Villy Søvndal (SF), 2007-05-31:
Skulle vi nu ikke se fremad?
Lad os se fremad.
Sådan har den danske statsminister efter behov afviklet ethvert tilløb til debat om alting gennem de sidste 5½ år.
Derfor var det måske tid at gøre en kort status.
Foghregeringen tog fejl på de afgørende valg i dansk politik: velfærdspolitikken med regeringens tro på, at man kan klare det her ved at forringe løbende og så tilsætte noget managementstyring; klimapolitikken, hvor regeringen troede, man kunne klare det her med at læne sig op ad Bush og Lomborg; udenrigspolitikken, hvor Danmark indgik i Irakkrigen; og en ikkefair udlændingepolitik, bl.a. i form af den måde, asylansøgere blev behandlet på.
Der er altså flere tungtvejende grunde til, at højrefløjen skal fjernes fra magten.
De spiller hasard med velfærden, de har kigget passivt til, mens klimatruslen er eksploderet, og de har ført en udenrigspolitik til stor skade for danske interesser.
På den baggrund vil jeg godt tage statsministeren på ordet: Lad os se fremad.
Der er brug for en ny regering, for det er kun en ny regering, der kan gøre op med disse fejltagelser.
SF's ambition er ikke til at tage fejl af.
SF's vision for Danmark er: Vi vil verdens stærkeste velfærd og service for borgerne og en offentlig sektor, som er et forbillede som arbejdsgiver, for så vidt angår et godt arbejdsmiljø, afbureaukratisering og fleksibilitet.
Derfor har vi i SF fremlagt en ambitiøs investeringsplan.
En udenrigspolitik, som hviler på søjlerne: udvikling, opbygning, fred, international retsorden og demokrati med EU og FN som de centrale aktører.
En klimapolitisk dagsorden, hvor vi satser på energibesparelser i stedet for at satse på ny udbygning af kulfyrede kraft-varme-værker, samtidig med at statsministeren siger, at han har forstået, at klimaændringer er menneskeskabte – det er i sig selv to bemærkelsesværdige modsigelser på en dag – miljøbistand til tredjeverdenslande og en halvering af CO2-udslippet og på længere sigt et Danmark, som er den første CO2-neutrale nation, er vores ambition.
Hvis det skal ske, så er det bydende nødvendigt, at partierne til venstre, Socialdemokratiet og De Radikale inklusive, kender deres besøgelsestid.
Det kommende valg bliver et valg for eller imod den siddende regering og dens politik.
Hvis man tror, at den nye højrealliance vil ændre nævneværdigt på politikken, så tager man fejl.
Vi ville i så fald komme til at opleve en fastholdelse af statsministerens katastrofale udenrigspolitik suppleret med fru Pia Kjærsgaards udlændingepolitik og, for at fuldende treenigheden, hr. Anders Samuelsens skattepolitik.
Derfor til de socialdemokratiske og de radikale ledere
Langt det meste af det, vi laver til daglig, laver vi i praksis sammen, venstrefløjen i dansk politik.
Hvis man ønsker et reelt opgør med VKO, så er det så sandelig også med venstrefløjen.
Det gælder den offentlige velfærd, det gælder det sociale ansvar, det gælder miljø og klima, det gælder ulandspolitik, det gælder udenrigspolitik.
På alle væsentlige spørgsmål har VKO-blokken ført blokpolitik, og jeg har hørt både socialdemokratiske og radikale ledere sige igen og igen, at indflydelsesmuligheden kun har været symbolsk og på ikkeafgørende områder.
Derfor sker der jo ting rundt omkring os.
I Norge og nu også i Sverige arbejdes der på at få samlet det centrum-venstre, som kan tage kampen op mod de udfordringer, vi står over for.
For det er klimaændringerne, det er fattigdommen, det er håbløsheden, det er uvidenheden, det er fundamentalismen, det er profitkravet, det er magtfuldkommenheden, som har været vores største udfordringer i dag og i øvrigt i mange år fremover.
Det er tankevækkende, at det er så tydeligt, at regeringen Fogh tog fejl på samtlige væsentlige dagsordener: udenrigspolitisk med det katastrofale ideologiske eventyr i Irak, klimapolitisk med et ideologisk skoleridt sammen med Lomborg og Bush og velfærdspolitisk med ideologiske korstog mod den offentlige sektor og mod de offentligt ansatte.
Jeg hørte godt, statsministeren i dag forsøgte at hente noget af det tabte hjem igen.
Der var i dag ingen udfald mod pædagoger eller lærere eller sagsbehandlere i kommunen.
Tværtimod blev de omfavnet varmt her, hvor vi nærmer os et valg.
Over for det er det vores pligt, vores historiske pligt, at sikre en ny politisk kurs for Danmark.
I SF så vi gerne, at vi havde verdens bedste offentlige sektor, som både var verdens bedste arbejdsgiver og leverede verdens bedste offentlige service.
Er det urimeligt med de enorme menneskelige og økonomiske ressourcer, vi har i det her land?
Det synes vi ikke i SF.
I SF synes vi, at vi skal have som ambition for vores samfund, at de hundrede tusinder af mennesker, der arbejder med vore børn, vore forældre, vore syge, vore udsatte grupper, i fremtiden og helst snart genfinder glæden og stoltheden ved deres job og ikke hele tiden skal se sig over skulderen for at se, om der nu er en borgerlig politiker efter dem med en bandbulle eller med et sæt af regulativer og skemaer, som de skal udfylde.
Der er et kæmpe spænd mellem den virkelighed, som borgerne oplever, og det, regeringen siger.
Der er ikke bedre velfærd eller bedre service ude i kommunerne, som statsministeren hævdede i sin tale.
Der er ikke skabt hverken fred eller demokrati i Irak, selv om regeringen hævder det.
Så nu er det i sandhed tid til at se fremad.
For det er jo ikke bare realpolitiske bestræbelser, der er ved at falde sammen omkring statsministeren og fru Pia Kjærsgaard.
Det er hele ideologien bag, det er galt med.
Markedsgørelsen af den offentlige sektor har vist sig katastrofal.
Den politiske debatkultur er ændret afgørende i det her land.
Det er tankevækkende at se det forsøg på at lægge pres på frie medier, bl.a. Danmarks Radio, der er gennemført også her på det seneste.
Den politiske proces bliver presset i Danmark i øjeblikket.
Den neokonservative udenrigspolitik i Irak og Afghanistan og i den såkaldte kamp mod terror har vist sig at være katastrofal.
Energiforbruget vokser til skade for kloden.
Ulandsbistanden er reduceret på et tidspunkt, hvor verdens konflikter er under nyt pres fra klimaforandringer, og al fokus er rettet mod kampen mod terror.
Så nu er det tid til at se fremad.
Statsministeren afgav et løfte, da et Venstremedlem hoppede over til Ny Alliance.
Han sagde, at hvis flere følger efter, så kendte man konsekvenserne.
Det er jo i virkeligheden en meget trængt statsminister, der afgiver det løfte, eller hvad man nu vil kalde det, at vi snart er på vej mod et valg.
Så derfor vil jeg bare til slut sige: I SF ser vi frem til et kommende valg.
Efter vores opfattelse er det på høje tid.