runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2011-05-10:
Jeg kan i hvert fald godt forstå, at Dansk Folkepartis ordfører er så optaget af de her børn og unge i PISA Etnisk, eftersom de unge mennesker i undersøgelsen jo startede i skole, da Dansk Folkeparti blev en del af folkeskoleforliget.
Det er dermed igennem de år, hvor Dansk Folkeparti har siddet tungt på dansk folkeskolepolitik, at de her børn har gået i skole, er vokset op og er gået ud af skolen uden at have de fornødne kundskaber i forhold til at kunne tage en ungdomsuddannelse.
Så det forstår jeg udmærket godt at Dansk Folkeparti tager på sig og er meget, meget optaget af.
Men det, vi taler om her, er faktisk en internationaliseringsstrategi, som ifølge OECD-undersøgelsen og andre undersøgelser også ville kunne være med til at løfte de her elever, fordi det at lære flere sprog jo faktisk kan være en stor force, sågar for de her tosprogede elever.
Marlene Harpsøe (DF), 2011-05-10:
Hvis der er noget, som er helt hen i vejret, er det, at fru Pernille Vigsø Bagge forsøger at stille det op på den måde, som ordføreren gør.
Grunden til, at vi selvfølgelig nævner f.eks. PISA Etnisk er, at ifølge PISA Etnisk, som kom for ikke så længe siden, kommer omkring 38 pct. af de elever, der har anden etnisk herkomst end dansk, ud af folkeskolen uden de helt basale kompetencer.
De har ikke behov for alt det andet.
Peter Juel Jensen (V), 2011-05-10:
Som jeg tidligere svarede ordføreren for Socialdemokratiet, så kan vi jo sagtens operere med større eller mindre frihedsgrader til kommunerne her.
Det ville da være oplagt.
Og man kunne så måske i kommunerne forvalte det på en sådan måde, at man på den enkelte skole også fik nogle frihedsgrader – det kunne jo gøres via en skolebestyrelse osv. – således at man fik mulighed for at gøre sin profil lidt skarpere, sådan at folkeskolerne er attraktive.
Men det her er jo bare tanker.
Lad os gå til realitetsforhandlinger i forligskredsen.
Christine Antorini (S), 2011-05-10:
Det må være gledet hen over hovedet på Dansk Folkepartis ordfører, at Dansk Folkeparti selv har haft en række beslutningsforslag her i salen, der har direkte med folkeskolen at gøre, f.eks. at der skal indføres obligatorisk dansk morgensang i folkeskolen.
Det synes vi er fuldstændig fair, selv om vi som Socialdemokrater også sidder i forligskredsen, for så kan vi have en holdningsdebat her i salen.
Det er jo lige præcis det, der sker.
Vi vil gerne have en holdningsdebat om, hvordan man styrker internationaliseringen af folkeskolen.
Så ved vi, at hvis det skal gennemføres, skal det ske i folkeskoleforligskredsen, og der konstaterer vi med stor ærgrelse – det skal ikke være nogen hemmelighed – at der er et parti, der konsekvent blokerer for at styrke internationaliseringen.
Det er Dansk Folkeparti.
Det her beslutningsforslag indeholder seks forslag, som Venstre, Konservative og en række organisationer, der har brug for, at danske elever har hele viften af kompetencer, efterspørger.
Der er et parti, der er imod.
Derfor vil jeg gerne spørge Dansk Folkeparti: Mener Dansk Folkeparti ikke, at der er et eneste punkt af de her seks, man kunne se positivt på?
Jeg kunne høre, at ordføreren f.eks. sagde, at det kunne være en god idé, at man lærte spansk.
Hvorfor skal man ikke kunne vælge det fra 7. klasse som et tredje fremmedsprog og gå til folkeskolens afgangsprøve i det?
Dansk Folkepartis ordfører fik sagt, at venstrefløjen vil styrke alt andet end dansk.
Jeg tror godt, at Dansk Folkepartis ordfører ved, at Socialdemokraterne og SF er kommet med et fælles folkeskoleudspil, der styrker dansk massivt i indskolingen.
Alle børn skal lære at læse, og har de ikke gjort det inden 2. klasse, skal de have et særligt kursus, der løfter dem sprogligt i forhold til dansk.
Så det er ikke et enten-eller, det er et både-og.
Jeg vil spørge, om Dansk Folkeparti har et eneste forslag til at styrke internationaliseringen i folkeskolen, og hvad det så kunne være.
