Line Barfod (EL), 2008-04-25:
Jeg vil gerne takke for debatten, og især selvfølgelig takke SF, der stort set støttede forslaget, og Socialdemokraterne og De Radikale, der var positive over for, at der er flere elementer i det her, vi skal se på, og også takke Ny Alliance, der også var positiv over for adskillige af elementerne i forslaget.
Bare for at sætte nogle ting på plads i forhold til den debat, der har været, vil jeg skynde mig at sige, at vi ikke fra Enhedslistens side har noget som helst ønske om at fjerne religion og religiøse symboler fuldstændig fra samfundet.
Vi mener bestemt, at der skal være plads både til nisser og juletræer, sankthansbål og mange andre ting, som folk synes er traditioner og synes er væsentlige at have.
Det, vi bare ønsker at få gennemført, er, at folk skal have adskilt det religiøse fra civilsamfundet.
Der har flere gange her i dag været argumenteret med, at når man skulle have særlig statsgodkendelse af trossamfund osv., var det, fordi man uddelegerede myndighed.
Det mener vi ikke man skal gøre.
Vi mener, at myndigheden skal ligge hos de civile myndigheder, og at civil myndighed ikke er noget, som skal overføres hverken til et trossamfund, en håndboldklub eller til nogen andre steder.
Hvis folk så, efter at de har fået registreret deres barns navn, eller efter at de har fået registreret deres ægteskab, har lyst til at få en religiøs ceremoni eller lave en fest i fodboldklubben, eller hvad det nu kan være, de har lyst til, må de det
hjertens gerne for vores skyld.
Men vi mener, at myndighedsudøvelsen skal ligge hos myndighederne og ikke ude hos forskellige foreninger og trossamfund.
Der er også blevet sagt, hvad der er fuldstændig korrekt, at hvis vi skal have den fulde adskillelse af kirke og stat, kræver det en grundlovsændring.
Det er vi helt med på.
Det er derfor, vi i det her forslag har taget fat på de elementer, der ikke kræver en grundlovsændring.
Som det blev sagt, sidst vi diskuterede forslaget, kan man selvfølgelig sige, at det, vi lægger op til her, er en separation med henblik på en endelig skilsmisse, den dag vi kan få ændret grundloven.
Men vi mener altså, det er vigtigt at komme i gang med de elementer, som kan gennemføres, uden at man ændrer grundloven.
Så var en del af debatten - synes jeg - ret mærkelig, fordi man nærmest kunne få det indtryk, at hvis Danmark holdt op med at give en statsgodkendelse af forskellige religioner, ville vi holde op med at være et demokrati.
Det synes jeg er en meget mærkelig opfattelse af demokrati, men da også noget mærkeligt noget at sige til alle de mange lande ude i verden, der ikke har en sammenblanding af kirke og stat.
Nu har jeg ikke sat mig ned og nærmere studeret, hvad det er, Danmark rådgiver om, når vi rådgiver nye demokratier om, hvordan de bør opbygge deres forfatning, men jeg er ret sikker på, at vi ikke rådgiver dem om at sammenblande kirke og stat.
Det kan vi jo få svar på under udvalgsarbejdet.
Jeg er ret sikker på, at det indgår i det, man prøver at fortælle andre demokratier, når de skal have en ny forfatning og opbygge deres demokrati, nemlig at et væsentligt led er, at man adskiller kirke og stat.
Så synes jeg, at vi også bør gøre det i Danmark, ud over at det faktisk for mange af os, der bor i Danmark, er væsentligt, at man får adskilt kirke og stat.
Især blev jeg meget forvirret over fru Charlotte Dyremose, der talte om, at demokrati, som jeg forstod det, kun bestod i flertalsstyre, og at det, som jeg betragter som fuldstændig grundlæggende demokratiske værdier, slet ikke var demokratiske værdier, men kun var udtryk for noget kristent, altså mindretalsbeskyttelse, foreningsfrihed, ytringsfrihed osv., der for mig er afgørende elementer i et demokrati. Men som jeg forstod på fru Charlotte Dyremose, var det noget rent kristent og ikke noget, der ville ligge i demokratiet, hvis ikke man havde en folkekirke, der var blandet sammen med staten.
Så for os er det væsentligt at komme i gang både med debatten, som andre partier har lagt op til, og med rent faktisk at adskille kirke og stat.
Hr. Naser Khader ønskede at få en opdeling af vores forslag, og hvis dele af forslaget som f.eks. civilregistrering, som vi skal diskutere om lidt, kan gennemføres, vil vi selvfølgelig være glade for det, men vi mener faktisk, det er nødvendigt at få den samlede debat om adskillelse af kirke og stat, for vi mener, at det er der i høj grad behov for.
Man kunne jo også spørge lidt til det, som har været denne regerings mantra, at den officielt ønsker frit valg på alle hylder på stort set alle områder, men åbenbart ikke når det kommer til spørgsmålet om, hvorvidt den vil have religion blandet ind i civilsamfundet, og hvorvidt stat og kirke skal være sammenblandet.
Der har man ikke frit valg til at vælge, om man vil definere sig selv uden at definere sig i forhold til en religion.
Det er, som om det er fuldstændig naturligt, at man i dette land skal have en religiøs etiket på, og vi synes altså, det ville være gavnligt, også for den politiske debat, hvis man kom væk fra, at folk skal defineres som kristne eller muslimer eller jøder eller andet, og over til, at man bliver defineret som borger i et samfund.
Vi mener, at det er afgørende i et demokrati, at man har foreningsfrihed.
Folk kan oprette de foreninger, de måtte ønske, og selv lave vedtægterne for de foreninger, som de ønsker dem.
Så vi ønsker ikke statsgodkendelse af trossamfund, og derfor vil vi heller ikke støtte Ny Alliances forslag om at ændre på kriterierne for statsgodkendelse af trossamfund, for vi er imod, at det er noget, som staten skal blandes ind i.
Jeg er ikke bekendt med, at der skulle være forskellige skoler i Enhedslisten.
Vi har haft en debat på vores årsmøde, hvor der var nogle, der stillede forslag om, at vi skulle være et antireligiøst parti.
Det blev der ikke flertal for.
Der var et stort flertal, der ønskede, at vi er et ikkereligiøst parti, som er religionskritisk.
Og det er det, der er vores grundlag.
Man må gerne være troende som medlem af Enhedslisten, men Enhedslistens grundlag er klart ikkereligiøst.
Vi bygger vores opfattelse af samfundet og vores politiske forslag på en ikkereligiøs opfattelse.