Christine Antorini (S), 2012-03-23:
Det er et meget vigtigt lovforslag, vi har til første behandling i dag.
Det er et, som vi har brugt rigtig god tid og vigtig tid på, ikke alene blandt folkeskoleforligskredspartierne, men jeg ved, at alle partier har brugt tid på det, og jeg ved også, at alle har gjort sig rigtig meget umage for at have en tæt dialog med alle dem, der er nøglepersoner, for at udvikle en god folkeskole, også når vi snakker om øget inklusion og specialundervisning, dvs. dialog med lærerne, forældrene, lederne, Danske Handicaporganisationer og også de enkelte organisationer.
De kan med rette have en bekymring for, om de, når vi nu giver mulighed for nogle mere fleksible måder at give eleverne den nødvendige støtte samme med deres kammerater i klasserne, kan være sikre på, at det rent faktisk er til gavn for eleverne.
Der er nogle elever, som har nogle vidtgående behov for støtte, og som selvfølgelig stadig væk skal kunne få den nødvendige undervisning i en specialklasserække eller på en specialskole.
Men det, der er sket hen over årene, uden at der har været en politisk beslutning om det,
er jo, at stille og roligt er flere og flere elever blevet udskilt, blevet sendt væk fra klassen, væk fra den lokale skole for at få den støtte, de har brug for, og for at kunne få det faglige løft, som alle børn jo har ret til.
Det er sådan, hvilket flere også har nævnt, at vi er nået dertil, at det er 30 pct. af folkeskolens samlede budget, der bliver brugt til specialundervisning.
Det svarer til 13 mia. kr.
Det, vi kan se af den undersøgelse, der bl.a. er lavet af Børne- og Undervisningsministeriet, er, at man ikke kan se, at det markant har løftet fagligheden hos de børn, som så har fået specialundervisning, herunder også specialundervisning væk fra deres almindelige klasse.
Derfor handler alt det her grundlæggende om et syn på, hvordan børn med rette kan få den nødvendige undervisning, herunder støtte, sammen med deres kammerater.
Derfor handler det også om de 13 mia. kr., der i dag bliver brugt på specialundervisning.
Kan vi bringe nogle af de penge i spil på bedre og smartere måder til gavn for eleverne?
Udgangspunktet er ikke, at det er en spareøvelse, men hvordan vi hjælper eleverne.
Det er klart, at det er en øvelse, som forudsætter, at der er et meget tæt samarbejde og en tæt dialog også ude på hver enkelt skole om, hvordan man løfter opgaverne.
Der har med rette været lærere – det har vi kunnet se af flere undersøgelser – der har været bekymrede for, om de har de redskaber, der skal til, for at de kan levere den undervisning, der skal til, hvis flere elever skal hjælpes i klassen.
Og der er også forældre, der med rette er bekymret, og de spørger: Jamen får mit barn nu den støtte, som mit barn med rette må kunne forvente, når det er en del af den fælles danske folkeskole?
Men det er jo lige præcis det, der er mulighed for, hvis vi er i et fællesskab.
Derfor er det så vigtigt, at der er det her meget brede politiske flertal og de meget tydelige politiske signaler, som er blevet sendt her fra Folketingets talerstol om, at det, vi vil, er at give bedre muligheder for at støtte den enkelte elev
Og hvordan får vi stille og roligt kanaliseret nogle af de 13 mia. kr. tilbage?
For så er der mulighed for at lave de understøttende foranstaltninger; så er det muligt, at man i højere grad kan give de ressourcer, der skal til, for at lærerne kan blive klædt på til opgaven; så er der i højere grad mulighed for, at man f.eks. også kan arbejde med tolærerordninger, som er et af de forsøg, som regeringen nu sætter i gang netop med det udgangspunkt at se på, om man bedre kan løfte opgaven i klasserne, hvis man arbejder med tolærerordninger i forbindelse med inklusionsopgaven.
