runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-01-21:
Den sygemeldte kan klage til kommunen over at blive henvist til andre aktører.
Den sygemeldte kan også klage til kommunen over de afgørelser, andre aktører træffer, f.eks. om et aktivtilbud.
Og de afgørelser, som kommunen så træffer, kan den sygemeldte klage over til Beskæftigelsesankenævnet på nøjagtig samme måde, som hvis anden aktør ikke havde været inde i billedet.
Så jeg mener, at vi på den måde har givet nogle rigtig gode retssikkerhedsmæssige garantier.
Niels Christian Nielsen (S), 2009-01-21:
Tak til ministeren for svaret.
Igen vil jeg spørge: Hvordan vil ministeren sikre, at borgernes retssikkerhed ikke bliver krænket i forhold til persondataloven, når anden aktør får mulighed for at udarbejde ressourceprofiler, der alt andet lige netop indeholder personfølsomme oplysninger?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-01-21:
Jeg vil bare sige, at kommunen ikke kan give ansvaret fra sig ved at lægge opgaver ud til andre aktører.
Det er fortsat kommunen, der har det overordnede ansvar for indsatsen og for, at lovgivningen overholdes.
Herudover har kommunalbestyrelsen efter retssikkerhedsloven pligt til at føre tilsyn med, hvordan de kommunale opgaver løses, uanset om opgaverne udføres af andre aktører eller af kommunen selv.
Tilsynet omfatter både indholdet af tilbuddene og den måde, som opgaverne udføres på.
Lene Espersen (KF), 2009-01-21:
Og i og med at vi tilfører det som kernekapital, er der en tommelfingerregel med en meget forsigtig gearing, der siger, at hvis man får tilført 1 mia. kr., kan man sådan set gå ud og låne 7 mia. kr., som man så kan låne videre ud til borgerne.
Det kan man gøre til en lavere rente, hvis der er blevet tilført ekstra kapital, end man ellers kunne.
Med andre ord gør vi det, at vi for det første sikrer, at bankerne bliver mere velpolstrede; for det andet sikrer vi, at de kan gå ud og låne flere penge på de internationale markeder til en lavere rente, hvilket gør, at de kan låne penge ud til dem, der har behov for lån.
Hvis ikke vi gjorde noget, ville bankerne slanke balancerne, og de ville såmænd nok overleve - langt de fleste af dem - men en masse mennesker og virksomheder, der normalt skulle have adgang til kredit, ville simpelt hen ikke have adgang til at låne penge i banken.
Det ville være ekstremt samfundsskadeligt.
Det er det problem, vi har løst med kreditpakken, men vi har også valgt at sige til hinanden, faktisk allerede da regeringen lavede finanslovaftale med Dansk Folkeparti og Liberal Alliance, at fordi konjunkturerne lige nu udvikler sig meget, meget voldsomt, kan der blive behov for også at tage yderligere tiltag.
Og der vil regeringen naturligvis ikke tøve med også at adressere de problemer.
Line Barfod (EL), 2009-01-21:
Hvis ministeren virkelig troede så meget på, at den her bankpakke med alle de her mange milliarder kroner ville virke, ville man jo ikke allerede nu være i gang med at snakke om, hvad den næste pakke skal indeholde.
Og det er alle jo i gang med at drøfte.
Det er jo, fordi man ikke tror på, at det her virker.
Vi kan jo også fra andre lande se, at det ikke er nok bare at pumpe masser af penge ud i bankerne.
Man er nødt til at sikre, at der faktisk også bliver givet nogle lån videre.
Ministeren har stadig ikke svaret på: Har der været nogen som helst form for sikkerhed for, at de mange milliarder kroner, man pumper ud i bankerne, faktisk også bliver brugt til udlån og ikke bare bliver i bankerne?
Har man nogen som helst sikkerhed for, at de familier, der har brug for at låne penge for at kunne blive i deres boliger, faktisk også får mulighed for at låne?
Lene Espersen (KF), 2009-01-21:
Jeg må sige til fru Line Barfod, at jeg simpelt hen er grundlæggende uenig i fru Line Barfods udlægning af, hvad det er, et bredt flertal i Folketinget er blevet enig om.
Og jeg må sige, at der er tale om, at staten går ind og investerer penge, der skal være med til at sikre, at bankerne stadig væk låner penge ud.
