runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2013-12-12:
Tak for det.
Jeg tror, vi har været omkring det her aktstykke og beslutningsforslag fra forskellige vinkler, jeg skal gerne gøre det kort i al fald.
DONG Energy er et aktieselskab, det skal drives som en forretning.
Det har både finansministeren og flere ordførere gjort opmærksom på, fordi det er en beslutning, som Folketinget har truffet.
Finansministeren har forelagt begrundelsen for behovet for ny kapital i DONG, og det er jo samlet det, som er udgangspunktet for, at kapitaludvidelsen finder sted.
Som ejer og majoritetsaktionær i DONG skal staten sikre, at DONG drives på netop forretningsmæssige vilkår, altså tjener penge til sine aktionærer.
Staten er jo også her aktionær, og i dette tilfælde er det så penge til statskassen og dermed til borgerne.
I modsat fald ville det være statskassen og altså borgerne, skatteyderne, der skulle betale.
DONG stod, som det også er beskrevet, med en konkret og en meget markant udfordring i forhold til behovet for en kapitaludvidelse.
Og så blev der i Finansministeriets regi iværksat forhandlinger med en række partnere og udbudt aktier til alle dem, der havde interesse i det.
Der blev sågar annonceret for det.
Så skal man jo huske på – jeg ved også, at det blev der gjort opmærksom på – at staten i en længere årrække ikke har været eneaktionær i DONG.
Der er andre mindretalsaktionærer i DONG, og det er så blevet til den her aftale med tre investorer.
Generelt er vi i Radikale Venstre glade for, at nogle er parate til at skyde så betragtelige beløb i en forretning, som satser massivt på vedvarende energi, i særdeleshed havvindmøller, som det er tilfældet med DONG.
Der følger nogle betingelser med aftalen, og de har også været beskrevet og diskuteret.
De er efter min og Radikale Venstres vurdering ikke urimelige i betragtning af det betydelige beløb, som disse investorer tilfører DONG Energy. Så jeg har ikke nogen grund til at tro, at forhandlingsresultatet vedrørende en kapitaludvidelse i DONG ikke er det bedst mulige under de givne omstændigheder.
Derfor er Radikale Venstre selvsagt imod beslutningsforslag B 30 og for en vedtagelse af aktstykke 37.
Frank Aaen (EL), 2013-12-12:
Er det virkelig en udvikling, som Radikale Venstre med en normalt grøn profil synes er god, altså at profit er vigtigere end klima?
Er Goldman Sachs blevet til Radikale Venstres venner?
Og punkt 3: Kan fru Sofie Carsten Nielsen nævne bare én ikkepolitiker, der støtter det og mener, at det her er en rigtig god idé?
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2013-12-12:
Børsnoteringen som endemål, spørger hr. Frank Aaen til.
Det er jo ikke et endemål, som er besluttet nu.
Det er en beslutning, som er truffet tidligere, og som blot bekræftes med denne aftale med de nye investorer.
DONG er et aktieselskab, og det skal drives på forretningsmæssige vilkår.
Det har Folketinget besluttet, det støtter Radikale Venstre, og derfor er det det, som er hovedformålet: DONG er en forretning, den skal tjene penge til sine aktionærer.
Det støtter Radikale Venstre.
Jeg er glad for, at man her også ønsker at investere i en forretning, som i den grad, som DONG gør, satser på vedvarende energi, havvind primært.
Men Radikale Venstre holder fast i, at det er en forretning, der skal drives på forretningsmæssige vilkår.
Og regeringen har en klima- og energipolitik, der skal opfylde regeringens klima- og energipolitiske mål.
Det er to forskellige ting.
Så spørger hr. Frank Aaen en kende polemisk, om Radikale Venstre er Goldman Sachs' venner.
Det er ikke min oplevelse.
Jeg har ikke noget personligt forhold til nogen som helst i Goldman Sachs.
Men jeg forholder mig til, at Finansministeriet har opnået et forhandlingsresultat.
Jeg har tillid til, at det er det bedst mulige efter et udbud, en eftersøgning efter investorer.
Og at Goldman Sachs er en af de spillere, som findes på markedet, har jeg et nøgternt og pragmatisk forhold til.
Så spørger hr. Frank Aaen også, om jeg kan nævne de ikkepolitikere, som synes – jeg er ikke helt sikker på, hvordan spørgsmålet blev formuleret – at Goldman Sachs er fantastiske.
