runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karina Adsbøl (DF), 2013-10-24:
Vi har næsten alle sammen sagt noget om efterværn i vores ordførertaler.
Måske kan ministeren lige redegøre for det, for er det ikke sådan i dag, at unge, hvis de gerne vil, kan få et efterværn?
For der kørte jo i 2008 en undersøgelse omkring ret til efterværn, men er det ikke blevet sådan i dag, at unge har ret til efterværn?
Annette Vilhelmsen (SF), 2013-10-24:
Sådan som det foreligger her, vil det være sådan, at hvis unge i den her målgruppe, som har betydeligt og varigt nedsatte funktionsevner, skal omfattes af reglerne om efterværn, så vil det kræve en ændring af efterværnets formål om at bidrage til en god overgang til en selvstændig voksentilværelse, hvor den unge er i uddannelse eller arbejde.
Jeg synes sådan set ikke, der skal ændres på formålet med efterværn, da det er vigtigt at bevare fokus på, at alle unge, der kan komme i uddannelse eller arbejde, også kommer det.
Det er sådan set også vigtigt, at vi ikke kommer til at presse nogen unge ind i en ordning, som kommer til at stille helt urealistiske krav til dem.
Så der er sådan set tale om to målgrupper, som har meget forskellige forudsætninger, men jeg mener sådan set, at vi bedst imødekommer de to gruppers behov for støtte ved at have særskilte formål for indsatserne.
Men jeg vil anbefale, at spørgsmålet bliver sendt til udvalgsbehandling, så ser vi på det der.
Karina Adsbøl (DF), 2013-10-24:
Ja, for i dag er der fire former for efterværn.
Men det var også bare for ligesom at få det gjort helt klart, at unge i dag, som har brug for et efterværn, også får det.
Så det var sådan set bare for at finde ud af, om det er noget, de politiske partier skal arbejde videre med i fællesskab, hvis det er, at unge i dag ikke kan få et efterværn, hvis det er det, der er behov for.
Annette Vilhelmsen (SF), 2013-10-24:
Jamen jeg er sådan set meget enig i, at unge profiterer rigtig godt af at have et efterværn, men den specifikke lov, som vi nu her førstebehandler i dag, angår de her unge med særligt nedsatte funktionsevner, og jeg vil egentlig anbefale, at fru Karina Adsbøl oversender spørgsmålet til udvalgsbehandling, som man kan få en drøftelse af efterværn der.
Flemming Møller Mortensen (S), 2013-10-24:
Socialdemokraterne kan man nemlig regne med.
Vi har her med et lovforslag at gøre, som skal forbedre børns retsstilling i Grønland og arveloven i Grønland.
Det er sådan, at børn født i Grønland før 1963 ikke for nuværende har muligheden for at indlede en retssag for at få stadfæstet faderskabet, altså hvem ens far er.
Det vil med andre ord sige, at alle, der som jeg er 50 år eller ældre og ikke kender deres far, heller ikke for nuværende har muligheden for at indlede netop en sag for at finde ud af, hvem deres far er.
Det er juridisk, ja, altså retsmæssigt ikke i orden, og derfor støtter Socialdemokraterne naturligvis den her lovændring.
Grunden til, at det ikke er i orden, er, at et faderskab kan være afgørende for en persons videre færden i livet – hvem er min far? – men der ligger naturligvis også nogle rent arveretsmæssige ting.
Hvis man altså er født før 1963 og ikke kender sin far, men måske kunne komme til det, så har man ingen mulighed for at arve sin far.
Det er en fornuftig lovændring.
Det er sådan, at det grønlandske selvstyre ønsker den her lovændring.
Det er et dansk ressortområde, det er et rigsanliggende, og derfor ligger det i loven, at det skal ændres her i Folketinget.
En anden ting, som er nok så væsentlig, er også, at den her lovændring vil bringe loven i Grønland på det her område i overensstemmelse med den europæiske menneskerettighedskonvention, noget, som er væsentligt for alle dele af det danske rigsfællesskab.
Jeg skal som afslutning bemærke, at den her lovændring ikke giver mulighed for, at man genoptager afsluttede arvesager i Grønland.
