Ida Damborg (SF), 2011-11-17:
Jeg vil gerne starte med at takke ministeren for redegørelsen for det nordiske samarbejde.
I SF er vi meget tilfredse med redegørelsen, som lægger vægt på nogle af de helt centrale udfordringer, som de nordiske lande står over for.
For godt 2 uger siden blev Nordisk Råds session afholdt her i København, her på Christiansborg, og der var der en udbredt velvilje over for at finde fælles gode løsninger.
De nordiske lande er som resten af verden udfordret af den økonomiske krise.
Derfor er der brug for et stærkt nordisk samarbejde, hvor de nordiske lande i fællesskab kan håndtere krisens udfordringer.
Den økonomiske krise viser også, at det er vigtigt at fokusere på, hvordan de nordiske lande kan udnytte globaliseringens muligheder.
For at de nordiske lande kan klare sig i konkurrencen med resten af verden, er det nødvendigt at arbejde målrettet med det, som vi er gode til i de nordiske lande.
Jeg er meget enig med ministeren i, at Norden har stærke kompetencer inden for bæredygtigt forbrug og bæredygtig produktion, og for SF er det meget vigtigt, at de nordiske lande arbejder for at fremme et bæredygtige forbrug og en bæredygtig produktion for at nedbringe de miljø- og klimamæssige konsekvenser og for at sikre, at vore ressourcer bliver anvendt på den mest effektive måde.
Der er brug for, at de nordiske lande går forrest i forhold til den grønne dagsorden.
Det kan heller ikke komme som nogen overraskelse, at vi i SF selvfølgelig er meget glade for, at der bliver sat en grøn dagsorden for det nordiske samarbejde.
De nordiske lande skal samarbejde om en ambitiøs klima- og miljøindsats, som belønner grøn omtanke.
Derfor vil jeg gerne takke ministeren for, at han lægger vægt på, at vi i samarbejde med de øvrige nordiske lande skal nå energi- og klimamålene.
Det er vigtigt, at de nordiske lande lader sig inspirere af hinanden og lærer nye metoder til, hvordan vi i fremtiden kan omstille os til det grønne velfærdssamfund.
Jeg er også meget tilfreds med, at redegørelsen pointerer, at det nordiske samarbejde skal gøre livet lettere for nordboere, og at det skal sætte borgere og virksomheder i centrum, ligesom der skal tages fat på konkrete problemer.
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren, om det er en sag, han vil overveje at kigge på med den nye regerings måske lidt mere åbne øjne.
Redegørelsen sætter også fokus på grænsehindringer i Norden og pointerer, at Danmark fortsat vil presse på for at få fjernet urimelige grænsehindringer, som også var et centralt tema under den nylig afholdte session.
Det er vigtigt at have fokus på de udfordringer, som nordiske borgere oplever, når de bevæger sig over grænserne i Norden.
Men debatten må ikke stoppe der.
SF er derfor meget tilfreds med, at Nordisk Grænsehindringsforums mandat i 2010 blev forlænget til 2013.
På arbejdslivsområdet er det helt centralt for SF, at den stigende ungdomsarbejdsløshed kommer på dagsordenen.
Vi ved, at der i maj var mere end 60.000 unge i Danmark, der var berørt af arbejdsløshed.
Det er de unge, vi skal leve af i fremtiden, og det er mig meget magtpåliggende, at vi arbejder for at nedbringe arbejdsløsheden blandt unge.
Jeg er derfor meget glad for, at Finland, der har formandskabet for Nordisk Råd i 2011, allerede har afholdt en konference om ungdomsarbejdsløshed.
Alt i alt er vi i SF meget tilfredse med redegørelsen, og vi ser frem til at fortsætte det nordiske samarbejde.
Om Østersøsamarbejdet vil jeg sige, at SF i sin tid var nogle af de første, der foreslog at oprette et Østersøråd, nemlig i kølvandet på Murens fald, og rådet udfyldte dengang en vigtig rolle som brobygger mellem de tidligere kommunistiske lande i Østeuropa og landene i Vesteuropa.
Den rolle ser lidt anderledes ud i dag, hvor langt de fleste lande rundt om Østersøen er medlemmer af EU.
Men brobyggerrollen i forhold til Rusland eksisterer stadig, og SF mener, det er vigtigt, at den rolle fortsat udvikles.
Det er derfor tilfredsstillende, at det kommende tyske formandskab sætter fokus på Kaliningrad.
Som vi ser det, er der fremover desuden tre andre vigtige arbejdsområder for Østersørådet.
For det første skal der gøres en stærk og mere koncentreret indsats for en samordning med alle de øvrige samarbejdsfora i regionen, især med henblik på at løse de mange fælles miljøproblemer, herunder at knytte arbejdet i Helcom tættere til arbejdet i Østersørådet.
Miljøproblemerne i Østersøen er allerede alarmerende, og den risikerer at blive et af de første store havområder, som kollapser, hvis ikke der gøres en meget kraftigere indsats for at begrænse forureningen. For det andet skal der ske en opprioritering af arbejdet for at etablere et sammenhængende baltisk energisamarbejde. For det tredje ser vi et behov for at knytte det nordiske kulturelle samarbejde tættere sammen med det regionale kultursamarbejde omkring det fælles hav, Østersøen. Med hensyn til det arktiske samarbejde vil jeg også igen takke ministeren for redegørelsen, som er den første af sin slags.
Som redegørelsen foreligger, får man et glimrende overblik over de mange aktiviteter og samarbejder, der foregår på de mange niveauer, og jeg er glad for, at redegørelsen efterlader et overbevisende indtryk af, at regeringen har givet det arktiske samarbejde en meget høj prioritet.
Der er nemlig mange og store udfordringer, der venter forude, ligesom der er mange interesser på spil.
Derfor er det også en god beslutning, der er blevet taget, om etablering af en taskforce til udarbejdelse af et internationalt instrument om beredskab og bekæmpelse af olieudslip i de arktiske farvande.
Jeg ved, at man i Nordisk Råds miljø- og ressourcudvalg på bl.a. sit sommermøde i Grønland drøftede søfartssikkerheden i de nordatlantiske farvande.
Der er ingen tvivl om, at der med klimaforandringerne selvfølgelig vil blive en øget søfart i de nordatlantiske farvande, og åbningen af de nordlige søruter samt en øget trafik af krydstogtskibe rummer et lovende økonomisk udviklingspotentiale, men det skaber til gengæld også store udfordringer i forbindelse med at få udviklet et forsvarligt søbredskab, både i forhold til olieudslip og i forhold til at redde menneskeliv.
Selvfølgelig har Norden et ansvar i så henseende, men ansvaret bør efter vores opfattelse deles mellem alle de arktiske stater og det bredere internationale samfund samt de kommercielle aktører, som i stigende grad kommer til at udnytte mulighederne for søfart i de grønlandske og arktiske farvande.
Jeg tror også, at det må stå klart for de fleste, at man ikke kan forvente samme kapacitet og muligheder for redning i et område som det arktiske.
Derfor bliver det også nødvendigt, at der satses langt mere på forebyggelse for at undgå ulykker, og der håber jeg også at forebyggelsesdelen kommer til at spille en stor rolle i det videre arbejde om sikkerhed.