runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Krarup (DF), 2010-11-23:
Hvis man nægter at lære sproget i det land, man har taget bolig i, hvis man nægter at forholde sig til det, der møder en i det land, på det sprog, der tales i landet, hvis man omhyggeligt sigter mod kun at forholde sig til det land, man kommer fra, og kun ser fjernsyn derfra, så har man meldt sig ud af Danmark, og det er det, disse ghettomennesker har.
Dér er det, at det er nødvendigt at sige, at de netop i deres afvisning af dansk kultur og dansk sprog er med til at slå landet i stykker.
Og det er et grundlæggende problem.
Det har at gøre med sammenhængskraft, det har at gøre med folkelighed, nation, kultur, og hvis man ikke ser det i øjnene, men i stedet begynder at sige – sådan som statsministeren også var inde på – at det hele er et spørgsmål om at bygge de rigtige boliger og placere dem rigtigt i forhold til hinanden, så lukker man øjnene for den meget, meget uhyggelige virkelighed, vi står over for for så vidt disse parabolantenner, som netop kan bruges som den provokation, der kan lukke øjnene op.
Tom Behnke (KF), 2010-11-23:
Jamen jeg er da glad for, at vi her har fået dementeret det, og at det nu bliver slået fast, at hverken Dansk Folkeparti eller fru Pia Kjærsgaard ønsker at forbyde paraboler for nogen.
Det vil jeg da gerne have lov til at sige tak for, for jeg tror, at der er rigtig mange mennesker, der i hvert fald har fået den opfattelse, at den måde, man vil sikre ytringsfriheden på, er at bekæmpe ytringsfriheden.
Jeg mener også, at hr. Jesper Langballe tidligere i debatten her fra talerstolen erkendte, at der var tale om et dilemma, og det er jo fint nok.
Nu har vi så fået at vide, at det slet ikke var sådan, det var ment.
Det er jeg da kun glad for, for jeg tror ikke, at vejen til bedre integration og til, at vi alle sammen er fælles i det her samfund, og at der ikke er nogen, der vender ryggen til samfundet, er at forbyde paraboler.
Jeg tror, vejen er at åbne sig op over for hinanden og sørge for, at vi alle sammen udgør en forpligtende del over for hinanden, og ikke kun, at man er inviteret til at være en del af fællesskabet, men at man rent faktisk har en pligt til at være en del af fællesskabet.
Ellers har man ikke noget samfund.
Søren Krarup (DF), 2010-11-23:
Jeg har vist allerede sagt, at jeg mener, at jeg var første, der reagerede over for § 266 b.
Den 8. november 1970 skrev jeg en dobbeltkronik i Berlingeren, hvor jeg påtalte, at justitsministeren ville indføre en paragraf, der ophævede sondringen mellem holdning og handling.
Jeg sagde, at det var begyndelsen til et ensretningssamfund, hvor man vil påbyde, hvad der må siges, og især, hvad der ikke må siges.
Samtidig vil jeg sige, at jeg for en måned siden var på Aarhus Universitets juridiske fakultet for at diskutere § 266 b med bl.a. professor Eva Schmidt, hvor jeg fik lejlighed til at undersøge og netop konstatere, hvad jeg har ment hele tiden, nemlig at § 266 b som sagt er fra 1970-71, mens det i 1939 simpelt hen var en opgradering af injurielovgivningen, som intet har at gøre med den racismekonvention, som ligger bag § 266 b. Jeg kan godt se, at hvis man kan have held til at føre § 266 b tilbage til en lov mod antisemitisme, så står man stærkt i den offentlige debat, men det er forkert.
Det er faktisk kun en opgradering af injurielovgivningen, der sker i 1939.
Lone Dybkjær (RV), 2010-11-23:
Jamen jeg har ikke specielt hæftet mig ved, om det var i det ene eller det andet år, altså, jeg har sagt, at den er ændret med ordet racisme på et senere tidspunkt.
Men derfor kan der jo godt i den paragraf, der var, have ligget et begreb, der svarede til det.
