runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Maja Panduro (S), 2010-04-28:
Jeg kan berolige justitsministeren med, at jeg ikke ser sort på tilværelsen; men jeg må indrømme, at jeg ser en lille smule sort på mulighederne for at virkeliggøre ministerens og mit fælles ønske om at sænke recidivet, hvis det her er de vilkår, som vores medarbejdere i Kriminalforsorgen skal arbejde under.
Nu taler vi om besparelser, og det er jo sådan, at man allerede i år skal spare 60 mio. kr. på Kriminalforsorgen og 45 mio. kr. årligt fremover, og det er så de her 100 årsværk på landsplan.
De her besparelser var jo besluttet, inden finansministeren meldte ud, at alle ministerier måtte holde for, og at vi måtte spare – dels skulle der være nulvækst, dels skulle der spares yderligere i alle ministerier.
Nu hvor ministeren ligesom selv bringer finanskrisen op osv., kunne jeg i virkeligheden godt være interesseret i at spørge: Vil det sige, at vi kan forvente yderligere besparelser i Kriminalforsorgen?
Vil ministeren fortælle lidt om det?
Lars Barfoed (KF), 2010-04-28:
Med hensyn til hvordan regeringen budgetterer for 2011 og de kommende år, er det jo noget, som vil blive offentliggjort, når regeringen fremsætter sit finanslovforslag til august, og så kan vi jo diskutere det til den tid.
Så jeg vil ikke fremlægge dele af finanslovforslaget på nuværende tidspunkt.
Det er jeg heller ikke i stand til, for det er slet ikke færdigt.
Men Socialdemokratiet kan ikke komme uden om, at man bruger enhver lejlighed til at stille udgiftskrævende forslag, harcelerer over enhver besparelse og er fuldstændig fantasiløs med, at intet ifølge Socialdemokratiet kan lade sig gøre, uden vi bruger flere penge.
Det går bare ikke, det underminerer velfærden.
Det er derfor, jeg siger, at den største risiko for velfærden i det her samfund, bomben under velfærdssamfundet, er, hvis Socialdemokratiet skulle få ledelsen, for det bliver et samfund, der økonomisk bliver ruineret, fordi man får de offentlige udgifter til at eksplodere så meget, at den offentlige gæld stiger.
På et tidspunkt kommer regningen, og så bliver vi bombet årtier tilbage økonomisk og velfærdsmæssigt, fordi Socialdemokratiet ikke kan holde styr på udgifterne.
Det er en kæmpe risiko for det her samfund.
Maja Panduro (S), 2010-04-28:
Det var en lidt interessant drejning, debatten tog, må man sige.
Og ministeren fik jo i hvert fald ikke svaret på mit spørgsmål.
Det, jeg bare sådan i al stilfærdighed spurgte om, var, om vi kunne forvente yderligere besparelser i Kriminalforsorgen, når nu ministeren ligesom alle de andre ministre skal ud at spare.
Det beder jeg sådan set heller ikke om, men jeg går ud fra – sådan har jeg forstået det på både statsministeren og finansministeren – at det kommer til at være op til hver enkelt minister inden for ministerens ansvarsområde at finde de besparelser, som skal findes.
Så synes jeg bare, det er interessant at høre, om justitsministeren mener, at Kriminalforsorgen er et af de områder, hvor man kunne tage penge, eller om justitsministeren mener, at de måske allerede er spændt rigelig hårdt for i Kriminalforsorgen, og at man måske endda er nødt til at satse hårdere der, hvis man gerne vil nedbringe recidivet, som vi heldigvis nu åbenbart er enige om at vi vil.
Lars Barfoed (KF), 2010-04-28:
Når jeg trækker de økonomiske perspektiver lidt mere op, end fru Maja Panduro måske kan mene at spørgsmålet berettiger til, er det jo, fordi man ikke kan se isoleret på det.
Jeg noterer mig, at Socialdemokratiet konstant, også på det her område, er optaget af, at bedre service og en bedre indsats altid hænger sammen med, at vi øger udgifterne.
Og den tankegang er en gammeldags socialdemokratisk tankegang, som underminerer vores samfund, også kriminalforsorgen, for hvis vi følger den tankegang, vil det også betyde, at der ikke bliver råd til en ordentlig kriminalforsorg.
