runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Barfoed (KF), 2007-05-02:
Hr. Ole Sohn siger, at der er to muligheder.
Enten er jeg sådan mentalt forvirret, forstår jeg, eller også taler jeg mod bedre vidende.
Der er også en tredje mulighed, og det er, at hr. Ole Sohn ikke har forstået tingenes rigtige sammenhæng.
Jeg hælder mest til den sidste antagelse, at hr. Ole Sohn har misforstået det.
Det er nemlig en misforståelse.
Det er nemlig ikke sådan, at vi lovliggør noget med det her lovforslag.
Jeg vil gerne bede hr. Ole Sohn om at fortælle mig, hvad det er for en bestemmelse i det her lovforslag, der lovliggør noget, der før var ulovligt.
Altså, de her aftaler er ikke generelt ulovlige i dag.
Det er muligt, at nogle af disse aftaler på grund af deres indhold eller omfang er ulovlige i henhold til aftaleloven f.eks. Men så vil de også være det efter vedtagelsen af det her lovforslag.
Så der sker ikke nogen lovliggørelse af noget som helst.
Den eneste reelle ændring af retstilstanden er, at sådan nogle aftaler fremover ikke kan være hemmelige, og det synes jeg vi burde kunne blive enige om er et fremskridt.
Lad os så i fællesskab se nærmere på, hvad det er for nogle aftaler, der kommer frem i lyset, og om de skal reguleres.
Det medvirker vi meget gerne til.
Det kan meget vel være, at Det Konservative Folkeparti stemmer for at forbyde de fleste af disse aftaler, hvis det viser sig ...
Ole Sohn (SF), 2007-05-02:
Hr. Lars Barfoed må for retfærdighedens skyld medgive, at hvis man i stedet for at lave de hemmelige jobklausuler havde brugt funktionærloven, ville lønmodtagerne vide, hvilke aftaler der var indgået, for så skulle de indgås med lønmodtagerne, og lønmodtagerne skulle sikres en kompensation.
Der bliver nikket; det er jeg glad for.
Når man nu gør det muligt at lave oplysning om de aftaler, som tidligere har været hemmelige, så undgår arbejdsgiverne at skulle betale kompensation, fordi man kan bruge L 212 frem for at bruge funktionærloven.
Ole Stavad (S), 2007-05-02:
Jeg er nu ret overbevist om, at hr. Ole Sohn og jeg er ret enige.
Men betyder det, hr. Bent Bøgsted siger, at han mener, at de her klausuler kun kan indgås med tilslutning fra lønmodtagersiden, så det, vi er inde i, er en helt sædvanlig overenskomstmæssig aftale imellem lønmodtagersiden og arbejdsgiversiden?
Og når man har lavet aftalen på arbejdsgiversiden, lavet et kartel, der forhindrer medarbejderne i at søge alternative job, skal de have det at vide.
Eller vil hr. Bent Bøgsted være med til, at det her er noget, der kun kan indgås med under skrift af begge parter, både arbejdsgiversiden og lønmodtagersiden?
Johs. Poulsen (RV), 2007-05-03:
Det synes jeg er et meget, meget positivt både udsagn og tilsagn.
Efter min opfattelse er det også vejen frem.
Man kan ikke lave løsninger for det fremtidige danske landbrug uden at have en meget tæt dialog med erhvervet selv, og det er ikke det samme som at snakke dem efter munden.
At have en tæt dialog er at være med til at udvikle måderne at gøre det på.
Jeg tror i øvrigt, at man der skal bruge en variation af muligheder, en buket af muligheder, men nogle af dem er i alt fald at indgå partnerskaber og aftaler om også den natur- og miljømæssige dimension.
Og det tror jeg kommer til at fylde meget mere i fremtiden end sådan nogle mere traditionelle tilgange, som man startede med i sin tid, og som der sikkert historisk set var en god grund til dengang.
Ole Vagn Christensen (S), 2007-05-03:
Det er jeg selvfølgelig glad for at høre, for det værste, der kan ske, er jo sådan set, at der bliver en folkelig modstand imod landbruget.
Vi vil jo alle sammen gerne være med til at få landmændene til at forstå, at de jo faktisk er miljøvogterne, så hvorfor kunne man ikke lige så godt indgå i et samarbejde?
Så vi ser frem til, at vi kan være med til at finde de fornødne måder, hvorpå det kan lykkes at få ro om både erhvervet og miljøet, fordi vi alle sammen arbejder efter den samme målestok.
