runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Vagn Christensen (S), 2010-02-03:
Jeg vil derfor spørge igen: Den oppløjning, der er sket, og det, at man er kommet tættere på vandløbene både på den ene og på den anden måde, hvor der før har været nogle fristeder, og den udsivning, der finder sted fra de nyindtagne områder, er jo det, der gør, at ministeren nu i sin ny vandmiljøplan er nødt til at stramme op over for de områder, der ligger tættere på vandløbene.
Derfor kan vi jo blive ved.
Jeg har også her et citat fra den 4. marts 2008, hvor man skriver fra DMU til Folketinget: »Fire ud af fem særligt beskyttede naturområder har det dårligt.« Man siger, at »rigtigt mange af vores dyr og planter forsvinder når der kommer for mange næringsstoffer i jorden.
Ophør af græsning og høslæt bevirker at vores enge og andre lysåbne naturtyper gror til, en proces der i øvrigt fremmes af tilførsel af næringsstoffer.
Afvanding og vandindvinding er et alvorligt problem for vores våde naturtyper.«
Det her er sagt i 2008.
Synes ministeren virkelig, at han med sandfærdighed i stemmen kan stå frem og sige, at man har udvist rettidig omhu, når konsekvenserne er sådan?
Troels Lund Poulsen (V), 2010-02-03:
Med al respekt er det jo et helt andet spørgsmål, spørgeren stiller nu, end det, der er stillet på skrift, og derfor vil jeg blot igen nævne over for hr. Ole Vagn Christensen, at hr. Ole Vagn Christensen jo åbenbart tillægger den undersøgelse, Yale og Columbia har lavet, meget stor troværdighed.
Ser vi på et af parametrene, nemlig biodiversitet, kan vi se, at undersøgelsen, rapporten, siger, at biodiversiteten er blevet fire gange bedre fra 2008 til 2010.
Er det en troværdig forklaring?
Der må jeg sige til hr. Ole Vagn Christensen: Nej, det er det ikke, for jeg anerkender også, at biodiversiteten fra 2008 til 2010 ikke er blevet fire gange bedre, og derfor forstår jeg slet ikke hr. Ole Vagn Christensens præmis, altså at han gerne vil diskutere troværdigheden af den her undersøgelse.
Ole Vagn Christensen (S), 2010-02-03:
Det vil sige, at vi er røget længere ned end til en 32. plads, hvis det er sådan, at det her står til troende, når de ting har talt for, at vi sådan set har en forbedring.
For jeg er helt enig med ministeren i, at der ikke er tale om, at der er en forbedring af biodiversiteten, som undersøgelsen viser.
Men ministeren bekræfter, at det faktisk står meget, meget værre til, end undersøgelsens konklusion med hensyn til vores placering viser.
Derfor er det, jeg igen spørger: Synes ministeren, at han med sandfærdighed over for Folketinget kan understrege, at der er udvist rettidig omhu, og jeg taler her ikke bare om den nuværende minister, men også om den tidligere minister?
Troels Lund Poulsen (V), 2010-02-03:
Hvis hr. Ole Vagn Christensen havde lyttet efter, hvad der blev sagt, ville han have hørt, at jeg jo netop startede med at forklare hr. Ole Vagn Christensen, at der også var udfordringer i forhold til luften.
Det er sådan, at undersøgelsen siger, at luften er blevet langt dårligere fra 2008 til 2010.
Det er simpelt hen også notorisk forkert.
Så når hr. Ole Vagn Christensen siger, at vi ligger meget dårligere end nr. 32, vil jeg sige: Nej, det gør vi ikke, for der er en lang række fejlparametre i den undersøgelse, der er lavet.
Og derfor må jeg bare i stilfærdighed igen sige til hr. Ole Vagn Christensen: Pas på med at bruge den her undersøgelse, for der er en lang række ting, som ikke er direkte sammenlignelige, og der er også nogle ting, der ligger under, og som er med til at give resultater, som simpelt hen er forkerte.
Det ene er et eksempel, der trækker i den ene retning, nemlig luft, hvor vi skulle være blevet dårligere, til trods for at vi er blevet bedre, og så har jeg, for at hr. Ole Vagn Christensen også kan forstå det ned i detaljen, valgt at give et eksempel på biodiversitet, som skulle være blevet fire gange bedre.
Ole Vagn Christensen (S), 2010-02-03:
Jeg vil sige til ministeren, at jeg er glad for belæringen, og vi kan jo dyrke det her med undersøgelsen nærmere.
