runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2007-02-08:
Nu har vi lige været igennem en valgkamp i Tyrkiet, hvor Erdogans parti i den grad har slået på nationalistiske toner om et Stortyrkiet og den nationale selvforståelse osv.
Det er måske heller ikke noget, der ligefrem befordrer, at man bliver mere positivt stemt over for EU.
Men det er nu engang tyrkernes sag.
Jeg er sådan set fuldstændig enig i det, hr. Hüseyin Arac siger, at selvfølgelig skal tyrkerne have lov til selv at afgøre, hvordan de ønsker at leve.
Men vi må altså også have en holdning.
Det er jo ikke kun tyrkerne, hvis samfund ville blive ændret, hvis Tyrkiet kom med i EU; det er altså også Danmark.
Jeg ved ikke, om hr. Hüseyin Arac kunne forestille sig det, men Tyrkiet i EU ville jo betyde, at det for det første ville blive den største lovgivningsmyndighed og for det andet ville være det land, der ville få flest stemmer i både Ministerrådet og i Europa-Parlamentet, lige så vel som det i hvert fald med den nugældende traktat jo ville have en ganske signifikant indflydelse i Kommissionen.
Kunne man forestille sig en tyrkisk kommissær for menneskerettigheder eller måske for kurderes rettigheder?
Det ville være fuldstændig absurd.
Jytte Andersen (S), 2007-02-09:
Hr. Per Clausen, som jo ikke er med i aftalekredsen, siger, at det er ministeren, der udpeger medlemmer til Københavns Teaters bestyrelse.
Det er jo ganske vist, det er det.
Men jeg vil gerne spørge hr. Per Clausen, om han ikke er opmærksom på, at det faktisk af aftaleteksten fremgår, at det er efter drøftelse med aftalepartierne.
Det er mere for ikke at efterlade et indtryk af, at alle de, der sidder i Københavns Teaters bestyrelse, er ministerens egne håndgangne mænd og kvinder.
Der vil jeg bare sige til almindelig oplysning, at jeg i hvert fald godt kan genkende nogle af dem, som Socialdemokratiet har foreslået til den bestyrelse, og jeg synes sådan set, det er på tide, at vi forsøger at fjerne det billede af, at den bestyrelse skulle være sådan helt eksplicit ensidig, for det synes jeg faktisk er at gøre den uret.
Per Clausen (EL), 2007-02-09:
Men når det handler om armslængdeprincippet, altså afstanden mellem det politiske system og bestyrelsen, gør det mig jo ikke nødvendigvis mere tryg.
Altså, spørgsmålet er, om det vigtigste er, at der i sådan en bestyrelse sidder folk, som de forskellige politiske partier i Folketinget har tillid til, eller om man skulle vælge at tage udgangspunkt i nogle af de kulturinstitutioner og andet, der findes.
Det er det, jeg mener.
Man kunne jo godt overveje, om det ikke ville være en mere fornuftig måde at indrette det på, selv om det selvfølgelig ville kunne føre til, at der var enkelte politiske partier i Folketinget, som ikke var sikre på, at der sad nogle, de fuldt og helt kunne have tillid til.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-02-09:
Da den konservative ordfører ikke har mulighed for at være til stede her i salen i dag, skal jeg på vegne af Det Konservative Folkeparti fremføre følgende: Dette lovforslag er primært af teknisk karakter og kan vel ikke splitte Tinget.
Der er tale om, at Hovedstadens Teater skifter navn til Københavns Teater; Københavns Teaters bestyrelse får pligt til at forholde sig til udpegningen af teaterledelserne på de enkelte teatre; der skabes hjemmel til, at forskellige teatre kan fusionere; afgørelserne fra Københavns Teater bliver i fremtiden endelige og kan ikke indbringes for en højere instans.
Alt i alt fornuftige tiltag, der justerer Københavns Teater ind på fremtidens vilkår, så vi kan berolige kulturministeren med, at vi fra konservativ side kan støtte forslaget.
Brian Mikkelsen (KF), 2007-02-09:
Nu er vi jo i den situation, at konstruktionen gør, at det tankeeksperiment ikke kan lade sig gøre, for man kan ikke overflytte teatre i København og Frederiksberg – og det er der, hvor de teatre, vi taler om, ligger – til egnsteaterordningen, det vil sige, at man ikke kan flytte teatre over til egnsteaterordningen.
Så det er endnu mere end et hypotetisk spørgsmål, det er et umuligt spørgsmål at stille.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-02-09:
I dag har Københavns Teater en bevilling på 108 mio. kr.