Jeg har også sagt, at man ikke må diskriminere på grund af seksuel orientering, og det er også noget, der er kommet ind senere.
Så jeg vil sådan set ikke ind i den paragrafdiskussion.
Hvis det nu viser sig, at justitsministeren kan sige, at der faktisk allerede i 1939 var noget, der mindede om ordet – ikke det ord, for det var der ikke i 1939, men derfor kan der jo godt have været et andet ord, der indeholdt det samme – håber jeg, at hr. Søren Krarup eller hr. Jesper Langballe vil sige: Godt, vi tog fejl.
Jeg vil sådan set glæde mig til det, hvis man kunne komme så langt.
Line Barfod (EL), 2010-11-23:
Lige præcis det eksempel, hr. Jesper Langballe kommer med her, ville jo være omfattet af den racismeparagraf, som hr. Jesper Langballe gerne vil have afskaffet.
Men sådan kan man jo have så forskellige opfattelser, afhængigt af hvem der er afsender af et budskab.
Det, jeg gerne vil spørge til, er hr. Jesper Langballes udtalelse om, at et af de største problemer, vi overhovedet har i landet i dag, er de såkaldte ghettoproblemer.
Mener hr. Jesper Langballe virkelig det?
Kamal Qureshi (SF), 2010-11-23:
Nu fik jeg nogle spørgsmål fra hr. Søren Krarup, som sagde, at det var trist, at jeg var galt afmarcheret, i forhold til hvornår § 266 b er fra, i forhold til hvor den har sine rødder fra.
Så jeg vil da meget gerne spørge ministeren, om ministeren kan finde »en respektabel bog« – hvis jeg må citere hr. Jesper Langballe, som efterlyste en sådan – hvor der står noget om, hvornår paragraffen er fra.
Lars Barfoed (KF), 2010-11-23:
Nu er dette jo ikke den eneste bestemmelse i dansk lovgivning, som fra tid til anden kræver lidt tolkning af domstolene.
Det er jo ikke alting, man kan fastlægge krystalklart, så man ved, om man har overtrådt loven eller ej.
Det er jo ofte sådan, at domstolene ved fortolkninger skal udfylde de lovbestemmelser, som vi har fastlagt.
Men det fremgår jo klart af forarbejderne til det her lovforslag, at det må være ytringer af en vis grovhed, før man kan dømme nogen efter det, og det er jo også det, domstolene holder sig efterretteligt.
Vi har jo netop domstolene til at sikre, at det ikke bare er tilfældige indskydelser, der afgør, om man falder inden for eller uden for den her bestemmelse, det er landets domstole, og der kan man jo altså anke til en yderligere retsinstans, der kan afgøre, hvordan loven skal fortolkes, og om en udtalelse har en sådan grovhed og i øvrigt falder inden for bestemmelsen.
Og det kan vi være helt trygge ved.
Jesper Langballe (DF), 2010-11-23:
Jeg mener, at den skelnen mellem holdning og handling simpelt hen er grundpillen i al retsforståelse.
Men lad nu det være.
Så siger justitsministeren, at han ikke fatter, at nogen kan have noget imod, at det er strafbart at true, forhåne og nedværdige andre mennesker.
Lad os så sige, at den intention er udmærket, men justitsministeren ved jo godt i sin egenskab af justitsminister, at hvis en lovparagraf er uklar, så den kan bruges til alt muligt forskelligt, hjælper det ikke, at lovgiverens intention var god.
Den gode vilje redder ikke den dårlige lovparagraf.
Det, der er problemet, er spørgsmålet om, hvad det er at true, forhåne og nedværdige.
Altså, tolkningsspørgsmålet kommer ind, og det er det, der gør racismeparagraffen så utrolig farlig.
Det er simpelt hen som lovgivning noget makværk.
Ytringer kan selvfølgelig være handlinger, hvis ytringen består i, at man truer et andet menneske ved f.eks. at sige: Hvis ikke du gør, som jeg vil have det, får du tæsk.
