runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Jespersen (V), 2008-05-14:
På baggrund af et krav fra staten bliver der faktisk nu lavet sådan nogle årlige ligestillingsplaner i kommunerne.
Jeg tror også, at man lidt stikker sig selv blår i øjnene, hvis man tror, at vi herindefra kan sidde og lave alle mulige regler, der ændrer på sådan nogle forhold rundtomkring.
Jeg synes, at det med, at vi skulle lovgive om, hvor mange kvinder partierne skal stille op, er et godt eksempel.
Det må de da kattenknurreme selv kunne finde ud af.
Igen: Hvor meget skal et samfund være topstyret, og hvor meget skal man ligesom tro på, at folk faktisk godt selv kan finde ud af?
Jeg vil lige sige, at vi jo er nået rigtig, rigtig langt med ligestillingen i det danske samfund.
Jeg kan ikke sige andet, end at kvinder også i Socialdemokratiet må være stærke nok til at kunne komme med mange kvindelige kandidater og få dem valgt.
Det er jo der, det skal starte, ikke at jeg skal komme med nogle regler til et stort parti som Socialdemokratiet.
Julie Rademacher (S), 2008-05-14:
Igen er vi sådan set alle sammen enige om, at der er et problem, og at vi også skal løse det.
Alle kommuner skal efter min vurdering have en ligestillingspolitik.
Kan man ikke godt kræve det af dem?
Den behøver ikke indeholde kvoter.
Det er vi nogle, der måske godt kunne ønske.
Det er jo en debat, vi har i alle partier.
Men er det ikke rimeligt, at man forlanger, at alle danske kommuner har en ligestillingspolitik, og at man også dermed netop kommer til en erkendelse af, at der er et problem, og dermed også får fokuseret på nogle løsninger på det her område?
Kunne det ikke også godt være en løsning, at man stiller krav om, at der i Danmark kommer langt flere kvindelige kandidater for partierne til byrådsvalgene?
Karen Jespersen (V), 2008-05-14:
Vi har også et samarbejde med kommunerne om at få flere kvindelige ledere eller flere kvinder i ledelsen af kommunerne.
Der er jo et noget højere antal kvindelige ledere i kommunerne og i øvrigt også i staten, end der er i det private erhvervsliv.
Det synes jeg sådan set er et eksempel på, at man gennem en målrettet systematisk indsats godt kan nå nogle resultater, og at man ikke behøver at lovgive om f.eks. kvoter.
Det kunne man jo ellers vælge.
Man kunne også vælge at sige til partierne, at de skal opstille lige mange mænd og kvinder.
Men jeg synes sådan set, det er bedre, at det er op til det enkelte parti at lave den vurdering.
Alle partier kan jo frit lave kvoteringer i deres opstillinger.
Julie Rademacher (S), 2008-05-14:
Troen og viljen bliver nævnt, og dermed også evnen til at ville noget.
Og som jeg siger, er 54 pct. af befolkningen faktisk med på det her og har også været det i flere årtier.
Derfor kan man godt spørge sig selv: Hvis viljen og evnen og troen faktisk findes i det danske samfund, hvorfor er der så ikke sket noget mere?
Derfor kunne jeg godt tænke mig, at man gør noget langt mere konkret og forlanger nogle mere konkrete løsninger af kommunerne.
Jeg var glad for at se, at der er sat en målsætning om 35 pct. kvinder i kommunalbestyrelserne.
Jeg spørger, om det er nok.
Og vi skal have opstillet mange flere konkrete ting.
Vi har også været ude med et forslag om en 40-60-model i forhold til de børsnoterede virksomheder simpelt hen for at sikre det.
Nu har vi været enige om det her i årtier, hvorfor sker der så ikke mere?
Hvad er det konkret, ud over gode råd, ministeren vil forlange af kommunerne?
Karen Jespersen (V), 2008-05-14:
Det er de bestemt også.
Jeg regner med, at det er den kronik, der er i Jyllands-Posten, som spørgeren tager udgangspunkt i.
Den handler jo direkte om, hvordan der kan blive flere kvinder, der stiller op til kommunalvalgene i 2009.
Det har ligesom været mit indtryk, at der dér er lige så meget brug for at sige til kvinderne: Det er jer, der skal beslutte jer for, at I vil stille op.
Jeg tror, at det er det mest virkningsfulde for at få ændret de tal, som ikke ser alt for pæne ud.
