runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen J. Klint (S), 2010-01-28:
Da jeg kom i Kirkeudvalget for knap 12 år siden, var der en handlekraftig formand for udvalget, der belærte os nyvalgte om, at folkekirken mest havde brug for ro og ikke politisk debat eller indgriben.
Nogle år senere havde vi et regeringsskifte, og siden det regeringsskifte har vi nu det 16. lovforslag vedrørende folkekirken til behandling.
Jeg ved ikke, om 16 lovforslag på relativt få år og to mere inden for 14 dage er det, man kan betegne som ro i folkekirken.
Det er godt nok ikke epokegørende ting, der har stået i de lovforslag, men der har alligevel været sendt ting til høring, der har alligevel været taget ting op, som vi i oppositionen faktisk flere gange har bedt om at få en lidt bredere og koordineret debat om, i stedet for at vi den ene gang efter den anden får en lille brik til puslespillet.
Når vi får det sådan brik for brik, kan det være svært at se, hvordan det samlede motiv skal se ud, når puslespillet er samlet til sidst.
Det gør vi jo nok på et eller andet tidspunkt, om ikke andet så efter et regeringsskifte, hvor vi i hvert fald vil tage initiativ til en bredere og mere folkelig debat for at se, hvordan vi kan modernisere folkekirken.
Så er det jo helt rigtigt, som den foregående ordfører har sagt, at det her er en lille forbedring.
Det giver jo en lidt større frihedsgrad til nogle menighedsråd, om ikke andet så til at sætte antal på, hvor mange man kan være i det fælles menighedsråd, hvis man gør det.
Vi skal tælle de små skridt, derfor er det jo også godt.
Jeg har også noteret mig – det tror jeg også ministeren vil komme ind på lidt senere – at det jo heller ikke er, fordi man sådan set står og savner de store reformer udeomkring.
Der er jo også nogle betænkeligheder i nogle af høringssvarene, også nogle, som man kan blive lidt overrasket over: Giv os nu ikke for meget frihed, og det er da også lidt trygt, at der er nogle fælles rammer om sådan noget.
Så det kunne jo godt være, at vi har en dialog til gode, så vi ikke misforstår hinanden med hensyn til, hvad det faktisk er, at en øget selvbestemmelse kunne være og føre frem til set i respekt for den grundlov, vi har – set i respekt for grundlovens § 4 – og set i respekt for, at stat og folkekirke i Danmark faktisk har et rimelig godt samarbejde, og at vi på den måde er medspillere, uden at vi gør kirken til en statskirke.
Socialdemokraterne er selvfølgelig med på det lille fremskridt, der er her med selvbestemmelsesretten til nogle ting i menighedsrådene, og så appellerer vi en gang mere til lidt mere, lidt sjovere og en lidt frækkere debat om, om det ikke godt kunne føre til lidt mere på lidt længere sigt.
Den appel skal så lyde både over for de andre partier, og selvfølgelig også over for menighedsråd og andre, som skal være med i debatten, for ellers bliver det jo sådan noget, hvor man kun tager stilling til et lille hjørne ad gangen.
Hvis vi nu siger ja til et eller andet, kan det selvfølgelig være svært at se, om vi så også har sagt ja til det næste, når man får det brik for brik i stedet for som en lidt mere samlet plan.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2010-01-28:
Dette lovforslag fra kirkeministeren omhandler, at flere menighedsråd – og det kan være to eller flere – inden for et pastorat kan bestemme og beslutte i flere tilfælde, end det er tilfældet i dag, at de kan indgå i et fælles menighedsråd for det område, som de pågældende sogne dækker.
Det er et forslag, som Venstres støtter hundrede procent.
Vi er meget glade for den decentralisering, der ligger i forslaget, og man kan også sige en vis form for afbureaukratisering, så det hylder vi bestemt.
Det er også godt, at det er meget markant fastslået, at der er en ramme, i virkeligheden en vid ramme, for menighedsrådene og menighederne til at fastsætte antallet af menighedsrådsmedlemmer i det fælles menighedsråd, nemlig, at det maks. kan bestå af det antal menighedsrådsmedlemmer, som menighedsrådene udgør, og som ønsker at oprette det fælles menighedsråd, og at det mindst skal være det antal medlemmer, som det samlede antal folkekirkelige medlemmer tilsiger.
