runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2011-11-10:
Det må egentlig være lidt underligt for finansministeren at stå på talerstolen og skulle prøve på at redegøre for, hvad det er, regeringen vil.
Det er det, man normalt oplever at finansministre gør, nemlig at de promoverer deres eget finanslovforslag, og at de tordner ud med, hvor godt det er.
Når jeg siger 12 minutter, er jeg sikker på, at finansministeren tænker på det løfte fra Socialdemokratiet med 12 minutters mere arbejde.
Men nej, det er den tid, finansministeren sådan cirka brugte til at redegøre for finanslovforslaget og snakke lidt om, hvad de andre partier har sagt.
Er det ikke lidt påfaldende at tage så let på en finanslov, der belaster virksomheder med store afgifter, der kan koste arbejdspladser, samtidig med at man siger, at man skaber vækst?
Det modarbejder hinanden.
Der er brudte løfter, der ikke rigtig kom noget ud af.
Det var det, jeg i hvert fald havde forventet at finansministeren virkelig ville tordne løs om, nemlig: Her har I det finanslovforslag, der redder landet.
Det bruger man 12 minutter til.
Bjarne Corydon (S), 2011-11-10:
Nu tror jeg ikke, at jeg er typen, der tordner løs i så mange sammenhænge, heller ikke i denne.
Jeg forsøger at forholde mig til den debat, der har været i dag om det forslag, som jeg har lagt frem, og som er kendt for alle, og som jeg synes er et fremragende forslag for dansk økonomi – det gjorde jeg også rede for.
Så der bliver ikke hverken torden eller lynild herfra, i hvert fald ikke i dag.
Bent Bøgsted (DF), 2011-11-10:
Jamen det der med torden og lynild er sådan bogstavelige vendinger, det er et ordsprog, og det ved finansministeren også godt, sådan er det jo.
Men jeg vil alligevel sige, at man har de bedste muligheder for at promovere regeringens finanslovforslag.
Selvfølgelig skal man kommentere, hvad de andre partiers ordførere har sagt, og så tager man alligevel så let på det.
Jeg forstår da godt, at finansministeren er sådan lidt trykket ved at skulle åbne op for detaljer i finanslovforslaget her fra talerstolen, for der er måske mange ude i landet, der sidder og lytter til det, og som kan stille spørgsmål ind til det; det forstår jeg godt.
Men alligevel, 12 minutter lever op til det der, som Socialdemokratiet havde med 12 minutters mere arbejde.
Det forsvandt, og det gør finansministerens 12 minutter nok også.
Der er ikke nogen, der bagefter kan huske, hvad finansministeren har sagt.
Bjarne Corydon (S), 2011-11-10:
Ja, det må vi jo se, men jeg skal da gerne til nogle af mine længere taler invitere hr. Bent Bøgsted, så han får mulighed for at lytte til dem.
Den service kan vi sagtens levere, både fra mit partis og fra Finansministeriets side.
Det skal jeg forsikre hr. Bent Bøgsted om.
Alex Ahrendtsen (DF), 2011-11-10:
Det kom lidt pludseligt.
Der er jo en ting, der forbinder finansministeren og undertegnede: Vi er begge fra Kolding.
Om det kan bevirke et ordentligt svar, må vi jo så se.
Regeringen vil skære 600 mio. kr. på universitetsområdet, og samtidig vil man bruge 625 mio. kr. på ulandsbistanden i 2013.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge: Hvilken logik er der i dette?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-10:
Kolding er en dejlig by, og jeg takker også for denne hilsen.
Regeringen lægger op til at bruge flere penge på forskning, end den tidligere regering lagde op til, altså, det er det, vi forhandler om i øjeblikket.
Og så er det rigtigt, at der også er fundet bevillinger til en øget ulandsbistand efter mange, mange års nedskæringer på det punkt.
Og der tror jeg ikke, at spørgeren og jeg bliver enige om det spørgsmål her i dag.
Det er man så ikke enig i fra spørgerens side, og det er jo en ærlig sag.
Men det er den prioritering, vi har valgt at lave.
Alex Ahrendtsen (DF), 2011-11-10:
Jeg tænkte nok, at det var sådan, finansministeren ville svare.
Jeg bliver nødt til at citere, hvad formanden for Danske Universiteter, Jens Oddershede, har sagt: I forhold til sidste år er der reduktioner, som vil betyde mindre fokus på forskning og uddannelse i 2012.
