runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Pind (V), 2016-05-27:
Svaret er sådan set lige så enkelt, som det er krystalklart: Hvis Folketinget er utilfreds med en ministers ageren, kan Folketinget afsætte den pågældende minister.
Og Folketinget behøver ingen begrundelse.
Jeg vil dog anbefale saglighed i [lydudfald] ... men sagen er, at det behøver man ikke.
Og derfor er det her jo udenomssnak, for hvis man refererer til den der sag om udviklingsbistanden, kunne Folketinget have gjort lige nøjagtig det, der passede Folketinget.
Det valgte man ikke at gøre.
I forhold til Irak synes jeg netop det understreger, at det jo var luftsteg og vindfrikadeller, for hvad endte det med?
Det endte jo med, at et bredt flertal her i Folketinget fandt sammen om at løse den pågældende problemstilling.
Det var jo netop et udslag af en frugtbar diskussion mellem Folketinget og regeringen, hvor alle ting blev taget i anvendelse i diskussionen, men hvor vi selvfølgelig, sådan som vi har for vane, endte med noget, som de fleste kunne se sig selv i.
Det er en farlig sag at begynde at forrykke de balancer, som grundlovens fædre har skabt.
Det er min opfattelse.
Christian Juhl (EL), 2016-05-27:
Jeg vil sige tak til ministeren for den juridiske belæring om grundloven.
Det er altid godt at få opfrisket den slags ting.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om han egentlig ikke synes, at han ligger, som han har redt, da det jo var en ret alvorlig situation, vi havde i december, hvor regeringen valgte på et ret væsentligt område, nemlig udviklingsbistanden, at afvige fra at lytte til Folketinget.
Det er jo det, der er problemet, altså hvis en regering flere gange siger, at man enten ikke vil følge et beslutningsforslag, eller på forhånd siger, at hvis det bliver vedtaget, vil man ikke følge det.
Det har vi jo hørt her på det seneste med Irakundersøgelsen – der er jo en herværende minister, som sagde, at hvis man vedtog det, ville regeringen ikke følge det.
Jeg synes, det giver et problem, som ministeren og regeringen er nødt til at tage stilling til.
Christian Juhl (EL), 2016-05-27:
Jeg vil ikke sige, at det er en farlig sag, jeg vil sige, at det er en alvorlig sag at røre ved grundloven – ja, det er jeg enig i.
Men jeg vil også sige, at det er en alvorlig sag, når regeringer i flere tilfælde vælger at sige: Vi vil ikke høre på Folketinget.
Og jeg tror, at ministeren skulle tage en tur ud i fædrelandet og prøve at snakke med folk om det.
Mange mennesker har reageret med hovedrysten, når de har hørt en regering sige: Vi vil ikke følge Folketinget.
Det har ikke så meget med juridiske principper at gøre, det har noget med almindelig sund fornuft at gøre.
Og de fleste ville synes, at det var en arrogant regering, der på den måde bare sagde: Vi sidder et folketingsflertal overhørig.
Orla Hav (S), 2016-05-27:
Sagen er jo, at der desværre er dukket nye foruroligende oplysninger op, som giver anledning til SF's utålmodighed på nuværende tidspunkt, og det er i øvrigt en utålmodighed over for sagen, som vi deler.
Vi vil gerne have lov til at få de konklusioner, som nordmændene måtte nå frem til.
Derefter vil vi tage stilling til, hvad der skal ske efterfølgende.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-05-27:
Der er ingen tvivl om, at der jo har været og er en almindelig forventning om, at en regering naturligvis overholder det, som et folketingsflertal kommer frem til, og at det derfor er temmelig atypisk, at vi er nødt til at stå med et lovforslag lavet af den nuværende opposition for at kunne få det her diskuteret.
Endnu en gang vil jeg spørge: Mener Venstre ikke, at det er relevant at kunne få en mulighed for at få gennemført et politisk ønske hos et folketingsflertal, uden at man nødvendigvis skal vælte regeringen, hvis ikke den følger det?
Søren Pind (V), 2016-05-27:
Det er meget sjovt, at hr. Martin Lidegaard mener, at det er mig, der er polemisk, og så påstår han, at regeringen hver gang skal udfordre folk med atomvåben.
Det synes jeg er lidt pudsigt.
