runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Hækkerup (S), 2012-05-15:
Det er jo rigtig, og hr. Peter Skaarup har flere gange nævnt Blekingegadebanden, også over for justitsministeren og over for Venstres ordfører, hr. Karsten Lauritzen.
Der er jo en lang række gode grunde til at tage afstand fra Blekingegadebanden: Hele deres idé om at bruge vold som acceptabelt politisk middel, de konkrete forbrydelser, de har begået osv. Synes jeg så, at det virker rimeligt, at man kan gemme sig og dække over hinanden og sørge for, at ingen bliver dømt for drabet?
Men det, som jeg jo i virkeligheden også hører i den her debat, er en erkendelse hos Dansk Folkeparti af, at hvis vi for alvor skal komme til bunds i det og skal kunne garantere, at det aldrig vil kunne ske, skal vi bruge nogle metoder, der gør vold på princippet om, at man er uskyldig, indtil det modsatte er bevist.
Jeg har ikke hørt Dansk Folkeparti forsøge at gendrive det, som nu både Venstres ordfører, justitsministeren og også jeg selv har sagt, nemlig at hvis vi gør, som Dansk Folkeparti har lagt op til i det her beslutningsforslag, afskaffer vi princippet om, at man er uskyldig, indtil det modsatte er bevist.
Det er den afvejning, vi jo også er nødt til at forholde os til.
Jeg tror, jeg har det fuldstændig som hr. Peter Skaarup i forhold til hver eneste konkrete sag, nemlig at det virker urimeligt og groft, men vi er jo også nødt til at forholde os til det andet.
Det er det ene.
Havde det ikke havde været smart af Dansk Folkeparti at vente med at rejse denne debat i Folketinget, til Rigsadvokaten var færdig med at kigge på det her?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2012-05-15:
Dansk Folkeparti har fremsat det her beslutningsforslag, B 55, om skærpet straf for medvirken ved straffelovsovertrædelser.
Jeg synes, det lyder lidt – når man har hørt debatten – som om forslaget ikke er blevet læst så grundigt.
Man kunne jo starte med at sige, at der står, at hvor det ikke er muligt at udpege gerningsmanden ved straffelovsovertrædelser, skal det være muligt at dømme alle.
Når man har hørt debatten, lyder det nærmest, som om der vil være en fuldstændig automatik i, at alle så vil blive dømt.
Det er jo ikke det, der står i forslaget, og det er sådan set en ret vigtig forskel for os i Liberal Alliance.
For vi synes sådan set, at det er et sympatisk forslag, som Dansk Folkeparti har fremsat i lighed med det, Dansk Folkeparti fremsatte for nogle år tilbage.
Det er jo et spørgsmål, som har været meget omdiskuteret i Danmark, siden Blekingegadebanden blev taget og dømt ved domstolene.
Det er jo sådan, at man i slutningen af 1960'erne begyndte at få den venstreekstreme terror i Europa.
Vi kender det fra Rote Armee Fraktion i Tyskland, De Røde Brigader i Italien og CCC i Belgien, men man kender det også uden for Europa, f.eks. FARC i Colombia eller Den Røde Hær i Japan.
Den venstreekstreme terror findes mange steder i verden og har gjort det længe.
Blekingegadebanden skrev sig ind i den tradition.
I Jyllands-Posten den 15. marts 2008
sagde professor Gorm Toftegaard Nielsen og professor Jørn Vestergaard begge, at havde det været i dag, havde man betragtet Blekingegadebanden som nogle, der havde udøvet terror.
Hvis man ser det på europæisk plan, blev der i 2010 begået 332 terrorangreb, og 37 var venstreekstreme terrorangreb, hvilket gør venstreekstreme terrorangreb til de tredjemest udbredte i EU
, og der er stort set ingen højreekstrem terror i Europa.
Hvorfor taler jeg så meget om terror?
Det gør jeg for at komme tilbage til Blekingegadebanden, hvor det jo endte med, at disse terrorister – efter nutidig definition – ikke kunne dømmes for mordet på en ung politibetjent.
Det kunne måske være muligt fremadrettet, hvis man ændrede lovgivningen, sådan som Dansk Folkeparti foreslår her.
Det er jo bare et beslutningsforslag, hvor man netop – igen – understreger, at det skal være muligt, og selvfølgelig skal det undersøges på ordentlig vis.