Så inden for den ramme har man altså frit slag og kan tilrettelægge antallet af menighedsrådsmedlemmer i det fælles menighedsråd, som det nu er betimeligt på det lokale sted, dog skal det være således, at der altid mindst er et medlem fra hvert af de sogne, som indgår i det fælles menighedsråd.
Fra Venstres side er vi meget glade for, at den frihed til at træffe den her beslutning nu bliver tillagt menighedsrådene og menighederne lokalt, og at det også dermed er lokalt, at man har ansvaret for den pågældende beslutning. Så med de ord kan Venstre fuldt ud bifalde lovforslaget.
Søren Krarup (DF), 2010-01-28:
Jeg må sige, at vi har tænkt os at stemme nej på grund af § 1, stk. 3.
Det er jo, fordi vi opfatter det som en pression mod de små sogne, at vi mere eller mindre skal sige til dem: I kan lige så godt lægge jer sammen med de andre, for I er for små.
Det er det, altså, hele den der falske livlighed, som vi også har hørt i debatten her, der ligger i talen om, at der skal være liv i sognet.
Kan kirkeministeren ikke høre, hvordan det er Indre Missions gamle opfattelse af, at folkekirken skal demonstrere, at den er levende ved at være livlig i stedet for at respektere det liv, der er i sognet, og som består i troskaben imod den gamle sognekirke, som man hører til?
Det er ikke nostalgi.
Det er respekt for en virkelighed, som man i effektivitetens navn er ved at ophæve.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2010-01-28:
Nu har vi jo åbenbart lige i dag forskellig opfattelse af ordet livlig, fordi hvis man skal tænke på kirken og det livlige lige i disse dage, er det ikke Indre Mission, jeg tænker på.
Så er det en helt anden kreds, man kan læse om i B.T.
Der er liv.
Men jeg er altså nødt til at sige til hr. Søren Krarup, at det her lovforslag jo ikke ændrer ved, hvad menighedsrådene kunne søge om tidligere.
Der sker jo ikke noget.
Der sker ikke nogen ændring.
Så det sidste er altså forkert, men det er selvfølgelig rigtigt, at det bliver lettere for menighedsrådene, fordi de selv kan bestemme.
Men der sker ikke nogen ændringer i, hvad de må.
Der sker kun en ændring i proceduren med, at de ikke behøver at sende det ind til mig.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2010-01-28:
Jeg kunne godt tænke mig at fortsætte i samme spor, for det er jo et spændende eksempel, ministeren kommer med.
Jeg kan bare ikke forstå, hvorfor i alverden kommunerne skulle lade være med at sende girokortene ud, for når folk betaler, kommer pengene jo lige ind i kassen.
Det kan jeg da ikke forestille mig at de ville holde op med lige pludselig, for den gode situation er jo, at man får pengene ind med det samme.
Noget af det, der også undrer mig, er, at ministeren siger, at det hele bliver dårligere.
Jeg kan ikke rigtig forstå, at man kan sige det i dag herinde, samtidig med at vi ved, at ude i virkeligheden, derude, hvor tingene foregår, stiger det beløb, kommunerne har til gode.
Restancerne stiger, antallet af medarbejdere, der arbejder i SKAT, falder, og effektiviteten falder.
Hvordan hænger det dog sammen?
Kristian Jensen (V), 2010-01-28:
Det må jeg så sige at man kan ude i den del af verden, som har med det her at gøre.
Lige inden jeg kom ind i Folketingssalen her, blev jeg af en journalist bedt om at forholde mig til et forslag fra en fynsk borgmester om, at kommunerne i højere grad skulle have et økonomisk incitament til at organisere opkrævningsopgaven mere effektivt, for, som borgmesteren sagde, når der ikke er noget økonomisk incitament til at lave opkrævningsopgaven effektivt, bliver vi jo dårligere til det.
Det er altså en borgmester, der foreslår det stik modsatte af forslagsstillerne her, fordi borgmesterens erfaring er, at der vil blive en dårligere opkrævning, hvis ikke der er et økonomisk incitament.
Derfor er det bare sådan, at når man er ude at spørge dem, der sidder med de kommunale restancer, er der faktisk ikke et ønske om, at man er helt fritaget for økonomisk medansvar.
Line Barfod (EL), 2010-01-28:
Det er altså noget vrøvl, at man skulle blive dårligere til at sende girokort til betaling af daginstitutionen ud til forældrene, fordi man får restancen refunderet fra SKAT, i samme øjeblik man sender den til inddrivelse.
