runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Christiansen (DF), 2010-02-11:
Som den forrige ordfører nævnte, er det en stor dag for taxachaufførerne i Danmark.
Nu står der godt nok i dagens dagsorden, at det er en første behandling, men reelt er det jo en syvende behandling, fordi vi tidligere har behandlet tre beslutningsforslag, B 23, B 34 og B 79, fra Dansk Folkeparti, som er baggrunden for, at regeringen fremsætter det her lovforslag.
Det her er en sejr for arbejdsmiljøet.
Der er mange familier, der i de sene nattetimer sender en far eller mor på arbejde i det her miljø.
Det her er en kæmpe gevinst for deres sikkerhed.
Som det også er blevet nævnt, har vi set, at antallet af overfald er faldet de steder, hvor man ad frivillighedens vej har indført det her.
Venstres ordfører var lidt inde på, at man godt kunne have håbet, at det her kunne være sket ad frivillighedens vej, men det har vist sig ikke at være muligt.
Derfor er jeg og Dansk Folkeparti meget tilfredse med, at det nu ser ud til, at vi får vedtaget det her, endda med et meget markant flertal af Folketingets partier.
Der er taget højde for persondataloven.
Der er den beskyttelse, synes vi, der skal være.
Vi har givet god tid til det – frem til sommeren 2012.
Så alt i alt er det et rigtig godt forslag, som regeringen her har fremsat, og det kommer nok ikke bag på nogen, at Dansk Folkeparti vil støtte det.
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2010-02-11:
Hensigten med lovforslaget her er at forebygge røverier og overfald på førere af taxier og bidrage til opklaring, hvis et overfald skulle finde sted.
Og det kan jo gøres, ved at der etableres tv-overvågning i vores taxier.
Venstre kan fuldt ud tilslutte sig denne hensigt.
Desuden er det vores opfattelse, at tv-overvågning selvfølgelig er mest relevant i områder af landet med et højt trusselsniveau, dvs. en stor risiko for overfald.
Men vi respekterer naturligvis, at et flertal i Tinget ønsker en obligatorisk landsdækkende ordning, og det tager vi til efterretning.
Og vi er som sagt meget enige i hensigten: bedre sikkerhed i taxier med baggrund i de mange hændelser med vold og overfald på chaufførerne.
Det skønnes, at der nu skal installeres tv-overvågning i ca. 3.000 taxier landet over som følge af det her lovforslag.
Et centralt spørgsmål i denne sammenhæng er overvågning af borgerne, privatlivets fred og overholdelse af persondataloven.
Det er selvfølgelig uacceptabelt, hvis uvedkommende kunne komme til at se de optagelser, der sker i taxierne.
Derfor er Venstre tilfreds med, at der er fundet en fornuftig løsning på dette spørgsmål, nemlig at det er den enkelte ansvarlige taxivognmand, som bliver dataansvarlig, dvs. ansvarlig for, at optagelsen behandles korrekt og videregives til politiet, hvis en forbrydelse skal opklares.
Desuden stilles der krav om tydelig skiltning med, at overvågning finder sted, så ingen uforvarende kommer ud for en pikant optagelse, om jeg så må sige.
Venstre hilser med tilfredshed, at branchen får en passende lang tidsfrist frem til sommeren 2012 til at opfylde kravene om tv-overvågning, så der ikke påføres erhvervet unødige meromkostninger gennem hastværk.
Sådanne meromkostninger er der nemlig kun kunderne til at betale, og hvis vi presser erhvervet unødigt med ekstra omkostninger, vil det også udbrede de såkaldte taxifrie zoner, som vi i stedet for skal have udryddet.
Endelig er der i forbindelse med høringen af lovforslaget kommet en række konstruktive bemærkninger til muligheden for, at kommunalbestyrelser kan fritage for den obligatoriske overvågningspligt.
Her er det værd at notere sig, at selv om en taxi hovedsagelig bruges til forudbestilt kørsel ifølge kontrakt, f.eks. med børn, borgere med handicap og lignende, kan en kommune af hensyn til passagerernes sikkerhed jo fastholde kravet om tv-overvågning, hvis kommunalbestyrelsen skønner det relevant.
Konklusionen er, at Venstre kan støtte lovforslaget.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-02-11:
Ja, man kan da godt som ordfører frygte lidt, at ikke engang ministeren har opdaget, at Dansk Folkeparti ikke har deltaget i behandlingen af det her lovforslag, men bedre sent end aldrig, kan man jo sige.
