Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-02-19:
Det er jo på alle måder en god dag i folkestyrets tjeneste, for ikke bare kan man glæde sig over den massive opbakning til lovforslaget her et helt enigt Folketing, parallelt med det, vi oplevede ved lovforslaget før - men derudover er det jo, som hr. Eigil Andersen og andre også har trukket frem, sådan, at lovforslaget viser, at vi faktisk lever i et ret åbent samfund, hvor også enkeltpersoners henvendelser kan være opspil til lovgivning.
Helt konkret er der her tale om en borger, der henvendte sig til mig, fordi vedkommende var kommet i klemme, da han kort tid efter at være fyldt 65 år fik konstateret en terminal sygdom og derfor stod med udsigten til, at han ikke kunne få glæde af sin indekskontrakt.
Derfor er det jo rart, at en sådan henvendelse kan danne grundlag for lovgivning, og endnu rarere er det, at det nyder så bred opbakning, som tilfældet er her.
Det viser jo også, sagt som en kommentar til hr. Eigil Andersen, at regeringen på ingen måde er argumentresistent, og derfor vil jeg også, selv om det selvfølgelig ikke er respektfuldt i forhold til dagsordenen, lige sige med hensyn til det punkt, vi lige har behandlet, at jeg efterfølgende nu har forstået dybden i det, hr. Eigil Andersen sagde, og relevansen for den konkrete lovgivning, og derfor kan jeg med formandens tilladelse måske lige få lov at sige, at det spørgsmål, som Dansk Fængselsforbund har rejst i relation til lovgivningen om tilbagetrækningsalderen i Grønland, naturligvis er et spørgsmål, vi er indstillet på at diskutere med organisationen.
Der er så ikke basis for alle gode gange tre, for her er der jo altså tale om et forslag, som deler os, men som efter min bedste vurdering det vil jo vise sig - deler os rimelig entydigt, for jeg har en klar forventning om, at der vil være et meget bredt flertal imod beslutningsforslaget her.
Det hviler jo på en iagttagelse af, hvordan positionerne plejer at være, når vi genopfører den årlige tradition for, at Enhedslisten fremsætter forslag om at suspendere eller afskaffe satspuljen.
Det kan jo for så vidt være en udmærket tradition.
Til den hører så også, at jeg eller folk, der før mig har bestridt min position, stiller sig op her i Folketingssalen og fortæller, at der er god grund til ikke at afskaffe den satspuljemodel, vi har, fordi det faktisk er en meget positiv model.
Det er fint med ihærdighed fra Enhedslistens side, det gør det jo også muligt for mig at sige nogle ting om de mange fordele, der er forbundet med det nuværende system, og det gør jeg sådan set gerne.
Overordnet set giver systemet med satsregulering og satspulje jo en grundlæggende sikkerhed for reguleringen af overførselsindkomsterne, ligesom der er garanti for, at der hvert år kan afsættes betydelige nye midler til en målrettet indsats til gavn for de svageste grupper i vores samfund.
Det er et bredt flertal, der står bag den ordning i Folketinget - det er jo faktisk kun Enhedslisten, der står udenfor.
Det er også misvisende, når Enhedslisten taler om, at der sker fradrag i reguleringen af pensioner, kontanthjælp m.v., for det forudsætter jo, at man accepterer Enhedslistens præmis om, hvad der så at sige udgør den korrekte opregulering af indkomstoverførslerne.
I Danmark er det sådan, at indkomstoverførslerne reguleres med udgangspunkt i lønudviklingen, og derved adskiller vi os fra situationen i mange andre lande, hvor reguleringen af overførslerne følger prisudviklingen.
Finland, Frankrig, til dels også Sverige, Norge og Tyskland har det system, at det er priserne, man regulerer for, hvor vi tager afsæt i lønudviklingen.
Det betyder sådan set, at vi har en mere favorabel reguleringsordning end den, man har i andre sammenlignelige lande.
Hertil kommer jo så, at satsreguleringen ikke er den eneste kilde til ændringer i indkomstgrundlaget for personer på overførselsindkomst.
Over de seneste år har regeringen og Dansk Folkeparti gennemført en række markante forbedringer for folkepensionister og førtidspensionister med lave indkomster - senest er ældrechecken fra i år forhøjet til 10.000 kr. Så man er nødt til at tage lidt større briller på end bare lige satspuljebrillerne, når man vurderer, hvad det er for en situation, danske overførselsindkomstmodtagere er i.
Samtidig sikrer vores system så, at der tages et særligt hensyn til de allermest udsatte grupper i vores samfund, fordi vi jo altså har en mulighed for at anvende satspuljen målrettet på social-, sundheds- og arbejdsmarkedsområderne med det sigte, at modtagere af overførselsindkomster tilgodeses.
Satspuljen har igennem årene finansieret en række større og væsentlige indsatser, bl.a. - for bare at fremhæve nogle - to psykiatriaftaler, som i virkeligheden ud over at opruste psykiatrien har været et bidrag til også at aftabuisere det at have en psykiatrisk lidelse, behandlingsprogrammer målrettet udsatte og svage grupper, handlingsprogrammer målrettet udsatte børn og unge, det, der hedder »En god start til alle børn« i 2003, »Lige muligheder for alle børn og unge« i 2006 og »Lige muligheder« fra 2008.
Senest tog partierne bag satspuljen - alle Folketingets partier undtagen Enhedslisten - med udmøntningen af satspuljen for 2009 hul på endnu en større indsats rettet mod udsatte børn og unge, »Barnets Reform«, som fortsættes ved udmøntningen af næste års satspulje.
Derfor må jeg sammenfattende sige, at det fortsat er regeringens opfattelse, at den nuværende satsreguleringsordning og satspuljeordning på alle måder er en hensigtsmæssig måde at tjene fordelingsmæssige og socialpolitiske hensyn.
Alle partier undtagen Enhedslisten står bag aftalen og bag de principper for satsregulering og satspuljen, som den hviler på, og på den baggrund er det næppe nogen overraskelse, at jeg altså traditionen tro her kan slutte af med at sige, at regeringen ikke støtter Enhedslistens forslag om at suspendere satspuljen.