Naser Khader (KF), 2011-03-23:
Tak til Det Radikale Venstre og hr. Niels Helveg Petersen for ønsket om forespørgselsdebatten, tak til udenrigsministeren for en god redegørelse og også ros for det offensive, som udenrigsministeren har gjort i forhold til hele den her sag.
Det er sagt mange gange før, men det kan ikke siges nok: Vi er i øjeblikket vidner til noget meget, meget historisk, positivt historisk.
Mellemøsten og Nordafrika gennemgår i øjeblikket en overvældende transformationsproces, som vil forandre området for altid.
Vi er derfor nødt til at omstille os og samtidig være forberedt på, at tingene bliver anderledes, end de tidligere har været.
Det er i vores interesse, at vores naboer bliver demokratiske.
Og jeg mener, at vi er godt i gang med at engagere os.
Jeg synes, det er enormt vigtigt, at vi er så engagerede som muligt.
Det danske engagement i Libyen har ikke kun en militær betydning, men også en stor symbolsk betydning.
Danmark har i denne weekend sammen med resten af det internationale samfund sendt et klart signal om, at vi ønsker at støtte kampen for demokrati og frihed i verden, og at vi ikke længere kan se passivt til, mens diktatorer undertrykker deres befolkninger og begår drab.
I mange år har den arabiske gade næret en dyb mistro til os i Vesten, men i dag beder den arabiske gade os om hjælp, og det er jo enestående historisk.
Det er almindelige mennesker på tværs af sociale skel, køn, alder, religion og politiske anskuelser, som beder os om hjælp.
Derfor må vi heller ikke svigte dem.
Vi kan simpelt hen ikke forspilde denne historiske og enestående chance for at støtte demokratiseringsprocessen i området.
Vi skal derfor være fast besluttet på at støtte den arabiske gade, hvad enten det drejer sig om militær støtte eller økonomisk støtte.
Før weekenden syntes nederlaget at være uundgåeligt for frihedskæmperne i Libyen, men vores engagement i de seneste dage har allerede givet befolkningen en tro på, at man kan vælte Gaddafi og hans bande.
Vores engagement har samtidig også givet demokratiske kræfter andre steder i området i en større tro på forandring.
Duften af jasmin har senest ramt Syrien, som ellers siges at have været stabilt, siden uroen begyndte i Mellemøsten for nogle måneder siden.
Jeg er overbevist om, at syrerne og især de modige syriske kvinder i Damaskus’ gader, dem, der går forrest i øjeblikket i kampen for frihed, nu er lettede over, at vi i Vesten i dag bakker op om kampen for frihed og demokrati. Som jeg sagde forleden, er situationen i Libyen helt afgørende for frihedsbølgen i Mellemøsten og Nordafrika.
Derfor er jeg glad for, at vi har påtaget os et ansvar.
Vores engagement er det eneste ansvarlige menneskeligt og sikkerhedsmæssigt, for den tid, hvor vi kunne vælge mellem demokrati og frihed eller stabilitet og sikkerhed, er ovre.
Vi kan, om vi kan lide det eller ej, ikke længere råbe op om ytringsfrihed og demokrati og samtidig støtte op om diktatorer og andre autokrater.
I dag er der kun et valg, og det er at stille os på den rigtige side.
Og det er vi heldigvis allerede godt i gang med.
Men vi skal samtidig huske på, at overgangen til demokrati kan være kompleks.
Mellemøsten er et område, der mangler mange af forudsætningerne for et velfungerende demokrati, som vi kender det fra Vesten.
Det skal vi altså ikke lægge skjul på.
Bl.a. derfor går vi i Det Konservative Folkeparti også ind for, at vi udvider Partnerskabet for Dialog og Reform, det, der tidligere hed Det Arabiske Initiativ.
Vi skal øge ikke kun midlerne, men også udvide initiativet til at omfatte flere lande.
Desuden skal støtten også omfatte støtte til opbygning af demokratiske partier.
Vi skal støtte de partier, der deler vores demokratiske værdier, vi skal støtte partier, der bygger på frihedstraditioner, demokrati og universelle frihedsrettigheder.