runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Prehn (S), 2011-05-26:
Først og fremmest er det jo vigtigt at slå fast, at der ikke er tale om skatter her.
Der er tale om en parkeringsafgift, og det står faktisk i den eksisterende vejlov, at en kommune ikke af fiskale hensyn må øge afgiften.
Det er ulovligt at hæve en afgift af fiskale hensyn.
Det står allerede i loven.
Så det, som hr. Rasmus Jarlov fra Det Konservative Folkeparti sammen med Venstre og Dansk Folkeparti nu vil forbyde, er forbudt i forvejen.
Så det at ulovliggøre noget, der i forvejen er ulovligt, er altså at tage skatteborgernes penge og bruge dem på yderligere juristeri, yderligere papirnusseri, yderligere bureaukrati.
Man skriver jo faktisk i forbindelse med det lovforslag, man fremsætter her: Vi har ikke kunnet finde nogen eksempler på det; vi lovgiver mod et problem, der slet ikke findes; vi har været ude i kommunerne og lede med lys og lygte; vi har kigget i alle kroge, men det her problem findes ikke.
Der er ikke nogen eksempler på det.
Man skriver selv i bemærkningerne, at der ikke findes eksempler på det, og så vil man alligevel lovgive om noget, som godt nok er forbudt i forvejen.
Det er jo et rigtig godt eksempel på, hvordan den nuværende regering er mere optaget af at plage livet af almindelige mennesker, af kommunalbestyrelser og andre med paragrafrøveri.
Det er jo en ren paragraffabrik, man har sat i gang her, hvor man bare unødigt vil lave love om noget, selv om det er forbudt i forvejen.
Det skriger til himlen.
Rasmus Jarlov (KF), 2011-05-26:
Det, der betyder noget for borgerne, er, hvor meget de kommer til at lægge i statskassen.
Det beløb kommer til at stige under en socialdemokratisk regering – Gud forbyde, at det sker.
Vi har hørt her i dag, at man fortsat vil lade kommunerne hæve den her skat, som jeg vil kalde det, for når det lugter af at være en skat, når det ligner en skat, når det er ligesom at betale skat for borgerne, så er det en skat.
Martin Henriksen (DF), 2011-05-26:
Det er jo så legitimt nok, det er så begrundelsen for, at Socialistisk Folkeparti mener, at der er nogle udlændinge, der skal være stillet bedre end danske statsborgere i Danmark.
Det er fair nok, det er en holdning.
Man dækker sig så ind under, at juristerne har en bestemt opfattelse, men o.k., kunne vi ikke få en politisk opfattelse?
Vi diskuterer jo politik i Folketingssalen, det er derfor, vi er her.
Det er o.k., man har den opfattelse, at der er det legitimt, at man giver positiv særbehandling
, ligesom Socialistisk Folkeparti synes, det er legitimt, at man gav positiv særbehandling til en gruppe palæstinensere i 1990'erne.
De synes, at det er legitimt, at man har positiv særbehandling af flygtninge i familiesammenføringsregler, positiv særbehandling af EU-borgere og positiv særbehandling af visse tyrkiske statsborgere.
Det synes man er o.k. i Socialistisk Folkeparti.
Det er legitimt.
Men man synes så, at grænsen går lige præcis der, hvor man giver positiv særbehandling til folk fra USA, Canada, Australien, New Zealand, Israel og Japan.
Det er da meningsløst.
Astrid Krag (SF), 2011-05-26:
Jeg synes, at den diskussion, vi har her, drejer sig om det ændringsforslag, der er blevet stillet til det her lovforslag.
Det er det, vi diskuterer nu.
Den politiske diskussion om hele forslaget har vi haft mange gange allerede, og vi kan også godt tage den igen.
Jeg mener bare ikke, at det er det, Folketinget skal bruge sin tid på nu.
Lige nu diskuterer vi et ændringsforslag af en principiel karakter, som man haster igennem, og som man haster igennem uden mulighed for, at høringsparterne kan blive hørt, som man haster igennem uden mulighed for at få en fyldestgørende vurdering fra Justitsministeriet.
Det synes jeg jo bare i sig selv også er interessant, hvis der faktisk ligger en fyldestgørende vurdering fra Justitsministeriet, som vi ikke har måttet få at se.