Og jeg vil gerne allerede her, hvor vi kan høre fra det ene parti efter det andet og vel også fra justitsministeren, at vi ikke ville være en retsstat, hvis man vedtog det her, anmelde 26 skriftlige spørgsmål, som går på hver af de øvrige 26 EU-landes lovgivning på det her område.
Så er jeg spændt på at se, om man stadig mener, at vi har 27 retsstater i EU, eller om det er sådan, at man må løbe lidt baglæns – men den tager vi, når vi får svarene.
Liberal Alliance støtter et ganske udmærket og fornuftigt forslag fra Dansk Folkeparti.
Louise Schack Elholm (V), 2012-05-15:
Der er jo ingen tvivl om, at hele det her spørgsmål om udsættelse af lejere er meget vigtigt, og derfor har det altid ligget Venstre meget på sinde, også igennem vores regeringstid.
Men jeg kan godt forstå, at Lejernes Landsorganisation og Enhedslisten er frustrerede, for det er jo noget lidt andet, vi hører fra Socialdemokraterne i dag, end vi gjorde før valget.
Således lovede statsministeren i et brev til Lejernes Landsorganisation den 12. september sidste år et forbud mod at sætte børnefamilier på gaden.
Kan boligministeren fortælle, hvad der er blevet af det løfte?
Pernille Skipper (EL), 2012-05-15:
Ond vilje med noget oveni?
Altså, det har jeg simpelt hen svært ved at forstå.
Hvis man kigger på Blekingegadebanden, så var der et forsæt til at begå røveri, altså ond vilje til at begå et røveri.
Det, der var problemet, var, at man ikke kunne bevise, at de alle sammen havde haft ond vilje til også at skyde nogen, eller i hvert fald havde accepteret, at det kunne blive en mulig udvej.
Det kunne man ikke bevise at de havde gjort.
Så det, der var problemet, var jo sådan set ikke, at man ikke kunne afgøre, hvem af dem, der havde trykket på aftrækkeren.
Så Dansk Folkeparti angriber egentlig ikke problemet med sin argumentation.
Jeg vil sige, at det handler om at straffe for kriminalitet.
Ja, det er rigtigt, og i et retssamfund er det sådan, at man er uskyldig, indtil det modsatte er bevist, og jeg vil sige til hr. Peter Skaarup, at det betyder, at kriminelle nogle gange går fri.
Det er rigtig ærgerligt, men hellere det, end at der er uskyldige mennesker, der bliver sat bag tremmer.
Det er grundlæggende i et retssamfund.
Carsten Hansen (S), 2012-05-15:
Nu er der ingen grund til at være frustreret, for der er jo sket en masse på området.
Som jeg har redegjort for, har vi afskaffet fattigdomsydelserne; vi har sat gang i en rådgivningsindsats, som er blevet vedtaget, og som kører derudad; og derudover har vi afskaffet løbedage.
Nu afventer vi SFI-rapporten.
Jeg synes, det vil være klogt af alle at tage den SFI-rappport og bruge den som afsæt for det videre arbejde.
Jeg er i øvrigt enig i, at antallet af udsatte lejere er alt, alt for højt, og det er jo eksploderet igennem de sidste 10 år, hvor vi har haft en anden regering.
Louise Schack Elholm (V), 2012-05-15:
Vi er jo helt enige om, at det er meget vigtigt at sikre, at folk ikke bliver sat ud af deres boliger, og derfor har der været en massiv indsats i de sidste 10 år med at prøve at fokusere på det her emne og gøre noget ved det.
Men kan ministeren bekræfte, at det løfte, som statsministeren gav den 12. september 2011, ikke bliver opfyldt?
Det glemte ministeren at svare på.
Carsten Hansen (S), 2012-05-15:
Nu siger fru Louise Schack Elholm, at der er gjort en stor indsats de sidste 10 år.
Hvis man kigger på, hvordan folk er sat ud af deres lejemål, så skal jeg bare sige, at fra 2002 til 2003 steg det med 28 pct., fra 2003 til 2004 steg det med 12 pct., det steg med 8 pct. igen fra 2004 til 2005, og sådan kunne jeg blive ved.
Så vi er oppe på en meget, meget betragtelig stigning.
Vi er gået fra 1.823 i 2002 til 4.405 i 2011.
Det er jo en voldsom stigning.
Det er over 100 pct., så det er rigtig meget.
Så det, man har gjort, har ikke rigtig hjulpet.
