Ole Hækkerup (S), 2012-05-29:
Men der er dog den centrale forskel, vil jeg sige til hr. Tom Behnke, at lige præcis den her idé faktisk er noget, der fremkom i Folketingssalen i beslutningsforslag, herunder fra mit eget parti, men sådan set også fra SF.
Så på den måde kan man sige, at det ikke bare er alle mulige ideer, for det er jo en idé, som faktisk konkret har været diskuteret her i Folketingssalen.
Så vil jeg gerne sige igen, at jeg finder det udelukkende glædeligt, jo flere partier, der siger: Ja, vi har brug for at gøre noget her.
Og der kan sagtens være sket en række ting, eksempelvis som i Marlene Duus-sagen, som har betydet, at der er kommet større opmærksomhed omkring det her, og at vi er nødt til at gøre flere ting.
Men jeg vil også gerne understrege, at en af årsagerne til, at regeringen præsenterer et nyt udspil på hele offerområdet inden for en overskuelig fremtid, er en beslutning, som allerede var truffet, da vi skrev regeringsgrundlaget.
Det var allerede på det tidspunkt en del af den politik, vi gerne ville føre.
Og derfor er det jo ikke sådan helt nyt, og derfor må jeg også være ærlig og sige, at selv hvis Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti ikke havde fremsat det her beslutningsforslag, ville regeringen jo alligevel være kommet med et udspil på offerområdet.
Men det er selvfølgelig klart, at jo flere partier der siger, at man lægger sig i samme retning, jo bredere bliver samarbejdet, og jeg skal da ikke undlade at bemærke, at det er præcis den type bredt samarbejde, jeg foretrækker med andre, som tilpasser sig de synspunkter, jeg selv har.
Tak, formand.
Som det allerede er fremgået, ønsker Dansk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti en styrket indsats over for ofrene for kriminalitet, en styrket indsats, der bl.a. skal indebære en offerfond, hvor gerningsmænd skal indbetale et beløb til fonden, der derefter kan hjælpe netop ofrene.
Vi skal gøre alt, hvad vi kan for at hjælpe mennesker, der har været udsat for en forbrydelse.
Som det jo allerede er fremgået af justitsministerens tale, er det i virkeligheden et synspunkt, vi har haft længe.
Det mente vi også, da vi overtog regeringsmagten.
Faktisk skrev vi direkte ind i regeringsgrundlaget, at ofre for kriminalitet skal hjælpes bedre, og snart, som justitsministeren også nævnte i sin tale, kan regeringen præsentere et samlet udspil til at gøre det bedre for ofrene for kriminalitet.
Det er der jo brug for.
Det er jo en kamp i sig selv at vende tilbage til livet, når man har været udsat for en forbrydelse.
Det er en tillid til andre mennesker, som kan være knækket fundamentalt.
Samfundet skal stå på ofrenes side, så kampen bliver mindre ensom.
Så har der været lidt diskussion om det her med, hvor meget man skal glæde sig over de forslag, som andre kommer med osv.
Jeg vil gerne glæde mig højlydt over, hvis det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti siger: Ja, vi vil gerne være med til at lave noget for at styrke ofrene.
Jeg havde så selvfølgelig syntes, at det havde været smart og almindelig konduite og gentlemanånd, hvis man havde skrevet i bemærkningerne til forslaget, at man var ked af, at man aldrig var lykkedes med at komme længere med disse ideer eller få fuldstændiggjort disse ideer, dengang man selv sad for bordenden af samfundsudviklingen, men nu vil man så gerne positivt gå ind i det, som er skrevet i regeringsgrundlaget.
Det synes jeg dog så havde været at lægge sagen et sted, som i hvert fald havde gjort det lettere for os andre at sige: Nå ja, lad os så se, hvad vi kan finde ud af.
Det, som jeg synes er vigtigt i den her debat, er at sige, at regeringen er på vej med et udspil for at hjælpe ofrene.
Det siger sig selv.
Det er udelukkende glædeligt, hvis der er mange partier, der tilslutter sig, at der er brug for at gøre noget i den forbindelse, og alle gode ideer er selvfølgelig velkommen.
Derfor skal det ikke skorte på positive reaktioner fra min side, positive tilkendegivelser.
Jeg går i virkeligheden ind for sådan en afart stimuleringspædagogik med, at uanset hvor meget fejl jeg synes folk har taget, skal man huske at rose og anerkende, når de så gør noget rigtigt.
Det synes jeg om ikke andet, når vi nu tager det alvorlige emne i betragtning, er nødvendigt at vi samler så bredt et flertal om som muligt i Folketinget.