Jeg forstår ikke helt, hvorfor det skal være på den måde.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvorfor man har det her behov fra Dansk Folkepartis side til at køre den her diskussion af sporet.
Jeg står jo lige præcis og siger, at det er muligt at lave positiv særbehandling.
Det er det juridisk; det er muligt at lave forskelsbehandling, der ikke er diskriminatorisk, men den skal altså leve op til nogle kriterier.
Den skal være objektiv, den skal være rimelig begrundet, den skal varetage anerkendelsesværdige formål.
Det er de ord, vi også har fået fra Integrationsministeriet.
Det er den forståelse, der er af, at det skal være inden for den ramme.
Det simple spørgsmål, jeg stiller, er, om det er sandsynliggjort, at de kriterier, man har stillet op her, lever op til det.
Der har vi Institut for Menneskerettigheders ord for, at man vurderer, at det gør de ikke.
Det har vi ikke kunnet få Justitsministeriets ord for at man vurderer at de gør.
Vi har fået ordene for, at hvis det er rigtigt, hvad Integrationsministeriet siger, at man gør fuldstændig det samme i Tyskland og Holland, så kan vi jo ikke antage, at der er noget galt.
Men det er bare kommet frem i forbindelse med behandlingen af det her ændringsforslag, at det ikke er de identiske ordninger, man har i Holland og Tyskland, og derfor er Justitsministeriets vurdering jo ikke så klar, som man kunne ønske sig i en så principiel sag som den her.
Karsten Lauritzen (V), 2011-05-26:
Jeg må sige, at jeg synes, fru Astrid Krag udleder nogle ting, som må henføres til udvalgsbehandlingen, og som man ikke kan godtgøre for ud fra det skriftlige materiale, som ligger, og i svarene på stillede spørgsmål.
Jeg må indrømme, at jeg også er lidt undrende over fru Astrid Krags fremstilling af, at ingen er blevet hørt, og at det her ændringsforslag er kommet som en tyv om natten.
Der er en lang række ændringsforslag på en lang række områder, også af væsentlig karakter, der er blevet stillet i den her folketingssamling og i den forrige folketingssamling, uden at de blev sendt i ekstern høring.
Man følger der Folketingets tradition for at stille spørgsmål, og spørgsmålene bliver besvaret, før der afgives betænkning, og man kalder ministeren i samråd, og det er også blevet gjort i det her tilfælde.
Og der er rent faktisk to eksterne, der har sendt høringssvar ind specifikt til det her ændringsforslag: Ægteskab Uden Grænser og Institut for Menneskerettigheder.
Så kan man se, om man kan bruge det til noget eller ej.
Vi er i Venstre ikke enige i den vurdering, og i SF har man så en anden opfattelse.
Det, jeg gerne vil spørge fru Astrid Krag om, er, om fru Astrid Krag synes, at den forskelsbehandling, man har i forhold til nordiske statsborgere og EU-borgere, politisk er en god idé.
Astrid Krag (SF), 2011-05-26:
Så jeg tror bare, at jeg vil svare helt overordnet, at vi indgår nogle forpligtende aftaler, og at der er nogle lande, vi har nogle samarbejder med på forskellige niveauer.
Hvis vi skal tage fat i det, vi har fået at vide om den hollandske ordning – som jeg stadig ikke mener er lig den danske ordning – er det jo i virkeligheden også det, de tager afsæt i.
Ud over at de tager afsæt i de her kriterier, som vi også gør, med hensyn til OECD-medlemskab og visumfri indrejse i Schengenområdet, tager de jo også afsæt i andre bredere ting: sprog, fælles historisk fortid, landenes kulturelle normer og socioøkonomiske forhold.
På den måde kan man jo sige, at det har vi, indtil der kommer en dom fra EU-Domstolen, i hvert fald nogle juristers vurdering af at man godt kan.
Det er ikke, fordi jeg står heroppe og siger, at jeg er jurist.
Det er faktisk snarere tværtimod det, jeg står og siger at jeg ikke er, og det er derfor, jeg siger, at jeg synes, at vi bør have respekt for vores lovgivning – i så høj grad, at vi faktisk indhenter vurderinger af det her.