Men jeg havde faktisk tænkt mig at indbyde alle partiers ligestillingsordførere til et møde om, hvordan vi i fællesskab kunne få opmærksomhed omkring det at få flere kvinder ind i kommunalpolitik.
Julie Rademacher (S), 2008-05-14:
Jeg blev også rigtig glad i dag, da jeg åbnede Jyllands-Posten og så, at ministeren har en kronik i om ligestilling og om, hvad vi skal gøre for ligestilling.
Vi er som Socialdemokrater rigtig glade for, at der bliver taget hånd om det, og det er jo noget, vi har kæmpet for i rigtig mange år i Danmark.
Jeg er jo en del af den nye generation, der kæmper for det her.
Det, jeg dog gerne vil vægte, er, at det er utrolig vigtigt, at vi ser det som en værdi for vores samfund at have ligestilling økonomisk, men så sandelig også som mennesker; at vi får taget diskussionen i forhold til familier og lignende.
I Spanien har man haft rigtig stor succes med at have det som hele regeringens målsætning.
Det er rigtig positivt, også i betragtning af at det er et katolsk og et sydeuropæisk land.
Og herhjemme ser jeg også i en gallupundersøgelse, at 54 pct. af befolkningen mener, at vi kan gøre meget mere, hvad angår ligestilling.
Men det, mit første spørgsmål til ministeren handler om, er, at der kommer et opråb til kvinder i den her kronik, men hvor bliver mændene af?
For det er jo også utrolig vigtigt med de beslutningstagere, vi har i dag.
Der er kun 7 ud af 98, der er kvinder - det vil sige, at 91 af vores borgmestre i dag er mænd.
Der er rigtig mange.
De fleste i kommunalbestyrelserne er også mænd.
Vi ser det også i Folketinget.
De, der er beslutningstagere i dag, også i virksomheder og lignende, er mænd.
Derfor er vi nødt til at gøre mænd til en del af løsningen for at få indført ligestilling, og ligestilling går begge veje.
Vi ser rigtig mange steder, hvor det også begynder at halte med at få mændene med, f.eks. på nogle uddannelser.
Så jeg spørger ministeren, hvorfor mændene ikke også er nævnt i kronikken som en del af løsningen.
Marlene Harpsøe (DF), 2008-05-14:
Betyder det så, at ministeren ikke vil undersøge det her nærmere, altså om der kan være en problemstilling der, eller om vi bare skal acceptere, at der kan være et konkret problem med ligestilling på det område, fordi kvinderne kan blive marginaliseret og kan blive en udsat gruppe, netop fordi de har større risiko for at få gigt, knogleskørhed og andre sygdomme?
Er det det, jeg må konkludere ud fra, hvad ministeren siger, altså at ministeren ikke ønsker at undersøge det nærmere og ikke er interesseret i det?
Karen Jespersen (V), 2008-05-14:
Nu er det jo helt klart noget, der ligger på sundhedsministerens område.
Det er jo meget svært for mig at gå ind på det felt, og det er også typisk noget, som jeg forbinder med et forskningsområde, som læger går ind i.
Jeg skal passe på, for jeg er ikke helt klar over, hvordan spillereglerne er for forskning på det sundhedsmæssige område.
Men der, hvor det mere er mit felt, har jeg jo besluttet - jeg har også fået nogle penge fra satspuljepartierne - at lave en kortlægning af særlige vilkår for kvinder med indvandrerbaggrund; hvor der er nogle særlige barrierer for deres aktive deltagelse i det danske samfund.
Jeg er i gang med nu at finde ud af, hvordan jeg skal gribe det an, hvilke elementer jeg kan kortlægge, og hvordan det kan ske.
Der vil nogle af de spørgsmål, som spørgeren er inde på, også komme til at spille en rolle.
Men egentlig forskning i, hvad der forårsager D-vitaminmangel, føler jeg bare ikke ligger inden for mit område.
Marlene Harpsøe (DF), 2008-05-14:
Tak for svaret.
Så den her spiral af manglende ligestilling bliver jo også videreført til børnene.
Karen Jespersen (V), 2008-05-14:
Jeg har en bekymring over for det forhold, at der er piger, der ikke er særlig gamle, som kan blive iført et tørklæde.
Noget, også når man hører lægers udsagn, tyder på, at det hæmmer deres bevægelsesfrihed.
