runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Hækkerup (S), 2011-04-05:
Tak for det.
Der bliver sagt mange pæne ord, og man får næsten det indtryk, at der ikke er nogen, der vil træde Dansk Folkeparti over tæerne.
Men vi står altså med det ene forslag efter det andet, hvor Dansk Folkeparti går på kompromis med retssikkerheden, og hvor man tilsidesætter grundloven og fuldstændig fundamentale principper i vores retssamfund, så med den indledning kan jeg jo starte med at sige, at heller ikke det her forslag kan Socialdemokraterne bakke op om.
Justitsministeren har gennemgået reglerne for medvirkensansvar.
Man skal også kunne bevise, at der har været forsæt, at det fortsæt har været til stede.
Der skal også være et individuelt ansvar.
Der er et principielt krav om, at der skal kunne føres bevis for det individuelle ansvar.
Og hvis der har været en forbrydelse, der er begået i forening, skal der også løftes bevisbyrde for, at det har været aftalt, og at det altså har været en indforstået aftale, hvad konsekvensen af den pågældende forbrydelse skulle være.
Ministeren har desuden gennemgået, hvordan der er mulighed for at dømme folk kollektivt og i forening, såfremt de her forskellige principper er opfyldt, og derfor kan man sige, at grundlaget for Dansk Folkepartis beslutningsforslag falder bort.
Der findes i virkeligheden allerede regler for at dømme folk, hvis de har begået en forbrydelse i forening.
Men som ministeren har sagt det, og som Venstres ordfører har sagt det, og som jeg også vil sige det nu, så er der noget helt fundamentalt i vores retssamfund, og det er, at ingen uskyldige skal dømmes.
Det, som Dansk Folkeparti lægger op til, er, at hvis der har været en gruppe, der har begået en forbrydelse i forening, og hvor man altså ikke har aftalt, at det, der kunne ske i forbindelse med den her forbrydelse, var, at man ville ende op med at tage livet af nogen, så ville der, hvis der har været en gruppe, der har været oppe at slås, og hvor der pludselig er en, der har trukket en pistol eller en kniv, efter Dansk Folkepartis opfattelse i yderste konsekvens være grundlag for, at samtlige fire, hvis der har været fire i sådan en bande, kan dømmes for drab, for mord, hvis der ikke er nogen, der angiver, hvem den reelle gerningsmand er.
Dermed står vi og siger: Jamen vores straffelov vil så være ændret fra, at man er uskyldig, til det modsatte er bevist, til at man er skyldig, til man selv har bevist, at man er uskyldig.
Det går selvfølgelig ikke, så derfor kan Socialdemokraterne uden at blinke klart afvise det her forslag.
Ministeren har redegjort for, hvilke muligheder der er for at dømme, når der er begået forbrydelser i forening, og det kan jeg selvfølgelig bakke op om.
Vi siger nej til Dansk Folkepartis forslag.
Manu Sareen (RV), 2011-04-05:
Jeg skal for god en ordens skyld, ligesom alle de andre ordførere – ellers kan man måske virkelig komme på gyngende grund – starte med at sige, at jeg også tager afstand fra Hizb ut-Tahrir.
Det er der næsten gået konkurrence i, og jeg tager rigtig, rigtig meget afstand fra dem, ingen tvivl om det.
Jeg stod også nede ved Diamanten og demonstrerede på livet løs mod deres fuldstændig forfærdelige holdninger på mange områder – til ligestilling eller mangel på samme og til, hvordan vi skal behandle demokratiet.
Det undrer mig meget, at man har en forening, som blev så krænket over, at deres profet blev tegnet, men som ikke har nogen problemer med selv at krænke andre.
Så er det sagt.
Men vi kan heller ikke bakke op om at opløse foreningen på nuværende tidspunkt, for som vi også har hørt fra rigtig, rigtig mange andre, er der ikke et juridisk grundlag for det.
Rigsadvokaten har jo været inde over sagen, først én gang og så én gang til.
Det kan godt være, at tredje gang er lykkens gang, det ved jeg ikke, men politiet arbejder jo på sagen.
Det, der er givet mulighed for, er, at PET også kan være med til at give oplysninger til Rigsadvokaten.
Hvis vi når til en situation, hvor der er mulighed for at opløse Hizb ut-Tahrir, bakker Det Radikale Venstre helt klart op om det.
