runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Naser Khader (NY), 2008-04-09:
I Ny Alliance støtter vi ligestilling i forholdet mellem to personer af samme køn.
Til ligestilling hører også muligheden for at få foretaget vielse i kirken, i synagogen, i moskeen og i templerne.
Vi mener dog også, at det skal være muligt for den enkelte præst at sige nej til at foretage en sådan vielse.
Man skal ikke tvinges til det.
Vi ser heller ikke nogen problemer i, at i et ægteskab mellem to kvinder skal den kvinde, der ikke er biologisk mor til et barn, kunne blive registreret som medmor.
Det må være naturligt, at vi i Danmark følger trop med de andre lande, der har ligestillet hetero- og homoseksuelle i deres ægteskabslovgivninger.
I Danmark gik vi i sin tid forrest med at indføre registreret partnerskab, men det forekommer mig, at vi nu halter lidt bagefter på det her område.
I det hele taget kunne vi godt trænge til at give vores lovgivning et grundigt eftersyn for forskelsbehandling af homoseksuelle par.
Ny Alliance kan derfor støtte forslaget.
Jesper Langballe (DF), 2008-04-09:
Lad den korte bemærkning så bare gå ud på en undren over, at fru Pia Christmas-Møller efter mange år i Folketinget ikke ved, hvordan man ter sig i Folketinget, når hun i en kort bemærkning til hr. Simon Emil Ammitzbøll giver sig til at angribe mig, som ikke kan svare.
I øvrigt var den korte bemærkning fra fru Pia Christmas-Møller så indholdsløs, at når jeg skal være helt ærlig, må jeg sige, at der faktisk heller ikke var noget at svare på.
Men tak, hr. formand.
Marlene Harpsøe (DF), 2008-04-09:
Jeg synes jo, det er mærkværdigt, at fru Johanne Schmidt-Nielsen omtaler homoseksuelles rettigheder, men totalt negligerer barnets rettigheder.
Er de fuldstændig ligegyldige for ordføreren, for det er jo det, man må forstå at ordføreren mener, når ordføreren udelukkende taler om homoseksuelles rettigheder?
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2008-04-09:
Nej, jeg mener ikke, at jeg negligerer barnets rettigheder.
Jeg mener, at et barn kan have det så udmærket, når det vokser op med en mor og en mor, ligesom barnet kan have det så udmærket, når det vokser op med en far og en far.
Jeg mener sådan set, at det der med forældreskab handler om alt muligt andet end seksualitet, så jeg mener bestemt ikke, at jeg negligerer barnets rettigheder.
Jeg mener bare, at en familie - og en god familie - kan se ud på mange forskellige måder.
Marlene Harpsøe (DF), 2008-04-09:
Men det er jo lige præcis det, der er tale om, for et barn har jo krav på og har ret til en mor og en far, ligesom det fra naturens hånd har en mor og en far, sådan som det har været i mange tusind år her i verden.
Så derfor kan jeg kun udlede af det, som Enhedslistens ordfører siger, at homoseksuelles rettigheder står over alle andres rettigheder og dermed også et barns rettigheder.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2008-04-09:
Det, jeg siger, er, at om man er en god forælder og om et barn vokser op i en god familie, handler ikke om forældrenes seksualitet, og jeg vil fastholde, at jeg mener, at et barn kan have det akkurat lige så godt med en mor og en mor eller med en far og en far som med en far og en mor.
Karen Ellemann (V), 2008-04-09:
Tak for det.
Jeg vil blot være sikker på, at jeg nu i det her tilfælde har forstået ordføreren korrekt: Ønsker Enhedslisten at tvinge præster til at foretage vielser, ifald det her forslag skulle blive vedtaget - så ønsker Enhedslisten måske at gå endnu videre med det, altså simpelt hen at tvinge præster - hørte jeg korrekt?
Det var det ene spørgsmål.
Jeg har så fornøjelsen af igen at stille det samme spørgsmål, som jeg også stillede til Socialdemokraternes ordfører og fejlagtigt desværre ikke fik lov at stille, da SF var på talerstolen - min hånd var ikke lang nok åbenbart.
Det spørgsmål, som jeg også stillede til hr. Mogens Jensen, da han var på, var netop: Hvad med fædrenes rettigheder?
I det tilfælde, at to kvinder er registrerede partnere, og den ene kvinde helt bevidst har et seksuelt forhold til en mand og får et barn ud af det, men altså er registreret med en anden kvinde, hvad så med hans rettigheder i den forbindelse, hvis den far ønsker kontakt til barnet?
