Pia Olsen Dyhr (SF), 2016-06-01:
Venstre ved man hvor man har – desværre.
Nu ved vi det, men vælgerne vidste det ikke for et år siden, for Venstre er jo et helt andet sted nu, end de var i valgkampen.
Jeg tænker ikke kun på, at Venstre er i regering i dag.
Men mens Venstre for et år siden snakkede om flere penge til velfærd, snakker de i dag om et omprioriteringsbidrag, som jo på helt almindeligt dansk hedder et nedskæringsbidrag.
Venstre snakkede dengang om skattelettelser i bunden.
I dag ønsker Venstre skattelettelser i toppen til dem, der allerede har rigeligt.
Og venstre sagde intet om, at den U-vending, de har gennemført, når det gælder den grønne omstilling – til skade for ikke alene miljøet og klimaet, men også erhvervslivet – var meget langt fra hr. Anders Fogh Rasmussens grønne opvågning for år tilbage.
Der er dog punkter, hvor Venstre var ærlige før valget: Venstre lovede nedskæringer i kontanthjælpen.
Det løfte har de opfyldt, desværre.
Omkring 10.000 er blevet fattigere, to tredjedele af dem er børn.
Det kan betale sig at arbejde for præcis lige så mange, som det kunne før kontanthjælpsloftet.
Og beskæftigelseseffekten er beskeden, selv med regeringens egne skæve regnemetoder.
Venstre lovede at hjælpe landbruget.
Det løfte er jo også opfyldt, men de glemte at fortælle, at regningen skal betales af skatteyderne i strid med princippet om at tage ansvar for egne handlinger.
Det troede jeg ellers var et godt liberalt princip.
Landbrugspakken øger klimapåvirkningen og efterlader problemet med kvælstof uløst, for det, der er aftalt i den nye naturpakke, er jo smålapperier.
Dermed er Venstres hjælp til landbruget kortsigtet – som det meste andet, Venstre foretager sig.
På sigt skader Venstre faktisk landbruget, for landbrugets fremtid ligger jo reelt i den grønne omstilling, ikke i at modarbejde den, og ikke mindst i udviklingen af de erhverv, der er omkring landbruget – landindustrien.
Landbruget kunne faktisk spille en rigtig stor rolle i udviklingen af mange nye jobs og nye industrier, men Venstre har ikke ambitionerne.
Der er sket meget i dansk politik i det forgangne år, og der er nok en del, der stemte blåt ved valget, som mente, det var svært at se forskel på det, den tidligere regering gjorde, og det, Venstre lovede.
Mon ikke de fleste har fået øjnene op for forskellen, for det kræver hverken lup eller briller?
På velfærdsområdet var der kun få penge under den tidligere regering, ja.
Økonomien var stram, og også noget strammere end strengt nødvendigt.
Men Venstre tager direkte fra velfærden.
Kommunerne er underlagt et omprioriteringsbidrag, eller lad os nu bare kalde det det, det er, nemlig et nedprioriteringsbidrag.
Faktisk har regeringen lovet, at kommunerne får pengene tilbage i 2017, men der venter en milliardregning i 2018 og 2019.
Og så betyder uændret økonomi jo reelt nedskæringer i kommunerne, fordi vi alle sammen godt ved, at der kommer mange flere ældre.
Så det rammer de ældre, børnehaverne, skolerne og de udsatte borgere, herunder de handicappede.
Også forskning og uddannelse får nogle ordentlige hug, selv om det er områder, vi skal leve af fremover.
Det er jo ikke råstoffer, vi kan leve af i Danmark.
Det er det råstof, som er inde i hovedet, selv på hr. Morten Østergaards datter Johanne, vi skal leve af.
Venstre siger, at nedskæringer er nødvendige.
Det er ikke rigtigt.
Det er en politisk prioritering.
Det, Venstre har prioriteret, er skattelettelser på 4 mia. kr., hvoraf de fleste går til de bedst stillede.
Hvis man havde holdt sig lidt tilbage, havde der måske været et par milliarder ekstra til velfærd og investeringer.
Venstre vil tværtimod uddele yderligere gaver til de bedst stillede i form af topskattelettelser, på trods af at Venstre før valget bedyrede, at skattelettelser skulle komme i bunden.
Joh, der er vist afsat lidt småpenge til skattelettelser i bunden, men det store beløb skal åbenbart bruges i toppen.
