Karsten Hønge (SF), 2008-10-31:
I SF er vi helt enige i, at det er nødvendigt, at både arbejdsmarkedets parter og Folketinget gør noget for at sikre konfliktretten efter Lavaldommen og de efterfølgende domme ved EF-Domstolen.
Vi er faktisk helt overbeviste om, at også Folketinget både kan og skal gøre sit.
I den her sag tilhører vi altså ikke den åbenbart opspirende lille flok af supereuropæere, der mener, at sikringen af konfliktretten ene og alene skal ske ved vedtagelser i EU.
Det er derfor, vi støtter lovforslaget.
Vi hører ikke til den stadig mindre skare, der til gengæld går rundt og tror, at vi her i Folketinget fuldt og helt kan sikre hele konfliktretten, så længe EF-Domstolen kan tolke de nuværende EU-traktater og det gældende udstationeringsdirektiv, som den på det seneste har gjort i forbindelse med Lavaldommen.
Lavaldommen har gjort det nødvendigt, at vi får præciseret tolkningen af selve EU-traktaterne med en ny social protokol, som bl.a. det europæiske LO, EFS, har foreslået.
Samtidig er det nødvendigt, at vi får forbedret udstationeringsdirektivet på nogle få afgørende punkter.
Derfor har SF i dag indleveret et ønske om en forespørgselsdebat her i Folketinget om de her emner, så vi om nogle få uger kan få en debat om, hvad den danske regering vil, kan og bør gøre i EU for at sikre konfliktretten ikke bare i Danmark, men også i andre EU-lande.
Men selv om der hverken er udsigt til en ny social protokol eller et forbedret udstationeringsdirektiv i morgen, kan Folketinget sagtens gøre ganske meget for at sikre konfliktretten og dermed sikre udenlandske arbejdere på danske arbejdspladser bedre løn- og ansættelsesforhold og sikre danske arbejdspladser mod social dumping fra udenlandske virksomheder.
Det lovforslag, der ligger foran os, bygger på en, synes vi, meget vidtgående og omdiskuteret og for os at se noget tvivlsom tolkning af Lavaldommen, nemlig at fagbevægelsens kollektive kampskridt fuldt og helt skal overholde de samme krav om bl.a. tvingende almene hensyn og proportionalitet som EU's medlemsstater, og at medlemsstaterne bl.a. derfor reelt ikke har nogen ret til at skønne og fastsætte afvejningen mellem konfliktret og den frie bevægelighed i de tilfælde, hvor konfliktretten indskrænker bevægeligheden.
I SF er vi ikke så sikre på, at Lavaldommen er så vidtrækkende, og at man behøver at gå så vidt, men derfor kan vi alligevel ikke være sikre på, at der ikke vil kunne komme en ny dom, der går så langt, og derfor er det egentlig meget godt, at vi på det her punkt, om jeg så må sige, går med både livrem og seler.
Men det er i øvrigt noget, som vi gerne vil have belyst nærmere under udvalgsarbejdet.
Lovforslaget præciserer en række begrænsninger af de danske fagforeningers muligheder for at etablere konflikt for en fuld dansk overenskomst og forudsætter så til gengæld, at vi med begrænsninger kan konflikte for en ny mindsteløn, der jo ikke er mindsteløn, som vi traditionelt har forstået den, men som nu omfatter langt hovedparten af de arbejdsgiverudgifter, vi kender fra de danske overenskomster.
Der er ingen tvivl om, at man nationalt kan stille krav om overholdelse af en mindsteløn, som den er defineret i Danmark.
Der er heller ikke skygge af tvivl om, at vi kan definere forskellige mindstelønninger på forskellige områder.
Men for os at se er det nødvendigt, at vi er et hundrede og ti pct. sikre på, at man med passende proportionale midler kan konflikte for en mindsteløn, som er den normale, men ikke alment gældende på området, og vi er desværre lidt i tvivl om det.
Både udstationeringsdirektivet og EF-Domstolen er særdeles omhyggelige med at definere mindstelønninger for hele arbejdsmarkedet eller bestemte områder gennemført ved lov eller overenskomst eller som en kombination heraf, forstået som den mindsteløn man uden videre kan kræve overholdt.
I yderste instans kan vi efter Lavaldommen være i tvivl om, hvorvidt vi kan risikere, at Kommissionen eller andre organer i EU under Kommissionen en dag kunne komme og pege fingre af Danmark for ikke at have gennemført alment gældende mindstelønninger for alle virksomheder, der udstationerer arbejdere i Danmark.
Derfor er der også for SF at se god grund til at undersøge nærmere, om lovforslaget fuldt og helt sikrer retten til at kræve en mindsteløn som defineret i lovforslaget.
SF vil under udvalgsarbejdet have nærmere belyst, hvor mange ting man med hundrede procents sikkerhed kan indregne i det særlige overenskomstmæssige mindstelønsbegreb.
Måske kan SF på de her punkter være med til under udvalgsarbejdet at understøtte og sikre konfliktretten endnu bedre end det foreliggende lovforslag, men under alle omstændigheder er lovforslaget langt bedre end ingenting, og SF støtter som sagt forslaget.