Jeg kan simpelt hen ikke se, hvorfor de skulle blive dårligere ude i kommunerne til at opkræve de forskellige ydelser, som skal betales, og som kommunen jo ikke har indflydelse på om folk betaler eller ej.
Rigtig mange af de offentlige restancer er jo nogle, hvor kommunerne skal yde f.eks. børnehave til de børn, der skal i børnehave, uanset om forældrene betaler eller ej.
Jeg kan ikke se, hvorfor det skulle blive dårligere, fordi man får det refunderet, i samme øjeblik SKAT overtager inddrivelsen.
Kristian Jensen (V), 2010-01-28:
Fru Line Barfod overser, at der er tale om en fuldt finansieret skattereform, der betyder, at der ikke er gået en eneste krone fra velfærdsområdet til skattelettelserne.
Skattereformen er bl.a. finansieret ved, at vi flytter skattebyrden fra arbejdsindkomst til forurening og energiforbrug.
Når vi snakker om, at der kommer et tab ved at lave den model, der er lagt op til her, er det, fordi man får en ringere opkrævningsopgave, en ringere inddrivelsesopgave, hvis det er sådan, at kommunerne uden noget økonomisk medansvar står for opkrævningsdelen og de så at sige ikke har nogen økonomisk interesse i, at den del er så effektiv som overhovedet mulig, mens staten alene står med inddrivelsesopgaven, men med det fulde økonomiske ansvar.
Det vil samlet set give en dårligere løsning af opgaven, en dyrere opgave, og det vil tage ressourcer fra andre dele af den offentlige sektor.
Derfor er spørgsmålet helt reelt: Når det, man foreslår, er en dårligere og dyrere løsning, hvor skal pengene så komme fra?
Line Barfod (EL), 2010-01-28:
Ministeren spørger, hvor pengene skal komme fra.
Det er jo det, der er det afgørende.
Når det ligger ude i kommunerne, så skal pengene komme fra, at man skærer ned på daginstitutioner eller på ældrepleje eller på folkeskolen.
Hvis det er staten, der bærer byrden, ved at folk ikke kan betale bl.a. på grund af krisen, så må man overveje, om man vil skære på velfærden, eller om man vil skære i de skattelettelser, som regeringen lader fosse ud til de allerrigeste.
Så det er helt klart, at det er et afgørende spørgsmål, hvor pengene skal komme fra, og der er der bare en meget stor forskel på regeringen og os andre.
Jeg mener ikke, at det er rimeligt, der skal skæres ned på børnehaveområdet, fordi det er svært at inddrive restancer, og fordi SKAT stadig væk har problemer med at få det til at hænge sammen på grund af de nedskæringer, SKAT har været udsat for.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2010-01-28:
Jeg har givet den frihedsgrænse, efter hvad jeg har hørt at Menighedsrådsforeningen synes er rigtigt.
Jeg havde gerne givet en lidt større frihedsgrænse, men det ønskede menighedsrådene ikke selv, og så vil jeg heller ikke begynde at påtvinge dem det, hvis det er udtryk for, at de synes, det er for vanskeligt for tiden.
Så jeg er ikke helt med på, hvori der ellers var et spørgsmål i det, som fru Karen J. Klint sagde.
Jeg kan jo kun sige, at der altså ikke bliver tale om at tvinge nogen overhovedet i min tid, overhovedet ikke.
Karen J. Klint (S), 2010-01-28:
Det er jeg selvfølgelig også enig i.
Vi skal have kirkerne, hvor der er brug for dem, og der er også nogle, der bliver tilovers, og det skal vi finde en praktisk løsning på.
Men jeg vil så igen tilbage til netop det her med, at menighedsrådene skal have nogle bedre muligheder for at kunne samarbejde på tværs af grænser.
Det kan jo også være lidt besværligt, for hvis man kun har et vist antal præstestillinger, og en præst så skal betjene flere sogne, kan det også godt være rimelig tidkrævende, hvis han skal betjene rigtig mange menighedsråd og rigtig mange kirker.
Og hvor meget liv kan man så påstå at der er i et sogn eller i en kirke, hvis der f.eks. kun er ressourcer til at holde gudstjeneste hver tredje søndag?
