runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karsten Lauritzen (V), 2013-10-09:
Tak til ministeren for besvarelsen.
Det overrasker mig da, at ministeren ikke siger, at politiet gør det fremragende.
Det plejer ministeren jo at sige.
Det blev jo sagt hele sidste samling, hvor nogle af de problemer, vi har, var oppe at vende.
Og vi har et problem, som det her eksempel illustrerer, og hvis man dykker lidt ned i det under henvisning til den artikel, som ministeren også siger han har læst, vil man kunne se, at den pågældende person, som har fået stjålet sin computer, finder den på det her Find my iPhone, find min iPhone-systemet.
Han henvender sig til politiet, og så får han den besked, ifølge hans udsagn, at politiet siger, at de ikke har ressourcer til at køre ud til Sandholmlejren og finde den computer.
De siger sådan set: Glem det, du får aldrig den computer igen.
Man må jo sådan set rose den her unge mand for ikke at give op; at han, når han nu betaler sin skat, kræver og også kan forvente, at politiet rykker ud, når man nu ved, hvor en stjålen genstand befinder sig henne.
Jeg må sige, at det, der forarger mig en lillebitte smule og gør, at jeg sådan set synes, at det er berettiget at komme med en kritik af politiet i den her situation, er, at det jo er fair nok, at man ikke kan ransage – det er jeg enig med ministeren i – men ministeren sagde også, at man kunne lave en ransagning, hvis der var samtykke til det.
Man kunne jo køre ud til Center Sandholm, og så kunne man se, hvor den her computer befinder sig henne.
Og så kunne man jo spørge, om man måtte få lov til at komme ind og kigge.
Hvis folk ikke har stjålet noget, vil de nok gerne samarbejde med politiet.
Og hvis de ikke vil samarbejde med politiet, kan man så tage dialogen derfra.
Jeg tror i det mindste, at det ville hjælpe, at politiet viste sig derude i forhold til de mennesker, som befinder sig i Center Sandholm og begår tyveri.
Det, jeg godt vil bede ministeren om at forholde sig til, er, at en af lederne af centeret derude siger, at der åbenbart kommer tyvebander, der stjæler iPhones og iPads og bor i Center Sandholm ved at lade, som om de er asylansøgere.
Det viser sig altså, at Center Sandholm er sådan et helle, som nogle kriminelle udnytter; nogle, der er asylansøgere, nogle, der ikke er asylansøgere.
Hvad ønsker justitsministeren at gøre ved det?
Og finder ministeren det rimeligt?
Jan E. Jørgensen (V), 2013-10-09:
Jamen min nattesøvn fejler ikke noget, men nattesøvnen hos en række trykkeriarbejdere tror jeg måske har det knap så godt, for man frygter, at den her afgift kommer; man ved ikke, hvornår det bliver.
Man prøver at budgettere med, at man skal sætte penge af til den her afgift, men man ved ikke, hvornår man skal gøre det; det handler om, hvordan man skal indregne sine prislister osv.
Jeg synes altså, ministeren tager det noget nonchalant.
Jeg mener, at det havde været klædeligt, hvis regeringen havde sagt: Vi kunne godt tænke os at lave en reklameafgift, vi sætter nu et arbejde i gang med dette; når den er godkendt, så putter vi den på finansloven og finder ud af, hvad vi vil bruge pengene på.
Jeg synes, den anden model er meget uforsigtig.
Morten Bødskov (S), 2013-10-09:
Tak for det, formand.
Nu er spørgsmålet jo stillet som et mundtligt § 20-spørgsmål, og der forudsættes det jo, at jeg kan svare umiddelbart og på det foreliggende grundlag.
Så hvis spørgeren ønsker en nærmere redegørelse for det konkrete tilfælde, er han jo selvfølgelig som altid, som han ved, velkommen til at stille mig et skriftligt spørgsmål.
Jeg har naturligvis læst den samme artikel, som jeg går ud fra spørgeren henviser til, altså om tyveri af en computer, som efterfølgende kunne spores til en del af Center Sandholm.
I den del af centeret, som der her er tale om, er der efter det oplyste mere end 200 personer indkvarteret.
Jeg kan sagtens forstå, at man som borger kan blive en lille smule – for at sige det mildt – frustreret over, at politiet ikke bare kan tage ud og hente den stjålne genstand, når nu teknikken kan fortælle sådan nogenlunde præcist, hvor genstanden befinder sig.
