runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Marlene Borst Hansen (RV), 2013-02-28:
Så blev det vist også i dag slået fast, at vi alle sammen på tværs af partier, men jeg tror sådan set også på tværs af stat, regioner og kommuner, gerne vil have mindre bureaukrati, og vi vil alle sammen gerne, at offentlige medarbejdere har tid til mere direkte borgerrelateret arbejde.
Som hr. Finn Sørensen var inde på, har vi nok alle sammen hørt om og nok også alle sammen omtalt den her socialrådgiver, som bruger mellem 70 og 80 pct. af sin arbejdstid på at skrive og udfylde og dokumentere og kun mellem 20 og 30 pct. på direkte at møde borgeren.
Men når vi nu alle sammen har fokus på det og vi igen igen diskuterer det – det har vi gjort gennem mange år – hvorfor opleves det så sådan, at der ikke sker noget?
Tværtimod viser den her Danmarks Radio-undersøgelse, at en meget stor del af kommunaldirektørerne oplever, at der er kommet mere bureaukrati.
Jeg kan huske, at jeg på et tidspunkt under den tidligere regering hørte Bertel Haarder, dengang han var undervisningsminister, sige på et KL-møde, at hvis man stødte på regler eller bureaukrati, som ikke gav mening, skulle man bare skrive til ham, så skulle han nok fjerne reglen, altså hvis han så også syntes, at den ikke gav mening.
Jeg var med til som kommunalpolitiker at skrive til ham, og han fjernede også nogle regler.
Den her regering er også i gang med at fjerne en hel masse regler, men faktum er, at det ikke opleves sådan.
Derfor har regeringen besluttet sig for det her såkaldte styringseftersyn, og det er noget, vi varmt bakker op i Radikale Venstre.
I eftersynet, hvor man er startet med dagtilbud og beskæftigelsesområdet, er det målet, der er i fokus.
Målet skal for alle medarbejdere stå soleklart.
Det kan godt være, man ikke er enig i målet, men alle skal kunne målet for deres arbejde i søvne.
Det kræver en anden tilgang, og det kræver en anden måde at arbejde på.
Og det kræver, at vi har tillid til, at medarbejderne kan løfte ansvaret.
I stedet for at sige til medarbejderne på jobcentrene, at kravene er, at de har afholdt så og så mange samtaler, at borgeren har været så og så mange gange i aktivering og arbejdsprøvning osv., så skulle man måske hellere sige, at medarbejderen skal hjælpe borgeren med at komme i arbejde.
Målet skal i fokus.
Det er ikke noget, man gør over night.
Vi vil heller aldrig få en offentlig sektor uden regler, og heldigvis for det.
Men det er vigtigt, at vi nu kommer i gang med det, som ministeren kaldte en kulturændring, hvor vi har tillid til medarbejdernes faglighed og i langt højere grad arbejder efter målstyring.
Så vil jeg gerne som formand for Folketingets Kommunaludvalg gribe opfordringen fra hr. Morten Marinus.
Jeg synes, det er en rigtig god idé, at Folketingets Kommunaludvalg tager det her emne op, diskuterer det med KL og netop får en bedre fornemmelse af, hvor det præcis er, at skoen trykker, så det vil jeg meget gerne tage initiativ til.
I Radikale Venstre er vi faktisk i det hele taget glade for forespørgslen.
Vi er glade for, at Folketinget har fokus på, hvordan vi styrer den offentlige sektor, og vi bakker op om den af S fremførte vedtagelsestekst.
Jacob Jensen (V), 2013-02-28:
Og tak til ordføreren for nogle udmærkede bemærkninger.
Jeg vil bare spørge om noget, for når vi nu har den her diskussion i dag, er det jo selvfølgelig heller ikke uden nogen grund.
Vi har jo, som jeg også nævnte i min indledning, set et par forskellige analyser af bureaukratiet blandt dem, som arbejder med det – der var kommunaldirektørerne, og det var så Gallup, der for LO havde lavet en undersøgelse, der viste, at de offentligt ansatte mener, at der stadig væk er en stigning.
Er det en udvikling, som ordføreren sådan set anerkender, altså at der nu her, lad os sige halvandet år inde i den nye regerings periode, stadig væk er den udvikling?
Vi kan jo selvfølgelig sige, at det ikke er noget, som vi bare lige fjerner med et fingerknips, fra den ene dag til den anden, men vi må vel på et eller andet tidspunkt kunne forvente, at nogle af de her udmærkede tiltag, man søsætter, så også begynder at virke.