Johs. Poulsen (RV), 2007-05-03:
Jo, det tror jeg sådan set, og det er jo også derfor, jeg siger, at det kunne være en vældig konstruktiv tilgang for alle parter i og for sig at få skabt et billede af: Er det nu i den ene ende eller den anden ende eller et tredje sted, en tilsynsfrekvens skal ligge ud fra en vurdering af, hvor det giver mest mulig gavn for både samfundet og erhvervet i forhold til den ressourceindsats, man lægger i det?
Jeg mener da, det er den samme tankegang man i endnu højere grad skal have ind i landbruget, og det vil jeg i hvert fald gerne være med til, også gerne sammen med hr. Ole Vagn Christensens parti.
Ole Vagn Christensen (S), 2007-05-03:
Det var et interessant indlæg, hr. Johs. Poulsen havde omkring det med at føre tiden tilbage.
Nu ved jeg jo, at hr. Johs. Poulsen har en fortid i det her kontrollerende system eller i hvert fald der, hvor man laver oplæg til det.
Det er dem, vi faktisk har efterlyst, når vi spørger: Hvordan vil man ligesom lægge op til at vurdere det der omkring, hvordan miljøproblemerne skal vurderes?
Johs. Poulsen (RV), 2007-05-03:
Jo, altså, jeg må jo have udtrykt mig meget kluntet, hvis jeg ikke indledningsvis fik sagt, at jeg har været med til at aftale, at man rent faktisk har øget antallet af tilsyn inden for landbrugserhvervet i den aftale, som vi er med i, i betydeligt omfang – i meget betydeligt omfang.
Dels er det udvidet over en lang række flere typer af brug, dels er det udvidet mere målrettet mod bestemte typer af problemstillinger, som er særlig store, altså gylletanke.
Så der er sat ind med en kombination af både uvarslede og varslede tilsyn, det, som hr. Per Clausen efterspørger.
Det, jeg har sagt om balancepunktet for tilsyn, er jo ikke, at det er guddommeligt med lige nøjagtig det antal, man taler om i årene fremover, men jeg har også sagt, at det heller ikke nødvendigvis er guddommeligt, det, der helt udokumenteret ligger i det her forslag.
Derfor har jeg egentlig sagt, at det kunne være fornuftigt at lave en analyse af: Hvor er balancepunktet for de ressourcer, man sætter ind på tilsyn, og de fordele, man har ud af det?
Og så lægge et tilsyn dér.
Så jeg vil meget gerne være med til at lave en sådan analyse, men foreløbig har vi været med til at øge tilsynet på nogle af de områder, hvor det målrettet er nødvendigt.
Nej, det gør der ikke.
Per Clausen (EL), 2007-05-03:
Vi må jo så se frem til, hvordan det udvikler sig.
Der er faktisk en enkelt ting, som jeg synes er lidt forunderligt, og det er, at hr. Johs. Poulsen jo tidligere i dag talte varmt for en omstilling af dansk landbrug til økologi, og her står han og forsvarer en politik, som har det klare perspektiv, at dansk landbrug skal omdannes til industri.
Det, jeg i grunden ville spørge hr. Johs. Poulsen om, er: Når nu tilsyn er godt for udviklingen i virksomheder – og jeg er sikker på, at de mange tilsyn, som økologiske landmænd udsættes for, og som har det mål at kontrollere, om de overholder reglerne, men givetvis også at rådgive folk, er med til at udvikle – hvad er så forklaringen på, at landbrugsorganisationerne ikke kræver flere tilsyn?
Johs. Poulsen (RV), 2007-05-03:
Nu ved jeg jo, at spørgeren har en fortid i kommunalpolitik, om end det ligger nogle år tilbage.
Det overblik, man skaffer sig omkring industrierhverv og også landbrug, sker jo gennem et tilsyn, som udvikles over år, og som udvikles bl.a. baseret på det samspil, man har med omverdenen, dvs. naboer, interessenter, folk, som henvender sig, og naturligvis også brugerne selv.
Sådan vil det også være i fremtiden.
Der er sådan set ikke andre metoder.
Kristen Touborg (SF), 2007-05-03:
Det var da en klar melding.
Jeg kan forstå, at min kommune så er galt på den, men så må vi jo finde ud af at få dem rettet – hvis ellers ordføreren har ret.