Er det så ikke bedre netop at gå over til egentlig at have noget mere formelt samarbejde end at påstå, at det er det bedste liv i verden eller den største frihedsgrænse, man kan få?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2010-01-28:
Nu kender jeg ikke hr. Søren Krarups holdning til at løse sognebånd.
Jeg går ud fra, at han som vi andre er tilhænger af det, for det er jo en frihedslovgivning.
Men jeg bemærkede, at hr. Søren Krarup korrigerede og sagde, at der selvfølgelig skulle være nye kirker og nye sogne der, hvor folk flyttede til.
Karen J. Klint (S), 2010-01-28:
I regeringsgrundlaget de sidste par gange har man – f.eks. i 2005 – haft et afsnit om kirken, der hedder »Fremtidens folkekirke«.
Og i regeringsgrundlaget for 2007 hedder det »En moderne folkekirke«.
Begge overskrifter synes jeg jo faktisk tyder lidt på, at der i hvert fald i regeringen, i nogle hjørner af regeringen, er en lyst til at forandre folkekirken, for ellers var der jo ingen grund til bare at have overskrifter om fremtidens kirke og moderne kirke, hvis alting skal være som i gamle dage.
Så lidt sker der vel.
Jeg vil stille et spørgsmål til ministeren.
Hvis man nu fulgte hr. Søren Krarups holdning til, at sognene næsten skal være urørlige, var vi vel også lidt i klemme med hensyn til adgang til at løse sognebånd, for så var man vel så tæt forbundet inden for eget sogn, at man var nødt til at tage den præst, man havde i sognet, i stedet for at kunne gå andre steder hen.
Bente Dahl (RV), 2010-01-28:
Nogle af de rammer, der er gældende i øjeblikket, er jo de dispensationer, som jeg nævnte i min ordførertale, som er givet til nogle sogne, menighedsråd, som har slået sig sammen i pastoratsråd, og i min ordførertale talte jeg om, at jeg gerne ville have belyst muligheden for, at vi kunne udskrive valg til pastoratsråd.
Så jeg vil gerne høre, hvordan ministeren forholder sig til at få det forslag indarbejdet i L 105, altså direkte valg til pastoratsråd, som der jo i ministerens betænkning 1492 selv tales om.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2010-01-28:
Det, jeg siger, er, at vi ikke skal begynde at blande os i alle mulige detaljer, og vi skal heller ikke på folkekirkens vegne begynde at beordre en eller anden form for aktivisme, som i hvert fald er mig personligt inderligt imod.
Vi skal netop kun skabe rammerne, og det er det, vi har gjort, f.eks. de økonomiske rammer, som også er blevet videre for menighedsrådene, men der er naturligvis fastsat nogle klare rammer, fordi det er medlemmernes penge.
Så det skal vi fortsat blive ved med at gøre, og der må jeg sige, at vi på det punkt, når det drejer sig om rammerne, så også er de bedste til det.
Altså, Grundtvig, som i starten faktisk var imod folkekirken, endte jo med at blive tilhænger af folkekirken, fordi der alligevel var det, der var værre, og det var præsteskabet; hvis de skulle til at bestemme over sjælene, var han godt klar over, at det gik helt galt.
Herinde har vi dog stadig væk en respekt for, at vi skal holde os væk fra sjælene, når det drejer sig om den danske folkekirke, og netop kun lægge de mere praktiske rammer.
Bente Dahl (RV), 2010-01-28:
Ministeren nævnte i sin tale bl.a., at det ikke er os herinde, der skal bestemme, hvad der skal ske i sognene.
Det mener vi også i Det Radikale Venstre; vi mener bestemt ikke, at man skal lovgive detaljeret der, hvilket jeg jo synes den her regering har gjort nok så meget i mange andre tilfælde.
Men det glæder mig, at ministeren siger, at vi ikke skal bestemme, hvad der skal ske i sognene; det gør det.
Det er jo sådan, at det i sognene ikke kun drejer sig om forkyndelse; det drejer sig også om arbejdspladser, frivilligt foreningsliv og meget andet.
Og så er mit spørgsmål til ministeren: Skal vi ikke sætte nogen rammebetingelser op?
Skal vi helt holde fingrene væk fra folkekirken?
Mener ministeren det?
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-01-28:
Jo, men når man nu har gode erfaringer med dem, som er under 25 år, ville det så ikke være en god idé straks at få det udbredt til dem, som er ældre end 25 år?
