Eigil Andersen (SF), 2009-05-26:
Sandheden er, at de arbejdsløse bliver taberne i den her reform, vi har til behandling i dag.
Det er meget usagligt, at den borgerlige regering støttet af Dansk Folkeparti vil overflytte den statslige del af arbejdsformidlingen til kommunerne.
Hvis jeg må komme med en sammenligning, kunne vi prøve at forestille os et ungt menneske, der tager en uddannelse og skal op til eksamen.
Han dumper imidlertid.
I sådan en situation vil det sikkert virke meget underligt for de fleste mennesker, hvis der kommer en arbejdsgiver til den pågældende og siger: Nej, hvor er det flot, du er dumpet til eksamen; derfor tilbyder vi dig nu en topdirektørstilling.
Sådan noget vil selvfølgelig ikke ske.
Men det er faktisk det, der er ved at ske med hensyn til formidling og fremskaffelse af job og aktivering her i Danmark.
Kommunerne tager sig i forvejen af kontanthjælpsmodtagerne med hensyn til samtaler og aktivering.
Statens tilsyn viser, at kommunerne begår masser af fejl, og Rigsrevisionen og statsrevisorerne kritiserer i deres nye undersøgelse, at hele 38 pct. af kontanthjælpsmodtagerne ikke bliver aktiveret til tiden.
Med andre ord er de kommunale jobcentre dumpet.
Her er medarbejderne tvunget til at bruge 75 pct. af deres tid på bureaukrati, kontrol og dokumentation; der er kun 25 pct. af tiden tilbage til at tale med arbejdsgivere og arbejdsløse.
Men det skyldes jo et ubehageligt menneskesyn; regeringen har dyb mistillid til både kommunalt ansatte, arbejdsløse og syge.
De bliver nærmest betragtet som en slags halvkriminelle, der er ude på at snyde systemet.
Så mistilliden er ubegrundet.
Men tilbage til jobcentrene: I den statslige del er det sådan, at de ledige i langt højere grad kommer til samtaler og bliver aktiveret til tiden; det viser de undersøgelser, der er lavet, og som vi også har fået i Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg.
Så man kan sige, at staten har bestået sin eksamen med hensyn til jobformidlingen.
Og derfor er det simpelt hen ufatteligt, at regeringen afskaffer denne statslige del, som fungerer godt, og belønner de dumpede kommuner ved også at lade dem overtage arbejdsløse, der er medlemmer af en a-kasse, og som får dagpenge fra a-kassen.
I det hele taget er det i en tid med stærkt stigende arbejdsløshed uansvarligt, at regeringen gennemfører den her store reform.
Ved årsskiftet havde vi omkring 50.000 arbejdsløse, nu er vi oppe på 82.000, og 3F forudser i dag, i noget, de har sendt ud i formiddag, at det officielle ledighedstal i Danmark formentlig vil stige med yderligere 10.000, så vi passerer de 90.000 ved ugens slutning.
Og eksperterne taler om, at vi meget nemt risikerer at have 150.000 eller flere ledige ved udgangen af næste år.
Når der så sker en fordobling eller en tredobling af arbejdsløsheden, skal der også holdes tre gange så mange samtaler, og der skal findes tre gange så meget aktivering, og især skal der skaffes tid til at overskue den enkelte arbejdsløses situation og behov i forhold til det at få et job igen, det gælder ikke mindst med hensyn til efteruddannelse og uddannelse.
Så der er i høj grad brug for tid til individuelle vurderinger fra kommunens side.
Hvor er så den forøgelse af medarbejderstaben i jobcentrene, som bliver nødvendig?
Svaret er, at den ikke er nogen steder; den eksisterer ikke.
Der er ikke bevilget statslige penge til en forøgelse af medarbejderstaben i jobcentrene, og det gælder hverken i forhold til kontanthjælpsmodtagerne, som kommunernes medarbejdere allerede betjener i dag, eller i forhold til modtagerne af arbejdsløshedsdagpenge, som kommunerne så overtager nu.