Jeg noterede mig trods alt i undervisningsministerens tale, at han takkede for den opbakning, der var til hovedlinjerne i det her lovforslag, og der vil jeg gerne sige, at der da i hovedlinjerne grundlæggende også er opbakning til det her forslag fra Dansk Folkepartis side, men vi nærer trods alt en lille smule sund skepsis med hensyn til begge dele af lovforslaget.
Med hensyn til det med de frie grundskolers og private gymnasieskolers muligheder for at lave de her filialer af skoler for at tilgodese de elever, der opholder sig i Danmark med arbejdende forældre fra andre lande, er der sådan set meget sund fornuft i, at de børn selvfølgelig også opnår en undervisning, som de kan bruge i deres gøren og kunnen, ved at de f.eks., som mange af dem jo gør, opholder sig i forskellige lande i nogle af de år, hvor de modtager undervisning.
Det, vi blot lige vil være sikre på, er selvfølgelig, at der med den her ændring ikke åbnes en ladeport for, at man ad omveje i sit stille sind sådan bare begynder at sige: Jamen o.k., det er jo fint med alle mulige sprog, også inde på de andre undervisningsområder, på almengymnasier, i folkeskoleregi osv.
Der har vi jo tidligere kunnet se, at nogle folkeskoler bl.a. har udtrykt ønske om, at man ville etablere hele linjer med andre sprog end dansk som hovedsprog.
, og det synes jeg er lidt mere vigtigt, og det er jo det, som bl.a. fru Marianne Jelved var inde på omkring det her med de klare klassetrinskrav for frie grundskoler osv., synes vi fra Dansk Folkepartis side, det er vigtigt, at man også klart får undersøgt de ting, som ligger i kritikken fra bl.a. Dansk Friskoleforening og Danmarks Privatskoleforening, i hvert fald i de høringssvar, som de har indsendt, hvor de jo siger, at en række andre små friskoler vil lukke, hvis det her lovforslag bliver vedtaget i sin nuværende form.
Derfor vil vi selvfølgelig gerne have de ting undersøgt ekstra, og det glæder os selvfølgelig også, at ministeren har taget initiativ til et møde med lederne fra området osv., men der er nogle ting, som vi i hvert fald vil tage forbehold over for til andenbehandlingen af lovforslaget.
Endelig skal jeg huske at sige, at det ønske, som jeg har fået at vide på forhånd at Socialdemokraterne har – jeg har ikke hørt det hernede i salen i dag, men jeg har noteret mig det tidligere – om at få det her lovforslag delt i to, sådan set er et forslag, som også Dansk Folkeparti vil anbefale bliver til virkelighed. Så vil jeg afslutningsvis sige, at jeg måske godt kunne have tænkt mig, at det her lovforslag havde ventet lidt i skuffen og først var blevet fremsat, efter at høringsrunden var fuldt afsluttet, og at vi måske så havde taget en diskussion om nogle af de her delelementer, inden lovforslaget blev fremsat til første behandling.
Men det skulle være ordene fra Dansk Folkeparti.
Magnus Heunicke (S), 2010-02-11:
Det her er en god dag for arbejdsmiljøet for taxachauffører i Danmark, og det er det, fordi de indtil nu har været afhængige af, om deres vognmand ville installere et videokamera, der kunne garantere deres sikkerhed i vognen.
Og når jeg siger garantere, er det ikke bare for sjov, for alle undersøgelser og alle erfaringer viser, at de steder, hvor man har et kamera, der lige fotograferer den kunde, der nu kommer ind, er der et markant fald i antallet af overfald på taxachaufførerne.
Vi skal huske på, at når man er taxachauffør, arbejder man meget ofte på skæve tidspunkter og sent om aftenen og nogle gange med folk, der er berusede eller på anden måde påvirkede, og som skal hjem fra byen eller videre til fest, og der har vi altså desværre oplevet alt for mange gange – faktisk i hundredvis af gange – at der er sket overfald på taxachauffører.
Det er derfor, at 3F har skubbet på, og tak for det arbejde.
Og det er derfor, at et flertal i Folketinget – og det var så ikke med Venstres gode vilje, kan vi forstå – har presset på, og det er det, som regeringen nu er tvunget til at følge op med et lovforslag.
Derfor er det en god dag for arbejdsmiljøet.