Men her er jeg nødt til at minde om, at politiet jo også skal arbejde inden for de rammer, der gælder i retsplejeloven, og de rammer siger jo bl.a. noget om mulighederne for ransagning.
Ransagning hos en mistænkt person forudsætter jo bl.a., at der er et rimeligt mistankegrundlag mod den pågældende, og at der er bestemte grunde til at antage, at en ransagning vil have væsentlig betydning for efterforskningen.
Jeg er faktisk overbevist om, at politiet i hvert enkelt tilfælde konkret vurderer, om der er grundlag for eksempelvis at foretage ransagning, og i den vurdering vil det selvsagt også kunne indgå, om en stjålen genstand f.eks. kan spores til en mere præcis lokalitet eller husstand.
Omvendt vil det forhold, at en stjålen genstand kan spores til et nærmere afgrænset område med et større antal husstande eller beboere, oftest ikke give et tilstrækkeligt grundlag for at kunne ransage samtlige husstande i området.
Men som det også er fremgået af politiets udmeldinger i sagen, har politiet jo altså også i en række tilfælde, hvor oplysninger har været tilstrækkelig præcise, lokaliseret genstande ved hjælp af forskellige sporingstjenester, som findes på markedet.
Så til sidst, formand, er det jo ikke, fordi politiets indsats mod eksempelvis tyverier i Center Sandholm lader noget tilbage at ønske.
Tværtimod er der gjort en stor indsats deroppe.
Karsten Lauritzen (V), 2013-10-09:
Finder ministeren det rimeligt, at politiet afviser at henvende sig til beboere i Asylcenter Sandholm, hvortil en borger har lokaliseret sin stjålne computer ved hjælp af den såkaldte Find my iPhone-funktion, eller i øvrigt foretage sig yderligere for at tilvejebringe den stjålne computer og opklare tyveriet?
Holger K. Nielsen (SF), 2013-10-09:
Og der siger jeg at det finder vi også ud af uden de store problemer.
Karsten Lauritzen (V), 2013-10-09:
Reglerne for ransagning er vi helt enige om.
Men det, jeg godt vil bede ministeren forholde sig til, er som sagt, om ministeren finder det rimeligt, at borgere får at vide af politiet: Vi har ikke ressourcer til at rykke ud.
Vi ved, at genstanden sandsynligvis befinder sig der.
Vi ved fra de artikler, der er skrevet, at Røde Kors får henvendelser en gang om måneden fra folk, der står i den samme situation.
Vi ved, at hver sjette asylansøger er sigtet for kriminalitet.
Hvad gør ministeren ved det?
Hvad gør ministeren ved den situation, at der er borgere, der oplever, at Center Sandholm f.eks. er et helle for asylansøgere, som begår kriminalitet, og også for mennesker, som ikke er asylansøgere, men som altså gemmer sig i centeret?
Özlem Sara Cekic (SF), 2013-10-10:
Det bliver desværre også sådan lidt en gentagelse, fordi der er så stor enighed, men jeg synes, der er to ting, som er rigtig vigtige for mig at fremhæve.
Den ene er, at man med lovforslaget ændrer ordene kunstig befrugtning til noget, der også i den grad signalerer, at de her børn er ønskebørn.
Og så er jeg enig med ordføreren for Dansk Folkeparti, fru Liselott Blixt, i, at tiden så må vise, om det betyder, at lovændringen i sig selv vil skabe en praksisændring.
Nu gør vi i hvert fald et forsøg her fra Christiansborg.
Det andet, som jeg synes er rigtig vigtigt, er i forhold til det der med samtykke.
Nu åbner vi ligesom op for at ligestille de her par, og det gør, at man ikke skal vente 3 måneder med at adoptere det barn, man har været med i forløbet om helt fra starten af.
Det synes jeg er rigtig, rigtig dejligt.
Så er der jo hele den der principielle diskussion om, hvor længe man må nedfryse æg, og nu har vi sat en grænse på 5 år, men lægger op til, at det bliver en lægefaglig vurdering ved meget alvorlig sygdom, om den periode kan forlænges.
Så vi støtter selvfølgelig forslaget, og vi er rigtig glade for, at man i fællesskab også kan prøve at følge nogle af de her ting for at se, hvad det er for nogle forandringer, det har skabt i praksis.
