runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Det, jeg sagde før, og det, jeg fastholder, er, at der ikke er noget af det, der er kommet frem, siden regeringen har afleveret sin redegørelse, der ændrer noget som helt i konklusionerne i den redegørelse, som regeringen har fremlagt for Folketinget.
Men jeg kan da godt forstå, at hr. Frank Aaen i øjeblikket går og ærgrer sig over ikke at få mere udbytte af de store anstrengelser, som hr. Frank Aaen har udfoldet i forbindelse med fremstillingen af den her dybt politiske film.
Og man må sige, at med det store researcharbejde, som hr. Frank Aaen har udført, så må det ærgre hr. Frank Aaen, at han ikke engang bliver takket i rulleteksterne i filmen, og sådan kan livet i opposition være dybt utaknemligt.
Frank Aaen (EL), 2007-01-31:
Det er direkte usandt, vil jeg sige til statsministeren; det er direkte usandt.
Oplysninger om den her rapport fra FN, som også er tilgået den danske regering i 2003, var ikke omtalt og er ikke omtalt i regeringens redegørelse fra december, det er helt udeladt i alle regeringens svar.
Derfor vil jeg bare spørge igen: Når FN beskriver en situation med 31 fanger, der nøjagtig ligner den situation, vi diskuterer med de fanger, Danmark udleverede til amerikanerne, hvor det står fast, at de blev mishandlet, skal man så bare sige, at FN er manipuleret af Frank Aaen?
Skal man bare sige, at det er løgn?
Eller skal regeringen sige, at når FN har bragt det frem, så er det nok noget, vi bør undersøge?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Regeringen har givet svar på alle de spørgsmål, der er rejst, i den redegørelse, vi fremlagde den 13. december, og jeg kan i det hele henvise til den, og det, hr. Frank Aaen her bringer frem, er ikke på nogen måde noget nyt i forhold til det, vi allerede ved, og det, der også fremgår af redegørelsen.
Frank Aaen (EL), 2007-01-31:
Når nu regeringen har så travlt med at mistænkeliggøre alle mulige andre i forbindelse med de oplysninger, der er kommet frem, vil jeg alligevel godt vende tilbage til sagen og stille et spørgsmål.
Når nu regeringen i foråret 2003 har modtaget en rapport fra FN, hvori der står, at der den 17. marts, altså samme dag som i sagen om de 31, ved Kandahar, ligesom i den danske sag, er 31 personer, ligesom i den danske sag, som bliver arresteret, men frigivet, fordi de viste sig ikke at være medlemmer af Al-Qaeda eller af Taleban, men som bliver mishandlet, inden de frigives, altså en fuldstændig nøjagtig beskrivelse af den sag, vi taler om her, hvor Danmark udleverede fanger til USA, som efterfølgende blev mishandlet, burde en rapport fra FN så ikke være nok til, at regeringen sagde: Der er måske noget om sagen?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Jeg må fuldstændig afvise påstanden om, at vi skulle være særlig ømskindede.
Men lad mig minde om, at det her repræsenterer ganske grove angreb på og beskyldninger mod regeringen, herunder påstande om, at jeg skulle læne mig op ad en rigsretssag, og jeg ved ikke hvad.
Det er jo det, der har været hele udgangspunktet.
Der siger vi så bare: Jamen vi synes, at når vi bliver angrebet så hårdt, så må de, der angriber os, sørge for at have deres dokumentation i orden.
Det har de ikke haft, og derfor har jeg opfordret til, at Danmarks Radio udfolder lidt selvkritik.
Så må jeg i øvrigt lige sige til hr. Simon Emil Ammitzbøll, at det jo ikke blot er under denne regering, at man kan komme ud for, at ministre retter kritikken den anden vej, hvis de bliver angrebet.
Jeg står her med nogle udtalelser fra den daværende økonomiminister, fru Marianne Jelved, som den 5. november i Berlingske Tidende sagde: Pressen skævvrider virkeligheden, og den skævvridning ændrer den politiske beslutningsproces.
Så der er da vist også nogle radikale, der af og til har ømmet sig lidt.
Regeringen har den 13. december fremlagt en redegørelse for Folketinget, der giver svar på alle de spørgsmål, der er blevet rejst.