Men der er vel én ting, vi kan være enige om, og det er, at tingene ikke har forbedret sig.
Vi ved også, at der stilles store, store krav vedrørende de områder, der ligger mellem landbrugsjord og vore vandløb, som ministeren selv har sagt.
Vi er i hvert fald meget bekymrede oppe ved Limfjorden over de meget restriktive krav.
Det kunne jo godt være, at man, hvis man ligesom havde tænkt sig lidt mere om, så kunne have løst tingene på en anden måde.
Troels Lund Poulsen (V), 2010-02-03:
Det, hr. Ole Vagn Christensen siger, er helt sort snak.
Altså, jeg kan forstå, at hr. Ole Vagn Christensen er bekymret over, at man laver nogle ambitiøse vand- og naturplaner, som jo netop skal rette op på nogle af de udfordringer, man har, og der må jeg bare sige, at jeg selvfølgelig har noteret mig, at Socialdemokratiet mener, at de omkring Limfjorden, hvor Ole Vagn Christensen er valgt, skal slække på den nye politiske ambition, og dertil må jeg bare sige: Det er jeg dybt uenig med hr. Ole Vagn Christensen i.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-02-03:
Vil ministeren oplyse, om der er en sammenhæng mellem Danmarks dårlige placering som nr. 32 på det seneste miljøindeks fra de ansete amerikanske universiteter Yale og Columbia og det forhold, at halvdelen af vandløbene og to tredjedele af søerne i Danmark fortsat ikke lever op til EU's miljøkrav?
Tak for det.
Vil ministeren oplyse, om der er en sammenhæng mellem Danmarks dårlige placering som nr. 32 på det seneste miljøindeks fra de ansete amerikanske universiteter Yale og Columbia og det forhold, at halvdelen af vandløbene og to tredjedele af søerne i Danmark fortsat ikke lever op til EU's miljøkrav?
Troels Lund Poulsen (V), 2010-02-03:
Jeg vil gerne starte med at konstatere, at Yalerapporten benytter sig af et miljøindeks for vandkvalitet, som ikke kan sammenlignes med de miljøkvalitetskrav, der er fastsat under EU's vandrammedirektiv.
De tal, som ligger til grund for Yalerapporten, fremgår imidlertid ikke af rapporten eller af dens bilag, så det kan heller ikke vurderes, hvor repræsentativ indeksværdien er for Danmark.
Med det vil jeg sige, at det er meget, meget svært at gå ind og sammenligne de tal, som Yalerapporten har, med f.eks. de udfordringer, vi står over for med EU's vandrammedirektiv.
Men sagt direkte: Nej, man kan ikke sammenligne den ene slags tal med den anden slags tal.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-02-03:
Det afføder naturligvis flere spørgsmål.
Allerførst vil jeg sige, at det jo er fuldstændig korrekt, at det kan være meget vanskeligt at sammenligne, men det er altså også sådan, at der er eksperter, som har udtalt sig på det her område og siger, at selv om det kan være vanskeligt at sammenligne, er der altså en helt klar indikation på, at der er nogle misforhold i Danmark, som trækker i den her retning.
Jeg vil bare citere Christian Ege fra Det Økologiske Råd, og han siger: Det er rigtigt, det kan være vanskeligt at sammenligne, men det er med god grund, at Danmark trækkes ned på listen.
For det første er det på grund af vort store udslip af drivhusgasser.
For det andet er det vores ringe beskyttelse af de vilde dyr og planter.
Så vil jeg sige til ministeren, at det med, at så stor en del af vores vandløb og søer ikke lever op til kriterierne i forhold til EU's miljøkrav, vil jeg naturligvis også gerne have ministeren til at forklare.
For uanset hvordan man forholder sig til internationale undersøgelser, må det her være et af de punkter, som må få det til at gibbe lidt i ministeren, nemlig at så ringe en del af vores vandløb og søer rent faktisk er beskyttet, til trods for at regeringen har haft rigtig mange år til en indsats, og til trods for at man nu også kommer med planer her i ellevte time i forhold til at få rettet op på det.
For man må jo blot sige, at vandmiljøplanerne og Natura 2000-planerne er blevet rigtig meget forsinket, til trods for at ministeren stod her for et par uger siden og sagde: Nu kommer vi med den allerstørste ambitiøse plan, de fleste penge og sætter ind på det område.