Så jeg vil på den ene side spørge: Anerkender ordføreren, at det offentlige bureaukrati faktisk stadig er stigende?
Finn Sørensen (EL), 2013-02-28:
Tak, og tak til ordføreren for fremlæggelsen.
Jeg har bare den lille rettelse, at socialrådgiverne havde fundet ud af, at der kun var 11 pct. af deres arbejdstid tilbage til borgeren, om man så må sige.
Men tillid skal jo gå begge veje, og derfor var ordførerens parti og mit parti og de to andre regeringspartier jo forslagsstillere på et forslag i november 2009 om, at der blev oprettet et centralt, uafhængigt nævn til sikring af de offentligt ansattes ytringsfrihed.
En vigtig nøgle til forbedringer er jo, at de ansatte tør komme med deres forslag til forbedringer, og nogle gange kan det være kritik af ledelsen.
Det kan man være forsigtig med, for ellers risikerer man måske at komme i unåde og blive fyret og den slags.
Så et af formålene med det nævn var lige nøjagtig, at vi skulle have en bedre åben dialog i den offentlige sektor og sikre, at medarbejdernes gode ideer kom frem i lyset og blev brugt.
Var det en vej at gå, sådan at vi kunne få noget mere tilid begge veje?
Jacob Jensen (V), 2013-02-28:
Tak for det.
Man kan sige, at vi jo har nogle presserende forhandlinger andetsteds i huset, som i hvert fald nogle skal passe, så det skal vi også have respekt for, men jeg synes sådan set også, at temaet her om afbureaukratisering i den offentlige sektor egentlig passer meget godt ind i de diskussioner om vækst og øget beskæftigelse, som vi jo alle sammen kerer os om.
Det er sådan set også en af grundene til, at vi rejser den her forespørgselsdebat.
Det er nemlig med afsæt i, at vi på det seneste har set et par analyser.
Gallup lavede en for LO her i efteråret, hvor man kunne se, at omkring 40 pct. af alle offentligt ansatte vurderede, at der var kommet mere bureaukrati i og mere kontrol af deres arbejde.
Danmarks Radio havde en analyse, som blev offentliggjort her i starten af året, i januar måned, hvor man havde været ude at spørge kommunernes kommunaldirektører, hvordan de oplevede det, og i hvert fald et meget stort flertal havde også den opfattelse, at bare inden for de seneste år var bureaukratiet for kommunerne vokset.
Det er selvfølgelig ret væsentligt, at vi får håndteret det i den forstand, at vi jo gerne skal bruge de skattekroner, som der nu engang bliver opkrævet, så hensigtsmæssigt som muligt.
Jeg tror ikke, at der er nogen her i Tinget – det antager jeg – der er imod at få mindsket bureaukratiet og gøre det mere smidigt og mere hensigtsmæssigt.
Spørgsmålet er selvfølgelig bare, hvordan vi så gør det.
Alle har jo igennem tiderne sagt, at man vil have afbureaukratisering, regelforenkling osv., vi kender alle sammen ordene, men alligevel er det gået den anden vej år efter år, både under VK-regeringen og andre regeringer og også nu under den nye regering.
Derfor synes jeg, at det er passende, at vi får en diskussion om, hvad regeringen har tænkt sig at gøre ved det her, og vi vil selvfølgelig gerne bringe vores forslag ind i den diskussion, sådan at vi ligesom får sat en retning på og også gerne nogle mål for, hvor vi skal hen i forhold til at få afbureaukratiseret den offentlige sektor, så vi får mere tid til de offentligt ansatte, så de kan tage sig af de kerneopgaver, som deres faglighed egentlig tilsiger at de skal varetage, i stedet for at bruge for meget tid på passiv administration.
Så det er begrundelsen for forespørgselsdebatten.
Ulla Tørnæs (V), 2013-02-28:
Jamen det er rart at vide, at SF synes, at der er mange gode ting i regeringens plan.
Det manglede da sådan set også bare.
Altså, nu sagde jeg ikke noget om, at jeg ikke tror, at SF gerne vil forhandle SU og kontanthjælp.
Det, som jeg hæftede mig ved at ordføreren tidligere svarede hr. Jacob Jensen, var, at SF ikke syntes, det var en god idé at bruge provenuet fra de reformer, vi forhåbentlig bliver enige om på SU- og kontanthjælpsområdet, til at sænke selskabsskatten.