Det er klart, at når man indfører overvågning, er vi som Socialdemokrater også optaget af beskyttelsen af de oplysninger, som kommer frem.
Det skal jo ikke være sådan, at fordi man tager en taxa, skal alle kunne se, hvor man har taget den fra og til, og hvordan man har set ud i den sammenhæng, og derfor er det godt at slå fast, at danskernes sikkerhed for persondata bliver beskyttet i det her lovforslag.
Der bliver sat skiltning op om, at der er overvågning i taxaen, og endnu vigtigere er det, at det er Datatilsynet, der ifølge persondatalovens § 55, stk. 1, og § 62, stk. 3, fører tilsyn med, at loven iagttages i forbindelse med tv-overvågning i taxaer.
Der bliver altså ikke tale om, at vi ved at lave tv-overvågning i taxaer vil skabe brud på persondataloven, og det er en vigtig forudsætning for at synes, at det her er et godt lovforslag.
Det er nemlig derfor, vi kan sige, at vi samlet set støtter lovforslaget.
Vi mener, det vil medvirke til at forebygge røverier og overfald på taxachauffører, og at vi med lovforslaget imødekommer det ønske om tv-overvågning, som chaufførerne selv har været ude at fremsætte.
Bertel Haarder (V), 2010-02-11:
Det kan godt være, at Det Radikale Venstres sekretariat har bedre jurister, end jeg har i Undervisningsministeriet.
Mine jurister siger altså, at der hele tiden har været et krav i den eksisterende lov om, at der skal være mindst én elev på hvert klassetrin.
Når vi overhovedet fremsætter lovforslaget, er det, fordi det kan forekomme lidt urimeligt, for det kan jo føre til, at hvis en enkelt familie rejser væk fra en landsby, må skolen pludselig lukke, fordi der så ikke er nogen tilbage på et enkelt klassetrin.
Det er det, vi nu gør mere fleksibelt, mere rimeligt.
Men hvis fru Marianne Jelved foretrækker det nuværende, som har været gældende i længere tid, jamen så kan vi jo fjerne den del af det; det synes jeg bare ikke ville være rimeligt.
Jeg vil også gøre fru Marianne Jelved opmærksom på, at der i høringssvarene jo er enstemmig opslutning til, at kravet om én elev pr. klassetrin skal fjernes, men så skal der vel sættes et eller andet i stedet.
Christian H. Hansen (UFG), 2010-02-12:
Jeg takker formanden.
Jeg ved ikke, om jeg skal sige, at det var mit gruppemøde, der trak ud, så jeg kom lidt senere
– den undskyldning kan jeg vel ikke bruge.
Det er nogle gange svært at nå det hele, men jeg nåede herned.
Det gjorde jeg, fordi jeg synes, det er godt, at SF tager hul på den her debat, og den del af debatten, jeg har kunnet høre, har jo også været meget vigtig.
Jeg tror, det er meget vigtigt, at man, når man taler om mennesker med en kronisk lidelse, tager stort hensyn til, at der er mange forskellige metoder, som de mennesker kan have glæde af.
Det, der også får mig til at gå herned, er, at jeg selv har en kronisk lidelse, og derfor kan jeg sådan set være med på at sige, at der kan være mange forskellige metoder, som gør, at det enkelte menneske kommer videre.
Det kan eksempelvis være akupunktur for nogle menneskers vedkommende, som gør, at de kommer fri af sygdommen.
Jeg vil så nok også sige, at SF's forslag lægger op til at pålægge en masse ting lige med det samme, og det synes jeg ikke man skal.
Jeg synes, det er fint, at ministeren går ind og får lavet en undersøgelse her og nu, og jeg synes, at det af hensyn til de patienter, som lider af psoriasis, ville være dejligt, hvis ministeren kunne gøre det, vi i Folketinget kalder at speede lidt op, hvis det er muligt – det er ikke altid, det er det, men det håber jeg det er her.
Og så håber jeg også, at den undersøgelse simpelt hen kommer til at pege helt konkret på, hvad det er, der kan gøre, at nogle af de her patienter får det bedre.
Er det noget af det, som påstås i SF's forslag?
I det hele taget håber jeg, at den undersøgelse, der bliver lavet, går ind og påpeger, hvad det er for metoder, der er gode, for der kan altså også være alternative metoder, som SF også er lidt inde på, som kan være gode for den enkelte patient, og det tror jeg er meget vigtigt at vi får med ind.
