Per Clausen (EL), 2009-02-20:
Det er jo altid kedeligt at deltage i noget, der næsten er en fest, og så komme med en lidt negativ tilgangsvinkel.
For der er jo ingen tvivl om, at der har været meget forbitrelse blandt de bilglade partier i Folketinget over, at det har taget så lang tid at komme igennem med den her motorvej.
Den modstand og modvilje har jo også været medvirkende til at forsinke processen.
Så er det selvfølgelig ærgerligt for SF, synes jeg, at processen er blevet forsinket i så lang tid, at SF er nået dertil i sin kamp for en grøn trafikpolitik, at mængden af motorveje, man vil støtte, jo kun begrænses af, at der er lavet ganske mange i forvejen.
Hvis man så kigger på det her forslag og kigger på trafiktallene, 13.000-15.000 biler i et hverdagsdøgn, og hvor mange der kører i den værste myldretid, må man jo sige, at der ikke er meget, der ligesom sandsynliggør, at den eneste rigtige løsning her er at lave en motorvej, at bruge over 6,3 mia. kr. til det.
Det skal bemærkes, at hvad angår det med pengene, indrømmer man jo i bemærkningerne, at det godt kan være, at det bliver noget anderledes.
Det vil man finde ud af på et senere tidspunkt.
Og det er jo ærligere, end det måske har været tidligere, når man har lagt planer frem for vejbyggeri og fået vedtaget lovgivning om det, men klogt på baggrund af de erfaringer, man har gjort indtil nu.
Og selv Vejdirektoratet når da også frem til, at det vil føre til øget CO2-udslip, selv om jeg er usikker på, om forståelsen af, hvilke trafikspring en motorvej kan føre til, er helt gennemført.
Så kan man sige: Jamen er det ikke rigtigt, at der er problemer med, at bilerne undertiden fylder for meget i nærheden af Silkeborg?
Jo, det er fuldstændig rigtigt, ikke mindst fordi 75 pct. af de biler, der kører rundt, kun transporterer én person, og det var måske det første sted, man kunne sætte ind.
Det andet er jo, at uden at man sådan i og for sig behøvede at plastre området til med ret meget mere jernbanespor, end der er i dag, ville en offensiv satsning på andre løsninger end biltrafik, hvor togtrafik kunne spille en særdeles central rolle, jo være medvirkende til at løse den udfordring, vi står over for.
Det er også klart, at hvis man skulle gøre det, ville det kræve en langt mere bevidst satsning på at få gods over på skinner.
Bare til allersidst: Om man gennemfører ting, afhænger jo ikke kun af, om det er nødvendigt eller vigtigt, men også af, hvilke konsekvenser det har.
Man er jo ikke i tvivl om, når man læser bemærkningerne, selv om de er formuleret skånsomt, at der vil være mange negative virkninger på miljø og natur.
Motorvejen vil kløve landskabet og dele af Silkeborg i en 30 m bred korridor, komme tæt på skoler, boliger og fritidsanlæg, og man vil også belaste nogle af landets smukkeste fredede naturområder, der fungerer som opholdssted for både sjældne dyr og planter og som rekreativt nærområde for Silkeborg.
Sagen er jo, at statsministeren havde ret, da han gav udtryk for, at han kunne blive harm ved tanken om, at sådanne naturområder kunne blive ødelagt af vandforurening, trafikanlæg eller andre af industrisamfundets frembringelser.
Statsministeren gav udtryk for det rigtige standpunkt, at man nogle gange bliver nødt til at finde en anden løsning end en motorvej.
Jeg er sikker på, at det at nå frem til det standpunkt har gjort mere ondt på statsministeren, end det har gjort for mig, men han nåede frem til det.
Men for en gangs skyld må man jo i al stilfærdighed konstatere, at statsministerens realpolitiske sindelag drev ham til at bryde med sine grundlæggende principper og derfor acceptere en løsning, der måske nok var bedre end den allerværste, men som stadig væk var helt forkert i forhold til hensynet til natur og miljø.
Jeg skal afslutningsvis sige, for det har jeg lovet Liberal Alliance, at de i lighed med Enhedslisten stemmer imod det her lovforslag.
Jeg har også lovet at sige, at Liberal Alliances ordfører på området ikke er fuldstændig sikker på, at han er enig med mig i alt det, jeg kunne finde på at sige.