Det her er, så vidt jeg ved, ikke sket i den sammenhæng, og i øvrigt havde den forrige regering den selv samme problemstilling i forhold til noget bestemt om børnepenge, hvor man valgte at se bort fra det.
Men altså, min holdning er, at ministre kan agere inden for grundlovens ramme.
Man kan lade være med at stadfæste en lov, hvis det er det, man vil.
Og så må man jo stå på mål for det over for Folketinget, og så må Folketinget drage de konsekvenser, Folketinget vil, i forhold til den pågældende minister.
Jeg synes i det hele taget – og det er et politisk synspunkt – at det ikke tjener vores folkestyre, at vi har en tendens i tiden til at juridiskgøre alting, til at ville have regler for alting og til at ville ind og definere alle mulige områder i stedet for at tage den ordentlige, redelige debat her i Folketingssalen og så agere på det, hvis man er utilfreds.
Jeg tror ikke, at den tendens er noget, der tjener vores folkestyre.
Martin Lidegaard (RV), 2016-05-27:
Jeg kender justitsministeren godt nok til at vide, at når han begynder at blive polemisk, er det, fordi han har et problem.
Indirekte bekræfter ministeren her, at hvis det er inden for eksisterende lovgivning, er der ingen grundlovsretlige problemer ved det.
Hvis der kan komme noget i forhold til § 21, er det, hvis man vedtager en ny lov.
Men hvis man pålægger regeringen, at den inden for den eksisterende lovgivning ikke må foretage de administrative ændringer, den har gang i, så kan det ikke stride imod grundloven.
Sådan opfatter jeg det, hvis ministeren ikke siger noget andet, altså at det i hvert fald er sådan.
Det er jo klart, at det at sætte en minister i mistillid, er et meget stort redskab at tage i brug.
Det er jo det, justitsministeren står og siger, altså at man simpelt hen skal have det helt store skyts i brug hver gang.
Søren Pind (V), 2016-05-27:
Det, jeg kan konstatere, er, at Folketinget åbenbart har fundet det så rimeligt, så man ikke engang har rejst spørgsmålet her i Folketingssalen om at udtrykke mistillid til den minister, der foretog den pågældende handling.
Det er jo det, jeg kan konstatere.
Ikke engang Det Radikale Venstre rejste det, og der må man jo sige, at hvis man ikke regner det for mere, og hvis man ikke engang laver den formelle handling og i stedet for vil til at putte ministre flere år i fængsel for noget, som man åbenbart ikke tog så alvorligt, så man rejste spørgsmålet, så er det altså vanskeligt.
Det er så den politiske tilgang til det oven i den juridiske.
Martin Lidegaard (RV), 2016-05-27:
Så må jeg spørge justitsministeren, om det problem, der er i forhold til grundloven, som ministeren nævner, efter hans opfattelse ville blive fjernet, hvis man sagde, at den her forpligtelse, kan man sige, for regeringen til at følge folketingsflertallet skulle ske inden for eksisterende lovgivning.
For det problem, vi snakker om, og grunden til, at vi overhovedet står her i dag, er jo, at regeringen valgte at tilsidesætte et flertal i Folketinget, som ønskede en justering i finansloven.
Der skulle ikke laves en ny lov.
Så kommer der et folketingsflertal og siger: Det er vi uenige i, for der var jo et folketingsflertal, der vedtog en finanslov.
Nu ændrer regeringen så i den administrativt, selv om der er et folketingsflertal, der er imod, at man gjorde det.
Så det handler ikke om, at der skal laves en ny lovgivning eller at muligt andet.
Det er jo derfor, vi står her i dag.
Er det rimeligt, at man kan det?
Er det udtryk for en fair balance, at man inden for eksisterende lovgivning som regering kan gennemføre ting, som der påviseligt er modstand imod hos det flertal, som har vedtaget den pågældende lov?
Søren Pind (V), 2016-05-27:
Jeg synes, det er kedeligt, at en parlamentariker med så stor erfaring som hr. Holger K. Nielsen ikke tager ad notam, at Folketingets formand indleder den her drøftelse med de bemærkninger, Folketingets formand gør, altså at man fuldstændig affejer det.
Det synes jeg er manglende respekt for den debat, vi har, og det er det, jeg tager alvorligt.
Det andet er, at man ikke behøver at tænke tilbage på andet end den regering, hr. Holger K. Nielsen selv sad i, hvor man jo også overså et flertal i Folketinget i forhold til børnepenge.
