runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karin Gaardsted (S), 2014-03-25:
Jeg tror ikke, der er noget, der forhindrer det i dag, men man gør det på forskellig vis i de forskellige lande inden for EU, og det er jo sådan set derfor, at vi har valgt at sige, at nu skal vi gøre tingene på en ens måde inden for EU, fordi det vil lette arbejdsgangen for f.eks. mange af vores kulturinstitutioner.
Ole Birk Olesen (LA), 2014-03-25:
Altså, der er jo mange ting, vi gør forskelligt, og det har vi det fint med og synes, det er befordrende for et pluralistisk Europa, at landene gør ting forskelligt.
Hvorfor er det meget, meget vigtigt, at vi offentliggør data for offentlige institutioner på den samme måde?
Hvor kommer det grænseoverskridende ved det her fænomen fra?
Henning Hyllested (EL), 2014-03-25:
Jamen jeg har bare lige et spørgsmål til hr. Villum Christensens sidste bemærkninger.
Har ordføreren tillid til, at Banedanmark vil gennemføre projekterne så lempeligt som muligt for beboerne, eller hvad tilsiger erfaringerne rundtomkring fra, når man har den her slags store byggerier?
Jeg behøver vel slet ikke at nævne metrobyggeriet, som godt nok ikke er Banedanmarks, men alligevel.
Christian Friis Bach (RV), 2014-03-25:
Tak for det.
Offentlige myndigheder har jo en række meget værdifulde informationer.
De indsamler viden om alt fra geografi og vejforhold til uddannelse og patentrettigheder, og den viden og de informationer skal vi gøre vores allerbedste for kan komme samfundet til gavn, kan komme samfundsøkonomien til gavn, kan skabe nytte i samfundet.
Og det er det, lovforslaget gør.
Der er nye områder, der kommer med.
Det er biblioteker, museer, arkiver.
Der er nye muligheder med digitaliseringen, og formålet med lovforslaget er at skabe gode, solide rammer og ligebehandlingsprincipper for offentliggørelse, som sikrer, at den viden i allerhøjeste grad kan komme samfundet til nytte og kan udnyttes til vores fælles bedste.
Det er derfor et godt lovforslag.
Det er et lovforslag, vi støtter og håber vil nyde fremme her i Folketinget.
Tak for ordet.
Villum Christensen (LA), 2014-03-25:
Spørgeren kan selvfølgelig have en pointe i, at sporene skræmmer en anelse, men jeg synes, at vi som politikere har en opgave i at fokusere på, at det her altså skal gå ordentligt til.
Det er et meget, meget stort indgreb, og som jeg siger: Bylivet skal altså kunne fungere, selv om det her store projekt skal gennemføres.
Det må være vores opgave, vi er også ejere af Banedanmark, og vi må kunne tillade os at stille de krav.
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-03-25:
Tak for det.
Nu er situationen jo den, at Marokko har holdt Vestsahara besat i 30 år.
FN har besluttet, at der skal afholdes en folkeafstemning.
Det har Marokko ikke ønsket at efterleve.
Internationale organisationer som Amnesty og Human Rights Watch har sagt, at menneskerettighedskrænkelserne finder sted i Vestsahara.
Det så han ikke noget problem i i modsætning til Amnesty og Human Rights Watch.
Det er jeg sikker på at kongen er glad for, og jeg er sikker på, at det er helt i tråd med den situation, der er i Marokko, nemlig at man ikke må undsige kongen og besættelsen af Vestsahara, så på den måde har han jo levet fint op til det.
Var det en forkert beslutning ifølge ministeren?
Martin Lidegaard (RV), 2014-03-25:
Nu tror jeg, at jeg vil lade det svenske parlament bestemme, hvad svensk politik skal være.
Det skal jeg jo ikke blande mig i.
Jeg synes, det er befolkningen selv, der skal have lov at træffe den her afgørelse.