Det fremgår også af det lovforslag, som vil blive førstebehandlet i morgen.
Bl.a. er et af kravene jo altså, at de pengeinstitutter, der måtte søge om at få tilført statsligt kapitaltilskud mod at betale afkast til staten, skal redegøre for deres udlånsaktivitet hvert halve år.
Og derfor vil jeg sige til fru Line Barfod, at det simpelt hen er forkert at udlægge den politiske aftale, der er lavet, på den måde, som fru Line Barfod gør.
Men derudover vil jeg sige til fru Line Barfod, at jeg mener, at det simpelt hen grundlæggende ville være både uansvarligt og meget farligt, hvis vi lavede et system, hvor vi sagde: Hvis folk ikke kan betale for deres bolig, køber staten boligen og genudlejer den til dem, der havde købt boligen for dyrt, og så kan de få lov at bo i den.
Sagen er jo den, at hvis man lavede sådan et system, ville det skabe et incitament til, at folk købte boliger, de ikke havde råd til at bo i.
Derfor er det efter vores opfattelse ikke vejen frem.
Det, vi skal gøre, er for det første at sørge for, at der er adgang til kredit, som der ville være under normale omstændigheder, sørge for at føre en ansvarlig økonomisk politik, der er med til at sikre, at renten fortsat er lav, og så selvfølgelig hele tiden sørge for at justere og se på, om der er mere, vi kan gøre for f.eks. at undgå, at konjunkturomslaget bliver så voldsomt, at der bliver stigende arbejdsløshed i Danmark.
Og der kan vi bl.a. via yderligere væksttiltag være med til at sikre, at arbejdsløsheden ikke stiger så meget, som den ellers ville.
Line Barfod (EL), 2009-01-21:
Lige nu er det jo regeringen, der snakker om at bruge penge og bruge penge på at sende ud til bankerne uden nogen som helst sikkerhed for, at bankerne så rent faktisk låner dem ud - hverken til boligejere eller til virksomheder.
Det har man jo ikke sikret sig overhovedet.
Og det er regeringen, der snakker om at sende milliarder og milliarder af kroner ud i skattelettelser.
Vi snakker om at gå ud og sikre familierne deres boliger.
Det er dels dem, der har brug for at skifte bolig, dels er det de mange mennesker, der i disse dage bliver fyret, og hvor familierne derfor pludselig står med kun én indtægt i stedet for to indtægter, og så hænger økonomien ikke længere sammen.
Og der hører jeg bare ingen bud fra ministeren på, hvad man vil gøre.
Fra Enhedslistens side er vi kommet med et helt konkret bud, som kan sikre, at familierne kan blive i deres boliger, og som kan sikre, at den her krise, vi har i øjeblikket, ikke fører til stor social forarmelse og til, at hele boligmarkedet bryder totalt sammen.
Hvorfor vil ministeren ikke så meget som overveje at komme med en løsning, som faktisk ville være til gavn både for de her familier og for samfundet?
Lene Espersen (KF), 2009-01-21:
Jamen jeg vil sige til fru Line Barfod, at jeg faktisk synes, at regeringen og et bredt flertal i Folketinget flere gange har været med til at sørge for, at vi i en sådan situation kan blive ved med at holde gang i de velfungerende mekanismer, der normalt er i vores samfund.
Jeg tror faktisk, at hvis man spørger pengeinstitutsektoren, vil de sige, at det, at staten kræver en gennemsnitlig forrentning på 10 pct., gør, at det er en meget høj pris at betale for et produkt, man ude på det almindelige finansielle marked for bare et års tid siden kunne købe til 4 pct.
Så staten tager sig faktisk pænt betalt for at investere de penge i bankerne, der skal være med til at sikre, at disse stadig er kreditformidlere.
Det, der er vigtigt for hr. og fru Jensen, der måske står og er i gang med at skifte boligen ud med en, der er lidt billigere, er jo netop, at de har adgang til at få de lån i banken, der er nødvendige, for at hele regnskabet hænger sammen.
Det er det, det brede flertal har været med til at sikre.
Jeg synes også, det er vigtigt at få sagt til fru Line Barfod, at det jo er lige så afgørende, at vi lige nu sørger for at holde tungen lige i munden og føre en ansvarlig økonomisk politik.