Og derfor er det her ikke et ændringsforslag som alle andre ændringsforslag, der kan blive behandlet i Folketinget, selv om de er stillet efter høringsrunderne.
Det her berører en meget principiel problemstilling, og det er vel også derfor, vi ser, at man uopfordret – af egen drift – fra Institut for Menneskerettigheders side har haft behov for at gøre opmærksom på, at det her rammer uden for skiven, at det her kan Danmark få meget store problemer med, hvis sagen bliver bragt for de kompetente domstole.
Og det mener jeg bare i al stilfærdighed også bør gøre indtryk på Venstres ordfører.
Karsten Lauritzen (V), 2011-05-26:
Det ville gøre betydelig større indtryk, hvis det var første gang, eller hvis der var en lang forhistorie for, at når Institut for Menneskerettigheder skriver, at man tror, at noget kan være i strid med den europæiske menneskerettighedskonvention eller FN's menneskerettighedserklæring, fører det til nogle domme, hvor vi må ændre dansk lovgivning.
Men det er jeg ked af at sige at der ikke er ret mange eksempler på.
Det er meget ofte – det kan man også godt forstå, når man beder nogen om at tage stilling til noget – at der bruges formuleringer som »man kan ikke udelukke« eller »det er sandsynligt« og lignende, og det er jo ikke den endegyldige sandhed.
Vi har Justitsministeriets juristers ord for, at det her lovforslag ikke er i strid med menneskerettighedserklæringen.
Hvis det var det, ville justitsministeren ikke kunne stemme for det her ændringsforslag og for det samlede forslag, som det ligger, og det har han tænkt sig at gøre, ligesom der forhåbentlig tegner sig et flertal i Folketinget for forslaget.
Jeg bliver nødt til at spørge fru Astrid Krag, om hun ikke kan sige, at hun politisk anerkender, at det er reelt nok at lave positiv forskelsbehandling baseret på objektive kriterier.
Det, fru Astrid Krag er ude i, er en juridisk diskussion.
Det er jo fair nok, og så kan vi have en juridisk diskussion, men den politiske tilkendegivelse kunne jeg godt tænke mig at få slået helt fast.
Astrid Krag (SF), 2011-05-26:
Jeg har jo både i dag og tidligere i de her debatter sagt, at jeg politisk synes, at der kan være rigtig god fornuft i at indrette systemer, hvor man siger, at folk skal udvise vilje til integration, og hvor man siger, at vi skal sørge for, at folk er så godt forberedt som overhovedet muligt til deres liv i Danmark.
Og det er klart, at jeg der gør forskel på folk, som har viljen og vil forberede sig, og folk, som ikke har viljen og ikke vil forberede sig.
Det har jeg ikke noget problem med.
Jeg har sådan set heller ikke noget problem med positiv særbehandling, så længe den ikke er diskriminatorisk.
Det har jeg efterhånden sagt mange gange heroppefra.
Jeg bliver bare lige nødt til at opholde mig lidt mere ved det her med Justitsministeriets ord, for jeg synes – det må jeg nok sige – at som behandlingen skrider frem, bliver forvirringen større.
Før samrådet i tirsdags havde jeg én oplevelse af, hvordan Justitsministeriet var blevet involveret, og den havde jeg fra pressen og fra de svar, vi havde fået.
I løbet af samrådet fik jeg så en anden oplevelse, da Justitsministeriet og justitsministeren som svar på mine spørgsmål bl.a. sagde, at man f.eks. ikke vidste, at der kørte en sag om det her mod Holland ved EU-Domstolen.
Altså, man har gennem en telefonsamtale med Justitsministeriet ikke fået belyst de forskellige landes forhold klart nok.
Nu kan jeg så i dag høre fra integrationsministeren her på talerstolen, at man faktisk har haft hele tre varianter af lovforslaget forbi Justitsministeriet til vurdering og kasseret de to af dem.
Jeg må sige, at der herfra følger en række spørgsmål om den her proces, når seancen her i dag er afsluttet, for jeg er blevet mindre tryg med hensyn til den her proces, end jeg var, da vi startede.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-05-26:
Til gengæld kom det ikke frem her, hvad svaret er på spørgsmålet om de nordiske lande.