Regeringen har i den forbindelse også iværksat en række undersøgelser af de påstande, der blev fremsat i filmen, og der er ikke fundet dokumentation for påstandene.
Desuden er det fastslået, at regeringen hele vejen igennem har givet korrekte og fyldestgørende oplysninger til Folketinget.
Det er det, der er faktum i den her sag.
Men lad os holde fast i, at det også hos hr. Mogens Jensen burde give anledning til overvejelser, at den her film er fremstillet i tæt samarbejde med hr. Frank Aaen.
Jamen hvis hr. Mogens Jensen ikke er bekendt med hr. Frank Aaens meget tætte involvering i fremstillingen af denne film, så burde hr. Mogens Jensen studere dagspressen, hvoraf det meget klart fremgår – hr. Frank Aaen har oven i købet selv bekræftet det – at han har ydet en sådan, kan man sige formodentlig uhonoreret konsulentassistance i forbindelse med fremstillingen af filmen.
Så det kan hr. Mogens Jensen forvisse sig om blot ved at følge med i, hvad der skrives og siges i medierne i det daglige.
Og så vil jeg gerne sige, at der aldeles ikke er tale om nogen kampagne.
Det, regeringen og dens ministre blot gør, er at påpege faktuelle fejl, når de optræder.
Og jeg vil sige, at enhver minister ligesom enhver anden borger i dette samfund selvfølgelig har ret til at påpege, når der bringes forkerte oplysninger.
Mogens Jensen (S), 2007-01-31:
Nu ved jeg jo ikke, hvem det er, der fører kampagne, for er det ikke sådan, at det er regeringen, som har iværksat en decideret kampagne mod Danmarks Radios redaktionelle frihed, når vi gennem det seneste halve år har set både indenrigsministeren, undervisningsministeren, kulturministeren, forsvarsministeren og nu i dag i Jyllands-Posten socialministeren komme med helt klare kritiske angreb mod Danmarks Radio?
Er det ikke her, vi har kampagnen?
Jeg kender intet til hr. Frank Aaens forhold til den pågældende film, men er det ikke en kampagne fra regeringens side mod Danmarks Radio, vi her er vidne til?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Allerførst vil jeg gerne slå fast, at alle medier har ret til, jeg vil næsten sige pligt til at være kritiske over for den til enhver tid siddende regering.
Man må blot stille det krav, synes jeg, som noget helt selvfølgeligt, at når man angriber nogen, så gør man det på baggrund af faktisk korrekte oplysninger, og det krav har i en række tilfælde ikke været opfyldt.
Det er så blot det, jeg har peget på og opfordret til noget selvkritik.
Men lad os nu holde fast i, hvad det her drejer sig om.
Det drejer sig om en politisk film, der er fremstillet i et snævert samarbejde med hr. Frank Aaen, og det burde jo få alle advarselslamper til at blinke, også hos hr. Mogens Jensen.
Mogens Jensen (S), 2007-01-31:
Når jeg har stillet det her spørgsmål til statsministeren, er det selvfølgelig, fordi jeg er dybt forundret over den kampagne, som regeringen har igangsat mod Danmarks Radio.
Statsministeren er gået ud med et meget aggressivt angreb på Danmarks Radio, hvor han stempler Danmarks Radio som utroværdig, blot fordi DR har bragt en film og en række indslag, som helt berettiget forsøger at afklare, om den danske regering har forbrudt sig mod FN-konventioner og folkeretten i Afghanistan, og om regeringen i den forbindelse også har misinformeret Folketinget.
Mener statsministeren ikke, at det er helt berettiget, at Danmarks Radio forsøger at efterforske de her alvorlige forhold for Danmark, specielt når regeringen jo ikke selv vil undersøge, om det har noget på sig, eller mener statsministeren, at der gælder særlige regler for medierne, når det gælder kritiske indslag om regeringen?
Vil statsministeren redegøre for, om han med udtalelsen til Berlingske Tidende den 25. januar 2007 om, at »de indslag, som Danmarks Radio har bragt, er fuldstændig fordrejede i forhold til de oplysninger, vi har i regeringen, og som vi har videregivet til Folketinget« mener, at der gælder særlige regler for pressens behandling af oplysninger, der vedrører regeringens politik, i forhold til behandling af øvrige oplysninger?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Jo, det vil jeg selvfølgelig give formanden ubetinget ret i, og jeg tror nu i øvrigt også, hr. Søren Krarup er af den opfattelse, at det selvfølgelig foregår inden for rammerne af Folketingets forretningsorden.