Hvis man råber for meget op om bare at bruge penge og bruge penge, er der risiko for, at en uansvarlig økonomisk politik rent faktisk medfører, at renten begynder at stige.
Og det er det, der vil ramme boligejerne allerhårdest.
Line Barfod (EL), 2009-01-21:
Det, jeg kan høre ministeren sige, er: Vi har givet en masse penge.
Mange, mange, mange milliarder har vi givet bankerne, men der er overhovedet ingen sikkerhed for, at bankerne så også låner de penge ud til dem, der har brug for det.
Der er jo ingen sikkerhed for, at de mennesker, der skal ud at købe en ny bolig, også får lov til at låne penge af bankerne, selv om de egentlig har den kreditværdighed, der normalt ville gøre, at de kunne låne penge.
Det har regeringen ikke sikret sig, kan jeg forstå.
Vi er så kommet med et helt konkret forslag, som jo ikke går ud på at forære en masse penge til boligejerne, men går ud på at sikre, at familier ikke bliver sat fra hus og hjem, fordi vi ved, at det betyder store sociale problemer og dermed også på længere sigt koster samfundet utrolig dyrt.
Hvis ellers velfungerende familier bliver smadret af at måtte gå fra hus og hjem, kan de jo også nogle gange blive splittet fuldstændigt ad, fordi kommunerne ikke har mulighed for at tilbyde dem erstatningsboliger; så bliver de voksne sendt på herberg og børnene på børnehjem.
Derfor vil jeg gerne høre, om ministeren ikke har bare en overvejelse om, at man faktisk er nødt til at gå ind konkret og komme med nogle forslag, der hjælper.
Vi er kommet med et konkret forslag, som vi faktisk tror på vil kunne virke og kunne give den tryghed, som rigtig mange familier har brug for i disse dage.
Lene Espersen (KF), 2009-01-21:
Jeg vil sige til fru Line Barfod, at det efter regeringens opfattelse ikke er statens rolle at opkøbe boliger på tvangsauktion for derefter at drive udlejningsvirksomhed.
Desuden skal den aktuelle stigning i antallet af tvangsauktioner primært ses i lyset af den afmatning, der har været på boligmarkedet i de senere år.
Jeg vil stadig væk fastholde, at det er vurderingen, at stigningen i tvangsauktionerne altså ikke primært skyldes den eskalering af finanskrisen, der er sket siden efteråret 2008.
Line Barfod (EL), 2009-01-21:
Vil ministeren konkret støtte et forslag om, at staten opkøber boliger, der på grund af finanskrisen bliver sendt på tvangsauktion, for at udleje dem til de tidligere ejere, så de slipper for at gå fra hus og hjem?
Lene Espersen (KF), 2009-01-21:
Jeg vil sige til fru Line Barfod, at regeringen jo lige præcis har sørget for at tage hånd om de her problemer med både resoluthed, effektivitet og håndfasthed.
For realiteten er jo, som fru Line Barfod selv beskriver det her, at vi har en situation, hvor vi risikerer at få en kreditklemme; en situation, hvor borgere, der under normale omstændigheder kunne få et lån i banken, har svært ved at få det nu.
Og det er jo, fordi bankerne er bange for, at 2009 bliver et hårdt år med mange hensættelser og tab - derfor slanker man balancerne og siger: Nu må vi hellere lade være med at låne så mange penge ud.
Det er jo præcis den problemstilling, som et bredt flertal i Folketinget har adresseret ved at sørge for at tilføre kapital til bankerne, men på en sådan måde, at dels får staten en god forrentning af det, dels er der tale om en så tilpas stor polstring, at der faktisk er en sandsynlighed for, at man kan vende tilbage til et normalt udlånsaktivitetsniveau i forhold til konjunktursituationen.
Og det er altså hele forudsætningen for, at den samfundsmaskine, der drejer sig om, at bankerne har en opgave i det danske samfund, og det er at være kreditformidler, skal komme til at køre igen og være velfungerende.
Det er det, vi har forsøgt at adressere med den aftale, der er indgået.
Og det er vigtigt at få understreget, at de 100 mia. kr., som kan være det træk, der kommer på ordningen, ikke vil påvirke den finansielle holdbarhed i Danmark.
Der er tale om, at det her er en investering, som staten tjener 10 pct. i rente på i gennemsnit om året, og det synes jeg faktisk er en ganske god måde, som staten sørger for at sikre sin investering på, og som også er med til at løse et samfundsproblem.
