runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Ellemann (V), 2010-06-01:
Nu er det jo altså Folketinget, der kører lovprocessen, og et lovforslag gennemgår tre behandlinger, kommer forbi udvalget, og der afgives betænkning osv.
Og jeg synes sådan set ikke, der kan være nogen som helst tvivl om, at det har været vigtigt for den her proces at give det den tid for at få lavet de justeringer, men i høj grad også de forhandlinger, som rent faktisk gjorde, at de, der ønskede at tage ejerskab til det her, de, der ønskede at gå ind og tage ansvar og være med til at påvirke den her proces, har gjort det og har brugt tid og kræfter på det for netop at gøre det her projekt så godt som overhovedet muligt.
Til diskussionen om vores naturkanon vil jeg sige: Hvad er det, der har gjort, at man har udpeget området deroppe til naturkanonen?
Det er jo bl.a. på grund af klitheden, en naturtype, som vi altså virkelig ikke har særlig meget tilbage af i Nordeuropa, og det er jo altså ikke klithede, vi går ud og fjerner, når vi etablerer Østerild; tværtimod skaber vi mere af den type natur deroppe.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-06-01:
Det kommer altså først på banen på et tidspunkt, hvor der kommer en henvendelse fra S og SF om et hastemøde, fordi vi kan se, at det er ved at løbe helt af sporet.
Det kommer få dage efter, og det er der, paradokset opstår, at landets statsminister, hr. Lars Løkke Rasmussen, står frem på et pressemøde og siger: Nu kommer lovforslaget, det bliver Østerild, og oppositionen har bare – hvis de ellers mener deres grønne profil – at komme og bære stemmer til regeringens forslag.
Det var her, kæden hoppede fuldstændig af for regeringen.
Ministeren kan vel ikke fortænke oppositionen og mange danskere i, når vi nu har haft et intenst forhandlingsforløb, hvor vi kan se, hvilke radikale forandringer lovforslaget har undergået, at tænke: Nej, hvad pokker er det dog, regeringen har foretaget sig?
Nu ligger der et forslag, som er bundet i nogen fornuft.
Johs. Poulsen (RV), 2010-06-01:
Ministeren bekræfter jo her i sit indlæg, at for hende har der aldrig nogen sinde været noget alternativ til Østerild.
Det siges igen og igen.
Hver eneste oplysning omkring det er blevet hevet frem, og jeg må sige, at jeg er meget ked af, at ministeren siger, at hun opfatter det som leg med legoklodser.
Ministeren udarbejdede hårdt presset det, man så kaldte en alternativ rapport, som bl.a. oplyste det om lufthavnen og placerede møllerne hen over lufthavnen, og det er ministeren, som i sin rapport når frem til 118 ekspropriationer, hvilket er helt ude i skoven i forhold til at lave en optimeret anvendelse, hvis man ville finde et alternativ.
Karen Ellemann (V), 2010-06-01:
Se det, regeringen helt klart har gjort, er, at vi har taget politisk ansvar ved at gå ind at sige, at vi skal have et testcenter i Danmark.
Vi skal have et testcenter, så vi sikrer den danske førerposition inden for vindsektoren.
Det skal vi selvfølgelig have et flertal for, for regeringen alene tæller jo ikke 90 mandater, desværre.
Derfor siger det sig selv, at man, når man fremsætter et lovforslag, skal ud at finde ud af, hvem der vil være med til det.
I den proces er det da logisk, at man får sikret et flertal, og det gør man ved, at der faktisk er ansvarlige mennesker, som siger: Vi vil gerne være med til det her, vi vil gerne se på, hvordan vi kan gøre det her bedre, og vi vil i øvrigt gerne gøre det langtidsholdbart, så man ikke skal stå i en sådan diskussion igen, og så vi også sikrer de enkeltstående fabrikantpladser, som kommer til i den kommende periode.
Se, det synes jeg på ingen måde er at være selvmodsigende.
Det er da tværtimod at trække i arbejdstøjet og sige, at der skal arbejdes her, for det er en vanskelig beslutning, og den kræver, at man kan tælle til 90.
Eyvind Vesselbo (V), 2010-06-01:
Jo, jeg vil da ikke lægge skjul på, at det lovforslag, der nu ligger her til anden behandling, er meget bedre end det, der var under første behandling.
Jeg må også sige, at det jo ville være en underlig foranstaltning, hvis man skulle sidde sammen med en lang række partier og forhandle noget, der var dårligere end det, der var udgangspunktet.