Men når vi nu har bevæget os ud ad den bane, kan jeg jo så også referere, at på den konference, der fandt sted i oktober måned med deltagelse fra alle politiske partier, hvor vi drøftede Folketingets arbejdsforhold, blev der jo faktisk også rejst mange kritiske spørgsmål ved den anvendelse, der sker af onsdagsspørgetiden.
For hvor den oprindelig var tænkt at skulle være stedet, hvor folketingsmedlemmer kunne søge oplysning om aktuelle spørgsmål, så er det nu – og det ser vi jo her i eftermiddag – blot en måde at organisere en forespørgselsdebat på om et bestemt emne.
Jeg har det som statsminister sådan, at jeg kommer i Folketinget, når jeg bliver bedt om det, og jeg svarer gerne – endda hjertens gerne – på de spørgsmål, der er stillet, men jeg konstaterer, at det er en anderledes anvendelse af spørgetiden end den, den oprindelig var tiltænkt.
Mogens Jensen (S), 2007-01-31:
Nu har jeg stor respekt for, at hr. Frank Aaen faktisk har forsøgt at bruge noget tid på at finde ud af, hvad der egentlig er foregået i den her meget alvorlige sag i Afghanistan.
Det er jo ikke noget, regeringen har villet oplyse Folketinget specielt meget om.
Må jeg ikke spørge statsministeren, om han ikke mener, at det reelle problem i det her er – når der nu er uenighed om, hvad der er foregået, og hvad der ikke er foregået – at regeringen ikke selv ville iværksætte en undersøgelse af, hvad der faktisk er foregået i Afghanistan.
Hvis statsministeren kom med sådan et tilsagn her i dag, kunne vi jo lukke enhver diskussion om, om det ene medie har ret, det andet medie har ret eller for den sags skyld regeringen har ret.
Er det ikke her, problemet ligger: Man vil gerne sætte en undersøgelse i gang af medierne, men ikke af sig selv og af, hvad der faktisk er foregået?
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-01-31:
Jeg synes, statsministeren taler udenom, for nu at sige det mildt.
Vi har jo citater fra en lang række ministre; fra forsvarsministeren, der mener, at det er kampagner imod ham; fra indenrigsministeren, der mener, at det er kampagnejournalistik imod ham; fra undervisningsministeren, der mener, at DR er propagandistisk, og – da samme minister var integrationsminister – at DR's radiokanal er en snakkeflade for særlige organisationer og personer på venstrefløjen.
Og nu er det statsministeren, der som pressens minister opfordrer DR til at foretage en undersøgelse.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge statsministeren, om statsministeren virkelig mener, at han lever op til sin forpligtelse som pressens minister, som den, der skal beskytte pressefriheden og den redaktionelle uafhængighed, når han øver sådan et pres på DR, som tilfældet er.
Mogens Jensen (S), 2007-01-31:
Jeg kan som afslutning på det foregående spørgsmål og statsministerens svar på det sige, at jeg ikke er sikker på, at statsministeren ikke også der har forsøgt at blande sig.
Men jeg skal sige klart, at det jo ikke har noget at gøre med den pågældende sag, vi diskuterer her i dag.
Under Muhammedkrisen sagde statsministeren: I vores samfund er medierne fuldstændig uafhængige.
Vi har fri presse, og regeringen har ingen autoritet til at kontrollere pressen eller blande sig i, hvad den skriver.
Jeg selv bliver meget ofte kritiseret, og det må jeg bare acceptere.
Må jeg ikke spørge, hvordan de her helt principielle synspunkter hænger sammen med, at statsministeren, som jo altså også er pressens minister, nu har rettet et helt ensidigt angreb på et af medierne i Danmark.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Jamen hr. Frank Aaen medvirker jo ikke selv i filmen.
Hr. Frank Aaen har ydet assistance, meget tæt assistance, i forbindelse med fremstillingen af filmen.
Det er ikke bare noget, jeg står og påstår.
Hr. Frank Aaen har selv erkendt, at det er sådan, det er gået til.
