Connie Hedegaard (KF), 2008-05-06:
Hvis nu regeringen sagde: Fyr bare løs med kul, vi er fuldstændig stjerneligeglade, kunne man måske forstå noget af den kritik, vi har hørt heroppefra.
Hvis nu vi ikke havde et europæisk kvotesystem, kunne man måske også forstå noget af det, vi har hørt heroppefra.
Men der er jo ikke noget af alt det, der er tilfældet.
Kullene er i verden i mange år endnu, det hørte vi også fru Mette Gjerskov medgive, og så er det vel om at bruge dem, hvor de er til mindst gene for miljøet, og hvor man får størst effekt.
O.k., det er jo ikke hele forklaringen, man kan ikke kun se sådan på det.
Men så har vi jo også et kvotesystem - et europæisk kvotesystem.
Og grundlæggende tror jeg altså, at det er det, som blandt andre fru Mette Gjerskov ikke rigtig har fået ind under huden, for når man hører på fru Mette Gjerskov, er det stadig væk, som om energipolitik er et nationalt anliggende og ikke et i stigende grad europæisk anliggende.
Men energipolitik er altså også blevet et europæisk anliggende.
Lige om lidt får vi f.eks. i EU en klima- og energipakke, hvor vi ikke engang har tildelt nationale kvoter, men hvor virksomhederne skal ud og købe kvoterne på et europæisk kvotemarked.
Hvad betyder det?
Det betyder, at dem, der er mest energieffektive, skal ud og købe forholdsvis færre kvoter end dem, der er mindst energieffektive, og det er vel egentlig ikke så skidt.
Jeg må lige sige til hr. Per Clausen og andre, der siger, at det kvotesystem jo slet ikke fungerer, at jeg også godt kan få øje på nogle vanskeligheder ved det, men så må jeg bede hr. Per Clausen om at komme med noget, der er bedre.
Det er det, vi har lige nu, det er det, verden har lige nu, der sætter en reel pris på CO2.
Det betyder så også, at hvis en energivirksomhed fyrer med fossile brændsler, så vil det altså alt andet lige give en reduktion et andet sted.
Merudledning kommer ikke på tale.
Så siger regeringen jo altså ikke: Fyr bare løs uden modydelse.
Tværtimod, der er jo en meget, meget klar betingelse knyttet til det.
Hvis nogen vil have lov til at fyre på de to værker, vi taler om, med kul, er der den modydelse, at de skal indføre op til 700.000 t biomasse ekstra.
Hvad betyder det?
Det betyder bl.a., at andelen af vedvarende energi i Danmark vil stige.
Fru Mette Gjerskov får det jo altså fremstillet, som om det er det eneste, der sker, nemlig at vi kommer med det her forslag om at åbne i hvert fald den teoretiske mulighed på Skærbæk og Avedøre 2.
Men det er jo fuldstændig fordrejet, for samtidig sætter vi jo den vedvarende energiprocent op; den er 15,7 pct. i dag, og den skal være 20 pct. af energiforbruget allerede i 2011, og derefter skal den vokse med ca. 1 pct. om året.
Der er faktisk tale om en historisk udbygning af vedvarende energi i Danmark.
Men ikke nok med det, vi har så samtidig i enighed besluttet, at vi også har et mål for energibesparelser.
Så der er da rent matematisk noget, der tyder på, at der er grænser for, hvor meget mere kul der kan fyres af, hvis regnestykket skal ende med at gå op.
Endelig må jeg altså lige anholde en ting.
Når fru Mette Gjerskov siger, at så køber Danmark bare varm luft, er jeg nødt til at sige til fru Mette Gjerskov: Nej, det har Danmark aldrig gjort.
Vi har lavet reelle projekter i udlandet, og der, hvor vi har lavet det, har der været reelle CO2-reduktioner i det, og der har været en reel miljøeffekt.
Jeg må bede fru Mette Gjerskov om at komme med bare ét eksempel på det modsatte.
Fru Anne Grete Holmsgaard talte om at lave en gættekonkurrence ude blandt folk og spørge, om de tror, der kommer mere eller mindre kul, hvis man nu fyrer med mere kul.
Det var cirka sådan, spørgsmålet til folket lød.
Jeg vil bare til sidst sige til fru Anne Grete Holmsgaard, at jeg tænker, om ikke det er her, vi er ved den egentlige grund til, at oppositionen til venstre ikke ville være med til denne del af energiaftalen.
For det er jo enormt besværligt at gå ud og forklare folk det her med kvotesystem og virkningsgrad og national energipolitik og europæisk energipolitik og alle de andre dødbesværlige ting.
Men egentlig må jeg bare sige, at jeg er lidt skuffet over, at det bliver reduceret og gjort så simpelt af netop en af de energipolitikere, der faktisk forstår, hvad kvotesystemet gør.
Et eller andet sted tillader jeg mig at gå ud fra, at fru Anne Grete Holmsgaard i hvert fald medgiver, at det, at vi i stigende grad har en europæisk energipolitik, også gør, at nogle af de argumenter, man kunne bruge i en tidligere meget nationalt reguleret energipolitik, ikke holder længere.