Tom Behnke (KF), 2009-05-07:
Europarådet har, som det blev nævnt, 60-års-jubilæum i år, og jeg vil da godt benytte lejligheden til at sige tillykke til institutionen som sådan for 60 år, hvor man er blevet ved med at holde fokus og har arbejdet både ihærdigt og udholdende.
Det er en institution, som også er med til at knytte de europæiske lande tættere sammen, og som jo også har været med til at sikre, at der mere end nogen sinde tidligere i historien har været relativ fred og frihed for i hvert fald de fleste i Europa.
Europarådet har sikret kommunikationen og diplomatiet, sådan at vi løser problemer og konflikter ved samtalen i stedet for at bekrige hinanden, og at vi til trods for de store forskelle, der kan være, respekterer hinanden for det, vi er, og det, vi kommer fra.
Europarådet sikrer også en gensidig fastholdelse af menneskerettighederne, så vi gensidigt holder hinanden fast på de værdier, der ligger i Europarådet, og sørger for, at vi hele tiden gør hinanden opmærksom på det, og hver gang der er nogen, der træder lidt ved siden af, så er Europarådet der med det samme som et lille søm og gør opmærksom på, at der lige var nogle fælles spilleregler, vi var enige om, og som selvfølgelig skal overholdes hele tiden.
Kerneområderne for Europarådet er menneskerettigheder, demokrati og retsstaten.
Europarådet beskæftiger sig også med mange andre ting, men jeg tror, det er vigtigt, at Europarådet nu koncentrerer sig om kerneopgaverne, for der ligger nogle store udfordringer, som jeg mener Europarådet bliver nødt til at tage hånd om og fokusere på.
Det gælder især spørgsmålet om at få Menneskerettighedsdomstolen til at virke bedre og hurtigere og måske endda også få begrænset antallet af sager.
Det nytter ikke noget, at vi har en menneskerettighedsdomstol, som er ved at sande til i sager og ikke kan komme de store bunker til livs.
Det bør der selvfølgelig gøres noget ved, og der er Protokol 14, som andre ordførere også har nævnt, et meget, meget gavnligt redskab til at lette domstolens arbejde.
Det eneste problem med den er jo, alle har ratificeret, undtagen Rusland.
Det er meget ærgerligt og beklageligt, og det problem skal løses, for vi skal videre af det spor, så det bør man altså koncentrere sig meget om.
Det er den eneste vej, og derfor må man sætte alt ind på at få overbevist Rusland om, at også de skal ratificere Protokol 14, så vi kan komme videre af det spor.
Samtidig er det også vigtigt, at vi får fastholdt og sikret, at de afgørelser, som domstolen kommer med, så rent faktisk bliver efterlevet, så det ikke bare er sådan, at alle de, der opfører sig pænt og ordentligt, sidder og sætter flueben og siger, at det jo ikke er et problem i deres land, fordi de har alt på det rene, men at man også de steder, hvor de ikke efterkommer domstolens afgørelser, sætter fingeren ned der, og siger, at der lige er noget her, de skal være opmærksomme på, for hvis ikke domstolens afgørelser bliver efterlevet og efterkommet af alle landene, så begynder domstolens arbejde at være relativt meningsløst.
Det er også vigtigt, at vi får fokuseret på demokrati som en anden af de store og vigtige ting for Europarådet.
Demokrati er jo netop vejen til fred og frihed - det, at det er borgerne i landene, der bestemmer, hvordan udviklingen skal være hos dem i fremtiden - og her spiller Venedigkommissionen jo en meget stor og vigtig rolle, som jeg synes vi skal påskønne.
Når vi ser bort fra de store kerneområder, så tror jeg, at det i et vist omfang vil være hensigtsmæssigt, at vi i fremtiden prøver at være bedre til at indtænke andre internationale organisationer, så man koordinerer og samtænker løsningen af forskellige opgaver, således at vi ikke sidder i to, tre eller fire internationale fora og diskuterer de samme ting.
Der vil det være hensigtsmæssigt,
hvis man prøver at lave en arbejdsfordeling, hvor man bliver enige om, hvem der tager sig af hvad.
Ikke, at man ikke må tale om det i Europarådet, for det synes jeg er helt fint, men man bør bare ikke have det som fokusområder.
Der bør man holde sig i hvert fald til de tre store områder.
Der kan også være andre, men det bliver for langt, hvis jeg skal nævne dem alle sammen.
Men mit budskab er, at man bør prøve på international basis at koordinere indsatsen på de her områder, for så tror jeg, at de samlede kræfter kan løfte meget mere, end hvis vi alle sammen skal sidde og opfinde den dybe tallerken forfra.
Selv om Det Konservative Folkeparti ikke p.t. har en medlemsplads i Europarådets Parlamentariske Forsamling, så finder vi fortsat Europarådets arbejde meget vigtigt, og jeg vil gerne her takke udenrigsministeren for en meget god og fyldig redegørelse.