Hvis vi lægger bevillingen fra Det Danske Teater oveni, bliver den samlede bevilling til Københavns Teater inklusive Det Danske Teater 128 mio. kr.
Samtidig har Københavns Teater taget en beslutning om, at Gladsaxe Teater ikke længere skal være en del af Københavns Teater.
Konsekvensen af det er, at man skyder en udgift på mellem 6 og 10 mio. kr. over i egnsteaterordningen.
I egnsteaterordningen er der 46,5 mio. kr. om året, altså cirka halvdelen af det, der er i Københavns Teater på nuværende tidspunkt.
Kan ministeren forstå, at Det Radikale Venstre er bekymret over den kolossale skævvridning, der sker af bevillingerne mellem København og resten af landet og mellem små og store teatre – til fordel for de store teatre og til fordel for København?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-02-09:
Nej, det kan jeg ikke.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-02-09:
Hvor mange teatre kan ministeren acceptere at Københavns Teater bare skiver af?
Altså, nu har man skivet Gladsaxe Teater af – Gladsaxe Teater kan bare blive et egnsteater – og det samtidig med, at refusionsordningen er afskaffet.
Kan ministeren acceptere, at der kun er ét teater tilbage under Københavns Teater; altså at de 108 mio. kr. – eller de i nærheden af 130 mio. kr. inklusive bevillingen til Det Danske Teater – kun bruges til ét teater eller bare to teatre?
Hvor få teatre kan ministeren acceptere at der er under Københavns Teater?
Per Clausen (EL), 2007-02-09:
Nu synes jeg jo ikke, at kulturministeren citerede fru Jytte Andersen helt korrekt.
Fru Jytte Andersen sagde faktisk ikke, at det var efter kvalifikationer, at man havde udpeget folk til at sidde i bestyrelsen.
Fru Jytte Andersen understregede, at det var forligspartierne, der havde udpeget dem.
Det er selvfølgelig sket efter kvalifikationer, det tror jeg gerne.
Men det ændrer jo ikke noget ved det, som jeg synes er problemet her, og det er, at der er politisk styr på, hvem der kommer til at sidde i de bestyrelser, og man kan jo godt diskutere, om det er en hensigtsmæssig måde at forvalte tingene på.
Men det, jeg i grunden ville, var at stille ministeren et spørgsmål.
Ministeren siger, at han ikke har tænkt sig at benytte den her § 14, stk. 6, til at gå ind og lave om på, hvem det er, der skal udpege teaterlederen eller teaterledelsen, og det er selvfølgelig godt, at kulturministeren ikke vil det.
Men synes kulturministeren så ikke, det var en god idé at få præciseret den lovbestemmelse, sådan at kommende kulturministre ikke misforstår det og tror, at det, de har mulighed for, er det, der rent faktisk står, og ikke det, kulturministeren i dag ønsker?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-02-09:
Nu skal jeg jo ikke sådan drive historieskrivning og – ligesom Ritt Bjerregaard gjorde det, da hun sagde »det, som Svend mener« – heroppefra sige »det, som fru Jytte Andersen mener«, men jeg ved, at fru Jytte Andersen er en virkelig kunstelsker og kulturelsker og teaterelsker om nogen, så derfor er jeg helt sikker på, at det, som fru Jytte Andersen mente, var, at bestyrelsen i Københavns Teater ikke udelukkende er udpeget efter politiske kvalifikationer, men efter samtale blandt de politiske partier, for at sikre, at man fik flest mulige gode kandidater med i den bestyrelse.
Her sidder der altså kyndige teaterfolk, ledere som almindelige skuespillere, folk fra erhvervslivet, folk, som har erfaring med ledelse, som har fået tæsk i den offentlige debat, på trods af at de har en fantastisk kompetence, og at de har en viden på området, som de har brugt til at prioritere.
Og hvis der havde siddet nogle andre mennesker og prioriteret, så havde det sikkert også skabt utrolig meget debat, for hver eneste gang man roder lidt op i nogle ting og der kommer nogle andre mennesker på posterne, vil der altid være nogen, som reagerer mod det.
Meningen med § 14 d, som hr. Per Clausen talte om, er, at man kan få en mulighed for at skabe den fusion, og jeg vil da gerne undersøge, om den kan præciseres nærmere.
Det er et helt fair og godt spørgsmål, for når der kan være tvivl om det, sådan som hr. Per Clausen rejser tvivl nu her, så må vi selvfølgelig undersøge det.
Meningen er, at der skal kunne skabes hjemmel til, at der kunne være den fusion – ikke, at ministeren får yderligere redskaber i hånden.