Det er klart, at Kommunernes Landsforening heller ikke er tilfredse med det her punkt, og her ville det igen have været det rigtige, sådan som vi hele tiden har sagt i SF, at kommunerne burde have en budgetgaranti i forbindelse med jobcentrene.
Hvem bliver sorteper?
Det bliver de arbejdsløse.
De vil få en dårlig hjælp, og det kan vi simpelt hen ikke være bekendt som samfund.
Og i virkeligheden frygter jeg stadig væk, ligesom også ved førstebehandlingen, at der er risiko for, at jobcentrene kommer til at bryde sammen, bl.a. på grund af alt for lidt personale.
Regeringen står i øvrigt meget alene med sin plan om at overdrage den statslige del af jobcentrene til kommunerne.
Arbejdsmarkedets parter, LO, FTF og DA, er imod.
Arbejdsmarkedsforskerne advarer kraftigt imod modellen.
I virkeligheden har regeringen kun én ven, nemlig Kommunernes Landsforening.
Det er så dem, der står til at overtage opgaven, så det er måske ikke så overraskende, at de er positive over for projektet.
Men selv KL, regeringens eneste ven, kræver nu ændringer af lovgivningen, og det er ændringer, som regeringen og Dansk Folkeparti vel at mærke ikke vil foretage.
Jeg har nævnt, at vi i SF mener, at kommunerne burde have en budgetgaranti, så de ikke risikerer at få de her millionunderskud, fordi de skal overtage opgaven.
Sagen er, at regeringens egne tal viser, hvor slemt det kommer til at stå til - det har vi fået svar på i udvalgsspørgsmål nr. 30.
Fire af de seks østjyske kommuner, som i øjeblikket er truet af økonomisk kollaps næste år - måske bliver de sat under administration af Indenrigsministeriet - rammes endnu hårdere på pengepungen, når de skal overtage jobcentrene.
Nogle af kommunerne mangler i forvejen 50-60 mio. kr.
- det er vækstkommuner, jeg taler om og en kommune mangler faktisk 100 mio. kr. Hvis man forudsætter, at arbejdsløsheden til næste år stiger til 140.000 - det er desværre ikke urealistisk - vil Silkeborg Kommune næste år få et yderligere minus på 8,5 mio. kr.
Skanderborg vil miste 5,3 mio. kr., alene fordi de overtager den statslige del af arbejdsformidlingen, og det er altså ministeriets egne tal, som jeg her refererer til.
Syddjurs Kommune står til et tab på 4,1 mio. kr., og den hårdt trængte Hedensted Kommune vil miste 3,8 mio. kr., viser de her tal fra Beskæftigelsesministeriet.
Århus Kommune vil i øvrigt få en stor ekstragevinst på 50-60 mio. kr.
Det lyder jo helt vildt, og jeg vil også sige, at det, at der kan være så store udsving, er med til at illustrere, hvor tilfældigt det hele er skruet sammen.
Nogle kommuner får en stor ekstragevinst, og andre kommuner får et endnu større hul i kassen, end de har i forvejen.
Altså, det hele minder mig meget om en gang onsdagslotto, hvor man kun ved tilfældigheder finder ud af, hvem der bliver vindere, og hvem der bliver tabere.
Det er efter vores mening tosset, at man har fulgt en dårlig udligningsreform for kommunerne op med nu at lave en jobcenterreform, som yderligere vil forværre mange kommuners situation.
Det betyder jo simpelt hen, at regeringen på den måde tvinger byrådene ud i yderligere nedskæringer på velfærden, f.eks. over for børn og ældre, eller nedskæringer i aktiveringen af arbejdsløse.
Det er den fuldstændig forkerte vej at gå.
Vi har tværtimod brug for at få lukket mange af de huller, som vi i dag har i velfærden, og som er opstået under den her regering.
Kommunernes Landsforening er som nævnt også blevet nervøse for udviklingen og har skrevet et brev til Folketinget med krav om ændringer på to punkter.