Eller hvis man opfordrer andre til vold.
Men en ytring kan også være rent holdningsbærende, og det er vel oftere tilfældet, altså være et synspunkt, man fremsætter.
Så er der altså tale om, at man rammer holdninger, og det er lige præcis det, § 266 b gør.
Så vil jeg sige, at når nu justitsministeren siger… Har jeg ikke mere tid?
Lars Barfoed (KF), 2010-11-23:
Nu har Gadaffi ikke haft meget at gøre med FN's racismekonvention, fordi den sådan set blev vedtaget for mange, mange år siden.
Vi tilpassede os den i 1971, og jeg kan godt garantere for, at det havde Gadaffi ikke meget indflydelse på.
Per Dalgaard (DF), 2010-11-23:
FN var et fantastisk instrument, da det blev oprettet, det er helt sikkert, og det har det været mange år efter.
Men i vore dage, hvor man faktisk har et menneskerettighedsråd, som for et stykke tid siden havde Gadaffi som formand, vil jeg nok sige, at udviklingen i FN ikke ligefrem er demokratisk fremmende.
EU, ja, det er rigtigt, at vi er med i EU, og vi har sikkert lidt at skulle have sagt, selv om det ikke er særlig meget, og det må vi altså leve med.
Så det var mere en konstatering af forholdene fra min side vedrørende EU.
Men FN og FN's restriktioner over for os med hensyn til de ting vedrørende racismeparagraffen er noget som jeg ikke bryder mig om eksisterer.
Lars Barfoed (KF), 2010-11-23:
Altså, det er jo sådan, at vi selv er en del af FN og selv har været med til at vedtage den konvention.
Vi er selv en del af EU og er dermed selv med til at beslutte bestemmelserne i EU.
Så det er jo ikke sådan, at det er nogen os helt uvedkommende, der kommer udefra og bestemmer, hvad vi skal mene, eller hvilke regler vi skal have i Danmark.
Det er jo en FN-konvention, Danmark frivilligt har tilsluttet sig.
Det er jo en rammeafgørelse i EU.
Vi er selv en del af EU og er selv med til at træffe de beslutninger, så det er jo ikke noget udefra kommende.
Jeg tror, at det er rigtig godt, at vi har et internationalt retssamfund.
Jeg tror, at det er rigtig godt for Europa, at vi har fundet sammen i Den Europæiske Union, hvor vi har et demokrati mellem lande, der kan træffe afgørelser, i stedet for at de store lande skal knægte de små lande.
Det tror jeg faktisk er rigtig godt.
Per Dalgaard (DF), 2010-11-23:
Jeg kan næsten ikke lade være med at tage ordet, når nu justitsministeren nævner, hvilke restriktioner vi har her for at skrotte love, vi ikke bryder os om, i forhold til hvad FN og EU siger vi skal gøre og ikke gøre, FN, som jo i vore dage er ledet af tredjeverdens diktaturstater, flertallet i FN, og EU, som jo begrænser vores udfoldelsesmuligheder mere og mere for hver dag, der går, i og med at 75 pct. af samtlige love, vi vedtager her, er nogle, der har rod i EU.
Finder justitsministeren, at det er en god udvikling?
Lone Dybkjær (RV), 2010-11-23:
Altså, hr. Søren Krarup har mange holdninger, jeg ikke kan lide, men det har nu ikke forhindret hr. Søren Krarup i at tale.
Det er jo en kendsgerning, at vi har haft nazismen, og det er en kendsgerning, at hr. Søren Krarup og hr. Langballe og alle mulige andre siger, at ghettoerne – og så ved vi jo godt, hvem de mener er i ghettoerne – kan slå landet i stykker.
Og det er derfor, at man har lavet den provokation, som jo altså indebærer censur.
Hvis man går ind i den retorik, som Dansk Folkeparti har anvendt i forbindelse med muslimer i forskellige sammenhænge, så er man efter min opfattelse gået langt over stregen i sine generaliseringer af nogle mennesker.