Stine Brix (EL), 2013-10-10:
Jeg kan på vegne af Enhedslisten sige, at vi også kan bakke op om lovforslaget.
Jeg husker også den diskussion, vi havde for halvandet år siden, hvor vi første gang fik ideen til at ændre sprogbrugen på det her område, så man slet ikke kan være i tvivl om, at der selvfølgelig ikke er tale om kunstige børn.
Om vi så skal til at kalde dem assisterede børn i stedet for, ved jeg ikke, men det tror jeg ikke.
Men jeg synes alligevel, at det er et rigtig fint signal, vi sender ved at sige, at vi opfatter de her børn som fuldstændig lige så gode og naturlige børn som alle andre.
Vi støtter også fuldt ud op om, at muligheden for at kunne opbevare æg i længere tid udvides, hvis man har en alvorlig sygdom.
Der bliver også fra flere sider rejst en interessant diskussion i høringssvarene om, hvorvidt den her udvidelse også bør gælde for andre end dem, der har en alvorlig sygdom.
Det er en diskussion, som vi i hvert fald gerne deltager i, altså i den diskussion om, hvorvidt alle skal have en mulighed for at kunne fryse deres æg ned i længere tid.
Der er både gode argumenter for og imod, og derfor synes jeg, at det ville være rigtig fint, hvis vi også løbende kunne tage den diskussion.
Som ordføreren før mig gjorde opmærksom på, er der også en rigtig vigtig ændring, når det gælder samtykkereglerne.
Det lyder meget kompliceret og teknisk, men det, der er essensen i det, er jo, at vi fuldt ud anerkender, at der er familier, som består af en mor og en mor, og at de begge to får samme mulighed for at være forælder fra den dag, hvor barnet bliver født, i stedet for at de som i dag skal vente 3 måneder, før medmoren også bliver fuldgyldig forælder.
Det er en ændring, vi er rigtig glade for.
Venstres ordfører rejste jo et lille flag i forbindelse med spørgsmålet om søskendedepot og genetisk sygdom.
Og det er jo fuldstændig rigtigt, at det også er noget, vi før har diskuteret i kredsen, og den diskussion tror jeg også at vi skal fortsætte.
Jeg vil bare pege på, at det jo er en kompliceret diskussion, i og med at det jo også er sådan for forældre, der ikke får børn ved hjælp af assisteret reproduktion, at der er en risiko for, at en genetisk sygdom kan blive videreført også til barn nummer to.
Jeg synes også, at det må være en diskussion, der handler om, hvor stor risikoen er, og hvor alvorlig sygdom der er tale om.
Det er det, alle forældre, hvis de kender til den risiko, i en eller anden grad må foretage en vurdering af, uanset om det er deres egne kønsceller eller der har været brug for nogle udefra.
Men det er i hvert fald en diskussion, vi også gerne vil være med til at fortsætte.
Men vi kan støtte lovforslaget fra Enhedslistens side.
Camilla Hersom (RV), 2013-10-10:
Tak for det.
Det sker, at en lov har konsekvenser, man ikke var bevidst om, da man vedtog den.
Det sker også, at en lov ikke har taget højde for alle de situationer, der kan opstå som følge af loven.
Som oftest skyldes det faktisk ikke, at det lovforberedende arbejde er for dårligt, men jo snarere, at verden ikke står stille, og at det er umuligt at forudsige alle tænkelige situationer.
Derfor er det velgørende, når partier kan samles på tværs af Folketinget og gøre gode love bedre.
Det er den situation, vi har med L 32, som vi behandler i dag, og mine kolleger fra de foregående partier har jo så udmærket redegjort for indholdet, som vi i Det Radikale Venstre kan støtte til fulde.
Jeg vil derfor nøjes med at knytte en bemærkning til terminologien, som vi jo i dag ændrer til det om ikke mundrette, så i hvert fald mere korrekte og rimelige »assisteret reproduktion«.
Det er godt, og det er på tide.
Som en person sagde til mig: De børn, jeg har fået, er jo ikke kunstige børn, selv om jeg har fået hjælp til at få dem.
Befrugtningen finder sted, det er menneskeligt væv og ikke et kunstigt stof, der er involveret, og de børn, der heldigvis kommer ud af assisteret reproduktion, er jo lige så levende og dejlige som alle andre. Radikale Venstre kan støtte lovforslaget.