Så min opfordring – og grunden til, at jeg løb herned – er egentlig at sige, at jeg synes, at SF's forslag er godt, men jeg er også tilfreds med, at det, der sker nu, er, at ministeren får lavet en undersøgelse.
Og så må han love mig, at det sker ret hurtigt for patienterne skyld.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-02-12:
Jeg synes jo, at ministeren skulle tage alle sine skrivebordsteorier, som er udtænkt ovre i ministeriet eller en sen aften, og prøve at lægge dem lidt til side og bevæge sig lidt ned på gadeplan.
Det vil jo være sådan, at fixerum eller sundhedsrum – stofindtagelsesrum er måske i virkeligheden det mest neutrale ord – er til for gadens folk.
Det er til for dem, der ikke har noget alternativ, dem, som ikke har noget alternativ til at fikse udendørs i minus 10 graders kulde, hvor årerne fryser væk, så det gør det endnu sværere.
Det er dem, vi taler om med det her forslag.
De andre mennesker vil af naturlige årsager slet ikke komme der.
Jeg vil godt spørge ministeren, hvad ministeren mener om, at tidligere socialminister fru Henriette Kjær allerede i 2002 lagde sig fladt ned og accepterede, at man i sociale boformer måtte acceptere, at der var nogle, der havde et stofindtag der, og at hun ikke ville gøre yderligere for at slå dem oven i hovedet og sige, at de ikke måtte indtage deres stoffer.
Hvordan hænger det sammen med den tankegang, som ministeren giver udtryk for her, når han siger, at det her er en glidebane og alt muligt andet?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2010-02-12:
Jeg kan ikke kommentere, hvad tidligere socialministre har udtalt for nogle år siden.
Jeg kender ikke de udtalelser.
Men jeg kan i hvert fald sige til fru Sophie Hæstorp Andersen, at jeg sådan set ud fra en umiddelbar – og jeg understreger umiddelbar – vurdering udmærket godt forstår den empati for de stakkels og meget syge mennesker.
Den forstår jeg udmærket, og jeg håber, at flest mulige af dem vil kunne kvalificere sig til ordningen med lægeordineret heroin, sådan at de kan undgå at kriminalisere sig.
Så jeg forstår godt den umiddelbare, meget sympatiske bevæggrund, der er for det her.
Jeg vil da også sige, at før jeg selv begyndte at tænke nærmere over det, kunne jeg også godt have noget veneration for det forslag.
Men efter at jeg har tænkt nærmere over det, synes jeg ikke, at det er praktisk kan lade sig gøre.
Vi bliver altså nødt til fra den her plads, som fru Sophie Hæstorp Andersen også kommer til at stå på om lidt, også at kunne svare på de svære spørgsmål, og de svære spørgsmål her er: Hvor skal afgrænsningen være?
Kan vi som lovgivere vende det blinde øje til, i forhold til hvad vi beder politiet om?
For jeg må forstå det sådan, at fru Sophie Hæstorp Andersen generelt mener, at besiddelse af narkotika skal være forbudt.
Men der skal alligevel være et rum, hvor det er lovligt.
Og skal dem, som så ikke kan kvalificere sig til lægeordineret heroin, alligevel have det udleveret, uden at en læge har været inde over?
Det vil virke skadesbegrænsende at sige, at de godt kan få det alligevel, selv om en læge ikke har været inde over, men det er en glidebane, og på trods af hvor sympatisk det end kan være, bliver vi jo nødt til at forholde os til, at vi ikke kan styre det, at der er et generelt forbud mod narkotika, hvis vi tillader den her glidebane.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-02-12:
Jeg bliver sådan lidt i tvivl, om ministeren anser sig selv som værende justitsminister eller sundhedsminister.
Man må foretage et valg her.
Jeg kan konstatere, at når jeg kigger ud over store dele af Europa, kan man godt finde ud af at lave stofindtagelsesrum.
På trods af alle de diskussioner og teoretiske ting, der bliver bygget op fra talerstolen, kan man godt finde ud af det i andre lande.
I Holland kan man finde ud af både at have udlevering af heroin og have et stofindtagelsesrum samtidig, og man kan godt finde ud af at lave lovgivning om det.
Så kan vi jo også godt finde ud af det i Danmark, hvis vi ønsker det.
Ministeren kan ikke huske, hvad tidligere socialminister fru Henriette Kjær sagde i 2002.