Liberal Alliance rejste nogle vigtige spørgsmål om, hvordan man kunne understøtte lærerne ude i klassen.
Og ud over rammen for det her lovforslag – og jeg kommer tilbage til nogle af de forskellige elementer, der er i det – er der en række supplerende tiltag, som skal ses som en understøttelse af opgaven, herunder lærernes muligheder for at kunne give den nødvendige undervisning i den almindelige undervisning.
Der er for det første vedtaget et satspuljeforlig, som afsætter i alt 100 mio. kr. i et fællesskab mellem Social- og Integrationsministeriet og Børne- og Undervisningsministeriet, hvoraf de 60 mio. kr. går til at løfte inklusionsopgaven inden for folkeskolen.
Derudover er der for det andet afsat midler i finansloven til et nyt ressourcecenter, som skal dele viden om, hvordan man kan arbejde med specialundervisning og særlig støtte i klasserne.
En tredje ting, som Liberal Alliance også med rette pegede på, er, hvordan man også kan anvende it og digitale læringsmetoder langt bedre i forbindelse med inklusionsopgaven.
Der er det faktisk også sådan, at der er afsat penge.
Der er afsat 10 mio. kr., så man kan se på, hvordan man kan arbejde med digitale læringsformer og pædagogik netop rettet mod fagligt svage elever.
Det kan være lige fra, at man er ordblind, til at man har en diagnose som Asperger eller ADHD, til at man har andre slags adfærdsproblemer, og det sket under paraplyen specialundervisning.
F.eks. i forbindelse med det at være ordblind ved vi, at hvis man er rigtig god til at arbejde med it-baserede læringsmetoder og med lærere, som har en uddannelse i, hvordan de arbejder med ordblinde elever, er der ingen grund til, at eleverne skal udskilles til specialundervisning, så kan de sagtens få den nødvendige støtte også som en del af den almindelige undervisning.
Der er endnu et initiativ, nemlig en langt bedre test målrettet både de små elever og de ældre elever, så man så tidligt som muligt kan få afdækket, om de er ordblinde, så de kan få den nødvendige støtte.
Men det udviklingsarbejde er sat i gang nu, så vi senest om et par år også har det værktøj til rådighed i folkeskolen.
Hvis jeg skal gå lidt ind i nogle af elementerne i lovforslaget, vil jeg sige, at det jo bygger på at give kommunerne en større fleksibilitet til så tidligt som muligt at kunne sætte ind over for den enkelte elev.
Det skal være sådan – og det er det, der ligger i lovforslaget – at en skoleleder kan handle med det samme, uden at der skal laves en PPR-vurdering, dvs. uden at det, der hedder Pædagogisk-Psykologisk Rådgivning skal ind og lave en vurdering af børnene.
Hvis det, eleven har brug for, vurderes til at være mindre end 9 klokketimer om ugen, skal man umiddelbart kunne sætte den nødvendige støtte i værk i forhold til eleven.
Det betyder så også – og det er også et svar på en bekymring fra Enhedslisten – at der vil blive frigjort ressourcer hos PPR, så de netop ikke skal bruge så mange ressourcer, som de gør i dag, til at lave udredninger af elever, hvor man lige så godt kunne gå i gang med den nødvendige støtte i klassen i dag, men i langt højere grad komme ind og fungere som rådgivere og sparringspartnere ude på de enkelte skoler.
Nu er Herning blevet bragt på banen af flere ordførere.
Det er korrekt, at jeg også selv har besøgt Herning.
Det er, fordi der er meget, vi kan lære af det, Herning har gjort.
De har haft et stort projekt over flere år, der hedder »Knæk Kurven« om, hvordan man kan rumme flere børn i den almindelige undervisning, som de nu også udvider til dagtilbud.
Det, de jo gør, er bl.a. systematisk at arbejde med, at PPR går ud og rådgiver og sparrer direkte med de AKT-vejledere, der er ude på skolen.