Men det har jeg også et nøgternt og pragmatisk forhold til.
Det vil blive samme svar som under punkt 2.
Det gælder om at opnå den bedst mulige aftale, og det har jeg tillid til, uanset hvilket navn disse investorer har.
Jeg har tillid til, at det er gennemgået ordentligt og grundigt fra Finansministeriets side, og det er det, jeg forholder mig til.
Frank Aaen (EL), 2013-12-12:
Det, jeg spurgte til, var, om Det Radikale Venstres ordfører kender nogle eksperter – som ikke er politikere, og som ikke er tilknyttet Goldman Sachs – som synes, at det her er en rigtig god aftale.
Jeg har nemlig ledt efter det i aviserne, og jeg har ikke fundet nogen.
Jeg har fundet en hel masse, der har sagt det modsatte.
Derfor kunne det jo være rart at vide.
Når jeg spørger, er det ikke bare polemisk.
Så er det, fordi jeg da går ud fra, at man, når man bag lukkede døre i en forligskreds – for det er jo det, vi taler om – laver en aftale, som altså ender med valget af Goldman Sachs, som vi vidste var en af dem, der skulle ind, så også har undersøgt Goldman Sachs.
Altså, jeg påstår ikke, at Det Radikale Venstre er venner med Goldman Sachs.
Jeg spørger bare: Har man overhovedet ikke overvejet, om det var det klogeste valg at invitere en investor med en record som Goldman Sachs' med ind til at tjene penge på DONG?
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2013-12-12:
Nu ved hr. Frank Aaen jo udmærket, at forlig som regel indgås bag lukkede døre; dem har hr. Frank Aaen også deltaget i en række af.
Sådan er det med forligskredse.
De mødes og taler om tingene i et lukket rum, og så offentliggør de deres forlig efterfølgende.
Og jeg er helt tryg ved, at tingene er grundigt gennemgået både blandt politikere og i den forhandling, som har fundet sted konkret mellem Finansministeriets forhandlere og disse tre investorer.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-12-12:
I starten af året fremlagde DONG Energy som bekendt en handlingsplan, der skal sikre fortsat vækst for koncernen.
For at kunne realisere det har der været behov for at sikre koncernen mere kapital.
Det er der nu fundet en løsning på, så vi også kan sikre et stærkt DONG i de kommende år.
DONG Energy er de bedste i verden til at sætte vindmølleparker op på havet, og den position ønsker regeringen og SF selskabet skal bevare.
Det er ikke bare godt for Danmark, men også for klimaet.
Hensynet til klimaet er afgørende for SF, og derfor er det også afgørende, at DONG Energy fortsat sikres som en altafgørende aktør, når det gælder en fortsat udbygning af havvindmølleparker og en konkurrencedygtighed inden for området.
Med den ekstra kapitaludvidelse, der nu finder sted, ejer staten fortsat 60 pct. af DONG, og samtidig er nogle af de nye investorer også danske ATP og PFA, som tilsammen vil komme til at eje 7 pct. af energiselskabet.
Investeringsbanken Goldman Sachs vil så få en ejerandel på 19 pct.
På den måde er der fundet en balanceret løsning med forskellige aktører som en del af ejerkredsen.
Selvfølgelig er det helt, helt afgørende, at staten fortsat har aktiemajoriteten.
Når der skal investeres så mange penge i en koncern, som tilfældet er her, er det en naturlig konsekvens, at der også følger nogle betingelser med fra investorernes side, nemlig indflydelse på forretningen og sikkerhed for deres penge.
Noget af det afgørende i forhold til markedsudvidelsen er selvfølgelig også værdisætningen af DONG.
Vi må erkende, at finanskrisen også har haft betydning for værdien af DONG Energy, som finansministeren også var inde på, og derfor er den markedsværdi, vi ser i dag, formentlig ikke på niveau med, hvad den var før krisen.
Med de bemærkninger kan SF ikke tilslutte sig beslutningsforslaget.
Frank Aaen (EL), 2013-12-12:
Det er bare tre spørgsmål.
Det første er: Har man i forligskredsen, inden man indgik forlig, diskuteret alternativ finansiering, f.eks. fra statens side?
Det ville være billigere og uden at nogle private investorer skulle ind at styre DONG.