Joachim B. Olsen (LA), 2013-10-10:
Ja, der er blevet rettet et navn, fordi Liberal Alliances sundhedsordfører, hr. Simon Emil Ammitzbøll, i sidste øjeblik desværre blev forhindret i at møde op, og derfor har han overladt det her lovforslag til mig.
Jeg skal gøre det ganske kort: Vi kan støtte dette lovforslag i sin helhed.
Flemming Møller Mortensen (S), 2013-10-10:
Socialdemokraterne støtter også det her rigtig gode lovforslag.
Det er et lovforslag, som drejer sig om børn.
Der er rigtig mange par, der gerne vil have børn.
Ca. 10 pct. af de børn, der bliver født i Danmark i dag, får hjælp til at blive født, altså i form af en assisteret befrugtning.
Socialdemokraterne ønsker flere børn i vores samfund.
Derfor er det også rigtigt, at vi lovgivningsmæssigt forsøger at styrke forholdene for fertilitetsbehandling i Danmark, som vi har haft tradition for at gøre gennem flere årtier.
Hvert tiende barn, som fødes i Danmark i dag, har fået, om man så må sige, en bagvedliggende hjælp til at komme til verden.
Derfor er der ikke mere noget kunstigt i, at man får hjælp på den måde, og derfor er det også helt på sin plads, at vi nu får kigget på begrebet kunstig befrugtning og får den assisterede reproduktion ind i stedet for.
Jeg synes personligt godt nok ikke, at det er noget, der ligger særlig mundret – »assisteret reproduktion«.
»Kunstig befrugtning« lyder lidt lettere for mig, men vi må se, om vi ikke kan komme overens med befolkningen over nogle årtier, altså at vi kommer til at kalde det assisteret reproduktion.
Det har vores nabolande mod nord gjort; jeg ved ikke, hvor meget held de har haft med det, men det må vi jo prøve at holde øje med.
Nogle enkelte elementer i loven vil jeg også gerne fremhæve.
Nedfrysning af æg – som min forgænger fra Venstre, fru Sophie Løhde, også sagde det – har vi i dag en maksimumsgrænse på 5 år på.
Vi må blot sige, at der desværre er situationer, hvor unge kvinder eksempelvis bliver ramt af kræft og skal have behandling med cytostatika eller strålebehandling, hvilket kan medføre, at de efter endt behandling ikke kan producere fertile, altså gode, æg og dermed kan få dem udtaget, inden de modtager behandling.
Derfor er det helt rigtigt, at vi nu får lavet en lovgivning, sådan at den behandlende og ansvarlige læge individuelt kan vurdere, om den 5-års grænse skal forlænges.
I forhold til samtykke vil jeg gerne sige: I de situationer, hvor en kvinde bor sammen med en anden kvinde, altså har en kvinde som partner, og gerne vil have børn, er det rigtig godt, at der nu med det her lovforslag bliver lavet vedtagelsen om et samtykke.
Et samtykke fra starten af, hvor man går i gang med en fertilitetsbehandling, har to helt fantastisk positive effekter med sig, nemlig at man undgår efterfølgende at skulle til at lave en stedbarnsadoption, men også det, at barnet rent faktisk fra undfangelsen har to forældre med alt, hvad det kan betyde af fordele for et nyt barn.
Det sidste, jeg vil fremhæve i det her lovkompleks, er, at vi får fokuseret på, at endnu flere sundhedspersoner får muligheden, retten og pligten til at indberette, hvis de kan se, at børn fødes med genetiske sygdomme, efter at de har fået donorhjælp til at komme til verden.
Den indberetningspligt for flere sundhedspersoner vil helt sikkert gavne og forbedre forholdene fremover, sådan at vi sætter rammen op for, at endnu færre fødes med genetiske sygdomme.
Socialdemokraterne støtter det her lovforslag, det er et godt lovforslag.
Nikolaj Villumsen (EL), 2013-10-10:
Tak for det og tak til Venstres ordfører.
Jeg kan forstå, at Venstre er bekymret for konsekvenserne for danske virksomheder, hvis Danmark ikke går med i den nye EU-patentdomstol – så kan vi ikke få del i de her enhedspatenter, lyder bekymringen.