Nu har vi taget tre meget konkrete initiativer, vi afventer SFI-rapporten, og så synes jeg, vi alle sammen skal være enige om at se på, hvad det er for nogle redskaber, der virker, og hvad der ikke virker.
Og så skal vi have nedbragt antallet af dem, der bliver udsat, betragteligt.
Karina Adsbøl (DF), 2012-05-15:
Jeg vil lige høre, om ministeren kan bekræfte, at det var VKO, der fik indført det her med, at man skulle føre statistik over udsættelser?
Carsten Hansen (S), 2012-05-15:
Det er i hvert fald sådan, at statistikken jo er startet op under den tidligere regering, det er rigtigt, men tallene her lyver ikke, nemlig at vi er gået fra 1.823 til 4.405, der er blevet udsat.
Ifølge regning for stråtækte skoler er det sådan, at det altså er en stigning på over 100 pct. i antallet af udsættelser af lejere, og hvis man fremhæver de mange resultater, man har i den borgerlige regering, er det vel ikke det her, man er mest stolt af.
Karina Adsbøl (DF), 2012-05-15:
Det er da i hvert fald et godt redskab at have ligesom at kunne handle ud fra, så det er da noget positivt, der er sat i gang.
Så kan man handle ud fra det.
Er ministeren ikke enig i det?
Ole Hækkerup (S), 2012-05-15:
Det er så i den forbindelse jeg forsøger at få Dansk Folkeparti til at forholde sig til, at den måde, Dansk Folkeparti foreslår at løse det problem på, er ved at gøre op med princippet om, at man er uskyldig, indtil det modsatte er bevist, for det er konsekvensen af det beslutningsforslag, som Dansk Folkeparti har fremlagt her i dag.
Det er i øvrigt også allerede redegjort for af justitsministeren og fremhævet af Venstres ordfører, hr. Karsten Lauritzen.
Den retssikkerhed, som gerne skulle findes i en retsstat, hvor man netop er uskyldig, indtil det modsatte er bevist, den kerneværdi bliver vi nødt til at holde fast i, for det er en af de værdier, et vestligt demokrati bygger på.
Den værdi synes jeg at Dansk Folkeparti gør op med, når de siger, at det nu skal være muligt at blive dømt for noget, uden at det er med sikkerhed og hævet over enhver diskussion, at man er skyldig i det forhold, fordi man med det her indfører kollektiv straf, som det allerede er gennemgået af justitsministeren.
Der må jeg bare sige, at der deler jeg ikke grundværdier med Dansk Folkeparti, med hensyn til at det er en rimelig måde at opføre sig på i et retssamfund.
Peter Skaarup (DF), 2012-05-15:
Nu er det jo ikke så tit, at Det Radikale Venstre og Dansk Folkeparti er enige om retspolitikken.
Det sker jo nok så heller ikke i dag at vi bliver totalt enige.
Men jeg synes alligevel, der har været nogle eksempler, hvor det har kunnet lade sig gøre for kriminelle at slippe fri, selv om enhver kan se, at de pågældende har begået den forbrydelse, som de har været i retten for.
Det kunne da godt være, at De Radikale var enige med Dansk Folkeparti i, at i den sag, som en kommission i øjeblikket undersøger om Blekingegadebanden og det røveri af Købmagergade Postkontor, der endte med et drab på en politibetjent, var der et problem.
Jeg kunne godt forestille mig, at også De Radikale syntes, at der var et problem, i og med at der ikke var nogen, der var blevet dømt for drabet, selv om alle de tilstedeværende vidste, hvem der begik det.
I den forbindelse vil jeg så godt stille et spørgsmål.
Når nu hr. Jeppe Mikkelsen ikke vil skrive under på det forslag, der ligger på bordet i dag – selv om det jo kun er et beslutningsforslag, der ikke præcist anviser, hvad der skal ske, men som det vil blive pålagt regeringen at finde ud af – kan hr. Jeppe Mikkelsen så se en anden model, som Det Radikale Venstre vil anvende for at sikre, at kriminelle får deres straf?
Jeppe Mikkelsen (RV), 2012-05-15:
Vi synes altid, det er et problem, når kriminelle slipper for straf for en forbrydelse.
Det tror jeg at alle i dette Folketing synes.
Men man må bare sige, at når vi har et retsvæsen, så er det en af ulemperne ved det, ingen tvivl om det.