Jeg synes helt ærligt, at det faktisk burde få alle advarselslamper til at blinke og lyse hos Socialdemokraterne, men i stedet ser vi altså en alliance mellem Socialdemokraterne og den yderste venstrefløj i sagen om denne dybt politiske film.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Mogens Jensen (S), 2007-01-31:
Selvfølgelig er det statsministerens ret, ligesom det er enhver borgers ret i det her land.
Det, der er problemet her, er, når statsministeren medvirker i en ensidig kampagne mod et medie her i Danmark.
Jeg tror heller ikke, befolkningen kan forstå, at en statsminister trækker sig selv ned på det niveau.
Jeg må spørge igen, for jeg fik jo ikke svar før: Hvorfor er det lige, at statsministeren går ud og stempler Danmarks Radio som utroværdig, når de bringer indslag, der er regeringskritiske og er på baggrund af oplysninger, som regeringen ikke er enig i, når der er mange andre medier, som gør det samme?
Jeg kan henvise til så sent som sidste efterår, hvor en række medier var fremme med oplysninger om de såkaldte BUPLtal om nedskæringer på daginstitutioner, som regeringen heller ikke var enig i.
Hvor var statsministeren dér i sin iver for at stemple et medie som utroværdigt?
Så kan jeg ikke forstå, at statsministeren er så ophidset over, at hr. Frank Aaen – jeg ved ikke, om det er et tilfælde eller ej – skulle have medvirket i en film.
Det er jo ikke så mærkværdigt, at man på et eller andet tidspunkt medvirker i en film.
Hvorfor gør statsministeren det til noget odiøst?
Jesper Langballe (DF), 2007-01-31:
Tak for svaret.
Det er jo Nyhedsavisen, der har bragt det her frem, og jeg vil godt stille et spørgsmål til pressens minister.
Man kalder jo pressen den fjerde statsmagt, fordi den skal vogte på os andre, og en gang imellem stiller man så med føje vel nok spørgsmålet: Hvem skal vogte vogterne?
Og så viser det sig, at det kan pressen egentlig udmærket tage vare på selv.
Når der sker sådan noget som det her i Danmarks Radio, der nu med det sidste om den amerikanske forhørsleder Chris Hogan har mistet den sidste rest af troværdighed, så pibler det frem andre steder.
Nu vil jeg så spørge, om ikke det alligevel er sådan, at statsministerens selvforståelse som pressens minister tilsiger ham, at der også kunne ligge en forpligtelse for pressens minister i ikke at dirigere med pressen, men at udøve kritik og på alle andre ofres vegne en gang imellem løfte en pegefinger og solidarisere sig med ofrene for utroværdig journalistik.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Men da jeg lige så lidt som formodentlig hr. Jesper Langballe ved, om det forholder sig sådan, tør jeg jo ikke drage nogen konklusioner, selv om jeg selvfølgelig har iagttaget den ganske tankevækkende parallel, der har været mellem en række af de spørgsmål, som hr. Frank Aaen har stillet i Folketinget, og en række af de temaer, der er taget op i filmen.
Men hr. Frank Aaen har jo også offentligt bekendt, at han har været meget tæt medvirkende i at fremstille denne politiske film.
Nu nævner hr. Jesper Langballe så, om ikke også det kunne være tema for en uvildig undersøgelse, og til det vil jeg bare sige, at det altså vrimler med forslag om uvildige undersøgelser.
Jesper Langballe (DF), 2007-01-31:
Mig bekendt er det tilladt at citere, hvad man selv har sagt i Det Udenrigspolitiske Nævn, så jeg vil citere mig selv fra i går som en opfølgning på statsministerens bemærkninger om hr. Frank Aaens medvirken ved tilblivelsen af Guldbrandsens film, og så vil jeg stille statsministeren et spørgsmål.
Der er ingen af os, der med hundrede procents sikkerhed ved, om de svar på spørgsmål fra f.eks. forsvaret, som hr. Frank Aaen har hjulpet Guldbrandsen med at fremskaffe, har betydet, at hr. Frank Aaen har overtrådt sin tavshedspligt og misbrugt sin stilling som medlem af Det Udenrigspolitiske Nævn.
Men jeg vil spørge statsministeren, om han er enig med mig i, at hvis det er tilfældet, så er det dybt, dybt alvorligt.