Det andet er: Har man i forligskredsen ordentligt diskuteret, om Goldman Sachs var en passende investor i DONG?
Det tredje er: Når nu SF på den måde fastholder, at det er vigtigt, at staten har aktiemajoritet, har SF så sikkerhed for, at aktiemajoriteten bliver fastholdt?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-12-12:
Jeg vil gerne starte med at sige – som andre ordførere også har været inde på – at den principielle beslutning om, at DONG Energy skal drives kommercielt og som virksomhed, er taget for lang tid siden.
Siden 2006 har der jo også været andre aktionærer end staten inde over DONG.
I forhold til nogle af de her spørgsmål, som jo drejer sig rigtig meget om Goldman Sachs, kan jeg høre på Enhedslistens ordfører, at det handler om den type virksomhed, som Goldman Sachs er.
Men jeg har det bare sådan, at det er et frit marked, og beslutningen er taget om, at DONG Energy skal drives som en kommerciel virksomhed.
Så gør man sig klar til at lave en kapitaludvidelse, og der er en børsnotering på vej; på den måde er den beslutning truffet.
Jeg synes, at det er det, spørgsmålene centrerer sig meget om, nemlig at man fra Enhedslistens side ikke bryder sig om, at der sker den her kommercialisering.
Og der mener jeg bare, at den beslutning jo er truffet.
Jeg synes, at de to første spørgsmål, som hr. Frank Aaen kom med, handler om en intern diskussion, som er taget i forligskredsen.
Om det med aktiemajoriteten må jeg bare sige, at det selvfølgelig er fuldstændig altafgørende, at staten har aktiemajoritet.
Jeg har heller ikke hørt nogen sige noget andet om det.
Nu tror jeg at min taletid er slut.
Undskyld.
Frank Aaen (EL), 2013-12-12:
Jeg spurgte sådan set ikke om, hvordan man havde diskuteret det i forligskredsen.
Jeg spurgte bare, om man havde diskuteret det.
Har forligskredsen diskuteret alternative muligheder for at tilføre DONG kapital, ja eller nej?
Har forligskredsen diskuteret, om Goldman Sachs nu er den helt rigtige at invitere indenfor i ejerkredsen?
Det må vi da kunne få et svar på.
Til det med aktiemajoriteten: Har SF fået ændret den oprindelige forligsaftale, som indeholder muligheden for, at man kan sælge aktiemajoriteten?
Lars Barfoed (KF), 2013-12-12:
Jeg kan forstå, at hr. Michael Aastrup Jensen mener, det er arrogant, at vi ikke lytter til RettighedsAlliancen, som mener, det her er en nødløsning.
Så vil jeg bare bede hr. Michael Aastrup Jensen bekræfte, at det, RettighedsAlliancen i virkeligheden ønskede, var, at vi indførte brevmodellen, som Det Konservative Folkeparti støttede.
Den gik Venstre imod.
Derfor er det en nødløsning at gøre noget andet.
Er det ikke sådan, det forholder sig?
Thomas Jensen (S), 2013-12-12:
Det lyder jo på hr. Frank Aaen, som om vi nærmest giver aktierne væk, sådan at Goldman Sachs får aktiemajoriteten, men det er altså bare ikke sandt.
Staten opretholder aktiemajoriteten i DONG Energy – punktum.
Derudover skal vi også glæde os over, at når der kommer investorer udefra, er det jo ikke bare en gavebod, nej, de påtager sig også en risiko, og i og med at der kommer investorer ind, der er med til at påtage sig en risiko, får vi også bredt risiciene ud for de danske skatteborgere, kan man sige, for nu står staten med en mindre del af risiciene.
Samtidig er det vigtigt for mig at understrege, at staten stadig væk står med aktiemajoriteten, så Goldman Sachs kommer ikke ind og overtager DONG Energy.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2013-12-12:
Jeg synes, det er et underligt svar.
Det er en lille biograf, som har en meget lille husleje.
En biograf skal have en vis størrelse.
Ved man noget om, hvor meget det betyder for biografen, at den er huslejefri?
Spørgsmålet er, hvor meget det er af de 500.000 kr.
Det er måske det hele?
Så jeg synes, at det i virkeligheden jo er mere komplekst end som så.
Man får selvfølgelig nogle penge fra kommunen, og vi har fået oplysninger om, at det er otte biografer, der får mere end 500.000 kr. om året, men hvad med de huslejefri?