Ideen med at sidde og forhandle er jo at gøre det bedre, og det kan jeg se at mine kampfæller nede ved ordførerbordet er enige i, for de smiler venligt.
Derfor forstår jeg godt, at hr. Johs. Poulsen er lidt mopset og sur over, at han ikke kom med i den her aftale.
Det er jo sådan, at Don Quixote er sådan en, som tingene ikke rigtig lykkes for, og så ved vi godt, hvem der har været Don Quixote i den her sammenhæng.
Jamen jeg mener, at da vi jo stemmer for det her lovforslag med ekspropriationer på fire-fem styk, er det den grænse, vi har lagt.
Og det er jo ikke korrekt, når hr. Johs. Poulsen siger, at der ikke kom tal på ekspropriationerne.
Det var faktisk det, vi brugte stort set en hel aften på at få frem, både med hensyn til dokumentation for antallet og dokumentation for vilkårene i forbindelse med ekspropriationerne osv.
Det er jo sådan, at når man er med til forhandlinger, oplever man sådan nogle ting, og hvis man er med til forhandlinger, som man ønsker skal ende med noget, hvor man gerne selv vil være med, følger man med hele vejen og finder ud af, hvad der sker under møderne.
Jeg må bare sige, at det, som jeg oplevede, var, at det stod ganske klart, at det var 26 ekspropriationer, der var tale om i Stauning, og det står også ganske klart, at det netop var de 26 ekspropriationer, der gjorde, at borgmesteren i Ringkøbing-Skjern sagde nej til at få testcenteret, og det var det, der var årsagen til, at Østerild blev valgt.
Johs. Poulsen (RV), 2010-06-01:
Jeg er absolut glad for, at hr. Eyvind Vesselbo bekræfter, at når regeringen fremlægger lovforslag, har de rigtig, rigtig godt af at komme en tur igennem et forhandlingsforløb med andre partier, for det bliver de bedre af.
Jeg synes, hr. Eyvind Vesselbo skulle gå til sine regeringskolleger og sige, at det kunne være en rigtig, rigtig god idé, at man anvendte den fremgangsmåde på alle ministerieområder, for det tror jeg sådan set hr. Eyvind Vesselbo har ret i.
Som oftest er det, regeringen fremlægger, ikke af en karakter, så det ikke er ret nemt at forbedre det.
Og i det her tilfælde – det er helt rigtigt – er vi alle sammen enige om, uanset hvordan vi stemmer til tredjebehandlingen, at det er blevet et bedre lovforslag.
Spørgsmålet, som hr. Eyvind Vesselbo jo gik ind i før, handler om antallet af ekspropriationer, som han mener er afgørende for at vurdere eventuelle alternativer.
Nu har vi jo aldrig fået billedet totalt, vi har aldrig fået det, men hvor ligger hr. Eyvind Vesselbos grænse for noget sådant i forhold til et testcenter?
Jeg kan forstå, hr. Eyvind Vesselbo har påtaget sig opgaven at uddele roser til dem, der har fortjent roser i den her sag, og skose dem, der skal skoses.
Nu ved omverdenen jo godt, at det at blive rost af hr. Eyvind Vesselbo ikke nødvendigvis er et adelsmærke, og derfor vil jeg også sige, at når hr. Eyvind Vesselbo ønsker at bruge billedet med musketered og musketerer i den her sag, synes jeg egentlig, der hele tiden er et andet billede, der trænger sig mere på og måske er mere relevant, nemlig Don Quixote-billedet, som vel er mere relevant lige nøjagtig i den her sammenhæng.
Men det, jeg vil spørge hr. Eyvind Vesselbo om, er: Når han nu siger i sin ordførertale, at Det Radikale Venstre var årsag til et tidsforbrug, som ikke var nødvendigt, vil jeg gerne have et eksempel på, hvor det var tilfældet.
Det andet spørgsmål er: Når hr. Eyvind Vesselbo nu roser indsatsen hele vejen igennem fra de partier, der stemmer for, må det vel være udtryk for, at hr. Eyvind Vesselbo har samme opfattelse, nemlig den, at det lovforslag, der ligger nu, trods alt er meget, meget bedre end det, hr. Vesselbo på regeringens vegne forsvarede ved førstebehandlingen.
Eyvind Vesselbo (V), 2010-06-01:
Jamen det er jo egentlig en lillebitte smule mærkeligt, eller, vil jeg sige, meget mærkeligt, at der, når vi nu er blevet et fællesskab – vi er enige om at bakke op om det her, V og K og de tre partier – så hele tiden bare skal blive ved med at være kritik.