Jeg er også enig i, at vi skal gøre, hvad vi kan, for at sikre menneskerettighederne i området, både før og efter en sådan folkeafstemning kan finde sted.
Men det, som er spørgsmålet, vi diskuterer i dag, er, hvorvidt Danmark gavner den samme befolknings sag ved at skride ind på et tidspunkt, hvor der forhandles.
Og det er jeg ikke overbevist om at vi gør.
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-03-25:
Rationalet i den svenske rigsdag var, at hvis man anerkender Vestsahara, lægger man pres på Marokko for at implementere FN's beslutninger.
Det var det, man ønskede fra den svenske rigsdags side; det er det, vi foreslår i Folketinget her i dag; det er det, regeringen ifølge ministeren afviser.
Når ministeren afviser det, hvad er det så ministeren mener Danmark bør gøre for at lægge pres på Marokko?
Skal der gå 30 år til, og så håber vi, at kongen kommer til fornuft, eller skal Danmark overhovedet ikke foretage sig noget?
Det ville jeg da foreslå var en god idé at gøre.
Martin Lidegaard (RV), 2014-03-25:
Altså, jeg forstår sådan set godt forslagsstillernes utålmodighed.
Jeg synes også, der er gået meget lang tid, og at det har kostet befolkningen i Vestsahara meget dyrt, så jeg deler frustrationerne.
Men omvendt er jeg personligt og også på regeringens vegne dyb tilhænger af det multilaterale samfund og en international verdensorden og retsstat, som fungerer på den måde, at når man har FN til at forhandle, kan vi ikke have alle mulige nationer til at løbe ved siden af og komme med hundrede forskellige meldinger og forslag og deals, om jeg så må sige, ind i forhandlingsprocessen.
Det mener jeg gælder Danmark, og det mener jeg sådan set også gælder USA og alle mulige andre.
Det er ikke betimeligt, når man har en forhandling i FN, og jeg havde egentlig den opfattelse, at også Enhedslisten er stærk tilhænger af FN og de processer, de kører.
Søren Pind (V), 2014-03-25:
Man skulle jo nødig tage fejl.
Der er jo flere ting at sige om den her sag, men jeg bliver simpelt hen nødt til at sige, at ministeren har sagt det meget grundigt, og nu siger man altid, at jeg aldrig roser udenrigsministeren.
Det synes jeg egentlig er uretfærdigt; jeg synes f.eks. ofte, at han går pænt klædt.
Så jeg synes, det er helt urimeligt.
Men oveni vil jeg sige, at den meget grundige tale – og jeg hørte hvert et ord, udenrigsministeren sagde – sådan set ikke giver mig anledning til andet end at sige følgende, og jeg vil godt bede om opmærksomhed om det: Venstre er enig i alt, hvad udenrigsministeren har sagt, og har derfor ikke yderligere at tilføje.
Christian Juhl (EL), 2014-03-25:
Så er der slet ingen grund til at skifte regering, vil jeg sige til hr. Søren Pind.
Jeg vil gerne høre: Hvis et besat folk i mange, mange år, mere end 35 år, har bedt det internationale samfund om hjælp og det går meget trægt, er det så ikke også en oplagt mulighed, at en nuværende eller en kommende regering hjælper FN på vej, styrker FN til at kunne løse den opgave i stedet for bare at nikke, hver gang FN siger: Vi prøver, og vi prøver, og vi prøver?
Det er der da ikke ret meget aktivistisk udenrigspolitik i.
Søren Pind (V), 2014-03-25:
Nu er det ikke sådan, at vi går rundt og kalder os et kommende regeringsparti.
Vi håber og har respekt for vælgernes afgørelse, når den dag måtte komme, men indtil da fører vi politik så godt, som vi kan.
Der er en proces, den kører og den går langsomt.
Det er der desværre mange processer der gør, men der er jo en grund til det, og den grund har udenrigsministeren udmærket dækket.
