Mette Reissmann (S), 2016-03-18:
Tak for det.
Overvågning er altid en balance mellem på den ene side borgernes retssikkerhed og på den anden side borgernes tryghed.
I Socialdemokratiet har vi også længe efterlyst et register over videokameraer til bl.a. at sikre den her balance.
Jeg tror godt, at jeg tør konstatere, at kameraovervågning er kommet for at blive.
Faktisk bliver metoden stadig mere udbredt til såvel forebyggelse som opklaring af kriminalitet.
Så spørgsmålet her i dag er ikke, om vi skal have overvågning med kameraer, men om de mange kameraer skal registreres, så de kan anvendes i forebyggelses- og opklaringsøjemed.
Det er også offentligt kendt, at et videokameraregister i terrorsagen fra februar 2015 ville have sparet politiet tid.
I stedet for at spilde tiden med at kigge på bygninger for at finde overvågningskameraer og efterfølgende forsøge at finde ejerne med adgang til båndoptagelserne kunne politiet have brugt tiden på hurtigere at spore og pacificere gerningsmanden.
Det ville have styrket borgernes tryghed.
Samtidig vil sådan et register også kunne forhindre, at overvågningskameraer opsættes ulovligt.
Det vil således styrke borgernes retssikkerhed.
Overvågningsdiskussionen er fyldt med paradokser, så derfor er det vigtigt at holde fokus på den balance, som Socialdemokratiet også her gennem min tale gerne vil belyse.
Ofte er overvågning og mere politi kontraproduktivt, fordi folk ser det som et tegn på, at et bestemt område er meget farligt, eller tænker, at hvis der sker noget, behøver man ikke at reagere, for der er jo politi og video.
Det er ikke, fordi folk generelt er bange for at blive arresteret eller optaget på video, at de ikke er voldelige.
Modsat af, hvad man tror, er det offentligheden selv, der faktisk skaber orden.
Engelsk forskning underbygger lige præcis det, at offentligheden selv i grupper, f.eks. netop når unge mennesker går i byen fredag og lørdag og fester, sørger for at holde orden på hinanden.
Det skyldes en social regulering.
Vold er socialt forstyrrende, og mennesker forsøger kollektivt aktivt at undgå det.
Derfor er Danmark netop også et af de tryggeste steder at være.
Og så er der alligevel det paradoks, at hver anden dansker ønsker sig flere kameraer i det offentlige rum.
Der er altså en modstrid mellem den følelsesmæssige opfattelse af, hvad der skal til for at skabe tryghed, og hvad forskningen reelt viser skaber tryghed.
Der er 600.000 kameraer i Danmark.
Vi er det mest overvågede land i verden, og alligevel er følelsen af tryghed ikke fulgt med.
Regeringen har tidligere i år iværksat et 1-årigt pilotprojekt i København, hvor der afprøves et testregister over tv-overvågningskameraer.
Men et register skal ikke kun rulles ud i hovedstaden; der findes også andre områder, hvor det kunne være hensigtsmæssigt at have det.
Her står det lidt sløjt til med regeringens planer.
Socialdemokraterne vil længere end blot testprojekter og skitser, fordi terror er et alvorligt problem, og det kan ramme alle steder til enhver tid.
Derfor skal løsningerne og indsatserne være derefter.
I forhold til den statslige videoovervågning er der erfaringer fra Aalborg, som er interessante at følge.
I Aalborg har man siden 2008 videoovervåget
Jomfru Ane Gade, som jeg tror mange mennesker herinde kender, og jeg erkender, at den præventive effekt i forhold til den ikkeplanlagte kriminalitet nok er til at føle på, også jævnfør hvad jeg sagde tidligere, men i forhold til den planlagte kriminalitet på åben gade viser erfaringerne, at videoovervågning har en præventiv effekt.
Derudover viser erfaringerne fra Nordjylland, at videoovervågning giver politiet mulighed for at vurdere indsatsens omfang, når der opstår uro.
Herved undgår de også unødvendig brug af politiets ressourcer, som jo bestemt er et andet vigtigt tema i disse tider.
Derudover hjælper det politiet i deres opklaringsarbejde, og det reducerer omkostningerne af administration i forhold til den efterfølgende straffesag, fordi den sigtede ofte tilstår, når han ser sin gerning eller rettere ugerning på video.
Og tilstår han ikke, indgår videoovervågningen jo som et afgørende bevis ved domfældelse i retten.
Her kunne et mobilt udstyr jo være hensigtsmæssigt og måske også være ressourcebesparende i stedet for at have fastmonterede kameraer.
Hvis det kan forhindre kriminelle i at lykkes med deres uacceptable handlinger og medvirke til opklaring af forbrydelser eller føre til en mere målrettet og ressourcebesparende politiindsats, skal vi selvfølgelig diskutere disse ting, ligesom vi diskuterer alle andre redskaber i det benævnte opklaringsarbejde.
Så en principiel modstand mod overvågningskameraer blot for modstandens skyld har Socialdemokraterne altså ikke.
Omvendt har vi heller ikke noget ønske om overvågning blot for overvågningens skyld.
Og som sagt er det jo ikke, fordi flere kameraer som sådan nødvendigvis skaber mere reel tryghed.
Det er muligt, at det føles sådan, men det vigtigste for Socialdemokraterne er, at retssikkerhed og borgernes tryghed til enhver tid skal gå hånd i hånd, og alt, hvad der handler om overvågning, skal selvfølgelig altid balanceres ud fra, hvad motivet med det er.
Den er tiltrådt af Socialdemokraterne, Venstre og Det Konservative Folkeparti.
Forslag til vedtagelse »Folketinget anerkender, at tv-overvågning kan være et nyttigt redskab i kampen mod kriminalitet.
Folketinget noterer sig samtidig, at offentlige myndigheder i dag i ret vidt omfang har adgang til at foretage tv-overvågning på offentlige steder.
Folketinget noterer sig desuden, at regeringen på den baggrund ikke har tænkt sig at iværksatte statslig tv-overvågning af centrale lokaliteter i landets storbyer.«