Men så kan ministeren måske huske, hvad der blev lavet i 2007.
Der skærpede man straffen for besiddelse af narkotika, men man lavede en kattelem og sagde, at for dem, der har det allerdårligst, og som er afhængige af stoffer, er det ikke sådan, at de skal straffes.
De skal have lov til at have besiddelse til eget brug.
Det er jo lige præcis den bestemmelse, der også skal tages i brug, når man laver stofindtagelsesrum, altså sundhedsrum, hvor man har mulighed for at indtage sine stoffer.
Det er jo en anerkendelse af, at der er nogle, der er så afhængige, at vi allerede der ikke påfører dem straf, fordi de er afhængige.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2010-02-12:
Så jeg er sikker på, at justitsministeren mener det samme, som jeg står her og siger.
Vi skal gå efter narkodealeren og distributøren, før vi går efter den lille forbruger.
Men det har jeg i øvrigt ikke flere kommentarer til, og jeg synes, at det er udmærket, hvis politiet allokerer deres ressourcer sådan, at de går efter de store fisk.
Men det ændrer ikke ved, at etablering af et fixerum vil give nogle dilemmaer, som fru Sophie Hæstorp Andersen heller ikke her er i stand til at besvare, altså, hvordan vi håndterer de her dilemmaer, som jeg har redegjort for, og som jeg også synes er relevante, og som jeg tror fru Sophie Hæstorp Andersen inderst inde også godt kan se der er noget rigtigt i.
Hun har i hvert fald ikke været i stand til at kunne svare.
Per Clausen (EL), 2010-02-12:
Jeg synes, at sundhedsministeren, når han får lejlighed til det, skal læse referatet af det her og prøve at tænke over, hvem det er, der ikke svarer.
Jeg vil gerne spørge sundhedsministeren, om de internationale erfaringer slet ikke gør noget indtryk på ham, og om det heller ikke gør noget indtryk på ham, når han får at vide, at den skelnen, han ikke mener man kan foretage, i forhold til de mennesker, der skulle bruge sundhedsrummet, nemlig om de skulle straffes for at være i besiddelse af narkotika, allerede er gennemført.
Altså: Gør faktuelle forhold ingen indtryk på ham?
Og hvis det er sådan, at de ikke gør det, er det så bare, fordi ministeren her har fået en bundet opgave, nemlig at forklare regeringens helt uansvarlige politik på det her område?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2010-02-12:
Jeg synes jo nok, at vi ser en god tendens i Danmark.
239 narkorelaterede dødsfald er alt for mange, det er alt, alt for mange, men det er stadig væk udtryk for et fald på 13 pct.
Så nogle af de initiativer, vi har sat i gang, viser sig jo altså at virke.
Så vil jeg godt lige anholde den der med, at der er fixerum i alle mulige andre lande end Danmark.
Så fortalerne for fixerum er landemæssigt klart bagefter, og det er, fordi flertallet mener det samme, som jeg har redegjort for her, nemlig at det er udtryk for en legaliseringstendens.
Per Clausen (EL), 2010-02-12:
Jeg er glad for, at ministeren i det mindste ikke har forsøgt sig med en forklaring om, at det her ikke skulle være godt for dem, det vedrører.
Det er godt, for så er vi jo enige om det.
Så har ministeren et argument med, at det ikke kan afgrænses.
Og så spørger jeg, hvad han siger til de der 5-6 steder, eller hvor mange det nu er, i Europa, hvor man har de her sundhedsrum.
Har man ikke være stand til afgrænse det der?
Er det noget, ministeren har undersøgt, altså hvordan afgrænsningen fungerer der?
Så har ministeren et synspunkt om, at man ikke kan skelne mellem dem, der er på vej hen i sundhedsrummet, og andre, og der siger jeg, at man jo i forvejen lovgivningsmæssigt har sikret, at man ikke behøver at straffe hårdt ramte narkomaner, selv om de er i besiddelse af stoffer.
Så man har ikke noget problem.
Altså, når der nu ikke er noget tilbage af ministerens problemer, skulle han så ikke overveje, om han skulle tage en snak med regeringspartierne og regeringen om, om ikke det her i virkeligheden er et fornuftigt forslag, som man burde støtte, også selv om man risikerede at være et af de første lande i verden?
Det kan da ikke genere en regering, som gerne vil have, at vi er et foregangsland.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2010-02-12:
Jeg har rent faktisk talt med min norske kollega om det her, og den samtale viste med stor tydelighed, at man har store problemer med afgrænsningen.