Det er et ønske fra grønlandsk side, og det vurderes også, i hvert fald her fra min side som Socialdemokraternes Grønlandsordfører, at det er en helt rigtig måde at lægge en begrænsning og sige, at det er fremtidige arvesager, det her kommer til at gælde.
Med andre ord: Socialdemokraterne støtter med glæde den her lovændring.
Merete Dea Larsen (DF), 2013-10-24:
Vi skal i dag behandle lovforslag L 16, der er en ændring af lovgivningen for Grønland, vel at mærke efter ønske fra Grønlands selvstyre.
Vi skal nærmere betegnet korrigere en lov vedrørende børns rettigheder, så de børn, der godt nok i dag er voksne, men som er født før 1963, får lige rettigheder med børn og voksne, der er født efter.
I 1963 tiltrådte det grønlandske selvstyre en lov, der sidestiller grønlandske børn født uden for ægteskab, på samme vis som vi i Danmark tiltrådte en tilsvarende lovgivning i 1937.
Problemet med lovgivningen er, at den kun kan finde anvendelse på børn født efter lovens ikrafttræden.
Lovgivningen vil medføre, at vi giver de juridisk faderløse børn, som man kalder dem, samme muligheder som med et almindeligt faderskab, herunder også arveretten.
De afsluttede dødsboer genoptages ikke.
Det kan selvfølgelig være trist for dem, som ikke får del i en arv, men omvendt vil det kunne komplicere afsluttede sager for de arvinger, som ikke har været bekendt med, at der var andre arvinger.
Det vil kunne medføre indsigelser og krav på dele af en arv, som måske for længst er brugt i god tro af de første arvinger.
Der skal to til at skabe et barn, og der medfølger et ansvar både som værende far og mor.
Hvorvidt et barn er født i ægteskab eller uden for ægteskab, er ikke afgørende, det er selve skabelsen af barnet, der medfører et ansvar.
Ansvaret fortsætter også ind i voksenlivet, hvilket er tilfældet for den gruppe af juridisk faderløse børn, vi med dette forslag skal sikre rettighederne for.
Dansk Folkeparti ser positivt på lovforslaget, da vi mener, at et barn også i voksenalderen altid har ret til og krav på at kende sin oprindelse og ret til at få del i den arv, der eventuelt måtte være fra dets forældre.
Vi ser frem til den videre behandling af lovforslaget.
Jeppe Mikkelsen (RV), 2013-10-24:
Tak, hr. formand.
Jeg skal gøre det kort, for indholdet er jo langt hen ad vejen blevet forklaret af de foregående ordførere.
Vi Radikale kan også bakke op om det grønlandske ønske om at give bedre rettigheder for juridisk faderløse.
Der har været et hul for personer født før 1963, og vi kan bakke op om, at man får løst det her, om end alle nok kunne have ønsket, at det var sket lidt før.
Man ser jo alting bedre i bagklogskabens klare lys, men bedre sent end aldrig, kan vi i hvert fald sige.
Der er sket lidt her i løbet af natten, men jeg tror godt, vi kan regne med, at det kommer til at ske inden længe, selv om forslaget jo allerede en gang tidligere er blevet udskudt på grund af valg i Grønland.
Men som sagt er vi Radikale klar til at stemme for dette forslag, så snart forslaget er færdigbehandlet og vedtaget i Grønland.
Anne Baastrup (SF), 2013-10-24:
Da fru Pernille Vigsø Bagge ikke kan være til stede, vil jeg læse hendes tale op: Lovforslaget, der behandles i dag, har til formål at rette op på en urimelighed, der har fået lov til at fortsætte alt for længe.
De såkaldt juridisk faderløse børn har ikke haft mulighed for at finde deres fædrene ophav, hvilket både har medført, at de ikke har haft mulighed for at lære deres far at kende, men også, at de har været udelukket fra at få økonomisk kompensation, eksempelvis som arvinger til et bo.
Det kan være svært at bedømme omfanget af, hvor mange grønlændere der igennem årene har lidt under ikke at kende deres far og ikke at kunne finde ud af, hvem deres far er eller var.
Men det er i virkeligheden også sagen uvedkommende, fordi vi er inde på et helt principielt spørgsmål, som ikke blot er moralsk for den enkelte og for samfundet, men som også handler om et folks helt basale rettighed, nemlig retten til at kende sit ophav.