Altså, jeg vil gerne spørge fru Astrid Krag, hvad den saglige begrundelse er for positivt at diskriminere islændinge, men ikke amerikanere?
Astrid Krag (SF), 2011-05-26:
Først kan jeg gentage, at jeg ikke er jurist, men jeg kan jo konstatere, at der ikke er blevet ført masser af sager mod Danmark om de ordninger, vi har med Island, og derfor må de juridiske termer være på plads.
Men ud over det vil jeg da bare dele den snusfornuftige forklaring, der har været fra andre heroppe, på vores forhold til Island med hensyn til fælles historie, samarbejde om nordiske forhold og fælles sprog.
Jeg har selv haft fornøjelsen af at snakke dansk med islandske jævnaldrende, som har lært det i skolen, så man kan sige, at rent juridisk er der ikke nogen, der har anfægtet, at det samarbejde og de aftaler, vi har, er i orden.
Det kan jeg tage til efterretning, og så kan jeg som et helt almindeligt, snusfornuftigt menneske sådan set godt se, at der er meget god fornuft i at sige, at Danmark og Island har nogle tætte relationer, en sproglig tilknytning og nogle historiske relationer, og det gør, at vi har en særlig tæt tilknytning til hinanden.
Jeg skal gerne sige det igen, selv om jeg efterhånden har sagt det så mange gange, at jeg tror, at jeg kan lire det af, hvis man vækker mig i nat og beder mig om at sige det.
Det er jo sådan, at forskelsbehandling kun er diskriminatorisk og kun er ulovlig, hvis den ikke er objektiv, og hvis den ikke er rimeligt begrundet, og hvis ikke den varetager et anerkendelsesværdigt formål.
Det er det, vi må forholde os til, når der bliver opstillet kriterier.
Jeg er ikke jurist, men jeg bliver bekymret, når jeg hører jurister fra Institut for Menneskerettigheder anfægte det her.
Jeg bliver bekymret, når vi ikke kan få klarere svar end dem, vi har fået fra Justitsministeriet om det her.
Det må jeg bare sige
bekymrer mig.
Så er der en diskussion, hr. Martin Henriksen prøver at rejse, som jo er endnu et eksempel på at prøve at afspore den her diskussion, nemlig spørgsmålet om, hvorvidt man som flygtning skal være omfattet af reglerne for brøkpension som andre, der kommer her til landet.
Flygtninge burde jo have ret til en særlig beskyttelse – det ser man så stort på i den her sammenhæng – men det logiske er jo, at som flygtning har man ikke planlagt i sit liv, at man vil flygte om x antal år.
Man har meget sjældent mulighed for at tage sin pensionsopsparing med sig, og derfor står man som flygtning grundlæggende i en helt anderledes situation end folk, der vandrer, om det så er som arbejdstager, eller hvad det er.
Det er jo en grundlæggende forskel, som må være det, der gør, at det for juristerne falder ud, at man selvfølgelig her skal tage hensyn til flygtninge.
Martin Henriksen (DF), 2011-05-26:
Jeg kunne godt tænke mig at høre, hvad det er, der gør, at Socialistisk Folkeparti mener, at det er helt i orden at give positiv særbehandling til udlændinge med asylstatus i forhold til folkepension og førtidspension.
Jeg ved jo, at SF har det synspunkt, at udlændinge med asylstatus skal være stillet bedre end danske statsborgere, f.eks. i forhold til folkepension og førtidspension.
Hvordan kan det være, at man på det område mener, at det er o.k., at man giver positiv særbehandling til nogle, så de bliver bedre stillet end statsborgere i deres eget land, men at man ikke på det her område giver positiv særbehandling?
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2011-05-26:
I Enhedslisten er det sådan, vil jeg sige til hr. Martin Henriksen, at vi er imod diskrimination.
Det er muligt, at det ikke forholder sig sådan i Dansk Folkeparti, men sådan er det i Enhedslisten.