Det bragte mig så til at spørge til en række af de øvrige elementer, der vedrører dansk erhvervsliv, i vækstplanen.
Vi har jo foreslået, at vi laver en aftale om et byrdestop, så vi, når vi nu har været igennem de her ting og vi forhåbentlig når frem til en aftale, er sikre på, at vi får lavet et byrdestop, så erhvervslivet har sikkerhed for, at det, der er aftalt, holder, og at Enhedslisten ikke efterfølgende kommer rendende og lokker regeringen til at eliminere og måske ligefrem få fjernet de positive elementer, som vi kunne aftale på plads, sådan som vi har oplevet det tidligere, bl.a. på skatteområdet.
Det var såmænd bare derfor, jeg af nysgerrighed gerne ville spørge SF's ordfører om, hvordan SF så egentlig forholder sig til de enkelte elementer nu, hvor jeg kan forstå, at SF's ordfører ikke synes, at det er en god idé at bruge provenuet fra SU- og kontanthjælpsreform til en sænkning af selskabsskatten.
Så er det da relevant at vide forud for et stort forhandlingsforløb, hvordan det forholder sig med de øvrige elementer.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-02-28:
Igen må jeg jo lige sige, at det provenu, der kommer fra kontanthjælpsreformen, jo skal bruges på at uddanne og vejlede de unge videre.
Det er et lukket system.
Så kommer der på sigt et arbejdsudbud, som går ind i det samlede system.
Vedrørende SU
: De 800 mio. kr., vi har fundet, er på strukturelle ting, som de studerende selv har efterspurgt, og de 1,2 mio. kr. er på andre ting, herunder en anden type regulering.
Men vi har ikke noget problem med at se de ting i en sammenhæng, på ingen måde.
Og nu vil jeg gerne gå ned punktvis, når fru Ulla Tørnæs nu har bedt mig om det.
Mere og bedre voksen-/efteruddannelse, 1 mia. kr.: fantastisk.
Øget renovering af almene boliger og øvrige investeringer: fantastisk.
Boligjobordning: synes vi også er rigtig, rigtig god.
Man kan have nogle ideologiske diskussioner om det, men det virker rigtig godt og giver incitament til at få lavet nogle ting i sit hus eller i sin lejlighed.
Med hensyn til et byrdestop, så erhvervslivet ved, hvad de kan regne med, bliver jeg nødt til at sige: Undskyld, under den tidligere regering blev der indført 287 afgifter og skattestigninger.
Det ved jeg ikke om man kan kalde stabilitet.
Joachim B. Olsen (LA), 2013-02-28:
Vi har en debat i dag, som handler om, at antallet af mennesker i den arbejdsdygtige alder, som er på overførselsindkomst, er eksploderet.
Ordføreren taler om, at det er, fordi vi har nogle overførselsordninger osv.
Det synes vi alle sammen er godt.
Faktum er, at man ikke kan forklare den stigning, den kraftige stigning, der har været i antallet af mennesker på overførselsindkomst i den arbejdsdygtige alder, med, at der har været en befolkningstilvækst eller med noget som helst andet, end at det er et paradoks.
Befolkningstilvæksten svarer ikke til stigningen i antallet af mennesker på overførselsindkomst.
Det, at der er kommet kvinder ind på arbejdsmarkedet, svarer ikke til stigningen i antallet af mennesker på overførselsindkomst.
Vi har en langt større andel af mennesker i den arbejdsdygtige alder på overførselsindkomst end de lande, som ligger omkring os, og det, jeg bliver forvirret over, er, at jeg fornemmer, at ordføreren ikke synes, at det er et problem, at så mange mennesker er på overførselsindkomst.
Så jeg har meget svært ved at finde hoved og hale i, hvad der er SF's politik.
Skal vi nedbringe antallet af mennesker, som er på overførselsindkomst?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-02-28:
Prøv at høre: Det handler om, at vi tager vores forpligtelse på os som samfund, som Folketing og som regering og får skabt nogle job.
Så er det et individuelt ansvar: Hvis man kan, bidrager man til samfundet ved at tage det job.
Det er derfor, vi skal have kigget på nogle af de ordninger, der er, og se, om ikke de kan gøres mere fleksible.
Hvorfor skal det være enten eller?
Hvis man kan arbejde et par timer om ugen, som beskæftigelsesministeren sagde, så er det bedre, for så har man en tilknytning til arbejdsmarkedet.
Man bidrager, og der er noget fællesskab også i det.
Jeg vil ikke gå med på den galej, at alle overførselsindkomster er af det onde.