Per Clausen (EL), 2007-02-09:
Det sidste er jeg selvfølgelig glad for, for jeg tror, det er meget vigtigt sådan i et længere perspektiv, at vi sikrer os imod, at kommende kulturministre får en mulighed for at udøve en eller anden form for magtmisbrug.
Det tror jeg er en vigtig ting, for vi kan jo ikke udelukke, at der på et eller andet tidspunkt kommer kulturministre, som er værre end den nuværende kulturminister.
Så vil jeg bare sige til kulturministeren, at jeg da er fuldstændig overbevist om, at både kulturministeren og fru Jytte Andersen gør, hvad de kan for at udpege de mest kvalificerede mennesker, man overhovedet kan forestille sig, til bestyrelser.
Det er jeg ikke i tvivl om.
Jeg siger bare, at den udpegningsmetode, man her har valgt, hvor der er en snæver politisk styring, jo godt kan føre til, at en del af debatten om, hvad den bestyrelse foretager sig, også bliver præget af det.
Det er vel også der, hvor kulturministeren mener at der måske er blevet skudt den bestyrelse, der har siddet, nogle motiver i skoene, som de slet ikke har haft.
Og der synes jeg måske, at man også af den grund skulle prøve at overveje, om en ændret sammensætning af bestyrelsen, et ændret udpegningsmønster kunne være fornuftigt.
Brian Mikkelsen (KF), 2007-02-09:
Jeg takker for reaktionen med hensyn til § 14 d.
Det tager vi op under udvalgsbehandlingen og undersøger nærmere.
Jeg er nu ikke helt enig i hr. Per Clausens konklusioner, for uanset hvem man havde sat i den bestyrelse, og uanset hvem der havde sat personer i den bestyrelse, så ville der altid være diskussion.
Det er en ny konstruktion, som jo har haft til formål at skabe en stærk struktur for Københavns Teater, som skulle virke som en konkurrent til Det Kongelige Teater, og som skulle skabe en overligger og et samarbejde mellem de københavnske teatre for ligesom at få noget samarbejde og et styrket teaterliv ud af det i hovedstadsområdet i forhold til den fragmenterede struktur, der var før, som alle var enige om ikke fungerede og skabte en masse problemer.
Jeg synes egentlig, det er en fornuftig struktur og konstruktion, som vi har skabt i fællesskab, og jeg er sikker på, at når nu der er faldet lidt mere ro over det hele, så vil man se et Københavns Teater i fremdrift, som både rykker kvalitativt og ikke mindst også giver nogle fantastiske oplevelser til teaterpublikummet i hovedstadsområdet.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-02-09:
Jo, men da kulturministeren ligesom ridsede op, hvad det var, diskussionen havde handlet om, brugte han jo sådan et ældgammelt debattrick, nemlig at han lagde sine politiske modstandere nogle ord i munden, de aldrig har sagt.
Han fik det til at lyde, som om vi havde krævet, at det var ministeren, der i sidste ende skulle ind og bestemme, hvis der var utilfredshed nogen steder.
At der er den lille åbning, der har været,
er sådan set fint nok, men den kan jo også misbruges til, at det bare bliver en narresut, en formalitet, at man skal snakke med de enkelte teatres bestyrelser.
Louise Frevert (DF), 2007-02-09:
Det her lovforslag er jo udseendemæssigt ikke så stort og kan virke lidt undseeligt, men set i lyset af det morads, der har været i teaterverdenen her i efteråret, må jeg nok sige, at det er et kærkomment lovforslag, vi har med at gøre her.
Så i første omgang kan jeg jo sige, at vi selvfølgelig støtter varmt op om, at der er blevet udredt de her dumme misforståelser, der har været, og at man med det her lovforslag også bevarer armslængdeprincippet.
Og jeg vil nok sige, at det er en af de ting, der har været mest væsentlig for os, nemlig at bevare armslængdeprincippet, sådan at det er Københavns Teater, der selv har styr på, hvordan de skal lede og fordele arbejdet, om man så kan sige, og udpege bestyrelsen.
Det med navnet er nok mere en bagatel, men det er selvfølgelig også med i det her forslag, og det er ganske udmærket, at vi ligesom signalerer, at det er i København, de teatre, som de skal varetage, ligger.
Med hensyn til det andet morads, der har været med fusionen af Folketeatret og Det Danske Teater, vil jeg sige, at der har været meget støj, men det har man også løst på en rigtig god måde, netop ved at man har fundet ud af det indbyrdes, og der er kommet en god ordning med hensyn til bestyrelsessammensætningen, og at selv om det er to forskellige lovgivninger og bevillinger, der skal til, for at de kan blive fusioneret, så det her lovforslag kan blive vedtaget, tror jeg, at det vil være den rigtige vej for det københavnske teater i fremtiden.
