Søren Espersen (DF), 2008-11-04:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til vore danske soldater derude i Afghanistan, som vi føler laver en tiptop og en fremragende indsats.
Det synes jeg hele tiden vi skal have i tankerne.
Vi er utrolig sørgmodige, når vi hører om tab derude, når vi hører om dødsfald og sårede, og vi lever med i de pårørendes sorg over det, men generelt synes jeg, det er væsentligt, at vi herfra siger tak til tropperne for den indsats i det meget farlige område.
Så vil jeg sige om beslutningsforslaget her, at det er et godt og et fornuftigt forslag.
Det er et resultat af et, synes jeg, godt samarbejde mellem de partier, der er med i Afghanistanaftalen.
Det, jeg specielt hæfter mig ved som positivt i forslaget, er, at det er så fleksibelt, som det er.
Forsvaret kan i høj grad bruge det her på en måde, så de ikke hele tiden behøver at føle sig fastlåst af nogle skarpe kanter, men kan egentlig handle nogenlunde, som de synes er fornuftigt - inden for de overordnede rammer, der ligger, selvfølgelig.
Vi hilser med tilfredshed, at man kan udvide styrken op til 750 og herunder jo altså også indsætte specialtropper, hvis forsvaret føler det nødvendigt.
Vi glæder os også over det med helikopterbidraget, og felthospitalet synes jeg er en meget, meget væsentlig nyskabelse.
Jeg vil sige, at jeg godt kunne ønske mig et større NATO-engagement i Afghanistan generelt.
Og jeg må indrømme, at når vi også hører hr. Frank Aaen citere en britisk general, der siger, at krigen mod Taleban ikke kan vindes, så bliver jeg ærlig talt så træt af sådan nogle tudefjæs.
Vi hører dem jo vinde mere og mere frem.
Det er jo en fuldstændig foræring til Taleban og Al-Qaeda - og jo noget vås.
For selvfølgelig kan krigen vindes, hvis NATO vil sætte det nødvendige ind.
Hvad har vi af NATO-tropper og -lande nede sydpå, hvor det gælder?
Hvorfor kunne man ikke satse meget mere, end man gør?
Hvorfor skal der ligge 3.500 tyske soldater oppe nordpå, hvorfor er de ikke sydpå?
Hvad med franskmændene?
Vi savner i det hele taget et stærkt NATO-engagement i det her.
Selvfølgelig kan verdens stærkeste militærmaskine da vinde en krig over nogle talebanere eller i hvert fald sikre stabiliteten i forhold til Afghanistan.
Det burde kunne lade sig gøre, og jeg vil altså endnu en gang opfordre udenrigsministeren til at presse mere på i forhold til vores NATO-allierede.
Det kan ikke være rigtigt, at der er så få lande, der bærer de store byrder, som vi gør.
Må jeg så sige vedrørende demokratiet: Jamen jeg håber jo også på en demokratisk udvikling i Afghanistan, hvem gør ikke det?
Men jeg har min tvivl, efterhånden som jeg ser en udvikling, der går mere og mere i retning af sharialovgivning, mere og mere går i retning af, at hvis præsident Karzai vil vinde præsidentvalget næste år og også vinde parlamentsvalget, så bliver han nødt til at gå i shariaretning, for det er det, som det afghanske folk vil have.
Desværre.
De har ikke fundet ud af, at demokratiet altså er et fornuftigt system at satse på, når det gælder udvikling, økonomisk udvikling og i det hele taget en lys fremtid.
Desværre.
Det, vi så må arbejde på, er stabiliteten i Afghanistan - sørge for, at vi ikke igen får en situation, som vi fik op til 11. september 2001, hvor terrorister udklækkes i Afghanistan i lejre støttet af den afghanske regering.
Så vi må håbe og arbejde på stabiliteten og selvfølgelig også håbe på demokratiet.
Men jeg har min tvivl om, at det lykkes.
Ellers skal vi i hvert fald være der i mange, mange år længere, end vi bryder os om.
Men som sagt: Overordnet er det rigtig godt, og det overordnede formål med vores mission står jo klart i begyndelsen - netop at vi skal forhindre, at landet igen bliver et fristed for terrorister.
Det er godt hele tiden at have det overordnede billede siddende på nethinden: Hvorfor er vi der?
Det startede den 11. september 2001 med anslaget mod det frie Vesten.
Jeg ved, at forskellen på Karzaistyret og Talebanstyret, der var der før, er, at det nye styre ikke tillader oprettelse af terroristlejre inden for Afghanistans grænser.
Det er for os det afgørende.
Jeg har ikke nogen illusion om, at det er mere eller mindre sharia i forhold til det, der var før.
Det viser i øvrigt også med al tydelighed, hvor dobbeltmoralsk udenrigspolitik i virkeligheden er.
En af vores allerbedste allierede det være sagt i gåseøjne - Saudi-Arabien har et styre, der er så ganske forfærdelig gennemgående rædselsfuldt, at det ikke er spor bedre end det, der var i Afghanistan før, men forskellen er, at Saudi-Arabien holder orden i forbindelse med terrorister, der ikke bliver en trussel mod den vestlige verden.
Det er afgørende for os, altså den stabilitet, som de lande sikrer. Så er der et eller andet inden i mig, der altid siger, at et folk har de tyranner, det fortjener.
Det er sørgeligt nok.
Hvorfor gør de ikke selv oprør i forhold til deres lederskab?
Det er jo ikke noget, vi kan gøre, for så skulle vi invadere omkring halvanden hundrede andre lande, og det har vi alligevel ikke mandskab til.