Men hvis man indfører en model, som hr. Peter Skaarup og Dansk Folkeparti har fremsat beslutningsforslag om, får vi det modsatte.
Så vil der være flere, der bliver dømt for forbrydelser, de ikke har begået.
Det vil jeg også synes vil være en skam, og det strider mod et grundlæggende princip i enhver retsstat, også i ethvert moderne demokrati, vil jeg vove at påstå.
Så spørger hr. Peter Skaarup, om jeg har en anden model, man kan benytte.
Jeg har ikke en anden model med på talerstolen i dag, men jeg vil sige, at et af stederne jo lige præcis er at sørge for, at politiet og anklagemyndigheden har de fornødne ressourcer til rådighed, således at de kan efterforske de forbrydelser, der måtte være, til bunds, og at de kan lægge de fornødne beviser på bordet.
Men det kan selvfølgelig være svært en gang imellem i nogle sager.
Peter Skaarup (DF), 2012-05-15:
Grunden til, at jeg søger lidt efter, hvad Det Radikale Venstres opfattelse af det her er, er, at det hører man ikke rigtig noget bud på.
Jo, man siger, at der skal være tilstrækkelige redskaber og bevillinger osv. til politiet.
Det er jo fint nok, at der er det.
Men hvis det medfører, at man alligevel i visse situationer for at stoppe bandekriminalitet ikke kan gøre det, så er vi jo egentlig lige vidt.
Det er derfor, at jeg efterspørger, hvad Det Radikale Venstres bud så er.
Er Det Radikale Venstre ikke enig i, at hvis en gruppe, en bande, drager af sted for at lave et meget voldsomt røveri, og der så kommer den sideeffekt ved det, at en af de personer, der er i bilen, der har begået røveriet, bruger sin pistol og skyder en politibetjent, så må man sige, at det er problematisk, at vores lovgivning ikke giver mulighed for at dømme den pågældende i det drab, der så finder sted?
Det synes vi jo i dansk folkeparti, men hvad er Det Radikale Venstres bud på en løsning af den situation?
Jamen jeg prøver måske bare at gøre det lidt mere klart for andre end lige medlemmerne af Retsudvalget, der sidder fordybet i nogle af de her ting, hvad det egentlig handler om.
Og det, det handler om for Dansk Folkeparti her – og der er vi så åbenbart ikke enige med Enhedslisten – er at straffe for kriminalitet, som bliver begået, og som har nogle alvorlige konsekvenser for andre mennesker.
Og det kan også godt være, at der er familier, der mister deres kære, fordi der begås kriminalitet, som efterfølgende ikke kan pådømmes af domstolene.
Det er i virkeligheden det problem, vi prøver at indkredse her.
Og der synes jeg bare, at der er noget, der ikke hænger sammen.
For hvis man siger, at vi kun straffer den onde vilje, så må man dog trods alt sige, at hvis f.eks. Blekingegadebanden bliver sluppet løs i en bil, kører hen og laver et postrøveri, som de formentlig har aftalt på forhånd, men efterfølgende kommer til at afgive skud og dræbe en politibetjent, så er det vel også en slags ond vilje med noget oveni?
Kan man ikke sige det?
Jeg synes, Enhedslisten har det problem her, at deres argumentation ikke hænger sammen.
Jeppe Mikkelsen (RV), 2012-05-15:
Men det er jo ikke det, hr. Peter Skaarup og Dansk Folkeparti har fremsat forslag om, altså, at man vil dømme den, der har gjort det.
Man vil dømme alle, også dem, der ikke har gjort det.
Det er det, som hr. Peter Skaarup og Dansk Folkeparti har fremsat forslag om, og der er jeg ikke enig.
Jeg synes ikke, at man kan sige, at alle skal idømmes en straf for noget, som én person har gjort.
Der kommer princippet, som vi har vendt mange gange heroppe, om, at man er uskyldig, indtil det modsatte er bevist, personen til gode.
Det gør det.
Men når man lever i en retsstat, og vi har nogle principper om, at der skal en vis efterforskning på plads, der skal føres en vis bevisbyrde, osv., så er det bare en af risiciene ved det, og det sker også i ganske almindelige sager hver eneste dag, som har med alle mulige andre og knap så alvorlige forbrydelser at gøre.