Vi har i mange år set en stigning i uligheden – en stigning, som er dybt uretfærdig, og som efterlader for mange i fattigdom eller det, som er tæt på, og samtidig er skadelig for samfundsøkonomien.
Det er en kurve, som SF mener vi skal knække.
Det er afgørende vigtigt.
Men Venstre har bare givet udviklingen ekstra gas.
Det giver meget mere mening med en maksimal indsats for at stoppe skattesnyd i stedet for – eller skatteunddragelse, der koster staten milliarder, og som er med til at øge uligheden.
Venstre ved man også hvor man har, når det gælder sprogbrugen.
»Nedskæringer« hedder f.eks. »omprioriteringsbidrag«, »landbrugsminister« hedder »miljø- og fødevareminister«, og »sort miljøpolitik« hedder »grøn realisme«.
Lad mig bare tage fat på det sidste.
Det er vist klart for enhver, at det kræver et mikroskop at finde de grønne elementer i regeringens miljø- og klimapolitik.
Regeringen har ellers skrevet under på Parisaftalen om klimaet, men knap var blækket tørt, før man gav rabatter til de biler, der forurener mest, mens elbilerne bliver dyrere.
Man skærer lystigt ned på udbygningen af den vedvarende energi og vil endda løbe fra et udbud af de kystnære vindmøller, der er i gang.
Man bremser for de energibesparende aktiviteter, og resultatet er, at Danmark er meget langt fra at nå den målsætning om 40 pct. CO2-reduktion i 2020, som der er flertal for her i Folketinget.
Grøn realisme – ja, der er vist ingen tvivl om, at for Venstre betyder »grøn« i bedste Orwellstil »kulsort«.
Men læg mærke til, at grøn realisme ikke har noget med realisme at gøre.
Men den omtrentlige størrelse på de krav har vi kendt i over et år, og SF har gentagne gange sagt, at det gælder om at komme i gang hurtigst muligt.
For når regeringen bevæger sig i den gale retning, både når det gælder bilers, og når det gælder bønders klimapåvirkning, bliver opgaven større.
De er blevet indhentet af realiteterne – de rigtige realiteter.
En anden realitet er de grønne virksomheder.
Det er der, hvor det går allerbedst for dansk erhvervsliv.
Her er der fremgang, eksport og nye arbejdspladser til en god løn.
Regeringen vil gerne bevare de arbejdspladser, men realiteten er, at når man skærer ned på de grønne ambitioner, kommer de nye grønne jobs ikke i Danmark, men i de lande, der overhaler os, mens regeringen løber baglæns på den grønne bane.
Nu bliver jeg næppe, og slet ikke efter den her lidt kradse gennemgang, tilbudt job i Venstres sekretariat, men hvis I nu tilbød mig et, ville jeg give lidt input til, hvordan Danmark og verden kunne trækkes i en bedre retning, hvordan vi kunne bekæmpe uligheden.
I SF er vi meget optaget af, at alle børn uanset baggrund får mulighed for at udleve deres potentiale og bidrage til fællesskabet, helt ligesom statsministerens egen baggrund tydeliggør.
Det er skønt, når børn arver deres forældres blå øjne og krøller, men ikke deres gæld eller udsatte sociale situation.
Hele børneområdet trænger til et enormt løft, til flere hænder.
Jeg ville også komme med input til, hvordan vi kunne få genskabt trygheden på arbejdsmarkedet, for et trygt arbejdsmarkedet er grundstenen i vores fællesskab.
Vi skal skabe et arbejdsmarked med mindre Uber og Ryanair og mere tryghed og solidaritet, og hvor vi ikke kan se frem til tyske lønninger.
Og hvis jeg skulle komme med ikke bare et par ark, men nok en hel del forslag til, hvordan vi får gang i den grønne omstilling, ville jeg komme med input til, hvordan landbruget på samme tid både kan skabe jobs og eksport og eksistere i harmoni med naturen, hvordan der skabes grønne arbejdspladser i vores industri, og hvordan vi sikrer rent drikkevand også i fremtiden – og meget, meget mere.
Nu inviterer statsministeren mig nok ikke til at blive ansat i hans sekretariat, men jeg har jo lov til at drømme.
Alt det her er ønsketænkning, for Venstre ved man jo faktisk godt hvor man har lige nu, desværre.
Det, Danmark har brug for, er nemlig, at vi snarest muligt får Venstre et andet sted hen end på regeringsbænken.
Tak for ordet.