Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2012-03-29:
Man havde næsten kunnet håbe på, der havde været valg, men det er vist bare fremmødet, der er grund til, at jeg kan komme på nu.
Når det er sagt, vil jeg sige, at vi synes, det er et meget spændende forslag, som Dansk Folkeparti har fremsat.
Vi har det sådan i Liberal Alliance, at vi synes, at overgreb på børn er noget af det mest modbydelige, der overhovedet findes.
Det er sådan set ikke kun, når det handler om seksuelle overgreb, som der er tale om her, men også, når der eksempelvis er tale om voldelige overgreb på børn.
Vi synes, at det er vigtigt, at man klart og tydeligt griber ind, især fordi der jo er tale om mindreårige, der er tale om umyndige borgere, som ikke selv har mulighed for at kræve deres ret varetaget.
Derfor synes vi også, at det et godt forslag, som vi har tænkt os at støtte, hvis det kommer til en anden behandling.
Vi har hørt de ting, der er blevet sagt i løbet af dagen, om, at man venter på det arbejde, som for tiden bliver lavet, men der er vel ikke noget, der forhindrer, at Straffelovrådets overvejelser kan komme med i et lovforslag i næste samling, hvis man vedtager det her beslutningsforslag.
Dette beslutningsforslag vil jo kun sætte retningen for, hvad lovforslaget skal indeholde, og så kan man tage de mere faglige overvejelser med ind, som måtte komme.
Det er fuldstændig uproblematisk.
Man kan så sige: Hvorfor bliver det ikke vedtaget, når det egentlig er så åbenlyst?
Vi har jo hørt, at i hvert fald Socialdemokraternes retsordfører, hr. Ole Hækkerup, er enig i intentionerne i det her forslag – for ikke at sige meget enig, for vi har hørt det rigtig mange gange.
Jeg ved ikke, om det er, fordi det i virkeligheden er blevet så nemt at sige noget i det offentlige rum, som er anderledes end det, man siger i Folketingssalen.
Man kan i virkeligheden sige hvad som helst i denne sal.
Der er ikke så mange journalister, der opdager det, og derfor kan man sagtens have to forskellige holdninger: en i medierne og en i Folketingssalen.
Hvis jeg nu skal være helt ærlig, synes jeg bare ikke, at det er det mest klædelige.
Vi må også sige, at der er den her sædvanlige ting, som regeringer har – og jeg må sige, at det sådan set er ligegyldigt, om ministeren er socialdemokrat eller har en anden partifarve – nemlig at regeringer simpelt hen ikke kan fordrage beslutningsforslag stillet af oppositionspartier.
Sådan er det jo bare, og det vil sige, at lige meget hvor fornuftige de er, og hvor enig regeringen måske i virkeligheden er, hvis det er beslutningsforslag, stemmer man dem ned.
Det er ærgerligt, at vi ikke kan have en fornuftig dialog om tingene her i Folketingssalen, for når det er sådan, at der egentlig er et politisk flertal – og det fornemmer jeg der er – kunne vi vedtage tingene, men man vil gerne have, at det er en selv, der står som forslagsstiller.
Det er altså indholdet, der er i fokus.
Når det er sagt, vil jeg bare for referatet, for sanddruelighedens og alt muligt andets skyld sige, at vi ikke har tilsluttet os samtlige bemærkninger, der er i beslutningsforslaget.
Vi har tilsluttet os det, der står i selve beslutningsforslaget, hvor der står, at man pålægger regeringen, at den skal fremlægge et forslag, der gør, at straffen for seksuelle overgreb mod børn skærpes markant, samt give bedre mulighed for idømmelse af forvaring af seksuelle krænkere af mindreårige.
Det synes vi lyder fornuftigt.
Der er så et idékatalog i bemærkningerne, og der er nok nogle af dem, der vil virke lettere skræmmende på Liberal Alliance, der er måske noget, som vi synes er mere tiltalende, men det er jo ikke det, der skal skille os ad.
Jeg tror, at det vigtige er at blive enige om målsætningen, og så kan vi altid finde frem til metoderne i det arbejde, der skal være frem til det egentlige lovforslag.
Så der er opbakning til forslaget og tak til forslagsstillerne for at stille det.