Da vi ikke for nærværende med sikkerhed ved, om det er tilfældet, vil jeg da også spørge statsministeren: Var det her egentlig ikke et spørgsmål, der kunne danne grundlag for en uvildig undersøgelse?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Som sagt er der ikke kommet noget frem, der ændrer konklusionerne i redegørelsen.
Jeg ved godt, at hr. Frank Aaen har udfoldet store bestræbelser på at få det fremstillet, som om der skulle være sket en mishandling af de 31 tilfangetagne, som blev overleveret til amerikanerne af danske soldater.
Det bliver også mere end antydet, ja, man kan sige direkte påstået i den politiske film, som hr. Frank Aaen har medvirket til at få fremstillet.
Men nu viser det sig her bagefter, i hvert fald ifølge interviews, som er gengivet i dagspressen, at et af de såkaldte kronvidner i filmen afviser, at der skulle have fundet mishandlinger sted.
Men det forsøger hr. Frank Aaen at krybe uden om, det spiller ingen rolle, det ser man bare væk fra, selv om den pågældende bliver brugt netop som kronvidne i filmen.
Når den pågældende siger noget, der ikke passer ind i hr. Frank Aaens kram, så kan det lige pludselig ikke bruges.
Det fortæller alt om, hvad vi har vidst hele tiden: Det er en dybt politisk film.
Frank Aaen (EL), 2007-01-31:
Regeringen har sagt, at der ikke skete nogen mishandling i lejren i Kandahar, at de 31 ikke var blevet mishandlet, at det var der ikke noget bevis for.
Når FN i en rapport, som også den danske regering har modtaget, beskriver situationen og beskriver mishandlingen, når Amnesty International har interviewet en mishandlet, har bragt rapporten og den danske regering også har fået den, er det så ikke på tide, at den danske regering siger: Vi har da et medansvar for, at der angiveligt blev udleveret nogle mennesker, som blev mishandlet af amerikanerne, og vi er nødt til at undersøge det medansvar?
Hvordan kan regeringen bare blive ved med at sige, at det kender den ikke noget til, når i hvert fald to så uafhængige institutioner som FN og Amnesty har bragt oplysningerne frem?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Hr. Frank Aaen har været tæt medvirkende til at få fremstillet filmen, og derfor er det selvfølgelig forståeligt, at hr. Frank Aaen er dybt skuffet og ærgerlig over, at der ikke kommer mere ud af det.
Men der er altså ikke noget nyt i forhold til den redegørelse, som regeringen har fremlagt.
Frank Aaen (EL), 2007-01-31:
Nu kunne vi før ikke få statsministeren til at tage alvorligt, at FN har meddelt, at de 31 fanger blev mishandlet, mens de var i amerikansk varetægt.
Hvad så med en rapport fra Amnesty International, der bygger på et interview med en af fangerne, hvor det igen beskrives, at de fanger, der blev taget den 17. marts nær Kandahar, blev mishandlet?
Synes statsministeren heller ikke, at en melding fra Amnesty International bør påkalde så stor interesse, så stor seriøsitet fra regeringens side, at det bør udløse en undersøgelse og ikke bare en afvisning?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Hr. Mogens Jensen kører i ring og får derfor igen det svar, at vi har fremlagt en redegørelse den 13. december sidste år, som giver svar på de spørgsmål, der er stillet, og de påstande, der er fremsat.
Og der er ikke dokumentation for påstandene.
Jeg har ikke påduttet eller forsøgt at pådutte Danmarks Radio nogen undersøgelse.
Jeg har bare sagt, at når der bringes oplysninger, som efter vores opfattelse er faktuelt forkerte – nogle af dem har Danmarks Radio faktisk også indrømmet er forkerte – så burde det give anledning til selvkritik i Danmarks Radio, ligesom det jo bør give anledning til selvkritik hos ethvert medie, hvis man kommer til at bringe oplysninger, der ikke er rigtige.
Mogens Jensen (S), 2007-01-31:
I forbindelse med de udtalelser, som statsministeren er kommet med, er der jo ikke tale om at rette fejl.
Der er her tale om, at ministeren retter et angreb på Danmarks Radios troværdighed.