Og jeg synes, man sætter dem i en gabestok.
Søren Krarup (DF), 2010-11-23:
Jeg har forsøgt tidligere i dag at gøre opmærksom på, at selve begrebet racisme for så vidt er en bagvendt overtagelse af nazismen.
Hvem er det, der opfatter mennesket som et racevæsen?
Det er nazismen.
Og når man begynder at ville lovgive imod racisme, er det, fordi man altså accepterer hele denne bestemmelse af mennesket, hvor jeg naturligvis vil sige, at det er en korrumpering af menneskesynet, det er en afstumpethed, som kun kan skyldes, at man tager nazismen alvorligt.
Nej, vi er ikke racevæsener, vi er Guds skabninger i skyld og ansvar, og derfor er det fuldstændig meningsløst og også afsporende i et samfund, at man lovgiver på den måde, hvor man jo altså simpelt hen til syvende og sidst forsøger at ensrette talen, sådan at de, der taler forkert, dvs. har en holdning, man ikke kan lide, skal afskæres fra ordet.
Lars Barfoed (KF), 2010-11-23:
§ 266 b
taler om at fremsætte udtalelser eller andre meddelelser, hvormed man truer, forhåner eller nedværdiger nogen.
Og så fortsætter paragraffen.
Man kan have en holdning, og det er ikke en handling at have en holdning, så kan man give udtryk for sin holdning, man kan ytre sig, og så mener jeg, at man handler.
Men det er selvfølgelig en diskussion om ord, og jeg ved ikke, om det egentlig gør nogen forskel.
Det afgørende er, at jeg egentlig synes, det er ganske fornuftigt, at vi har denne beskyttelse af disse grupper i denne bestemmelse, og jeg mener ikke, at den på nogen måde lægger alvorligt beslag på vores ytringsfrihed i Danmark.
Jeg mener, vi har fuld frihed til at sige vores mening i Danmark.
Det er en meget afgrænset kreds af ytringer, som denne bestemmelse udelukker.
Kamal Qureshi (SF), 2010-11-23:
Jamen jeg takker da for, at spørgeren mener, at jeg har holdt en typisk SF-ordførertale.
Det håber jeg da jeg gør som ordfører for et parti.
Men når det så er sagt, vil jeg sige, at det her er en diskussion, der handler om ytringsfrihed, og hvordan vi sikrer, at ytringsfriheden kan udfolde sig, uden at det er politikere, der skal bestemme, hvilke tv-kanaler der er farlige, eller hvem der ikke må kaldes for racist eller andre ting.
Der nævner jeg sådan set i mit indlæg eksempelvis dommen mod Hizb ut-Tahrir, så jeg forstår egentlig ikke hr. Per Dalgaard, og jeg nægter simpelt hen også at tro på, at hr. Dalgaard repræsenterer det danske flertal.
Det gør han jo simpelt hen ikke; han repræsenterer et politisk parti, ligesom jeg også selv gør.
Per Dalgaard (DF), 2010-11-23:
Det var jo en typisk SF-ordførertale, som handlede om, at alle ikkeetniske danskere er ofre i dette forfærdelige samfund, og at dem, der gør dem til ofre, er alle os andre.
Faktum er jo, at 68 pct. af alle fremstillet i Københavns Byret er ikkeetniske danskere; faktum er, at de i vores fængsler udgør om ikke næsten en majoritet – næsten, fordi de jo trods alt ikke udgør flertallet derinde endnu – så i hvert fald en stor gruppe.
Og derinde styrer de hele showet.
Jeg kan ikke få det til at hænge sammen med, at de, alle ikkeetniske danskere, skulle være ofre.
Når unge mennesker af dansk herkomst færdes i byen, på diskoteker osv., tror jeg nok, de har en helt anden opfattelse af, hvem det er, der udøver grov magt over for en anden gruppe.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-11-23:
Jo, men nu bliver det jo lige let nok.