Og det, der er absurd i den her debat, det, der er absurd ved det her forslag, er, at vi ikke har fået et eneste sagligt argument for, hvorfor en kvinde fra Argentina eller fra Brasilien eller et eller andet andet land efter 3 måneder skal bestå en meget svær prøve i dansk for at kunne få lov til at blive familiesammenført, hvorimod en amerikaner eller en japaner ikke skal det.
Der er ingen saglige argumenter, og vi har haft en meget lang debat efterhånden.
Det er ikke lykkedes nogen af de borgerlige ordførere at komme med et sagligt argument.
Konsekvensen af det her er, at danske borgere, der forelsker sig i mennesker, som ikke er på integrationsministerens liste over, hvem integrationsministeren godt kan lide, får færre rettigheder end danske borgere, der forelsker sig i mennesker, der er på listen over, hvilke nationaliteter integrationsministeren godt kan lide.
Det er diskrimination, vil jeg sige til hr. Martin Henriksen, og det støtter vi ikke i Enhedslisten.
Det er det, der er absurd i den her diskussion – altså at vi har en minister, som helt åbenlyst argumenterer for diskrimination.
Line Barfod (EL), 2011-05-26:
Jeg tager meget gerne en lang debat om EU-medlemskab og om, hvorvidt vi skal være med i EU eller ej, og hvordan et europæisk samarbejde skulle se ud, hvis det skulle være sådan, som jeg godt kunne tænke mig det, men det foreslår jeg at vi gør på et andet tidspunkt.
Jeg tror ikke helt, at taletiden her tillader, at vi tager den lange diskussion nu.
Det, ordføreren sagde, var, at der ikke var nogen forskel på, om man kom fra Island eller fra andre lande ude i verden, fordi islændingene heller ikke kunne tale dansk.
Derfor synes jeg, det er væsentligt nu at få indrømmelsen fra ordføreren af, at der altså er den forskel, at man i Norden faktisk lærer om hinandens kulturer, og at der er indgået nogle gensidige aftaler, på samme måde som man i EU også har indgået nogle gensidige aftaler og også i EU, så vidt jeg har forstået, arbejder på en gensidig europæisk kultur, som man mener at folk skal lære.
Karsten Lauritzen (V), 2011-05-26:
Der er jo nogle, der vil være noget uenige om, hvad den europæiske kultur er, og i hvilken retning man skal gå der.
Det er rigtigt, at der er en sammenhørighed de nordiske lande imellem, og det har man så valgt som et kriterium for at lave et særligt samarbejde.
Men der er jo altså også en sammenhørighed – i hvert fald i Venstres optik – i demokratiske lande.
Når noget af det, vi lægger vægt på, når noget af det, vi kæmper med i Danmark, er den demokratiske integration, siger det da sig selv, at en person, der er født og opvokset i et demokratisk land, er vokset op med en demokratisk kultur med ytringsfrihed og grundlæggende liberale frihedsrettigheder, vil have lettere ved at integrere sig i Danmark end en person, der er vokset op i et land, hvor tingene er modsat.
Derfor er demokrati i forståelsen af OECD-medlemskab et kriterium, som er sagligt.
Og hvis man må bruge det kulturelle og det sproglige – som er det, fru Line Barfod siger vi bruger i forhold til Norden – må man vel også bruge andre kriterier.
Det er vel ikke sådan, at Enhedslisten har patent på, hvilke kriterier man må bruge for at lave positiv særbehandling.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2011-05-26:
Jeg vil gerne høre, hvad det saglige argument er for, at en kvinde fra Argentina, der finder en mand her i Danmark, skal bestå en ret svær danskprøve efter 3 måneder, mens en kvinde fra Japan, der finder en mand her i Danmark, ikke skal bestå en danskprøve efter 3 måneder.
Altså, hvorfor skal det være sværere for den danske borger, der finder sig en kæreste i Argentina, at få lov til at leve her i Danmark, i sit eget land med sin ægtefælle, end for den danske borger, der finder sig en kæreste i Japan?
Martin Henriksen (DF), 2011-05-26:
Det saglige argument er vel, at det var så langt, man kunne komme i den her omgang.
Jeg vil ikke lægge mig præcist fast på yderligere lande, men sige, at sådan som jeg har det som udgangspunkt, så kunne man da også godt kigge på, om der var nogle fra Argentina – Brasilien har også været nævnt – som det skulle være mindre problematisk med i forhold til folk fra så mange andre lande.