Christian Juhl (EL), 2014-03-25:
Vil det sige, at hr. Søren Pind også holder hånden over det Marokko, der bryder menneskerettighederne, gennemfører alvorlig tortur i fængslerne og fængsler sine politiske modstandere, i stedet for måske at presse lidt på for at få dem til at forstå, at de skal være med på en løsning?
Mener hr. Søren Pind, at det er o.k., at de unge saharawier i flygtningelejrene bare skal finde sig i at være tålmodige?
De gamle saharawier har sagt: O.k., vi tager fredens vej.
Men hvis fredens vej ikke giver dem en løsning, synes hr. Søren Pind så, det er mærkeligt, hvis de igen tager kalasjnikoven og siger: Nu vil vi have en løsning?
Det er jo den risiko, der ligger, hvis verdenssamfundet ikke magter den her løsning.
Søren Pind (V), 2014-03-25:
Jamen det er jo altid den risiko, der ligger, hvis verdenssamfundet ikke magter en løsning.
Men det forandrer jo ikke, at problemets karakter er på den måde, som udenrigsministeren udtrykte, og derfor kan man ikke efter min opfattelse følge en anden proces end den her.
Det er en vanskelig sag, som nu ligger i FN, og det plejer man jo ellers nok fra Enhedslistens side, som det også blev sagt af udenrigsministeren, at være glad for.
Martin Lidegaard (RV), 2014-03-25:
Som sagt har vi faktisk gjort en hel del for at styrke dialogen med Marokko.
Jeg håber i øvrigt, at jeg taler højt nok nu.
Jeg beklager meget, hvis ikke man kunne høre den indledende tale.
Den var så tilpas lang, at jeg nødig gentager den.
Det er da rigtigt, at der er andre områder – nu er det svært sådan at sammenligne Sydafrika i 1980'erne med Vestsahara i dag – hvor vi er gået ind.
Men det, der er kendetegnet ved Vestsahara lige nu, er jo, at der faktisk pågår en konkret forhandling, mens vi har den her debat i Folketinget, mellem parterne.
Og der bliver lagt pres på Marokko for at finde en løsning.
Det er vel at mærke en løsning, der i fald det lykkes at skaffe den – og det har man altså ikke opgivet endnu fra FN's generalsekretærs side; de siger, at det går langsomt, men det går dog, og det går fremad – vil have den fordel, at vi så har alle med fra starten.
Villum Christensen (LA), 2014-03-25:
Jeg tror, det er rigtig vigtigt, at vi er realistiske om det, der kan lade sig gøre.
Og som jeg sagde: Jeg anerkendte jo, at DSB har gjort det bedre.
Det sagde jeg faktisk i min tale.
Jeg ved godt, at de er på rette vej.
Men det er i den grad med et meget, meget beskedent udgangspunkt.
Når jeg siger det, siger jeg det ud fra den vurdering, vi kan se i de lande, der omgiver os.
Det fremgår også af det her beslutningsforslag.
Vi kan ikke kigge nogen steder hen, hvor det ser mere attraktivt ud, hvis man udbyder.
Vi kan ikke finde en eneste faglig rapport, som ikke er fuldstændig straight i forhold til et synspunkt om, at det her kun kan blive bedre.
Det er faktisk et af de områder, hvor man kan finde allerallerflest besparelseskroner, uden at det går ud over servicen.
Det er i hvert fald et faktum.
Og indtil videre mener jeg, at det er det, vi må udfordre DSB på, og ikke pakke dem ind i vat og bomuld.
Henning Hyllested (EL), 2014-03-25:
Selvfølgelig er det ment seriøst, og det er også det, der kan gøre en nervøs.
I øvrigt vil jeg sige, og det var også noget af det, jeg spurgte om i min ordførertale: Hvad mener forslagsstillerne, hvad mener hr. Kristian Pihl Lorentzen man skal stille op med IC4-togene eller med DSB's økonomi med den kæmpegæld, hvis man gennem udbud indskrænker DSB's forretningsområde og dermed gør det sværere for dem at finde løsninger på de her problemer?