Peter Skaarup (DF), 2012-05-15:
Jeg synes da, det lyder positivt, at SF måske er lidt mere indstillet på at være konstruktive omkring det her, end ministeren var – for at sige det mildt – og den socialdemokratiske ordfører var.
For som fru Karina Lorentzen Dehnhardt siger, er det nødvendigt i forhold til andre sager end dem, jeg har nævnt – vi nævner mange i beslutningsforslaget – at kunne styrke lovgivningen, hvis man for grov kriminalitet undslipper med hensyn til domfældelse, sådan som det ser ud til at være tilfældet.
Men jeg kunne godt tænke mig at høre fru Karina Lorentzen Dehnhardts argument imod det her forslag, for hvis man får mulighed for at dømme nogen i forening, og det kunne f.eks være Blekingegadebanden, som drog af sted og begik et drab under postrøveriet, vil det så ikke lægge et pres på de andre medlemmer, at en af dem fortæller, hvad der rent faktisk er foregået, hvis de ved, at de vil blive dømt for det pistolskud, som en anden har affyret?
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2012-05-15:
Det kan man jo dybest set ikke vide, for så skal man ind i hovedet på de tiltalte.
Det vil være noget, som man ikke rigtig kan spå om.
Det, jeg tror vi må holde fast i, er, at vi dømmer for det, som vi kan bevise, altså der, hvor vi rent faktisk kan finde en skyldig.
Vi ved jo alle sammen godt, at der ikke altid er idealsituationer, og at der kan ske ting, og at de kan udvikle sig, og det er ikke sikkert, at man har set, hvordan det rent faktisk udviklede sig.
Jeg tror, vi har en udmærket balance, men jeg forstår godt tankegangen bag forslagsstillernes forslag, og jeg ser også frem til, at vi rent faktisk får afdækket det her i den redegørelse, som kommer.
Pernille Skipper (EL), 2012-05-15:
Tak for det.
I Danmark har vi et retssystem, hvor vi faktisk straffer den onde vilje, altså straffer forsættet, og det betyder også, at man kan blive straffet, uden at man faktisk har gennemført en kriminel handling.
Det gælder sådan set også ved medvirken til andre menneskers forbrydelser.
Hvis man medvirker, kan man også blive straffet for forsættet.
Det betyder også, at man i nogle tilfælde – i modsætning til det, som forslagsstillerne lægger op til – faktisk kan blive straffet for medvirken, selv om hovedpersonen ikke kan blive fundet.
Man kan forestille sig et røveri, hvor chaufføren, der har holdt udenfor og ventet, bliver fanget, men det gør røveren ikke, og der vil man kunne straffe for medvirken alligevel.
Det, der er kravet, er, at man kan bevise, der har været et forsæt.
Det, der er bemærkelsesværdigt i det, er jo, at det skal kunne bevises.
Det er et grundlæggende krav i en retsstat, i et demokrati, at man er uskyldig, indtil det modsatte er bevist.
Det, der har været problemet i nogle af de eksempler, som der er blevet nævnt herfra, er jo, at man ikke har kunnet bevise, at der har været forsæt til at ville medvirke til en kriminel handling.
Så har man på den anden side retsfølelsen, og det kan jo godt være, at man kan føle sig krænket som medlem af Dansk Folkeparti, men søreme også som medlem af alle mulige andre partier og i befolkningen i almindelighed, af, at en forbryder ikke kan blive fanget, eller at man ikke kan samle tilstrækkelige beviser for, at en forbrydelse er blevet begået.
Det er rigtigt, men det er bare præmissen i en retsstat, at beviserne nogle gange ikke nødvendigvis er der, og så må man altså antage, at folk er uskyldige.
Peter Skaarup (DF), 2012-05-15:
Jeg synes egentlig, fru Pernille Skippers fremstilling af tingene måske kan virke meget logisk, sådan når man lige hører den første gang, nemlig det med princippet om, at vi kun straffer den onde vilje i vores retssystem.
Men når man alligevel tænker sig lidt om og ser på, hvordan vores straffesystem er indrettet, så er det jo ikke hele sandheden.
Hvis vi f.eks. ser på vanvidsbilisten, der kører vildt og voldsomt påvirket af narko eller andet berusende stof, så forestiller man sig vel ikke, at vanvidsbilisten har en intention eller et forsæt om at køre en lille familie ned oppe på fortovet.
Men ikke desto mindre sker det jo, og den straf, der gives, bliver større, end hvis det ikke var sket.