Med hensyn til hvordan økonomien ser ud for Kriminalforsorgen i de kommende år, kan jeg ikke redegøre for det på nuværende tidspunkt, for det kommer an på, hvordan regeringen samlet set ser finanslovforslaget, og det offentliggøres altså i august.
Derfor kan jeg ikke begynde at redegøre for dele af finanslovforslaget på nuværende tidspunkt, også af den grund, at det simpelt hen ikke er udarbejdet, heller ikke på delområderne.
Klaus Hækkerup (S), 2010-04-28:
Hvilke civile og militære mål skal efter regeringens opfattelse være nået, for at krigen i Afghanistan er vundet?
Spørgsmålet lyder: Hvilke civile og militære mål skal efter regeringens opfattelse være nået, for at krigen i Afghanistan er vundet?
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-04-28:
Tak for spørgsmålet.
Jeg vil starte med at slå fast, at vi jo er i Afghanistan efter ønske fra FN's Sikkerhedsråd og på invitation af den afghanske regering.
Samtidig skal vores danske indsats bidrage til fremvæksten af et stabilt og mere udviklet Afghanistan, som kan tage vare på sin egen sikkerhed, som kan fortsætte den demokratiske udvikling, og som i øvrigt kan fremme respekten for menneskerettigheder.
Med andre ord handler det om, at vi og afghanerne sammen skal skabe en bæredygtig afghansk drevet udvikling, der sætter afghanerne i stand til selv at holde Taleban uden for indflydelse og helst helt ude af landet.
En sådan udvikling kræver en bredspektret både civil og militær indsats, hvor der fokuseres på både civil og militær kapacitetsopbygning.
De afghanske sikkerhedsstyrker skal sættes i stand til selv at bekæmpe Taleban, beskytte befolkningen og håndhæve
Afghanistans love
Den afghanske regerings myndighedsudøvelse skal udbredes over hele landet, i takt med at Talebans indflydelse reduceres.
Samtidig skal fokuseret økonomisk støtte til civil genopbygning være med til at understøtte et bæredygtigt civilt samfund.
Som nævnt er det meget vigtigt, at det her er afghansk drevet, og endemålet er jo at gøre afghanerne til herrer i eget hus.
Afghanerne skal have mulighed for at gribe opgaverne og tage ansvaret – og de vil gerne have ansvaret.
Jeg var i Afghanistan for knap 3 uger siden, og der fik jeg bekræftet, at afghanerne meget, meget gerne selv vil tage ansvaret både for sikkerheden og for genopbygningen, men at de har behov for hjælp.
Når udviklingen ligesom begynder at drive sig selv og afghanerne føler, at de faktisk kan tage sig af både beskyttelsen og den civile del, kan vi trække os i baggrunden og indtage en mere støttende rolle end den, vi har i dag.
Hvornår vi går fra den ene rolle til den anden, vil selvfølgelig være afhængig af den lokale udvikling, for vi skal ikke være i Afghanistan længere end nødvendigt.
Klaus Hækkerup (S), 2010-04-28:
Tak for det.
De tal, som ministeren nævnte, kan jeg også bekræfte.
Det er bare ikke det, spørgsmålet drejer sig om.
Spørgsmålet drejer sig om, hvor mange internationale og afghanske soldater regeringen mener der skal være i Afghanistan, for at vi kan vinde krigen.
Hvor mange politifolk, som jo er en del af sikkerhedsstyrken efter det afghanske system, skal der være?
Hvor mange skal der være i alt?
Er det regeringens opfattelse, at de godt 300.000 mand, der nu er, er tilstrækkeligt for at vinde krigen i Afghanistan?
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-04-28:
Vores vurdering lægger sig jo på linje med den vurdering, som der er i ISAF i øjeblikket, altså McCrystals vurdering.
Han bad bl.a. om at få flere udenlandske soldater; han har fået stillet 30.000 til rådighed fra amerikanerne, og han har fået stillet 7.000 til rådighed fra de øvrige NATO-lande.
Det vil sige, at det med, at vi er oppe på, at 120.000 soldater udgør den internationale styrke, jo er den militære vurdering.
Det er ikke mig, der foretager den vurdering, det er sådan set den højestplacerede general inden for NATO, som er placeret i Kabul i Afghanistan.
Tilsvarende gælder for vurderingen mellem ISAF og den afghanske regering af, hvor mange afghanske soldater og politifolk der skal være, og der er målet, at man samlet set skal nå op på 400.000.
Det er de tal, som jeg kan levere til hr. Hækkerup her.