Jeg siger, at vi har indgået en musketered om at bakke op om det her, og hvis jeg er D'Artagnan, kan andre jo selv vælge, hvem de vil være i den sammenhæng.
Men det, der er vigtigt, er jo, at det i det her projekt bliver en for alle og alle for en, og det er også det, som har været udgangspunktet for regeringen, nemlig at få et så bredt forlig i den her sag som overhovedet muligt.
Og det har vi så fået, for De Radikale er stået af, Enhedslisten er stået af, men alle de ansvarlige partier her i Folketinget bakker op.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-06-01:
Nej, der skal ikke herske tvivl om, at min ros til Dansk Folkepartis ordfører er stor, den har jeg overbragt ved mange lejligheder, og det gør jeg også gerne her igen.
Og med hensyn til, om vi har en musketered,
vil jeg blot sige, at jeg i hvert fald godt ved, hvem der har redet forrest i kampen for at få et resultat med hensyn til Østerild, som var væsentlig anderledes end det, regeringen havde fremlagt.
Så lad mig sige noget andet.
Det, jeg synes er det værste ved det her forhandlingsforløb, er, at vi gang på gang har stået i en grotesk situation ved at have fået nye oplysninger på bordet, som har gjort, at vi bestemt ser en regering for os, som ikke har lavet sit forarbejde ordentligt, og jeg tror, alle parter – og det gælder også vindmølleindustrien, og det gælder DTU og Risø, og det gælder andre, der har været med på sidelinjen her – har måttet undre sig, og, siger jeg, må være nået til en opfattelse af, at det her var grotesk.
For man var simpelt hen nået så langt frem i reduktionen af skov, at jeg tænkte: Hvorfor i himlens navn var det ikke udredt på forhånd, inden vi fik et lovforslag præsenteret fra regeringens side?
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-06-01:
Forhandlingen har jo i høj grad båret præg af revolvermetoden.
Jeg ved ikke, hvor mange gange, man ligesom har fået sat stolen for døren, og det er også det, der fremgår udadtil.
Så man kan sige, om det virkelig har været regeringens intention, at forhandlingsforløbet så radikalt skulle forandre det lovforslag, som regeringen har fremlagt.
Jeg vil blot sige, at det altså er en besynderlig proces, regeringen gør brug af.
Det, der var det helt store problem for oppositionen, var, at vi ikke blev givet et beslutningsgrundlag, hvor vi havde mere end ét forslag.
Man har lavet en VVM-undersøgelse på Østerild, som end ikke opridser et alternativ.
Derfor kunne vi jo – og jeg har brugt metaforen rigtig mange gange, også her fra talerstolen tidligere – sige: Hvor skulle vi dog som Socialdemokrater putte vores lodder hen?
Vi havde kun én skål, og det blev en stor pærevælling af plusser og minusser.
Derfor skulle vi naturligvis have fundet flere alternativer, så vi kunne lave en regulering af vores plusser og minusser.
Det fik vi undervejs, men det, ministeren illustrerede og signalerede fra starten, var da ikke, at det var ministerens intention med vores forhandlingsforløb.
Det vil jeg blot præcisere.
Karen Ellemann (V), 2010-06-01:
Se, i den meget berømte og berygtede VVM-redegørelse har vi jo omtalt screeningen af arealer til brug for et nationalt testcenter, og der fremgår det, at en række arealer er blevet frasorteret, eksempelvis Kallesmærsk Hede, fordi det er udpeget som EU-fuglebeskyttelsesområde og derfor ikke er foreneligt med opstilling af vindmøller.
Det er blot for at sige, at man jo på den måde har redegjort for, at man altså ikke kan have en lang diskussion om alternative placeringer; man har redegjort for, hvad det er for en screeningsproces, man har foretaget.
Pilene pegede på Østerild, og vi kan jo også konstatere i dag, at der er politisk flertal for, at det er korrekt, at den mest hensigtsmæssige placering for et vindmølletestcenter er ved Østerild.
Mette Gjerskov (S), 2010-06-01:
Vi må vel først slå fast, at ministeren startede med at sige, at det her kunne betyde stigninger i priserne på kolonihaver.
Og det gør det, fordi det er sådan, som vi har skrevet i vores beslutningsforslag, at statsforvaltningen i hovedstaden i foråret 2009 vejledende udtalte, at udlejning af kolonihaver skulle ske til markedsleje.