I går kunne man så læse i Politiken, at Politiken har spurgt om, hvorvidt Martin Wenckens, opfinderen af biplasteret, som statsministeren talte om i sin åbningstale, ville kunne få et enhedspatent, selv om Danmark ikke går med i EU-patentdomstolen, og svaret er meget klart: Ja, det ville han.
25 pct. af de enhedspatenter, der udstedes, går til amerikanere, og 25 pct. går til japanere, så selvfølgelig ville han kunne det, svarer EU's patentkontor.
Hvad for nogle arbejdspladser er det, Danmark mister?
Morten Bødskov (S), 2013-10-10:
Tak for det, formand.
Må jeg ikke starte med at takke for den, kan man roligt sige, overvejende positive modtagelse af lovforslaget.
Jeg er selvfølgelig glad for og tilfreds med, at der er så bred enighed om at gennemføre Dublinreglerne.
For det er jo sådan, som også fru Mette Bock sagde, at det her er et forslag – vi har i øvrigt behandlet det i Folketingets Europaudvalg ad flere omgange – som vi skal vedtage, hvis vi stadig vil være med i Dublinsamarbejdet.
Jeg er selvfølgelig også meget glad for, at flere af ordførerne er enige i, at når det handler om klager i Dublinsager, skal de frem over behandles i Flygtningenævnet.
Jeg synes dog, at der er behov for at præcisere bare en enkelt ting.
Det er der.
Og det, der også er pointen, er, at der ikke er nogen klagefrister i dag.
Det kan være, at det er årsagen til, at ser man på de økonomiske konsekvenser af det her lovforslag – bladrer helt om på bagsiden, hvor der er en tabel om de økonomiske konsekvenser – så kan man se, at af de bemærkninger fremgår det, at der forventes at være færre udgifter til ophold i indkvarteringssystemet på grund af den korte sagsbehandlingstid i Flygtningenævnet.
Den ordning, vi tilrettelægger her, er altså betydelig mere effektiv end den nuværende ordning, hvor det er Justitsministeriet, som træffer afgørelserne, og hvor der ingen klagefrister er.
Det er det, der er hele pointen.
Det var bare det, jeg ville sige om det.
Jeg synes også, at det skal siges, at i de her sager er der typisk tale om meget ukomplicerede sager, som kan afgøres som det, der hedder formandsskabssager, hvilket vil betyde – hr. Tom Behnke var også inde på det – at man altså får en kort sagsbehandlingstid.
Samlet set betyder det altså, at vi sparer penge, og at den ordning, der er tilrettelagt, hvor alle sager får opsættende virkning i forhold til at have flere modeller, gør, at vi får et betydelig mere effektivt og strømlinet system.
Det betyder, at når det handler om de udgifter, der i dag er til indkvarteringssystemet, sparer vi altså penge fremover.
For alternativet er at fastholde den model, vi har i dag, hvor det er Justitsministeriet, der træffer afgørelser, og hvor der altså ikke er klagefrister.
Og det er så det, vi skal implementere med den her ændring af Dublinsamarbejdet.
Martin Henriksen (DF), 2013-10-10:
Det kan godt være, jeg har misforstået noget.
Det er så fair nok.
Det sker jo en gang imellem.
Men samlet set
er det her lovforslag med til at gøre udgifterne til de sager dyrere.
Sådan forstår jeg det, der står på de sidste sider.
Jeg er med på, at hvis man ser på det, der står om indkvartering i det her lovforslag, så bliver det billigere.
Men de samlede udgifter gør det dyrere.
Jeg vil bare høre, om det er korrekt forstået.
Så vil jeg spørge, hvordan det kan være, at i det notat, som blev sendt over til Europaudvalget, talte man om en udgift på 14,1 mio kr., så vidt jeg husker, men den udgift er forsvundet i det her lovforslag.
Hvordan hænger det sammen?
Morten Bødskov (S), 2013-10-10:
Det hænger simpelt hen sammen med den model, vi har fundet.
Jeg ved ikke, om der var nogen, der havde troet, at vi kunne finde en så effektiv model, dengang man sendte det over til Europaudvalget.
Det er rigtigt nok, at der har stået to forskellige beløb, men nu går det jo i den rigtige retning, og det håber jeg da også at hr. Martin Henriksen er ganske godt tilfreds med.
Der er her tale om en betydelig reduktion i udgifterne til den model, og det er baggrunden for det.