Derfor kan vi naturligvis støtte dette forslag, der også sikrer en gruppe mennesker nogle rettigheder, som for os andre ville være helt automatiske.
Villum Christensen (LA), 2013-10-24:
Tak for det.
Når vi i Liberal Alliance vælger at støtte dette lovforslag, er det, fordi det kommer som et ønske fra det grønlandske selvstyre.
Det er, fordi det sikrer en retsstilling, som flugter med den europæiske menneskerettighedskonvention.
Og endelig er det, fordi vi synes, det er sund fornuft, at også såkaldt juridisk faderløse børn i Grønland får mulighed for at rejse sag om, hvem der er deres far.
Det er vel de færreste, der mener, at det ikke kan være et rimeligt og legitimt ønske for de pågældende børn.
Statuering af faderskab til disse børn vil, som vi allerede har hørt, herefter få samme retsvirkning som almindeligt faderskab, herunder ikke mindst at barnet kan få arveret efter faren.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2013-10-24:
Jeg skal gøre det ganske kort, da Venstre også støtter forslaget.
Vi noterede os imidlertid, at ministeren i sit svar henviser til Justitsministeriets ændring i retsplejeloven for Grønland sidste år.
Med den ændring forventer Socialministeriet at de grønlandske domstole vil kunne gennemføre sagerne tilfredsstillende.
Dog bliver det jo interessant at konstatere, om den parlamentariske ændring i Grønland i går aftes får betydning for færdigbehandlingen af lovforslaget.
Tak for ordet.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2013-10-24:
Enhedslisten støtter lovforslaget.
Vi synes, det er positivt, at det præciseres i loven, at personer, der er i fare for eller er udsat for æresrelaterede konflikter, tilbydes rådgivning, når de henvender sig til kommunen, og at de tilbydes en handleplan, hvis det vurderes, at der er behov for det.
Det er selvfølgelig fuldstændig afgørende, at mennesker, som henvender sig til kommunen for at få hjælp i sådan en situation, får den hjælp, de har brug for, og at de får den med det samme.
Det vil lovforslaget forhåbentlig være med til at give en større sikkerhed for.
Vi har en generel bekymring for, om kommunerne er godt nok rustet fagligt i de her sager.
I den forbindelse er det selvfølgelig rigtig positivt, at der er etableret en central rådgivningsenhed i VISO, der kan hjælpe kommunerne både med generel viden, men altså også i enkeltsager.
Vi er imidlertid fortsat bekymret for det samlede vidensniveau i kommunerne og for, om den støtte, de tilbydes, er stærk nok.
Men som sagt: Enhedslisten støtter forslaget.
Det er et godt forslag.
Annette Vilhelmsen (SF), 2013-10-24:
Mange tak for det.
Jeg vil gerne takke for den drøftelse, som vi har haft af det her forslag i dag, og så er jeg meget glad for, at det nu endelig ser ud til, at vi kan få løst de juridiske problemer, der er med hensyn til juridisk faderløse i Grønland, og give dem mulighed for at få fastslået, hvem der er deres far.
For regeringen er det vigtigt, at det juridisk faderløse retligt bliver stillet som andre børn, der er født uden for ægteskab, og det opnår vi med forslaget.
Afslutningsvis har jeg nogle helt praktiske bemærkninger:
Landstinget har førstebehandlet beslutningsforslaget, og førstebehandlingen viste, at der er bred opbakning til forslaget.
Efter udvalgsbehandlingen andenbehandler Landstinget efter planen først beslutningsforslaget den 27. november 2013 med henblik på at tage endelig stilling til det.
Jeg vil holde Grønlandsudvalget orienteret om Landstingets behandling af beslutningsforslaget, og det vil jeg gøre, fordi vi ikke her i salen kan vedtage lovforslaget, før vi kender Landstingets holdning til det.
Med disse ord vil jeg takke for debatten, og jeg ser naturligvis frem til den fortsatte behandling af lovforslaget i udvalget, hvor jeg også meget gerne lytter til de bemærkninger og besvarer de spørgsmål, som der måtte være.
Mikkel Dencker (DF), 2013-10-24:
Jeg vil indlede med at sige tak til ministeren for redegørelsen, som er udsendt.
Jeg synes, at det har været interessant læsning, og jeg kan fra mit eget virke i Nordisk Råd det sidste års tid sagtens genkende fremstillingen af de vigtigste emner, som redegørelsen berører.
