Pia Olsen Dyhr (SF), 2008-11-18:
Danmark skal reducere CO2-udslippet fra trafikken med 25 pct. inden 2030.
Det er vel at mærke i forhold til 1988-udslippet.
Det er ikke noget, jeg har fundet på, det er regeringens eget pejlemærke.
Det svarer til, at vi allerede i dag med nutidens tal skal reducere udslippet fra trafikken med godt og vel 40 pct.
Det er en enorm udfordring, som bestemt ikke bliver mindre af, at danskerne fortsat køber flere biler og gladeligt kører flere kilometer i dem.
Vi har brug for at få vendt bøtten.
Regeringen og statsministeren har fået den store klimaåbenbaring, og det sætter vi stor pris på i SF.
Men her er trafikken helt væsentlig.
De grønne biler skal være billigere, vi skal have indført grønne taxaer i byerne, og busserne skal køre på hybrid og gas.
Vi skal have trængselsafgifter, så vi hver især tænker en ekstra, god gang over det, før vi tager bilen om morgenen - jeg kender jo godt selv de der morgener, hvor det regner, og bilen frister en lille smule mere end cyklen - men sidst, men ikke mindst, skal vi have en ordentlig kollektiv trafik.
Vi skal nemlig med statsministerens egne ord have folk ud af bilerne og over i den kollektive trafik.
Men det kræver, at den kollektive trafik findes, også selv om man bor lidt uden for byerne, hvorfra toget kører.
Det kræver nemlig busser.
Så hvis man bor i Uvelse uden for Hillerød, skal der være busser ind til stationsbyen Hillerød, så det bliver nemt. Den kollektive trafik er i dag desværre både langsom, dyr og besværlig.
Den skal i fremtiden være billig, nem og hurtig, hvis vi skal have folk over i den, og så skal den også være lidt lækker.
Det skal være sjovt at gå ind i en bus, den skal være rengjort, måske skal den endda have internetforbindelse, og det er langt sjovere end at sidde i en bus, der har set langt bedre dage - vi kender alle sammen de der ret forfærdelige eksempler.
Men det kræver, at der er penge til nye busser.
Det ville også være oplagt med hurtigere busser i dele af landet, så pendlerne har et godt og hurtigt alternativ til bilen, men det kræver altså også yderligere midler. Der er blevet råbt meget højt op om besparelserne i busdriften, og virkeligheden er jo ikke så slem for 2009, det anerkender vi også.
Men det er altså ikke, fordi julemanden er kommet forbi, eller der er faldet penge ned fra himlen.
Nej, det er, fordi kommunerne har drænet kasserne.
Nogle kommuner har sparet gymnasiekørslen væk, andre har øget egenbetalingen på skole- og fritidsordningerne og meget mere for at få kommuneøkonomien til at hænge sammen.
Men alvoren er der stadig væk både i 2009 og ikke mindst i 2010, her bliver det først sejt.
I boblen på Christiansborg har vi et år til at reagere, og det bør vi tage alvorligt.
Vi kan ikke længere holde hænderne op for øjnene og håbe, at problemet bare går over, det forsvinder nemlig ikke.
Alle regioner og kommuners klare melding er, at situationen kun lige holder i 2009.
I 2010 er der varslet massive besparelser.
F.eks. i Århus skal man spare mellem 40 og 60 mio. kr., i Region Midtjylland er man nødt til at skære halvdelen af de regionale busruter væk, bare for at nævne to eksempler
Men det står desværre ikke alene.
Vi taler ikke kun om et problem for den kollektive trafik, vi taler om et socialt problem, for mange danskere vil have svært ved at bevæge sig rundt.
Vi hører, at kommunen nu vil skære ned på midlerne til servicebusserne i Gladsaxe for at opretholde den øvrige busdrift, og det går ud over de ældre.
I Grenå og i Grindsted er det gymnasiebuskørslen, der ryger, og her er det de unge, der kommer i klemme.
Hvis busserne ikke kører, er det et stort socialt problem for de befolkningsgrupper, der er afhængige af busdriften: vores børn, de unge og de ældre. Vi har altså et år til at få styr på situationen, og det bør vi tage alvorligt.
SF foreslår derfor en garantifond til busdriften i Danmark, helt konkret foreslår vi 300 mio. kr.
Det skal ikke være en generel pose penge, men garantimidler til ekstraordinære situationer med ekstreme rentestigninger og olieprisstigninger.
For vi kan ikke alene klare situationen ved at indføre Helsingborgmodellen eller 150 S-modellen.
Den fungerer alene, så længe man taler om busruter i områder, hvor der er tilstrækkelig passagergrundlag.
Det er klar overfortolkning fra regeringens side, hvis man tror, at sådan nogle projekter alene kan løse bussernes økonomiske krise.
Ruter i udkantsområder, herunder specielt busruter med sociale formål, vil slet ikke kunne indgå i den slags projekter.
Det, vi kan lære af Helsingborg, er, at det er en god idé at udvikle langsigtede, geografisk specifikke og konkrete målsætninger, som kan være udgangspunktet for kollektive trafikinvesteringer.
Men vi må holde op med at tro, at Helsingborgmodellen kan være det hurtige fix for bustrafikken.
I så fald får vi bare en kold tyrker.
Så ja, det er flot, at statsministeren og regeringen er sprunget i den grønne klædedragt, og jeg håber også, at det bliver til mere end bare tøj; at det bliver til reelt indhold, måske et helt grønt menneske.
Jeg håber, det får betydning for fremtidens Danmark, for vi har brug for, at klimadebatten bliver taget alvorlig.
Men det er meget belejligt både at tale om klima og miljø, samtidig med at man trækker tæppet væk under bustrafikken i Danmark.
Det er vi simpelt hen nødt til at gøre op med.
Det er vi i SF villige til, og det håber vi også regeringen er.