Marianne Jelved (RV), 2009-05-04:
Ja tak.
Det her beslutningsforslag synes jeg har en vis genialitet over sig, det må jeg indrømme.
Det er faktisk meget genialt at kigge ind et sted i vores offentlige system, i det her tilfælde SKAT, og se, hvad man har fundet ud af er et rimeligt rådighedsbeløb, for at en familie kan eksistere, når boligudgifter, udgifter til samvær med børn og lignende er trukket ud.
Det handler altså ikke om fattigdomsgrænser, og det handler heller ikke om, som man skulle tro, når man hører de borgerlige ordførere, at udstede checks sådan med rund hånd, og at folk så i øvrigt kan få lov til at passe sig selv.
Det er overhovedet ikke det, det handler om.
Det handler om, hvordan vi udfylder allerede eksisterende lovgivning om aktiv socialpolitik, kapitel 10, og om at søge om personlige tillæg efter pensionslovgivningen.
Sagen er jo, at kommunerne allerede i dag opererer med retningslinjer for, hvilket rådighedsbeløb en familie skal kunne have alt efter familiens størrelse osv.
Der er ikke gennemsigtighed omkring det, og der er endda påvist meget store forskelle mellem kommunerne.
Det mener jeg er et retssikkerhedsproblem af dimensioner.
Det med, at vi skal behandle mennesker ens ved at behandle dem forskelligt, har intet med dette område at gøre, intet.
Det er simpelt hen en demagogisk retorik, der anvendes her.
En enlig kontanthjælpsmodtager med et barn bliver hverken mere eller mindre oplagt egnet til arbejdsmarkedet, om vedkommende får støtte til at betale en tandlægeregning, som er enormt stor, eller ikke får støtte til det.
Men det er da ganske urimeligt, at der er meget store forskelle fra kommune til kommune, og at man får det ene eller det andet tilskud, alt efter hvordan kommunen har lagt sine retningslinjer for det rådighedsbeløb, der skal være tilbage.
Det er ikke et rådighedsbeløb, der er afhængigt af, om man er god til at forvalte sin økonomi eller man bare sløser det hele væk.
Det er det, der så er tilbage, uanset om kontanthjælpsmodtageren er i stand til at forvalte pengene på den her fornuftige måde eller på en ufornuftig måde.
Der er altså nogle ganske bestemte udgifter, der trækkes fra, og så siger man: Hvad er rådighedsbeløbet bagefter?
Så det er virkelig en vildtflyvende diskussion at lytte til.
Det, der er genialt her, er, at der faktisk er nogle, der allerede i én lovgivning har gjort op, hvad man mener at en familie skal kunne leve for til almindeligt tøj og almindelige fødevarer osv.
Det gælder så bare ikke i andre sammenhænge.
Men det giver i hvert fald mig og Det Radikale Venstre anledning til at interessere sig for, at der er en retssikkerhed etableret på det her område, så det ikke er hvinende forskelligt fra den ene kommune til den anden kommune, og så man ikke sidder og gør forskel på mennesker, som faktisk har ret til at blive behandlet ens.
Man giver jo heller ikke kontanthjælp ud i den blå luft, man giver ikke folkepension ud i den blå luft for at behandle folk forskelligt - for at gøre dem ens.
Så det er noget vrøvl at bruge den slags udtryk om de her meget alvorlige spørgsmål.
Det handler om eksisterende lovgivning, og det handler om eksisterende regler, som burde laves mere gennemsigtige, så folk ved, hvad deres rettigheder er, uanset om de er nogle sløsehoveder eller ikke er det.