Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-03-26:
I fru Pia Kjærsgaards nyhedsbrev, det ugentlige nyhedsbrev, der udkom den 22. marts, kan man læse, at Dansk Folkepartis nej til det her forslag ikke er et nej til ligestilling.
Fru Pia Kjærsgaard skriver, at hvis det handlede om ligestilling, burde vi vel kræve, at alle religioner i Danmark tilbyder deres tilhængere en vielse af homoseksuelle i moskeen, templet eller synagogen.
Så tilføjer fru Kjærsgaard, og jeg citerer: »Men kunne man forestille sig, at en Abdul Wahid Petersen fra Islamisk Trossamfund ville tilbyde vielse af homoseksuelle?
Naturligvis ikke.
Vi forlanger det heller ikke af dem.
Ikke engang bøsser og lesbiske kunne vel drømme om at spørge.«
Sådan skriver fru Pia Kjærsgaard altså i sit nyhedsbrev.
For det første kan jeg oplyse fru Pia Kjærsgaard og Dansk Folkeparti om, at der findes mange homoseksuelle muslimer, der bestemt ikke betragter deres seksualitet som noget, der står i modsætning til deres tro.
Og om de kunne finde på at spørge deres imam om muligheden for en vielse, ved fru Pia Kjærsgaard næppe noget om.
I modsætning til, hvad fru Kjærsgaard skriver, handler det her forslag ikke om at forpligte trossamfundene til at udføre vielser af to personer af samme køn.
Nej, forslaget handler om at fjerne de lovgivningsmæssige barrierer, der i dag betyder, at man som præst slet ikke har muligheden for at vælge at vie to mænd eller to kvinder.
Netop det er jo værd at bide mærke i, altså, i dag er det den danske lovgivning, der spænder ben for de præster, der ønsker at vie homoseksuelle.
Det er som bekendt ikke – og heldigvis for det – folkekirkens præster, der er ansvarlige for den danske lovgivning.
Det er Folketinget.
På trods af at udlændinge, der kommer her til landet, skal skrive under på en såkaldt integrationskontrakt, hvor der står, at i det danske samfund må man ikke diskriminere mennesker på baggrund af deres seksualitet, accepterer VKO altså, at den danske lovgivning diskriminerer, og at den danske lovgivning gør det umuligt for homoseksuelle at få en kirkelig vielse på lige fod med heteroseksuelle, på trods af at der altså findes adskillige præster, der hellere end gerne vil stå for det arrangement.
Endelig er det måske på sin plads at oplyse fru Pia Kjærsgaard om, at det forslag, som vi i dag behandler, ikke kun omhandler folkekirken, men alle trossamfund med vielsesbemyndigelse.
Vi vil med andre ord give alle trossamfund mulighed for at vie homoseksuelle, hvis de pågældende trossamfund vel at mærke synes, at det er en god idé.
Jeg har hørt nogle også her i dag argumentere imod forslaget ved at sige, at vi ikke skal blande os i kirkens indre anliggender.
Det er jeg for så vidt enig i.
Det er også derfor, at Enhedslisten arbejder for, at vi kan få en adskillelse af kirke og stat.
Men det forslag, som vi i dag behandler, har ikke noget at gøre med at blande sig i kirkens indre anliggender, tværtimod.
Det handler tværtimod om at sætte præsterne fri.
Kunne jeg selv bestemme, ville jeg egentlig foretrække, at det juridiske i ægteskabet var noget, der foregik på rådhuset, og hvad man så derudover ønskede af henholdsvis religiøse eller ikkereligiøse ritualer, kunne så stå en frit for, altså, uanset om det var ritualer, der involverede en kristen præst, eller nogen, der havde klædt sig ud som Odin eller Thor, eller hvad det nu kunne være.
Men at sige, at det her forslag er et udtryk for utidig indblanding i kirkens anliggender,
giver ikke mening, fordi vi netop behandler et forslag, der omhandler det stik modsatte, et forslag, der handler om, at vi skal stoppe med at blande os.
Vi skal fjerne forbuddet mod vielser af homoseksuelle og lade det være op til det enkelte trossamfund, om man vil vie to kvinder eller to mænd.