Jeg kunne også nævne rejsekortet, som Arriva ikke har bidraget til overhovedet, men som i høj grad har været båret af DSB og DSB's økonomi.
Hvad vil man stille op med alle de her ting, når man indskrænker DSB's forretningsområde?
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2014-03-25:
Jeg kan så bebude, at vi faktisk er på vej med et nyt beslutningsforslag, der handler om dels at få lavet en samlet materielstrategi, dels at få lavet en plan for en trinvis afvikling af IC4.
Det sidstnævnte må især Enhedslisten være interesseret i, for det var netop Enhedslisten, der varmt støttede købet af IC4.
Det var en politisk aftale fra 1999, som rød blok indgik dengang.
Nu synes vi ikke, vi skal dvæle ved fortiden, for vi har også haft regeringsmagten en del år i mellemtiden, og derfor er vi villige til at tage et fælles politisk ansvar for at få ryddet op efter IC4.
Det er da klart, at meget af det økonomiske morads, som DSB har været ude i, netop skyldes IC4.
Tænk på alle de forstyrrelser, der har været af driften; tænk på alle de penge, der er blevet brugt på IC4 og IC2 fra AnsaldoBreda – det er over 6,2 mia. kr. allerede nu, og tallet vokser dag for dag, indtil vi får standset skaden.
Så derfor er der noget at rydde op i, og det er vi klar til at tage fat på i Venstre, og jeg håber også, at Enhedslisten vil være med, for netop Enhedslisten havde jo et hovedansvar for anskaffelsen af IC4.
Henning Hyllested (EL), 2014-03-25:
Det er nu nok så meget sagt ligefrem at give os hovedansvaret.
IC4-skandalen har udviklet sig under den gamle regering.
Det er den gamle regering, hr. Kristian Pihl Lorentzens regering, som ikke har grebet ind over for det, der foregik, og det kunne der have været grebet ind over for.
Men jeg bliver selvfølgelig igen helt svedt over, at der kommer et nyt beslutningsforslag, som selvfølgelig også vil være seriøst.
Kan hr. Kristian Pihl Lorentzen løfte sløret for, hvad det går på?
Hvem er det, der skal hænge på IC4 på den ene eller anden måde?
Er det staten, eller får de nye operatører, som hr. Kristian Pihl Lorentzen vil have ind på skinnerne, også et ansvar for at afvikle det her?
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2014-03-25:
Nu synes jeg, at vi skal vente med at tage debatten om det beslutningsforslag, indtil vi fremsætter det, for ellers kunne det blive en lang debat i dag.
Men rolig, det skal nok blive lagt frem, og så får vi debatten her.
Men i øvrigt kan jeg så konstatere, at den nye ledelse i DSB jo er gået i gang med at effektivisere virksomheden.
Det betyder, at vi kan komme i gang med en afvikling af DSB's gæld.
Vi har også gode forslag til, hvordan vi håndterer stationsbygningsmassen fremover, og det kan også være et element i at få moderniseret jernbanen, samtidig med at vi afvikler noget DSB-gæld.
Så det har vi også nogle bud på, og dem glæder vi os til at lægge frem omkring forhandlingsbordet med ministeren.
I øvrigt må vi jo sige, at ja, den tidligere DSB-ledelse fik måske lidt for lang snor, men jeg er rigtig stolt over, at den tidligere transportminister, hr. Hans Christian Schmidt, med et håndkantslag fik stoppet det uvæsen med bl.a. at køre millioner af kroner op i Sverige hver eneste uge.
Christian Juhl (EL), 2014-03-25:
Det er ikke let at høre ministeren, for han taler meget lavt.
Men ud over det vil jeg sige, at opridsningen af problemet synes jeg er meget ensidig.