Men der er selvfølgelig også andre ting, som man er nødsaget til at medindtænke.
Som ministeren meget korrekt var inde på, og som fru Karen Hækkerup også var inde på,
er spørgsmålet, hvad man opnår med et forbud.
Som vi også har hørt andre sige, kan man forbyde handlinger, og man kan måske nå så langt som til at forbyde foreningen, men man kan ikke forbyde de holdninger, som rigtig mange unge mennesker har.
Personligt frygter jeg, at man risikerer at skabe et martyrium for rigtig mange unge mennesker, hvis man går hen og forbyder det, ingen tvivl om det.
Jeg tror, det var Dansk Folkepartis ordfører eller i hvert fald Dansk Folkepartis spørger, som sagde, at mange af de unge mennesker bliver påvirket af Hizb ut-Tahrir, og det er fuldstændig korrekt.
Det sidste, jeg vil sige, og det er helt klart noget, som optager Det Radikale Venstre rigtig, rigtig meget, og som vi også har hørt fra SF, er, at vi også er nødsaget til at stoppe den her fødekæde af unge mennesker, som føler sig kaldet til Hizb ut-Tahrir.
Og det er ikke kun et dansk problem, det er et europæisk problem.
Vi har også hørt noget om fjernsynskanaler og tv-paraboler osv., og det hænger sammen, vi kan ikke isolere det kun til Danmark.
Der kunne det være fantastisk at bruge noget tid på at diskutere, hvordan vi også fremadrettet kan afhjælpe den meget, meget negative udvikling.
Jeg er fuldstændig enig med De Konservatives ordfører på det her område, som siger, at hvis vi siger ja til det her forslag og man så fra domstolenes side senere finder ud af, at man ikke kan opløse Hizb ut-Tahrir, vil det blive opfattet som en klar sejr af Hizb ut-Tahrir.
Så tror jeg, at man er nået lige vidt, eller faktisk tror jeg, at man er nået et skridt frem og tre-fire tilbage, for det vil blive tolket på den måde af de ledende kræfter i Hizb ut-Tahrir.
Peter Skaarup (DF), 2011-04-05:
Jeg må jo sige, at det ikke er så tit, at Det Radikale Venstre og Dansk Folkeparti er enige.
Det var vi faktisk på det her punkt engang, men det er vi åbenbart ikke længere.
For De Radikale ville nemlig, da Dansk Folkeparti tidligere havde et forslag til behandling i Folketingssalen, gerne støtte et forbud, også selv om justitsministeren vurderede, at man skulle afvente Rigsadvokaten.
Det var på det tidspunkt integrationsordfører hr. Morten Østergaard, der udtalte sig om sagen.
Det er en sejr for retssamfundet, og det sender et signal til unge, der flirter med Hizb ut-Tahrir, om, at organisationen er ude på et galt spor og har været det længe.
Så tilføjede han, at han mente, at justitsministeren skulle rejse sagen mod Hizb ut-Tahrir ved en domstol, uanset hvad Rigsadvokaten anbefalede.
Spørgsmålet er bare: Er det ikke nødvendigt, hvis man skal agere i politik, at man holder ved sine holdninger og ikke lige pludselig skifter, som jeg synes Det Radikale Venstre gør her?
Men det er selvfølgelig set før.
Manu Sareen (RV), 2011-04-05:
Nu svarede hr. Peter Skaarup selvfølgelig selv på det, at det er sket før, at man er blevet klogere, og det er jeg helt sikker på også er sket i den her sammenhæng.
Nu kender jeg ikke til lige præcis den sag og den artikel, men jeg ved da helt klart, at jeg har den radikale gruppe bag mig, når jeg fremfører min sag og specielt set i lyset af, at det her handler om at opløse Hizb ut-Tahrir, inden vi har en dom.
Men vi er da fuldstændig enige, og der kan jeg egentlig ikke se, at vi er så langt fra hinanden.
Er der juridisk grundlag for det, er vi fuldstændig på linje med Dansk Folkeparti og i øvrigt også med resten af Folketinget, og det synes jeg da helt klart man skal glæde sig over.
Peter Skaarup (DF), 2011-04-05:
Altså, nu er det som sagt ikke første gang, vi har haft debatter om det her.