På den måde har man ikke levet op til løftet om at rulle besparelserne tilbage og fastholde niveauet.
Regeringen har brugt lang tid på at sige, at der simpelt hen ikke er nogen penge, men samtidig finder man penge til ulandsbistanden, så den ryger op på 0,83 pct.
FN anbefaler 0,7 pct.
Hvilken logik er der i det?
Hvorfor ikke bruge de penge på at øge forskningsmidlerne i stedet for at sende dem til Afrika, så der kan købes Mercedeser?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-10:
Jamen det er da et mageløst hykleri, at en fra et flertal, som så ikke længere findes i Folketinget, og som lagde op til færre bevillinger til forskning, end vi nu lægger frem, stiller sig kritisk over for det forslag.
Det synes jeg er noget underligt noget, men det står så for spørgerens egen regning.
Og nej, jeg tror ikke, det er sådan, det er.
Jeg tror bestemt, at der er nogle behov i den tredje verden, som i den grad kalder på et bidrag fra et af verdens rigeste lande.
Det er spørgeren så ikke enig i, og det er fair nok, men det er den prioritering, vi har.
Merete Dea Larsen (DF), 2011-11-10:
Der var ikke grænser for, hvad »En Fair Løsning« kunne lægge af guldæg.
Uanset hvor mange gange man spurgte, hvor mange guldæg man kunne finde her, var der ingen grænser.
Man har nu anerkendt, at de mellem 22 og 39 mia. kr., vi andre sagde der manglede, rent faktisk manglede.
Men man valgte at vende det døve øre til hver evig eneste gang.
Så mit spørgsmål til finansministeren er: Hvordan skal Danmarks befolkning kunne stole på, at regeringen rent faktisk kan føre en økonomisk politik, som fører Danmark fremad?
Peter Skaarup (DF), 2011-11-10:
Spørgsmålet går på det, som statsministeren, fru Helle Thorning-Schmidt, sagde her i Folketingssalen efter folketingsvalget.
Der sagde statsministeren nemlig, at nu skulle vi have en ny stil, nu var fru Helle Thorning-Schmidt statsminister for hele Danmark, og nu skulle vi i øvrigt have brede forlig, brede aftaler, for det gjaldt hele landets befolkning.
Under den debat, vi har haft i dag – i øvrigt for ikke så lang tid siden – sagde finansministeren til gengæld nogle ting omkring finanslovdrøftelserne, altså de centrale forhandlinger, som jeg synes rimer meget dårligt med det.
Derfor vil jeg spørge finansministeren, om vi skal tage det, der blev sagt om, at oppositionen ikke var til noget omkring de centrale finanslovforhandlinger, som udtryk for, at der ikke skal være flere centrale forhandlinger om finanslovforslaget.
Altså, der har kun været et sættemøde i fredags, hvor man blev budt på en kop kaffe og der var lidt snak hen over bordet.
Er det det, eller hvad?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-10:
Jamen jeg har ikke forsøgt at påvirke nogen politisk, når det gælder beregninger.
Og det tror jeg egentlig heller ikke at hr. Joachim B. Olsen ville have gjort i mit sted, selv om hr. Joachim B. Olsen og hr. Joachim B. Olsens parti tager del i en meget levende debat om grundlæggende sammenhænge i økonomien som sådan og i dansk økonomi i det hele taget.
Så jeg synes ikke, der er noget mærkeligt i det, der er foregået, tværtimod er det da udtryk for, at man underlægger sig selv nogle restriktioner, og at det forhåbentlig er sådan, at nogle af de forslag, vi har fremsat, vil give større indtægter, end vi egentlig lægger til grund, når vi bruger penge.
Altså, jeg har da f.eks. en klar forventning om, at det vil være en god ting for dansk økonomi, at vi ofrer ressourcer på en bedre ligning af multinationale selskaber, ellers ville jeg ikke have gjort det.
Men jeg har ikke regnet med de indtægter, og det er bare sådan almindelig konservatisme, det må jeg så stå for, når De Konservative ikke vil.
John Dyrby Paulsen (S), 2011-11-10:
Fair nok, at Venstre ikke har praktiseret noget, der bare har lignet et bredt samarbejde, i de sidste 10 år, og Venstre har også lov til at kritisere os for ikke gøre det her en måned efter det sidste valg, men jeg bemærkede, at hr. Peter Christensen sagde meget klart, at Venstre var parat til at forhandle, og at det også kunne dreje sig om øgede skatter, men at Venstre bare havde en ambition om måske at få det rullet lidt tilbage – eller kørt lidt tilbage, sådan tror jeg hr. Peter Christensen formulerede det.