Spørgsmålet er, om man vil tage de ting alvorligt, som man står på mål for, både når man sidder i regering, og når man sidder i opposition.
Og der må jeg sige, at regeringens holdning og tilgang er, at de grundlovsansvarskonstruktioner, vi står med, skal vi ikke pille ved.
Men uden på nogen måde at provokere vil jeg bare konstatere, at Folketinget jo på mange måder ligger, som Folketinget har redt.
Der blev ikke engang fremsat et mistillidsvotum til den pågældende minister.
Folketinget agerede jo ikke – ikke engang hr. Christian Juhl valgte at rejse sig op og sige: Det her er så uacceptabelt, at ministeren må væk.
Og der må man jo spørge sig selv: Hvorfor gjorde han ikke det?
De muligheder var der.
Nå ja, så kunne man blive stemt ned, men det ville da have været måden at afprøve det på parlamentarisk.
Nu prøver vi i stedet på at juridisliggøre politik og oven i købet forrykke balancen imellem regeringen og Folketinget.
Det er ikke hensigtsmæssigt.
Det er ikke en klog måde at gøre det på.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-05-27:
Det er ikke en fundamental forrykkelse af balancen.
Der er tale om en korrektion, fordi den her regering ikke har villet efterleve princippet om, at en regering skal efterleve, hvad et folketingsflertal kommer frem til.
Det står fuldstændig klart skrevet i det her lovforslag, at når det gælder grundloven, når det gælder regeringens prærogativer, når det gælder forholdet til andre stater, så er der undtagelser i forhold til det.
Derimod ligger der i det, at man helt simpelt skal kunne pålægge en regering at efterleve det, som et flertal i Folketinget siger.
Det er da parlamentarisk demokrati, og det er jo det, den her politiske diskussion handler om.
I betragtning af, at det her er inden for grundloven, hvad der også bekræftes af flere statsretseksperter i dag, så synes jeg, at justitsministeren skulle argumentere politisk i stedet for at argumentere med, at det her er grundlovsstridigt – hvad det ikke er.
Søren Pind (V), 2016-05-27:
Jeg har altid ment, at udtrykket ingen over og ingen ved siden af Folketinget var udtryk for den største grad af magtfuldkommenhed og misforståelse af, hvad grundlovens § 3 er.
Og hr. Holger måtte jo selv smage det.
Nu kan jeg ikke huske, hvad hr. Holger K stemte til Tvindloven, men det er jo evident, når man følger nyere dansk forfatningshistorie, at selvfølgelig er Folketinget ikke hævet over Højesteret.
Selvfølgelig ikke, og sådan er det ikke i ordentlige demokratier.
Der har man de tre magter i en afstemt balance med hinanden.
Og det er jo også derfor, at Folketinget f.eks. ikke kan regulere regeringens ret til at fremsætte lovforslag.
Der er ikke noget, der er over regeringen der.
Derved er de tre magter jo afstemt over for hinanden, og det er i høj grad politik.
Det er også i høj grad politik, når man står dernede og lægger hånden, havde jeg nær sagt, mentalt set på grundloven og siger, at man vil overholde alle dens principper og alt det, der ligger bag.
Der er det her, uanset om man vil det eller ej, med det baggrundssyn, som hr. Holger K. Nielsen giver udtryk for, en forrykkelse af den balance, som er tiltænkt i grundloven.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-05-27:
Justitsministeren lagde stor vægt på problemet i at gøre politiske uenigheder til juridisk diskussion.
Men det er præcis, hvad han selv gør.
Han er uenig i det her forslag og argumenterer rent juridisk ud fra, at det skulle være grundlovsstridigt, og jeg ved ikke hvad.
Så det er han jo selv det bedste eksempel på at gøre.
Han nævner eksempelvis systemskiftet i 1901, hvor Folketinget jo, om jeg så må sige, fik den afgørende magt.
Ingen over og ingen ved siden af Folketinget, som Viggo Hørup sagde i sin tid, og det er netop præcis det, som det her er udtryk for, eller rettere sagt: Det er udtryk for, at vi ikke havde en forventning om, at regeringen ville tilsidesætte et folketingsflertal, som man gjorde lige før jul, og derfor er vi nødt til at stramme op på det her.