Først fortæller man, hvor forfærdelig verden er, og så tager man det forbehold, at det i øvrigt ikke hænger sammen med det, vi diskuterer.
Den holder jo bare ikke, jeg er lige ved at sige, i byretten, men det skal jeg nok lade være med at sige i den her sammenhæng.
Pointen er, at hvis man ser på de domme, der falder som følge af § 266 b, er der stort set ingen – jeg sidder her med et langt, langt notat om dommen, det er jo noget, som folk åbenbart går meget op i – der handler om homoseksuelle, måske i en bisætning af en eller anden art, men dybest set ikke.
Vi vil gerne være med til at lave strengere straffe, hvis det er det, for overfald på homoseksuelle og andre.
Hvis SF er med på det, så er vi friske.
Kamal Qureshi (SF), 2010-11-23:
Alt i alt må man jo konstatere, at der netop ikke er faldet særlig mange domme som følge af § 266 B, og derfor sagde jeg sådan set også i min ordførertale, at § 266 B næppe er det, der kan stoppe hadforbrydelser.
Hvis hr. Simon Emil Ammitzbøll havde hørt efter, så sagde jeg faktisk, at jeg ikke tror på, at det er tilstrækkeligt.
Men samtidig handler lovgivningen og den måde, vi taler om lovgivningen på i Folketinget, også om at sende væsentlige signaler.
Jeg synes, det er meget afgørende, at vi herindefra sender et tydeligt signal om, at der er ytringer, hadytringer og hetz mod grupper, eksempelvis mod homoseksuelle, som vi ikke mener er acceptable, fordi vi ved, at det er noget, som kan opildne til had, og had er det, der fører til forbrydelser.
Derfor tog jeg sådan set de forbehold, som hr. Simon Emil Ammitzbøll spørger ind til.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-11-23:
Jeg havde egentlig ikke planlagt at tage en kort bemærkning, fordi jeg tror, at forskelligheden i SF's og Liberal Alliances synspunkt kom glimrende frem, da hr. Kamal Qureshi og jeg debatterede tidligere, da jeg var på talerstolen, men jeg kan alligevel ikke lade være, når nu hr. Kamal Qureshi i sin argumentation for straffelovens § 266 B kom med et langt oplæg om overfald på homoseksuelle.
Det er jeg af både politiske og personlige grunde meget optaget af at være imod, men kunne hr. Kamal Qureshi, når nu man er så glad for at spørge til eksempler, sige: Hvordan ligger det egentlig med overtrædelser af § 266 B i straffeloven?
Er det særlig mange af de domme, der er faldet, der omhandler noget med homoseksuelle?
Kamal Qureshi (SF), 2010-11-23:
Jeg må sige, at 1939, som jeg fremlægger i mit svar, sådan set er det, som de fleste bøger og fagpersoner betegner som startåret for racismeparagraffen.
Men det kan være, det er noget, hr. Søren Krarup gerne vil stå og gøre sig til ekspert på.
Jeg er ikke jurist, og mig bekendt er hr. Søren Krarup heller ikke jurist, så derfor vil jeg forholde mig til det, som jurister og andre eksperter siger om de her spørgsmål.
Det skal ikke være et politisk flertals afgørelse, hvad folk må se.
Det skal ikke være politikere, der skal afgøre, om offentligt ansatte må udtale sig imod det, som de nu herindefra synes.
Det afgørende er, at den franske revolutions definition af ytringsfriheden var at kunne tale magthaverne imod og ikke det modsatte.
Hr. Søren Krarup kan jo mene – og det er jo hans ytringsfrihed og ret – hvad han vil.
Det her er sådan set en paragraf, der går tilbage til 1939 og siden er blevet opgraderet, moderniseret og aktualiseret i forhold til de udfordringer, der ligger i de pågældende problemstillinger, som der er i samfundet.
Jeg er godt klar over, at det ikke er noget, som hr. Søren Krarup har støttet, men det gør vi, og vi synes, det er et bolværk mod had og hetz mod mindretal.