Jeg skal bare have præciseret, hvordan det skal forstås.
Skal det forstås sådan, at Venstre ikke længere går ind for et skattestop eller har ambitioner om et skattestop i den her sammenhæng – altså Venstres idé om et skattestop?
Er det nu skrottet?
Er det sådan, det skal forstås?
Peter Christensen (V), 2011-11-10:
Ja, selvfølgelig er det fair at kritisere Socialdemokratiet for ikke at ville det brede samarbejde, når de er gået til valg på det, og når de har brugt det sidste års tid på ikke at snakke om andet, end at Socialdemokratiet sammen med De Radikale ville være garant for et bredt samarbejde, og det, vi så får åbenbaret her sidst i debatten, er, at der ingen reel vilje er til overhovedet at lytte til oppositionen.
Så længe vi har mulighed for at påvirke tingene, er det vores udgangspunkt, men de rå fakta i jernindustrien er bare, at der er lagt regninger ud for 5 mia. kr. alene i skatter og afgifter, og det må vi jo forholde os til som opposition.
Vi har ikke flertallet længere.
Kan vi for danskernes skyld få regeringen til at bakke betydeligt i forhold til den regning – ikke for Venstres skyld, men for danskernes skyld – så er vi parate til at forhandle.
Men der bliver jo ikke nogen møder, hvor man kan forhandle.
Jeg var jo i den samme situation som hr. Kristian Thulesen Dahl, da jeg spurgte: Vi har i øvrigt en række tekniske spørgsmål, kan jeg stille dem?
Ja, det kunne jeg gøre gennem Folketinget.
Der har jo på intet tidspunkt været en reel vilje til overhovedet at indgå i en dialog om de her ting, fordi man har giftet sig med Enhedslisten.
Det er synd – ikke for Venstre, men for danskerne.
John Dyrby Paulsen (S), 2011-11-10:
Jeg synes, at der i alle de sammenhænge, hvor vi har snakket om finansloven, også i Finansudvalget, har været masser af dialog.
Der er blevet inviteret til masser af dialog; det har faktisk ikke skortet på det.
Det er et vigtigt signal, ikke mindst til udlandet.
Og når man så starter forhandlingerne op, får man på det første møde at vide, at den tradition har Venstre ikke tænkt sig at følge.
Så er det da klart, at det er op ad bakke.
Men skulle vi så ikke få det helt på det rene: Hvad er det i virkeligheden, Venstre mener, når de snakker om forhandlinger og brede løsninger og sådan noget?
For nu lyder det, som om man gerne vil være med til brede forhandlinger, hvis man får det, lige nøjagtig som man vil have det.
Og de der gamle, gode, rigtige traditioner, der har været i det her Folketing, i hvert fald de sidste 20 år, vil man skrotte.
Og det er, før forhandlingerne går i gang.
Kunne vi ikke få en klar tilkendegivelse: Ja, Venstre har skrottet skattestoppet, og ja, Venstre er fortsat et ansvarligt parti, der også stemmer for et finanslovforslag, som der i forvejen er flertal for i det her Folketing?
Det kunne være meget enkelt.
Peter Christensen (V), 2011-11-10:
Jamen her til sidst kom det sande svar jo.
Hr. John Dyrby Paulsen sluttede af med at sige: en finanslov, der er et flertal for.
Ja, det kan jeg så forstå; det er der med Enhedslisten.
Og det var jo det sande svar; man ønsker overhovedet ikke at teste, om man kan nå til enighed med Venstre.
Men det kræver jo, at vi kan komme ind i et rum, hvor vi kan forhandle om det, og hvor vi kan finde ud af: Hvad er konsekvenserne i forhold til de store skatte- og afgiftsstigninger, der kommer?
Det kræver, at vi kan teste: Hvad er det egentlig for nogle effekter, der er af de ting?
Hvad kan man gøre i stedet for?
Er der andre finansieringskilder end bare at bruge skatte- og afgiftsværktøjet?
Hvor meget kan vi få regeringen til at bakke?
Det, der sådan set kort kan kaldes forhandling, ønsker regeringen ikke.