Det kan ifølge lægerne netop også være med til at svække deres knogler og være det, der så senere hen forårsager knogleskørhed og altså også D-vitaminmangel.
Så det synes jeg er et problem.
Jeg overvejer i forbindelse med en kortlægning, jeg laver, at være ude på nogle uddannelsessteder og der prøve at få et indtryk af, hvor udbredt det er, at skolepiger, også ganske små piger, går med slør.
Hans Kristian Skibby (DF), 2008-05-15:
Jeg vil gerne allerførst sige, at det med hensyn til individuelle sanktioner er rigtigt, at Dansk Folkeparti sådan set har støttet ideen om, at det må være individuelt, fordi vi mener, at det principielt må være de kommuner, der har overskredet deres aftaler, som også skulle stå med ansvaret for deres egne handlinger, og man så ikke bare så at sige kunne fedte det af på nabokommunerne.
Det synes jeg sådan set er en rimelig fair indgangsvinkel at have til den her problemstilling.
Det synes jeg sådan set er fair nok.
Med hensyn til det andet om prioritering af ældrecheck frem for kommunal velfærd: Jamen altså, alle de milliarder, der jongleres rundt med i Folketingets budgetter år efter år, er der selvfølgelig prioriteringer for sine steder, men jeg nægter simpelt hen at drage en parallel imellem de to, som hr. Johs. Poulsen skitserer.
Jeg kunne i hvert fald overveje at nævne over for hr. Karl Bornhøft, at hvis han kan bevise - og det må man jo kunne her i Folketinget - at jeg har udtrykt mig sådan, som der blev sagt, altså at jeg var fuldstændig ligeglad med politikerne, og at de var fuldstændig ligeglade med deres kommunale budgetter, så vil jeg selvfølgelig sige, at så har han en god bevisbyrde.
Men det mener jeg så sandelig ikke at man kan.
Jeg har ikke på noget tidspunkt sagt ordene på den måde, som der blev skitseret.
Jeg har sagt, at når man tidligere traditionelt set gennemførte et budget i en kommune, så havde man ikke ret meget tilovers, når året var gået, andet end at man rystede lidt på skuldrene, og i mange kommuner satte man så skatten op, så pengepungen så at sige igen passede.
Og man kan jo prøve at kigge på historikken, i kommunernes egen historik, og se, hvordan kommunerne lige så stille gradvis har sat skatten op frem til 2001.
Sådan har det altså været i virkelighedens verden, og det er ikke noget, jeg har sagt for at foregøgle noget, det er simpelt hen bare de kolde kendsgerninger.
Nu skal jeg jo ikke gøre mig klog på, hvad der altid er den skinbarlige retfærdighed, for den kan somme tider gradbøjes, det ved enhver, som beskæftiger sig med politik.
Men jeg vil gerne sige, at det, der er det principielle, jo er, at kommunerne selvfølgelig skal vide, hvad spillereglerne er, og netop de tre lovforslag, som hr. Johs. Poulsen spørger til, er nogle lovforslag, som er sat i søen for at sikre, at kommunerne ved, hvad spillereglerne er.
Det har de ikke indtil nu præcis været helt klar over.
Kommunerne vidste ikke, hvad det her berømte med Thors hammer osv. principielt bestod i, nemlig hvor meget der ville være solidariske sanktioner, og hvor meget der ville være individuelle sanktioner.
Flemming Bonne (SF), 2008-05-15:
Jeg vil gerne holde lidt fast i den tråd, der kører lige i øjeblikket.
Jeg hører ordføreren sige, at Dansk Folkeparti er tilhænger af individuelle sanktioner, hvis en eller flere kommuner måtte overskride de rammer, der nu bliver fastsat.
Det må vel så også betyde, at Dansk Folkeparti går ind for, at det, når rammerne tildeles, så også foretages efter individuelle skøn, således at man på forhånd har sikret sig, at alle kommuner er i stand til at levere velfærd på fair og ordentlige vilkår, ellers hænger tingene jo slet ikke sammen.
Hans Kristian Skibby (DF), 2008-05-15:
Jeg vil gerne gentage, hvad jeg sagde: Den økonomiaftale, der blev indgået, havde baggrund i, at man kunne se, at kommunerne gentagne gange i årenes løb havde haft meget svært ved at overholde de aftaler, som blev indgået gennem KL, med regering og Folketing.
Det var problemstillingen.