Vi har simpelt hen fundet en model, der samlet set er meget effektiv i forhold til, hvad vi havde forudset, der ellers ville være af omkostninger ved det her.
Det spørgsmål skal selvfølgelig ses i sammenhæng med, at den model, som regeringen her lægger op, er med til at sikre, at vi får et mere effektivt system, end vi har i dag.
Det er det, der er det centrale.
Det er et system, som jo rigtig nok, hvis man ser i det sammenfattende skema over de økonomiske konsekvenser, giver merudgifter i forhold til Justitsministeriets departement til klagesagsbehandling.
Men der står jo også det, som jeg har været inde på, nemlig mindre udgifter på grund af kortere opholdstid i indkvarteringssystemet.
Hvis vi kan få et asylsystem, hvor folk er kortest muligt, mener jeg, at det er til gavn for alle.
Det mener jeg også at den her model, som regeringen har valgt, klart bidrager til, fordi den kommer til at sikre, at sagerne bliver behandlet mere effektivt og hurtigere, end tilfældet ville være med den nuværende model.
Martin Henriksen (DF), 2013-10-10:
Jamen det er da glimrende.
Altså, hvis regeringen kunne gøre mere af det på udlændingeområdet, ville det være fremragende.
Men forklaringen på, at man oplyste et tal til Europaudvalget og så oplyser et andet tal i lovforslaget, er altså, at man lige pludselig har fundet ud af, at det er billigere.
Jeg går ud fra, at ministeren stadig væk kan bekræfte, at lovforslaget samlet set er en udgift.
Det går jeg ud fra ministeren kan bekræfte, han har i hvert fald ikke afkræftet det.
Så kunne jeg også godt tænke mig at spørge ind til noget andet.
Jeg er med på, at det er regeringens holdning, lige som det er andre partiers holdning, at man skal implementere det her.
Men man kan diskutere, hvordan man implementerer det, og der er vi så uenige i Dansk Folkeparti.
Det er jo ikke et krav fra EU.
Hans Kristian Skibby (DF), 2013-10-10:
Jeg tror ikke, at spørgsmålet om, hvorvidt Danmark kommer til at tilslutte sig den domstol eller ej, er noget, der kommer til at flytte det helt store antal af arbejdspladser.
Danske virksomheder har stadig væk mulighed for at søge på lige fod med alle mulige andre virksomheder i hele verden.
Sådan har det været.
Vi siger bare, at her har vi en chance for at få noget af vores politik igennem som oppositionsparti, og vi har en dyb respekt for, at der skal gøres noget ved den her velfærdsturisme, som desværre er eskalerende.
Det har regeringen så afvist, og det er sådan set bare der, vi står.
Mette Reissmann (S), 2013-10-10:
Problemet med velfærdsturisme tager regeringen gravalvorligt, og det behandler vi i andet regi.
Men Dansk Folkeparti skal jo ikke tro, de skal have en præmie for bare at stemme for noget, som de åbenbart tidligere, op til tre gange – også dengang de gik under navnet Fremskridtspartiet – stemte for, altså netop det om en patentorganisation og i det hele taget lovforslag vedrørende patenter som sådan til gavn og glæde for dansk erhvervsliv.
Det fraviger man nu, for man tror åbenbart, at Folketingssalen mere er en eller anden form for marked, hvor man bare kan stå og sjakre om tingene.
Hans Kristian Skibby (DF), 2013-10-10:
Altså, forskellen er jo den, at vi behandler de forskellige lovforslag her i Folketinget med den respekt, som de skal have, og vi tager stilling til de enkelte lovforslag.
Og det her lovforslag er altså fremsat af regeringen, og der siger vi bare, at det skal behandles her i Folketinget lige så vel som alle mulige andre lovforslag.
Det betyder selvfølgelig også, at man skal have lov til at vælge at sige ja tak eller nej tak.
De forhandlinger har regeringen afvist.
Vi valgte oven i købet et emne, som jeg vil mene optager regeringen utrolig meget, og det var faktisk de store problemer og udfordringer, vi har med stigende velfærdsturisme i Danmark.
Vi mente faktisk, at regeringen kunne have en interesse i at få nogle af de problemer og udfordringer løst.
Man kunne tilnærmelsesvis kalde det at slå to fluer med et smæk.
Og det synes jeg er ligesom med alle andre lovforslag, som vi behandler her i Folketinget.