Når vi nu ved, at det her virker, og vi gerne vil have mindre kriminalitet, så kan jeg ikke se, at der skal være de store overvejelser.
Jeg forestiller mig faktisk, at der sidder rigtig mange i vores fængsler, som måske har ADHD.
En norsk undersøgelse viser, at det kan være helt op mod 48 pct. Eller det kan være misbrugere, som virkelig kunne have gavn af det her, af, at der var en, der tog dem i hånden, en, der hjalp med at få misbrugsbehandlingen til at køre efterfølgende, når de var blevet løsladt, med at få skaffet boliger, få skaffet overførselsindkomster og i det hele taget introduceret dem til et kriminalitetsfrit netværk, nogle sunde fritidsinteresser, eller hvad det nu er, der skal til.
Mange af de her mennesker giver udtryk for kæmpestor ensomhed efterfølgende.
De har brændt deres netværk af, og de har behov for en ressourceperson, som de kan læne sig op ad.
Jeg kan ikke se, hvad det er, ministeren overvejer.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-28:
Jeg synes, at der er rigtig mange gode intentioner i det beslutningsforslag, vi behandler her i dag.
For der er jo et fælles formål, nemlig at recidivet bliver så lavt som overhovedet muligt.
Der er vi jo så i den lykkelige situation i Danmark, at vi ligger helt i top internationalt, fordi vi har en god kriminalforsorg, fordi vi har gode ansatte, som arbejder med det, og fordi vi har gode programmer, som der bliver arbejdet med.
Mentorordningen er et af de gode programmer til unge under 25 år, som jo bliver tilbudt, som fungerer, og som hele tiden udvikler sig.
Så det er ikke bare sådan helt unge, det er unge under 25 år.
Der har været en forsøgsperiode på et par år med også indsatte over 25 år.
Der ved jeg at Kriminalforsorgen hele tiden arbejder løbende på at finde finansiering til en udvidelse.
Men lige nu er der altså fokus på dem under 25 år, for at få recidivet så langt ned som overhovedet muligt.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-01-28:
Når 60 pct. af dem, der fylder op i vores fængsler, har siddet i fængsel før, synes vi i SF bare ikke, at det er godt nok.
Det er simpelt hen for højt et tal.
Der har vi tænkt på, om vi kan gøre noget for at sikre, at de her mennesker kommer på ret køl igen, og det tror jeg at vi kan med mentorordningerne.
Jeg tror virkelig, at der er behov for at tage nogle af de her mennesker i hånden og hjælpe dem igennem tilværelsen i den første spæde start efter løsladelsen.
Ministeren erkender jo også, at man har gode erfaringer med mentorordninger.
Men kan ministeren ikke bekræfte, at det i dag kun er unge, der kan få mentorordninger, og at SF's forslag i virkeligheden er mere ambitiøst, og at regeringen ikke sådan lige for nuværende har planer om at tage den mere ambitiøse del ind?
Altså, har regeringen planer om at udvide mentorordningen, og i så fald, hvornår kan vi forvente at det vil ske?
Line Barfod (EL), 2010-01-28:
I Enhedslisten mener vi, det er nødvendigt at kigge meget grundigt på, hvornår der er behov for at have folk siddende i fængsel, fordi vi ved, at det er noget af det, som kan risikere at få folk længere ud i kriminalitet i stedet for at få dem væk fra kriminalitet.
Vi synes, det er rigtig vigtigt at se på, om vi også kan bruge prøveløsladelse i større omfang, fordi vi ved, at prøveløsladelse er noget af det, der kan være med til at sikre, at folk får et godt forløb tilbage til samfundet og kan holdes væk fra kriminalitet.
Men vi kan ikke se, hvorfor man her skal gribe til at bruge fodlænke.
Hvis man vurderer, at en person kan prøveløslades, mener vi, der skal ske en prøveløsladelse med alle de vilkår og tilsyn osv., der normalt følger med en prøveløsladelse.
Vi kan ikke se, hvorfor man skal komme en fodlænke oveni, og slet ikke når vi ved, at længere tids brug at fodlænke kan være skadelig for et menneske og kan være meget hård at komme igennem.
Derfor ønsker vi altså ikke at støtte forslaget.
Vi mener bestemt, vi skal se på mulighederne for flere og tidligere prøveløsladelser, end der sker i dag.