Så vil jeg godt spørge, hvordan De Radikale vil sørge for, at bedrifterne bliver kategoriseret i de gode, de mindre godt og de slemme, det, der ligger i forslaget til det fremtidige miljøtilsyn – med de her få tilsyn, der har været hidtil og for så vidt også bliver i fremtiden.
Jeg vil godt spørge den radikale ordfører, om han kan bekræfte, at der med den nuværende ordning bliver færre tilsyn ved de store, altså ved dem, der hidtil har været VVM-pligtige, end der var efter den gamle ordning.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-05-03:
Nu er det jo sådan, at den lov, vi taler om, har gennemført miljøgodkendelse ned til 75 dyreenheder, og det vil sige, at flere bedrifter er omfattet af miljøgodkendelse.
Det i sig selv er jo et godkendelsessystem, som gør, at aktiviteterne på den enkelte bedrift er fuldstændig beskrevet, og de rammer, som landbruget arbejder inden for, er fuldstændig beskrevet, og derfor er det udgangspunktet for den efterfølgende tilsynsaktivitet.
Jeg fik jo hverken svar på, hvorfor det skulle være uvarslet, hvorfor antallet af tilsyn skulle fordobles, eller hvad formålet skulle være, så jeg går ud fra, at det er, fordi det kan være vanskeligt at svare på de spørgsmål.
Ole Vagn Christensen (S), 2007-05-03:
Når jeg stiller spørgsmålet til hr. Christian Wedell-Neergaard, er det jo sådan set ud fra at ville være med til at være vejledende i det, der skal foregå.
For det, der er en uomtvistelig kendsgerning, er jo sådan set, at man har et stort erfaringsmateriale, og hvorfor gør man ikke brug af det, når man nu skal til at lave bekendtgørelsen, således at det er gjort klart, hvad man forstår ved en belastende virksomhed, hvad man forstår ved en mindre belastende, og hvad man forstår ved en, der slet ikke belaster – altså inden for visse områder?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-05-03:
Der findes jo altså i den lov, som nu er vedtaget, og efter aftale med Kommunernes Landsforening et ønske om, at de skal tilses hvert tredje år i stedet for hvert sjette år, og at der gennemføres 2.000 uvarslede besøg derudover.
Det er en forøget tilsynskapacitet, og der er det, vi siger, at vi synes, man skal bruge kræfterne der, hvor problemerne er, og i mindre omfang der, hvor der ikke er problemer.
Johs. Poulsen (RV), 2007-05-03:
Jeg tror da, at der mange steder i landskabet stadig væk hersker sådan en gammeldags opfattelse af – og det kan jeg jo også høre her i debatten i dag – hvad tilsyn er for noget, nemlig at et kommunalt tilsyn i forhold til en virksomhed, i det her tilfælde et landbrug, er sådan en slags fjende eller modpart, som man helst ikke skal have tæt ind på livet.
Det mener jeg er en helt forkert opfattelse.
Jeg mener også, at det er en opfattelse, som så at sige cementerer et modsætningsforhold, som ikke er udviklende.
Det er vi jo alle samme enige om.
Så vil jeg også gerne knytte en kommentar til den første del, for nu var det jo mig selv, der kom til at bringe ordet surrealistisk på bane.
Jeg kan såmænd godt forstå, hvis hr. Per Clausen mener, at det ville være en smule surrealistisk, hvis det forholdt sig sådan, at jeg her stod og forsvarede noget helt andet end det, jeg nævnte tidligere, nemlig en udvikling hen imod et landbrug, som i langt højere grad er domineret af økologisk tilgang.
Det, vi diskuterer her, er jo egentlig, hvilken tilgang der skal være til landbruget tilsynsmæssigt, og det er sådan set lige meget, om det er økologisk eller ej.
Jeg må så sige – og det ved jeg at jeg ikke har sagt tidligere i dag ikke forholdt sig sådan
: Økologiske landbrug vil også i fremtiden for de flestes vedkommende være meget store brug.
Bjørn Medom Nielsen (S), 2007-05-03:
Socialdemokraterne er på lange stræk meget enige med De Radikale.
Vi er enige i problematikken, vi er enige i analysen og i, hvorfor dette er et vigtigt emne.
Vi er enige i intentionerne i beslutningsforslaget, og vi ser frem til det videre arbejde og håber, at flertallet i Folketinget indser nødvendigheden af en endnu mere skærpet indsats end hidtil.