Marlene Harpsøe (DF), 2011-05-10:
I Dansk Folkeparti er vi meget optaget af, at man styrker tysk og fransk, fordi vi alle sammen ved – og det har vi været optaget af meget længe – at tysk og fransk skal styrkes, for vi har jo problemer i det hele taget med flere steder bare at få oprettet hold.
Den problematik er jeg også sikker på at fru Christine Antorini er godt inde i, så den behøver jeg selvfølgelig ikke at uddybe. Så vi skal have gjort meget mere for bl.a., at man på læreruddannelsen reelt får uddannet personer, som virkelig brænder for f.eks. tysk og fransk, for at sikre, at der er lærere nok, men vi skal også sikre, at man reelt opretter de hold, der er behov for, udeomkring på skolerne, og også sikre, at eleverne nemt kan komme til og fra undervisningen og få de kompetencer i orden.
Jeg vil bare gerne anmode om, at man ikke stiller det op på en måde, som om vi i Dansk Folkeparti slet ikke vil have noget som helst med fremmedsprog at gøre, for det er slet ikke det, det handler om.
Det, det handler om, er, at vi gerne vil have, at tingene skal ske til hver sin tid.
Vi synes f.eks., at det, som nogle var ude med i går – det var en arbejdsgruppe fra Undervisningsministeriet – med obligatorisk engelsk fra 1. klasse, bare ikke er noget, som vi i Dansk Folkeparti kan støtte. Vi mener først og fremmest, at børnene skal lære at få det danske sprog på plads, før de begiver sig ud på andre vande.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2011-05-10:
Jeg vil sige, at jeg synes, at Dansk Folkepartis ordførers indledende tale var noget af et paradoks.
Man starter med at referere til nogle PISA-undersøgelser, som jo altså er internationale undersøgelser i OECD-regi.
De her PISA-undersøgelser bruger man som et argument for, at dansk skal styrkes.
Det synes jeg er helt validt.
Men efterfølgende siger Dansk Folkepartis ordfører så i sin tale, at alt det der internationale er noget skidt.
OECD vil man godt lytte til, når det drejer sig om PISA-undersøgelserne, men det er også OECD, der har anbefalet Danmark at gøre noget i forhold til en internationaliseringsstrategi og gøre noget for at styrke sprogfagene.
Er det ikke lidt et paradoks, at Dansk Folkepartis ordfører godt vil bruge OECD´s undersøgelser i en optik, men ikke i en anden?
Marlene Harpsøe (DF), 2011-05-10:
Jeg nævnte spansk som et eksempel på noget, som man kan lære i gymnasiet.
Det har jeg selv haft stor fornøjelse af.
Men at se på folkeskolen som en institution, som skal gå op i, at alt er internationalt, mener vi er forkert.
Vi mener først og fremmest, at folkeskolen skal se på det danske og lære børnene dansk på de forskellige niveauer, som børnene er på.
De skal lære dansk og bruge det i matematik og naturfag osv. Det, som Socialdemokratiet bl.a. foreslår i forhold til at styrke fremmedsprog i folkeskolen, er for vidtgående for Dansk Folkeparti.
Derudover må vi sige, at vi jo har igangværende forhandlinger i Undervisningsministeriet, og jeg vil da bare opfordre til, at fru Christine Antorini tager sine forslag med derover.
Nu, hvor det er, at Socialdemokratiet taler så varmt for de her forslag, hører vi i Dansk Folkeparti gerne om dem ved forhandlingsbordet, for noget af det, der også ligger Dansk Folkeparti på sinde, når vi forhandler, er, at vi hver især må give og tage i forhold til de ting, der optager os.
Vi har da også en formodning om, at hvis Socialdemokratiet gerne vil være med til at indgå et forlig på folkeskoleområdet, så lytter man også til nogle af de krav, som vi i Dansk Folkeparti stiller ved forhandlingsbordet, og vi vil selvfølgelig også være lydhøre over for det, som Socialdemokratiet gerne vil.
Sådan er det jo i en forhandlingssituation.
Troels Lund Poulsen (V), 2011-05-10:
Jeg sparker det sådan set ikke til hjørne, jeg sparker det ind i forligskredsen, og der sidder SF så desværre ikke.
Marlene Harpsøe (DF), 2011-05-10:
Folkeskolen skal først og fremmest bruge sine kræfter på at klæde eleverne på med de helt basale kompetencer.
Den ene PISA-undersøgelse efter den anden – senest PISA Etnisk – viser, at eleverne har brug for, at vi øger fagligheden i kernefagene, og at vi særlig styrker danskundervisningen.