Derfor har jeg sagt, at jeg synes, det ville være fair.
Det har Dansk Folkeparti sådan set sagt hele tiden.
Hvis kommunerne hellere vil væk fra den solidariske aftalemodel og hellere vil have en individuel aftale, hvor de 98 kommuner selv begynder at forhandle deres aftale på plads, så for vores skyld ingen alarm.
Men det skal være noget, der kommer fra kommunerne selv, og det skal selvfølgelig være et ønske.
Og ellers er det ikke noget, jeg som politiker overhovedet skal blande mig i.
Det kunne sådan set bare være et supplement, men det er selvfølgelig noget, som har baggrund i, om kommunerne og de lokalt valgte politikere selv mener, at de bedre kan arbejde med et sådant løsningsforslag.
Flemming Bonne (SF), 2008-05-15:
Vi behøver ikke at køre mere rundt i den her sag.
Jeg vil bruge mit andet spørgsmål til noget andet.
Hr. Hans Kristian Skibby siger, at aftalesystemet står ved en skillevej.
Man skal tage stilling til, om det er kollektive aftaler eller individuelle aftaler.
Så refererede ordføreren, hr. Hans Kristian Skibby, til, at der har været møde i borgmesterkredsen i sidste uge, og at der derfra er kommet en melding om, at man vil overholde aftalerne.
Så er mit spørgsmål: Har hr. Skibby nogen idé om, hvorvidt borgmestrene på nuværende tidspunkt kender aftalen, kender rammerne, som regeringen vil spille ud med?
Og hvis ikke de vedtager det, så kan de vel næppe allerede forholde sig til, om de kan overholde en aftale.
Karl H. Bornhøft (SF), 2008-05-15:
Jeg kan forstå, at ordføreren valgte ikke at svare på spørgsmålet.
Det er jo også lovligt i den her sammenhæng.
Jeg vil så godt spørge ordføreren, når nu ordføreren tidligere har sagt om de mennesker, der sidder ude i vores kommunalbestyrelser, at de bare vedtager budgetterne, og at de så i øvrigt er fuldstændig ligeglade med, hvordan de der ting ender: Er vi så ikke i en situation, hvor ordføreren burde overveje, om der ikke burde vises en anelse respekt for de mennesker derude i det daglige, der rent faktisk gør en meget stor indsats for at få tingene til at hænge sammen i forhold til de midler, som man centralt giver, og alle de løfter og opgaver, som man også giver?
Kunne ordføreren ikke overveje det?
Rasmus Prehn (S), 2008-05-15:
Tak for denne præcisering fra formandens side.
Det gør jo, at man er lidt mere tryg, når man skal til at stille spørgsmål.
Men det er naturligvis ikke sådan, at vi fra Socialdemokratiets side alene forholder os til, hvad der bliver sagt i den kommunale verden; vi lader os inspirere fra mange steder.
Men når det er sådan, at der kommer en fuldstændig entydig kritik fra den kommunale verden - fra Dansk Folkeparti over Venstre og Konservative til Socialdemokratiet, SF, De Radikale og Enhedslisten - så virker det, som om at der er et eller andet galt.
Normalt oplever man jo, at der kan være politiske forskelle, men her er alle kommunalpolitikere enige om, at der altså er noget, der er helt galt.
Det kommunale selvstyre lider overlast på grund af det her.
Det må da gøre en form for indtryk på Dansk Folkepartis ordfører.
Men det er jo ikke kun en eller anden følelse af, hvad der er rigtig
Man må sige til forældre: Den her skolerenovering bliver ikke til noget.
Man må sige til folk på plejehjem: Jeres plejehjem bliver ikke renoveret.
Og man må sige til skolebørn, der skal cykle i skole: Jeres cykelsti bliver ikke til noget.
Altså, det er jo også et overgreb på velfærden.
Hans Kristian Skibby (DF), 2008-05-15:
Hvis det skulle ske, at der er en enkelt seer tilbage ude ved fjernsynsskærmene, så vil jeg da gerne berolige med, at det jo ikke er sådan, at tingene ikke bliver udført.
Hr. Rasmus Prehn siger, at plejehjemmene ikke bliver til noget; at cykelstierne ikke bliver til noget - og uha da da.
Nej, det, der måske er sket nogle steder, er, at der er foretaget en økonomisk prioritering, sådan som det er sket i forbindelse med utallige andre budgetter og budgetforhandlinger i kommunerne - i hvert fald igennem alle de 10 år, hvor jeg har været med i kommunalpolitik.