Hvorom alting er, har vi haft en meget lang periode, hvor miljøet i den grad har lidt.
Troels Lund Poulsen (V), 2010-02-03:
Lad mig starte med at sige, at i den rapport, som jo er afsættet for det spørgsmål, hr. Flemming Møller Mortensen stiller, rangerer Danmark på vandområdet på linje med flere europæiske lande som f.eks. Tyskland og Portugal og højere end andre europæiske lande, der har et intensivt landbrug, som f.eks. Nederlandene.
Det vælger jeg blot at sige her til hr. Flemming Møller Mortensen, fordi der jo, som jeg også har givet udtryk for, er indbygget en lang række, synes jeg, problemer i den måde, som Yale og Columbia har opgjort det indeks på.
Det synes jeg er en skam, og derfor har jeg også tænkt mig at rette henvendelse til de to universiteter for at påpege nogle af de udfordringer.
Jeg valgte jo at sige noget til hr. Flemming Møller Mortensens kollega, hr. Ole Vagn Christensen, i forbindelse med de udfordringer, der er omkring biodiversitet, altså at biodiversiteten skulle være blevet fire gange bedre fra 2008 til 2010.
Der vil jeg blot sige til hr. Flemming Møller Mortensen, at når man laver sådan en slutning, er det da noget, der maner til eftertanke hos mig, i forbindelse med hvordan kvaliteten af rapporten ellers er.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-02-03:
Jeg vil bede miljøministeren om at sige, om miljøministeren er enig med fødevareministeren, når fødevareministeren siger, og jeg citerer: »Halvdelen af vandløbene og to tredjedele af søerne lever stadig ikke op til EU's miljøkrav.« Det er altså udtrykt i Politiken den 29. januar 2010.
Den foregående spørger kom en hel del ind på braklægningsordningen.
Vil ministeren samtidig bekræfte, at den daværende miljøminister og fødevareministeren gik ud og sagde, at når nu braklægningsordningen skulle ophæves, så ville man sikre, at ophævelsen skete på en sådan måde, at det ikke ville få miljøkonsekvenser, forstået på den måde, at vandmiljøet ikke ville blive yderligere belastet med kvælstof, med fosfor og med pesticider?
Troels Lund Poulsen (V), 2010-02-03:
Hvis vi nu vil se på et af de sidste områder, hr. Ole Vagn Christensen nævner, det om forurening – og med det går jeg ud fra, at hr. Ole Vagn Christensen mener den udvaskning, der finder sted af kvælstof og fosfor – kan vi, hvis vi bare ser over de sidste 10 år, konstatere, at udvaskningen af kvælstof og fosfor bevæger sig i den rigtige retning.
Udvaskningen af kvælstof og fosfor bliver mindre.
Men det betyder selvfølgelig ikke, at vi er nået i mål endnu.
Vi skal nå længere.
Det er jo også derfor, vi har offentliggjort vand- og naturplaner, hvor vi sætter nogle meget ambitiøse mål for, hvor langt vi skal nå med hensyn til at begrænse udvaskningen af kvælstof og fosfor i de 23 vandoplande, der findes i Danmark.
Ole Vagn Christensen (S), 2010-02-03:
På nogle af de svar, jeg har modtaget tidligere, har jeg forstået, at man ville genoprette de braklægningsområder, der blev indtaget som § 3-områder.
Men det bortforklarer ikke, vil jeg sige til ministeren, at ministeren og ministerens forgænger ikke har udvist rettidig omhu.
Det samme gælder forureningen, og dermed mener jeg, at forureningen kommer tættere på vandløbene.
Lykke Friis (V), 2010-02-03:
Også tak for dette spørgsmål.
Jeg må indrømme, at da jeg så spørgsmålet og for øvrigt også læste om rapporten, fik jeg sådan lidt et deja-vu med min tid på Københavns Universitet, og det er jo ikke så lang tid siden, vil hr. Per Clausen kunne bekræfte.
Det var ikke kun, fordi KU på det tidspunkt var i alliance med Yale, og i øvrigt stadig væk er det, men også fordi det mindede mig om hvert år, når der udkommer universitets-rankings.
Når et universitet ligger flot, udtaler rektor: Nej, hvor går det godt.
Når et universitet ligger dårligt, kører båndet sådan: Jeg hører forkerte tal.
Og så ryger man ellers ud i en lang metodekritik.
Det vil jeg undlade at gøre her i aften.