Socialdemokraterne har tidligere fremsat forslag om dette emne, og vi har tidligere på dagen behandlet et beslutningsforslag fra Enhedslisten med den samme problemstilling, blot rettet mod en af de store syndere i gruppen af hormonforstyrrende stoffer, de bromerede flammehæmmere.
De Radikales forslag retter sig mod en bredere del af de produkter, som der findes de problematiske stoffer i, og ikke mindst er der tale om en mere differentieret tilgang til, hvorledes stofferne kan fjernes fra produktudvalget.
Jeg skal undlade at komme med den værdimæssige argumentation, som jeg anvendte under behandlingen af B 117 om de bromerede flammehæmmere, men blot henvise hertil, og i stedet give tilslutning til de otte forslag, der handler om forbud mod de famøse stoffer og udfasning af stofferne i samarbejde med producenterne og ved hjælp af afgiftspolitikken.
Socialdemokraterne bakker op bag en intensivering af forskningsindsatsen og en tilrettelæggelse af en offentlig indkøbspolitik, hvor stofferne kommer på negativlisten.
Den offentlige indkøbspolitik og forslag hertil vil jeg lige dvæle lidt ved.
Vi har tidligere her i Tinget behandlet et beslutningsforslag fra SF om en offentlig indkøbspolitik, hvor der centralt var fastsat retningslinjer.
Socialdemokraterne støttede dette forslag og gør det stadig.
Det blev dengang afvist af regeringspartierne og deres støtteparti, Dansk Folkeparti, med argumentet om, at det skulle være kommunerne og regionerne, der selv havde styr på de her ting.
Med det her forslag og de emner, vi har til debat i dag, bliver det vel helt tydeligt – også for modstanderne af en sådan central videnbank – at det er for kompliceret et emne at lægge ud til de kommunale indkøbschefer mellem kontormøbler og tavlekridt.
En central politik på dette område er derfor nødvendig.
Det lægger jo også op til at give mulighed for at firmaet Danmark, altså det offentlige firma Danmark, har en central holdning til, hvilke stoffer vi vil have i det offentlige, og derfor vil vi også have mulighed for via sådan en central videnbank at forhindre, at der i det offentlige system findes de produkter, som vi mener ikke skal være til stede.
Hvad der så foregår i det private, er jo så det, det forslag vi behandler nu, kan lægge op til.
Connie Hedegaard (KF), 2007-05-03:
Jeg tror da, at fru Elsebeth Gerner Nielsen må give mig ret i det, jeg f.eks. lige oplyste omkring bisphenol A. Jeg kan huske, at vi havde et samråd om det.
Der kommer jo ny viden; det gør der hele tiden.
Vi taler om i titusindvis af kemikalier, der er rundtomkring i den moderne verden, og det er jo det, REACH handler om – det største lovgivningskompleks formentlig, som EU nogen sinde har lavet.
Hele tiden kommer der ny viden.
Jeg vil bare give ét eksempel på, hvorfor det kan være vigtigt hele tiden at få den nye viden og så regulere der, hvor vi rent faktisk har viden.
I punkt 3 i beslutningsforslaget siger fru Elsebeth Gerner Nielsen, at der skal udarbejdes en plan for udfasning af hormonforstyrrende stoffer i kosmetik, hudplejeprodukter, hygiejneprodukter og parfume inden for 5 år.
Jamen det giver jo kun mening, hvis fru Elsebeth Gerner Nielsen kan få det igennem i en international regulering; ellers giver det jo ikke nogen mening i en global verden, hvor produkterne sådan kører ind og ud over grænserne.
Der skal vi jo have videngrundlaget i orden.
Ole Vagn Christensen (S), 2007-05-03:
Der er talt meget om det der med, at det skal være ligesom i industrien.
Er det ikke rigtigt, at i industrien har man de belastende, de mindre belastende og de slet ikke belastende, og at det har man også opgjort i de bekendtgørelser, der findes?
Hvorfor eksisterer en lignende rubricering ikke af netop disse bedrifter, når vi taler om sammenhængende miljøproblemer, som der jo kan være, så man har de meget belastende, de mindre belastende og de slet ikke belastende?
Jørn Dohrmann (DF), 2007-05-03:
Vi var jo klar til at stemme for at stoppe det her legetøj 3 måneder før.
Det har vi meldt klart ud.