Så begynder man at prioritere, og nogle ting på et anlægsbudget vil jo givetvis blive sat på budgettet for 2009 i stedet for 2008.
Og det er der altså ikke ret meget nyt i, skulle jeg hilse og sige.
Lene Hansen (S), 2008-05-15:
En gang imellem, når vi har haft debatter med Dansk Folkeparti her i salen om det kommunale selvstyre,
har jeg fået det indtryk, at Dansk Folkeparti egentlig gerne så det kommunale selvstyre hen, hvor peberet gror.
Det kan være, at ordføreren har en anden holdning til det, men det er det indtryk, jeg har fået igennem tiden.
Jeg kunne da så spørge, om Dansk Folkeparti vil gå ind for det centrale kommunale selvstyre i fremtiden, uanset at der måske kan blive behov for, at man snakker lidt tilretning af budgetterne med kommunerne undervejs.
Eller er Dansk Folkeparti mere interesseret i at forstærke det regeltyranni, den overvågning og den bureaukratisering, som har været tiltagende de sidste 7 år?
Hans Kristian Skibby (DF), 2008-05-15:
Allerførst vil jeg da gerne sige, at jeg ikke håber, at der er alt for meget galt i at være dér, hvor peberet gror, for der plejer at være ganske behageligt varmt og solskin osv. Men, spøg til side, det, der sådan set er det kendetegnende ved vores indgangsvinkel til det her kommunale aftalesystem, er jo, at vi jo selvfølgelig gerne ser en frivillig aftale, hvor kommunerne i solidaritet med hinanden forhandler med regeringen og gennemfører det.
Sådan har der jo været tradition for at gøre her i landet, og det er der også stadig væk, men vi har bare sagt, at det ikke er noget kardinalpunkt.
Hvis kommunerne hellere vil noget andet, skal kommunerne have lov til det, og det betyder jo så eksempelvis individuelle aftaler, hvis man kan se, at man vil få mere ud af det i forbindelse med den måde, som kommunen tilrettelægger sin egen økonomi og sine egne budgetter på.
Men grundlæggende vil jeg da sige, at aftalesystemet er supergodt.
Aftalesystemet er jo netop et system, som skulle kunne sikre, at når man laver en aftale, skal den også gælde begge veje.
Og der kan vi altså se - hvis vi går 10 år tilbage - at i 8 år ud af 10 år har man ikke fra den ene parts side været i stand til at overholde de aftaler.
Lene Hansen (S), 2008-05-15:
Nu kan man jo rette ting op på mange måder og med forskellig retorik.
Jeg lagde mærke til, at ordføreren i starten påstod eller mente at vide, at kommunerne egentlig ikke laver opfølgning på det budget, som man med megen nøje og besvær blev enig om i oktober måned.
Det synes jeg egentlig er noget af en påstand.
Den kommune, jeg var en del af kommunalbestyrelsen for, havde månedlige budgetopfølgninger.
Det tror jeg egentlig er en meget almindelig fremgangsmåde rundtom i landskabet.
De står jo faktisk og skal tage øretæverne for den umulige opgave, det er at administrere nogle løfter, som er givet, med nogle penge, som ikke er givet.
Hans Kristian Skibby (DF), 2008-05-15:
Det var et meget indviklet spørgsmål om nogle løfter for nogle penge, som ikke var blevet bevilget.
Det er jo i hvert fald sådan, at når man har lavet ekstra aftaler med kommunerne, er der fulgt penge med.
Det, der blot har været problemet, har jo været, at hvis man deler pengene efter det udvidede totalbalanceprincip, DUT-princippet, har det betydet, at nogle af dem, som har haft behov for penge, ikke har fået dem, fordi kommunerne skulle ses på solidarisk, under ét, hvor man så eksempelvis har kigget på indkomstgrundlag i forhold til indbyggerantal.
Og det er sådan set et problem i sig selv.
Men der vil jeg gerne sige: Det, som jeg sagde i min ordførertale i starten, var jo ikke, at kommunerne ikke også kiggede på tallene og bare puttede alle tallene ned i skuffen indtil næste år.
Jeg sagde, at det, man kunne konkludere, når året var gået, var, at politikerne sådan set bare havde en rygmarvsreaktion, så de sagde: O.k., det overholdt vi så igen ikke lige i år, og nu er vi nødt til at kigge på næste år, og så sætter vi måske skatten lidt op.