Man kan jo også helt overordnet anføre det principielle synspunkt, at regeringen ikke fører klimapolitik efter ét bestemt indeks.
Men der er dog noget, jeg lige vil rette opmærksomheden på, når man ser på undersøgelsen.
Først vil jeg sige – og det antydede jeg også lidt i svaret på det forrige spørgsmål – at indekset, så vidt jeg kan gennemskue, ikke tager højde for EU’s kvotesystem.
Det tager heller ikke højde for, at landene kan gennemføre projekter i udlandet.
Her tænker jeg på de såkaldte fleksible mekanismer, JI og CDM.
Dertil kommer så også, at det hører med til billedet, at de danske pr. capita-emissioner ligger nogenlunde på linje med andre europæiske landes, medmindre de altså anvender meget a-kraft eller via naturen er begavet med en stor adgang til vandkraft.
Alt det her betyder naturligvis ikke, at Danmark så bare skal lade stå til.
Vi skal gøre mere, og det gør vi jo også.
Tag bare vores fælles reduktionsmål i EU, tag vort mål om 30 pct. vedvarende energi i 2020, og tag igen vores langsigtede vision om at blive uafhængig af fossile brændsler.
Der er det jo sådan, at den politik, som regeringen fører, også er en faktabaseret politik, altså baseret på det udspil, der kommer fra Klimakommissionen og dermed ikke på et bestemt klimaindeks.
Per Clausen (EL), 2010-02-03:
Nu skal jeg gerne medgive ministeren, at det, om man kan lide sådan nogle sammenhænge eller ej og synes, at de er vældig saglige, ofte hænger sammen med resultatet.
Det tror jeg er en iagttagelse, som man godt kan gøre mange steder.
De tager bare ikke højde for, at Danmark er ved at påtage sig den byrde at brænde meget kul af og befri nogle andre lande i EU for den byrde i kraft af kvotesystemet, og de tager heller ikke højde for de noget tvivlsomme projekter, som findes i tredjeverdenslande, hvor der i hvert fald er adskillige af de projekter, hvor reduktionerne dernede er meget tvivlsomme i forhold til den øgede CO2-forurening, vi har i Danmark.
Men det, jeg godt kunne tænke mig at spørge ministeren om – og det er sådan lidt fremadrettet – er: Når vi nu skal være uafhængige af fossile brændstoffer, hvordan hænger det sammen med, at vi øger mængden af fossile brændstoffer?
Altså, hvordan bliver man uafhængig af kul ved at øge forbruget af kul?
Jeg har det sådan, at forbrug tit har en vanedannende funktion, og det stiger jo, jo mere man bruger.
Så derfor kunne jeg godt tænke mig at vide, hvilke overvejelser der ligger bag, at det at øge anvendelsen af kul i de kommende år skulle føre os til, at vi hurtigere kunne blive uafhængige af kul?
Lykke Friis (V), 2010-02-03:
Det er jo ikke småting så at sige ikke at tage højde for, f.eks. om et land anvender a-kraft.
Det er heller ikke småting, om man ser på, om man i det overordnede kvotesystem medregner de fleksible mekanismer.
Det er jo heller ikke småting, om man medregner, når man ser på det helt overordnet, om et land via naturen er begavet med en stor adgang til vandkraft.
Så på den måde må man igen sige, at man selvfølgelig skal se på denne undersøgelse som værende en del af den overordnede debat, men der er jo altså også mange andre variable, man skal forholde sig til i den her overordnede diskussion.
Der må man jo altså også igen forholde sig til EU’s politik, som altså er den, jeg allerede har beskrevet, med de 20 pct. og så at være villig til at gå op til de 30 pct.
Når man så ser på Danmarks overordnede politik om de fossile brændsler, må man sige, som jeg sagde i mit forrige svar, at det altså ikke er muligt at gå fra 0 til 100.
Nu må man jo sige, og det er jeg sikker på at hr. Per Clausen enig med mig i, at når man ser på den politik, der skal føres inden for det her område, så er det altså meget vigtigt, at den bliver faktabaseret, og at man netop, når det gælder tidspunktet for, hvornår Danmark går hen og bliver uafhængig af fossile brændsler, forholder sig til den analyse, der kommer fra Klimakommissionen, som jo selvfølgelig også overordnet vil pege på, hvad det er for nogle knapper, man kan dreje på, og det er jo selvfølgelig så inden for vedvarende energi.
