Søren Krarup (DF), 2009-12-10:
Det begyndte i december 2006.
Da var vi nogle stykker, der fremsatte forslag til folketingsbeslutning om en dansk sproglov, og ved debatten i januar 2007 viste det sig, at der var fælles bekymring for det danske sprogs skæbne hos alle Folketingets partier.
Det var glædeligt at opleve, og debatten førte til nedsættelse af et sprogudvalg, der udarbejdede en rapport, »Sprog til tiden«, som udkom i april 2008.
Her var bekymringen for det danske sprogs fremtid meget udtalt, men længere end til at fremkomme med anbefalinger nåede sprogudvalget ikke.
Derfor samledes Folketingets partier sidste efterår for at søge at nå frem til en fælles politik, som kunne styrke det danske sprogs stilling på universiteterne og de videregående uddannelser.
Desværre ville regeringspartierne ikke være med til en lovgivning, der forpligtede universiteterne til at tale dansk, og det endte med, at et flertal uden om regeringspartierne den 21. januar 2009 vedtog en beretning i Kulturudvalget, der pålagde regeringen at forberede et lovforslag, der forpligter vores universiteter til at drage omsorg for at fastholde dansk som videnskabs- og undervisningssprog både på bachelor- og kandidatuddannelserne.
Det fik regeringen på banen med en opfølgning på sprogudvalgets rapport, og Undervisningsministeriet, Kulturministeriet og Videnskabsministeriet kom hver med deres bud på, hvordan det danske sprog kan støttes i en situation, hvor det er presset i sit eget land som aldrig før.
Vi oplever det jo alle sammen dagligt.
Der tales engelsk, ikke dansk.
Der undervises og eksamineres på engelsk, mens det danske sprog fører en askepottilværelse på de danske universiteter og højere læreanstalter.
Han og hans studiekammerater havde tryglet om at få lov til at tale dansk, men forgæves.
Det danske sprog er foragtet på universitetet, og det ministerium, der har ansvaret for de videregående uddannelser, er ikke til at råbe op.
Det var dette, der fremgik af regeringens opfølgning på sprogudvalgets rapport, som kom i marts måned i år.
Problemet bagatelliseres systematisk og mest af det ministerium, der har ansvaret for universiteterne og de højere uddannelser.
Det er i mine øjne ren kapitulation.
Sagt på et andet sprog end engelsk er det viel Geschrei og wenig Wolle.
Derfor denne forespørgsel til videnskabsministeren.
Han og hans ministerium er de skyldige.
Men det er åbenlyst, at Videnskabsministeriet vil snakke sig fra sit ansvar.
Det fremgår kun alt for klart af afsnittet i regeringsopfølgningen.
Der mangler to helt afgørende forudsætninger.
Der mangler for det første sans for, hvad et sprog er, og der mangler for det andet sans for, hvad et universitet er.
Sagt med ét ord, der mangler ånd.
Nej, et folk er ikke en erhvervsvirksomhed, og et sprog er ikke kun et redskab.
Den åndløshed, der ligger i at reducere Danmark til en forretning, hvor man for indtjeningens skyld skal forskrive sig til globaliseringen, tager livet af noget, der er vigtigere end fakturaer, og den åndløshed, der ligger i at reducere det danske sprog til et blot fakturaskabende redskab i, som det hedder, verdensklasse, ender med at gøre danskerne til, som det hed tidligere, et folk foruden mæle med børn foruden sjæle.
Det er denne alarmerende udvikling, som jeg med denne forespørgsel vil anfægte.
Vi er i færd med at sætte noget afgørende i vores eksistens over styr.
Det er dem, der sidder med magten til at forhindre det, som jeg med dette initiativ på mit partis vegne vil prøve på at råbe op.
I forlængelse heraf vil jeg gerne fremsætte et forslag til vedtagelse, der lyder således:
Forslag til vedtagelse »Folketinget pålægger regeringen at føre Kulturudvalgets beretning af 21. januar 2009 ud i livet, således at det ved lovgivning sikres, at det danske sprog fortsat bruges og udvikles på universiteterne og de videregående uddannelser, og at det derved forhindres, at dansk reduceres til et andenrangssprog.
I universitetsloven bør det indgå i formålsbestemmelserne i § 2, at universiteterne i alle fag skal bidrage til udvikling af det danske sprog, og i § 8 bør der indføjes en bemyndigelse til ministeren til at fastsætte regler for brug af dansk til og med kandidatniveau.«