Jeg erindrer både den tidligere radikale ordfører, fru Lone Dybkjær, og hr. Morten Østergaard som store tilhængere af, at man netop prøvede sagen ved domstolene.
For hvis vi bliver ved med at sidde med armene over kors og sige, at nå ja, Rigsadvokaten kigger på det, og der er nogle, der undersøger det, osv. osv., så går tiden jo bare, og Hizb ut-Tahrir hverver flere tilhængere og laver flere møder med kønsopdeling og udspyr endnu mere galde mod danske soldater, med henblik på at der eksempelvis kommer selvmordsaktioner mod vores soldater i Afghanistan.
Så spørgsmålet er bare: Hvad skal der til for Det Radikale Venstre, for at man vil lave et forbud?
Skal der lig på bordet, eller kan man nøjes med mindre?
Tom Behnke (KF), 2011-04-05:
Jamen retskaffent betyder ikke, at man dømmer alle, skyldige og uskyldige en masse, bare dømmer løs fra en ende af.
Det gør det ikke, tværtimod.
Det betyder nemlig lige det modsatte.
Man må ikke dømme uskyldige mennesker, og det vil man uvilkårligt komme til i en række sager.
Hvis man gennemfører det her beslutningsforslag, så vil der være uskyldige mennesker, der bliver dømt.
Jeg har over 20 års erfaring i at afhøre i kriminelle sager, og det er sjældent, at de kriminelle lægger alle kortene på bordet og siger: Vi vil gerne tilstå, og her er i øvrigt et fuldstændig manuskript over, hvad vi gjorde, må vi ikke have lov at komme i retten med det samme?
Nej, det gør de kriminelle ikke.
Det er politiets opgave at løfte bevisbyrden, og sådan er det i et retssamfund; man er uskyldig, indtil det modsatte er bevist.
Og det er vi tilfredse med.
Manu Sareen (RV), 2011-04-05:
Tak for det.
Vi er yderst betænkelige ved det her forslag ud fra følgende betragtning: Hvor går grænsen?
Grænserne bliver flydende.
Der er ingen tvivl om, at McDonald's-eksemplet egentlig er et rigtig godt eksempel, og det illustrerer en anden problemstilling, som vi var inde på under den tidligere debat, med pladser – eller mangel på samme – i de fængsler, vi har i Danmark.
Hvis vi skal tage et andet eksempel, som er rigtig godt, mener jeg, at ministerens eksempel med knivstikkergruppen var rigtig, rigtig fornuftigt.
Jeg kan også godt forstå, at det skaber harme, at folk går fri.
Vi har fået et oplagt eksempel fra Amager Bio, som er rigtig tragisk, og det er jo lige præcis der, hvor det bliver fristende, som vi også hører fra Det Konservative Folkeparti, at stemme ja til det her forslag.
Ikke desto mindre er noget af det værste, der kan forekomme i et retssamfund efter min mening, og som vi har hørt fra stort set alle ordførere, at dømme en uskyldig.
Så skal man naturligvis også kigge på og afveje proportionerne.
Jeg kender ikke til det helt nøjagtige tal, men vi har hørt fra nogle, at det ikke drejer sig om så mange sager.
Så lad os da kigge på de sager, som vi også hører fra SF; lad os undersøge, hvad der ligger til grund for dem, f.eks. også Amager Bio-sagen.
Kan vi blive klogere, så det ikke sker igen?
Hvis det her bliver til virkelighed, tror jeg, det vil ende med at blive en eller anden gummiparagraf, som i den grad er et direkte angreb på den retssikkerhed, som alle borgere har krav på i det her samfund.
Det er jo det, det egentlig handler om.
Det er også det, der i virkeligheden er essensen i forslaget: afvejningen af retssikkerheden op imod retsfølelsen, som er omdrejningspunktet i Dansk Folkepartis forslag, og det er jo der, i relation til retsfølelsen, at det bliver fristende.
Retssikkerheden vejer helt klart tungest hos os, da ingen skal dømmes uskyldigt i Danmark.
René Christensen (DF), 2011-04-05:
Jeg vil sige tak for debatten.
Men jeg synes nu alligevel, at vi fik en fornuftig debat ud af det, og jeg synes også, at en del af ordførerne, og også ministeren for den sags skyld, gav udtryk for, at det her er problematisk, og at der er nogle sager, som, hvis man skal bruge De Konservatives udtryk, gør det fristende at sige ja til forslaget her.