John Dyrby Paulsen (S), 2010-04-28:
Igen tak for svaret.
Jeg synes, der er to spørgsmål, der udestår.
Kan ministeren ikke også bekræfte, at den ca. 1 mia. kr. var det, vi i det gamle forlig havde stående på det, vi kalder § 35-kontoen, som er reserveret til udenlandske missioner, herunder Afghanistanmissionen, og som vi nu har ført over i forsvarsforliget, fordi vi syntes, det i virkeligheden var en smartere idé?
Og kan ministeren så ikke forklare mig, hvorfor Venstres nye udenrigsordfører nu synes, at det i virkeligheden var en skidt idé, og at det burde man ikke have gjort, man burde have gjort lige nøjagtig det modsatte?
Kunne ministeren ikke i den sammenhæng også forklare, om ministeren er enig med udenrigsordføreren fra Venstre, eller om ministeren er mest enig med forsvarsforligskredsen?
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-04-28:
Jeg betragter jo mig selv som en af forsvarsbrødrene, selv om jeg er en søster, og derfor kan jeg fuldstændig bekræfte det med, at det er § 35-kontoen, som nu er overført til selve forsvarsforligsdelen i forbindelse med vores seneste forligsaftale fra sidste år.
Med hensyn til om man så skulle have en særskilt operationskonto, vil jeg sige, at vores vurdering, da vi forhandlede forsvarsforliget sidste år, jo rent faktisk var, at det ikke rigtig gav nogen mening bare at have en helt særskilt konto, fordi der netop er bevægelse, afhængigt af hvad det er for en type soldater, vi har ude, hvad det er, de løser, hvad det er for noget materiel, vi har ude og lignende.
Så hele sammenhængen mellem det med, hvad der reelt set er udgifter, og hvad der er omkostninger, er under løbende vurdering.
Derfor vil jeg sige, at for at give den fleksibilitet, som jeg synes forsvaret skal have, er det naturligt, at vi holder fast i det, vi har aftalt i forsvarsforligskredsen.
Jeg tror også, at hr. Dyrby Paulsen kender til det med, at man indimellem får gode ideer som ordfører, men at det ikke nødvendigvis betyder, at de ender med at blive ført ud i livet.
Helge Adam Møller (KF), 2010-04-28:
Når man læser spørgsmålet fra den socialdemokratiske ordfører om, hvad ministerens holdning er til, at udgifterne i Afghanistan er steget en del i de senere år, lyder det jo nærmest, som om den socialdemokratiske ordfører synes, det er et kæmpe problem.
Det er det selvfølgelig også, hvis man ser på kroner og øre.
Men jeg vil godt spørge, om ministeren ikke har den samme holdning, som vi Konservative har, nemlig at det er utrolig vigtigt, at de danske soldater, vi sender derned, har den bedst mulige udrustning, den bedst mulige uddannelse, det bedst mulige materiel og de bedst mulige våben, og at det bl.a. er årsagen til, at udgifterne er steget.
Er ministeren ikke enig i det?
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-04-28:
Udelønnen afhænger jo i høj grad af, hvad det er for en type soldater, vi har ude, og derfor må mit umiddelbare svar rent faktisk i forhold til, at udelønnen i 2010 er budgetteret lavere end det, den var i 2009, være, at det et spørgsmål om, hvordan vores troppebidragssammensætning er.
Derudover vil jeg bare lige endnu en gang over for hr. Dyrby Paulsen bekræfte, at merudgifterne – nu skal jeg huske at holde rede på det selv – ved at have soldater i Afghanistan er på ca. 1 mia. kr., mens omkostningerne, som jo så også netop indeholder den hjemmerelaterede materieldel, den hjemlige struktur osv., så er på de der ca. 2 mia. kr., som indimellem har været fremme i pressen.
Selvfølgelig kan man diskutere, hvad det så er.
Ville man have haft det her stykke materiel, hvis vi ikke havde været i Afghanistan?
Det kan jeg ikke vurdere.
Det har jeg jo heldigvis forsvaret til at vurdere, for det bekommer ikke forsvarsministeren at sidde og vurdere, at det skal med og det skal ikke med.
Det har jeg kloge folk der vurderer.
Helge Adam Møller (KF), 2010-04-28:
Tak for det svar om, at soldaterne skal have det bedst mulige udstyr, den bedst mulige træning og de bedst mulige våben.