For os i Dansk Folkeparti har det nordiske samarbejde en særlig betydning, for det er i samarbejdet med de nordiske lande, at vi ser det umiddelbare og helt naturlige samarbejde.
Det naturlige er da også, at det bedste samarbejde opstår mellem dem, som kommer fra samme udgangspunkt og derfor helt naturligt kan have glæde af hinandens selskab.
Som et mundheld siger: Lige børn leger bedst.
Vores samtid er da også rig på eksempler på, at det går skidt, når ulige parter bringes ind i et fællesskab og skal fungere sammen.
Krisen i eurosamarbejdet er jo et godt eksempel, for her er der netop tale om, at vidt forskellige lande og økonomier er gået sammen om at have en fælles valuta.
Projektet har fra starten været dømt til at mislykkes.
Det er ikke, fordi der ikke har været advaret imod det lige fra begyndelsen, og det var egentlig også kun et spørgsmål om tid, før vi ville havne i den situation, vi er i nu, og det var vi mange der advarede imod i sin tid.
Derfor er vores holdning da også, at det er det nordiske samarbejde, der er det helt naturlige samarbejde for Danmark, og det er blandt de nordiske lande, at der er tale om lande, der ligner os meget mere end landene inden for rammen af EU.
Derfor er vi også i Dansk Folkeparti engagerede i at videreudvikle det nordiske samarbejde med rigtig mange aspekter, bl.a. er grænsehindringer et vigtigt emne for os, og jeg kan så også høre på de andre ordførere, at man er engageret i det, for det er den frie bevægelighed i Norden, der er forudsætningen for, at den gode udveksling, der er landene imellem, også kan omsættes i en gunstig økonomisk udvikling til gavn for alle parter.
Et andet vigtigt emne for os, og som er noget, vi finder naturligt, er, at det nordiske samarbejde skal blive bedre til at prioritere økonomisk, når vi er i en tid, hvor man alle andre steder er nødt til at overveje, om en udgift virkelig også er nødvendig.
Derfor bakker vi i Dansk Folkeparti også op om regeringens indsats for, at Nordisk Ministerråd skal gennemføre besparelser, og det er man heldigvis også kommet igennem med, og der gennemføres allerede besparelser på Nordisk Ministerråds budget i 2014, så det er en fin landvinding.
Jeppe Mikkelsen (RV), 2013-10-24:
Tak for det, formand.
Jeg har haft en mindre pause som ordfører for nordisk samarbejde, men nu er jeg tilbage – om end jeg måske ikke er helt så opdateret med hensyn til delegationens arbejde.
Derfor vil jeg også gøre det lidt kortere end de foregående talere.
Jeg vil også starte med at takke ministeren for hans fine redegørelse.
Jeg bliver altid så imponeret, når jeg sådan dykker lidt ned i det og ser, hvor bredt det nordiske samarbejde egentlig er, for vi samarbejder jo om alt fra miljø og klima til arbejdsliv og erhverv og om alt fra ligestilling og kultur til uddannelse og sundhed.
Jeg synes faktisk, det er ret imponerende, og det giver jo rigtig god mening, da landene på mange punkter er meget ens.
Vi har en stor sproglig lighed, en kulturel lighed, og vi ser meget ens på mange af de udfordringer, som man ser i en global kontekst.
Personligt sidder jeg jo her i Folketinget også som retsordfører.
Og i forhold til mit område, retsområdet, har justitsministeren for nylig foreslået sine nordiske kollegaer, at man kunne udveksle bandemedlemmer, der er i et exitprogram.
For det kan være rigtig, rigtig rart at komme langt, langt væk fra sit tidligere, negative miljø, og her kan det jo simpelt hen være en idé, hvis folk er med i sådan et exitprogram, så at udveksle dem på tværs af grænserne, hvis de selvfølgelig selv er indforstået med det og lignende.
Men bandekriminaliteten er jo en af de ting, der findes, på tværs af landegrænserne mellem de nordiske lande – desværre – så lad os da udnytte mulighederne for at arbejde sammen om det at løse det.
