Nanna Westerby (SF), 2010-04-22:
Tak for debatten.
Jeg synes jo ikke overraskende, at det er ærgerligt, at det her forslag bliver afvist af regeringen og dens støtteparti.
De afviser et ønske, som er ret massivt hos både elever og lærere, og det har det været igennem en lang årrække.
Det synes jeg er ærgerligt.
Jeg vil komme med lidt kommentarer til det, der har været debatten i dag.
Først og fremmest: Hvorfor fremsætter vi dette beslutningsforslag?
Det er, fordi klassekvotienter faktisk har en betydning, f.eks. hvis man ser på arbejdsmiljøet.
Ministeren nævnte jo selv, at Arbejdstilsynet for ikke så lang tid tiden har været så flinke og rare at tage en tur rundt på landets gymnasier.
Det resulterede faktisk i en overflod af røde smileys.
Der var røde smileys i et helt uhørt omfang og i et antal, der slet ikke svarer til, hvad der ellers uddeles, når Arbejdstilsynet er på tur.
Så det giver selvfølgelig nogle arbejdsmiljøproblemer.
Det giver også nogle problemer med hensyn til at tage hånd om dem, der har ekstra behov.
Jeg vil så sige lidt om forskningen, som har været diskuteret så meget.
Jeg synes, at det var lidt ærgerligt, at ministeren pludselig sagde, at ministeren aldrig havde hørt om den undersøgelse og den forsker, som jeg henviste til i et spørgsmål til ministeren.
Så det er lidt ærgerligt, at man ikke har læst bemærkningerne.
Susanne Murning, som har været med til at lave en af de omfattende undersøgelser af gymnasieskolen – den hedder »Fra gymnasiefremmed til student« – har udtalt: »Vores undersøgelse viser, at mange af de gymnasiefremmede elever føler sig presset i de store klasser.«
Det er jo en ret klar udtalelse, må man sige, af en forsker, der ved rigtig meget om det her område, og som sidder på Center for Ungdomsforskning.
I Hamborg er man lige nu i gang med at lave en reform af uddannelserne, hvor man prøver at få gjort dem lidt mindre elitære og få lidt flere til at få noget ud af uddannelserne.
Der er en af indsatserne, at man sætter klassekvotienten ned.
Vi henviser også til amerikansk forskning, der viser det samme.
Fru Marianne Jelved omtalte også en undersøgelse fra Anvendt KommunalForskning af Eskil Heinesen, som jeg ikke tror kom med i bemærkningerne, men som også viser det samme.
Så der er altså belæg for at sige det her, men det er da helt klart, at vi meget gerne ser, at der kommer mere forskning på området, for der er faktisk ikke lavet så meget forskning på det her område i Danmark set i forhold til mange andre lande.
Så det vil jeg da gerne efterlyse, og hvis ministeriet og regeringen har lyst til at sætte noget i gang, skal de være mere end velkomne. Så lidt historik på det her område: Der var jo faktisk for ikke så lang tid siden et loft over klassekvotienten, og indtil det loft blev afskaffet, var der maks. 28 elever i klasserne.
Der var aldrig flere elever i klasserne end 28, og hvis der var, skulle der i hvert fald være to lærere til hver time.
Så blev det fjernet.
I årene efter steg klassekvotienten ikke helt vildt og voldsomt, men der har siden da været en udvikling, hvor klassekvotienterne er steget år efter år.
På det almene gymnasium er de ifølge tallene fra UNI-C gået fra 24,6 i skoleåret 2002-03 til 27,8 i skoleåret 2008-09.
På hhx-området går notatet fra UNI-C ikke så langt tilbage, men her var klassekvotienten 29,9 i 2005-06, og den steg år efter år, indtil hhx et år fik en ekstra pose penge, og så faldt den lidt, men steg så igen året efter.
Så tendensen er altså en klar stigning.
Der har vi fra oppositionen altså bare sagt klart, at vi på et tidspunkt må sige stop.
Vi bliver nødt til at sætte foden ned.
Vi accepterer ikke en udvikling, hvor der år efter år kommer flere elever i klasserne.
Vi accepterer ikke, at vi nu ser klasser med 37, 38, 39 elever i.
Vi har ikke tænkt os at sidde på vores hænder, indtil vi pludselig når op på et gennemsnit på 30-32 elever i klasserne.
Vi mener, at der skal være kvalitet i uddannelserne, og derfor siger vi på et tidspunkt stop. Så er vi blevet beskyldt for, at vi vil lave et meget ufleksibelt loft og er imod, at man sætter ledelserne fri.
Først til det her med, at det skulle være ufleksibelt: Det er jo netop, som den radikale ordfører også var inde på, et gennemsnit.
Vi har netop imødekommet nogle af de kritikpunkter, der har været af at lave et fast loft på 28 elever, og derfor har vi sagt, at der skal være en gennemsnitlig klassekvotient på 26 elever.
Det giver nemlig mulighed for, at der kan være lidt flere elever i en klasse og lidt færre elever i en anden klasse, bare man stadig holder et vist niveau og ikke kan lade den stiger år efter år.
Så man behøver altså ikke at afvise enkelte elever, som gerne vil ind på en bestemt studieretning.
Så til det andet med, at vi skulle være imod at sætte ledelserne fri: Det er sådan set også noget vrøvl.
Det, der er rigtig problematisk, er, at ledelserne faktisk ikke er særlig frie i dag, fordi vi har lavet nogle økonomiske incitamenter til at sætte flere elever i klasserne.
Vi har lavet nogle økonomiske strukturer, der gør det attraktivt for ledere at sætte flere elever i klasserne, og det er nogle af de økonomiske strukturer, som vi gerne vil frigøre lederne fra.
Hvis man f.eks. snakker med rektor for Høje Taastrup Gymnasium, som er et af de gymnasier, hvor der er mange elever i klasserne, og hvor der, så vidt jeg ved, i sommer startede en klasse med 37 elever i, så siger han: Jeg vil gerne have et loft over klassestørrelserne; så længe der følger økonomi med, vil jeg gerne gøres fri af, at jeg hvert år må sidde og spekulere i økonomi og stoppe flest muligt elever i klasserne for at få det til at hænge sammen.
Så han vil faktisk gerne gøres fri af den udvikling.
Det sidste, jeg vil sige lidt om, er økonomien.
De tal, vi har fået fra Undervisningsministeriet, viser, at det vil koste i omegnen af 13 mio. kr., og det er jo lidt ærgerligt, at vi har fået et tal af regeringen og ministeriet, som vi synes er så utroværdigt.
På partiernes forslag til finanslov har vi som sagt sat de penge af, som det vil koste at indføre det her loft over klassekvotienten.
Men tak for debatten.