Søren Krarup (DF), 2010-11-23:
Jeg vil blot tage fat på en forkert oplysning, som hr. Kamal Qureshi kom med.
Det er fuldstændig forkert.
Det, der skete i 1939, var, at man opgraderede injurieparagraffen.
Men racismeparagraffen er udsprunget af FN-konventionen imod racisme af 1965, som fører til, at justitsminister Knud Thestrup i efteråret 1970 forelægger § 266 b.
Det vil sige, at forsøget på ligesom at legalisere § 266 b ved at føre den tilbage til en lovgivning mod antisemitisme er fuldstændig forkert.
Det var som sagt en opgradering af injurielovgivningen, der fandt sted, mens § 266 b går tilbage til FN-resolutionen af 1965.
Line Barfod (EL), 2010-11-23:
Nu er det hr. Jesper Langballe, der står og bruger et vanvittigt eksempel, det er ikke mig.
Jeg siger bare i al fredsommelighed, at det eksempel ville være omfattet af den bestemmelse, som hr. Jesper Langballe gerne vil have afskaffet.
Men jeg vil stadig væk gerne høre: Mener hr. Jesper Langballe virkelig, at det, som vi først og fremme skal bruge tid på i Folketinget, det, som er et af de alvorligste problemer i vores land, og som vi virkelig skal bruge rigtig, rigtig mange ressourcer på, er, om folk tager udenlandske tv-kanaler ned via deres paraboler, og ikke, at vi har en ungdomsarbejdsløshed, der eksploderer?
Vi risikerer ligesom i 1980'erne at have en hel årgang af unge, der aldrig nogen sinde kommer ind på arbejdsmarkedet, og vi har i dag mennesker på førtidspension, fordi de aldrig nogen sinde fik en chance.
Vi risikerer, at det samme sker med vores unge i dag, fordi de ikke kommer i arbejde.
Mener hr. Jesper Langballe virkelig, at det er et mindre problem, end hvorvidt der er nogen, der ser nogle udenlandske tv-kanaler via deres paraboler?
Søren Krarup (DF), 2010-11-23:
Jeg får lyst til at sige til hr. Tom Behnke, at spørgsmålet om dannelse og pli ikke er noget, man kan lovgive om.
At lovgive er at sætte grænser, men har man ikke sans for, at der er en grænse imellem handling og holdning, så er man ikke i stand til at lovgive uden at ende i et diktatur.
Og det er jo faktisk det, vi er i gang med med § 266 b, der er en kvæstelse af ytringsfriheden.
Men det har jeg sagt flere gange, og det lader alligevel ikke rigtig til, at det bliver hørt.
Jeg vil lige sige med hensyn til fru Pia Kjærsgaards tale om paraboler, at hvis man ikke forstår, at det fra hendes side er ment som en provokation for netop at pege på det, der er grundproblemet, som ikke er ghettoer med hensyn til lejligheder og ejendomme, der skrives ned, men er spørgsmålet om det helt grundlæggende nationalkulturelle, at vi har en del af dem i Danmark boende, som simpelt hen ikke vil høre til Danmark, ikke vil respektere Danmark, men til syvende og sidst vil forsøge først måske at sprænge det og siden at underlægge sig det; hvis man ikke forstår, at det er den provokation, der ligger i dette billede med parolerne, som hun jo selvfølgelig ikke ville drømme om at begynde at forbyde; hvis man ikke forstår, at det er den hensigt, der ligger i det, så har man slet ikke hørt, hvad hun siger.
Jesper Langballe (DF), 2010-11-23:
Ja, jeg mener helt klart, at ghettoproblemerne er vores største problem.
Ja, det mener jeg.
Men så vil jeg sige, at det nu altså er – undskyld, jeg siger det – for dumt, når fru Line Barfod mener, at før racismeparagraffen kom, ville sådan et eksempel som det ikke blive stoppet, altså at man i Danmarks Radios børneudsendelser opfordrede til drab på jøder; det er kun racismeparagraffen, der hindrer, at sådan noget finder sted.