Om det bliver til noget, ved jeg endnu ikke, men det er jo et glimrende eksempel på, hvorfor vi lige præcis har Nordisk Råd og Nordisk Ministerråd, nemlig fordi det nordiske samarbejde giver muligheder for at løse fælles problemstillinger i fællesskab.
Jeg vil også gerne rose ministeren for at få budgettet med besparelser på plads.
Det har givet Danmark nogle knubs i forbindelse med det nordiske samarbejde, men som hr. Bertel Haarder var inde på, ja, så må vi jo simpelt hen bare arbejde endnu hårdere for at indikere, at alt ikke afhænger af penge.
Her synes jeg at vi med vores store fokus på at fjerne grænsehindringer, vores aftale om det, og også vores aftale om igen at tage det op jo viser, at vi absolut ikke ser penge som det altafgørende i det nordiske samarbejde.
Jeg tror faktisk, at vi, hvis alle parlamenter i Norden her havde den samme proces, så ville få væsentlig mere nordisk sammenhold end det, som 10 pct. ekstra bevillinger kan skabe.
Jeg synes, vi har en opgave med hensyn til fortsat at gå forrest og frem for alt at inspirere de øvrige nordiske lande til at foretage et lignende arbejde.
Jeg synes også, at vi skal koordinere det med ministeren, fortsætte det gode samarbejde og høre, hvordan han ser at vi kan bakke op om det, for det er mit indtryk, at der på det område er en meget, meget stor konsensus.
Så lad os forene kræfterne.
Vi Radikale kan altså samlet set bakke op om redegørelsen, men hvad der er endnu vigtigere – det vil jeg gerne slå tydeligt fast – er, at vi virkelig kan bakke op om det fortsatte nordiske samarbejde.
Tusind tak for ordet.
Annette Vilhelmsen (SF), 2013-10-24:
Jeg vil gerne sige tak for partiernes bemærkninger til lovforslaget, og jeg er glad for at kunne konstatere, at forslaget har ganske bred opbakning.
Med forslaget sikrer vi jo som nævnt, at unge med betydeligt og varigt nedsat funktionsevne kan blive boende i deres plejefamilie ind til deres 23. år, og dermed kan de også blive støttet i overgangen til deres voksentilværelse i en ny støttet boform.
Jeg ser forslaget som en forbedring af indsatsen for unge med svære funktionsnedsættelser, da de nu får samme mulighed for at blive boende i deres plejefamilie, som øvrige unge i plejefamilier, som forventes at få en selvstændig voksentilværelse gennem uddannelse og arbejde.
Jeg ser frem til behandlingen af lovforslaget i udvalget.
Benedikte Kiær (KF), 2013-10-24:
Når man som barn eller ung er anbragt uden for hjemmet, er man jo i en særlig sårbar situation.
Man er i en situation, hvor man ikke kan bo hjemme hos far og mor af flere årsager.
Når man så oveni har en funktionsnedsættelse, siger det jo sig selv, at man er i en endnu mere sårbar situation.
Og derfor er jeg rigtig glad for det her forslag, som giver mulighed for at støtte op om den unge, som bliver 18 år, så man har mulighed for at kunne blive i den plejefamilie, hvor man nu engang er i forvejen, til man er fyldt 23 år.
Dermed har kommunen mulighed for at finde et egnet tilbud til den unge.
Det er nemlig sådan, at for nogle af de unge, som det her lovforslag drejer sig om, må man nok sige at der ikke er mulighed for varig forbedring, men man skal nok finde et andet sted, hvor de kan være.
Så jeg er meget glad for det her forslag, som giver mulighed for, at de kan få en tryg overgang til voksenlivet, og at man kan finde nogle egnede steder, hvor de her unge mennesker kan være, og derved opfylde det behov, der er i dag.
Så Det Konservative Folkeparti kan bakke op om det her lovforslag.
Tom Behnke (KF), 2013-10-24:
Fra konservativ side var vi jo i sin tid med, da man sad og diskuterede de her problemer, og i forbindelse med fordelingen af satspuljemidlerne var vi med til at lave de her projekter.
Derfor står vi også bag lovforslaget her.
Vi synes, det er relevant – desværre er det relevant – at lovforslaget her bliver vedtaget, fordi det er blevet et problem i Danmark.
Det er et problem for ganske mange, som bliver udsat for de her æresrelaterede konflikter, hvor vold godt kan være et element, som den forrige ordfører var inde på.
