Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-02-09:
Først vil jeg gerne kvittere for den positive indfaldsvinkel, og jeg håber egentlig også, at vi kan tilvejebringe den stemning her i huset, at selv om man kan se forskelligt på, hvad det er for et værn, vi stiller op, i forhold til hvor mange eller hvor få der kommer til Danmark, så må man jo helt grundlæggende ligesom demokratisk respektere, at de beslutninger er truffet.
Og afledt af det står vi så med en eller anden udfordring, som ville have været større, hvis det havde været hr. Uffe Elbæks asylpolitik, der var blevet gennemført, end nu, hvor det er min.
Men det er stadig en udfordring, og hvis man så ligesom kan lægge det andet til side og spørge, hvordan løser vi den?
så er vi jo allerede et skridt længere nede ad vejen, for det er en svær opgave.
Jeg er ikke i stand til inden for rammerne af 1 minut og 15 sekunder at knipse med fingrene og sige, at sådan her skaber man verdens bedste integrationspolitik.
Jeg kan se, at en af hovednøglerne til det er at få folk i beskæftigelse, og det er derfor, at udgangspunktet for de drøftelser, vi starter på torsdag, er at vende tingene på hovedet, sådan at det ikke som nu kun er tre ud af hundrede flygtninge, der overhovedet står til rådighed for arbejdsmarkedet, men at det i udgangspunktet er 100 pct.
Og udgangspunktet er, at når man har fået flygtningestatus – ikke når man søger asyl – så skal man i beskæftigelse og så tæt på rigtig, ordinær privat beskæftigelse på en privat arbejdsplads som overhovedet muligt.
Og så skal der bygges sprog og andre kompetencer op omkring det, og det skal ske med afsæt i, at man er på en rigtig, dansk arbejdsplads.
Det gør det ikke alene, men det er der, vi skal starte.
Ja, det gør jeg.
Og det var derfor, jeg inviterede repræsentanter for civilsamfundet, som jo så er os alle sammen, kan man sige, med på det integrationstopmøde, jeg holdt på Marienborg i efteråret.
Og det var også derfor, at vi efterfølgende sammen med Folketingets partier via, som jeg husker det, satspuljemidler – det kan være, jeg husker forkert – økonomisk har understøttet det arbejde, som bl.a. Røde Kors har sat sig i spidsen for ved at lave det her netværk af danskere, der går ind og understøtter.
Det er bare et praktisk eksempel på det.
Jeg er sådan set helt enig i, at vi står med en kæmpe opgave.
Der er meget forskel på, om man synes, vi skal stå med den, altså hvis man lytter til spændvidden her i Folketingssalen.
Der er forskellige bud på, om man kunne gøre opgaven mindre.
Og der er også nogle, der har lidt enkle løsninger, som at vi bare melder os ud af konventionerne eller hegner Danmark ind, eller hvad det nu kan være.
Men uanset det, er der en eller anden restproblemstilling tilbage, og den har et omfang, hvor man kun kan håndtere det, hvis alle trækker med.
Nøglen er arbejde, og det er derfor, vi starter med arbejdsmarkedets parter.
Men det er jo også et ansvar for os alle sammen hver især lige fra den lokale spejderforening og idrætsforening over amatørteaterforening til borgerforening og beboerforening.
Og jeg deler sådan set det billede af, at der bredt ude i den danske befolkning både er en analyse af, at vi står med en udfordring, men egentlig også en ambition om at være med til at håndtere den.