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2008-04-09:
Til det første: Ja, så længe kirken er en del af staten.
Så mener jeg sådan set ikke, at man skal acceptere, at folkekirken diskriminerer.
Når det er sagt, vil jeg sige, at vi selvfølgelig kan støtte det her forslag, som i første omgang ville være en stor, stor forbedring, netop at man siger: De mange præster, som gerne vil have mulighed for at vie homoseksuelle, skal selvfølgelig have lov til det.
Det var den ene ting.
Den anden ting er om fædres rettigheder.
I langt de fleste tilfælde er det jo sådan, at det er to kvinder, der indgår en aftale med en mand, de kender, om, at man får et fælles barn.
I de situationer er jeg sikker på, at man kan finde en eller anden form for juridisk aftale, hvor alle parter er sikrede; det er jo noget af det, vi kan diskutere i udvalgsarbejdet. Når det er sagt, så er det klart, at man som far har ret til at kræve sine rettigheder i forhold til et barn, også selv om moren til barnet indgår i et registreret partnerskab med en anden kvinde - ligesom det i øvrigt er, når en mand og en kvinde får et barn, og det viser sig at der måske har været en anden mand på spil.
Karen Ellemann (V), 2008-04-09:
Jeg kunne godt tænke mig at få belyst, om ordføreren er klar over antallet af præster, som rent faktisk ønsker muligheden for at kunne vie homoseksuelle par, for jeg har gennem hele debatten her hørt oppositionen udtale, at der er et udbredt ønske, og at folkekirken vil det her.
Jeg har bare aldrig hørt det her ønske fra et flertal af landets præster, og dermed tænkte jeg, at det da kunne være, at ordføreren kendte antallet eller procentdelen af præster, der rent faktisk ønsker det her, for det er da en interessant oplysning i så fald.
Søren Krarup (DF), 2008-04-09:
Det er ikke gået op for mig, men det er måske en form for reaktionær holdning, som ordføreren ganske givet vil anklage mig for.
Men jeg vil godt vende mig til det, ordføreren bruger, når hun taler om statskirke.
Kender ordføreren grundlovens § 4?
Tror ordføreren, at vi har statskirke her i landet, sådan at det er statsministeren, der bestemmer, hvad præsterne skal forkynde på søndag, og altså også hvordan ægteskabet skal forstås af folkekirken?
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2008-04-09:
Til det første: Nej, jeg er ikke blevet oplyst om, at mænd skulle være i stand til at føde børn.
Det er da en spændende oplysning, hvis der skulle være noget om det, men jeg tror det ikke.
Statsministeren bestemmer ikke, hvad der skal siges i prædikenen i kirken, men jeg tror godt, at hr. Søren Krarup ved, at Enhedslisten ønsker en total adskillelse af kirke og stat.
Søren Krarup (DF), 2008-04-09:
Nu er det jo ikke et spørgsmål om, hvad Enhedslisten ønsker.
Ordføreren taler om, at statsministeren og staten simpelt hen kunne bestemme, at præsterne skulle anerkende det, der ikke er noget ægteskab, men som ordføreren kalder et ægteskab, nemlig mellem to af samme køn.
Men forholdet er jo altså, at forholdene ikke er sådan i øjeblikket.
Løfter og hensigter, især hos Enhedslisten, er ganske givet meget vidtgående, men altså, jeg synes nok, når man stiller som et krav, at kirken skal indrette sig på en bestemt måde og forholde sig på en bestemt måde, og samtidig kalder den en statskirke, så må man være berettiget til at spørge: Kender ordføreren grundlovens § 4, og ved hun, hvordan forholdet mellem stat og kirke er?
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2008-04-09:
Ja, jeg mener, at jeg ved, hvordan forholdet mellem stat og kirke er, men jeg kan selvfølgelig altid blive klogere.
Karina Lorentzen (SF), 2008-04-09:
Det er vigtigt af og til at revidere love, hvis de mister deres funktion.
Blasfemiparagraffen i straffeloven har ikke været i brug siden 1938, og der er noget, der taler for dens afskaffelse.
Det, der kunne tale for afskaffelsen, er, at man ikke bør beskytte religion mere end andre opfattelser af, hvordan verden hænger sammen, eller støtte en enkelt religiøs opfattelse på bekostning af andre religiøse eller ikkereligiøse opfattelser.