Det er jo det, der er det nye i sagen, og det er altså fra 2009, at der er sket den ændring, at man fortolker reglerne på en anden måde, end man hidtil har gjort.
Det vil betyde, at kommuner skal ud og sætte prisen på kolonihaver op, for at den skal svare til markedslejen.
Det er det, vi gerne vil forhindre.
Vi vil ikke sætte prisen kunstigt ned, men undgå, at den bliver sat højere, end det overhovedet er nødvendigt.
For jeg synes ærlig talt, det er ærgerligt for en masse kolonihavelejere, som i god tro har etableret sig i deres kolonihaver, og som nu får en lejestigning, som i mange situationer kan være helt urimelig.
Karen Ellemann (V), 2010-06-01:
Jamen det har jeg svært ved at genkende, for jeg redegør sådan set bare for enten hvile i sig selv-princippet, eller at man netop følger de almindelige kommunalfuldmagtsregler.
Og det er sådan, at vi i Kolonihaveudvalgets rapport fra år 2000, mener jeg, det er, får oplyst, at den gennemsnitlige leje pr. lod ligger på mellem 2.000 kr. og 5.000 kr. pr. år, og det er noget, der opkræves som kontingent til haveejerforeningen, og det dækker jo netop udgiften til jordleje.
Jeg har svært ved at se, at det er et urimeligt højt beløb.
Mette Gjerskov (S), 2010-06-01:
Så er det jo egentlig interessant at få at vide, hvad det så egentlig er ved kolonihavetanken, ministeren støtter.
Jeg synes, det værste egentlig er, at ministeren ikke vil give kommunerne lov til at udleje under markedsprisen.
Altså, sådan har det jo været hidtil.
Det er jo en ny fortolkning, som gør, at kommunerne nu kan være i tvivl om, om de må udleje til markedspris.
Hvorfor skal ministeren gå ind og bestemme det?
Hvorfor har regeringen et behov for at tvinge kommunerne til at fastsætte en højere kolonihavepris end det, de egentlig selv har lyst til?
Det, jeg taler om her i forslaget, er jo at sætte kommunerne fri, at give kommunerne mulighed for det.
Der er jo ikke nogen tvang i det, men der er jo tvang i det, ministeren siger.
Karen Ellemann (V), 2010-06-01:
Med det beslutningsforslag, som vi skal behandle her i dag, foreslås det, at regeringen senest i oktober måned udarbejder en handlingsplan for at forbedre forholdene for kolonihaver inden for en række nævnte temaer, især de økonomiske forhold for kolonihaverne.
Lad mig starte med at tilkendegive, at regeringen støtter kolonihavetanken.
Vi finder, at kolonihaver i eller ved især de større byområder fortsat skal være de her grønne oaser, som er tilgængelige for byernes befolkninger, især børnefamilierne, og det er jo også sådan, det er i dag.
Der er i hele landet godt 60.000 kolonihaver, typisk på lejet jord, hvoraf kommunerne ejer jord for ca. 40.000 af de her kolonihaver.
Så ejer Fødevareministeriet under FødevareErhverv jord for godt 6.000 haver, og Banestyrelsen og DSB ejer jord for ca. 1.500 haver.
Langt de fleste af de her kolonihaver er i dag efter kolonihaveloven fra 2001 i vidt omfang lovmæssigt beskyttet som det, der hedder varige kolonihaveområder, der som hovedregel ikke kan nedlægges som led i den almindelige byplanlægning.
Regeringen ser ikke – netop på baggrund af den her lovgivning – at der nu skulle være behov for at udarbejde en større og mere omfattende handlingsplan, og derfor vil vi heller ikke give tilsagn om at ville stille yderligere statslige kolonihaver til rådighed.
Og her vil jeg så ikke undlade at nævne, at kommunerne jo netop selv har mulighed for som led i den helt almindelige kommuneplanlægning at udlægge nye kolonihaveområder, hvis der er et lokalt behov, som de pågældende kommuner ønsker at efterkomme.
Regeringen ønsker, at kommunerne skal prissætte udlejning af kolonihaver i henhold til kommunalfuldmagtens principper om markedspris eller hvile i sig selv-princippet, og derfor kan vi heller ikke støtte, at der skal gives kommunerne yderligere lovmæssige muligheder for at yde støtte gennem ekstra lave udlejningspriser.