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-04-28:
Jo, det er jeg, og det var faktisk også det sidste, jeg sagde i besvarelsen af det første spørgsmål, nemlig at vi helt overordnet har en forpligtelse til – og så sagde jeg ikke »når vi trykker på knappen og sender soldater af sted«, men det kan jeg så tilføje her – at sikre, at de soldater, vi sender ud til eksempelvis Helmand, har de bedst mulige vilkår.
Det er lige præcis både med hensyn til løn, udstyr og uddannelse, og det er faktisk også med hensyn til, hvordan vi behandler dem, når de kommer hjem.
Det synes jeg er lige så vigtigt at have med som en del af den samlede pakke.
Det ligger mig ret meget på sinde, at vi selvfølgelig sikrer vores soldater.
Jeg ved godt, at der også har været en diskussion om, hvordan det kan være, at det udstyr, man så har til at uddanne sig herhjemme, ikke er nær så godt eller har været nær så godt, som det udstyr, vi har ude.
Der har hele udgangspunktet præcis været, at vi skal sørge for, at det bedste udstyr, den bedste beskyttelse, det bedste materiel er ude hos soldaterne der, hvor de er i den spidse ende.
Så har vi jo heldigvis i forsvarsforliget, hvor vi nu skal til at implementere økonomien nu, set på, at vi selvfølgelig, når vi kan, skal opgradere udstyret til træning herhjemme.
For det allerbedste af alle verdener vil være, at man har det samme udstyr til træning herhjemme, som når man er udsendt i mission.
John Dyrby Paulsen (S), 2010-04-28:
Jeg må nu korrigere den medspørger, jeg pludselig fik ind her fra siden.
Jeg synes faktisk, ministeren svarede ganske glimrende på mit spørgsmål.
Jeg synes ikke, der var nogen tvivl overhovedet og heller ikke nogen tvivl om, at vi er fuldstændig enige om, at det, der var budgetteret til internationale missioner, faktisk også er det, der er brugt.
Så min kompliment til ministeren for et klart svar.
Jeg er ked af, at min kollega, hr. Helge Adam Møller, ikke helt hørte det, som jeg hørte det.
Men tilbage til udgifterne til Afghanistan: Det, der har bekymret mig, er jo, at man nu i virkeligheden nogle steder, måske mest fra journalistside, har sagt, at udgifterne til Afghanistan er meget, meget større, end vi havde regnet med, og det betyder, at vi skal spare meget, meget mere andre steder, og så er der nogle, der skal fyres.
Er ministeren ikke enig i, at sådan kan man ikke sætte det her op?
Tak for svaret.
Jeg er helt enig med ministeren.
Jeg synes, at der har været mange misforståelser med hensyn til de her omkostningsbegreber i forhold til Afghanistan, og prisen på over 2 mia. kr. kunne jeg ikke rigtig genkende nogen steder.
Som jeg forstår det, er det jo sådan, at de reelle merudgifter og meromkostninger er på ca. 1 mia. kr.
Det er det, vi putter mere, om jeg så må sige, i den her mission, end vi ellers skulle have gjort.
Med hensyn til de andre omkostninger kan man gøre det op på mange måder.
Nogle gange kan det være et problem at opgøre, om en speciel materielgenstand er noget, vi alligevel har brugt herhjemme, eller om vi har brugt den i Afghanistan.
Er vi ikke enige om, at den her reelle merudgift er på ca. 1 mia. kr.?
Det var sådan lidt retorisk spurgt.
Det var det, som ministeren i virkeligheden svarede på.
Så vil jeg godt have ministeren til at svare på noget med hensyn til budgettet for 2010, og det er rigtigt, at det er det samme som for 2009, men jeg bemærker jo, at udelønnen er faldet dramatisk.
Betyder det, at man i budgettet i virkeligheden har lagt ind, at der er færre soldater udsendt til Afghanistan i 2010 end i 2009?
Klaus Hækkerup (S), 2010-04-28:
Nu spurgte jeg jo ikke om, hvad den øverstkommanderende for styrkerne mente at der skulle til.
Jeg spurgte om, hvad der var den danske regerings vurdering.
Der var 100.000 franskmænd i Algeriet; de kunne ikke vinde krigen.
Der var 100.000 amerikanere i Vietnam; de kunne ikke vinde krigen.
Der var 125.000 russiske soldater i Afghanistan; de kunne ikke vinde krigen.