Det er ikke et nederlag for et velfærdssamfund i SF's optik at have overførselsindkomster til folk, når de bliver gamle, når de bliver syge, når de er studerende, når de er gravide og har født børn.
Det er ikke et nederlag.
Kan vi give enlige forsørgere en hjælpende hånd, hvis de er på kontanthjælp og gerne vil tilbage i uddannelsessystemet?
Det er derfor, vi skal have servicetjek.
Joachim B. Olsen (LA), 2013-02-28:
Det der med at fremstille Liberal Alliance, som om at vi vil afskaffe alle velfærdsgoder, er simpelt hen forkert – simpelt hen forkert.
Det, vi diskuterer i dag, er, at vi gennem de seneste 50 år har set en stigning i antallet af mennesker på overførselsindkomst, og det er en stigning, vi ikke kan forklare ud fra den faktiske udvikling ude i verden.
For det er blevet lettere at klare sig selv, reallønnen er steget, og produktiviteten er steget.
Det har vel aldrig været meningen, at folk, der godt kunne klare sig selv, skulle være på overførselsindkomst.
Jeg ved ikke, om SF har den opfattelse, at det er en god idé.
Det var vel meningen fra start, at det kun skulle være mennesker, som ikke kunne klare sig selv, som skulle hjælpes af samfundet.
Jeg ved ikke, om SF nogen sinde har været uenige i det.
Det er i hvert fald det, Liberal Alliances synes.
Man kan så konkludere, at når efterlønnen f.eks. afskaffes, så betyder det faktisk, at folk er i arbejde.
Altså at når man øger arbejdsudbuddet, så bliver folk ude på arbejdsmarkedet og arbejder.
Det vil sige, at det er mennesker, der godt kunne arbejde.
Så må jeg bare spørge: Er det en god idé, at man har afskaffet efterlønnen?
Er det en god idé, at man har forkortet dagpengeperioden?
Det øger beskæftigelsen, og det er jo beviset på, at der er tale om, at det er nogle mennesker, der godt kunne klare sig selv.
Margrethe Vestager (RV), 2013-02-28:
Jeg vil først og fremmest gerne takke for debatten.
Det er helt åbenlyst, at det ikke er et spørgsmål, som vi kan afgøre med en forespørgselsdebat.
Det er heller ikke et spørgsmål, der er opstået på baggrund af en meget, meget kort tidshorisont.
Tværtimod må man jo sige, at forholdet mellem dem, der er på arbejdsmarkedet, og dem, der er på overførsel, afspejler en lang række forskellige ting.
Som sagt indledningsvis i mit svar på forespørgslen afspejler det også den demografi, som vi har foran os, og dermed jo også det glædelige faktum, at stadig flere bliver stadig ældre, en ting, man kommer til at sætte stadig større pris på – jeg kan se, at der bliver nikket rundtomkring; det gælder store dele af Tinget, der i hvert fald kan samles om det.
Det, som til gengæld jo er væsentligt, og det, som også er tydeligt i debatten, er behovet for at handle.
Der er brug for at gøre noget.
Og så kan der selvfølgelig være forskellige ambitionsniveauer.
Jeg synes selv, det er værd at hæfte sig ved, at skattereformen fra sidste sommer faktisk gør en forskel for rigtig mange mennesker i spændet mellem det at komme ind på arbejdsmarkedet i et lavtlønsjob og det at være på overførselsindkomst.
Og det synes jeg er et rigtigt og et vigtigt skridt.
Det andet, som også er værd at tage med, er, at set fra regeringens side er det ikke kun den økonomiske tilskyndelse, der gør forskellen.
Derfor har vi i regeringen lagt til grund, at det måske er et dårligt svar at give nogle at sige: Ud på arbejdsmarkedet med dig – for enhver pris.
For pludselig er man måske sidst i trediverne, og så er der langt færre af de ufaglærte job, så man måske er gået fra det ene til det andet til det tredje.
Og så har man brug for at have det, som en ungdomsuddannelse eller en videregående uddannelse for den sags skyld giver i bagagen.
Derfor kan man i kontanthjælpsreformforslaget meget tydeligt se det dobbelte, at der for nogle jo selvfølgelig skal være en økonomisk tilskyndelse til at se at komme i gang, fordi man godt kan, mens der for andre skal være en vej hen til et uddannelsessystem, som selvfølgelig skal have den fleksibilitet at give plads til de mange forskellige mennesker, som skal have en ungdomsuddannelse.
