Lone Dybkjær (RV), 2007-03-28:
Problemet er ikke alene taletidsanlægget, men også stolen, der er indstillet til en næstformand her i Folketinget, nemlig hr. Svend Auken.
De fleste af os – hr. Rune Lund vil dog kunne klare det – kommer til at stå og kæmpe med en overmægtig talerstol.
Det er måske i virkeligheden vigtigere end det med tidsanlægget.
Det var selvfølgelig ikke en bemærkning til formanden, for det ved jeg godt man ikke må.
Jeg vil gerne starte med at takke ordførerne for holdningen til Det Radikale Venstres forslag om forbeholdsundersøgelse.
På den anden side bliver man vel også nødt til at sige, at ordet forbehold er rimelig indarbejdet i den danske talefacon.
Men for mig er det sådan set et fedt, om vi kalder det forbehold eller undtagelser.
Jeg vil også gerne takke udenrigsministeren for hans positive holdning og erklære mig enig i, at det er alle forbehold, der skal undersøges.
Der har været nogle begrundelser for, hvorfor vi kun har taget de to, men det er sådan set ikke nødvendigt at komme ind på her.
Jeg synes, det er rigtigt at få alle forbeholdene undersøgt og belyst.
Så er der spørgsmålet om tidspunktet.
Jeg synes, det er godt, hvis vi kan igangsætte arbejdet allerede nu.
Man er enig i, at det først skal færdiggøres, når traktatgrundlaget foreligger.
Men det kan vi jo diskutere, når vi skal lave den endelige politiske vedtagelse.
Så er der spørgsmålet om pengene, som specielt hr. Morten Messerschmidt klart nok har gjort meget ud af, men det undrer mig overhovedet ikke, at hr. Morten Messerschmidt kører den retorik.
Hr. Morten Messerschmidt prøver nemlig ikke at koble tidspunktet for fremsættelsen af forslaget, som er den 10. oktober 2006, hvor det faktisk var relevant at nævne finansloven 2007.
At det så ikke kom til behandling der, det er ikke min og Det Radikale Venstres skyld.
Men der er sådan set en meget god sammenhæng i det her forslag, men typisk for hr. Morten Messerschmidt tages en sætning fuldstændig ud af sammenhængen, men det undrer mig som sagt ikke.
Jeg vil bare gerne gøre opmærksom på, at det, der stod her, sådan set var udmærket.
I øvrigt står der bare, at regeringen opfordres til det, og derfor ville det også være naturligt at tage det ind i drøftelserne i forbindelse med det finanslovsforbehold.
Inden jeg kommer ind på selve forbeholdene, vil jeg sige til hr. Rune Lund, at jeg da godt synes, at man kan diskutere nogle af de ting, som hr. Rune Lund nævnte.
Jeg vil gerne lige sige, at de svinetransporter, der blev henvist til, sådan set var ulovlige, og det er jo også erkendt, at der var en masse ulovligheder i den sammenhæng.
Men det er sådan set ligegyldigt.
Jeg synes godt, man mere overordnet kan diskutere, om der er forskellige områder, hvor vi kan gå ind og få nogle undtagelser, men det har bare ikke noget med det her at gøre.
Vi synes stadig væk som noget helt overordnet, at de forbehold, som det drejer sig om, er af en anden karakter end forbehold af en eller anden art i forhold til det indre marked.
Så det er for vores vedkommende en anden diskussion.
Og det, som regeringen og lovgiverne i al almindelighed dengang måtte spørge sig selv, var: Tror vi, at danskerne stemte nej til EF/EU som sådan, eller tror vi, at der var dele af Maastrichttraktaten, som man ikke ville have?
Det, der måtte vurderes, både ud fra alle de diskussioner, der var, og også på de undersøgelser, der blev foretaget, var, at det var dele af Maastrichttraktaten, man var usikker over for.
Og det er vel også rigtigt at sige, at de forbehold, man hev frem, var noget inspireret af modstandersiden, men det blev jo vores fælles vedtagelse, vores fælles opfattelse af, at det var der, vi skulle sætte ind.
Vi vidste på det tidspunkt ikke noget særligt om, hvordan forsvarsområdet skulle udvikle sig.
Da eksisterede Vestunionen stadig, og den var ikke specielt heldig på nogen måde.
Det var en skyggeorganisation, og den havde i og for sig et underligt liv.
Derfor var det ikke til at sige, hvad det her ville betyde.
Der var også en frygt for, at det ville betyde, at vi fik en europahær.
Og de retslige og indre anliggender var et fuldstændig nyt område, så det anede man i hvert fald slet ingenting om.
Vi ved, at der er tale om et samarbejde på det forsvarspolitiske område, og vi ved også, at der ikke er tale om nogen europahær.
Vi kender nu euroen, og vi ved, hvordan samarbejdet forløber.
Der er ikke noget mærkeligt i det.
Det vil sige, at vi har en helt anden viden om udviklingen, end vi havde dengang.
Og på det retslige og indre område ved vi nu, at der sker en udvikling, og vi ved, at Danmark hele tiden er nødt til at søge nogle parallelaftaler, og det bliver stadig mere irriterende for dem, der skal give os de parallelaftaler, at vi har det her forbehold.
Så indrømmer jeg gerne, at vi ikke er enige med Socialdemokraterne og regeringen i, at vi skal afskaffe det retlige forbehold for så at indføre et nyt forbehold.
Det er der ikke noget nyt i, og det er ikke den strid, som jeg vil tage op her.
Nu drejer det sig om at få en ordentlig undersøgelse af tingene.
Så har jeg det ligesom den socialdemokratiske ordfører, hr. Svend Auken, der sagde, at vi sådan set ikke har nogen problemer med viden.
Vi synes, at Danmark overordnet set skal være fuldt og helt med i det europæiske samarbejde.
Men vi er også fuldstændig opmærksomme på, at der er en række andre mennesker, der har nogle andre holdninger, og så er det dog vigtigt at få lagt frem, hvad der så er de faktuelle forhold i jernindustrien.
Hvad betyder det for den danske situation, at vi har de her forbehold?
Og det tror jeg aldrig kan ødelægge noget.
Vi har overordnet set det opfattelse, at det er bedst for Danmark at være helt og fuldt medlem.
Sådan tror vi det er, men vi er ikke bange for, at der kommer viden frem på det her område, og at der er eksperter, der undersøger det.
Vi tror ikke, at det vil ændre vores forhold til det, men vi tror, at det vil være med til at kvalificere debatten.
Som jeg sagde indledningsvis, er der meget stor forskel på dengang, vi sagde ja til Edinburghaftalen i 1993 og situationen i dag.
Vi har fået 12 nye medlemslande; EU har udbygget sin kapacitet til at kunne påtage sig kriseoperationer; der er kommet nogle nye takter ind i forbindelse med den 11. september; euroen er blevet en gangbar mønt.
Derfor tror vi, det er godt, at vi får en diskussion om forbeholdene, men vi synes også, det er godt, at der først er et kvalificeret grundlag at tage den diskussion på.
Jeg er glad for, at der her har vist sig et flertal for at få en sådan undersøgelse, og så kan vi jo derefter diskutere, hvornår vi kan få folkeafstemninger om forbeholdenes afskaffelse.
Afstemning