Vi mener bare ikke, at man kun skal være fristet; vi mener faktisk, at man skal gøre det.
Så er der flere ordførere, der har sagt, at forslaget her er for vidtgående.
Det mener vi jo selvfølgelig ikke det er, vi mener bestemt ikke, det er for vidtgående.
Jeg vil også sige til SF vedrørende redegørelsen: Vi er meget enige i, at man skal have en redegørelse, også på de sager, som ligger.
Når man nu tager Amager Bio-sagen, som før blev omtalt, så er tilfældet altså her, at det er en 16-årig dreng, der bliver udsat for grov vold og knivstik med døden til følge, og alligevel ender man i det retssamfund, som vi har, med domme på 6 måneders fængsel for at tage en ung mands liv.
Det kan simpelt hen ikke være rigtigt, at man får en så lille straf for at tage en 16-årig ung mands liv.
Men det er tilfældet, fordi vi ikke har den lovgivning, som Dansk Folkeparti her fremsætter forslag om.
Jeg vil sige, at vi ser meget frem til den her redegørelse, der kommer.
Jeg vil også love, at når redegørelsen er kommet, vil vi tage debatten op igen.
Jeg håber, at også de, som har været fristet, de, som har sagt positive ting om forslaget her, vil gøre det igen, fordomsfrit, så vi kan skære ind til benet, så vi ikke skal have de her sager.
For ja, det kan godt være, at det er få sager nu, men man kunne jo forestille sig, at det ikke bliver ved med at være få sager.
Man kunne forestille sig, at der var nogle af de her kriminelle elementer, som fandt ud af, hvordan man løb om hjørner med det retssystem, som vi alle sammen er så stolte af.
Og her er der altså et hul i det danske retssystem, i hvert fald når det gælder retsfølelsen over for de efterladte, og også i forhold til at man kan gå ud og måske med fortsæt foretage drab med en billigere straf til følge, fordi man har forberedt det godt og planlagt at være flere om det.
Derfor vil jeg sige, at det, som Dansk Folkeparti tager med hjem fra den debat, vi har haft her, er, at det ikke har været helt omsonst at stille forslaget her.
Det har også givet nogle tanker i andre partier om, hvordan vi skal håndtere sagen her.
Nu vil vi have en redegørelse på de sager, der har været.
Hvorfor har man dømt, som man har gjort?
Kunne man have handlet anderledes?
Hvorfor er der sager, hvor man har været inde og har kunnet foretage den her fællesskabsdomfældelse?
Vi må sige, at det ser vi frem til.
Jeg vil også sige tak for de trods alt positive ting, der er kommet – der var ikke et ja til forslaget her, men trods alt nogle tanker, som er positive, også i den retning, som Dansk Folkeparti ser, og jeg ser frem til, at vi kan diskutere det endnu en gang, når vi har fået redegørelsen.
Erling Bonnesen (V), 2011-04-05:
I forbindelse med fødevareforliget vil vi styrke kontrollen på fødevareområdet ved i endnu højere grad at målrette indsatsen mod problemområderne og problemvirksomhederne.
Dette skal ske igennem en kampagnekontrol og en styrket kontrol af handelen med kosttilskud, som med dette forslag finansieres af erhvervet.
Derudover forbedres Fødevarestyrelsens organisationsform, samtidig med at Fødevarestyrelsens administration af gebyrerne forenkles.
Ændringen er led i en omfattende forenkling af gebyrstrukturen og administrationen på de områder, der administreres af Fødevarestyrelsen.
Formålet er at reducere antallet af gebyrordninger gennem en sammenlægning af kontrolområder, hvor kontrollen udføres af Fødevarestyrelsen.
I forhold til erhvervslivet er det målet, at alle relevante breve, indberetninger og ansøgninger m.v. senest i 2012 sendes via digitale kanaler, og dette forslag er et godt skridt på vejen.
Samlet set vil forslagene være med til at effektivisere og forenkle forvaltningen på området til gavn for både virksomheder og myndigheder.
Venstre støtter forslaget.
Bjarne Laustsen (S), 2011-04-05:
Jeg vil gerne spørge til noget, for jeg synes ikke, at ordføreren kom hele vejen omkring i forhold til, at lovforslaget også indeholder andre dele, som ikke er en del af fødevareforliget, og det er jo det, det handler om, nemlig certificeringen af fisk og den afgift, man lægger på.
