Per Clausen (EL), 2013-05-17:
Jeg skal takke for en fra de fleste partiers side meget positiv modtagelse.
Det lå vel også i sagens natur, at både fødevareministeren og regeringspartierne måtte reagere positivt på det her beslutningsforslag, fordi det jo svarer ganske nøje til, hvad regeringspartierne mente inden valget.
Det er rart at høre, at partierne ikke har ændret holdning, men måske er blevet sådan lidt mere forsigtige i deres tilgang til spørgsmålet.
Jeg vil sige, at det, som jeg synes er helt afgørende her, er jo, at uanset hvordan man vender og drejer det, er der tale om, at bisfenol A er et hormonforstyrrende stof, som har alvorlige skadevirkninger, og at bisfenol A optages af mennesker fra fødevarebeholdere, som på den ene eller den anden måde er produceret ved hjælp af bisfenol A.
Når det f.eks. siges, at det endnu ikke er endegyldigt dokumenteret, at bisfenol A i de størrelsesordener, som der er tale om, er skadelige for mennesker i al almindelighed, må man bare sige: Det er jo rigtig nok, men pointen er bare den, at når det f.eks. handler om gravide og konsekvenserne for fostre, er der faktisk rigtig, rigtig meget, der tyder på, at selv meget, meget lave doser giver nogle alvorlige konsekvenser.
Det kan man også læse ud af DTU Foods undersøgelse, den undersøgelse, som jo i øvrigt gav anledning til, at vi i Danmark mente, at vi havde videnskabeligt belæg for at gennemføre et forbud mod de produkter, der var målrettet 0-3-årige.
Allerede dengang sagde vi jo, at vi syntes, det var meget bemærkelsesværdigt, at man kunne konstatere, at det, man med nogenlunde sikkerhed kunne sige, var, at konsekvenserne for fostre – hvis gravide indtog det her stof – var det, man sådan mest sikkert kunne konstatere, også ved et forholdsvis lavt indtag.
Så drog man den konklusion, at når det var sådan for fostre, var der også en øget risiko for små børn.
Det er jo sådan set rimeligt og fornuftigt at nå frem til den konklusion, men konklusionen må også være, at der faktisk er en særlig opgave i at beskytte gravide.
Det vil sige, det kunne man godt klare ved en omfattende informationskampagne og ved synlig mærkning osv., og det var derfor, jeg sagde, at det jo også kunne være et element i den løsning, man laver – også med den lille sidebemærkning, at mærker man først synligt med, at et bestemt produkt indgår, og advarer gravide mod at bruge det, vil andre mennesker nok tænke den tanke, at det sikkert heller ikke er sundt for dem.
Det kan så på den måde lægge et pres på producenterne, og det synes jeg faktisk kan være en vigtig del af løsningen.
Jeg er også overbevist om, at vi i det videre arbejde selvfølgelig skal se på en udfasning, et forbud mod bisfenol A.
Det er jo muligt, at man for nogle produkter ikke her og nu og umiddelbart kan pege på substitution, men jeg er enig med SF's ordfører i, at der måske indimellem er en sådan lidt overdrevet konservatisme – og det ligger jo lige for at sige, når man snakker om konservesdåser – i forhold til, hvad der kunne være løsningen og løsningerne; man tænker altid kun i reparation på gamle og måske forældede løsninger, og så når man frem til nogle frygtelig dyre resultater.
Sandheden er vel, at hvis man var i stand til at udvikle alternative produkter, ville man måske nok skulle bruge nogle penge i starten, men fremadrettet ville man komme til at stå rigtig godt i en konkurrencesituation.
Det er bare endnu et eksempel på den måde, vi somme tider fører erhvervspolitik på her i landet, hvor det vigtigste er ikke at pålægge erhvervslivet nogen som helst byrder, så de i så lang tid som muligt kan blive tilbage i fortidens teknologi og tjene penge på det, og det er måske slet ikke nogen hjælp og slet ikke nogen støtte til erhvervslivet.
Der vil jeg bare sige, at det her er vel i og for sig også et eksempel på det, og det kunne måske også være den danske fødevareindustris tilgang til det her, at man sagde: Her er en udfordring, her er et problem, der skal løses, og der er sådan set ingen grund til at gå og være de sidste, der er med til at løse det; vi kan lige så godt blive blandt de første.
Det tror jeg er rigtig vigtigt.
Det blev sagt – også fra ministeren i indledningen her i dag – at der jo var et forbud i Frankrig, og nu må vi se, hvad der sker i Frankrig.
Det er meget udbredt blandt danske eksperter at sige, at de bare har lavet det her forbud i Frankrig, og så ophæver de det nok, når de opdager, hvor dyrt og besværligt det er.
Lad os nu vente og se.
