runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carsten Hansen (S), 2012-01-25:
Jeg synes, vi skal se på alle de initiativer, som kan gøre, at vi ikke kommer i de situationer, som vi er i nu, og jeg vil gerne sige, at jeg betragter det med stor alvor.
Men jeg kan ikke lade være med sådan lige at læse lidt op fra vores fælles aftale, som siger, at det er en styrket kriminalpræventiv indsats, der skal til, altså før det sker, og at det er i et tæt samarbejde med kommunerne.
Her har jeg været ude at besøge en række steder, Gellerup, Vollsmose, og har haft møde med borgmestre og rådmænd osv. og med boligselskaber.
Det er en konsekvent patruljering, det er en synlig tilstedeværelse i gadebilledet, der skal til, og så er der de hotspot med særlige specialenheder, som man sætter ind.
Det ved hr. Martin Henriksen udmærket godt.
Det forhindrer ikke de her enkelttilfælde, men vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at de ikke sker.
Måtte jeg så ikke sige, at nu har hr. Martin Henriksens parti sammen med VK haft ansvaret i 10 år, og så forsøger man at skyde det over på os.
Det var ikke sådan dengang i 1990'erne, at man brændte biler af, det var ikke sådan, at det foregik på samme måde, som det er foregået i de sidste 10 år.
Det var ikke sådan, at man satte 14-årige i spjældet.
Det er den langsigtede indsats, det er den hårde indsats, der skal til.
Det er både den boligsociale indsats, og det er den politiske indsats på SSP-området, der skal til, og så er det en hård indsats mod den hårde kerne, som laver det her.
Martin Henriksen (DF), 2012-01-25:
Men jeg vil gerne vide, hvornår de politifolk så kommer.
For en ting er, at vi herinde har lavet en aftale om, at der skal være noget mere synligt politi derude, men en anden ting er, at det jo er regeringens ansvar at sikre, at den aftale så bliver udmøntet, altså at politiet rent faktisk også kommer derud og er med til at forhindre, at de her ting foregår.
Så hvornår kommer de politifolk, de ekstra politifolk, ud i ghettoområderne?
Det er den ene ting.
Den anden ting er: Hvilke andre initiativer er der?
Alle de initiativer, som ministeren nævner, kender vi godt; de kører i forvejen.
Hvilke ekstra initiativer agter regeringen at iværksætte med henblik på lige præcis at gå målrettet efter det her?
Jeg synes, at det, at den her sag, som er kommet frem som et enkelttilfælde, går ud over flere forskellige mennesker, gør, at det er flere enkeltsager, der så at sige udgør en helhed, og det mener jeg faktisk er alvorligt nok til, at Folketinget og også regeringen bør reagere på det.
Men hvilke initiativer er der ud over de ekstra politibetjente, og hvornår kommer de?
Vil regeringen f.eks. gå med til en handlingsplan, som målrettet skal gå efter at holdningsbearbejde de her unge mennesker, sådan at vi er sikre på, at de forstår, at racisme rettet mod danskere er uacceptabelt?
Carsten Hansen (S), 2012-01-25:
Altså, jeg tror, at den tid er ovre, hvor man har skullet lave lovgivning direkte på baggrund af et enkelt eksempel, men vi skal tage det med, og vi skal ikke acceptere det.
Så vil jeg godt sige, at det jo var noget, der var tilfældet, dengang Dansk Folkeparti fuldstændig egenhændigt bestemte over VKO-flertallet, altså at man sådan kunne drive det på enkeltsager.
Jeg tror, det er vigtigt, at vi sætter ind med en målrettet boligsocial indsats, med en langsigtet indsats, at vi gør, som man gør i Odense, med hotspot, og direkte forankrer ansvaret politisk: Man går ud og kigger på områderne, man laver gadegennembrud, man renoverer lejlighederne, og man kobler det op på en helhedsorienteret indsats.
Jeg kan sige, at man i nogle af de områder, hvor man har været i gang med det her, faktisk har gjort det sådan, at man har fået nedbragt kriminaliteten blandt de unge ganske markant, altså ved at lave lektiecafeer, ved at sikre, at de ikke var på gaderne, ved at have et samarbejde med politiet, og så i øvrigt sætte ind over for det her.
Det er det, vi skal gøre.
Men det er jo op til politiet at tage sig af den her indsats, og jeg kan ikke stærkt nok understrege min opbakning til, at hvis der er nogen, der bliver chikaneret eller i den grad bliver forulempet, så er det selvfølgelig en politiindsats, der er brug for.