Det gælder i særlig grad for de elever, som derhjemme taler et andet sprog end dansk.
Der er ikke behov for mere internationalisering i den danske folkeskole, men for mere dansk.
For det første skal vi huske, at der er tale om børn og ikke små voksne, og for det andet skal børnene jo lære at kravle, før de kan gå.
Det nytter ikke noget at skrue ambitionsniveauet så højt op i folkeskolen, at vi taber de bogligt svageste elever.
Man er på venstrefløjen så forhippede på det internationale, og på os i Dansk Folkeparti virker det, som om man fra venstrefløjens side er både flove og kede af det danske, og at det er på den baggrund, at man ønsker at styrke alt andet end dansk.
I Dansk Folkeparti ønsker vi ikke at negligere alt det, der binder os sammen som et folk, som f.eks. vores modersmål.
Og hvis børnene ikke lærer at mestre modersmålet på en god og kompetent måde, hvordan skal de så klare sig i samfundet som voksne?
I Dansk Folkeparti får vi ofte den kritik fra andre partier, særlig fra venstrefløjens side, at vi i Dansk Folkeparti er bange for fremmedsprog, at vi er såkaldt forskrækkede over alt det fremmede.
Det kan vi i Dansk Folkeparti blankt afvise.
Vi synes, det er vigtigt, når man kommer ud i verden, at man har mulighed for at kommunikere på et sprog, fordi vi ved, at Danmark er en lille nation, og fordi det er de færreste derude – det ved vi jo – som mestrer dansk.
Det er rart at kunne komme til Spanien og bruge det spanske – det kan man f.eks. lære i gymnasiet, dvs. på et højere niveau – eller at kunne komme til Tyskland og bruge det tyske, som man jo kan lære allerede fra folkeskolen af.
Derudover må vi sige, at vi synes, det er meget mærkeligt, at Socialdemokratiet er en af forslagsstillerne til det her beslutningsforslag.
Det må snart være gået op for de fleste, også for Socialdemokratiet, at vi i øjeblikket sidder og forhandler om netop folkeskolen, og de forhandlinger foregår jo ikke her i Folketingssalen, men i Undervisningsministeriet.
Så foreslår venstrefløjen også i deres forslag her, at der oprettes mulighed for, at flere gymnasier kan udbyde den internationale linje IB, og det kan vi i Dansk Folkeparti ikke støtte.
Der er allerede oprettet flere IB-linjer på adskillige gymnasier, og når vi i Dansk Folkeparti trækker en streg i sandet her, er det, fordi vi mener, at IB kan være et skråplan, fordi IB styres fra udlandet – det styres fra Schweiz – og altså ikke er et foretagende, som vi i Danmark reelt har hånd i hanke med.
På den baggrund kan vi i Dansk Folkeparti ikke støtte det her beslutningsforslag.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2011-05-10:
Men sagen er bare, at evalueringsinstituttet EVA helt tilbage i 2003 kom med en række anbefalinger til at lave en samlet strategi, og at regeringen selv i 2007 nedsatte et råd – altså for 4 år siden – der skulle kigge på de her ting, og det er egentlig forbløffende lidt, der er sket.
Nu kommer vi så her med et forslag, som giver nogle gode muligheder, og så sparker ministeren det igen sådan lidt til hjørne og siger, at det kan vi snakke om på et andet tidspunkt.
Hvorfor er der ikke sket noget før nu?
Det er vi simpelt hen nødt til at få et svar på.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2011-05-10:
Altså, at noget har været praksis hidtil, er et elendigt argument for, at det skal være sådan for evigt.
Og jeg mener, det er en forkert praksis, og vi mener i Enhedslisten, det er en forkert praksis, at vi har et udvalg i Folketinget, som sidder og sagsbehandler.
Jeg mener ikke, folketingsmedlemmerne, herunder jeg selv, er kvalificerede til at foretage en sagsbehandling af hver enkelt ansøgning om dispensation.
Resultatet er jo en total mangel på retssikkerhed for de mennesker, der søger.
Oven i købet får man jo ikke et begrundet afslag.
Igen vil jeg sige til hr. Karsten Lauritzen: At noget altid har været på en bestemt måde, er et meget mærkeligt argument for, at det så skal være sådan for evigt.
Karsten Lauritzen (V), 2011-05-10:
Fru Johanne Schmidt-Nielsen kom jo med en bredside mod den tidligere debat, der har været, og mod noget, som jeg har udtalt fra Folketingets talerstol.