Det er så sandelig politik, justitsminister, og jeg synes, at det er en væsentlig politisk diskussion, som efter vores opfattelse er fuldstændig inden for grundloven, hvad der også bekræftes af to statsretseksperter i dagbladet Information i dag.
To professorer i statsret siger, at det er helt inden for grundloven.
De har faktisk undersøgt det her ganske grundigt.
Søren Pind (V), 2016-05-27:
Jo, jeg synes det er absurd, men ikke på grund af det, som hr. Rasmus Nordqvist siger.
Jeg synes, det er absurd, at nogle i Folketinget vil spille hasard med grundlovens ansvarskonstruktion og ikke vil tage ad notam, hvad både Justitsministeriet har sagt og det, der bliver sagt fra formandsstolens side, om, at her går man altså meget tæt på, løber en risiko og efter min opfattelse gør noget, der er grundlovsstridigt.
Det vil jeg sige, det forstår jeg ikke.
Regeringen er blevet bragt i en situation, hvor den siger, at det her agter den ikke at efterleve, og der må Folketinget så tage stilling til, hvad man vil gøre.
Folketinget kan gøre, hvad det vil, og som jeg siger i den sammenhæng, man sigter til: Der blev ikke engang rejst et spørgsmål om mistillid til den pågældende minister, der var ingenting i salen.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-05-27:
Som jeg sagde, ville jeg gerne takke justitsministeren for hans gennemgang af grundloven.
Jeg spørger til indholdet; jeg spørger til indholdet, i forhold til om justitsministeren ikke kan se, at det faktisk er absurd, at vi skal stå og diskutere det her – altså at vi skal stå og diskutere, om regeringen samarbejder med Folketinget om noget så vigtigt som eksempelvis ulandsbistanden, og at man ikke bare har den arrogance at se bort fra det flertal.
Så det er indholdet, jeg spørger ind til, og ikke endnu en gennemgang af grundloven.
Søren Pind (V), 2016-05-27:
Det kommer da helt an på, hvilken sag vi taler om.
Regeringen har jo et selvstændigt ansvar som den udøvende magt i det her land og har også et ansvar i forhold til grundloven.
Der har jo været eksempler på diskussioner om sager.
En af de mere absurde sager, jeg har hørt om, var i 1980'erne, hvor Folketinget ved beslutningsforslag ville pålægge anklagemyndigheden at lade være med at rejse en bestemt straffesag, som anklagemyndigheden havde besluttet sig for at ville rejse.
Der er sager, og der er eksempler på, at regeringen må sige, at det vil den ikke, og så må Folketinget jo gøre op med sig selv, om man kan leve med det, eller om man ikke kan.
Heldigvis og viseligt og klogt er det sådan, at hvis Folketinget ikke vil finde sig i det, er der angivet en vej.
Man kan enten skille sig af med den enkelte minister, eller man kan sågar skille sig af med hele ministeriet, dvs. regeringen som sådan.
Der kan være alvor på begge sider.
Og det er jo derfor, grundlovens fædre valgte at indrette systemet sådan.
Så vil jeg sige til Alternativet, at jeg egentlig troede, at Alternativet som parti havde en forståelse af, at intuitive processer er langt bedre end juridsliggørelse af alting.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-05-27:
Jeg vil også gerne takke justitsministeren for at komme med en god gennemgang af grundloven – det er altid rart at tale grundlov.
Men hvis vi nu også prøver at se på det indhold, der er i det her forslag, er ministeren så ikke enig i, at det egentlig er absurd, at vi skal stå her og diskutere, om vi har en regering, der faktisk vil følge den lovgivende forsamling, om vi har en regering, der ser så alvorligt på det arbejde, vi laver her, at de faktisk siger: Okay, der er et flertal i Folketinget, der vil det her?
Det her lovforslag burde jo slet ikke være nødvendigt at fremsætte.
Det burde da være helt naturligt netop på grund af en ordentlig og sober debat og et godt samarbejde, at regeringen selvfølgelig tager et flertal i Folketinget alvorligt og ikke bare sidder det overhørig.
Søren Søndergaard (EL), 2016-05-27:
Jeg vil bare spørge ministeren, om det er ministerens opfattelse, at vi som samfund generelt og de pårørende i særdeleshed kan være fuldt tilfredse med den indsats, som diverse myndigheder gennem årene har ydet i opklaringsarbejdet.