Jeg er opmærksom på, at det kan betyde, at jordlejen stiger fra tidligere meget lave niveauer, som ikke har dækket kommunernes omkostninger.
De kolonihaveområder, hvor det er tilladt at overnatte, er omfattet af de samme vejledende støjgrænser, som boligområder i bymæssig bebyggelse, og det synes jeg selvfølgelig er fornuftigt, fordi kolonihaveområder jo oftest er placeret i bymæssige eller i hvert fald bynære områder.
Og ja, støjgrænserne i byområderne, hvor der er mere trafik, er højere end i sommerhusområder ved kysterne eller i det åbne land, og derfor giver det god mening, at kolonihaverne har en lidt højere tolerancetærskel med hensyn til støjgener.
Som det fremgår, støtter regeringen kolonihavetanken, men ikke det fremsatte forslag, som vi vil stemme nej til.
Johs. Poulsen (RV), 2010-06-01:
Tak for det.
For nu at tage den korte udgave vil jeg sige, at Det Radikale Venstre kan tilslutte sig alle de bemærkninger, der er fremkommet både fra den socialdemokratiske ordfører og fra SF's ordfører i den her sag, og vi vil derfor også meddele, at vi heller ikke har i sinde at støtte lovforslaget, som det ligger.
Men jeg vil også gerne tilføje, at der i den her sag er alle tiders chance for rent faktisk at understøtte en række kommuners ønske om både at påtage sig et ansvar og sørge for at føre mulighederne for, at de i deres byer kan forbedre miljøet, ud i livet – fru Ida Auken var en lille smule inde på det – og jeg finder det meget, meget underligt, at man så at sige ikke tager imod det med kyshånd, at de lokalt i kommunerne ønsker at påtage sig det her ansvar, at de er klar til at gå i gang med det, og at de sådan set bare beder regeringen om muligheden for, at der sker noget.
Karen Ellemann (V), 2010-06-01:
Selv denne andenbehandling viser jo, at det er et vigtigt emne at blive ved med at tale om, og at det også har været en vigtig proces.
Det er jo en ærlig sag, at man politisk synes, at man har fundet et alternativ, og at man siger: Jamen vi fandt jo Stauning.
Der er det bare, at jeg politisk har sagt, at vi ikke mener, at vi kan gå ud og ekspropriere så mange boliger.
Vi var oppe på 24 ved den lempeligste placering – i hvert fald i forhold til antallet af ekspropriationer.
Derudover var der altså også et EU-fuglebeskyttelsesområde, som vi end ikke begyndte at kigge på.
Derfor er min konklusion på det her stadig væk, og det er også det, der er resultatet fremad, at der er opbakning til, at den bedst egnede placering er ved Østerild.
Man kan have haft et politisk ønske om at finde et helt reelt alternativ, og hvis vi kunne have fundet et sted, hvor vi hverken skulle ekspropriere eller fælde et eneste træ, havde det da alt andet lige været herligt.
Det har ikke kunnet lade sig gøre i Danmark.
Vi har endevendt hvert område i Danmark for at finde den bedst egnede placering.
Jeg er glad for, at der er politisk opbakning til det.
Steen Gade (SF), 2010-06-01:
Det, jeg siger, gør jeg ikke, fordi jeg er i opposition eller noget som helst andet, men fordi vi fandt Stauning.
Det var overhovedet ikke med i forarbejdet.
Det er da i hvert fald det bedste bevis for, at forarbejdet har været elendigt.
Når vi så alligevel er med til at gennemføre det her, vil jeg sige til ministeren, er det, fordi vi tager ansvar.
Jeg synes ikke, at ministeren egentlig burde have kastet sig ud i det her kæmpe forsvar, for screeningen er faktisk lavet under en tidligere minister.
Jeg skal da medgive ministeren, at hun faktisk ville lytte til os, og at vi faktisk fik sat disse processer i gang.
Tak for det.
Karen Ellemann (V), 2010-06-01:
Jeg er da fuldstændig klar over, at både S, SF og De Radikale og for den sags skyld Enhedslisten og formentlig også Dansk Folkeparti sagde: Kan vi ikke finde på noget bedre?
Vi synes, at det her oppe i Østerild gør ondt.
Vi synes ikke, det er rart at skulle ud at fælde træer.
Kan vi finde et alternativ?
Jeg har været ærlig og sagt, at vi også selv har haft den proces.
Vi har screenet hele landet, og vi har sagt, at det bl.a. ikke kan ligge i et EU-fuglebeskyttelsesområde, og at vi ikke vil ekspropriere en hel masse områder, altså bede en masse mennesker om at flytte fra hus og hjem.