Jeg vil godt spørge fru Johanne Schmidt-Nielsen: Hvis man nu gør det, der står i beslutningsforslaget, nemlig flytter afgørelseskompetencen fra Folketinget til ministeriet, vil det så ikke i større grad fjerne beslutningskompetencen fra Folketinget?
Det er umiddelbart det, der ligger i formuleringen i det beslutningsforslag, som fru Johanne Schmidt-Nielsen stiller sig bag.
Så kan man selvfølgelig sige, at jo, jo, der kommer stadig væk et lovforslag, men det, der har været tanken med grundlovens § 44, og det, der har været praksis hidtil, er, at det er Folketinget, der laver sagsbehandlingen.
Når man går væk fra det, fjerner man jo også noget kompetence fra folkestyret og fra Folketinget.
Det er vi i Venstre fundamentalt uenige med Enhedslisten i.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2011-05-10:
Først vil jeg lige til hr. Karsten Lauritzen fra Venstre, der i sin ordførertale sagde, at han ikke ønsker, at Folketinget skal være gummistempel for meddelelse af indfødsret, sige, at jeg da håber, at hr. Karsten Lauritzen ved, at langt størstedelen af de navne, som står på det lovforslag, vi tidligere i dag behandlede, aldrig har været forbi Indfødsretsudvalget.
Altså, jeg håber da ikke, at ordføreren tror, at vi i Indfødsretsudvalget sidder og forholder os til samtlige sager, for det er ikke tilfældet.
Dermed falder ordførerens argumentation jo også fuldstændig fra hinanden.
Så må jeg sige, at ministerens svar ud over at være hamrende polemisk – faktisk så polemisk, at jeg synes, at vi kom ud i det useriøse – undrer mig.
Det undrer mig, at det virkelig skulle være regeringens holdning, at samtlige sager skal behandles åbent her i Folketingssalen, og dermed også, at folks lægeerklæringer skal lægges åbent frem.
Det kommer faktisk bag på mig, at det skulle være regeringens holdning.
Jeg forstår slet ikke argumentationen.
På den ene side siger ministeren, at ministeren gerne vil have så meget åbenhed som overhovedet muligt, men på den anden side vil ministeren ikke være med til, at de retningslinjer, der er for at give indfødsret, bliver behandlet i Folketingssalen.
Det giver jo simpelt hen ikke mening.
Det er der i den grad behov for.
Det er et system, der er kendetegnet af uigennemskuelighed og tilfældigheder.
Forslaget har jo to elementer:
Ved at få de her krav behandlet i Folketingssalen sikrer vi jo, at der er en åbenhed, vi sikrer, at vi kan få en høringsproces, hvor de relevante organisationer m.m. kan komme med indspark.
Og jeg har ikke hørt et eneste argument imod at lægge cirkulæret frem her i salen.
Det ændrer jo ikke på, at regeringen har flertal sammen med Dansk Folkeparti.
Vi sikrer bare, at de spilleregler, der er, de retningslinjer eller krav, der stilles op, gennemgår en grundig behandling, og at vi får en høring om det.
Altså, jeg har simpelt hen ikke hørt et eneste argument imod det.
For det andet har jeg brugt ordet tilfældigt, og ministeren mener, at det er en katastrofe, men jeg mener faktisk, det er forholdsvis tilfældigt, hvem der i Indfødsretsudvalget får tildelt en dispensation, så vedkommende kan få statsborgerskab, og der er jo utallige eksempler på, at enslydende sager ender med forskellige resultater.
Det synes jeg er et retssikkerhedsmæssigt problem.
Og når jeg siger »tilfældige folketingsmedlemmers tilfældige mavefornemmelser«, mener jeg det faktisk.
For folketingsmedlemmer er ikke uddannet til at sidde og forholde sig til f.eks. lægeerklæringer.
Det undrer mig nu ikke, at Dansk Folkeparti er fløjtende ligeglade med retssikkerhed, men det undrer mig faktisk, at Venstre og De Konservative ikke går op i, at vi har et problem her.
Enhedslisten støtter naturligvis forslaget, som vi selv har været med til at fremsætte.
Hanne Agersnap (SF), 2011-05-10:
Jeg fik ikke helt fat i, om der var et spørgsmål i indlægget.
Men det er jo netop ikke en lov, som det er i dag, hvilket ordføreren kom til at sige.
Det er et cirkulære, som bliver ændret ofte i forbindelse med andre forhandlinger og nogle gange ikke med den store opmærksomhed og offentlige diskussion.