Søren Pind (V), 2016-05-27:
Den pågældende er afhørt af danske myndigheder, mens norske myndigheder var til stede.
Jeg kan bare sige, at jeg ikke har konkluderet andet, end at vi skal afvente de norske undersøgelser, som snart vil være færdiggjort.
Jeg kan ikke se formålet med en parallel dansk undersøgelse i den her sammenhæng.
Og ... nej, jeg tror, at jeg vil stoppe her.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-05-27:
Den 22. maj 1997 var der en forespørgselsdebat her i Folketinget.
Der var der et flertal af partierne, der fik vedtaget en tekst.
SF, Enhedslisten, DF og andre partier var ikke med i den, men der var et flertal.
Og vedtagelsesteksten indeholdt, at nu lukkede man fuldstændig ned, nu skulle der ikke gøres mere, medmindre der kom nye, afgørende oplysninger i sagen, for så skulle den tages op igen.
Ligesom nordmændene i deres parlament har sagt: Vi er et flertal herinde, der ønsker, at man skal kigge på det her igen, så er der en lang række partier i vores parlament, som siger, at selvfølgelig har det danske parlament et ansvar for de danske ofre og deres pårørende i forhold til den del, der vedrører Danmark og danske myndigheder.
For er det ikke korrekt, at nordmændene ikke kan afhøre danske myndighedspersoner under vidneansvar, og at de ikke kan kræve alt materiale udleveret?
Søren Pind (V), 2016-05-27:
Det er der også nogle af de pårørende der har givet udtryk for.
Det forstår jeg heller ikke.
Men sagen er jo sådan set den, at de pågældende oplysninger også indgår i den genoptagne efterforskning i Norge.
Flemming Thue Jensen og den daværende chef i Søfartsstyrelsen er i den forbindelse blevet afhørt – de er blevet afhørt – ved en indenretlig afhøring den 16. marts, hvor også norsk politi og den norske anklagemyndighed og en række norske bistandsadvokater var til stede.
Så nej, det synes jeg ikke.
Jeg mener, at vi bør afvente resultatet af de norske undersøgelser.
Det ville være meget mærkeligt, synes jeg, hvis vi skulle til at foretage en parallel undersøgelse.
Det er så også det, jeg har sagt om den sag.
Jeg har ikke konkluderet, hvad der så skal ske, når de norske resultater foreligger.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-05-27:
Der er jo kommet nye oplysninger frem.
Det har Rigsadvokaten jo anerkendt.
Der er gået 1 ½ år, siden han første gang henvendte sig til Søfartsstyrelsen, hvorfra sagen så blev sendt videre til Rigsadvokaten, som ikke gik videre med de her oplysninger.
Det er jo helt absurd, at det så bliver lukket ned.
Der er så mange uafklarede spørgsmål i den her sag, specielt i forhold til det, som blev Danmarks rolle i opklaringsarbejdet dengang: ejerforhold, motiv osv.
Synes ministeren, at vi kan sige til de danske ofre og deres pårørende, at vi ikke vil lave en selvstændig dansk undersøgelse, hvor danske myndighedspersoner kan blive afhørt under vidneansvar?
Holger K. Nielsen (SF), 2016-05-27:
Der var en masse forespørgselsdebatter her i Folketingssalen.
Der var aldrig nogen tvivl om, at regeringen nede i NATO selvfølgelig skulle følge det folketingsflertal.
Det var derfor, at der var så stor utilfredshed med den politik.
Derfor blev de fodnoter om atompolitikken jo sat nede i NATO.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-05-27:
Kan vi ikke blive enige om, at regeringen ikke fulgte Folketingets flertal, og derfor fik han næser?
Derfor fik han armen vredet om på ryggen af folketingsflertallet.
Man giver jo ikke næser, fordi man ikke kan lide folks retorik.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-05-27:
Det var, fordi man var uenig i hans retorik.
Det var det da.
Det kan man da se dernede.
Fodnotepolitikken blev virkeliggjort.
At den daværende regering så opførte sig lidt underligt, er da noget andet.
Når han holdt taler på Sabro Kro osv., provokerede han folketingsflertallet dybt.
Han provokerede folketingsflertallet, men han fulgte rent faktisk folketingsflertallet, som han skulle.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-05-27:
Jeg tror, at hr. Holger K. Nielsen har overset ændringsforslaget fra Radikale Venstre, hvor der står, at denne lov ikke gælder Grønland, Færøerne og en hvilken som helst regering med deltagelse af Radikale Venstre.