Er det så regeringens forestilling, at 120.000 vestlige soldater i Afghanistan kan vinde krigen?
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-04-28:
Helt ærligt, vil jeg sige til hr. Hækkerup: Jeg har stået og svaret på, at den måde, som man ligesom vinder krigen i Afghanistan på, er ved, at man har både et militært ben og et civilt ben; hele den civile genopbygning er jo enormt vigtig.
Det, der er meget vigtigt for mig at understrege, er, at den form for konflikt, vi har i Afghanistan, er en konflikt, hvor man har behov for det militære ben til beskyttelsesdelen, og det er så dér, hvor vi kan sætte tal på, hvor mange tropper der skal være.
Med hensyn til det civile ben synes jeg, det er lige så vigtigt at fremhæve det, for vi kan ikke vinde freden, hvis vi ikke også har det civile ben med.
Det er meget vigtigt for mig at understrege.
Vi er i et Afghanistan, som er blandt verdens ti fattigste lande, og det vil sige, at vi arbejder i et land, som er sidestillet med en del af de afrikanske lande, som vi har ydet udviklingsbistand til i 20 år, og hvor vi stadig væk er til stede.
Derfor er spørgsmålet om at vinde freden i Afghanistan et spørgsmål om både at have det militære og det civile med.
Og det er ikke kun et spørgsmål om at sige, at når vi når det her antal soldater, så har vi vundet krigen.
Klaus Hækkerup (S), 2010-04-28:
Det vil sige, at regeringens forestilling er, at de militære styrker, som Taleban sætter ind, og den organisering, Taleban har, af soldater, der kæmper, og den succes, de ifølge FN's højkommissær har haft i Afghanistan med konstant at være i angreb, ingen rolle spiller, hvis bare man laver en civil indsats.
Det er fuldkommen ligegyldigt, at de i virkeligheden gang på gang har slået flere vestlige soldater ihjel, har generet befolkningen mere, både den civile, uskyldige befolkning og de vestlige soldater, der er; det er fuldkommen ligegyldigt.
Hvis man vil vinde den krig, så må man da gøre op militært for at skabe den fornødne sikkerhed.
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-04-28:
Altså, den opgave, vi står over for i forsvarsforligskredsen i de kommende måneder, er jo, at vi skal have forsvarets økonomi til at hænge sammen.
Det kan vi simpelt hen ikke tillade os.
Så med hensyn til hvad det præcis koster at være i Afghanistan, er vi klar over – det har vi også været i forligskredsen – at det her koster mange penge, det slider mere på materiellet, og derfor er vi oppe på den der ca. 1 mia. kr. i ekstra udgifter i forbindelse med vores indsats i Afghanistan.
Det er fuldstændig korrekt.
John Dyrby Paulsen (S), 2010-04-28:
Hvad er ministerens holdning til, at de militære udgifter til missionen i Afghanistan på det seneste er vokset meget kraftigt?
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-04-28:
Altså, jeg kan sådan set undre mig lidt over den her spørgerunde
lige præcis den tilgang, som regeringen har, og som jeg har til, hvordan vi kommer videre i Afghanistan, og den transitionsfase, vi faktisk er inde i 2010, både for den militære del og for den civile del, altså det med, at afghanerne selv tager ansvar, er rent faktisk også en tilgang, som Socialdemokraterne bakker op om.
Hr. Hækkerups eget parti står bag Helmandplanen 2010.
Hr. Hækkerups eget parti, Socialdemokraterne, står bag den Afghanistanstrategi, vi har for 2008-2012, og derfor kan jeg måske være lidt undrende over det, men det kan jo selvfølgelig være, at hr. Hækkerup har en anden mening end sit eget parti.
Jeg kan bare notere mig, at Socialdemokraterne i Folketinget bakker op om regeringens strategi, som handler om, at man både har en militær og en civil opbygning, og at vi taler om, at vi i 2010 er inde i transitionsfasen, hvor vi sammen med afghanerne sørger for sikkerheden, hvor vi sammen med afghanerne sørger for genopbygningen, og at det så er målet – og det fremgår også af både Afghanistanstrategien og Helmandplanen 2010 – at vi trækker os tilbage, og at afghanerne i højere grad selv har ejerskab, fordi de gerne vil være herrer i eget hus.
Og endemålet er jo selvfølgelig, at vi ikke er til stede.
