Karin Nødgaard (DF), 2007-05-08:
Der mener jeg jo nok, at det kan man netop afskære folk fra at gøre, for der er jo mennesker, der ikke har 3.500 kr. til sådan en vaccination nu, men som alligevel siger: Jamen vi er nødt til at gøre det.
Så må skære ned på nogle andre ting eller helt lade være.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at høre ministeren: Hvis nu man siger, at der er nogle, der faktisk har det meget svært økonomisk og alligevel vælger at få deres barn vaccineret nu, kunne man så forestille sig, at der, efter at vaccinen bliver implementeret i børnevaccinationsprogrammet, kan komme en eller anden form for, hvad kan man sige, kompensation, altså at man kan få refunderet det beløb, man så har betalt her tidligt på året?
Altså, jeg mener sådan set, at vi skal stå vagt om faglighed og saglighed i vores sundhedspolitik, herunder i vores vaccinationsprogram.
Nu har vi bedt Sundhedsstyrelsen om at vurdere, om den her vaccine skal inkluderes i børnevaccinationsprogrammet.
Bliver den det, så bliver den det, og det betyder, at de børn, der ikke er vaccineret, så bliver vaccineret, ligesom vi vil tage stilling til, om der er nogen, der skal have et catch up-tilbud.
Hvis der så er folk, der af egen drift er blevet vaccineret forinden, så må jeg sige: Jamen det er de så.
Altså, sådan tror jeg det må være.
Hvis den er entydig, ja, så bliver det her jo et spørgsmål, der skal håndteres finanspolitisk i forbindelse med næste års finanslov, for det koster jo nogle penge, og så er det vel et tilbud, der kan rulles ud næste år.
Og det skal man vide som forældre, hvis man har små pigebørn.
Og ja, så kunne man jo vælge som forældre at sige: Jamen så afventer vi lige, hvad der sker det næste halve år.
Så kommer ministeren faktisk lidt ind på det, som jeg gerne vil høre om nu, netop det med økonomien i det, som jo også er meget, meget væsentligt, for vi får jo mange henvendelser fra forældre, som for tiden er meget optaget af det her.
Det er immervæk anslået til at ville koste omkring 3.500 kr. for en vaccination af et barn, og det er jo mange penge for rigtig, rigtig mange mennesker i Danmark.
Så hvordan er ministerens holdning?
Skal man anbefale folk at løbe risikoen og tro, at der ikke er nogen bivirkninger, eller skal man anbefale dem at vente til efteråret?
Man kan sige, at den her vaccination jo er godkendt; der er markedsføringstilladelse.
Det vil sige, at der altså fagligt er nogen, der har vurderet, om det er i orden at bruge de her præparater, og det er der jo.
Og så må det være op til forældrene selv at træffe det valg.
Jeg har den holdning, at når og hvis vi skal indføre den som en del af børnevaccinationsprogrammet, så skal det ske på baggrund af nogle solide overvejelser, og peger de entydigt i retning af, at der er større fordele ved at gøre det, end der er ulemper ved at gøre det, jamen så skal vi selvfølgelig gøre det.
Og så er det selvfølgelig også styrende for mig, at hvis vi lægger det ind i børnevaccinationsprogrammet, jamen så bliver det et tilbud, som er tilgængeligt for alle uanset indkomst.
Men i mellemtiden kan jeg jo ikke stå og afskære nogen forældre fra at vaccinere deres børn.
Det synes jeg egentlig er en anden diskussion, men hvad angår spørgsmålet, mener jeg, at det er vigtigt, at vi sikrer, at så mange som overhovedet muligt kan sikres mod at blive ramt af den her meget livstruende sygdom.
Hvis vi formoder, at vaccinationen føres ud i livet, og at det så først bliver senere, forventer ministeren så, at den udelukkende vil blive tilbudt unge i forbindelse med 12-års-vaccinationen, eller kunne man også forvente, at de piger, som er over 12 år og ikke har haft deres seksuelle debut endnu, også vil blive omfattet af den her vaccination?