Tværtimod må det være muligt at diskutere religion, uden at det skal opfattes som værende blasfemi, og en fjernelse af paragraffen betyder ikke, at man bare kan diskriminere en bestemt tro eller religion, som man lyster.
I et land med ytringsfrihed skal alle ideer, også de religiøse, principielt kunne afprøves gennem debat.
Det handler om ytringsfriheden, og det er en demokratisk værdi, som man skal beskytte.
Men selv om vi har en vis beskyttelse mod forfølgelse af religion i straffelovens § 266 b, hvorefter det er forbudt i en videre kreds at true, forhåne eller nedværdige en persongruppe på grund af dennes race, hudfarve, nationale eller etniske oprindelse, tro eller seksuelle orientering, er vi i SF ikke helt overbevist om, at den alene er tilstrækkelig.
Af den offentlige debat kan man også forstå, at der er juridisk betænkelighed ved en afskaffelse af blasfemiparagraffen.
Vi synes, det er yderst vigtigt, at der findes en balance mellem ytringsfrihed og en anstændig debat.
SF kan derfor ikke umiddelbart stemme for forslaget.
Vi er usikre, og det er afgørende for os, at vi i Retsudvalget holder en høring og inviterer en række kloge mennesker på området til at belyse blasfemiparagraffens nødvendighed, konsekvensen af at fjerne den og eventuelle bud på, om det er nødvendigt at supplere lovgivningen i den henseende.
Det sidste, vi i hvert fald ønsker os i SF, er at slå bunden ud af debatten om islam.
SF ser frem til en god og saglig debat i Retsudvalget.
Søren Krarup (DF), 2008-04-09:
Der er altså kræfter, som bruger § 140 til at søge at tyrannisere debatten i dette land, og så bøjer man sig, for man vil ikke risikere noget.
Hvis hr. Kim Andersen læser den danske Sydslesvighistorie, så vil han f.eks. se, hvordan Flensborg Avis' redaktør Jens Jessen måtte tilbringe 4 år i et preussisk fængsel, fordi han også faldt ind under alle disse krænkende betegnelser eller betragtninger, som den preussiske stat kunne finde på. Kan hr. Kim Andersen ikke se forbindelsen, altså hvordan det at lukke op for disse krænkende muligheder betyder, at ufriheden holder sit indtog, og at den frie debat umuliggøres?
Kim Andersen (V), 2008-04-09:
Jeg synes, det er et forkert spor, som hr. Søren Krarup fremturer i her.
Man kan på ingen måde sige, at den frie debat og ytringsfriheden er truet eller krænket i vores land, tværtom.
Og man kan heller ikke sige, at § 140 i straffeloven igennem alle disse år, hvor den har eksisteret, har været en hæmsko.
Jeg mener, at det er udtryk for proportionsforvrængning, når hr. Søren Krarup kommer med disse synspunkter.
Jeg har svaret hr. Jesper Langballe, og jeg har også kvitteret for og haft en forståelse for, at Dansk Folkeparti også i denne sag er vedholdende og fremsætter deres forslag igen og igen.
Jeg anerkender også, at der er sket noget i de mellemliggende perioder.
Men vi mener altså virkelig reelt ikke, at paragraffen er hæmmende for ytringsfriheden her i landet, og vi mener, at det vil være et forkert signal at sende at ophæve den på dette tidspunkt, fordi vi mener, at den indgår i en hårfin balance, som netop sikrer os den ytringsfrihed, som vi definerer, og som vi synes er så væsentlig.
I øvrigt vil jeg gerne kvittere for vores udmærkede samarbejde i Femmandsudvalget omkring det danske mindretal i Sydslesvig.
Det er i den sammenhæng meget pragmatisk, tak for det.
Karen Hækkerup (S), 2008-04-09:
Lad mig starte med at slå fast, at ytringsfriheden er et urokkeligt grundprincip i det danske samfund, og som på ingen måde står til diskussion.
Det er helt essentielt, at man i et demokratisk samfund har ret til at sige sin mening, så der kan føres en fri debat.
I et åbent samfund som det danske, hvor forskellige religioner eksisterer side om side, er det en helt naturlig ting, at vi frit kan diskutere og også kritisere hinandens religioner.
Men hos Socialdemokraterne mener vi altså ikke, at blasfemiparagraffen forhindrer, at der bliver ført en fri debat.
Paragraffen forhindrer jo ikke kritik af religion som sådan, den sætter kun nogle grænser for måden, den kritik kan ytres på.