Det er et problem, hvordan politiet skal håndtere den her holdning om, at man vender det blinde øje til i forhold til gældende lovgivning.
Så det har jeg talt med min kollega om.
Preben Rudiengaard (V), 2010-02-12:
Jeg må sige, at jeg er lidt forvirret i dag, fordi jeg kan næsten ikke finde ud af, om jeg står på en lægevidenskabelig konference eller jeg står på Folketingets talerstol her i øjeblikket.
Det er jeg ud fra den betragtning, at her begynder vi efter min opfattelse at rode os ud i noget, som skal ligge ude hos fagfolket, og jeg mener ikke, at vi som politikere skal begynde at blande os i den enkelte specifikke behandling.
Når det så er sagt, må jeg sige, at jeg da har stor medfølelse for de patienter, som både lider af psoriasis i huden, og som også har fået komplikationer i form af en psoriasisgigt.
Dem vil vi gerne hjælpe – det vil vi alle sammen – men jeg må nok sige, at når man begynder at diskutere klimabehandling, oplever jeg helt klart, og det ved enhver, der bare har den mindste grad af sundhedsfaglig uddannelse, at der er en række gode effekter af varme, vand, sol osv., og det gælder, om man har leddegigt eller psoriasisgigt osv.
Det er fint, men det løser altså ikke behandlingen af denne sygdom, fordi der, hvor vi skal bruge det, er i behandlingen med de nye biologiske antireumatika, som er et virkelig godt præparat til det her.
Man kan også bruge nogle af de andre, lidt mere klassiske antireumatika, hvis patienterne ikke kan tåle det her.
Derfor vil jeg sige, at vi fra Venstres side ikke kan støtte det her.
Det er helt klart fra reumatologisk side, og der er lavet mini-MTV-undersøgelser osv., som viser, at der ikke er effekt af klimabehandlingen på psoriasisgigt, men på almindelig gigt.
Vi kan godt støtte ministerens forslag om lige at køre den igennem Cochranecenteret for at se, om der er videnskabelig dokumentation andre steder rundt om i hele verden på det her, men efter min bedste vurdering tror jeg ikke, at vi vil få en effekt.
Jeg vil hellere bruge de penge, som vi bruger til at sende psoriasisgigtpatienter til Israel og andre lande, til den gode biologiske medicin, for så undgår vi leddestruktion og den invaliditet, som er i kølvandet på denne lidelse.
Så på den baggrund kan Venstre på ingen måde støtte det af SF fremsatte beslutningsforslag.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-02-12:
Jeg hørte så stadig væk, at hr. Simon Emil Ammitzbøll negligerer, at der fortsat er ansatte, der står i røg, til trods for at vi andre steder har sagt, at det er sundhedsskadeligt.
Og så vil jeg gerne minde om, at der ikke er nogen partier, jeg har mødt herinde i Folketinget, som har sagt, at rygning skulle forbydes.
Det, vi siger, er, at det er et personligt valg at ryge, men at det ikke er et personligt valg at udsætte andre for passiv rygning, i hvert fald i det offentlige rum.
Men folk kan jo gøre, hvad de vil, i deres egne hjem.
De kan udsætte deres børn for passiv rygning, hvis de synes, det er i orden.
De kan ryge udendørs en masse steder.
Altså, der er da masser af steder, hvor man kan nyde sit rusmiddel, som det jo er, og det er fint nok, men det er bare ikke det samme som at udsætte folk for passiv rygning, og slet ikke folk, der er ansat til at varetage et job, hvor man ikke kan flytte sig væk fra den passive rygning.
Det er vel det, den her lov handler om, nemlig at mindske passiv rygning og sikre et ordentligt arbejdsmiljø.
Det er jo ikke at forbyde tobak generelt.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-02-12:
Nu kan jeg godt forestille mig, at der er visse job, hvor der er større faremomenter, end der er ved at være folketingsmedlem.
Det, der skiller os, er, om disse barer, restauranter og værtshuse er et privat rum eller et offentligt rum.
Jeg mener, og Liberal Alliance mener, at vi kollektiviserer det private.
Vi fratager folk ansvaret, og vi indfører et barnepigesamfund, hvor vi tror at vi skal redde folk fra dem selv.
Det er det, der skiller.
Det kan man være uenige om, men det er der, skillelinjen ligger.