Line Barfod (EL), 2009-01-21:
Men det har man jo rent faktisk ikke sikret.
Man har givet bankerne en masse milliarder, altså 20 mia. kr. til Roskilde bank, en bankgaranti på 3.000 mia. kr. og så senest en ny bankpakke på 100 mia. kr
Men man har jo ingen garanti for, at bankerne låner de penge ud.
Og så sent som i morges kunne vi høre ejendomsmæglerne fortælle, at en meget stor del af bolighandlerne falder på gulvet, fordi de, der gerne vil købe og egentlig har råd til at købe, ikke kan få lov til at låne penge i banken til at købe det hus eller den ejerlejlighed, de vil købe.
Og så står de, der skal sælge - og jo måske har købt ny bolig - og kan ikke komme med huset, og de risikerer dermed at stå helt uden et sted at bo, fordi huset bliver sat på tvangsauktion.
Men jeg kan forstå, at ministeren rent faktisk ikke har tænkt sig her at komme med noget bud på, hvad det er, regeringen vil gøre for at hjælpe de her familier og for at sige til dem: Vi sikrer, at I kan blive i jeres hjem - vi sikrer, at børn ikke bliver sat på gaden.
Lene Espersen (KF), 2009-01-21:
Jeg må sige til fru Line Barfod, at det sagligt set simpelt hen ikke er rigtigt, hvad fru Line Barfod siger.
Man kan jo bare prøve at forklare det sådan helt lavpraktisk: Finanskrisen indtraf i september- oktober måned 2008.
Det kan simpelt hen ikke hænge sammen, når vi er i januar måned, for så er det den sidste termin, der skulle have medført, at tvangsauktionen havde fundet sted, og så ville den slet ikke være i statistikkerne.
Så jeg vil sige til fru Line Barfod, at den sammenkædning kan man simpelt hen ikke lave.
Jeg vil gerne sige til fru Line Barfod, at den ganske udmærkede kreditpakke, som regeringen har forhandlet med et bredt flertal i Folketinget, og som vi blev færdige med her i weekenden, jo netop er udtryk for, at vi ønsker at hjælpe familierne ved at sikre, at man bl.a. får adgang til at få boliglån, hvis man er kreditværdig.
Og jeg synes, at det er meget, meget vigtigt, at vi ikke har familier, der f.eks. står og skal af med et hus og købe et andet mindre hus, der kommer en situation, hvor det hele ramler, fordi der ikke er adgang til kredit.
Det er noget af det, vi forsøger at sikre med kreditpakken.
Frank Aaen (EL), 2009-01-21:
Hvordan vil ministeren sikre, at pengene i en ny bankpakke - betalt af danske skatteydere - rent faktisk kommer beskæftigelsen i Danmark og danske familier til gode?
Lene Espersen (KF), 2009-01-21:
I tilfælde af en kreditklemme vil selv sunde og veldrevne virksomheder få svært ved at fremskaffe finansiering til drift og vækst, og det vil både skade beskæftigelsen og samfundsøkonomien.
Det er baggrunden for, at staten tilfører kapital på op til 100 mia. kr. til sektoren.
Det vil give pengeinstitutterne under et langt bedre muligheder for at yde lån til kreditværdige virksomheder og husholdninger i de kommende år.
Men en vis andel af den statslige kapital skal og vil medgå til at gøre pengeinstitutterne mere robuste over for fremtidige tab og vil ikke blive kanaliseret videre i udlån.
Jeg forventer, at de kreditinstitutter, der modtager statsligt kapitalindskud, ikke vil stramme udlånspolitikken mere, end den almindelige konjunktur i udviklingen tilsiger, samtidig med at de driver en sund og ansvarlig forretning.
Man skal jo huske på - og jeg synes, det er, som om det er glemt lidt i debatten i dag - at pengeinstitutter og realkreditinstitutter lever af at formidle kredit.
Det er det, der er deres opgave, og det skal vi have en sikkerhed for at de fortsætter med at gøre af hensyn til samfundet.
Frank Aaen (EL), 2009-01-21:
Først gives der en snes milliarder til Roskilde Bank, så en garanti på 3.000 mia. kr. til landets banker og nu ekstra 100 mia. kr. til bankerne - og så er der ikke nogen som helst garanti for, hvad pengene bliver brugt til.