Og derfor holder det, der her bliver sagt af fru Pernille Skipper, jo ikke i virkeligheden.
For virkeligheden er vel, at det også har betydning, hvad der sker i forbindelse med den strafbare handling, man er i gang med, når den medfører en anden og måske meget voldsommere strafbar handling.
Pernille Skipper (EL), 2012-05-15:
Jeg synes, det er vigtigt at holde tungen lige i munden.
Altså, der er forskel på, hvad det er, der er kriminaliseret i vores straffelov i dag.
Så er der noget, der hedder et faredelikt.
Det er, når man skaber en fare for, at andre mennesker kan komme til skade, og det vil sige, at det er kriminelt, allerede uden at det sker.
Og det vil det være, hvis man er en vanvidsbilist, der kører fuldstændig galt igennem byen, bare fordi man – hvad det nu var, hr. Peter Skaarup sagde – har taget heroin eller andet.
Det er i sig selv, uden at man rammer et andet menneske med bilen, også kriminaliseret.
Og der kigger man selvfølgelig på den onde vilje til at gennemføre den her farlige handling.
Så jeg kan ikke forstå den måde, hr. Peter Skaarup deler det op på.
Altså, vi straffer den onde vilje, forsættet, til det, som er kriminelt.
Nogle gange er det, der er kriminelt, det at skabe en fare for, at andre kommer til skade; nogle gange er det, der er kriminelt, det at andre kommer til skade.
Det er forskelligt, men det er den onde vilje, vi straffer.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2012-05-15:
Det her er jo et forslag, som der snart er en tradition for at vi behandler.
Der er det jo, kan man sige, godt at have traditioner, for nu får vi i hvert fald muligheden for at diskutere det endnu en gang.
Jeg skal starte med at sige, at vi ikke kan støtte forslaget, og det kommer nok ikke som nogen overraskelse.
Men jeg kan godt forstå forslagsstillernes tankegang.
Jeg synes også, det er forkasteligt, hvis det forholder sig sådan, at man ikke kan blive dømt for en forbrydelse, bare fordi man har valgt at holde mund med, hvem der har begået forbrydelsen, hvis man ved det, og at det så resulterer i straffrihed.
Der er specielt en sag med to forældre og et barn, jeg husker, hvor der var et barn, der kom så alvorligt til skade, fordi det var blevet overhældt med noget ætsende.
Da var det vist næsten hævet over enhver tvivl, at det måtte have været en af forældrene, der havde gjort det, men da der ikke var nogen af dem, der ville sige, hvem der havde gjort det, så resulterede det faktisk i, at begge forældrene gik fri, og det er noget, der støder mig.
Jeg kan jo forstå, at det er sådan, at Dansk Folkeparti rent faktisk har fået igangsat, at der bliver udarbejdet en redegørelse; det er noget, som man allerede har gjort under den gamle regering.
Derfor vil jeg sige, at der jo her er tale om, at det er et spørgsmål, som allerede bliver behandlet, og jeg synes måske, at det mest fornuftige var, at vi så også afventede denne redegørelse.
Det, som man kan sige om beslutningsforslaget, er, at det jo vil være noget, der vil få virkning for alle i en gruppe, som har begået kriminalitet.
Det vil også være noget, som vil få virkning for dem, som under tumulten måske ikke har set, hvem der førte kniven, eller hvem der tildelte slagene.
Her må vi jo altså bare være klar på og insistere på, at det må være politiets opgave og rettens opgave at bevise, hvem der rent faktisk var skyldig, så man får de skyldige dømt.
Vi har i Danmark, som der fra justitsministerens side også er blevet gjort rede for, allerede nogle regler for medvirken, der er utrolig vide.
Der er nærmest ikke den ting, som vi ikke kan dømme nogen for, og jeg tror faktisk, de i en lang række lande er misundelige over, at vi har de danske regler.
Det er endda faktisk sådan, at man kan blive dømt for at være passiv, dvs. at undlade at gribe ind i en situation, hvor der sker et overgreb, f.eks. på et barn.
Så jeg tror egentlig, at balancen i dansk politik her er udmærket, men jeg ser også frem til, at vi får den redegørelse, som vi får på et eller andet tidspunkt.
Og så må vi jo, alt efter hvilken konklusion man i en sådan redegørelse kommer frem til, tage stilling til, om der i forlængelse af den skal tages yderligere politiske initiativer.