Margrethe Vestager (RV), 2014-06-03:
Det synes jeg er en god beskrivelse.
Men samtidig er det jo også sådan, at der er særlige udfordringer for øsamfund.
På de mindre og ikkebrofaste øer giver det forhold, at der jo pr. definition er vand hele vejen rundt, nogle helt særlige vilkår.
Der er ikke de samme muligheder for at pendle, som der er andre steder i landet.
Der er særlige udfordringer i forhold til at sørge for, at der er god offentlig service lige fra børnepasning over folkeskole til ældrepleje.
Øgeografien har i sagens natur også betydning for mulighederne for at drive erhverv på øerne.
Der er derfor også en god og årelang tradition for, at der fra statens side ydes et ekstra økonomisk bidrag til en række af de kommuner, som enten selv er øer eller har små øer inden for kommunen.
Det er penge, som skal være med til at finansiere de ekstra omkostninger, der er forbundet med at drive færger til øerne og i øvrigt varetage de forskellige kommunale opgaver.
Økonomi- og Indenrigsministeriet udbetaler således hvert år de såkaldte § 20- og § 21-tilskud til kommuner med små øer og til økommunerne Ærø, Læsø, Samsø og Bornholm.
Samlet er der i 2014 udbetalt 106 mio. kr. til kommuner med små øer, og 78,7 mio. kr. til de tre økommuner Ærø, Læsø og Samsø, samt 45 mio. kr. til Bornholm.
Jeg vil så også lige tilføje, at der fra Transportministeriet yderligere ydes et tilskud på 8,8 mio. kr. til økortordningen – en ordning, som sikrer beboerne på de små øer gratis person-, cykel- og invalidebiltransport med færgen.
Fra og med i år er tilskuddet til kommuner med små øer forhøjet med 15 mio. kr. i forhold til tidligere.
Forhøjelsen indgik som en del af aftalen om en justering af den kommunale udligning fra 2012.
Baggrunden var et politisk ønske om at give muligheder for nye initiativer ikke mindst på færgeområdet.
Det kunne f.eks. være gratis godstransport for at lette udgifterne for erhvervslivet på øerne eller f.eks. gratis persontransport i turistydersæsonen for at lokke flere besøgende til uden for den almindelige turistsæson.
De statslige tilskud gives som generelle tilskud.
Det betyder, at kommunerne selv kan tilrettelægge færgedriften og den kommunale service i øvrigt efter de lokale ønsker og prioriteringer.
Det hænger også fint sammen med, at det er kommunerne, der har ansvaret for færgedriften til øerne.
Grundlæggende mener jeg, at det er den rigtige løsning.
For selv om Slotsholmen, hvor vi er i dag, også er en ø, vil jeg være meget betænkelig ved at lade os, som er herinde, tage detaljerede beslutninger om færgedriften i kommunerne.
Det er jo i kommunerne og på øerne, man ved, hvad de lokale behov er, og bedst kan prioritere, hvilke ressourcer man ønsker der skal anvendes på færgerne.
De konkrete løsninger må findes i en lokal debat og dialog, hvor det selvfølgelig er vigtigt, at dem, der er afhængige af færgedriften, er inddraget i de beslutninger, der træffes.
Kombinationen af kommunalt ansvar for færgerne og generelle tilskud fra staten giver samtidig også en tilskyndelse til kommunerne til at arbejde med at opnå den mest effektive drift af færgerne.
I den forbindelse vil jeg nævne, at forhøjelsen af tilskuddet til kommuner med små øer også var begrundet i et ønske om, at kommunerne i fællesskab finansierer etableringen af et fælles færgesekretariat.
Etableringen af et fælles færgesekretariat kan give mulighed for at høste stordriftsfordele, f.eks. ved at man går sammen om indkøb af brændstof til færgerne, har fælles indkøb af sikkerhedsudstyr eller udvikler fælles bookingsystemer, får hjælp til at sikre, at nye sikkerhedskrav bliver opfyldt og meget mere.
Det handler om at have en fælles viden om, hvordan man gør ting, så man kan hjælpe hinanden og eventuelt aftale fælles løsninger.
Det kan der være rigtig god økonomi i, men også sund fornuft, da den løsning, man har fundet et sted, også kan bruges et andet sted.
Regeringen aftalte efterfølgende i forbindelse med sidste års økonomiforhandlinger, at KL koordinerer etableringen af færgesekretariatet.
Det er vist – jeg tror især i den her kreds – kendt, at projektet ikke har haft nogen nem fødsel, nærmest tværtimod.
Derfor er det blevet forsinket.
Men jeg har forstået, at der nu endelig arbejdes på en konkret model med en placering på Ærø, og jeg ser frem til, at der snart kan findes en endelig løsning med opbakning fra de involverede kommuner, sådan at kommunerne faktisk involverer sig og bruger netop det fælles færgesekretariat.
Når der i forespørgslen spørges til, hvad regeringen vil gøre for at sikre ligestilling mellem økommuner og småøer og det øvrige Danmark med hensyn til transportomkostninger, er svaret, som det er fremgået, at der allerede er gjort meget fra statslig side, for at kommunerne kan tilrettelægge en fornuftig færgedrift.
Men jeg og regeringen er selvfølgelig helt bekendt med, at der er en løbende debat, hvor ønsket om lavere færgetakster er stort.
Det forstår jeg godt.
Det, der er vigtigt, er selvfølgelig, at et sådant initiativ er finansieret.
De tre økommuner Læsø, Samsø og Ærø har i en rapport selv foretaget en beregning af, at det vil koste godt 85 mio. kr. årligt at indføre et såkaldt landevejsprincip, hvor færgeturene i princippet kun skal koste det samme som at køre en tilsvarende strækning på almindelig landevej.
Det er altså 85 mio. kr., og så foreligger der ikke et regnestykke på, hvad det vil koste at indføre en tilsvarende ordning for de små øer.
Vi taler altså om mange penge.
Vi har i regeringen ikke en nærliggende finansieringsmulighed for forslaget, eller sagt på en anden måde, hvor kan en offentlig udgift nærliggende reduceres for at gennemføre dette projekt?
Under alle omstændigheder er det jo helt afgørende, at vi kan få et overblik over, hvad der er den egentlige udgift.
Jeg har i hvert fald ikke hørt argumenter for, at det kun er de tre nævnte øer, som i givet fald ville have brug for et landevejsprincip.
Lad mig som afrunding understrege, at vi skal fastholde helårssamfund på øerne, og det kræver, at vi er opmærksomme på de særlige forhold, der gør sig gældende.
Når det gælder færgetransporten, skal vi fastholde, at det bør være et kommunalt ansvar at tage beslutning om færger, ligesom kommunerne har ansvaret for den almindelige kommunale service på øerne.
Men staten har også meget kontant taget et medansvar for, at kommunerne kan løfte opgaven ved at yde en række tilskud.
Der er med andre ord også en solidaritet fra resten af Danmark dér, hvor man er brofast.
Regeringen har hele tiden for øje at se på, om der er mulighed for at forbedre vilkårene på øerne, senest demonstreret ved forhøjelsen af tilskuddet til kommuner med små øer sammen med en række af Folketingets partier.
Tak for ordet.