Det vil jeg gerne have at ministeren bekræfter.
Det kan være, at de går til en ny spekulant i USA som Madoff, som er en rekordstor svindler på det amerikanske marked; det kan være en Stein Bagger, der lige kommer forbi en gang mere og siger: I skal bare låne mig nogle penge, så skal jeg nok sørge for, at I får en masse; eller det kan være, at de bare putter pengene ned i kassen.
De kan lige så godt gå til den værste form for spekulation.
Er det ikke korrekt?
Spørgsmålet om den såkaldte kamp mod terror har jo også indebåret anvendelse af tortur.
Nu er det jo lige kommet frem i en amerikansk Senatsrapport, at det var præsident Bush og andre topfolk i hans tid, som godkendte de brutale afhøringsmetoder, og som var baggrund for det, der bl.a. skete helt uanstændigt i Abu Ghraib-fængslet.
Lene Espersen (KF), 2009-01-21:
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at formålet med de statslige kapitalindskud jo er at skabe luft til, at kreditinstitutterne fortsat kan låne ud til sunde og veldrevne virksomheder og husholdninger, og derfor er alle kreditinstitutter i Danmark, dvs. ikke bare danske institutter, men også udenlandske datterselskaber i Danmark, omfattet af ordningen.
Jeg mener faktisk også, at netop ved at inkludere alle kreditinstitutter i Danmark er vi sikret den størst mulige effekt på udlånsomfanget til gavn for både vækst og beskæftigelse i Danmark.
Frank Aaen (EL), 2009-01-21:
[Lydudfald]
… trods alt klare, at vi ikke på nogen måde kan sige, at skatteydernes penge, som bliver proppet i danske banker, skal komme danske skatteydere til gode.
Havde det ikke været interessant, hvis regeringen havde oplyst det i debatten og i forhandlingerne om de her bankpakker, hvor man hele tiden har talt om, at det var en nødvendighed for den danske økonomi, at man skulle proppe først 20 mia. kr., så 3.000 mia. kr. i garanti og så 100 mia. kr. i morgen?
Havde det ikke været fint, hvis regeringen havde sagt: Men selvfølgelig kan vi ikke garantere, at pengene bliver brugt til styrkelse af dansk økonomi, for EU-reglerne forhindrer os i det?
Lene Espersen (KF), 2009-01-21:
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at udgangspunktet for ordningen jo er det enkelte kreditinstitut, som har hjemsted i Danmark.
Solvenskrav og kapitalforhold opgøres på institutniveau og ikke på filialniveau.
Det er vores opfattelse, at med et styrket kapitalgrundlag forbedres instituttets mulighed for at opretholde en hensigtsmæssig kreditpolitik og dermed låne penge ud til alle filialer, uanset hvor de er lokaliseret.
Sådan er opbygningen.
Frank Aaen (EL), 2009-01-21:
Det var en interessant formulering: Også i de danske filialer.
Det, jeg spurgte om, og det, jeg gerne vil have et klart svar på, er: Med de regler, der er i dag for bankvirksomhed, reguleret af EU, kan der ikke stilles krav til danske banker, herunder danske filialer, om, at pengene går til formål i dansk økonomi, og derfor kan bankerne helt frit uden at spørge nogen vælge at investere dem i udlandet - er det ikke korrekt?
Lene Espersen (KF), 2009-01-21:
Jeg vil sige, at de statslige kapitalindskud skal modvirke risikoen for en kreditklemme i Danmark, og derfor vil danske bankers datterselskaber i udlandet ikke være omfattet af ordningen.
Men nogle af de danske pengeinstitutter har filialer i andre lande, og det er en del af det danske institut.
Et stærkere kapitalgrundlag i instituttet styrker grundlaget for udlån til instituttets danske kunder såvel som til kunder i instituttets udenlandske filialer.
På tilsvarende måde er der pengeinstitutter hjemmehørende i andre lande, som har filialer i Danmark.
Hvis hjemlandet gennemfører en ordning med henblik på rekapitalisering af bankerne, vil instituttet få styrket grundlaget for udlånsvirksomhed også i de danske filialer.
Line Barfod (EL), 2009-01-21:
Der er ikke meget tvivl om, at det i den grad hænger sammen, ikke kun i Danmark, men også globalt, med alle de her mange usikre lån, man har været ude i, alle de her nye former for boliglån, man har oprettet, som også den her regering har været med til at indstifte osv.