Og hvis statsministeren har læst, hvad DR's ombudsmand har skrevet, vil han have set, at denne jo lige præcis skriver, at der ikke er grundlag for at foretage en sådan undersøgelse, som statsministeren altså også har villet pådutte Danmarks Radio.
Må jeg ikke spørge statsministeren, for jeg tror, der er mange seere udeomkring og borgere i det her land, som ikke helt kan finde ud af, hvad der er op og ned i den her sag, fordi regeringen jo så vedholdende påstår det ene i den her sag og en række medier påstår noget andet: Ville det ikke lette det for os alle sammen, kunne vi ikke undgå den her diskussion om medierne og budbringerne i den her sag, hvis statsministeren sørgede for, at der blev lavet en uvildig undersøgelse, altså så vi kunne få opklaret, hvad der er sket, og hvad der ikke er sket i Afghanistan?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Regeringen har konsekvent rettet fejl, hvilket medie de end måtte være bragt i.
Der har været bragt mange forkerte påstande og oplysninger, og regeringen forsøger hver gang efter bedste evne at få dem korrigeret.
Der har Danmarks Radio ikke nogen særlig stilling eller særlig rolle i forhold til andre medier.
Mogens Jensen (S), 2007-01-31:
Jeg kan love statsministeren for, at der ikke er nogen slingrekurs fra Socialdemokraternes side, når det gælder ytringsfriheden.
Men ytringsfrihed skal også bruges under ansvar, vil jeg sige til statsministeren.
Jeg vil så sige, at jeg ikke helt forstår statsministerens argumentation, for der er jo masser – heldigvis – af medier i Danmark, som også bringer regeringskritiske historier, også historier, der bygger på tal og oplysninger, som regeringen mener er urigtige.
Vi kan jo nævne BUPL-tallene fra sidste efterårs diskussion, som masser af medier bragte historier på baggrund af, som regeringen vist ikke var enig i.
Hvorfor skulle de medier, der bragte de oplysninger – TV 2, Berlingske Tidende, JyllandsPosten – ikke stemples af statsministeren som værende utroværdige?
Det er nøjagtig samme situation, der foreligger, men de får lov at slippe.
Nej, når Danmarks Radio bringer regeringskritiske indslag, så er der tale om, at de er utroværdige.
Hvorfor er der den forskelsbehandling fra pressens ministers side?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Jeg har ikke rettet anden kritik mod nogen, end at jeg har påpeget, at man, når man angriber nogen, må sørge for, at de faktiske oplysninger er i orden.
Og når de ikke er det, må man opfordre til noget selvkritik.
Jeg må sige, at det forundrer mig, at det overhovedet skulle kunne give anledning til nogen debat.
Det må være en selvfølgelig ting.
Om det med ytringsfriheden må jeg sige: Ja, jeg har stået, og jeg står og vil vedblive med at stå stærk vagt om ytringsfriheden og pressefriheden her i landet.
Det har jeg bl.a. gjort ved benhårdt at holde fast i, at ethvert medie selvfølgelig har lov til inden for lovgivningens rammer at bringe tegninger, artikler og billeder, og hvad de har lyst til.
Det mener jeg er et grundvilkår i et frit folkestyre.
Jeg har stået så fast på det, at jeg også har fastholdt, at jeg ikke ville forhandle med repræsentanter for fremmede magter om indskrænkninger i denne presse- og ytringsfrihed.
Der kunne jeg godt have savnet en stærkere opbakning fra bl.a. socialdemokratisk side, hvor der jo rent ud sagt har været tale om en slingrekurs på det punkt.
Nej, det er ikke noget indgreb i ytringsfriheden at forlange, at når man angriber regeringen eller angriber nogle andre, sørger man for at have de faktiske oplysninger i orden – det er blot, hvad jeg har sagt, og så har jeg opfordret til noget selvkritik.
Villy Søvndal (SF), 2007-01-31:
Vil statsministeren uddybe sine udtalelser til Berlingske Tidende den 25. januar 2007 om, »at Danmarks Radio [...] kritisk burde undersøge sig selv [...] undersøge, hvordan Danmarks Radio egentlig håndterer de informationer, de får, og hvordan de viderebringer dem« og hvilken grad af presse- og ytringsfrihed mener statsministeren, han med sine udtalelser efterlader DR med?«