Og der ville det få en bedre procedure, om det fik en lovbehandling her i salen.
Søren Krarup (DF), 2011-05-10:
Det er en lov, det er fuldstændig rigtigt, som enhver har mulighed for at beskæftige sig med, bl.a. også dem, der søger statsborgerskab.
Men det er altså en lov, som flertallet i Folketinget har vedtaget, og den skal da naturligvis ikke gennemgå alle mulige såkaldte ekspertmæssige vurderinger.
Det, der jo helt klart ligger i det beslutningsforslag her, er jo den sædvanlige forelskelse i disse overnationale konventioner, som kan tilsidesætte Folketingets afgørelse, dvs. denne aftale om indfødsret.
Det er og bliver trangen til i virkeligheden at reducere grundloven og Folketinget og folkestyret til et ekspertanliggende, hvor de såkaldte eksperter fra de internationale konventioner kan tyrannisere det flertal, som venstrefløjen hader, fordi de altså selv er i mindretal.
Hanne Agersnap (SF), 2011-05-10:
Enkelt og klart, ja.
Det cirkulære svarer til en lov, og gid det var en lov, for så var det genstand for lovbehandling her i Folketinget med høringsprocedurer og alt det der.
Det er en del af forslaget her, at de cirkulærer lægges frem i Folketingssalen som en lov.
Søren Krarup (DF), 2011-05-10:
Det kontorcirkulære, som fru Hanne Agersnap taler om, er det, jeg står med her.
Det er simpelt hen flertallet i Folketinget, der har lavet en aftale.
Den svarer til, at man laver en lov.
Når fru Hanne Agersnap er med til at lave en lov, er det, fordi man udgør et flertal i Folketinget, og den lov gælder så også for mindretallet.
På samme måde er det med den aftale om indfødsret.
Og så er det sådan, at i den lov har man fastlagt, hvem der kan få indfødsret.
De skal opfylde de betingelser, der står i loven, og det er Indfødsretskontoret, der jo altså varetager undersøgelsen.
Så enkelt og klart er det.
Det er en rent demokratisk ordning, der hænger sammen med, at grundloven siger, at indfødsret gives ved lov.
Det vil sige, at Folketinget skænker indfødsret til dem, der lever op til de krav, som Folketingets flertal stiller.
Det er enkelt og klart.
Det andet er simpelt hen bare mystificering.
Hanne Agersnap (SF), 2011-05-10:
Nå, der kom det måske til sidst: Alt, hvor de er i tvivl om, hvad vi måtte mene om en sag.
Men nogle, der får en forkert karakter ved eksamen, som altså ikke opfylder det, der står i flertallets cirkulære, det cirkulære, vi nu er enige om at kalde kontorcirkulæret, ser vi jo aldrig.
Deriblandt er jo også sager, som Indfødsretskontoret har troet skulle behandles efter de regler, men som burde – det er der meget der tyder på nu – være blevet behandlet efter nogle andre regler, fordi vi har konventioner, vi har tilsluttet os.
Der er adskillige afslag, som er afslag efter det cirkulære, og som aldrig vises for udvalget.
Jesper Langballe (DF), 2011-05-10:
Nu forstod jeg så en lille smule.
Det vil altså sige, at det der skjulte cirkulære, fru Hanne Agersnap taler om, er det såkaldte kontorcirkulære, som er et politisk aftalepapir, der er lavet af flertallets partier.
Men hvordan kan fru Hanne Agersnap sige, at det er grundlag for afgørelser i sager, vi aldrig ser?
Det er da en fuldstændig meningsløs beskrivelse.
Det der såkaldte kontorcirkulære er simpelt hen nogle overordnede retningslinjer, som de partier, der udgør flertallet, har lagt sig fast på de vil vurdere efter for fremtiden.
Jeg forstår ikke rigtig det dér med, at det er sager, vi aldrig ser.
Principielt ser vi jo alle sager, eftersom vi bliver forelagt alt, hvis Indfødsretskontoret overhovedet er det mindste i tvivl om, hvad udvalget måtte mene om en sag.
Hanne Agersnap (SF), 2011-05-10:
Det her beslutningsforslag rammer lige ned i et meget betændt forvaltningsområde i den danske lovgivning.
Det er nemlig sådan, at forvaltningen af tildeling af indfødsret er indrettet på en måde, som ikke tilgodeser folketingsmedlemmernes mulighed for at leve op til vores grundlovsgivne ansvar.
Det kan godt være, det var muligt, da grundloven blev til og N.F.S. Grundtvig var leder af indfødsretstildelingsudvalget, eller hvad det var.
