Pernille Skipper (EL), 2013-02-22:
Jeg vil starte med at sige, at det her jo er et voldsomt stort lovforslag, som hele Folketinget har ventet på i lang tid.
Det er noget, hvor vi skal dykke ned i alle elementerne og sørge for, at vi også kan stå inde for de præcise udformninger.
Derfor vil jeg starte med et forbehold fra Enhedslistens side og med et ønske om at få en grundig udvalgsbehandling af det her lovforslag.
Jeg vil derudover starte med at sige, at vi i Enhedslisten selvfølgelig er skuffede over, at regeringen har valgt ikke at fremsætte forslag om en kriminalisering af købesex, altså det at købe andre menneskers kroppe.
Først og fremmest synes vi, det er lettere pinligt, at regeringen ikke har gennemført en egentlig undersøgelse af behovet og mulighederne for det, som der står i regeringsgrundlaget.
Det at foretage en rent juridisk undersøgelse i Straffelovrådet uden inddragelse af hverken nuværende eller tidligere prostituerede, de sociale organisationer, der har årelang erfaring med arbejdet, er altså dybt problematisk.
Samtidig kan vi også se i både høringssvarene og i medierne, at der er en massiv kritik af Straffelovrådets gengivelse af erfaringerne fra Sverige, hvor de jo altså har et forbud mod købesex.
Straffelovrådet anser desuden i deres konklusion og diskussion af, hvorvidt man skal indføre forbud mod købesex, prostitution som »sex mellem samtykkende voksne«.
Der overser de altså, at der er væsentlige pushfaktorer, der fører ind i prostitution, at det altså er noget, som man ofte ender i, hvis man har været udsat for overgreb i barndommen, hvis man lever i fattigdom eller har andre store sociale problemer, og at der desuden også netop udveksles penge, og derfor opstår der et magtforhold, der ikke er ligeværdigt.
Derfor mener vi, at udgangspunktet er helt forkert.
Samtidig vil jeg også sige fra Enhedslistens side, at vi jo er helt med på, at en kriminalisering af kunderne ikke kan stå alene.
Der skal satses på sociale tiltag.
Det har regeringen så også valgt at fremføre i medierne som et argument for, at de gør noget, nu når der ikke bliver indført et forbud mod købesex.
Det er dog igen en lille smule pinligt, at man i den situation vælger at prale af nogle i forvejen afsatte satspuljemidler, som jo i øvrigt ikke er varige, og af nogle tiltag, som gavner handlede kvinder og ikke alle prostituerede, altså ikke gavner dem, der ikke er identificeret som ofre for menneskehandel.
Vi synes, det er vigtigt, at man sender et klart signal om, at det ikke er i orden at købe andre menneskers kroppe til seksuelle ydelser.
Det er skadeligt for langt de fleste af dem, der er i prostitution.
Man kan ende med posttraumatisk stress, og det er altså ikke et arbejde, som alle andre.
Man kan ikke sammenligne det at sælge seksuelle ydelser med det at sælge biler eller andre genstande.
Det er simpelt hen ikke realiteten.
Sluttelig vil jeg sige, at der selvfølgelig er behov for en revision af straffelovens kapitel 24.
Det er rigtig godt, at Straffelovrådet har arbejdet grundigt med det.
Nu skal vi selvfølgelig også arbejde grundigt med det i Folketinget.
Der har været nogle dybt forældede tilgange til seksualforbrydelser, f.eks. at det skulle straffes mildere, hvis offeret var i en hjælpeløs tilstand, fordi vedkommende f.eks. var meget fuld og derfor ude af stand til at modsætte sig en voldtægt, end hvis offeret var i stand til at sige nej.
Derfor er jeg glad for, at regeringen har valgt netop den model, som bliver fremlagt i det her lovforslag, hvor man altså straffer de ting på lige fod.
Der er f.eks. også lagt op til en generel afskaffelse af de forskellige henvisninger til, at ægteskab skulle være en formildende omstændighed i forbindelse med seksualforbrydelser.
Det er rigtig vigtigt, at vi ser på seksualforbrydelser som en krænkelse af den personlige integritet og individets ret til at bestemme over sin egen krop og altså ikke bare som en krænkelse af sådan en generel blufærdighed i samfundet.