Jeg kan også bare konstatere, at De Radikale ikke ville stemme for, hvis forslaget blev fremsat her i Folketinget.
Så er der andre partier, der også har meddelt, at de ikke ville stemme for, og dermed falder forslaget jo.
Men De Radikale har meldt klart ud, at de ikke ville bremse det ftalatholdige legetøj, der var på markedet.
De ville lade salget køre til april måned, så man kunne sælge ud af lageret.
Derfor må vi bare konstatere, at der ikke sammen med Enhedslisten var et flertal for at bremse salget af legetøj med de hormonforstyrrende stoffer i de 3 måneder.
Det er kun en konstatering, vi kan tage til efterretning, men sådan er fakta.
Hvem der så ville gå op og sige, at heller ikke de ville være med, må de selv rode med.
Jeg kan i hvert fald bare konstatere, at der ikke var et flertal.
Per Clausen (EL), 2007-05-03:
Jeg bliver så bare nødt til at understrege, at det jo ikke kun kan være Det Radikale Venstre, der har ansvaret for, at det her faldt, for Det Radikale Venstre har i hvert fald ikke flertal sammen med regeringen.
Så jeg kan bare konstatere, at enten husker hr. Dohrmann forkert, eller også er der et parti, han har glemt at tage med i sin opremsning af, hvem der har svigtet i den her sag.
Jeg ved ikke, om det er Dansk Folkeparti eller det er SF.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-05-03:
Det er altid sådan, at man afvejer mulighederne for, om de her ting ville kunne bære.
Men vi havde jo fået en klar tilbagemelding fra De Radikale.
De ville ikke være med på de her ting.
Og når de blokerer og ikke vil være med på en idé til at få det her trukket ud af markedet, så kan vi jo bare konstatere, at det er ærgerligt, at der ikke er det flertal, der skulle til, for at det kunne trækkes ud af markedet.
Når der så er andre partier, der heller ikke vil være med til at gøre det, kan vi jo så gætte på, hvordan det ville have endt i en afstemning.
Men De Radikale meldte klokkeklart ud og sagde, at de ikke ville være med til det.
Så kan man jo overveje, hvorfor Enhedslisten eller Dansk Folkeparti eller Socialdemokratiet ikke fremsatte et forslag.
Det var, fordi vi kunne konstatere, at der ikke var et flertal, der ville vedtage det, og dermed ville forslaget jo falde.
Per Clausen (EL), 2007-05-03:
Jeg er sådan set helt med på sammen med hr. Dohrmann at kritisere Det Radikale Venstre i tide og utide.
Det skal ikke komme an på det.
Men der er en ting, jeg ikke helt forstår i hr. Dohrmanns ræsonnement: Mig bekendt har regeringspartierne og Det Radikale Venstre ikke flertal i Folketinget, så den øvrige opposition kunne jo bare sammen med hr. Dohrmann, hvis hr. Dohrmann virkelig ønskede det, have gennemført den fremrykning.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-05-03:
Jeg vil bare sige til hr. Johs. Poulsen, at det ikke er useriøst, at man siger, at De Radikale havde en mulighed for at stoppe det legetøj, der indeholdt hormonforstyrrende stoffer, hvis de ville gøre det.
Vi kan bare alle sammen konstatere, at det ville De Radikale ikke gøre, fordi de satte sige erhvervslivets interesser, altså profit, over sundheden.
Derfor må jeg bare sige, at når De Radikale syntes, at der skulle sælges ud af et lager af legetøj og den slags ting, så var det det, der kom til at stå som et lysende klart billede for mig.
Det må vi jo bare tage til efterretning.
Det er jo klart, at alle folketingsmedlemmer ikke kan vide alt, der bliver sendt ud på mail, og hvordan det er kommet frem.
Jeg synes bare, at man, hvis man ville have haft en orientering, en tilbagemelding, med hensyn til om folk ville stå bag det, der var forelagt, så også skulle have taget den mundtlige kontakt.
Men den tid er jo forbi.
Johs. Poulsen (RV), 2007-05-03:
Så tror jeg godt, at de, der lyttede til det her, kunne høre, at hr. Jørn Dohrmann sagde: Jeg havde godt nok lige fået oplysningen, men det var jo pr. mail, så det kunne jeg ikke rigtig bruge til noget.
Det var noget af en gang udenomssnak.