Hvor mange kommer så op over de 500.000 kr.?
Marianne Jelved (RV), 2013-12-12:
Der er ikke kommet noget nyt frem siden første behandling om lige netop de spørgsmål, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr rejser her.
Derfor er mit svar det samme, som det var under førstebehandlingen: Det er vores bedste vurdering, at der ikke er nogen af de små biografer, vi kender i dag, der er tilnærmelsesvis truet af lukning på grund af lovforslagets bestemmelser.
Det er en vurdering, vi har, og det er ud fra den vurdering, vi har tilkendegivet det, som hr. Michael Aastrup Jensen refererede fra betænkningsbidraget.
Det står vi ved.
Derfor er der ikke nogen trusler mod de biografer, vi taler om, og hr. Jørgen Arbo-Bæhr kan spørge nok så mange gange, svaret er det samme som det, jeg er kommet med her.
Det har været offentligt tilkendegivet, der har været en meget bred offentlig debat også i lokalmedierne, og der er ikke nogen kommuner, der har henvendt sig og sagt: Hov, vi har et problem her.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2013-12-12:
Det undrer mig, når nu man i betænkningen skriver, at hvis der eventuelt er nogle biografer, som ikke kan klare det, så skal man forhandle det igen.
Så kan man måske tænke ved sig selv: Det kan måske være sådan.
Så det undrer mig meget, fordi det jo er mere komplekst end som så.
Altså, man kan bare spørge: Er huslejefritagelsen en del af de 500.000 kr., ja eller nej?
For man betaler altså mere i husleje, end man betaler for en toværelseslejlighed.
Michael Aastrup Jensen (V), 2013-12-12:
Tak for det.
Jeg må indrømme, at jeg ikke helt forstår regeringens nølen i den her sag.
Vi er jo i en situation, hvor en samlet branche, alle relevante brancheorganisationer og så godt som alle uden for det her hus, siger, at regeringens lille nødløsning, man har barslet med, simpelt hen ikke er god nok.
Det vil sige, at vi her altså har danske virksomheder, danske producenter osv., som mister massivt mange penge.
De kommer alle sammen til os og siger: Vi har brug for en radikal ændring, og hvorfor gør I ikke ligesom i Sverige?
I Sverige har man lavet en konkret løsning.
Marianne Jelved (RV), 2013-12-12:
Det er ikke mit indtryk, at branchen som sådan er utilfreds med de initiativer, regeringen her har taget.
Jeg er fuldstændig klar over, at ønsket om en taskforce er heftigt eller bredt forankret.
Men sådan, som jeg ser tegningen for mig, kommer SØIK til at spille en meget central og koordinerende rolle.
Alle anmeldelser, alle sager skal sendes ind til SØIK, som vurderer, hvor de skal behandles henne.
Hvor er kompetencen henne til den konkrete sag, der bliver sendt ind?
Det er jo i sig selv næsten som en taskforce.
Og man må også gå ud fra, at den taskforce i givet fald ville se alle sager.
Det, der så er fordelen ved det her system, synes jeg, er, at der er en kontaktperson i hver politikreds, som er knyttet til et netværk, hvor SØIK sidder i midten, om man så må sige, og der foregår en uddannelse og en efterbehandling og et samarbejde med kontaktpersonerne i de forskellige politikredse.
Det synes jeg faktisk er en relativt god løsning, og derfor vil jeg gerne give det en chance, fordi vi bruger de ressourcer, vi har i forvejen, men vi målretter det helt klart mod opgavens vigtighed på den måde, som det er konstrueret her.
Michael Aastrup Jensen (V), 2013-12-12:
Jeg er i tvivl om, om man virkelig forstår alvoren i regeringen.
For det er virkelig sådan – og det kan man bare spørge RettighedsAlliancen om, man kan spørge Dansk Industri, man kan spørge alle producenter, der er i film-, musik- og softwarevirksomheder osv. – at alle som en siger, at det, som regeringen lægger op til, er en nødløsning, og at man bør lave en politimæssig enhed, fordi det er det politimæssige, der er brug for.
Det er det politimæssige i forhold til razziaer, i forhold til efterforskning, i forhold til at håndtere de her sager.
I stedet for at nogle er spredt rundtomkring i landet, har man brug for at have en specialiseret enhed.