Og det synes jeg er et perspektiv, som er vigtigt i den her debat, altså at ja, der er nogle, der har brug for en økonomisk tilskyndelse til at komme ud på arbejdsmarkedet, men der er sandelig også nogle, der har brug for at blive ledt derhen med de mange muligheder, som vi foreslår i kontanthjælpsreformen.
Det tror jeg er vigtigt at have med sig i det videre arbejde, altså at man bliver nødt til at se tingene i en helhed for at få det til at hænge sammen, når man vil diskutere, hvordan vi ikke kun får en finansiering af velfærd isoleret set i form af offentlige udgifter og offentlige løsninger af opgaver, men også hvordan vi får den velfærd, der ligger i at have et arbejde og kunne forsørge sig selv og bidrage til det fælles på den måde.
Anders Samuelsen (LA), 2013-02-28:
For at få løst problemet med for mange på overførselsindkomst – eller en delmængde af den problemstilling – er regeringen kommet med en vækstplan i tirsdags, som ifølge regeringen skal bidrage med øget beskæftigelse i den private sektor på 150.000 personer i 2020.
Da den plan blev fremlagt, forstod jeg det sådan – og det vil jeg gerne have ministeren til at bekræfte – at med de tiltag, man har foretaget, og med den vækstplan, man fremlagde, plus SU- og kontanthjælpsreform, så var det vejen til at nå de 150.000 personer i øget beskæftigelse i 2020.
Er det rigtigt forstået?
Margrethe Vestager (RV), 2013-02-28:
Vi mistede langt, langt over 100.000 arbejdspladser i den private sektor.
Det er det tal, man skal sammenholde det her med, for det er ikke kun politisk vilje, der skaber 150.000 nye job, kunne man sige.
Det er et samspil mellem at ændre på strukturer ikke kun forstået som arbejdsudbud, men også strukturer forstået som de samlede vilkår for at drive en virksomhed og så selvfølgelig det at kunne gribe de bedre konjunkturer.
En af de ting, som vækker meget stor bekymring hos os, er jo risikoen for, at bedre konjunkturer slår et skarpt sving uden om Danmark, fordi vi har siddet på hænderne i stedet for at handle og gøre det attraktivt at drive virksomhed og dermed også at kunne gøre det på en konkurrencedygtig måde.
Det er det tal, der skal sammenlignes med, og den tabel, som jeg tror spørgeren henviser til, er jo sådan set soleklar.
På side 9 står de tal, som spørgeren efterlyser, herunder jo også konjunkturbidraget.
Og det afspejler en pointe, som godt nok er lavtflyvende, men som jeg til gengæld er tilhænger af, nemlig at lige så vel som politikere ikke kan få al skylden for dårligdom, så kommer vi heller ikke til at tage al æren for fremgang.
Anders Samuelsen (LA), 2013-02-28:
Nu var det faktisk ikke så meget side 9, som jeg var fokuseret på her.
Mit spørgsmål gik i retning af, om vi ligesom havde set det, der skulle til for at komme på de 150.000.
Der er jeg blevet forvirret efter at have læst side 28 i planen, for der står, at for at nå frem til de 150.000 nye beskæftigede i det private, så skal der komme bidrag til væksten frem mod 2020 på 20 mia. kr. fra reformer, der forbedrer vilkårene for det private erhvervsliv, 20 mia. kr. yderligere fra reformer, der øger uddannelsesniveauet, og så yderligere 12 mia. kr. fra reformer af den offentlige sektor.
Men når man så læser ned i teksten, ser man, at der står, at med de konkrete skatte- og afgiftsnedsættelser, som ligger i den her plan, understøtter man med de 6 mia. kr. af de 20 mia. kr. frem mod 2020.
Der står, at det er et første markant skridt i »Vækstplan DK«.
Men regeringen lægger op til en vedvarende og mere vidtgående tilgang, hvor der skal gennemføres yderligere tiltag i de kommende år.
Margrethe Vestager (RV), 2013-02-28:
Man skal netop lægge vægt på ordet isoleret, altså at lempelserne for erhvervslivet her isoleret set vil føre til en forøgelse af BNP på 6 mia. kr.
Det, der er, synes jeg selv, meget afgørende i den her forbindelse, er, at vi her supplerer med en målsætning, der handler om velstand, altså det, jeg tror vi i nogle debatter kalder: Skal vi ikke også have den samlede kage til at vokse i stedet for kun at diskutere fordelingen af en stadig mindre kage?