Man har giftet sig med Enhedslisten, og jeg kan bare gentage: Venstre klarer det nok, men gør danskerne det?
Jonas Dahl (SF), 2011-11-10:
Jeg synes ikke, den sidste udlægning var helt rimelig, for sådan som jeg hørte hr. John Dyrby Paulsen fra Socialdemokratiet, var det faktisk ikke det, der blev sagt.
Jeg er med på, at hr. Peter Christensen lige pludselig kommer op i det helt røde felt og man nu skulle hidse sig op, men hr. Peter Christensen ved jo udmærket godt, at der foregår en lang række decentrale forhandlinger.
Vi skal selv deltage i nogle forhandlinger om politiet senere, og der er debat om delaftaler på både forskning og alt muligt andet, så inden hr. Peter Christensen og Venstre kravler helt op i den helt store mast, skulle man måske også lige afvente, hvad der rent faktisk pågår, og så skulle man måske også lytte efter, hvad det var, hr. John Dyrby Paulsen rent faktisk sagde, og ikke bare hvad det var, hr. Peter Christensen gerne ville høre.
Peter Christensen (V), 2011-11-10:
Det har ikke noget med reel forhandlingsvilje at gøre at begynde at henvise til områder, hvor vi har forlig, for der skal vi forhandle, der har vi en ret til at forhandle, for ellers skulle SF, Socialdemokratiet, De Radikale have smidt os ud af de forhandlinger før valget.
Så lad være med at henvise til dem, for der har vi fælles aftaler i forvejen, og selvfølgelig fortsætter vi og er en del af de forlig, vi hele tiden har været.
Det, vi diskuterer nu, er det samlede finanslovforslag, og inden de finanslovforhandlinger startede, kunne vi høre en regering, der ville det brede samarbejde.
Det syntes vi lød godt, især fordi vi var bekymrede over den økonomiske konsekvens, finanslovforslaget har.
Vi mødte ikke op med ultimative krav, ligesom Dansk Folkeparti heller ikke gjorde det; vi mødte op for at få indflydelse.
Finansministeren siger arrogant lige før lukketid: Der er overhovedet ikke mere at snakke om.
Efter den indledende runde blev der sagt – det var i øvrigt ikke noget, som finansministeren mente – at alle partier stadig var med.
Det vil i hvert fald kræve en forklaring fra finansministeren på, hvad der er sket, siden vi havde første møde og til nu, hvor konklusionen pludselig er en helt anden.
Det er en meget, meget mærkelig måde at forhandle på, vil jeg sige til finansministeren.
Jonas Dahl (SF), 2011-11-10:
Jeg er glad for, at hr. Peter Christensen nu også fik mulighed for lige at trække vejret, for det lød, som om det rent faktisk var ved at bundfældet sig, hvad hr. John Dyrby Paulsen rent faktisk sagde.
Det var måske værd at slå ørerne ud.
Bare et eksempel fra forskningsområdet.
Her blev forliget jo opsagt før valget, og derfor sidder alle partier i Folketinget nu og forhandler om bl.a. forskningen.
Så der er i hvert fald et eksempel på, at der rent faktisk bliver diskuteret temmelig bredt for at se, om man kan nå en delaftale om det.
Bare for ikke kun at lytte til den her store ophidselse, som man forsøger at tale sig op til fra talerstolen, synes jeg, at man også må anerkende, at der faktisk foregår en række delforhandlinger, og at der på en lang række områder er diskussioner.
Så er det klart, at man først derefter kan forholde sig til det samlede billede af finansloven.
Jeg synes, det er fint nok, at hr. Peter Christensen fik mulighed for at trække vejret, og så kan vi forhåbentlig også se hinanden i øjnene, når vi nu om en lille times tid igen skal sidde over for hinanden.
Peter Christensen (V), 2011-11-10:
Det, der undrer mig, er, at Det Radikale Venstre, som har brugt så mange kræfter på at tale om det brede samarbejde, synes, at den her situation er god.
For det, finansministeren sluttede sit indlæg og sine svar til oppositionen af med, var sådan set at slå fast med syvtommersøm, at rød blok er etableret, og at rød blok ikke ønsker at forhandle bredt.
Frank Aaen (EL), 2011-11-10:
Det er bare en oplysning, for det kunne lyde, som om der er lavet en aftale med Enhedslisten.
Det er der ikke.
Vi håber, at der bliver det gennem forhandlinger, men det er der ikke.