Det er en rigtig god idé, som der nu bliver bedre muligheder for også at kunne med det her lovforslag.
Herning har også gjort noget andet.
På trods af at der er økonomisk krise og alle kommunerne er i gang med at spare, stod de faktisk over for en spareopgave, hvor de som udgangspunkt ville have sparet 15 mio. kr. på folkeskolerne, men endte med at investere i de forebyggende indsatser, der skulle til, og de er faktisk stille og roligt ved at betale tilbage på det interne lån, hvis man kan sige det på den måde, ud til de enkelte skoler.
Og de regner med, at om et par år har den investering, de har lavet, tjent sig ind, fordi de er blevet langt bedre til at løfte eleverne som en del af den almindelige undervisning.
Jeg synes, der er rigtig meget spændende, man kan lære af Herning, nemlig at man på trods af økonomisk knappe tider kan tænke den nødvendige støtte på en helt anderledes måde, og det er det, som lovforslaget giver bedre muligheder for.
Der har været nogle bekymringer i forhold til klagereglerne.
Det, der sker, er, at klagereglerne bliver tilpasset, men ikke sådan, at de forringer forældrenes muligheder for at klage.
Det står også helt tydeligt i klagenævnets høringssvar, som er givet, og som ligger her.
Det understreger også, at der ikke bliver ændret ved klagenævnets nuværende praksis.
Jeg har derfor nedsat en følgegruppe, som består af bl.a. Danmarks Lærerforening, skolelederne, Skole og Forældre, skoleeleverne og ikke mindst Danske Handicaporganisationer, så vi løbende kan sparre med hinanden og udveksle ideer og sætte initiativer i gang, der klæder skolerne og forældrene og lærerne på til at løfte inklusionsopgaven.
Vi har også en opgave her i foråret, hvor vi skal udmønte aftalen økonomisk sammen med KL som et led i økonomiforhandlingerne.
En af de ting, som vi vil gøre med kommunerne, er at sikre os, at vi får udviklet nogle målepunkter, så vi kan følge, om der, når man i højere grad løfter opgaverne i klasserne, så også følger de ressourcer med, sådan at man kan løfte opgaven.
Og vi vil udvikle nogle målepunkter og indikatorer, så vi tæt kan følge, at det rent faktisk er til gavn for eleverne og ikke den spareøvelse, som Enhedslisten er bekymret for at det er.
I hele taget synes jeg, at vi med det her lovforslag og hele intentionen faktisk kan være lidt glade for, at det kan lade sig gøre at bruge en stor investering på folkeskolen, for det er gået lidt skævt med den, fordi så mange penge er blevet brugt ved siden af den almindelige fælles folkeskole.
Der er så bredt et ønske om, at det her kan vi gøre smartere sammen.
Det forudsætter, at vi fortsætter med den meget tætte dialog, der har været mellem alle parter, og som jeg fornemmer der er rigtig god grobund for at vi kan have.
Dermed er det også et signal til Folketingets partier om, at det vil vi også virkelig lægge os på sinde i regeringen at fortsætte med, for at man når helt til dørs med den her øvelse.
For kan vi gøre det, får vi simpelt hen en mulighed for at give nogle ressourcer til folkeskolen til gavn for de enkelte elever, der har brug for en særlig støtte med deres kammerater, og faktisk også for hele klassefællesskabet.
For nogle af de ting, man jo oplever, er, at den almindelige undervisning bliver mere og mere klemt.
Det er jo, fordi pengene, uden at vi har diskuteret det, er gået andre steder hen.
Så der er mange perspektiver i, at vi gør den her øvelse i fællesskab.
Så vil jeg igen sige tak for ordførertalerne.
Og hvad der måtte være af uklarheder håber jeg vi kan få afklaret undervejs i udvalgsarbejdet.
Men det drejer sig ikke alene om at turde, det drejer sig også om at gøre det i et tæt samarbejde, for så kan vi godt nå i mål og få en bedre folkeskole ud af det.