Henrik Høegh (V), 2011-04-28:
Først og fremmest vil jeg gerne sige tak til anmelderne af denne forespørgsel.
Det er altid rart at få mulighed for at fremlægge sine visioner – i dette tilfælde om dansk landbrugs fremtid.
Jeg er meget enig med anmelderne i, at det er et yderst vigtigt emne.
Dansk landbrug er et vigtigt erhverv for det danske samfund, og derfor må vi have en grundig debat om det her i salen.
Jeg synes dog, at forespørgslen er en anelse snæver med en lidt utidssvarende enefokusering på den primære sektor.
Som sektoren har udviklet sig de sidste mange år, er det nemlig nødvendigt at se på hele den danske fødevareklynge, da de forskellige led i fødevarekæden bliver stadig tættere og tættere forbundet.
Jeg vil starte med at tale om regeringens syn på hele den danske fødevareklynge, og hvad vores vision er for fødevareklyngen.
Derefter vil jeg komme ind på, hvad regeringen allerede har gjort for at sikre, at visionen ikke blot bliver flotte ord og løfter, men faktisk bliver omsat til virkelighed.
Til slut vil jeg så komme ind på, hvad regeringen har på bedding for at sikre, at fødevareklyngens positive udvikling kan fortsætte, så sektoren fortsat kan bidrage positivt til det danske samfund.
Når jeg betoner ordet fortsat, er det, fordi regeringen ser fødevareklyngen som en yderst vigtig bidragyder til det danske samfund, den danske økonomi og dermed det danske velfærdssamfund.
I dag er der omkring 150.000 personer beskæftiget inden for landbrugsog fødevareerhvervet, og fødevareklyngen tegner sig for en eksportværdi på godt 100 mia. kr., hvilket svarer til knap 20 pct. af Danmarks eksport.
Det er påfaldende, at oppositionen slet ikke nævner eller anerkender sektorens positive bidrag til Danmarks velfærd og økonomi.
Det er rigtig mange penge, vi snakker om her, og dem har vi brug for.
Danmarks fødevareklynge er jo den tredjestørste i Europa.
Den er højteknologisk, den er vidensintensiv, også i en international sammenhæng.
Fødevareklyngen udgør et stærkt partnerskab, som også i fremtiden vil bidrage til vækst og beskæftigelse i Danmark, og det skal ske på et marked, som bliver stadig mere åbent og konkurrencepræget.
Primus motor for hele fødevareklyngen er naturligvis primærsektoren – eller landbruget, om man vil – og som jeg sagde før: uden en primærsektor, ingen fødevareklynge.
Jeg er overbevist om, at dansk landbrug fremover skal kunne køre i to spor, hvis det fortsat skal bidrage positivt til det danske samfund.
Det ene spor er de store brug, som gennem en innovativ tilgang til landbrugserhvervet kan være lokomotiv for udviklingen af hele sektoren.
Det er nemlig kendetegnende for sektoren, at det er de store brug, som har overskuddet til at søge nye veje og finde nye indtjeningsmuligheder til gavn for den resterende del af sektoren og for samfundet generelt.
Det andet spor er hele underskoven af producenter, som også med innovation leverer produkter med en ekstra finesse, en særlig historie til de lokale markeder og restauranter samt i mindre mængder til eksportmarkedet.
Fælles for de to spor skal være, at de begge skal videreudvikles, så de fortsætter med at levere sikre kvalitetsprodukter til forbrugerne.
Det er samtidig nødvendigt for eksporten, at vi fastholder og udvikler vores stærke position, hvad angår produkter, der er ernæringsrigtige og fulde af god smag.
Det bliver vigtige parametre for forbrugerne i fremtiden.
Her forventer jeg at det nye MadX vil blive en vigtig spiller, og jeg noterer mig, at der er bred positiv opbakning til MadX både politisk, i erhvervslivet og hos organisationerne.
Fødevareklyngen skal selvfølgelig vokse og producere på de betingelser, vi som samfund ønsker, og landbruget skal da også bidrage med andet end bare vækst og beskæftigelse.
Landbrugssektoren er bl.a. en central aktør, når vi skal løse udfordringerne inden for klima og energi, bl.a. via produktion af vedvarende energi i form af biogas og flerårige energiafgrøder.
Det falder også helt naturligt i forlængelse af sektorens søgen efter nye indtjeningsmuligheder.
Der skal tænkes bredt og i nye baner.
Desuden skal landbrugssektoren være med til at levere på en række naturog miljøparametre.
En helt oplagt mulighed kunne være, at flere produkter bliver produceret efter økologiske principper, ligesom man i endnu større grad bør kunne understøtte muligheden for, at naturpleje kan blive en egentlig del af de landbrug, hvor det kan være aktuelt.
Oppositionen påstår, at de er bekymret for landbrugets fremtid, men oppositionens forslag indeholder ingen spor af lyst til at anerkende erhvervets samfundsøkonomiske og beskæftigelsesmæssige betydning for Danmark.
De har i et fælles naturudspil med De Radikale og Enhedslisten lagt op til en vandløbsindsats, hvor hele 20.000 km vandløb skal udvælges og bringes op til bedste vandløbstilstand, og de har udtrykt ønske om at tilbagerulle de seneste lettelser i jordskatterne svarende til en ekstra byrde for landbruget på et sted mellem 1 mia. kr. og 1,5 mia. kr. om året.