Det ene punkt går ud på, at man ønsker, at kommunens grundtilskud skal beregnes i forhold til kommunens egne faktiske udgifter 2 år tidligere.
Regeringen vil gøre det sådan, at det bliver en gennemsnitsbetragtning, og hver gang det er en gennemsnitsbetragtning, er der vindere, og der er tabere.
Derfor har vi sammen med Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre og Enhedslisten stillet ændringsforslag nr. 6 til lovforslag nr. L 184.
Det håber jeg man vil stemme for, og jeg forstår ikke en lyd af, at Dansk Folkeparti vil stemme imod det her forslag.
Forleden udtalte hr. Kristian Thulesen Dahl fra Dansk Folkeparti, at DF kræver, at kommunerne skal holdes skadesløse for de større udgifter, de får som følge af den stigende arbejdsløshed.
Jamen hvis det er alvorligt ment fra Dansk Folkepartis side, skal der jo rettes mange ting i de to lovforslag, vi har til behandling nu.
Og det er da helt oplagt, at Dansk Folkeparti selvfølgelig skal stemme for ændringsforslag nr. 6 til L 184, som vil mildne det lidt for den enkelte kommune.
Men som sagt siger Dansk Folkeparti, at de vil stemme imod, og sandheden er, at Dansk Folkeparti kommer med en masse tomme proklamationer.
Man springer den ene gang efter den anden op som en løve og falder ned som en karklud.
Det er et meget uskønt billede.
Beskæftigelsesministeren har et forslag om, at en kommune kan opnå 50 pct. ekstra statsrefusion inden for rådighedsbeløbet, når den køber en anden aktør til at løse sagsbehandlingsopgaver.
Det vil, som det også er blevet påpeget af Kommunernes Landsforening, give et klart incitament til kommunerne til at afskedige eget personale.
Jobcentermedarbejderen er i fare for at blive afskediget, så man kan overdrage opgaven til en anden aktør, for så kan man få 50 pct. ekstra i tilskud og dermed tjene penge på det.
Det vil i øvrigt være en stigning i de offentlige udgifter, som er urimelig.
KL har foreslået, at det beløb, som man hidtil har brugt til statens sagsbehandling hos en anden aktør, bliver overført helt og fuldt til det kommunale bloktilskud.
Og så skal sagsbehandleropgaverne finansieres fuldt ud af kommunen, herunder også hvis man udliciterer til anden aktør.
Derfor vil jeg opfordre til at stemme for ændringsforslag nr. 4-6 og nr. 8-9 til lovforslag nr. L 185. I øvrigt må jeg afslutningsvis sige, at risikoen for, at arbejdsløse bliver udsat for billig og dårlig masseaktivering, som ikke er tilpasset den enkelte lediges forudsætninger og behov fremadrettet, stiger voldsomt med det her lovforslag, og muligheden for at finde et job senere bliver dermed forringet.
Årsagen er igen de indbyggede incitamenter i lovforslaget, som Dansk Folkeparti og regeringen har lavet.
Efter overgangsfasen får man 75 pct. i refusion af dagpengene fra statens aktiverede, men kun 50 pct., hvis den ledige ikke er aktiveret.
Det vil altså sige, at kommunen kan tjene millioner af kroner på at aktivere - og det har de brug for, fordi de i forvejen er økonomisk trængte af regeringen - også selv om det måske ikke er et kursus, der i realiteten fører til, at den pågældende kommer nærmere et job.
Til allersidst vil jeg nævne, at der også er den grundlæggende fejl ved det her system, at en kommunegrænse simpelt hen er for snæver en ramme for arbejdsmuligheder for en arbejdsløs.
Alle mennesker i Danmark ved, at hvis man skal finde arbejde, kan man godt have brug for at søge efter det i fem, seks, syv forskellige kommuner, og man kan køre igennem en række kommuner, når man skal hen på sit job.
Det er det relevante arbejdsmarked.
Det arbejdsmarked, som er relevant for den enkelte, er regionalt, og derfor er de her to lovforslag også af den grund grundlæggende nogle misfostre.