Jeg står her med en artikel fra Jyllands-Posten fra den 28. februar, og deri siges det, at den afgift, man her lægger på, koster fiskerjob.
Hvad er det for en afgift, man lægger på?
Hvor mange penge er det, det drejer sig om?
Og er ordføreren enig i, at det kan komme til at koste danske arbejdspladser, fordi man lægger den afgift på her?
Karen Hækkerup (S), 2011-04-05:
Jeg synes, at Dansk Folkeparti sjofler seriøsiteten ved vores domstole.
René Christensen (DF), 2011-04-05:
Vi kan tage dommen, der blev afsagt i forbindelse med Amager Bio.
Det drejer sig om en 16-årig dreng, der bliver slået ihjel – han dør af det.
Først bliver han slået og sparket, hvorefter han bliver stukket med kniv.
Han bliver slået og sparket igen.
Der er fire mænd, der bliver stillet for retten.
Der er ingen af dem, der vil fortælle, hvem der førte kniven.
De endte med at få en dom på 6 måneder for grov vold, fordi man ikke kunne bestemme, hvem der havde ført kniven, altså lavet de dræbende stød.
Sådan er det jo i dag, sådan bliver der dømt ude ved domstolene.
Og der mener vi bare, at det jo ikke kan være rigtigt.
Der er fire mennesker, der har lavet meget, meget grov vold med døden til følge, der blev stukket med kniv, og alligevel bliver man idømt 6 måneder for grov vold.
Karen Hækkerup (S), 2011-04-05:
Jo, men det er fundamentalt i vores retssamfund, at der individuelt skal kunne løftes en bevisbyrde for, at man er skyldig i den forbrydelse, man dømmes for.
Og hvis ikke der kan det, og hvis der heller ikke kan føres bevisbyrde for, at man har haft forsæt, enten direkte forsæt, sandsynlighedsforsæt eller dolus eventualis, så kan man ikke dømmes. Sådan er retspraksis, og det er jeg sådan set meget, meget tilfreds med at den er.
For mig er det vigtigt at påpege, at Justitia er blind.
Der er ingen uskyldige, der skal dømmes i et retssamfund, og det er der heller ikke nogen der bliver i det danske retssamfund.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2011-04-05:
Der er ikke meget nyt under solen: Hverken Enhedslisten eller SF kan støtte det her forslag.
Dansk Folkeparti tager udgangspunkt i et par sager om bandevold og bandekriminalitet, men det var faktisk nogle andre sager, som fik mine tanker til at flyve, da jeg læste beslutningsforslaget.
Den sag, som jeg først og fremmest kom til at tænke på, var en nylig sag med et forældrepar, hvor en af forældrene havde æstet deres barn meget, meget groft, og hvor ingen af forældrene kunne dømmes i sagen, fordi man simpelt hen ikke kunne finde ud af, hvem af dem der havde gjort det, selv om det var åbenlyst, at en af dem var den skyldige.
Der er også andre sager.
Jeg husker en sag med en glarmesterlærling, som fire betjente tog halsgreb på – ingen af dem vidste, hvem der havde taget det halsgreb, som var livsfarligt for den unge mand, og ingen af betjentene blev dømt i den pågældende sag.
Eksemplerne er heldigvis få, men de findes, og de er ganske uforståelige og forargelige.
Til gengæld er jeg i dag blevet bekendt med et eksempel, som et andet folketingsmedlem for SF, fru Meta Fuglsang, der som bekendt er advokat, har beskrevet.
Den sag drejer sig om to mænd, der kører i en bil og slår en anden mand ihjel og efterlader ham i grøftekanten.
De bliver altså dømt for i fællesskab at have begået det her mord, trods at ingen af dem ville sige, hvem der faktisk havde gjort det.
Jeg skal ikke gøre mig klog på, hvorfor der i nogle sager kan bruges nogle regler, mens der i andre sager ikke kan, men jeg synes, det vil være fornuftigt, at vi i hvert fald som minimum efter i dag får lavet en redegørelse for de enkelte sager og for, hvordan de hænger sammen.
Når det så er sagt, har vi altså en dansk retstradition, som betyder, at vi kun kan dømme den, som beviseligt er skyldig uden for enhver rimelig tvivl, og det er et meget principielt spørgsmål.