Der er det jo altså også sådan med hensyn til ambitionsniveauet at Danmark jo har forpligtet sig til at komme med en strategi om vedvarende energi, og den er her jo så allerede nu inden sommerferien: Danmark skal gå op til 30 pct., og det skal vi allerede gøre i 2020.
Så på den måde er det jo altså ikke korrekt, når man siger, at vi altså ikke prøver på for alvor også at give et løft til vedvarende energi og på den måde sikre, at Danmark bliver uafhængig af fossile brændsler.
Per Clausen (EL), 2010-02-03:
Det er jo meget godt, at man siger, hvor meget man regner med at kunne komme op på, hvad angår vedvarende energi i 2020.
Man kunne vel også sige, at hvis man er i stand til at sige, hvor meget af energiforbruget man forventer der skal være vedvarende energi i 2020, så burde man vel også være i stand til at sige noget om, hvornår man forventer, at vi kan udfase de fossile brændstoffer, altså f.eks. holde op med at bruge kul.
Der er ligesom to ting, der ligger fast her.
Den ene er, at ministeren siger 30 pct. om vedvarende energi i 2020; den anden er, at hun siger, at vores CO2-udslip skal være reduceret med 90-95 pct. i 2050.
Det må jo betyde, at ministeren i virkeligheden mener, at vi skal være uafhængige af fossile brændstoffer inden 2050, for hvis der stadig væk skal være landbrug i Danmark – og det kan jeg forsikre ministeren om at hendes parti støtter – så er det nok meget sandsynligt, at vi får brug for det CO2-udslip til husdyrproduktion og ikke har noget til brændstoffer.
Lykke Friis (V), 2010-02-03:
Der vil være mange perspektiver i det her, som vi skal have analyseret godt og grundigt igennem.
Hvordan får vi gang i mere biomasse f.eks.?
Det vil være en af problemstillingerne.
Hvordan får vi også de forskellige energikilder til at spille bedre sammen, det man jo også kalder smart grid?
Så der vil jeg altså forbeholde mig retten til først at se den analyse, før jeg konkret kan sige, hvad der kommer til at ske med de enkelte ressourcer.
En ting er i hvert fald meget klart, og det er det, vi ser på de fremskrivninger, der er foretaget, nemlig at det så allerede vil være sådan, at Danmark i 2012 jo altså går hen og bliver nettoimportør af fossile brændsler.
Så det er jo altså også, kan man sige, lidt af et paradigmeskifte, vi står over for i dansk energipolitik.
Ole Vagn Christensen (S), 2010-02-03:
Er ministeren enig med en række af Danmarks førende miljøprofessorer, der kalder regeringens ophævelse af braklægningsordningen for den største naturskandale i 20 år, og er det forkert, når Københavns Universitets miljøprofessor Carsten Rahbek siger »Der er sket et kolossalt tab af biologisk mangfoldighed«, og at miljøprofessor Peter Esbjerg siger »Danmark er i forvejen et ret forarmet land rent naturmæssigt, og når man så pløjer så store naturarealer op, går det altså rigtig galt« med henvisning til regeringens ophævelse af braklægningsordningen?
Troels Lund Poulsen (V), 2010-02-03:
Jeg vil gerne starte med at bemærke det over for hr. Ole Vagn Christensen, som jeg også har haft lejlighed til tidligere, at brakarealer jo er landbrugsarealer, som er i omdrift.
Derfor er det også helt afgørende at sige, at de brakarealer, som har været braklagt, jo også har været omfattet af landbrugspligt.
Det betyder, at de ikke har været henlagt i mange år, men at de gentagne gange er blevet brugt, og derved har man selvfølgelig også været i den situation, at det har haft konsekvenser for den biologiske mangfoldighed.
Så med andre ord: Nej, jeg er ikke enig med Carsten Rahbek i, at det er en stor naturpolitisk katastrofe.
Derudover er det også vigtigt at sige til hr. Ole Vagn Christensen, at regeringen jo også lavede en plan, som skulle imødegå de konsekvenser, det havde, da braklægningen ophørte.
Ole Vagn Christensen (S), 2010-02-03:
Jeg står her med en række artikler, bl.a. en fra LandbrugsAvisen den 11. april 2008.
Den siger helt klart det, som ministeren sådan set har gentaget her, nemlig at brakmarker er undtaget fra naturbeskyttelseslovens regler, selv om de har udviklet sig til beskyttede naturtyper.
