Henrik Dam Kristensen (S), 2009-02-26:
Jeg vil ikke undlade at starte med at sige, at jeg faktisk har glædet mig meget til førstebehandlingen af servicedirektivet.
Jeg står i den situation, at jeg som medlem af Europa-Parlamentet har brugt ganske mange kræfter og nærmest år af i mit liv på servicedirektivet, og det er måske en god lære i, at når de gode kræfter spiller sammen på europæisk plan, er der faktisk noget, der kan lykkes.
Jeg gør opmærksom på, at det første konkrete forslag om service, som blev kaldt Bolkesteindirektivet og i folkemunde blev omdøbt til Frankensteindirektivet, og med rette, fik meget modstand.
Jeg tror, at stort set alle gode kræfter - og der må jeg så sige desværre bortset fra de liberale i Europa - var meget imod det her.
Det, der var helt fundamentalt galt med det oprindelige direktivforslag, var det såkaldte oprindelseslandsprincip.
Det var sådan gennemsyret af liberalisme, som jo i sin konsekvens ville betyde, at det var reglerne i det land, hvorfra virksomheden kom, som skulle gælde der, hvor man opererede.
Det vil sige, at hvis det var en polsk virksomhed, som kom til Danmark og ydede service, så var det polske regler, der skulle gælde på arbejdsmarkedet, for miljøet, i forhold til forbrugerbeskyttelsen, på alle områder.
Det er der lavet fuldstændig om på, og det er der udelukkende, fordi Europa-Parlamentet - jeg havde nær sagt - trådte i karakter i en situation, hvor Rådet og Kommissionen overvejede, hvad man skulle gøre efter konventets arbejde med det fremtidige europæiske samarbejde.
Der trådte Europa-Parlamentet som sagt i karakter, og man kom med nogle meget konkrete udspil og konkrete forslag, som så i realiteten er det forslag, som vi står med her i dag.
Dengang var der et godt samarbejde med Danmark med den daværende minister, med vigtige medlemmer af Folketinget, som rent faktisk gjorde, at også Danmark i Rådet var med til at præge hele opspillet til servicedirektivet.
Når jeg fra starten har været dybt optaget af det her, er det, fordi service er 70 pct. af vores BNP i samtlige EU-lande.
Det er her, der ligger en række nye arbejdspladser.
Det er her, der er mulighed for ny dynamik, men samhandelen, når det gælder service, ligger kun på omkring 20 pct.
Så der ligger altså rent faktisk her, at jeg ikke et øjeblik er i tvivl om, at det er noget, som kan komme til at få lige så stor betydning for EU-borgerne i de kommende 10, 15, 20 år, som beslutningen om det indre marked for varer fik tilbage i midten af 1980'erne.
Jeg synes, at lovforslaget, og jeg har jo efterhånden læst en del lovforslag, er meget bemærkelsesværdigt, men det er også godt og klogt, at det her er meget klart præciseret, hvor loven ikke virker.
Det er netop, fordi de oprindelige meget, meget liberalistiske tanker skal der ikke være nogen chancer for at få smuglet ind i det her.
Det er for at være meget præcis i forhold til eventuelle kommende diskussioner og domme i EF-Domstolen, at man her er meget præcis med, hvor den pågældende lov ikke virker.
Man kan sige, at det, der er det fuldstændig afgørende, er, at det nu er præciseret, at på en række meget vitale områder, ikke mindst set med socialdemokratiske briller, virker loven ikke.
Det er ikke økonomiske tjenesteydelser.
Det er hele uddannelsesområdet eksempelvis, de finansielle tjenesteydelser, det er sundhedsområdet, og det er sociale tjenesteydelser.
Her er det altså nu gjort meget klart, at her virker denne lov ikke, og her kan man ikke bruge det som en liberalistisk indgangsvinkel til at give dårligere rettigheder i det enkelte land.
Så det, der nu kommer til at ske, er, at for virksomheder, som eksempelvis kommer til Danmark og vil yde service, sker det på hjemlandets præmisser, arbejdsvilkår, miljø, forbrugerbeskyttelse osv.
Det tror jeg vil være af rigtig stor betydning for Danmark.
Jeg tror, at man kan finde masser af steder, hvor vi i Danmark i realiteten som forbrugere betaler for høj pris, fordi der ikke er tilstrækkelig konkurrence.
Nu får vi altså mulighed for på en række vitale områder at få mere konkurrence.
Det, vi gør nemmere her, er i realiteten først og fremmest på en række bureaukratiske områder, og det synes jeg er rigtigt set, for hvis man kigger på tjenesteydelser og serviceydelser her, kan man se, at det meget ofte er mindre og mellemstore virksomheder, som ikke har kraften til at gå ind og gennemarbejde et stort bureaukrati.
Derfor er der jo også nogle meget præcise beskrivelser af, hvad det er, landene skal tilbyde de virksomheder, som ønsker at komme til at operere eksempelvis i Danmark.
Det er formularer på fællesskabsplan, det er ret til information, det er ret til hjælp til at komme igennem den danske administration, det er kvikskranker osv. Der er en ting, jeg lige vil rejse over for ministeren, for jeg er nemlig usikker på det.
Det er lige præcis det, som Venstres ordfører sluttede med.
Det er, når det gælder rabatkuponer og købsbetinget konkurrence.
Jeg vil bare sige til ministeren, at vi også synes, det er vigtigt, at det hjørne er præcist, når vi er færdige med lovgivningsarbejdet her, og det er noget af det, som vi vil forfølge.
Men summen af det her er, at vi faktisk i dag med førstebehandlingen af servicedirektivet tager et afgørende skridt for, at der fortsat kan være dynamik og udvikling på de områder i det europæiske samarbejde, som betyder, at vi sammen kan være med til at generere mere økonomi og dermed forhåbentlig også mere velfærd til fællesskabets borgere.