Som vanligt er oppositionens finansiering af forslagene også præget af ønskedrømme om det socialistiske pengetræ, hvor vi kan høste store sedler; bl.a. har Socialdemokraterne flere gange foreslået at flytte penge hen til områder, hvor de slet ikke kan bruges.
Sådanne forslag anser jeg ikke som fornuftig politik over for et erhverv, der i forvejen er i en svær situation.
For at vi kan sikre os et bæredygtigt erhverv, skal vi som samfund give erhvervet rammevilkår, som gør det muligt for fødevareklyngen at bidrage til løsningen af fremtidens udfordringer.
Finanskrisen påvirkede naturligvis den danske fødevaresektors rammebetingelser, ligesom den påvirkede resten af verdens erhvervsliv, og derfor foretog regeringen en lang række hurtige generelle indsatser, som hjalp til at stabilisere de finansielle markeder i Danmark i en periode, der var kendetegnet ved global finansiel ustabilitet.
Dette var bl.a. til fordel for fødevareklyngen, da en stram styring af den økonomiske politik understøtter en god international rating for økonomien.
En god rating er helt grundlæggende for Danmarks kreditvurdering i international sammenhæng og er derfor livsnødvendig for erhvervets gældspleje.
Fornuftig økonomisk politik giver nemlig de lavest mulige renter.
Efter stabiliseringen af den økonomiske situation indgik regeringen og Dansk Folkeparti i 2009 aftalen om »Grøn Vækst«.
Med aftalen laver vi en målrettet – jeg vil gerne understrege målrettet – indsats, der sikrer, at et højt niveau af miljø-, natur- og klimabeskyttelse går hånd i hånd med en moderne og konkurrencepræget landbrugs- og fødevareproduktion.
»Grøn Vækst« betyder opgaver og udfordringer for erhvervet, men det betyder også nogle vækstmuligheder, bl.a. gennem liberalisering af landbrugsloven, og det har givet sektoren bedre muligheder for at skaffe ekstern kapital.
Desuden blev der afsat midler til, at det økologiske areal kan fordobles i 2020, hvilket i februar i år blev understøttet af regeringens økologivision med 18 initiativer.
Aftalen indeholdt også en markant indsats inden for grøn udvikling og innovation via Grønt Udviklings- og Demonstrations Program, hvilket understøtter sektorens vækstpotentiale.
GUDP medvirker til, at der findes nye intelligente produktionsmetoder med sigte på klima, miljø, dyrevelfærd, dyresundhed, fødevaresikkerhed og fødevarekvalitet generelt.
Denne udviklings- og innovationsindsats er helt grundlæggende for at understøtte hele sektorens muligheder for at søge nye indtjeningsmuligheder og for at skabe en reel grøn vækst.
Mulighederne bliver forbedret via regeringens udspil til Energistrategi 2050, hvor der lægges op til, at sektoren skal bidrage til at løse udfordringen med at gøre Danmark til et fossilfrit samfund.
Også på forskningsområdet afspejles regeringens syn på fødevareklyngens betydning for Danmark, idet globaliseringsaftalen afsatte betydelige midler til forskning inden for fødevareproduktion, klima, energi og sundhed.
Lad mig her blot bemærke, at Socialdemokraterne overhovedet ikke havde sat midler af til fødevareforskning i deres globaliseringsudspil.
Det er da påfaldende.
Hvad mon det kunne have betydet for antallet af ansatte på vores slagterier f.eks., hvis ikke der her var afsat midler til yderligere forskning i fødevaresektoren?
Yderligere har regeringen med veterinæraftaler og fødevareaftaler styrket fødevaresikkerhed, dyrevelfærd og dyresundhed, hvilket branchen for øvrigt også støtter op om.
Tiltagene sikrer danske produkter en høj grad af troværdighed både på det danske og på det globale marked, hvilket er essentielt for sektorens konkurrenceevne.
Derudover skal de høje danske standarder sikre, at sektoren har nemmere ved at leve op til nye EU-standarder til gavn for sektorens konkurrenceevne.
Et vigtigt element for, at vi fortsat kan lave politik på et sagligt grundlag, er den løbende vidensindsamling.
Her er den igangværende rammevilkårsanalyse som rammevilkårsanalysen for den økologiske sektor p.t. et af de mest profilerede elementer.
Når vi får analyseret udviklingen i landbrugets produktivitet og evnen til at konkurrere med andre lande, sikrer vi, at man via et konstant opdateret vidensgrundlag kontinuerligt kan justere og tilpasse vores politik over for fødevareklyngen.
Vi skal sørge for, at sektoren hele tiden holder retningen imod et miljømæssigt bæredygtigt erhverv på udkig efter nye indtjeningsmuligheder og nye måder at bidrage til løsninger af en række af samfundets udfordringer.
Denne politik skal selvfølgelig fortsat kunne understøttes gennem den fælles landbrugspolitik efter 2013.
Det er min klare overbevisning, at vi skal opretholde den gode dialog med erhvervet, så vi i fællesskab kan sikre, at fødevareklyngen kan bevare sin konkurrenceevne i en global verden; det er min klare overbevisning, at vi fortsat skal have en kontinuerlig tilpasning af sektorens rammevilkår, så vi kan sikre, at den danske fødevareklynge kan bevare sin position som en vigtig bidragsyder til det danske velfærdssamfund; og det er min klare overbevisning, at det er en betydelig mere effektiv og konstruktiv konstant at udvise rettidig omhu i stedet for at sænke processen gennem nedsættelse af en syltekrukke i form af en landbrugskommission.