Det andet drejer sig om det der med, at der ikke bliver forhandlet med andre, men der bliver – så vidt jeg er orienteret – også forhandlet om en afskaffelse af multimedieskatten med Venstre.
Så det er jo ikke, fordi der ikke bliver forhandlet med andre.
For det tredje vil jeg bare sige, inden hykleriet bliver alt for stort, at jeg aldrig har fået mere end en halv kop kaffe over i Finansministeriet, når jeg har været til finanslovforhandlinger.
De sidste gange havde jeg oven i købet været med til at stemme for, sådan at jeg havde finansieret det, jeg gerne ville have igennem, og jeg kom med fire forslag, der hver omfattede 5 mio. kr., og det var på områder, hvor der er bred politisk enighed.
Så kan man næsten ikke komme længere: at skaffe pengene og finde nogle krav, som alle er enige om.
Der nåede jeg heller ikke mere end en halv kop kaffe.
Så slap lige af.
Peter Christensen (V), 2011-11-10:
hvad er realiteten?
Den er, at vi er et land i Europa, som også er ramt af krisen.
Danskerne er bekymrede, de sparer på deres penge og bruger ikke de penge, de har, og privatforbruget er gået helt i stå.
Hvad er regeringens eneste svar?
Det er højere skatter og flere afgifter, fordi man har lagt en finanslov frem, hvor man gerne vil række hånden ud, ikke til de borgerlige partier, men til Enhedslisten.
Så siger vi klart til regeringen: Kig den anden vej; vi vil gerne forhandle.
Vores tilgang er, at vi skal prøve, om vi ikke kan bakke med hensyn til de her afgifter og skatter og finde en anden finansiering eller spare lidt på pengene.
Det er vores tilgang, men regeringen vil end ikke lytte og end ikke forhandle.
Det er ærgerligt for danskerne.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2011-11-10:
Er det muligt at få lov til at sige noget?
3 minutter er jo ikke meget, men det er, hvad der er.
Jeg synes jo, det er rystende at opleve det, vi oplever i aften.
Der er dannet en ny regering, som har proklameret, at det er nye tider i dansk politik, at der skal samarbejdes på en helt ny måde – det brede, samarbejdende danske folkestyre.
Jeg er formand for Danmarks største parti, jeg har til dato haft det privilegium at møde statsministeren en gang, nemlig da jeg var til overleveringsforretning i Statsministeriet.
Før da har der kun været plads til én samtale, og det var, mens statsministeren var kongelig undersøger.
Den tog 20 minutter.
Det blev bagefter formidlet til pressen, at det ikke var sidste gang, man havde talt med Venstre, for nu var det nye tider i dansk politik – nu skulle der samarbejdes.
Siden har jeg intet hørt fra den kant, og nu oplever vi så i aften ved førstebehandlingen af finanslovforslaget, at finansministeren ekskluderer mit parti fra de videre forhandlinger.
Det er oprørende, det er ikke i orden, det er et svigt i forhold til de signaler, man har sendt til danskerne i valgkampen!
Det synes jeg bare jeg kunne have lyst til at tilkendegive helt stilfærdigt her i aften.
Peter Christensen (V), 2011-11-10:
Vi går til finanslovforhandlingerne med et reelt ønske om at få indflydelse.
Vi definerer endda klart, hvad vores mål med forhandlingerne er, nemlig at få regeringen til at bakke med hensyn til den store regning, man vil sende ud til danskerne.
Vi anerkender, at vi nok ikke kan få regeringen til at bakke på det hele, men vi vil gerne forhandle, og vi vil gerne have regeringen til at bakke betydeligt, for vi synes, at det er skidt for danskerne at få så stor en regning.
Det er konstruktivt, og det er reelt, men der blev ikke taget imod den hånd.
Definitionen på et bredt samarbejde i radikal optik er, når jeg lytter til det, bare, at De Radikale skal være med, så er det nok, og så er det i radikal selvforståelse – og den fejler aldrig noget – et bredt samarbejde, men det er jo ikke definitionen på et bredt samarbejde.
Marianne Jelved (RV), 2011-11-10:
Det undgår hr. Peter Christensen ikke.
Så længe Det Radikale Venstre sidder i Folketinget, vil vi tale om det brede samarbejde og gang på gang fortrøstningsfuldt lægge op til det.
Det har vi gjort i de sidste 10 år.
Nu lykkes det om ikke så lang tid.