Derudover kan man sige, at de lempelser og de investeringer i uddannelse og de offentlige investeringer, der er forslået i den her plan, alle sammen er fuldt finansierede.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-02-28:
Er det en god idé?
Nej, og SF stemte ikke for det.
Det er ikke vores politik.
Vi mener, at det er et samfundsansvar og et politisk ansvar at skabe job.
Ellers kan man ikke lægge det individuelle ansvar over på den enkelte person og sige: Du skal tage det job, der er til rådighed.
Det er jo der, hvor vi ser forskelligt på det, for hr. Joachim B. Olsen tror jo, at så længe man bare øger arbejdsudbuddet i det uendelige, så falder der job ned fra himlen.
Sådan ser SF ikke på det, og det er jo der, hvor vi er meget forskellige.
Jeg vil sige til hr. Joachim B. Olsen, at jeg er helt enig i, at vi skal have kigget på, om folk kan komme ind på arbejdsmarkedet.
Der er blevet lavet en kontanthjælpsreform og en førtids- og fleksreform og alle de ting, så folk kan få en hjælpende hånd, så de i højere grad kan blive selvforsørgende, men også opleve den glæde at gå på arbejde og få nogle kollegaer.
Men nu skal man heller ikke male fanden på væggen.
Danmark har en erhvervsfrekvens, der er blandt de højeste i verden og tredjehøjest i Europa.
2,75 mio. personer er beskæftiget i Danmark, og jeg vil meget gerne komme med et sidetal fra Økonomisk Redegørelse, hvis hr. Joachim B. Olsen ikke har læst den tekst, han selv har henvist til.
Mike Legarth (KF), 2013-02-28:
Nu synes jeg jo, vi har haft en rigtig god debat, og at der er kommet rigtig mange gode forslag til, hvordan vi kan få knækket kurven.
Derfor vil jeg appellere til ministeren om selv at sætte en målsætning for, hvornår vi kontrollerer det her næste gang, altså hvornår vi skal være nået til enighed om, at kurven er knækket.
Så jeg vil anbefale, at ministeren sætter datoen inden for højst et år.
Kunne jeg få et forslag?
Finn Sørensen (EL), 2013-02-28:
Jeg prøvede skam heller ikke at afpresse ordføreren en accept af et forslag, som ikke sådan har været bragt frem som et konkret forslag i debatten her, men det var bare et forsøg på, at vi prøver at være lidt mere konkrete.
Det er jo nemt nok, at vi en gang om året eller to stiller os op på talerstolen og siger, at tillid er nøglen.
Men hvad kan vi gøre, for at den tillid går begge veje?
Det var derfor, jeg ville høre ordføreren, om det var sådan en retning, vi kunne gå, altså at forbedre de offentligt ansattes ytringsfrihed.
Og hvis ikke ordføreren lige vil hægte sig på et forslag, vi var enige om tidligere – måske skal der lige være tid til at genlæse det – vil jeg høre, om ordføreren så har nogle andre konkrete forslag til, hvordan vi kan fremme de offentligt ansattes kreativitet, simpelt hen, og frigøre mest mulig af deres tid til det, som de egentlig er ansat til.
Tak, og tak til ministeren.
Ministeren var selv inde på den her »Vækstplan DK«, hvor der er et afsnit om den fortsatte udvikling af den offentlige sektor, og hvor man jo ligesom skruer ambitionerne voldsomt været i vejret, i forhold til hvad der kan flyttes rundt på af milliarder – fra 5 mia. kr. i den nuværende plan til 12 mia. kr. i den, man lægger frem.
I forhold til den nuværende 2020-plan lægger man lige mere end det dobbelte oveni.
Jeg vil gerne høre ministeren, om ministeren kan løfte sløret lidt mere for, hvordan man har tænkt sig at frigøre de her 12 mia. kr.
Jeg vil også gerne have ministerens bemærkninger til nogle enkelte af de områder, der nævnes, og hvor der ligesom skal ske noget.
Det er dem, jeg gerne vil spørge til.
Det drejer sig om tre punkter.
Det ene er det, der hedder at gøre den offentlige sektor serviceminded.
Hvad ligger der i det?
Altså, er det, at man i højere grad skal drive den offentlige sektor som en stor koncern, der skal sælge varer, eller hvad?
Så er der et punkt, der hedder at ændre på arbejdstidsregler og arbejdsforhold.
Hvad forestiller ministeren sig der?
Og det sidste punkt er afregulering.