Vi hørte, at der tidligere var ti sager.
Nu er der rigtig mange sager.
Jeg må indrømme, at selv om jeg er medlem af udvalget, ved jeg ikke engang, hvor mange sager der er.
Det mindretal, som ikke har været med til at fastlægge retningslinjerne i cirkulæret, ser ikke de sager, der afvises direkte med henvisning til cirkulæret, og der er sager, som tilgodeses med henvisning til cirkulæret, som vi heller aldrig ser.
Det eneste, vi ser, er de sager, hvori der skal udvises et skøn.
I det her beslutningsforslag, der nu er blevet fremsat, står der jo ikke noget om de sager, der skal afgøres ved et skøn.
De kan fortsat vurderes af folketingsmedlemmerne i et udvalg.
Men de sager, der afgøres direkte på baggrund af cirkulærebestemmelser, har vi jo i praksis indrettet afgørelsen af på en sådan måde, at folketingsmedlemmerne ikke løfter det grundlovsgivne ansvar.
Dertil er det så med hensyn til dispensations- og skønssagerne sådan, at retssikkerhedsstandarder og ligebehandlingsregler ikke tilgodeses.
Med hensyn til udviklingen af de skiftende cirkulærer og regler, man skal leve op til, vil jeg sige, at det jo ikke bliver lavet på en måde, så eksperter og organisationer inddrages i en høringsprocedure, som vi plejer.
Så det cirkulære, der nu i de forgangne 10 år er blevet ændret tre eller fire gange, kan jo ændres ved lov, hvor loven bliver genstand for en behandling.
Dertil er det jo stadig sådan, at indfødsret skal gives ved lov, som vi gør det i dag, men det cirkulære, man har fulgt, kan vedtages ved lov.
Så vi støtter meget, at vi får startet den her debat.
Beslutningsforslaget her er jo et forslag om, at regeringen starter forhandlinger, så man kan finde ud af, på hvilket grundlag vi kan få ryddet op på det her område.
Karsten Lauritzen (V), 2011-05-10:
Man kunne godt få det indtryk, når man hører fru Hanne Agersnaps ordførertale, at SF egentlig godt kunne tænke sig, hvis lejligheden bød sig, at ændre grundloven i forhold til meddelelse af indfødsret, og der vil jeg blot spørge fru Hanne Agersnap, om det er korrekt, hvis man fik muligheden.
Det er jo ikke en, der lige byder sig sådan umiddelbart, men hvis man nu fik muligheden, ville man så ændre grundlovens § 44 i forhold til meddelelse af indfødsret?
Hanne Agersnap (SF), 2011-05-10:
Det ville vi givetvis ikke, og der er i hvert fald intet i det, jeg har sagt, der skulle antyde det.
Jeg ville have, at de cirkulærer, der ligger til grund for de afgørelser, vi aldrig ser, vedtages ved lov.
Dertil skulle indfødsretsmeddelelse af de enkelte personer, der får tildelt indfødsret, vedtages ved en lov.
Det skøn, der skulle udvises, kan ikke uddeles ved lov til en myndighed at udvise på grund af grundloven, og derfor foreslog jeg, at det var Indfødsretskontoret, der skulle udvise det skøn, der skal være.
Lov om indfødsret, hvor navngivne personer tildeles indfødsret, foreslår vi fortsat som hidtil er en lov, der vedtages af Folketinget, men indfødsretsloven eller cirkulærebestemmelserne om, hvor meget man skal kunne i dansk, hvor længe man skal have opholdt sig i landet, have haft permanent ophold og sådan noget, kunne vedtages ved lov, i stedet for at det bestemmes via et cirkulære.
Det er det, der ligger i det her forslag.
Jesper Langballe (DF), 2011-05-10:
Jeg må sige, at jo mere argumentation, jeg hører for oppositionens beslutningsforslag, jo mindre forstår jeg.
Fru Hanne Agersnap taler bl.a. om et cirkulære, der er grundlag for afgørelse af sager, vi aldrig ser.
Og det vil fru Hanne Agersnap have erstattet med en lov.
Hvad er det for et cirkulære, der er grundlag for afgørelsen af sager, som vi aldrig ser?
Er der sådan et hemmeligt cirkulære, der virker et sted i det skjulte?
Så det forstår jeg ikke.
Så endelig et sidste spørgsmål: Er der andre politiske områder, hvor fru Hanne Agersnap ønsker at folkevalgte bliver udskiftet med ansatte eksperter?