Men det kan jo også være på alle mulige andre måder, at der er konflikter, som er æresrelaterede, og som stiller de her personer i et kæmpe dilemma.
Og hvad skal de gøre?
De har brug for hjælp, og det synes jeg at lovforslaget her udvider mulighederne for, så man, ligesom man i dag kan hjælpe alle dem, der er under 18 år, også kan hjælpe dem, som er over 18 år.
For jeg tror ikke, at når det handler om de æresrelaterede konflikter, er der sådan en skillelinje ved de 18 år.
Derfor er det væsentligt, at vi sørger for, at vi som samfund holder sammen på det her samfund og hjælper de mennesker, som har problemer.
Og der er nogle her, som har nogle udfordringer og nogle problemer, og de skal have den hjælp, de skal have.
Den er så selvfølgelig forskellig, alt efter om man er 5 år eller 25 år, det er klart.
Det kan være forskellige konflikttyper, og behovet for hjælp kan være meget forskelligartet.
Men det vigtige er, at vi med det her lovforslag sætter fokus på det og sørger for, at de mennesker, som på den ene eller den anden måde kommer i klemme, får en mulighed for at få hjælp til at komme ud af den situation, de står i.
Vi støtter lovforslaget.
Fatma Øktem (V), 2013-10-24:
Mange tak.
Jeg vil trods alt gerne have lov til at holde min tale som privatist.
For Venstre er det, at man selv kan vælge sin ægtefælle, at der er ligestilling mellem mænd og kvinder, og at man kan vælge det liv, man ønsker, væsentlige danske værdier.
Integration og ligestilling er med andre ord meget vigtige emner for mig, meget vigtige emner for Venstre.
Sagen er, at vi sjældent er enige med regeringen om disse to emner – integration og ligestilling – men for en gangs skyld er vi enige.
Dette lovforslag drejer sig om en helt uacceptabel grad af social kontrol og de æresrelaterede konflikter.
Jeg er enig med fru Merete Riisager i, at der ikke kan være ære i tvang, at der ikke kan være ære i vold.
Lovforslaget er en del af den nationale strategi mod æresrelaterede konflikter, som regeringen og satspuljepartierne indgik en aftale om i 2012.
Lovforslaget består af to elementer, for det første, at serviceloven præciseres, således at kommunerne skal sørge for gratis rådgivning til personer over 18 år, der henvender sig om æresrelaterede konflikter, og for det andet foreslås det, at kommunerne forpligtes til i de særlige tilfælde, hvor der er tale om alvorlige æresrelaterede konflikter, at tilbyde en handleplan til borgere over 18 år.
På den måde skal det både være lettere at få hjælp, men også at give hjælp.
Vi ved, at disse personer kan blive udsat for bl.a. tvangsægteskaber, genopdragelsesrejser, vold og social kontrol, hvor den unge f.eks. udsættes for omfattende overvågning eller begrænsninger i sin adfærd, og det er alt sammen noget, der kan have store psykiske konsekvenser.
Disse personer lever et liv uden frihed, hvor de fratages retten til selv at vælge og bestemme over eget liv, egen krop.
Så deres bekymringer er faktisk ikke, om LEGO findes i lyserødt, eller om fader har 3 måneders øremærket barsel, hvilket ligestillingsministeren ellers har været optaget af.
Deres problemer er langt mere fundamentale og reelle.
Desværre taler tallene et eget skræmmende sprog.
Hver fjerde af alle unge med anden etnisk baggrund vælger ikke selv sin kæreste.
Det er de barske realiteter omkring integration og ligestilling blandt indvandrere anno 2013.
Når jeg nævner ligestillingsområdet, er det, fordi jeg ønsker, at regeringen ikke blot behandler det her som et integrationsproblem, men at ligestillingsministeren også ser det som et ligestillingsproblem.
For os er det fundamentalt, at man selv vælger sin ægtefælle og ikke konstant overvåges af familien.
Det er både krænkende og ikke mindst undertrykkende, og det står i skarp kontrast til vores danske værdier.
Derfor er vi naturligvis positive over for forslaget, så vi kan dæmme op for, at nogen tvinges til en tilværelse, som de ikke selv ønsker.
På baggrund af det støtter jeg og Venstre forslaget.