Eigil Andersen (SF), 2009-04-03:
Jeg tror egentlig, at jeg vil begynde med det, som blev diskuteret her til sidst, nemlig udgiften til udbetaling af de her penge, som kommer op på omkring 100 mio. kr.
Det er 70 mio. kr. plus 28 mio. kr., og det er 98 mio. kr. for at være helt præcis.
Det mener vi også i SF er urimeligt.
Vi mener, som det også er blevet sagt fra socialdemokratisk side, at det selvfølgelig skal være sådan, at de, der ønsker at få deres penge udbetalt, skal bære den fulde omkostning, ved at de beder om at få pengene.
Jeg er meget spændt på, hvad den konservative ordfører vil sige om det, for den konservative finansordfører, hr. Mike Legarth, udtalte den 30. marts til Jyllands-Posten følgende:
Det er problematisk at vælte omkostninger over på danskere, som lader deres penge stå i SP-ordningen.
Det er ikke fair, og derfor må der findes en ordning, så vi kan undgå det.
Sådan sagde den konservative finansordfører, hr. Mike Legarth.
Jeg er meget spændt på, hvordan De Konservative forholder sig til det i dag.
Det grundlæggende ved det her er, at man prøver på at stimulere økonomien og dermed stimulere beskæftigelsen ved hjælp af borgernes egne penge, i det her tilfælde er det så egne pensionsmidler, man vil pumpe ud i systemet.
Det bliver så hjulpet på vej af en skattelettelse, som for syttende gang kommer de velstillede til gode, simpelt hen fordi de har den største opsparing og den højeste skatteprocent i hverdagen.
Nu kan de få penge ud med 35 pct. beskatning og 50 pct. beskatning.
Alternativet ville have været, at de til sin tid skulle have betalt en topskatteprocent.
Det er en klar urimelighed, som skaber større ulighed.
Når det oven i købet er sådan, at den velstillede dansker kan tage sine penge ud og sætte dem ind på en ratepension og få et skattefradrag på 59 pct. - og det vil mange selvfølgelig gøre, det er blevet anbefalet i aviserne - så er der tale om en klar social urimelighed, som stiller velstillede mennesker langt bedre end den almindelige maskinarbejder eller HK-assistent.
Det er da også en grund til, at vi ikke kan gå ind for det her.
Så er der valget af metode til at skabe beskæftigelse.
Den er jo helt gal.
Alle eksperter siger, at hvis man investerer i større offentlig velfærd eller offentlige investeringer, kommer der 3-4 gange så mange job ud af det, som hvis man giver penge ud til forbrug, hvilket der her er tale om.
Det er altså en meget, meget ineffektiv metode, hvis formålet er at hjælpe med til at skabe flere job, og det har jeg opfattet at det er.
Så vil jeg sige, at man fra regeringens side vurderer, at skattetabet ved det her bliver mellem 25 mio. kr. og 50 mio. kr.
Det mener vi i SF er undervurderet, for det forudsætter, at en del af de hævede penge delvis vil blive brugt til opsparing uden skattefradrag, og det tvivler vi på vil ske.
Generelt kan man sige, at hvis man vil sætte gang i beskæftigelsen via forbrugsmuligheder, der bliver udvidet, så er det meget problematisk i forhold til velstillede mennesker, for de bruger pengene til at købe sig en ny Audi, der kommer fra udlandet, eller drikke nogle dyre vine til 200 kr. flasken, som også kommer fra udlandet.
Hvis man derimod giver penge til den menige dansker, vil det medføre, at den, som har en jævn indtægt, vil bruge dem i supermarkedet på at købe mælk og brød og andre daglige fornødenheder, som stammer fra Danmark.
Sådan vil det være.
Så hvis man skulle gøre noget på det her område, skulle man i virkeligheden udbetale nogle penge til de mennesker, som har de laveste indtægter.
Det ville give større beskæftigelse.
Men grundlæggende er det altså en ineffektiv metode til at skabe job.
Det er langt mere effektivt - som sagt giver det 3-4 gange så mange job - hvis man i stedet for gav flere velfærdsgoder eller udvidede investeringerne, herunder udvidede den offentlige sektor.