Altså, vi er ikke i Afghanistan én dag mere, end det er nødvendigt.
John Dyrby Paulsen (S), 2010-04-28:
Spørgsmålet lyder: Hvad er ministerens holdning til, at de militære udgifter til missionen i Afghanistan på det seneste er vokset meget kraftigt?
Gitte Lillelund Bech (V), 2010-04-28:
Tak for spørgsmålet.
Det er rigtigt, at forsvarsudgifterne i Afghanistan er steget over de seneste år, men ikke helt så meget, som man i hvert fald måske nogle steder i pressen kunne have fået indtryk af.
Det er et stort tal.
Men at forsvarets merudgifter i Afghanistan skulle være op over 2 mia. kr., er ikke rigtigt.
Jeg ved godt, at det ikke direkte er det, hr. Dyrby Paulsen har spurgt om, men det har i hvert fald været fremme i pressen, så derfor benytter jeg lejligheden til at fremhæve det her.
Jeg har tidligere oplyst Forsvarsudvalget om, at forsvarets omkostninger ved at have styrker i Afghanistan til gengæld er oppe over 2 mia. kr. i 2009, og det er, fordi omkostningerne også dækker over poster, som forsvaret skulle have betalt alligevel, f.eks. fastansatte soldaters løn.
Omkostningerne dækker også over det forbrug, vi har i det hjemlige system, altså de funktionelle tjenester, personeltjenesten, materieltjenesten, som direkte og indirekte, måske i høj grad indirekte, støtter missionen i Afghanistan.
Men for merudgifterne er tallet altså den her godt ene milliard kroner.
Det er i øvrigt, kan jeg oplyse til hr. Dyrby Paulsen, forsvarets forventning, at det bliver nogenlunde samme størrelsesorden i 2010.
Stigningen i udgifterne de seneste år er i høj grad en konsekvens af vores større engagement og den kampintensitet, vi har i operationsområdet.
Hr. Dyrby Paulsen sidder jo også i Afghanistanforligskredsen og ved, at vi løbende har øget styrken, justeret sammensætningen i henhold til de mandater, der er blevet givet i Folketinget, og så har vi haft yderligere udgifter til f.eks. transport, løntillæg, reintegrationsordning m.v.
Overordnet set
har mit udgangspunkt jo været, at vi sammen har en forpligtelse til at sikre, at de soldater, vi sender ud til Helmandprovinsen, har de bedst mulige vilkår.
Det gælder deres udstyr, det gælder deres forhold, og det gælder også, hvordan vi behandler dem, når de kommer hjem.
Det er altså så det, der har været med til, at udgifterne for at være i Afghanistan i 2009 kom op på en god milliard kroner, og det kommer de også i 2010.
Morten Østergaard (RV), 2010-04-29:
Jamen det er jo festligt!
Finansministeren går på talerstolen for at korrigere oplysninger omkring regeringens skattepolitik i 2007, og når vi så konkret citerer fra regeringens egne publikationer om, hvordan den førte politik dengang virkede på samfundsøkonomien, så beder finansministeren os om at droppe den arkæologiske tilgang til debatten.
Altså, helt ærligt!
Vi kan jo heller ikke få lov at kigge fremad, for vi kan jo ikke få at vide, hvad det er for nogle reformer, der skal give 7 mia. kr. i 2015, eller hvor de 10,5 mia. kr., der mangler, for at nå konvergenskravene i 2013, skal komme fra.
Så jeg spørger bare finansministeren: Hvad skal vi egentlig snakke om, hvis vi ikke må snakke om, hvad der skal ske i morgen, og vi ikke må snakke om, hvad der skete i går?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-29:
Det lykkedes os så i løbet af de første 2 år at nedbringe den udfordring til 7 mia. kr., men vi er så blevet slået ud af kurs på grund af krisen, og det vil sige, at vi har en udfordring, vi stadig skal tackle, selv efter at vi har løftet byrden med de 24 mia. kr. i EU's krav til vækstog stabilitetspagten.
Så vi vil vende tilbage til det spørgsmål.
Men jeg synes, at i stedet for at dyrke disse arkæologiske ting burde hr. Morten Østergaard glæde sig over, at med udgangen af 2008 havde vi nedbragt gælden, sådan at vi havde nettoformue i stedet for, og det er jo lige præcis det, der er baggrunden for, at vi kan gøre den store indsats nu, for at vi kan komme igennem krisen på en skånsom måde.