Nick Hækkerup (S), 2010-12-03:
Tit oplever man i muntert lag, at der bliver sagt meget sjovt om Det Radikale Venstre og Det Radikale Venstres politik og konsistensen i den.
Der må man sige, at det, vi har at gøre med i dag, i hvert fald er en modsigelse af de bemærkninger, for det kan konstateres som et faktum, at Det Radikale Venstre siden vedtagelsen af rødvinsreformen har ført en vedholdende og konsekvent kampagne for at få afskaffet den såkaldte iværksætterskat, og det beslutningsforslag, som vi står med i dag, er sådan set kulminationen herpå.
Begrundelsen fra Det Radikale Venstres side har været og er fortsat, at netop iværksætterskatten har ført til mindre privat risikovillig kapital i Danmark, end tilfældet ellers ville have været.
Omfanget kan diskuteres, men om det er tilfældet, kan sådan set ikke diskuteres.
Det må jeg nok sige er bredt erkendt i Folketinget i dag.
Regeringen og Dansk Folkeparti har også erkendt det, idet man, som det blev nævnt tidligere, i det netop indgåede finanslovforlig jo har lagt op til en beskeden ændring af skatten med den begrundelse, og jeg citerer: »... at forbedre mulighederne for tilførsel af kapital til vækstvirksomheder«.
Socialdemokratiet kan grundlæggende tilslutte sig den kritik, som beslutningsforslaget rejser, af iværksætterskatten.
Men når vi skal vurdere forslaget samlet, bliver man jo nødt til at vurdere den kritik som lodder i den ene vægtskål over for de lodder, som må lægges i den anden vægtskål.
Se, forslaget blev gennemført som led i rødvinsreformen, hvor Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti gav historisk store og skæve skattelettelser til de allermest velhavende i kongeriget, mens helt almindelige hårdtarbejdende danskere, arbejdsløse og pensionister fik en lang næse.
Afskaffelsen af iværksætterskatten vil efter Finansministeriets vurdering koste 600 mio. kr., og vi ved, hvordan sådan en finansiering vil blive fundet af det flertal, som er i Folketinget i øjeblikket.
Det vil ske gennem besparelser på den helt almindelige velfærd.
Prisen vil endnu en gang blive betalt af ringere normeringer i daginstitutionerne, flere lukkedage, kortere åbningstider osv., folkeskoler med færre undervisningstimer, som det konsekvent har været tilfældet, mens den her regering har siddet ved magten, forældede undervisningsmaterialer og stigende klassekvotienter, ældrepleje med dårlig omsorg og mindre rengøring.
Ud over det finansieringsmæssige problem skal det bemærkes, at forslaget blev gennemført som led i at sikre symmetri, som det hedder, i kapitalbeskatningen – helt konkret ved at beskatte udbytter og aktieavancer af porteføljeaktier på samme måde, som hvis der var tale om beskatning af obligationer.
Vi ved erfaringsmæssigt, at når man begynder at pille ved sådan en symmetri i beskatningen, fører det ganske ofte til skattespekulationer.
Der vil være nogle, der sidder uden for de her lokaler, som interesserer sig voldsomt for: Hvad giver det her nu af muligheder?
Og de vil finde skattehuller, som vi så efterfølgende skal arbejde med at lukke efter en periode.
Forslagsstillerne har også erkendt den problemstilling, men lader svaret svæve i luften, idet der blot henvises til, at der bør indføres en række værnsregler efter nærmere vurdering.
Endelig er der efter Socialdemokratiets opfattelse grund til at pege på, at i det fælles ønske, som vi har her på Christiansborg, om at hjælpe små og mellemstore virksomheder skal vi naturligvis anvende de mest effektive værktøjer, og det er langtfra givet, at skatteskruen er det mest effektive.
Der er en række andre rammevilkår, som må tages i betragtning, når vi skal finde ud af, hvordan vi hjælper de her virksomheder til at komme styrket igennem krisen, f.eks. nye samarbejder om teknologiudvikling, f.eks. etablering af erhvervsklynger, f.eks., som det er blevet problematiseret for nylig, en mere effektiv og fokuseret anvendelse af vores erhvervsfremmeordninger – de ganske store beløb, som vi bruger årligt via finansloven, via skatteudgifter på at stimulere forskellige erhvervsområder, og hvor vi ikke følger op og ser på: Er det en effektiv måde at anvende pengene på, eller kunne vi anvende dem bedre, f.eks. ved at give flere og ikke, som det sker i øjeblikket, færre penge til forskningen, f.eks. ved at styrke og ikke forringe vores uddannelser, som det sker i øjeblikket, f.eks. ved at investere i og ikke forringe vores infrastruktur, som det sker med Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti ved roret, og f.eks. ved at arbejde med en reel reduktion af det administrative besvær, som de små og mellemstore virksomheder er udsat for?
Når den samlede afvejning skal foretages, kan Socialdemokratiet ikke støtte det foreliggende beslutningsforslag.