FN står jo ikke efter min mening midtimellem.
De står selvfølgelig på de besattes side og på de udsattes side i sådan en kamp som den her, ligesom de står på palæstinensernes side i konflikten mellem Palæstina og Israel.
For det er man nødt til for at finde en løsning.
Ministeren har selv lavet et regeringsgrundlag og en skrivelse fra november 2013, hvori der står, at Danmark vil styrke indsatsen for international fred og sikkerhed i konfliktramte områder gennem forebyggende indsats.
Jamen det er jo ikke entydigt dansk politik.
Vi har ofte interveneret og påvirket.
Jeg kan bare nævne Sydafrika, Palæstina og det tidligere Jugoslavien for den sags skyld.
Her har vi interveneret unilateralt undervejs for netop at fremme processen.
Jeg forstår ikke tvivlen om, hvem der skal have lov til at stemme.
Det er selvfølgelig de oprindelige folk.
Og hvilke optioner?
Det er naturligvis selvstændighed, en eller anden form for selvstyre eller at være en del af Marokko.
Det er de tre spørgsmål, som der fra FN's side aldrig har været tvivl om, når man har diskuteret det.
Der findes i FN stemmelister, altså en oversigt over dem, der har ret til at stemme.
Dem kan man bare trække frem af boksen og så sige, at her ligger de.
Man har jo gennemgået hver enkelt af de folk, der bor der, også i flygtningelejrene, så det er ikke svært at gå til.
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-03-25:
Tak for det.
Det er et brud på folkeretten, som vi samlet i Folketinget er
dybt imod.
Her har vi så at gøre med en besættelse fra marokkansk side af Vestsahara, en besættelse, som FN har udtalt sig meget klart om.
Man har sagt, at der skal være en folkeafstemning, så saharawierne kan bestemme, om de vil have selvstændighed.
Man har vedtaget et FN-mandat tilbage i 1990'erne.
Marokko har nægtet at følge det.
Skal det ikke have en konsekvens, at der er en klar FN-beslutning, som Marokko nægter at følge?
Søren Pind (V), 2014-03-25:
Vi har så samtidig i de her år støttet de bestræbelser, og vi støtter også, at FN-missionens mandat bliver udvidet til at omfatte overvågning af menneskerettigheder.
John Dyrby Paulsen (S), 2014-03-25:
Jo, men det er jo ikke et rigtigt, at vi ikke gør noget.
Vi bidrager til FN-systemet, også med hjælp til flygtningelejre.
Jeg tror ikke, at vi sådan unilateralt skal gå ind og sige, at nu ved vi lige nøjagtig, hvor pengene er bedst brugt.
Det tror jeg faktisk der er nogle der ved mere om, end vi gør.
Det er jo heller ikke rigtigt, at der ikke bliver presset på i FN-systemet.
Det er jo heller ikke rigtigt, at FN's repræsentant ikke møder andre folk end marokkanerne.
Jeg synes i virkeligheden, at der bliver udfoldet store bestræbelser fra FN's side på at løse den her konflikt, som er svær at løse.
Vi har også set nogle bevægelser, sidst i USA's holdning til, om menneskerettighedsspørgsmålet skulle indgå som en del af FN-operationen.
Så derfor er der lidt bevægelser, men jeg medgiver, at det tager lang tid og længere tid, end man kunne håbe på det ellers ville have taget.
Søren Espersen (DF), 2014-03-25:
Dansk Folkeparti er også enig med udenrigsministeren i det, han har sagt, med hensyn til hvorfor vi afviser beslutningsforslaget.
Det her er jo et af de mange tragiske resultater af koloniarven.
Altså, hvis man ser efter, vil man lægge mærke til, at grænsedragningerne på kortet over Afrika er bemærkelsesværdigt lige.
Der er brugt rigtig mange linealer i sin tid, da kolonimagterne skulle dele Afrika op imellem sig, og det her område har der jo sådan været revet i af spaniere og franskmænd osv., og på et eller andet tidspunkt kommer der en anden situation.