Så længe der ikke er tale om direkte spottende eller forhånende angreb, er der intet i vejen for at kritisere, og der skal vel at mærke være tale om meget grove angreb, før man kan dømmes efter blasfemiparagraffen.
Som vi allerede har hørt, er det ikke sket siden 1938, hvor en gruppe nazister blev dømt for at uddele løbesedler med ondskabsfulde angreb på den jødiske tro.
Endvidere mener vi ikke, at religiøse overbevisninger skal ligge til grund for at ændre straffeloven, hvilket dette forslags bemærkninger i høj grad bærer præg af.
Vi kan derfor ikke se nogen fornuftig grund til at afskaffe § 140, og vi kan derfor heller ikke støtte lovforslaget fra Dansk Folkeparti.
Jesper Langballe (DF), 2008-04-09:
Ja, det er en kort bemærkning og ikke et spørgsmål.
Der er åbenbart nogle folketingsmedlemmer, bl.a. hr. Kim Andersen, der tror, at man i korte bemærkninger skal stille spørgsmål.
Det indgår ikke i Folketingets forretningsorden.
Men det er sådan en bemærkning, som jeg også kunne være kommet med til andre ordførere.
Når nu fru Karen Hækkerup bruger udtrykket hån, spot og latterliggørelse, som man skal undgå, så ved vi jo, hvordan vandene delte sig under Muhammedkrisen.
Vi ved, at statsministeren stod i den ene lejr, og i den anden lejr stod hans forgænger som partiformand for Venstre, Uffe Ellemann-Jensen.
Der delte vandene sig.
Det, der var kernepunktet i det, var jo Jyllands-Postens ord om - i forbindelse med de tegninger - at muslimer såvel som kristne og alle andre, der bor i Danmark, må finde sig i hån, spot eller latterliggørelse.
Det betyder ikke, at den slags er pænt eller anbefalelsesværdigt, men det er faktisk, hvad man må finde sig i i et land, der har ytringsfrihed.
Hvordan forholder fru Karen Hækkerup sig til det?
Karen Hækkerup (S), 2008-04-09:
Jeg mener egentlig, at jeg allerede har slået fast, at ytringsfriheden er et urokkeligt grundprincip.
Vi har mange andre regler, som vel ligger tæt op ad ytringsfriheden.
Vi har en racismelovgivning, og vi har en blasfemiparagraf, som jeg egentlig alt i alt synes sætter nogle meget naturlige og fornuftige rammer for, hvordan man kan undgå at genere hinanden.
Der er jo ikke nogen pligt til at genere hinanden, heller ikke her i Folketinget, hvor klokken efterhånden er blevet mange.
Denne debat er jo heller ikke ny, så der er ingen, der bliver rokket, tror jeg.
Jeg tror egentlig, at man må sige, at alle har fundet deres stilling i denne sag.
Vores stilling er i hvert fald gjort op, og den er præcis den samme, som den var, sidst vi diskuterede forslaget fra Dansk Folkeparti, og forrige gang, vi diskuterede forslaget fra Dansk Folkeparti, ja, selv ordførertalen er den sammen.
Vi støtter ikke, at man fjerner blasfemiparagraffen.
Kim Andersen (V), 2008-04-09:
Nej, det vil jeg bestemt ikke.
Det er ikke udtryk for frygt.
Og man kan heller ikke sige, at den bestemmelse i straffeloven om blasfemi i alle de år, hvor vi har haft den, har været hindrende for den frie debat og for ytringsfriheden, bestemt ikke.
Det tror jeg heller ikke at hr. Søren Krarup ville kunne få sig selv til at påstå er tilfældet.
Det er ikke udtryk for frygt.
Og ligesom vi har vores ytringsfrihed og skal stå ubrydelig fast på vores ytringsfrihed, ja, så skal vi naturligvis også bl.a. respektere, at gudsbilledet, troen, har stor betydning for andre mennesker, og at denne blasfemibestemmelse indgår i en hårfin balance med en lang række andre rettigheder, som danner vores normsæt her i vores samfund.
Og vi mener ikke, at der er grundlag for at ændre på den afvejning, der udgør det normsæt, og vi mener ikke, at vi på nuværende tidspunkt skal appellere til nogle ekstremistiske kræfter om at lade hånt om den værdighed, hvormed man omgiver sig med ytringsfriheden og respekterer ytringsfriheden, når man virkelig tager den alvorligt og holder den kær.
Jesper Langballe (DF), 2008-04-09:
Jo, det er meget godt, men når fru Karen Hækkerup er i vanskeligheder, kan hun bare henvise til, at det har været diskuteret før.