Og der er jeg glad ved, at Dansk Folkeparti er med i den politiaftale, hvor vi har afsat penge til flere betjente derude, så man får en bredspektret indsats, som ikke kun går på det sociale, men som også tager fat om de banditter, det drejer sig om.
Martin Henriksen (DF), 2012-01-25:
Det er jo rigtigt, at vi har indgået en aftale om, at der skal komme noget mere synligt politi ud i ghettoerne.
Men der er noget, der tyder på, at det endnu ikke er sket i tilstrækkeligt omfang.
Så hvornår kommer der noget mere synligt politi derud, og hvornår kommer det i et sådant omfang, at vi kan sikre, at der bliver sat en stopper for det her?
For det er jo fuldstændig urimeligt, at tidligere tiders alt for lemfældige udlændingepolitik, som har været med til at skabe de her problemer, nu giver de resultater, som vi her kan se.
Så hvornår kommer der noget mere synligt politi ud i ghettoerne?
Hvornår komer det ud i Vollsmose?
Det er den ene ting.
Den anden ting er: Har man i regeringen andre initiativer, som man agter at iværksætte med henblik på at slå ned i forhold til det her fænomen?
Carsten Hansen (S), 2012-01-25:
Jeg tror, at vi i regeringen ligesom Dansk Folkeparti ser meget alvorligt på den her sag.
Derfor er jeg også glad for at kunne sige, at vi faktisk – i øvrigt i fællesskab – har indgået en politiaftale, hvor vi sætter ind over for de subkulturer, der organiserer kriminaliteten der, men hvor vi også tager hånd om SSP-indsatsen og sikrer, at de unge mennesker ikke kommer ud i kriminalitet, og at vi tager fat der, hvor det er nødvendigt.
Måtte jeg så ikke sige, at Vollsmose er et godt eksempel på, at man faktisk har fået flere politibetjente derud.
Der er folk, der er i området konstant, hele tiden, og man kender den lokale betjent.
Men det skal ikke afholde mig fra at sige, at det er dybt uacceptabelt, at man på den måde forsøger at chikanere folk væk; det skal vi overhovedet ikke acceptere.
Martin Henriksen (DF), 2012-01-25:
Tak for det.
Vi synes, at det, at man i Danmark har eksempler på danskere, der bliver udsat for racisme fra forskellige grupper af indvandrere, fordi de er danskere, er et emne, der er så alvorligt, og vi vil meget gerne høre, hvad regeringen og ministeren har tænkt sig at gøre ved det problem.
Carsten Hansen (S), 2012-01-25:
For det andet vil jeg bare sige, at når jeg mente uhyrlig, så tænker jeg på den kæmpe centralisering, vi har set i de 10 år, V, K og O har bestemt, og hvor man jo har lavet en meget, meget smal kommunalreform.
Man ville faktisk også til at afskaffe og centralisere regionerne.
Jeg ved ikke, hvad fru Sophie Løhde mener, men det ville i hvert fald Venstres daværende statsminister, hr. Lars Løkke Rasmussen.
Så vi kan sige, at det kun er gået en vej, mens Venstre har været ved magten, nemlig centralisering på centralisering.
Jeg vil godt sige, at i forhold til sygehusområdet er det klart, at der er en gevinst ved at centralisere specialfunktionerne, men det giver også en utryghed udeomkring.
Og det er da en reel problemstilling at diskutere.
Dermed er ikke sagt, at vi har alle løsningsforslagene lige i dag, men jeg synes da, at det er helt rimeligt at diskutere det og også at se på det.
Når jeg møder bekymringen derude, skulle jeg så lade være med at tage den alvorligt?
Nej, det synes jeg da jeg skal.
Jeg synes da, det er rimeligt, at vi diskuterer det, og vi kommer til at se på, hvad det er, der kan skabe tryghed derude.
Dem kender fru Sophie Løhde som sundhedsordfører bedre til end mig; den præhospitale indsats med at sikre at skadeklinikkerne kommer ud.
Men de tanker kom jo ret sent hos Venstre efter Holstebrosagen.
Sophie Løhde (V), 2012-01-25:
Det kunne bare også være rart, hvis Danmark havde fået en landdistriktsminister, som så ville forholde sig til, hvad man vil gøre ved det, at der er nogle borgere, der i landdistrikterne føler sig utrygge, og ikke bare slynge om sig med udtalelser.