Derfor er det sikkert rigtigt, at det ikke er de ideelle grænser, der ligger her, og jeg tror, det er sjældent at finde de ideelle grænser nogen steder, specielt i Afrika.
Jeg kan godt forstå, at Enhedslisten fremsætter det her forslag, og jeg ved også, at støtten til Polisario har været en del af Enhedslistens politik igennem mange år.
Jeg kan godt forstå, man fremsætter det i en situation, hvor regeringen jo allerede er begyndt at anerkende stater, som ikke er eksisterende.
Hvis man begynder på den slags, altså at anerkende ikkeeksisterende stater, ikkeetablerede stater, som ikke har en bæredygtighed i sig, så er spørgsmålet, hvor man ellers skulle foretage det skridt – Catalonien, Korsika, Baskerlandet.
Der er masser af uafklarede situationer, hvor det ville være meget underligt, hvis Danmark på den måde skulle intervenere og egentlig på en mærkelig måde blive part i den konflikt, som ville opstå, i hvert fald i forhold til Marokko, der ville blive utrolig overrasket, hvis Danmark skulle foretage det her skridt.
Jeg tror, der er, om ikke hundredvis, så rigtig, rigtig mange områder i verden, der kunne ønske selvstændighed, og hvor der også er frihedsbevægelser og selvstændighedsbevægelser i stor stil, og jeg synes altså, man skal afholde sig fra det her.
Vi har siden den tidlige middelalder, hvor vi egentlig startede med diplomatiet, jo altid holdt os til, at vi vil foretage den fulde anerkendelse af eksisterende lande.
Så alene det er grunden til, at vi afviser forslaget fra Enhedslisten.
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-03-25:
Tak for det.
Jeg vil gerne høre Dansk Folkepartis ordfører, om det ikke er Dansk Folkepartis politik, at verdens folk skal have lov til selvbestemmelse, og om den ret ikke også bør gælde for saharawierne.
Ordføreren siger jo, at der er masser, der vil have selvstændighed alle mulige steder – det er ganske korrekt – men nu står vi så bare i dag og diskuterer Vestsahara.
Det er ikke bare en tilfældig situation, for her har vi faktisk en situation, hvor FN har sagt, at her er et folk, der har ret til at blive hørt i en folkeafstemning, hvor de selv skal tage stilling til, om de vil være en selvstændig stat.
Skal de ikke have den ret?
Søren Espersen (DF), 2014-03-25:
Joh, men det er jo ikke det, Enhedslisten foreslår.
Enhedslisten foreslår, som jeg forstår det, at man skal anerkende Vestsahara som en selvstændig stat.
Altså, jeg synes da, det er en glimrende idé, hvis parterne kunne enes om en folkeafstemning i området og finde reglerne for, hvem der eventuelt kan stemme til sådan en folkeafstemning.
Det er jo ikke det, det her drejer sig om.
Her foreslår man, at Danmark ensidigt skal anerkende en ikkeeksisterende stat, som ikke er bæredygtig, og som ikke har nogen som helst justits i det område, og de har f.eks. en regering, som jeg forstår lever i eksil.
Jeg synes, det er uholdbart, og det har jo ikke noget som helst at gøre med, at jeg ikke synes, at der skal være en folkeafstemning.
Vi kender alle sammen – det er vi blevet mindet om her på det sidste – netop dilemmaet mellem folkeretten og folkenes selvbestemmelsesret.
Det er altid et vældigt dilemma.
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-03-25:
Man har en situation, hvor Polisario er internationalt anerkendt som repræsentant for saharawierne.
Så det er jo saharawiernes repræsentanter, som vi vil anerkende.
Den har den svenske rigsdag gjort for at lægge pres på Marokko, der fuldstændig har ignoreret FN's krav om en folkeafstemning.