Det har været vigtige forudsætninger ud over alle de tekniske ting, nemlig at det skulle blæse meget, ruheden og alt det andet tekniske, vi har været inde i.
Men jeg er da fuldstændig klar over, at man som opposition eller i hvert fald hos både S og SF har været meget optaget af at finde et alternativ, og den proces må jeg da sige, at jeg har været yderst behjælpelig med at få belyst.
Steen Gade (SF), 2010-06-01:
Jeg er måske lidt overrasket over, at vi skal have denne debat, men så tager vi den.
VVM-redegørelsen, som ministeren nu henviser til, havde foretaget en screening, det er sandt.
Der var det alternativ, som vi reelt fandt frem til, nemlig Stauningområdet, overhovedet ikke nævnt – overhovedet ikke nævnt!
Den proces, som Socialdemokratiet og SF så satte i gang, viste, at det, der var tættest på et alternativ, var Stauning.
Når ministeren her siger, at der aldrig var andet end Østerild for regeringen, vil jeg sige – og jeg er nødt til at sige det lidt stærkt til ministeren – at vi gik ind i de forhandlinger for at se, om der var et alternativ, og jeg synes også, at vi nåede igennem.
Men det skal være sagt fra vores side, at det er kommunens nej, der gør udslaget for, at vi ikke vil fortsætte med Stauning.
Det ville ikke være blevet dyrere, det ville koste cirka det samme.
Det er ikke, fordi jeg egentlig har ønsket denne diskussion her ved andenbehandlingen, men jeg synes, det er nødvendigt at sige, at situationen, som ministeren beskriver den, kun er sådan for ministeren.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-06-01:
Grunden til, at jeg går på talerstolen her, er egentlig blot, at jeg vil gøre opmærksom på, at der i forbindelse med det her lovforslag har været et lidt besynderligt forløb fra Venstres og De Konservatives side frem mod andenbehandlingen og udarbejdelsen af ændringsforslaget.
Det er jo sådan, at alkoholforbruget blandt unge danskere er vedkendt alt for stort, og det er konsekvenserne – både de sundhedsmæssige og de samfundsmæssige – også af det her meget store alkoholforbrug blandt de unge.
Fra socialdemokratisk side vil vi gøre en meget stor indsats for at få forebygget det store alkoholforbrug.
Vi har defineret en klar politik og en klar vision på det her område, men vi synes, det skal være tilladt for unge i alderen 16-18 år at drikke en øl eller drikke et glas vin.
Regeringen fremlagde sit lovforslag og sendte det i høring, og der havde man fastsat en alkoholprocent på 7, og det skulle så ikke være tilladt for unge i alderen 16-18 år at købe spiritus med en højere alkoholprocent end 7.
Det, der var underligt og lidt besynderligt, var, at regeringen på intet tidspunkt har haft et flertal for det lovforslag, som de sendte i høring.
Pludselig var regeringens holdning, at alkoholprocentgrænsen for unges køb ikke skulle være 7, men at den skulle være 22.
Christian H. Hansen (UFG), 2010-06-01:
Nu ved jeg godt, at ordføreren for Dansk Folkeparti generelt har problemer, når det handler om dyrevelfærd for produktionsdyr, og det her er jo et ganske godt eksempel, for det kan komme til at betyde 10 pct. overbelægning på kiloene pr. kvadratmeter, så det handler egentlig kun om økonomi.
Og der ved man jo, at når det handler om dyrevelfærd, er det økonomien for den enkelte landmand, der tæller højest for Dansk Folkeparti.
Det her er et ganske godt eksempel på, at det er virkeligheden.
René Christensen (DF), 2010-06-01:
Det er fuldstændig korrekt; jeg kender nemlig godt det her forslag, og det ændringsforslag, der ligger her, ændrer ingenting, for som jeg har prøvet at sige, må gennemsnittet hen over tre gange, man tømmer sit slagtehus, ikke overstige 40 kg.
Jamen det er jo det, man maks. må have nu.
Man kan så komme ud for en situation, hvor man de sidste få dage kan komme op over 40 kg, og der skal man så kompensere efterfølgende.
Så jeg vil bare gerne spørge hr. Christian H. Hansen
: Hvad er det, der gør, at det her ændringsforslag er så specielt godt, når det faktisk går ned til 40 kg, som der står i lovgivningen at der maks. må være?