Sådan var det.
Og sådan har det været i mange, mange kommuner, hvor man i stedet for at kigge på sin egen økonomi mange steder valgte at sætte skatten op.
Det er så noget, som der siden 2001 er blevet rettet op på, hvor vi har valgt at sige: Vi er nødt til at satse på, at vi skal have et skattestop i det her samfund.
Borgerne skal opleve, at der er en vis tryghed og stabilitet i den måde, som samfundsøkonomien bliver strikket sammen på, og det betyder selvfølgelig også, at man kan forvente, at skatten er kontinuerlig og ikke eksplosivt stigende.
Karl H. Bornhøft (SF), 2008-05-15:
Jeg vil i den her sammenhæng så også stille et spørgsmål.
Når vi nu ser på Dansk Folkepartis parlamentariske situation, så støtter Dansk Folkeparti jo lige præcis den plan, regeringen har op til 2015.
Vi ved alle sammen, at der rent faktisk bliver flere og flere ældre, og det er selvfølgelig et problem i den her sammenhæng, samtidig med at skattestoppet jo er med til at udhule de muligheder, der er for at leve op til de krav, som de ældre berettiget har, og som Dansk Folkeparti jo en gang imellem siger er vigtige for dem.
Så derfor vil jeg gerne spørge ordføreren: Hvordan vil Dansk Folkeparti sikre, at kommunerne kan leve op til en bedre service, samtidig med at man forhindrer dem i at skaffe sig penge til at udfylde den opgave?
Mike Legarth (KF), 2008-05-15:
Jeg kan forstå, at der ikke er nogen rammer, at der ikke er nogen grænser.
I min terminologi betyder det ud over afgrunden, for så er der ikke nogen form for justering og styring af noget som helst, så det vil jeg bare fraråde og sige, at det er den sikre vej mod undergangen.
Flemming Bonne (SF), 2008-05-15:
Det er så inden for de rammer, man opererer og får tingene til at fungere.
Mike Legarth (KF), 2008-05-15:
Og VKO og Ny Alliance havde kun et mål, nemlig hvordan de kunne straffe kommunerne nok.
Det synes jeg er urimeligt.
Lad mig så prøve at udtrykke et lidt mere positivt billede og i hvert fald præcisere, hvor Det Konservative Folkeparti står.
Vi synes, det er absolut nødvendigt, at vi, efter vi har fået en kommunalreform med en ny kommunalstruktur, hvor kommunerne udgør 47 pct. af det offentlige forbrug, har fuldstændig sikkerhed for, at den økonomi, der bliver aftalt mellem parterne, bliver holdt.
Det er en helt klar kongstanke for os i Det Konservative Folkeparti, at kommunerne skal bevare selvstyret.
De skal ikke bare bevare det; det skal udvikles og styrkes over årene.
Metoden til det er, at de aftaler, der bliver indgået, bliver overholdt.
Vi vil gerne bevare den kollektive, solidariske forhandlingsaftale.
Vi er ikke tilhængere af individuelle aftaler.
Skiftende regeringer og skiftende finansministre har appelleret til kommunerne og KL om at oprette et eller andet form for organ, et finansielt styringsredskab, der gjorde, at man var sikker på, at kommunerne kunne overholde de aftaler, der blev indgået.
Der er desværre ikke sket noget på den front.
I 8 ud af 10 år er aftalen blevet overskredet.
Nu har kommunerne altså fået en størrelse, hvor det er afgørende vigtigt, at aftalerne bliver overholdt, sådan som vi hørte finansministeren tilkendegive, og det er blevet bakket op af uvildige økonomer og af OECD.
Der er ikke nogen tvivl om, at vores økonomi i Danmark har nået sin kapacitetsgrænse med lav ledighed, højt lønpres, begyndende inflation osv.
Det er for os meget afgørende.
Derfor har vi bakket op om de lovforslag, der skulle til for at sikre, at de aftaler, der bliver indgået, bliver overholdt.
Vi kan overhovedet ikke anerkende præmissen i dagens forslag til vedtagelse om, at vi begrænser og beskærer.
Det er jo ikke det, der er tilfældet.
Hvis kommunerne overholder de aftaler, som de selv indgår, kan de frit fortsætte, som de har gjort hidtil.