Kristian Thulesen Dahl (DF), 2011-02-24:
Tak for det.
Da jeg for første gang så, at der var en forespørgselsdebat om Danmarks fremtid, blev jeg opløftet.
Jeg tænkte, det her er en rigtig spændende overskrift for en dagsorden i Folketingssalen.
Da jeg så så, at den var stillet af Enhedslisten, fik jeg tanken, at det egentlig kan give baggrund for en god værdipolitisk debat om, hvad det er for et Danmark, vi ønsker, hvad det er for en fremtid, vi ønsker for Danmark, og hvordan vi ønsker at sikre, hvad der er vigtigt for danskerne og for de kommende generationer.
Det er selvfølgelig nogle ting, der kræver, at vi har et selvstændigt land, selvstændigt Danmark, hvor vi kan træffe vores egne beslutninger.
Det har selvfølgelig noget at gøre med det her med social ansvarlighed, om vi kan lave en Robin Hood-model, hvor der er omfordeling fra rige til fattige, og det har noget at gøre med, om der er kontrol med den indvandring, der kommer, og med at komme ind og få andel i de goder, vi har her i landet.
Det er sådan nogle ting, der virkelig er afgørende for, om vi kan opretholde et selvstændigt, trygt land med gode rammer for danskerne og for de generationer, der skal vokse op i den kommende tid i det her land.
Det kan jo godt undre lidt, når der også godt kunne have været god grund til en debat om Danmarks fremtid ud fra, hvad det er for et land, vi vil have, men det er en debat, der alene handler om, hvad det er for en vækst, hvad det er for en økonomisk vækst, hvad det er for nogle virkemidler, der kan gøre os rigere materielt set.
Jeg havde troet, at lige præcis de, der nu har stillet den her forespørgsel, kunne have haft en interesse i at få den debat bragt op på et endnu højere niveau.
Når det kommer til den rent materialistiske diskussion omkring økonomisk vækst, er det åbenbart, at vi har et godt udgangspunkt i Danmark, fordi vi er et rigt land sammenlignet med mange andre nationer.
Jeg har undret mig lidt over den der sammenligning, venstrefløjen laver med afrikanske lande, og at det skulle være et problem, at de i procent har en højere vækstrate, end man har i Danmark.
Altså, hvor blev solidariteten af?
Jeg troede, vi skulle glæde os over, hvis de lande, hvor mange borgere lever for måske under en dollar om dagen, kunne have en vækst i procent, der var noget højere end den, vi kan have i så rigt et land som Danmark, når vi ser det i et globalt perspektiv.
Men nej, den solidaritetsfølelse, der var engang på venstrefløjen, er borte, og nu er det et problem, hvis afrikanske lande i procent har en højere vækst, end vi har i Danmark.
Goddag!
Vi mener, at vi skal fokusere på, at vi kommer fra et godt udgangspunkt, men vi skal også være opmærksomme på, hvordan tingene skal udvikle sig fremover.
Jeg vil nævne tre ting, som for Dansk Folkeparti er vigtige i forhold til at skabe vækst i det danske samfund.
Det ene er uddannelsessystemet.
Jeg ved godt, det kan ende i en eller anden bevidstløs Christiansborgdebat om kroner og øre, men den tager jeg også gerne.
Men for os handler det altså også om, at uddannelsessystemet skal motivere til ærgerrighed, ærgerrighed på viden, lyst til at lære, at man altså simpelt hen vokser op i et samfund, hvor man ved, at det afgørende er at blive klogere.
Nogle fra Finansudvalget var i Letland på et tidspunkt for kort tid siden, hvor vi diskuterede, hvordan det kunne lade sig gøre at træffe meget alvorlige beslutninger i Letland i forhold til den økonomiske situation, de stod i som følge af finanskrisen.
Flere af dem sagde som svar, at det har de kunnet, fordi den befolkning, vi har, har oplevet noget, der var meget værre.
Det er ikke lang tid siden, at et land som Letland havde oplevet 60 år med en situation, hvor de ikke måtte mene noget, ikke måtte sige noget, ikke måtte skrive noget, og hvor de ikke måtte forsamles.
De levede undertrykt.
Vi lever i en situation, hvor vi gudskelov skal meget langt tilbage, før vi levede under sådanne vilkår her i Danmark, men det har også den risiko, selvfølgelig, at der er nogle, der vokser op og tror, at det hele kommer af sig selv, tager tingene for givet.
Og man er ikke, som jeg siger, ærgerrig nok i forhold til at erobre viden, altså erobre det, der i virkeligheden er en basis for vækst i fremtiden.