Og når vi virkelig ved, at det kan gøres med succes i Sverige, så forstår jeg virkelig ikke, hvorfor regeringen ikke engang vil undersøge, om man kan gøre det samme.
Marianne Jelved (RV), 2013-12-12:
Regeringen har selvfølgelig vurderet også den svenske model, men har valgt at centralisere opgaven i den kendte organisation SØIK.
Det er jo det, der er det nye i det, altså at man samtidig laver det netværk med kontaktpersoner.
Der er en kontaktperson pr. politikreds.
Det er et overskueligt antal.
De danner så et netværk og udvider deres kompetencer på den måde, som jeg også beskrev det.
Det giver vi så en chance.
Så må vi jo følge op på det og vurdere det på et tidspunkt.
Alex Ahrendtsen (DF), 2013-12-12:
Jeg vil egentlig gerne fortsætte lidt i sporet af hr. Michael Aastrup Jensens indlæg.
Marianne Jelved (RV), 2013-12-12:
Jo, alle indlæg, der vedrører de sager, vi arbejder med i Kulturministeriet, bliver selvfølgelig vurderet, og vi forholder os til det, og det gør da indtryk på os, og vi overvejer rimeligheden eller ideen, troværdigheden, hvad vi nu vil kalde det, i, hvordan vi vurderer sagen.
Men vi har så konstrueret en anden metode, hvor vi bruger de kendte institutioner og koncentrerer indsatsen.
Vi centraliserer i virkeligheden opgaven, ved at alle sager går til SØIK og vurderes der, inden man placerer ansvaret for, hvordan de skal løftes og løses et bestemt sted.
Alex Ahrendtsen (DF), 2013-12-12:
Jeg er sådan lidt forvirret også på vegne af Dansk Folkeparti.
Det er jo ikke en centralisering, der sker.
Det er jo en decentralisering.
Der er en kontaktperson i hver politikreds.
Det er jo ikke en særlig politienhed.
Det er jo sværere at bevare de erfaringer, som man opnår under efterforskningen, og det er også sværere at have det faglige miljø, som er nødvendigt, fordi ophavsret, ulovlig kopiering er ekstremt kompliceret stof, og det kræver altså bare lidt personale og en enhed, der kan håndtere det.
Så hvad er egentlig den dybereliggende begrundelse for ikke at ville lave en særlig politienhed
Er ministeren ikke enig i, at det her er så kompliceret stof, at en enkelt ude i en politikreds ikke kan løfte de her komplicerede sager selv?
Marianne Jelved (RV), 2013-12-12:
Når jeg kalder det for en centralisering, er det, fordi jeg ser SØIK for mig som den centrale institution i det netværk, vi taler om fra regeringens side, og det vil sige, at SØIK skal indeholde alle de kompetencer, som er nødvendige for at tage sig af krænkelser i materielle rettigheder.
Det svarer jo til, at en taskforce skal udrustes med en særlig viden.
Den viden skal ligge i SØIK, som i forvejen beskæftiger sig med økonomiske og internationale kriminalitetsforhold, og det er det, jeg kalder en centralisering.
Jeg synes, at det er glimrende at få den styrkelse af SØIK, der gør, at de som central institution, der i forvejen beskæftiger sig med økonomiske og internationale krænkelser af forskellig karakter, kriminalitet af forskellig karakter, også kommer til at være vidende på højt niveau om krænkelser af immaterielle rettigheder.
Marianne Jelved (RV), 2013-12-12:
Jeg vil gerne kvittere for den brede opbakning, der er her ved andenbehandlingen af L 19, lovforslaget om at ændre filmloven.
Jeg vil også kvittere for det samarbejde og de forhandlinger, der har været med bl.a. Venstre og Konservative om betænkningsbidrag og andre forhold.
Til hr. Jørgen Arbo-Bæhr, der beder om et svar på et helt konkret spørgsmål, som drejer sig om indirekte huslejetilskud, kan man kalde det, nemlig at der er små biografer, der ikke betaler husleje: Det er klart, at der deri ligger en indirekte støtte.
Det er bare min vurdering, at den værdi, som en lille lokal biograf i en lille by som Vig i Odsherred, for at tage et konkret eksempel, er relativt lav, for der er jo ikke nogen konkurrence om at bruge den biograf til et eller andet andet bestemt formål, som ikke er biografvirksomhed.