Men det er godt, at man nu trækker sin udtalelse her fra Folketingssalen om, at det var en uhyrlig centralisering, tilbage, og dermed er det sådan, at ministeren ikke mener, hvad han selv siger i Folketingssalen.
I forhold til hele det der spørgsmål om centralisering synes jeg godt nok, at det var mange luftige bemærkninger, der kom i forhold til, hvad der skulle være sket af centralisering.
Mig bekendt har kommunalreformen betydet, at flere opgaver i dag bliver løst tættere på borgerne.
Man kan også som minister læse landdistriktsredegørelsen, hvoraf det fremgår, at hvis vi ser på udviklingen i antallet af statslige arbejdspladser, er der sådan set flere, der er rykket ud, end der er rykket til hovedstaden.
Det princip ved jeg godt at den nye regering nu vil gøre op med, og at der dermed skal være flere københavnerarbejdspladser, når vi snakker statslige arbejdspladser, end ude i de landdistrikter, som ministeren er minister for.
Jeg synes bare, at når man stiller et konkret spørgsmål på baggrund af en ministers egne udtalelser om, at ministeren vil gøre noget ved det, så burde det da også være rimeligt at få tre eksempler, som jeg startede med at spørge om.
Men kan jeg få bare et konkret eksempel på, hvad det er, ministeren vil gøre, for at der ikke skal være så stor utryghed i landdistrikterne, for så vidt angår akutbetjeningen?
Flemming Damgaard Larsen (V), 2012-01-25:
Tak for det, hr. formand.
Spørgsmålet lyder: Hvad er ministerens holdning til, at der etableres til- og frakørselsramper til Vestmotorvejen ved Vemmedrup, således at trafikafviklingen i området omkring Bjæverskov og Vemmedrup optimeres, og at trafikken ledes uden om den stærkt trafikbelastede landsby Lellinge?
Carsten Hansen (S), 2012-01-25:
Som jeg har sagt en gang tidligere, må det bero på en individuel vurdering af den enkelte købers kreditværdighed – det må være det, der bliver afgørende – og selvfølgelig på, at huset kan sælges igen, og alle de der ting, som indgår i en normal handel.
Men det at sætte en eller anden fiktiv grænse op er urimeligt, også fordi markedet er vigende i øjeblikket, og det giver stagnation.
Og jeg mener i virkeligheden, at der på grund af den måde, hele kreditfinansieringsområdet fungerer på, påhviler institutionerne en særlig forpligtelse.
Det mener jeg ikke vi skal ud i igen, men vi skal ud i, at kreditforeningerne påtager sig det ansvar at lave en individuel vurdering frem for en fiktiv grænse.
Nu undersøger vi det, afdækker behovet, tager en snak med alle de relevante parter, og så vurderer vi, om der er behov for yderligere diskussion og initiativer.
Men tak for spørgsmålet.
Bent Bøgsted (DF), 2012-01-25:
Jeg er glad for, at ministerens holdning til det her stemmer overens med min egen holdning og Dansk Folkepartis holdning.
Det, jeg håber på, er så, at ministeren, når mødet med Realkreditrådet og kreditforeningsselskaberne osv. er overstået, så kan få igennem, at kreditforeningerne i hvert fald skrotter den holdning, at huse under 500.000 kr. ikke er værd at give lån i, men at man udelukkende skal kigge på og vurdere, om der er sund økonomi i handelen, altså om familien, der køber, har en økonomi, så de kan forrente lånene i huset.
Man skal også lige i den forbindelse – nu er tiden ved at være udløbet, og det er snart slut med spørgsmål til ministeren her –
tænke på de mange, der står i den situation, at de køber et hus, som de vil forbedre, og så kan de ikke låne pengene til det, fordi huset er købt for et beløb på under 500.000 kr. De kan altså heller ikke låne penge til forbedringer i kreditforeningen, fordi det er den samme vurdering, og fordi kreditforeningen ikke er klar til at se på, at huset bliver mere værd.
Det er også et problem, som jeg håber ministeren vil rejse over for realkreditinstitutterne.
Carsten Hansen (S), 2012-01-25:
Det er jo svært at være uenig her.
Jeg vil godt sige, at sådan som jeg vurderer det, har vi en helt unik finansieringsinstitution i Danmark, nemlig vores kreditinstitutioner, som ikke skal tjene penge og give overskud på den måde, at de sådan skal give udbytter til andre.