Det, der altså foreligger, er, at ministeren har kunnet se, at situationen her er ret alvorlig, for det er blevet tilkendegivet, at det her ville få denne konsekvens.
Politiken skriver den 25. april, at naturen pløjes op i et uset omfang, og skriver, at det er vanvittigt, at regeringen med den ene hånd giver penge til lidt naturgenopretning og med den anden hånd giver los for ødelæggelse af natur på mange gange større arealer.
Der har også været holdt konferencer.
Bl.a. har man set på biodiversiteten ved hjælp af Teknologirådet og dér fået udarbejdet rapporter, som sådan set siger, hvordan det hele står til.
Jeg må derfor stille det spørgsmål: Er det ikke en naturskandale, når vi har vidst det her, siden man gik i gang med braklægningen?
Troels Lund Poulsen (V), 2010-02-03:
Jeg må jo henholde mig til det, som jeg svarede hr. Ole Vagn Christensen for kort tid siden, hvor jeg igen understregede over for hr. Ole Vagn Christensen, at den brakjord, der blev taget ud, er landbrugsjord i drift og omdrift.
Det betyder jo, at det ikke er varig natur.
Derfor er det heller ikke rigtigt, når hr. Ole Vagn Christensen nævner, at det skulle være en naturpolitisk skandale.
Det, der er afgørende for mig, og det, der er afgørende for regeringen, er at sikre, at den natur, vi har, bliver beskyttet, og også at det, når man så vælger at tage jord ud, er jord, der permanent tages ud af drift.
Brakjord var jo ikke en jord, der permanent blev taget ud af drift; det var landbrugsjord.
Så vil jeg igen gøre hr. Ole Vagn Christensen opmærksom på, at regeringen tog initiativer, da brakjorden, om man så må sige, kom i omdrift igen som landbrugsjord.
Og derudover er det også vigtigt at sige, at vi nu også med planen »Grøn Vækst« har taget en lang række initiativer, som skaber både en bedre natur og en mere sammenhængende natur.
Ole Vagn Christensen (S), 2010-02-03:
Jeg vil sige til ministeren, at den her situation med, at vi er røget ned på plads nr. 32, fortæller noget om de værktøjer, som ministeren og ministerens forgænger har haft i værktøjskassen.
Man har bebudet, at man sådan set ville sikre, at der blev skabt et alternativ til braklægningerne, men det er jo ikke skabt, vil jeg sige til ministeren.
Og når vi sidder og snakker om »Grøn Vækst«, snakker vi altså om tiden fremover.
Troels Lund Poulsen (V), 2010-02-03:
Jeg tror jo, at hr. Ole Vagn Christensen ønsker at høre det, som nogle bestemte mener i debatten.
Jeg er helt uenig i den udlægning, hr. Ole Vagn Christensen er kommet med i dag i forhold til braklægning og betydningen af braklægning.
Det er helt afgørende for mig, at landbrugsjord selvfølgelig ikke er karakteriseret som værende natur.
Hvis man køber den præmis, tager man fejl.
Det er også derfor, at det er afgørende, at den landbrugsjord, der bliver taget ud af drift, varigt bliver taget ud af drift, altså at den ikke kommer tilbage i drift igen.
Det er jo derfor, at vi bl.a. med »Grøn Vækst« sikrer mere natur og også sikrer, at man får en permanent udtagning af den jord, som derved bliver til natur.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2010-02-03:
Nu er vi så ovre i det andet spørgsmål, men det kan jeg da godt svare på.
Det, det drejer sig om, er jo at teste, om de pågældende har en grundlæggende viden om historie og det aktuelle, ligesom prøven jo meget godt afspejler, om man har forstået grundlovens frihedsværdier.
Det er det, det drejer sig om.
Det er noget, man kan forberede sig på.
Der er et undervisningsmateriale, man selvfølgelig skal læse.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-02-03:
Hvis det er sådan, at prøven er et udtryk for den viden, man sådan basalt skal have som dansker i det her samfund, er det så ikke et problem, at 20 pct. af de indfødte danskere ikke kan bestå den prøve, som drejer sig om det, som bør være basal viden i Danmark?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2010-02-03:
Jamen jeg udtaler mig ikke om danskerne.
Det, jeg siger, er, at der er en lærebog, og den skal man læse, og hvis man har læst den, kan man også bestå prøven.
Det er der ikke nogen problemer i.
Den er ikke særlig stor.
Den svarer vel nogenlunde til teoribogen ved køreprøven.