Men under alle omstændigheder er det jo en form for tilskud, som jeg vurderer rigeligt kan ligge inden for den ramme på 500.000 kr. om året ved siden af det tilskud, der i øvrigt gives til f.eks. Vig biograf, som er et meget lille tilskud.
Det andet, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr nævner eller problematiserer, er, at jeg har tilkendegivet, at ministeriet ikke har oplysninger fra alle biografer om deres tilskudsforhold.
Og der er altså en hel del, der har oplyst dette, og der er nogle, der ikke har.
Med hensyn til dem, der ikke har, må jeg gå ud fra, at kommunerne ikke vurderer, at det lovforslag, der ligger til grund for vores behandling her, ikke har nogen betydning for dem.
Så jeg mener, at det fuldstændig klart, at der ikke er nogen af de små biografer, som vi kender i dag, som er truet på grund af det her lovforslag.
Michael Aastrup Jensen (V), 2013-12-12:
Nej, det kan jeg ikke.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2013-12-12:
Jeg bliver jo nødt til at tage ordet her under andenbehandlingen, fordi det undrer mig, og jeg bliver lidt rystet, når jeg hører begrundelsen fra de partier, som stemmer for.
I betænkningen skriver Venstre, De Konservative og regeringspartierne følgende: Derfor er partierne tilfredse med, at kulturministeren i sine seneste bemærkninger til lovforslaget tilkendegiver, at kulturministeren er indstillet på i fællesskab med Folketingets partier at finde en løsning for de biografer, der eventuelt bliver ramt økonomisk af de ændringer, der foreslås gennemført med nærværende lovforslag.
Der er nogle, der måske bliver ramt, så kulturministeren vil gerne forhandle det.
Jeg tror, vi lige lader det stå lidt.
Det er en overvejende sandsynlighed, at nogle små biografer bliver ramt.
Sagen er jo, at hverken ministeren eller de partier, der stemmer for, ved det.
Det er jo klart nok.
Bare ét eksempel: Hvad betyder det, når en meget stor del af de små biografer bor huslejefrit?
Hører det under den såkaldte de minimisforordning eller hvad?
Så vil jeg vende mig mod de to overløbere, nemlig de to ordførere fra Venstre og Konservative.
Den konservative ordfører, hr. Lars Barfoed, holdt en tale under førstebehandlingen, som sluttede med, at han sagde: Når der ikke er nogen grund til at lave regler, synes vi, at vi skal lade være, og derfor afviser vi lovforslaget, som det ligger.
På den baggrund stemmer han, nej, ikke imod, men for forslaget.
Det er goddag mand økseskaft.
En lignende overtrædelse af tåbeparagraffen står Venstres hr. Michael Aastrup Jensen for.
Han har skrevet et debatindlæg i Politiken den 7. november under overskriften: »Kulturministeren vil skære i de små biografer«.
Her konstaterer han bl.a., at lovforslaget vil betyde, at flere lokale biografer bliver nødt til at dreje nøglen om.
Han siger også, at han stiller sig meget kritisk til det forslag, som kulturministeren har fremsat.
Men nu kan vi jo ændre overskriften til, at Venstre vil skære i de små biografer.
Hvis ikke det er et alvorligt problem for de små biografer, vil jeg faktisk slå mig på lårene af grin, når jeg hører hr. Lars Barfoed og hr. Michael Aastrup Jensen prøve at forsvare deres positive stemmeafgivning.
Hvad tænker de på?
Jeg kunne tilføje, at det ikke er sikkert, at forslaget står ved magt, men hvis de store biografer med Nordisk Film i spidsen faktisk mener, at den kommunale støtte til de små biografer er en form for konkurrenceforvridning, så kan de selvfølgelig tage sagen op over for EU.
Jeg har spurgt ministeren om dette, og hun svarede mig med følgende formulering: Jeg hverken kan eller vil give en garanti for, at de store biografer eller andre ikke vil prøve deres sag for Europa-Kommissionen.
Og for at det ikke skal være løgn, har EU jo ikke anklaget regeringen for at overtræde
EU's statsstøtteregler.
Det er stadig et forslag, som Venstre og De Konservative var imod.
Det er der intet ændret ved, så hvis jeg skal tage dem alvorligt, skal de stemme imod, men tør de det?