempelvis tidligere Farumborgmester Peter Brixtoftes kalender, hvor netop kalenderoptegnelser spillede en central rolle i afsløringen af, hvordan Peter Brixtofte forsøgte at påvirke et tilsynsmedlem.
Det samme gør sig gældende i en meget aktuel sag, hvor netop aktindsigt i embedsfolks kalendere har ført til, at der i dag er nedsat en skattekommission.
Derfor bør § 22 naturligvis fjernes fra lovforslaget.
Vi har, siden lovforslaget blev fremsat,
forsøgt at finde ud af, hvorfor ministerbetjeningsparagraffen skal indføres, men på intet tidspunkt har vi kunnet få en begrundelse for det.
Det er blevet hævdet, at der er et behov for et frirum i den politiske proces, og at embedsmænd og ministre har behov for dette frirum til at tænke kreativt.
Vi har via spørgsmål og samråd forsøgt at få justitsministeren til at svare på, hvor den eksisterende offentlighedslov giver problemer i forhold til udfoldelse af kreativitet for ministre og embedsmænd, men heller ikke det har vi kunnet få svar på.
Vi har sågar forsøgt at få samtlige ministre til at komme i Folketingssalen og svare på, om hver enkelt minister dog ikke kunne nævne konkrete eksempler på, hvor den gældende offentlighedslov ikke i tilstrækkelig grad har givet ministeren et fortroligt rum at arbejde i som minister.
Her blev vi spist af med, at justitsministeren som ansvarlig for forslaget var den eneste, der skulle svare, og heller ikke her kunne eller ville justitsministeren svare.
Men vi har konkrete eksempler på, hvad det såkaldte fortrolige rum skal bruges til.
Vi vil eksempelvis ikke kunne se, at tidligere beskæftigelsesminister Claus Hjort Frederiksen bestilte tal fra Arbejdsmarkedsstyrelsen, som skulle bruges til at vende debatten og vise, at kommunerne var bedre end arbejdsformidlingen til at skaffe ledige i arbejde.
Og vi ville eksempelvis ikke have kunnet se, at konsekvensen af dagpengereformen viste sig at være langt værre end forventet, da beskæftigelsesministeren på trods af den højaktuelle debat brugte 24 dage til at fortælle Folketinget, at antallet af personer, der ville ryge ud af dagpengesystemet, skulle opjusteres fra 7.000-12.000 personer til omkring det dobbelte.
Nej, § 24, ministerbetjeningsparagraffen, savner enhver begrundelse og har kun til hensigt at skjule embeds- og magtmisbrug.
Det eneste formål, denne paragraf har, er at mørklægge den politiske beslutningsproces, så borgere osv. ikke fremover kan få at se, på hvilket grundlag beslutningerne er truffet.
Alt i alt har vi altså at gøre med tre paragraffer, der bestemt ikke sikrer mere åbenhed, men blot mørklægger.
I Dansk Folkeparti håber vi i dag ved andenbehandlingen, hvor vi skal stemme om disse ændringsforslag, at Folketingets medlemmer vil støtte op om dem, sådan at disse mørklægningsparagraffer bliver fjernet.