Men det rammer jo de familier, som konkret bliver sat ud af deres bolig, de mange familier, der i dag lever i en enorm utryghed for at blive sat ud af deres bolig, særlig nu, hvor rigtig mange begynder at blive fyret, og folk bliver bange for arbejdsløsheden.
Har ministeren ikke et eneste bud på, hvad regeringen vil gøre for at forhindre, at folk bliver sat ud af deres hjem, et bud på at sige til de mange mennesker, at de kan regne med, at de har deres hjem, og at børn ikke risikerer at blive sat ud, familier ikke risikerer at blive splittet?
Lene Espersen (KF), 2009-01-21:
Det er jeg grundlæggende uenig med hr. Frank Aaen i.
Først har vi jo sikret os, at der med aftalen er et gennemsnitligt årligt afkast på 10 pct.
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at det godt kan være, at hr. Frank Aaen ser mange spøgelser, men en af betingelserne for at kunne indregne den investering, som staten foretager, som kernekapital, er faktisk, at det obligationslån, der er tale om, løber uendeligt, ellers ville det ikke kunne blive indregnet på den måde.
Endelig vil jeg sige til hr. Frank Aaen, at i og med at man låner penge ud til den finansielle sektor med et afkastkrav på 10 pct. om året, er det da klart, at da det, bankerne tjener penge på, er kreditformidling, må man forvente, at de selvfølgelig også sørger for - for bl.a. at kunne forrente statens lån - at det er det, de gør.
Der har også allerede på nuværende tidspunkt været mange tilkendegivelser fra den finansielle sektor om, at det her naturligvis er noget, der vil blive brugt, og som altså også vil komme kreditformidlingen til gavn.
Frank Aaen (EL), 2009-01-21:
Mange tak.
Nogle gange kan det faktisk være en fordel ikke at tale i alt for lang tid.
Det er da fordelagtigt.
Når man giver bankerne så fordelagtige vilkår, kan vi altså notere os, at det har man gjort uden nogen form for sikkerhed for, hvad pengene bliver brugt til, og at de derfor alle sammen lige så godt kan gå til spekulation i udlandet, hvis bankerne synes, at der kan de måske tjene flest penge, og så ryger pengene dertil.
De danske skatteydere, der betaler pengene - de 100 mia. kr. skal jo op af lommen - har ikke nogen som helst sikkerhed for, at de 100 mia. kr. bliver brugt til fordel for dansk økonomi.
Lene Espersen (KF), 2009-01-21:
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at det jo er en helt forkert udlægning af, hvad det er, der er aftalt.
Jeg vil sige, at den statslige kapitalindsprøjtning, der kommer til både pengeinstitut- og realkreditinstitutsektoren, er skruet sådan sammen, at der er et afkast til staten forbundet med det.
Når hr. Frank Aaen formulerer sig, lyder det nærmest, som om det er nogle penge, der bare er hældt ud ad vinduet.
Men vi har sådan set sørget for at prøve at skrue ordningen sådan sammen, at der også er tale om, at der kommer et rimeligt afkast til staten for at putte kapital ind i sektoren, så det er altså at betragte som en investering og ikke alt muligt andet, selv om hr. Frank Aaen måske måtte ønske at beskrive det sådan.
Vi har også valgt at sige i forbindelse med den politiske aftale, at vi mener, at det vil være meget uansvarligt af os, hvis vi f.eks. krævede, at bankerne skulle låne 8, 9 eller 10 pct. ud.
Nu har vi jo sådan set lige kritiseret dele af pengeinstitutsektoren for at føre en alt for lempelig udlånspolitik, og derfor ville det ikke være for kønt, hvis vi politikere så 3-4 måneder efter sagde, at nu ville vi have, at de lånte penge ud til højre og venstre, så kunne vi jo blive beskyldt for, at vi faktisk forsøgte at presse pengeinstitutterne til at begynde at foretage risikable udlånsforretninger.
Med den ordning, vi har lavet her, mener vi at vi får et godt overblik over, hvordan det enkelte institut vælger at føre sin udlånsaktivitet, men vi siger også samtidig, at det altså er pengeinstitutterne, der skal drive kreditvirksomhed, og ikke Folketinget.