Det er en unik måde at finansiere på.
Vi er faktisk blevet rost af alle mulige internationale organisationer og lande for at have den her form for finansiering.
Derfor er det også vigtigt, at kreditforeningerne føler, at de er en del af det her.
Og det er godt, at både hr. Bent Bøgsted og jeg – som jo stammer fra det arbejdende folk som henholdsvis slagteriarbejder, forstår jeg, og smedesvend – finder det vigtigt, at to almindelige mennesker kan erhverve en god, ordentlig bolig ude, hvor der er rent og er et godt miljø osv., og være med til at bidrage til en landsbys eller et mindre bysamfunds udvikling til en fornuftig penge.
Jeg skal sige, at selve realkreditten jo ligger under erhvervsministerens område.
Jeg har også sådan lige kort drøftet det med ham, og han er enig i, at vi tager det her møde, og så må vi jo prøve at se på, om der ligesom bliver kigget på, at man ikke fastsætter en fiktiv grænse.
Men det er klart, at nu tager vi dem ind til et møde og afdækker, om der er et reelt problem.
Jeg har fået adskillige henvendelser fra ejendomsmæglere, der siger, at der er et reelt problem, så jeg tror, der er et eller andet om snakken.
Så lad os få fulgt op på det.
Jeg deler fuldstændig hr. Bent Bøgsteds bekymring på området, og jeg vil godt sige, at jeg ikke synes, det er acceptabelt, at man har en grænse, der er sat lige præcis ved 500.000 kr.
Bent Bøgsted (DF), 2012-01-25:
Det, man kan læse i Ekstra Bladet, hvor ministeren også har udtalt sig, er netop, at vurderingsfolk i kreditforeninger, der kører med en fastsat grænse, overhovedet ikke vil kigge på det, hvis det koster under 500.000 kr.
Jeg kan huske, at for ca. 10 år siden var grænsen 300.000 kr.
Det er jo ikke et nyt fænomen; det er noget, vi har haft igennem hele kreditforeningernes levetid.
Selvfølgelig skal de ikke tvinges til at sætte midler i faldefærdige rønner, som ministeren også var inde på.
Det er der ikke nogen, der forlanger; det kunne vi i hvert fald i Dansk Folkeparti ikke drømme om at forlange.
Men det må også være ret og rimeligt.
Det drejer sig om velfungerende familier, hvor begge voksne har job, og det gælder også, selv om den ene så skulle komme på dagpenge.
Det er måske deres mulighed for at få egen bolig med gode opvækstforhold for børn, hvor der er lidt mere frie omgivelser, og de skal ikke straffes, på grund af at kreditforeningen siger, at huset nok er mindre værd.
Det er vores sikkerhed, det går ud over.
Vi ved jo, at hvis man køber en bolig til 1 mio. kr. et andet sted og får lån i en kreditforening, koster det ikke mere, end hvis man køber en bolig til 500.000 kr. og får lån i banken.
Og hvor er sikkerheden så henne?
Carsten Hansen (S), 2012-01-25:
Jeg skal for det første sige, at jeg er glad for spørgsmålet, for det giver mig lejlighed til at sige, hvad jeg mener om den her situation.
Jeg vil godt sige, at det med at have en grænse på 500.000 kr., hvor man ikke reelt går ind og vurderer den enkelte købers kreditværdighed, er for mig at se uacceptabelt.
Jeg havde faktisk, inden den her sag kørte, et møde med Realkreditrådet, hvor man sagde til mig, at sådan nogle grænser ikke eksisterer.
Men vi må jo erkende, at det, som man har afdækket i dagspressen – og ikke kun i Ekstra Bladet – i den senere tid, så vidt jeg kan se, faktisk betyder, at der er nogle, der opererer med en sådan grænse.
Derfor har jeg indkaldt både Realkreditforeningen og Realkreditrådet, men også Dansk Ejendomsmæglerforening til en snak om det her.
Det er selvfølgelig klart, at vi ikke kan tvinge nogen – og der er jeg fuldstændig enig med hr. Bent Bøgsted – til at belåne en faldefærdig rønne, der ikke er pengene værd.
Men der findes – det kan man jo se ved selvsyn, når man kører bare lidt uden for København – masser af gode og ordentlige boliger, der har kostet 600.000, 700.000 og 800.000 kr., som nu er nede under 500.000 kr.