Mener Dansk Folkeparti ikke, at det skal have en konsekvens, når en despotisk konge som ham, der sidder i Marokko, ignorerer en klokkeklar beslutning fra FN og fortsætter en besættelse af Vestsahara?
Søren Espersen (DF), 2014-03-25:
Nu er det så den svenske rigsdag, der har besluttet det.
Derfor behøver det ikke være rigtigt.
Jeg vil sige, at vores principielle holdning er, at man ikke bør anerkende stater, som ikke har vist sig levedygtige og er de facto til stede.
Det synes jeg er en uskik, som det allerede blev lagt op til i forbindelse med anerkendelsen af Palæstina.
Så det er årsagen til, at vi afviser forslaget.
Christian Juhl (EL), 2014-03-25:
Hvis nu 82 stater i verden – ikke 45, som det blev nævnt – anerkender Vestsahara, og hvis nu AU optager dem som medlem – i øvrigt med den konsekvens, at Marokko så vil melde sig ud i protest – og hvis den svenske rigsdag udtaler sig positivt om det, gør det så slet ikke indtryk? Jeg mener: SADR repræsenterer Vestsahara i AU, SADR er administrerende myndighed i de befriede områder i Vestsahara, det er ubestridelige fakta, og SADR har en regering, et parlament og en række forskellige statsinstitutioner.
Hvor meget eller hvor lidt skal der til?
Skal der endnu mere land til, end det, der er befriet, og kan man ikke godt regne besat land med til en del af et kommende land?
Altså, når Marokko har besat en del af Vestsahara, er der vel grund til at reagere – også fra Dansk Folkepartis side.
Søren Espersen (DF), 2014-03-25:
Jeg vil bare gentage, at vores holdning er, at man ikke skal skride til anerkendelse af ikkeeksisterende lande, som ikke har vist kraft og bæredygtighed.
Man skal ikke give sig til at anerkende lande, der har en eksilregering, som befinder sig i et andet land.
Vi må erkende, at det her er en konflikt, som glædeligvis har vist sig fredelig de sidste tyve års tid, og hvor der muligvis kan komme en eller anden forståelse.
I øvrigt er det en konflikt, som Afrika har mange af, og jeg nævnte, at de her grænsedragninger har været sådan meget tilfældige, og hvor så Algeriet spiller en meget afgørende rolle på den anden side.
Så jeg synes, at man vil gøre hele udviklingen en bjørnetjeneste.
Jeg synes, det er forkert, hvad den svenske rigsdag har gjort, og derfor afviser vi det.
Christian Juhl (EL), 2014-03-25:
I 1991 var både Marokko, Polisario og FN enige om, at der skulle være en afstemning.
I 2004 syntes Marokko så ikke længere, det var en god idé, at de fik den mulighed for at stemme.
Eller synes hr. Søren Espersen, at man bare skal lade tingene flyde, og FN så må se, hvornår man kan finde ud af at få samlet de to parter?
Har man ikke en pligt til at gøre bare en lille smule for aktivt at fremme den afstemning eller gøre det lidt mere tåleligt for de folk, der bor i besat område eller i en flygtningelejr?
Tak, og i særdeleshed tak.
Jeg vil gerne sige til hr. Dyrby Paulsen, at vi ikke foreslår, at man ikke skal følge FN-sporet.
Vi foreslår, at man skal styrke FN-sporet ved at gøre noget mere aktivt for det end at have jævnlige konsultationer i Marokko mellem de to parter.
Vi foreslår en aktiv linje – i stedet for en passiv, afventende linje – som kan bakke op omkring FN-sporet.
Kan hr. John Dyrby Paulsen ikke bare komme med et bud på, hvad vi så kan gøre – hjælpe i flygtningelejrene, hjælpe med at få noget humanitær hjælp derned, hjælpe med at gøre klar til afstemningen, hjælpe med et eller andet?
Er der slet ingen ting, vi kan gøre?