Tom Behnke (KF), 2010-01-28:
Nej, det kan det ikke, for der er allerede i dag mulighed for, at man kan blive prøveløsladt tidligere, end man normalt ville blive.
Hvis man har udvist særlig god opførsel, hvis man har taget nogle gode initiativer,
kan man få den belønning.
Hvis man skulle forestille sig, at vi skulle lave en sådan ordning med, at en indsat kunne blive prøveløsladt før tiden på vilkår af, at den pågældende har en elektronisk fodlænke på, ville man jo også her sige, at det kræver, at den indsatte har vist nogle særlig gode takter, har opført sig særlig godt og pænt.
Jamen så ligger der allerede en prøveløsladelsesmulighed i dag, derfor vil fodlænken komme til at blive en strafskærpende foranstaltning, og det synes vi ikke man skal gøre i de situationer.
Vi har en række gode muligheder allerede i dag, og der er ikke behov for en ekstra.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-01-28:
Nu skal det her jo ligge før en prøveløsladelse, så det er ikke en skærpelse.
Nu er pensioner jo for de allerallermest udsatte, og dem er der ikke nok af.
Jeg er enig i, at der er nogle, der kan have brug for en gradvis tilbagevenden til samfundet, hvor de bor i en pension, men fordelen ved, at der er nogle, der kan få lov at afsone med fodlænke i hjemmet, er jo, at de kan få genetableret kontakten til deres familie og til deres børn.
Der ville sådan set være nogle fordele ved forslaget her, som man ikke rent umiddelbart vil kunne opnå med et forslag om pensioner.
Jeg tror, det er vigtigt at sige, at vi har forskellige typer indsatte med forskellige typer behov, og derfor skal vi også have en bred palet at spille på, så kunne forslaget her ikke være gangbart?
Tom Behnke (KF), 2010-01-28:
Det er helt klart noget, der også er med i vores tankesæt i forhold til prioritering, når mulighederne melder sig.
Men der er mange andre ting, som vi diskuterede under et tidligere punkt på dagsordenen i dag, hvor vi i det hele taget diskuterede Kriminalforsorgens økonomi, og der er jo rigeligt med andre steder, hvor der er hårdt brug for at sætte ind, så det her får ikke den højeste prioritet i forhold til at lave flere pensioner.
Men ordningen med de her pensioner og den udslusningsmulighed kan vi godt lide, og den er vi positive over for.
Hvad er det, der gør sig gældende i forhold til pensionen?
Jo, den er jo en art elektronisk fodlænke, for man skal være knyttet til det pågældende sted.
Man kan så passe sin uddannelse eller sit arbejde i dagtimerne, men man skal jo være der om aftenen og om natten, så den virker jo faktisk som en art fodlænke, og hvorfor så lave en ny art fodlænke?
Hvis det er sådan, at man bliver prøveløsladt før tiden på vilkår af, at man skal gå i behandling, skal man følge den behandling, og der er altså igen kontrol med, at man rent faktisk gør det, som vilkåret tilsiger.
Hvor er det, den elektroniske fodlænke så skal komme ind?
Ja, det kunne være i forhold til det med noget for noget, altså at man bliver prøveløsladt tidligere end nu.
Men så er man jo prøveløsladt, og så vil det her altså være en skærpelse, og det synes vi ikke er rimeligt.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-01-28:
Det med økonomien til fodlænker tror jeg egentlig nok at vi kunne finde ud af, for det er jo en billigere afsoningsform, så mon ikke at det nok var gået.
Det tror jeg ikke der ville være nogen stor hindring for.
Nu siger den konservative ordfører, at vi jo har udslusningsmuligheder nok.
Kunne man ikke forestille sig, at det her kunne udgøre et fint alternativ til nogle af de andre muligheder, vi har?
Jeg er jo enig i, at alle dem, som har brug for at komme på pension, simpelt hen skal det, men vi har ikke pladser nok i dag.
Vi har kun 187 pladser, og det opfylder ikke behovet.
Så når de andre muligheder er så gode, kunne den konservative ordfører så ikke give et tilsagn om, at vi skal have nogle flere pensioner?
Vi mangler mindst tre pensioner på nuværende tidspunkt.
Vi mangler en i Nordjylland og en i Trekantområdet og en på Sjælland for nogenlunde at kunne følge med efterspørgslen.
Så vil man udbygge den mulighed?