Så skal jeg lige spørge hr. Holger K. Nielsen om noget.
I min ordbog er det synonymer, men lad det nu ligge.
Når hr. Holger K. Nielsen siger, at forhenværende udenrigsminister Uffe Ellemann-Jensen spruttede og rasede, men fulgte Folketingets flertal, hvorfor fik han så alle de næser?
Søren Pind (V), 2016-05-27:
Det, man kan konstatere, er jo, at de norske myndigheder har fundet anledning til at genoptage sagen.
Det synes jeg taler for sig selv, og det, jeg siger, er, at vi må afvente de to norske undersøgelser, som i øjeblikket pågår.
Søren Søndergaard (EL), 2016-05-27:
Det var et rigtig politikersvar.
Hvis det, ministeren prøvede at sige, er, at der ikke er grundlag for at være tilfreds med de danske myndigheders undersøgelse af sagen gennem årene, var det så ikke en idé at få opklaret, hvad der er gået galt?
Eller står landets justitsminister og siger, at der gennem mange år kan have været en undersøgelse, som ikke er tilfredsstillende, af en af de alvorligste forbrydelser i nyere tid, uden at det skal undersøges, hvorfor den har ikke har været tilfredsstillende?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-05-27:
Hr. Orla Hav sagde, at han godt kunne forstå utålmodigheden.
Men nu er jo gået 26 år, og da vi havde en stor forespørgselsdebat i 1997, blev det lukket ned, og der blev vedtaget et forslag til vedtagelse om, at hvis der kom nye oplysninger frem, skulle man genoptage det.
Det her lovforslag – og der er en grund til, at det er et lovforslag og ikke et beslutningsforslag –
pålægger jo en undersøgelsesgruppe kun at kigge på det, der er et rent dansk anliggende.
Ordføreren har ret i, at der blev lavet en arbejdsdeling dengang, men nordmændene er jo ikke kommet til os og har spurgt: Er det okay, at vi som parlament nedsætter en kommission, for I har jo også været en del af det her?
Nej, de besluttede det i deres parlament.
Lovforslaget her er indrettet på en sådan måde, at det ikke kommer til at overlappe med nordmændenes samarbejde.
Det her handler om danske myndigheder og det danske ansvar, som vi fik og tog dengang, og det, der har været processen lige siden.
Det er skærmet ind på den måde, og det er tidsafgrænset til 6 måneder, for jeg kunne jo godt forudse alle de kommentarer, der ville komme, om, at vi nu ikke skulle have en årelang kommission, og at vi ikke skulle overlappe nordmændene samarbejde.
Det her er indskrænket til kun det, der er dansk ansvar.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-05-27:
Det kan godt være, den skulle have været på basis af en forespørgsel eller noget andet, og ikke på baggrund af et lovforslag.
Men jeg synes, diskussionen er god.
Jeg vil sige, at det da bestemt er utraditionelt, når en regering vælger at lade være med at følge en folketingsbeslutning, men det er altså noget, der sker.
Og det skete altså også i sidste periode, hvor hr. Holger K. Nielsens parti i hvert fald noget af tiden var i regering.
Så det er noget, der sker.
Jeg vil godt sige, at det da ikke er sådan, at den nuværende regering har et eller andet princip om ikke at ville følge folketingsbeslutninger.
Der skal naturligvis meget tungtvejende grunde til at vælge at sidde et folketingsflertal overhørig.
Men sådan en grund fandt man altså der var, og der var så åbenbart ikke – jeg skulle lige til at sige noget, man ikke kan sige fra Folketingets talerstol – det tilstrækkelige mod hos oppositionens partier til så at tage konsekvensen.
Men selvfølgelig er hovedreglen da, at man følger et folketingsflertal, også selv om det er et beslutningsforslag.
Orla Hav (S), 2016-05-27:
Vi afventer det, der kommer fra myndighederne, og at vi får de oplysninger, der ligger deri, plus det, vi så i øvrigt ved om sagen.
Så vil vi tage stilling til, hvordan vi får det her udgravet.
Vi har en forpligtigelse til som samfund at få undersøgt det her til bunds.
Det, der er foregået, er mildt sagt uordentligt.