Så meget desto mere må fru Karen Hækkerup da være i stand til at give et klart svar.
Det, jeg hører i fru Karen Hækkerups svar, er jo det evige omkvæd, som vi har kendt siden Muhammedkrisen, fra folk, der siger: Ytringsfriheden, halleluja, den går jeg hundrede procent ind for, hundrede procent.
Så kommer der lige en tankestreg og et men, og så kommer alle de forbehold, som viser, at man mener, at ytringsfriheden kan gradbøjes.
Karen Hækkerup (S), 2008-04-09:
Jeg ser egentlig ingen grund til at kritisere det, jeg sagde, for jeg sagde det fra det inderste af mit hjerte, og jeg mener egentlig, at det er meget naturligt.
Selvfølgelig har vi ytringsfrihed.
Man må sige, hvad man vil, og nogle gange vil man ramle ind i straffelovens bestemmelser, hvis man siger, hvad man vil, hvad man tænker, og hvad man mener, fordi vi har nogle regler, der skal sikre, at vi ikke nødvendigvis går rundt og taler til hinanden på den måde, som vi nogle gange har lyst til.
Det gælder altså også for hr. Jesper Langballe, og selv om han er meget irriteret over ikke at kunne sige, præcis hvad han vil, om alle i det her samfund, er der nogle regler, der sætter nogle grænser, og de grænser støtter Socialdemokraterne.
Det er ikke, fordi man ikke må sige noget grimt om andre; man skal bare tænke sig om og holde sig inden for lovens rammer.
Når man kritiserer, skal man gøre det fornuftigt og med hovedet og ikke bare med had.
Det er jo det, der er forbudt.
Søren Krarup (DF), 2008-04-09:
Jeg vil begynde med at aflevere en kompliment.
Jeg har med stor glæde set fru Karen Hækkerup udtale sig netop i spørgsmål om lov og ret her i landet med megen, jeg var lige ved at sige robusthed, i hvert fald kontant og klart, og jeg synes nok, det har været en glæde at se Socialdemokratiets ordfører på det område.
Men jeg vil gerne spørge: Når vi nu har en injurielovgivning, som dermed sikrer, at man ikke kan sige hvad som helst uden at blive draget til ansvar for det, er der så nogen grund til, at vi skal have den blasfemiparagraf? Jeg kan også spørge: Hvis nu fru Karen Hækkerup havde været minister, da blasfemiparagraffen blev indført, ville hun så have indført den, når der faktisk eksisterede en injurielovgivning?
Er det ikke et knæfald for en billig form for, jeg kunne godt sige Indre Mission, dem med de små sko, som altid føler sig trådt over tæerne, dem, der har skabt den form for paragraf?
Er der nogen som helst grund til at indføre en blasfemiparagraf?
Karen Hækkerup (S), 2008-04-09:
Næ, der er ingen grund til at indføre den, al den stund den allerede er indført.
Men det, vi debatterer, er, om vi skal fjerne den, og der er det Socialdemokraternes klare overbevisning, at det skal vi ikke.
Det kan være, at vi en dag vil få god brug for den.
Uanset hvad sender den nogle klare signaler om, at man ikke skal træde på andre mennesker, alene fordi man ønsker at træde på dem.
Man skal behandle hinanden med respekt og værdighed.
Søren Krarup (DF), 2008-04-09:
Jeg spurgte faktisk, om fru Karen Hækkerup ville have indført den, og så svarer hun, at den er indført.
Jeg kunne have lyst til at opfordre fru Karen Hækkerup til at læse, skal vi sige Dagbladet Politiken igennem de sidste 100 år, måske især omkring forrige århundredskifte, og se, hvordan folkekirke og præster der blev omtalt.
Hvis man der havde haft de samme fornemmelser, som i dag udfolder sig i det offentlige Danmark, kunne der have været endeløse retssager.
Men det er jo måske, fordi man både i et kristent land og i et demokratisk land ved, at det nu er vilkårene i en debat.
Derfor vil jeg gentage mit spørgsmål og håbe, at fru Karen Hækkerup vil forstå det rigtigt: Ville hun, hvis hun stod der i begyndelsen, selv være kommet i tanke om at lave en blasfemilovgivning, når der var en injurielovgivning?
Karen Hækkerup (S), 2008-04-09:
Det skal jeg hverken kunne svare ja eller nej til.
Jeg vil bare sige, at jeg synes, der generelt er for meget religion i det offentlige rum, og på det punkt er jeg fuldstændig enig med statsministeren, som har ytret sig om lige præcis det.