Og hvis man opererer med en sådan grænse – og nu understreger jeg,hvis man gør det – så sætter man jo altså alt i stå i nogle områder ude i vores landdistrikter, som i forvejen har brug for udvikling.
Og jeg mener også reelt, at kreditforeningsinstitutionerne faktisk selv har en interesse i at bevare gode, ordentlige boliger, og får de lov at stå tomme for længe, så forfalder de jo.
Så jeg er sådan set helt enig i tilgangen.
Det er jo sådan, at man måske siger et til mig og noget andet et andet sted, men jeg kunne forstå, at en enkelt af kreditforeningsvurderingsinspektørerne faktisk anerkendte, at der var en sådan grænse.
Og det synes jeg ikke er acceptabelt; det vil jeg gerne sige.
Bent Bøgsted (DF), 2012-01-25:
Det, jeg vil spørge ministeren om, er vedrørende Udkantsdanmark og boliger.
Det dækker jo ministerens område så rigeligt.
Det er det her med, at realkreditinstitutterne ikke vil belåne boliger i Udkantsdanmark, der ligger på under 500.000 kr. i købspris.
Der har vi jo den situation, at rigtig mange boliger i Udkantsdanmark i byerne i Vestjylland, Sønderjylland, på Lolland-Falster og sikkert også nogle på Fyn i ministerens eget distrikt er boliger, der koster under 500.000 kr.
Vi har byer, hvor måske 70 pct. af de boliger, der er, koster under 500.000 kr. Der har vi den situation, at velfungerende familier, hvor begge har arbejde, men har valgt at købe en billig bolig for at have mere i overskud til børnene og den slags, ikke kan få lån hjem i kreditforeningerne.
Jeg har set, at boligministeren har talt med Realkreditrådet, og at de skal stå skoleret.
Der, hvor vi vil hen i Dansk Folkeparti, er jo ikke, at man så skal kunne få realkreditlån til alle mulige faldefærdige boliger ude i landdistrikterne.
Det er jo ikke det.
Men de boliger, som velfungerende familier har, og som er godt vedligeholdt, men alligevel koster under 500.000 kr., bliver nærmest usælgelige.
Hvis man tager et realkreditlån, er det jo typisk 60 pct., man kan låne i boligen, kontra at man skal låne det hele i banken til en rente på 10 pct.
Realkreditlån kan man jo få til 3½ pct. med de nye lån.
Der er stor forskel, og det belaster jo de lavestlønnedes økonomi ekstra hårdt, for det er jo mange gange nogle, der måske ikke har de store indtægter, der har valgt at bosætte sig ude i en lille landsby, hvor kan de købe deres eget hus med gode forhold for deres børn.
Carsten Hansen (S), 2012-01-25:
Se, i modsætning til Venstre har vi jo taget beskæftigelsesudviklingen i landdistrikterne alvorligt.
Det første er, at vi kickstarter økonomien, og vi skaber rigtig, rigtig mange nye arbejdspladser.
Vi er i gang med et energiforlig.
Jeg håber da, at Venstre vil være med her.
Foreløbig har man jo lagt sig op i hængekøjen.
Jeg havde ikke forventet, at et så stort tidligere regeringsparti som Venstre simpelt hen bare ville sætte sig uden for indflydelse.
Det kan skabe rigtig mange arbejdspladser.
Det andet er, at vi jo har taget hånd om, at der nu er en stemme i regeringen i forhold til landdistrikterne.
Jeg vil godt sige, at når jeg udtalte mig om det her område, er det jo, fordi der er rigtig mange, som føler sig utrygge derude.
De har under VK-regeringen mistet deres skadestuer, de har mistet deres akutfunktioner, og det er da noget, vi skal tage alvorligt.
Vi kan jo ikke bare som Venstre være ligeglade med det.
Derfor diskuterer jeg selvfølgelig problemstillingerne med folk, når jeg kommer derud.
Jeg lytter til, hvad de siger.
Det er da relevant frem for bare at forholde sig til en del af det.
Det, jeg siger i det interview, er faktisk, at utrygheden har været stigende udeomkring.
Det er noget af det, jeg hører.
Det diskuterer vi selvfølgelig i regeringen.
Og det synes jeg da er væsentligt.
Lad os vende tilbage til det, når der kommer initiativer om det.
Jeg vil godt sige, at Venstre åbenbart også er blevet klogere, for det er først nu, hvor man er kommet i opposition, at man fremsætter forslag om at videreføre indsatspuljen.