Man skal bare blive ved.
Vi har allerede fået en ny regering.
Det tog kun 10 år.
Vi får også snart det brede samarbejde, hvis Venstre vil.
Men Venstre skal ville det, og Venstre skal ville det på en måde, så vi andre tror på det.
Det har vi ikke set så meget til i de sidste 10 år, men vi ser frem til at se det, positivt.
Peter Skaarup (DF), 2011-11-10:
Nu var det jo finansministerens partifælle og vel nærmest ministerens chef, statsministeren, der holdt den åbningstale, som jeg nævnte for lidt siden.
Historie er én ting, og der var måske ikke altid brede forlig under den borgerlige regering, o.k., lad os sige, at det var der ikke.
Det var der nogle forskellige grunde til.
Men nu skulle der jo en ny stil til, vil jeg sige til finansministeren, nemlig den, at vi skulle have en statsminister og regering for hele Danmark, for os alle sammen, for alle partierne.
Brede aftaler
og væk med blokpolitikken var det mantra, det slogan, der kørte igennem hele valgkampen, og som blev bekræftet i den her åbningstale, jeg nævnte før. Så er det bare, at jeg spørger: Hvordan hænger det sammen?
Hvis finansministeren fastholder det, som jeg tolker det første svar som værende, nemlig at der kun skal være et sættemøde med en kop kaffe, hvor man fortæller, hvordan processen skal være, og så ikke andet, så må man sige, at der ikke har været meget lyst til den tango, der skal to til at danse, fra den ene parts, regeringens side.
Så jeg vil spørge finansministeren: Bliver der flere centrale forhandlinger?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-10:
Nu taler hr. Peter Skaarup om historien.
Det er sådan en historie, der ungefair er halvanden måned gammel, jeg husker den i hvert fald levende.
Der var ikke et bredt samarbejde de 10 år, vi havde med VKO, bl.a. fordi spørgerens parti ikke ønskede det på noget som helst tidspunkt.
Og det er korrekt, det er korrekt, at statsministeren ønsker en ny stil, en ny åbning for et bredt samarbejde i Danmark.
Det ønsker jeg også.
Man må bøje sig mod hinanden, og det kommer man til.
Det kommer man til, og det bliver der rig lejlighed til at gøre hen over valgperioden.
Vi vil komme til at lægge op til forslag om en skattereform og andre reformer og invitere bredt.
Mit indtryk på baggrund af debatten i dag og det, jeg har hørt, lige siden jeg lancerede vores finanslovforslag, er bare, at der ikke er nogen reel vilje til at diskutere og være med til at løfte den opgave, der handler om at skaffe nye indtægter til statskassen for at afholde nogle nye, nødvendige udgifter.
Der er tværtimod kritik af begge dele.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2011-11-10:
Tak for det.
Venstre ønsker jo at nedbringe den store ekstraregning, som finansministeren og den øvrige regering vil sende ud til de danske familier.
Det er en ekstraregning på over 4.000 kr., når vi tager de forskellige skatter, afgifter og andre ting med, som gennemsnitligt bliver pålagt de danske familier.
Er det på det grundlag, at finansministeren ikke ønsker at indkalde Venstre til yderligere realitetsforhandlinger?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-10:
Det er, som jeg har sagt tidligere og endda gentaget nogle gange, centralt for regeringen at skaffe flere indtægter til statskassen i en situation, hvor vi er efterladt med et underskud på 95 mia. kr. fra den regering, spørgeren støttede i sit virke som parlamentariker før sidste folketingsvalg.
Og den opgave skal løses.
Det ønsker Venstre åbenbart ikke at være med til, og det er jo så det, jeg må tage til efterretning i forhold til de videre forhandlinger.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2011-11-10:
Det vil sige, at jeg kan konstatere, at finansministeren og regeringen altså vil sende en ekstraregning ud til den danske befolkning, og at finansministeren altså står fast på det.
Det er jo kedeligt, både for den danske befolkning og for os andre, som gerne vil hjælpe den danske befolkning til ikke at få den her store ekstraregning.
Men det er jo således, at regeringen også er fremkommet med en lang række ekstra udgifter, som er lagt oven i det, som finansministeren kalder underskuddet i finansministerens kasse.
Så kunne finansministeren ikke ved at omprioritere inden for den kendte ramme opnå det, som finansministeren gerne vil, nemlig at nedbringe underskuddet?