Jeg vil nødig have amerikanske tilstande.
Jeg ved, at Dansk Folkeparti i deres beslutningsforslag lige præcis nævner USA, hvor man har muligheden for at dømme alle i en sag for mord, hvis de har været til stede, hvor det er sket, selv om det kun er én mand, der har ført kniven eller har skudt, men jeg vil bare gerne gøre opmærksom på, at USA desværre har en rigtig lang tradition for at få buret uskyldige mennesker inde og måske endda også få henrettet nogle af dem, og den slags justitsmord synes jeg ikke vi i Danmark skal medvirke til.
Jeg vil derfor henholde mig til det, som justitsministeren har sagt, nemlig at vi skal gå efter den skyldige, men den udvidelse, som Dansk Folkeparti foreslår her i dag, vil være meget voldsom.
Selv om jeg kan have sympati for tankegangen, vil jeg helst, at vi fylder fængslerne op med rigtige forbrydere.
René Christensen (DF), 2011-04-05:
Det vil så sige, at ordføreren mener, at hvis man endelig vil slå nogen ihjel, skal man aldrig gøre det alene, for så bliver man dømt for drab, nej, så skal man gå to af sted, og så skal man foretage det drab, den likvidering man vil, og så skal man huske at slå og sparke til ofret et par gange, for så kan man højst få 6 måneder for grov vold.
Det er sådan man mener at de skal gøre.
Det er en god opskrift på, hvordan man kan slå et andet menneske ihjel i Danmark og få en meget, meget lille straf, bare man holder tæt og ikke siger, hvem der førte pistolen i det tilfælde, som ordføreren jo kom herop på talerstolen med som et godt eksempel på, hvordan man kunne gøre: Tag to mennesker af sted ud at slå et andet menneske ihjel, det giver 6 måneder for grov vold.
Det er det, man kan gøre ifølge den opskrift, som der netop er kommet fra talerstolen nu.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2011-04-05:
Mere kan jeg ikke sige på nuværende tidspunkt.
Det kan godt være, at der også er nogle andre sager ved siden af, som så er sværere, og hvor det ikke kan lykkes at føre den slags beviser, men det er desværre også prisen ved at leve i et retssamfund.
Men en redegørelse synes jeg det vil være rigtig fint med for at se, om der er nogle tilgange, som måske skulle være mulige, eller som er overset.
René Christensen (DF), 2011-04-05:
Det er da altid et stykke på vejen, og vi hilser selvfølgelig også velkommen, at man får kigget på det her.
Når man fremsætter et beslutningsforslag, er det altid fint, at der så trods alt også sker noget på området.
Det, som er udgangspunktet her, er det, at det kan betale sig at holde tæt.
Der må man jo sige, at det er det, der er hele udgangspunktet her.
Der er alt at vinde og intet at tabe.
Der vil jeg gerne spørge ordføreren: Er ordføreren ikke enig i, at det er problematisk?
Man fører selvfølgelig de her sager ud fra et ædelt synspunkt om, at man ikke skal dømme en uskyldig, det er vi jo enige i.
Det er klart, at der er nogle kriminelle elementer, som udnytter de systemer, der er, ved at holde tæt i gruppen.
Er ordføreren ikke enig i, at det er problematisk, at det kan betale sig at holde tæt og dermed komme ind under en anden strafparagraf og få en langt mildere straf?
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2011-04-05:
Jeg er enig i, at det er højst problematisk, hvis der er nogen, der er så kyniske, at det simpelt hen er den vej, de vælger at gå frem, altså at tie stille og på den måde undgå straf.
De sager, som Dansk Folkepartis forslag går på, er jo blandt nogle af de alvorligste og groveste forbrydelser, og det ville være frygteligt, om vi fik sendt uskyldige mennesker i fængsel for noget, som de ikke har gjort.
Det vil være meget svært i en sag, hvor der er to påstande eller ingen påstande, at kunne beskytte sig imod det og sige: Det er ikke mig, der har gjort det.
Hvordan skal man så kunne beskytte sig imod den, der virkelig har gjort det?
Det synes jeg vil være en anden forfærdelig følge af at indføre sådan et forslag her.
Lad os i stedet for lave en redegørelse om de sager, lad os samle de der enkeltsager sammen og få kigget dem nærmere efter i sømmene.
Det vil jeg gerne medvirke til.