For umiddelbart må man jo sige, at der kan være en sundhedsmæssig gevinst i, at så mange som muligt under, lad os sige en vis alder – det kan være 26 år – som ikke har haft den seksuelle debut, kan blive beskyttet mod den virus, der kan overføres seksuelt.
Det betyder, at man skal tage stilling til, præcis i hvilken aldersgruppe den her vaccination skal foretages.
Der skal tages stilling til det præcise vaccinevalg.
Der findes jo i hvert fald to udbydere her, og skal det ind i børnevaccinationsprogrammet, skal man jo vælge det ene præparat frem for det andet.
Og så skal der tages stilling til det, der bliver spurgt til her: Hvem skal have sådan et catch up-tilbud?
Hvis man lægger det ind som en del af børnevaccinationsprogrammet, skal man så i supplement til det tilbyde den her vaccine til nogle piger, som sådan set er røget ud af børnevaccinationsprogrammet, men for hvem der stadig væk er, kan man sige, sundhedsfaglig gevinst ved at få et sådant vaccinationstilbud?
Så har jeg altså politisk den holdning, at er der entydige faglige anbefalinger, så skal vi selvfølgelig efterleve dem, og så skal vi efterleve dem på en måde, der gør, at vi undgår social ulighed, hvor det kun er nogle mennesker, der har råd til at få den her vaccine.
Forleden dag kom den længe ventede MTV-rapport fra Sundhedsstyrelsen vedrørende en vaccine mod livmoderhalskræft.
Faktum er jo, at det i dag er sådan, at 400 kvinder årligt rammes af livmoderhalskræft, og at 175 dør.
Det synes jeg er et alarmerende højt tal.
Vi ved, at man med en vaccine vil kunne forebygge den her sygdom effektivt.
I de papirer, som vi har fået, står der faktisk, at man nu vil vente til tredje kvartal med at høre, hvad vaccinationsudvalget vil komme med af anbefalinger, for at man så kan se, hvilken indstilling der skal være til en vaccine.
Der vil jeg gerne høre ministeren, om han ikke synes, at det er lidt lang tid at vente.
Jeg håber så også, at man omvendt vil forstå, at vi også skal holde fast i fagligheden, og det er jo ikke sådan, at Danmark er bagud eller noget sådant.
Det gør selvfølgelig indtryk på mig, at der ligger en vurdering, der siger, at man kan forebygge 70 ud af 100 sygdomstilfælde – det gør det.
Spejlbilledet er jo så, at der er 30 sygdomstilfælde, der ikke kan forebygges, og et af de spørgsmål, der rejser sig, er jo, hvad man så gør med dem, for det er lykkedes over de seneste år at nedbringe antallet af dødsfald som følge af livmoderhalskræft ganske betragteligt, fordi vi har lavet screeningsprogrammer, men vil vi også fremadrettet kunne fastholde opbakningen til de her screeningsprogrammer, hvis folk går og føler sig vaccineret mod sygdommen?
Så sent som i dag var der en af aviserne, der omtalte, at der allerede nu er lidt problemer med at fastholde opbakningen til de her screeningsprogrammer.
Så det er jo én af grundene til, at Sundhedsstyrelsen oven på den her MTV-rapport har sagt: Vi vil gerne nøjere foretage den her afvejning af plusser og minusser, og det vil vi i øvrigt gerne gøre i en dialog med en række andre europæiske lande og med involvering af bl.a. WHO.
Jeg har så sagt meget klart, at hvis den vurdering i Sundhedsstyrelsen fører til, at der ligger en entydig faglig anbefaling om, at den her vaccine skal indføres, så bliver den selvfølgelig indført, for hvis vi sundhedsfagligt anbefaler den vaccine, hvis vi vejer plusserne over minusserne, så skal det selvfølgelig være et tilbud, der gives til alle uanset postnummer og indkomst.