Det synes jeg er en interessant diskussion.
Den kan vi sagtens tage.
Men det saglige argument for, at man har lagt det frem, der er nu her, synes jeg der er blevet redegjort for op til flere gange.
Det er jo netop, at man med de objektive kriterier, der er lagt ned over det, er nået så langt, som man kunne komme i den her omgang.
Og hvad er i øvrigt det saglige argument for, at man så skulle rulle det ændringsforslag tilbage nu, fordi dem fra Argentina ikke kan blive omfattet?
Hvorfor skal dem fra USA så ikke være omfattet?
Det er jeg ikke sikker på jeg er helt med på.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2011-05-26:
Det er jo den samme argumentation, vi har hørt ministeren komme med.
Man siger: Der er jo ikke nogen, der tager skade af det her.
Det kan godt være, at det er diskrimination, men der er jo ikke nogen, der tager skade af det.
Undskyld, det svarer til, at man siger, at det koster penge for alle mennesker at køre i bus, og så pludselig kommer man med et forslag om, at de hvide mennesker ikke skal betale for at køre i bus.
Og så siger man: Det er da ikke et problem for de sorte, for de har jo altid skullet betale.
Altså, det her er diskrimination, og jeg fik ikke et svar på mit spørgsmål.
Hvorfor er det rimeligt, at en dansk borger, der forelsker sig i en mand fra Argentina, skal have sværere ved at få vedkommende her til Danmark, end en dansk borger, der forelsker sig og gifter sig med en mand fra Japan eller USA?
Jeg spørger jo også, fordi jeg flere gange har hørt Dansk Folkeparti argumentere for, at den her indvandrerprøve, som altså bl.a. består af en danskprøve efter 3 måneder i Danmark, er forudsætningen for, at man kan blive integreret i Danmark.
Så er det, at jeg spørger igen: Hvis den er forudsætningen for, at man kan blive integreret i Danmark, hvorfor skal så personer fra Argentina op til prøven, mens personer fra Japan eller USA ikke skal?
Og det, vi fik før, var ikke et svar.
Martin Henriksen (DF), 2011-05-26:
Jeg synes, at debatten hele tiden bliver hevet ned på sådan et nyt lavpunkt.
Jeg kan forstå, at det nu handler om hvide mennesker for Enhedslistens vedkommende, eller man vil måske skyde Dansk Folkeparti i skoene, at det nu skulle handle om hvide mennesker.
Det er jo der, hvor vi lægger snitgrænsen.
Jeg ved jo godt, at Enhedslisten har den opfattelse, at alle skal fritages for indvandringsprøven.
Jeg ved ikke, hvordan udlændingereglerne så skulle se ud.
Måske kunne man skrive under på et stykke papir, hvor der stod: Jeg bekræfter, at jeg er forelsket.
Og så skulle det give adgang til Danmark.
Når vi hører den argumentation, der bliver lagt frem, desværre ikke kun fra Enhedslistens side, men også fra f.eks. Socialdemokratiets side, så får vi det indtryk, at det er det, der skal til, for at man kan få adgang til Danmark.
Det synes jeg er en sådan lidt lemfældig omgang med det danske samfund og med udlændingepolitikken.
Jeg tilkendegiver meget gerne – det kunne blive mit sidste svar, og jeg gør det gerne igen – at vi gerne går videre ad den her vej, og hvis der er mulighed for, at man kan sige, at brasilianske eller argentinske statsborgere også kan blive fritaget for f.eks. indvandrerprøven, hvis der er gode argumenter for det, så er vi åbne over for det.
Men at det ikke kan lade sig gøre nu, er jo ikke et argument for ikke at gøre det, som der er lagt op til nu og her.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-05-26:
Det fungerer vel meget godt, og det er nok derfor, der ikke har været nogen klager, vil jeg sige til fru Astrid Krag.
Så må man jo spørge sig selv, om der var særlige historiske relationer mellem Danmark og Finland, inden Finland blev medlem af EU.
Eller hvordan ligger det med det?
Altså, hold nu op med al den snak.
Hvorfor er det det, vil jeg spørge fru Astrid Krag?