Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-05-25:
Danmark har været foregangsland.
Men lad os dog ikke forfalde til den form for småstatsselvros, hvor vi stort set ikke kan se resten af verden, på grund af at vi hele tiden står og hylder os selv.
Hvis man læser udenlandske aviser og udenlandske tidsskrifter bare en gang imellem, kan man også se, at Danmarks placering, når man sammenligner lande, glider ned ad stigen.
Sidste år steg Danmarks CO2-udslip desuden.
Det er alarmerende.
Det er derfor helt afgørende at beslutte sig.
Kan vi være fælles om at ændre den her udvikling, så vi igen kan blive – ikke bare på papiret, men i den virkelige verden – et eksempel, som kan inspirere andre?
Det er jo den mulighed, vi har som et meget lille land.
Vi er ikke så store, at det kvantitativt fylder ret meget, men vi har muligheden for at vise både resten af den industrialiserede verden – de andre lande i EU, USA, Japan, Australien osv. – og ulandene, at det lader sig gøre at have et højt velfærdsniveau og nedbringe både vores CO2-udslip og vores energiforbrug og få nye teknologier på banen, hvilket også kan være en inspiration og derudover give et enormt løft til den brede del af dansk erhvervsliv, som arbejder med energiteknologier, fra de meget usexede ting som termostater og styringssystemer til det, der er meget synligt ude i landskabet, som vindmøller, biogas, store solvarmeanlæg eller andre ting.
Det andet er, at jeg godt vil sige til regeringen, at den diskussion, vi har haft tidligere i dag om kvoteallokeringen, gør mig meget bekymret.
Hvad handler kvoteallokeringen om?
Den handler om vores Kyotoforpligtelse.
Det danske Folketing støttede regeringen i beslutningen om Kyoto, ikke bare oprindelig, da der sad en anden regering, men også, da beslutningsforslaget var til drøftelse her i Folketinget under den nuværende regering.
Det gjorde Dansk Folkeparti ikke.
Alligevel har regeringen valgt at lave kvoteplan sammen med Dansk Folkeparti.
Så jeg vil gerne advare mod, at man går hen og laver en energistrategi alene sammen med Dansk Folkeparti, fordi man tror på, at man der kan gøre det billigere.
Jeg vil ikke stå og referere fra de analysemøder, der har været, men der er så mange dårlige signaler fra dem.
Jeg opfordrer meget kraftigt regeringen til at besinde sig.
Det her handler ikke om en eller anden lille ideologisk detalje.
Den er så stor, at man både kan blive skræmt og have lyst til ikke at tænke på den.
Den seneste rapport, der kom forleden, peger på, at stigningen i opvarmningen i dette århundrede bliver på 4 grader.
Hvis man kigger på varmekurver over jordens udvikling, så er det rent ud sagt skræmmende, og det er især skræmmende, fordi det går så stærkt.
Det vil have omfattende demografiske konsekvenser på globalt plan.
Der findes ikke et lille frirum, hvor man kan flytte sig hen og sige, at det her gælder ikke os.
Vi er simpelt hen nødt til, hvis vi er voksne, ansvarlige mennesker, at håndtere det her på en måde, hvor vi siger: Nu sætter vi alle sejl til for at få udslippet af drivhusgasser ned.
Ned skal det, det ved vi, ikke bare med de 21 pct., vi er forpligtet til fremover, hvor Danmarks udslip jo desværre stiger, men det skal mere ned efterfølgende.
Det er oven i købet billigt at gøre det.
Lad os ikke forfalde til at være den type grådige mennesker i verden, hvor en lillebitte mindre vækst i verdens bruttonationalprodukt skræmmer os væk fra rent faktisk at gøre det, der er nødvendigt.
Så kommer jeg til det, som vi kan gøre herhjemme.
Det, vi for det første kan gøre herhjemme, er at være ambitiøse.
Det er der oven i købet god økonomi i.
Vi har lav troværdighed også i internationale forhandlinger, så længe vi har et CO2-udslip, der svarer til ca. 10 t pr. dansk indbygger pr. år.
Vi ligger på verdens topti, og det er ikke nok at sige, at amerikanerne er meget værre.
Jamen de er meget værre, det er da rigtigt, og det er Saudi-Arabien også.
Men vi ligger desværre på en meget grim topti, faktisk på topseks.
Det andet er, at vi skal have vores bruttoenergiforbrug ned.
Nu har vi haft 25 år, hvor vi har haft uforandret bruttoenergiforbrug, altså det, vi stopper ind i systemerne, og vi har haft en ganske stor økonomisk vækst i den samme periode.
Det er jo ikke ambitiøst at sige, at vi bare vil køre videre med det.
Det, der er ambitiøst, og som også er realistisk, er at få bruttoenergiforbruget ned.
Det er jo ikke urealistisk, og de, der kender energisektoren, ved, at det, jeg står og siger her, ikke er overbud, hverken teknologisk eller økonomisk.
Det tredje, vi må have, er at få vores vedvarende energi-andel op.
Her hjælper det ikke nok at have pæne målsætninger for om mange år.
Det er nu, vi skal have konkrete udbygningsaftaler for at få mere havvind op; mere landvind op; vi skal have aftaler om, at vi skal have de lokale vindmøllelav ind igen i forbindelse med landplacering; vi skal have lavet skattereglerne om, så de ikke er i modstrid med at opføre moderne, store møller; og vi skal have sikret pladserne.
Der må jeg sige til regeringens ordfører, at det for deres vedkommende dog også må være et problem, at det, vi aftalte i 2004, er der stort set ikke kommet noget ud af.
Så skal vi have langt mere biomasse ind især i de store kraftvarme-værker.
Vi skal have trafiksektoren med.
Trafikkens udslip af CO2 er steget med 25 pct. siden 1990.
Vi bliver nødt til at have en infrastrukturplan.
Det lyder måske møghamrende kedeligt.
Men vi ved faktisk nu, også med de seneste meget seriøse vurderinger, der er kommet, at vi kan udbygge meget, meget kraftigt med vindenergi i Danmark, vi kan få en 50 pct. vindel allerede i 2025, uden at vi skal hænge luftledninger og højspændingsledninger op gennem Jylland.
Det er meget opmuntrende, at det kan lade sig gøre, og jeg synes, at det klart også er det, vi så skal beslutte os for.
Vi skal sige: Vi vil undgå de der højspændingsledninger og gøre det her på en anden og langt mere fleksibel måde.
Jeg håber selvfølgelig, at regeringen mener det seriøst, når den siger, at den gerne vil have en bred aftale.
Vi er ikke begyndt at forhandle endnu.
Men regeringen har sagt, at den gerne vil begynde at forhandle i juni måned.
Jeg vil virkelig opfordre til, at man bliver seriøs og ikke bare siger, at vi jo bare kan snuppe det, man fremlagde i overskriftsformer i januar måned i år plus lidt mere, for det er ganske enkelt ikke tilstrækkeligt, og der er heller ingen virkemidler med.
Vi er ikke en fattig nation, som behøver at sige, at vi ikke gør noget ved det her.
Pointen er i virkeligheden, at selv om vi var det, så var der faktisk enormt god økonomi i det her.
Så lad os da for pokker gøre det, og folketingsmedlemmerne bør ikke lade sig forlede af alle mulige regnestykker i Finansministeriet til at føle sig trykket ned i en situation, som i virkeligheden er en, jeg dybest set tror man ikke selv tror på.