Det har også noget at gøre med det andet punkt, jeg vil nævne som noget af det, jeg særligt vil fremhæve i debatten her i dag, nemlig at det, der er vigtigt at understøtte, er en iværksætterkultur.
Danmark er et land, der har været præget af, at vi har haft rigtig mange små virksomheder, nystartede virksomheder, som var dem, der så senere blev større virksomheder, der genererede mange arbejdspladser.
Vi har haft den situation, at når der blev, som man kalder det, outsourcet arbejdspladser, altså flyttet arbejdspladser til udlandet, så kom der nye arbejdspladser til, fordi der blev skabt mange nye arbejdspladser, specielt med basis i mange små nystartere, iværksættere.
Det har været en succes for Danmark.
Jeg ved godt, at der nu kører en diskussion blandt nogle om, hvorvidt det giver mere økonomi at basere det på de store virksomheder.
Det er jo også derfor, at vi har forhandlet med regeringen om eksempelvis de pensionsmidler, der bliver stillet til rådighed, og som skal skabe fornyede muligheder for at få kapital til iværksættere.
Det er de små virksomheder, som skal blive de større virksomheder, som skal skabe mange af de arbejdspladser, som vi skal have i fremtiden.
Også her er det jo vigtigt at understrege, ligesom under den diskussion, vi havde i formiddags, hvem det så egentlig er, der udpeger fremtidens gode arbejdsplads.
Altså, hvem er det, der udpeger, hvilken virksomhed der skal være vinderen?
Jeg må sige, at jeg synes, det er utroligt, at vi herinde i Folketinget har nogle politikere, der mener i den grad at være i stand til at vide, hvem der skal være fremtidens vindere.
Hvordan har de tid til at sidde herinde i Folketinget?
Altså, de burde jo være ude i de virksomheder, på de områder, hvor de virkelig kan se, at det bliver fremtidens vindere, i stedet for at sidde herinde.
Men nej, det handler nok om noget helt andet.
Det handler nok om, at der er nogle politikere, som gør et forsøg på i virkeligheden at – i citationstegn – bestikke virksomhedsledere med, at der er mulighed for tilskud, hvis de sikrer, at politikerne kommer til magten.
Og det synes jeg egentlig ikke er særligt rart at høre på.
Vi tror ikke, at det er politikere, der kan finde fremtidens vindere.
Vi tror faktisk på, at det er driftige erhvervsfolk, der kan gøre det, ved at der er nogle gode rammevilkår for deres arbejde.
Det var det her med iværksætterkulturen. Det tredje punkt, jeg vil fremhæve, er behovet for fleksibel arbejdskraft.
Danmark har jo en unik placering med hensyn til fleksibel arbejdskraft.
Vi kom jo for kort tid siden fra en højkonjunktur, hvor en af de positive ting var, at når virksomhederne manglede arbejdskraft, kunne man få rigtig mange medarbejdere i virksomhederne til at arbejde over, til at gøre noget ekstra, i det omfang, virksomhederne havde behov for det.
Der var tale om en utrolig fleksibilitet fra medarbejdernes side i forhold til virksomhedens behov.
Det var en af grundene til, at det gik så relativt godt, selv om vi jo selvfølgelig havde et hårdt pres som følge af stort set fuld beskæftigelse i de her år, og det var selvfølgelig meget, meget positivt.
Vi har også set det i den modsatte situation, nemlig i forbindelse med den lavkonjunktur, som vi nu har oplevet.
Der har vi jo set mange virksomheder, som har lavet aftaler med medarbejderne om arbejdsfordeling, og vi har set, at medarbejderne også på den vis har været villige til at tænke på hinanden og hjælpe hinanden igennem den situation, virksomheden stod i.
Det er jo en styrkeposition, der er vigtig, og som vi skal holde fast i.
Vi har jo så været fremme med et forslag om at videreudvikle den her fleksible arbejdskraft, ved at vi ændrer i vores uddannelsessystem.
Vi har været inde på, at flere nok skal ud på arbejdsmarkedet med en bacheloruddannelse, til gengæld for, at de så kan få en mulighed for efteruddannelse senere.
Tidligere trådte man ind på arbejdsmarkedet med et job, som man havde, indtil man blev pensioneret.
I dag ved vi jo godt, at man kommer ud med en uddannelse til et job, men at vilkårene, for hvad man skal kunne præstere, hurtigt bliver ændret mange gange efterfølgende.
Vi ved også godt, at det er vigtigt at have det her i mente i forhold til at skaffe den fleksible arbejdskraft.
Det er også fint nok for os.
Her er bare nogle konkrete punkter om, hvad der i forhold til det er vigtigt for Dansk Folkeparti.