Men jeg må også bare sige, at hr. Søren Krarups religiøse kompas er et, som hverken Socialdemokraterne eller jeg styrer efter, og derfor er det heller ikke til at sige, hvorvidt vi ville have truffet en beslutning om, at der skulle være en blasfemiparagraf.
Vi ville nok have skruet loven anderledes og mere nutidigt sammen, hvis vi skulle være startet forfra.
Det tror jeg vi alle sammen ville have gjort.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2008-04-09:
Nu skal man jo passe på med, hvilket spændingsfelt man kan komme ind i i sådan en debat.
Jeg kan kun konstatere, at fru Pia Christmas-Møller og jeg er enige i, at det her forslag giver mere frihed til præster og til folkekirkens medlemmer, mens hr. Jesper Langballe åbenbart mener, at frihed er tvang.
Søren Krarup (DF), 2008-04-09:
For en meget kort bemærkning: Jeg vil også begynde med at rose formanden for hans bevilling af en mulighed for hr. Jesper Langballe til at svare på et angreb, han ellers var afskåret fra at besvare.
Men jeg vil lige sige til hr. Simon Emil Ammitzbøll, som jeg altid lytter til med stor interesse og velvilje, at forholdet jo simpelt hen er det, at spørgsmålet om, hvad der er ægteskab eller ikkeægteskab afgøres derved, at man siger: Ægteskab er mellem mand og kvinde, dvs. det er et ægteskabsstiftende forhold.
Man kan lege alt muligt, og jeg vil ikke forbyde hr. Simon Emil Ammitzbøll at lege alle mulige ting.
Men altså det korte af det lange er, at et ægteskab er mellem mand og kvinde.
Det er det, der fastholdes i folkekirken, og derfor er der ikke tale om en kirkelig vielse.
Der er tale om kirkelig velsignelse, det er der til hver eneste gudstjeneste, men et ægteskab er mellem mand og kvinde, og derfor er det andet ikke noget, der kan finde sted i kirken.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2008-04-09:
Man kan jo sige, hvad man vil.
Vi lever jo heldigvis i et land med ytringsfrihed.
Det, vi taler om, er, at vi gerne vil give et indhold, der gør, at ægteskabslovgivningen i virkeligheden bliver fuldstændig ens for par af forskelligt køn som for par af samme køn.
Der er tre undtagelser tilbage i den nuværende lovgivning.
De handler om adoption, de handler om nogle af anerkendelsesreglerne i forlængelse af insemination, og så handler de om, hvorvidt en kirkelig eller religiøs vielse vil kunne få juridisk gyldighed.
Det er den ligestilling, vi vil have, og man kan sige, at lige meget, hvad hr. Søren Krarup eller andre leger, er der jo allerede denne form for ægteskaber, lige meget om vi kalder dem ægteskaber eller partnerskaber.
Pia Christmas-Møller (UFG), 2008-04-09:
Jeg tror, at enhver kan høre forskel på det, jeg sagde, og det, som hr. Langballe kom med før.
Jeg vil bare sige til hr. Langballe, at jeg er fuldt på det rene med Folketingets forretningsorden, og jeg gebærder mig fuldstændig inden for de rammer, der er sædvanlig praksis her.
Det synes jeg egentlig også godt lige man kunne kvittere for fra formandens side.
Jeg brugte alene hr. Langballes tolkning af et forslag som baggrund for mit spørgsmål til ordføreren for at få klarhed over, hvad forslaget går ud på.
Og det har hr. Langballe selv brugt som metode et utal af gange.
Så ærlig talt synes jeg, at indlægget vendt mod mig mest beskriver hr. Langballes egen opfattelse af, at der åbenbart skal være forskel på folk her i salen.
Det er der heldigvis ikke, når det gælder forretningsordenen.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2008-04-09:
Jeg er enig med fru Pia Christmas-Møller.
Mogens Jensen (S), 2008-04-09:
Det er fremkommet på baggrund af hr. Søren Krarups bemærkninger om definitionen af ægteskab.
Der vil jeg bare spørge ordføreren, om ordføreren kan bekræfte, at da man behandlede B 76, som går forud for dette lovforslag, modtog man et svar fra familieministeren om definition af ægteskab, hvori der står, at begrebet ægteskab ikke er defineret i den nugældende lovgivning.
Ej heller i den første version af lov om ægteskabs indgåelse og opløsning fra 1922 findes der en definition.