Undskyld, sikke noget sludder!
Søren Krarup (DF), 2010-11-23:
Ja, der findes et gammelt udtryk, der hedder: Jeg benægter fakta.
Det vil jeg da ikke forbyde hr. Kamal Qureshi at gøre, men jeg vil så sige, hvad fakta er, og det er, som jeg har sagt, at 1939 intet har med 1970-71 at gøre.
Det fremgår også klart.
Knud Thestrup drømte ikke om at vise tilbage til 1939.
Han viste tilbage til FN-konventionen.
Jeg beklager meget, vil jeg sige til hr. Kamal Qureshi – det er trist at være forkert afmarcheret, når man hævder at være den overlegne – men det er desværre forkert.
Per Dalgaard (DF), 2010-11-23:
Selvfølgelig skal ytringsfriheden være fuldstændig, det er klart, og de paragraffer, der er tale om her, bør selvfølgelig afskaffes.
Det er jo sådan, det skal være.
Og det er selvfølgelig rigtigt, at hr. Kamal Qureshi skal holde en typisk SF-tale.
Det er klart, når han er SF'er.
Men den tilgang til problematikken her, nemlig at det er alle de ikkeetniske danskere, der er ofre, er jo virkelig træls at høre på, for at sige det på jysk.
Jesper Langballe (DF), 2010-11-23:
Altså, der er spørgsmål, som det er meget vanskeligt at give et fornuftigt svar på, og det behøver ikke at være svarerens skyld, det kan jo også være spørgerens skyld.
Altså, hvad er højest: Rundetårn eller et tordenskrald?
Det er jo sådan noget i den retning, fru Line Barfod spørger om.
Ghettoproblemet, som der nu måske virkelig bliver gjort noget ved gennem regeringens ghettoplan, er noget, som truer med på sigt at rive landets sammenhængskraft fuldstændig fra hinanden.
Det, at der er øer i Danmark, hele områder, hvor man i hvert fald er enige om én ting, nemlig at kapsle sig ind i had mod Danmark og alt, hvad der er dansk, og få det næret ved at se antivestligt propaganderende udsendelser i Al-Jazeera, er faktisk et problem, der vil noget.
Kamal Qureshi (SF), 2010-11-23:
Jeg synes jo egentlig, at det er beklageligt, at hr. Per Dalgaard mener, at det jødiske mindretal i Danmark ikke er etniske danskere, eller for den sags skyld, at de mange muslimer, der er i Danmark, ikke er danske.
Jeg ved ikke, hvordan hr. Per Dalgaard definerer sig selv i den kontekst.
Jeg har fuld respekt for, at hr. Per Dalgaard repræsenterer Dansk Folkeparti, men jeg kan simpelt hen ikke forstå, at hr. Per Dalgaard siger her, at han går ind for ytringsfriheden, og at man skal kunne udtale sig, samtidig med at det selv samme partis leder er ude at foreslå at forbyde bestemte tv-stationer og tv-kanaler og indføre censur over for bestemte tv-kanaler.
Jeg kan ikke forstå, hvordan det hænger sammen med et ønske om en ytringsfrihed uden censur og uden begrænsninger.
Det hænger i mine SF-øjne simpelt hen ikke sammen.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-11-23:
Det er jo imponerende.
Altså, man kan i hvert fald rose ordføreren for ordekvilibrisme og ivrighed.
Men vi diskuterer jo ikke, hvem der kan sige det højest og hurtigst, vi diskuterer, om man vil have, der skal være straffelovsbestemmelser, der skal gribe ind over for, hvad folk må sige.
Altså, hvad er det for noget snak!
Vi ønsker sådan set strengere straf for trusler, hvis ordføreren endelig vil gøre sig morsom på vores bekostning.
Der er ingen, der taler om, at man skal lovliggøre trusler eller injurier – ikke én har talt om det.
Men Det Konservative Folkeparti ønsker at gøre sig til smagsdommer over, hvad folk må sige.
Det eneste, vi mangler svar på, er hvorfor.