Det var jo en engangspulje.
Så Venstre er åbenbart også blevet klogere.
Måtte jeg så ikke sige til det forslag, som Venstre er kommet med, hvor man tager pengene fra Forebyggelsesfonden: Man vil tage fra de nedslidte arbejdere med de dårligst betalte job, samtidig med at man har lavet en tilbagetrækningsreform med et flertal i Folketinget, som gør, at folk kan trække sig meget senere tilbage.
Jeg synes, det er usympatisk at føre penge fra nedslidte mennesker til nedslidte rønner.
Det forslag vil jeg aldrig nogen sinde, hverken i opposition eller i regering, kunne være med til at støtte.
Det, at man vægter gamle ruiner højere end mennesker, synes jeg rent ud sagt er dybt, dybt usympatisk.
Tænk sig, at man i det hele taget kan få sig selv til at fremsætte forslaget, samtidig med at man beder mennesker om at blive 3-5 år længere på arbejdsmarkedet.
Det er usympatisk.
Men Venstre er også blevet klogere.
Det kvitterer jeg for.
Vi vil gerne se på det, og jeg håber, at Venstre vil være med, når vi skal til at se på, hvad vi kan gøre derude; se på kommunernes redskaber og sikre, at de her rønner bliver fjernet, for redskaberne findes i byfornyelsesloven og andre steder.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2012-01-25:
Men det er stadig væk således, at dem, der bor ude i landdistrikterne og på de små øer, ikke kan bruge ministerens svar til noget.
De skal hver dag se på disse faldefærdige bygninger og gamle rønner, som skæmmer landskabet, og som gør, at det er svært at motivere folk til at flytte til f.eks. en landsby eller ud på de små øer.
Derfor vil jeg godt spørge: Hvad er det, der har ændret sig fra dagen før valgdatoen til 3 uger efter, som gør, at man pludselig ikke kan finde det beløb til puljen til nedrivning af de gamle rønner og de faldefærdige bygninger?
Nu er jeg helt uenig i ministerens opgørelse over økonomien, men lad os nu bare sige, at det er rigtigt og bruge det som forudsætning, så er det jo sådan, at regeringen og dens flertal har besluttet at hæve skatter og afgifter med over 5 mia. kr. Hvordan kan det så være, at man alligevel prioriterer det her til at være nul og ikke prioriterer beløb på finansloven til at få fjernet disse faldefærdige rønner?
Mette Bock (LA), 2012-01-25:
Kan udenrigsministeren forstå, at man som medlem af det danske Folketing og medlem af Det Udenrigspolitiske Nævn kan nære en stor bekymring, når man erfarer, at den slags oplysninger skal erhverves i The New York Times og ikke ad det politiske systems officielle kanaler, vi ellers kender til her i Danmark?
Villy Søvndal (SF), 2012-01-25:
Jeg deler fuldt og helt fru Mette Bocks meget kloge, synes jeg, skelnen,
deler hendes opfattelse af, at der ikke findes gode krige, men der findes nødvendige krige.
Jeg er også glad for, at vi deler den opfattelse, at det her var en nødvendig krig for at beskytte befolkningen.
Man kunne også finde eksempler på krige, der ikke bragte så meget.
Efter min opfattelse gælder det f.eks. Irakkrigen, men det er en anden sag.
Jeg tror sådan set, at grunden til, at det i så høj grad lykkedes, som tilfældet var, var, at man havde fået opbygget de nødvendige alliancer med Den Arabiske Liga, med de afrikanske lande, inden for NATO osv. Jeg synes også, at fru Mette Bock peger på det rigtige problem, nemlig at i en krig af den her art kan det simpelt hen være svært at vide med sikkerhed, hvad der er sket i forbindelse med hver eneste kamphandling, der har fundet sted.
Nej, det tror jeg ikke.
Det er derfor, det er vigtigt, at vi har åbne samfund, hvor vi får oplysninger ind fra mange forskellige sider, både fra NATO og fra ngo'er, der har opereret dernede, og som opererer dernede i dag.
Det tror jeg er helt afgørende.
Jeg har ikke nogen som helst lyst til at lave et fortegnet billede, et skønmaleri af, hvad krig betyder.
Jeg er ikke et sekund i tvivl om, at krig har sine omkostninger.
Det er også derfor, man skal anvende militære midler med omhu.
Det synes jeg vi gjorde i tilfældet Libyen.