Nu var det hr. Jørn Dohrmann, der tidligere tog ordet populisme i sin mund, men jeg vil nævne, at da der så pressemæssigt kom fokus på det nogle måneder senere, syntes hr. Jørn Dohrmann i sin uendelige populisme, at han skulle sætte den statsretslige fremgangsmåde ud af kraft og så forholde sig til det, for nu mente han så, at han ville samle et flertal for noget, han ikke havde haft indsigelser imod tidligere.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-05-03:
Det må jo åbenbart være hr. Johs. Poulsens hukommelse, der ikke er så god i den her tid, for det er sådan, at der jo opstod den situation, at man kunne lave et flertal uden om regeringen, der gjorde, at man kunne have stoppet salget af de her produkter 3 måneder før, hvis resten af oppositionen havde stået sammen med Dansk Folkeparti om at stoppe det her.
Men det er helt i orden, at man ikke vil stå ved, at man kunne have forhindret salget i de 3 måneder.
Det går der ikke nogen skår af mig for.
Den orientering, vi havde fået, var pr. mail, og der ved vi jo alle sammen godt, at jeg var i USA, dengang den information kom.
Man kan altid diskutere, hvornår hvem skulle have grebet ind, men fakta er, at De Radikale kunne have været med i et flertal uden om regeringen.
Johs. Poulsen (RV), 2007-05-03:
Det er en kort bemærkning, som udelukkende koncentrerer sig om den lille detalje, at hr. Jørn Dohrmann synes, det var interessant at nævne, at da der var en chance for at fjerne ftalater i legetøj, forhindrede De Radikale det.
Altså, det tror jeg nu nok er en noget særegen opfattelse af, hvad der virkelig fandt sted, som jo var – og det beder jeg så hr. Jørn Dohrmann bekræfte – at miljøministeren orienterede regeringspartiernes ordførere samt sit parlamentariske grundlags ordfører, hr. Jørn Dohrmann, i sensommeren, hvorefter ministeren så udsendte sin juridisk holdbare deklaration om datoerne, og først da der så kom en offentlig omtale af det i slutningen af året, fandt hr. Jørn Dohrmann ud af, at det var han imod.
Sådan var forløbet.
Så hvis der var nogen, der havde indflydelse på det og kunne have forhindret eller ændret tidspunkter, var det hr. Jørn Dohrmann, da han blev orienteret, men da foretog han sig intet.
Kan hr. Jørn Dohrmann ikke bekræfte det?
Birgitte Josefsen (V), 2007-05-03:
Nu ved jeg helt konkret, at det her faktisk er et område, man er meget opmærksom på i Sundhedsministeriet, bl.a. har der været en rundspørge til de sygehuse, de regioner, hvor der jo er brugt bl.a. ftalatholdige sonder til for tidligt fødte børn, og den besked, jeg har fået, er, at det er udfaset.
Så det bruger man ikke.
Det, der så er situationen, er, at der afventes nogle svar fra de videnskabelige komiteer i forhold til brugen af ftalater i medicinske produkter og medicinsk udstyr, så også her venter vi sådan set på, at der skal ligge en større viden på bordet.
Og som miljøministeren var inde på, er man også i hele sygehussektoren nogle gange nødt til at kigge på: Jamen hvis ikke vi har produkter til rådighed, der er fri for hormonforstyrrende stoffer, kan det jo af hensyn til patienternes liv være nødvendigt at bruge produkter, der indeholder nogle kemikalier, som vi ikke bryder os om.
Her er det altså en afvejning af, hvad der er bedst i den konkrete situation.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-05-03:
I forbindelse med det om medicinsk udstyr vil jeg sige, at jeg står med en artikel, hvor indkøberen i Region Midtjylland – han hedder Ole Pedersen, og det er ham, der køber ind til sygehusvæsenet i Midtjylland – siger: Vi kunne godt bruge noget hjælp fra lovgiverne.
Hvis man mener, at ftalater er farlige, kunne man lige så godt forbyde dem.
Det ville gøre mit arbejde meget nemmere.
Man kan jo simpelt hen se, at fra region til region og fra sygehus til sygehus er der meget, meget stor forskel på, hvad man mener der skal købes ind af ftalatholdigt eller ftalatfrit udstyr.
Og derfor spørger jeg, ligesom Ole Pedersen gør: Hvad er årsagen til, at vi simpelt hen ikke bare siger, at i det danske sygehusvæsen vil vi ikke have ftalater på de områder, hvor der rent faktisk er substitutionsmuligheder?