Det kan jo også være, at der er forskellige dele af fødevareindustrien, som har stor indflydelse i Frankrig i forhold til i Danmark, og at lobbyismen derfor kan falde lidt anderledes ud i Frankrig, end den falder ud i Danmark.
I hvert fald synes jeg, at det er meget afgørende, at vi får taget hul på at få løst det her problem.
Bare af hensyn til Liberal Alliance vil jeg sige, at jeg jo ikke har påstået, at Enhedslistens bemærkninger til beslutningsforslaget er udtryk for en højere videnskab, men de er dog udtryk for, vil jeg sige, at der blandt sagkundskaben på det her område er stor bekymring for, at der er en fare, og at der er ganske mange saglige, seriøse forskningsresultater, der peger i den retning.
Men når man har lyttet til debatten i dag, er det jo svært at sige andet, end at der er en grundlæggende positiv holdning fra regeringens side, der er en grundlæggende holdning fra et flertal af Folketingets partier, og set i det lys ser vi da fra Enhedslistens side frem til et grundigt og seriøst udvalgsarbejde, hvor vi kan få belyst alle de væsentlige problemstillinger, der er taget op her.
Jeg synes også, at vi skal bruge den fornødne tid til at undersøge sagerne ordentligt og grundigt, og dermed har jeg også sagt, at Enhedslisten ikke har nogen intentioner eller noget ønske om, at det her beslutningsforslag kommer til afstemning i den her samling.
Selv om man godt kan være utålmodig, så er det, når man har nået min alder, hvor man jo skal nå rigtig mange ting, før det bliver for sent, også godt indtage det standpunkt, fornuftigt at gøre tingene ordentligt og seriøst, og jeg vil bare sige, at selv hvis man vedtog vores beslutningsforslag, ville man jo bagefter skulle i gang med mange af de ting, som ministeren refererer til.
Jeg kan huske, da vi i sin tid fik vedtaget et forslag om et forbud på det her område, det var så, mens det var skiftende Venstreministre, der var fødevareministre, gik der alligevel et par år, fra vi fik beslutningsforslaget vedtaget, til det blev gennemført.
Så det siger noget om, at indimellem kan det måske være lige så klogt i stedet for at gennemtrumfe noget i Folketingssalen at sørge for at komme i en fornuftig dialog med regeringen.
Så jeg ser frem til, at vi i løbet af de kommende måneder, hvor mødefriheden jo på et eller anden tidspunkt sænker sig over Folketinget, hvor vi jo ikke holder ferie, men arbejder videre i udvalgene, arbejder videre med det her og prøver at se, hvor langt vi kan komme og gerne slutte af med en beretning, der for så vidt både forholder sig til bisfenol A-problemstillingen og også gerne bredere til nogle andre problemstillinger på de hormonforstyrrende stoffers område.
Så lad mig bare til sidst sige, at det, der gør mig en lille smule betænkelig sådan principielt og generelt, er, at man ofte, når vi diskuterer udfasning af stoffer, siger, at vi risikerer, at de stoffer, der kommer i stedet for, er lige så farlige eller farligere.
Så vil jeg sige, at jeg jo sådan set troede, og det skal så også være sagt til SF og Radikale Venstre, som har været optaget af mit forhold til EU, at det var sådan nu, at vi havde indfaset system, der gjorde, at nye, farlige kemikalier ikke blev godkendt til produkter.
Men det siger noget om, at vi har et dårlig fungerende godkendelsessystem af kemikalier, hvis det er sådan, at vi ikke kan udfase nogle kemikalier, fordi vi er bange for, at de bliver erstattet af noget, der er værre, fordi vi burde jo sikre i godkendelsesprocessen, at det aldrig ville ske, sådan at det eneste relevante, vi kunne diskutere, var, om der ville være nogle produkter, vi ikke kunne få mere, fordi man ikke kunne få emballage til dem.
Selv om jeg godt ved det, og selv om jeg måske ikke deler regeringens og flertallet i Folketingets opfattelse af velsignelserne ved at nedsætte afgifterne på sodavand, kan jeg godt se, at hvis man gennemførte et beslutningsforslag her, der ville føre til et umiddelbart stop for salg af cola i Danmark, så kunne det måske godt give nogle negative konsekvenser også i form af vælgermæssige reaktioner.
Det skal imidlertid – synes jeg – ikke føre til, at vi ikke sørger for at få fjernet farlige hormonforstyrrende stoffer fra vores fødevareemballage så hurtigt, som det overhovedet er muligt, særlig i tilfælde hvor man kan påvise, at der er en risiko, hvis gravide indtager det, som kan ramme fosteret og dermed både ufødte og efterfølgende fødte børn.
Det synes jeg vi har en pligt til at gribe ind over for, og jeg er glad for, at der er så rimelig bred opbakning i Folketinget til, at det kan vi arbejde videre med.