Så summa summarum: Det er et godt lille forslag.
Brian Mikkelsen (KF), 2007-02-09:
Jamen det er jo ikke ment som en narresut.
Det er ment sådan, at der skal være en reel dialog med de enkelte teaterbestyrelser ikke kun om at udpege teaterledere, men også om at beslutte, hvordan det enkelte teater skal køre.
For lige at vende tilbage til dengang, vi skabte konstruktionen, vil jeg sige, at ideen hos de politiske partier bag aftalen jo var, at vi ville skabe et stærkt Hovedstadens Teater, det var hele intentionen hos alle partierne i den aftale.
Grundlaget for at skabe et stærkt Hovedstadens Teater – nu Københavns Teater – var jo, at man også gav dem nogle beføjelser, som gjorde, at de kunne operere, uden at de blev udsat for, at deres afgørelser kunne blive ændret af andre myndigheder, og det var, uanset om det var kulturministeren eller det blev indanket til nogle andre, som også var udpeget af kulturministeren på den ene eller anden måde; ellers skulle det jo i sidste ende være domstolene, der skulle afgøre det.
Så derfor var det en konstruktion, vi var enige om at skabe for at give Hovedstadens Teater noget styrke, noget pondus.
Men jeg vil altid gerne løbende diskutere, hvordan vi kan gøre det bedre.
Nu har det kun fungeret et år, og der har været meget turbulens, meget debat, og så synes jeg, at vi lige skal lade de nye teaterledelser komme i gang ude på de enkelte teatre, vi skal lade teaterlederne komme i gang med at lave repertoirer, og så er jeg da villig til at diskutere en evaluering af det i løbet af de næste par år, selvfølgelig.
Vi har kun én interesse, og det er, at Københavns Teater fungerer.
Torsten Schack Pedersen (V), 2007-02-09:
I Danmark skal vi leve af viden, og vi skal derfor gøre den størst mulige indsats både nationalt og internationalt.
Med globaliseringsstrategien har regeringen lagt en lang række tiltag på banen, og med globaliseringspuljen er der igangsat en historisk økonomisk indsprøjtning til dansk forskning, uddannelse, udvikling og innovation, og det er vi i Venstre naturligvis meget stolte over.
Men når mindre end 2 pct. af verdens viden tilvejebringes i Danmark, er det samtidig meget vigtigt, at vi aktivt samarbejder med andre lande om viden.
Videnspredning er et bredt begreb, og også mellem landegrænser skal der ske videnspredning og ikke kun fra institutioner og ud i virksomhederne.
I Venstre er vi store tilhængere af, at vi øger Danmarks internationale engagement inden for forskning og innovation, og det lovforslag, vi nu behandler, lægger netop op til denne styrkelse.
Forslaget præciserer, at det skal være muligt at inddrage internationale uddannelser og forskningsinstitutioner i projekter, netværk og mere formaliserede konsortier omfattet af lovens formål.
Forslaget præciserer samtidig, at det internationale samarbejde kan styrkes ved at yde tilskud til deltagelse i internationalt samarbejde, der kan fremme udnyttelsen af viden og teknologi i erhvervslivet.
Endelig indeholder lovforslaget en hel klar bestemmelse om fordeling af midler til internationale fora.
Det centrale er, at det såkaldte nyttekriterium er opfyldt.
Nyttekriteriet skal forstås således, at danske bevillinger til udnyttelse af viden og teknologi anvendes på aktiviteter, der gavner danske virksomheder og videninstitutioner.
I Venstre ser vi meget positivt på internationale samarbejder omkring viden, innovation og udvikling, og vi kan derfor støtte forslaget.
Magnus Heunicke (S), 2007-02-09:
På vegne af den socialdemokratiske ordfører på lovforslaget, hr. Rasmus Prehn, har jeg lovet at fremføre følgende: Med dette lovforslag lægges der op til at ændre gældende lov om teknologi og innovation, således at følgende præciseres: muligheden for at medfinansiere udenlandske forskningsinstitutioners deltagelse i projekter i Danmark vedrørende videnspredning, muligheden for at yde tilskud til deltagelse i internationalt samarbejde og at give mulighed for at fordele op til 20 pct. af den enkelte bevilling til videnspredning og innovation på finansloven til internationale fora.
bliver mere internationale i deres udsyn.
Derfor synes vi fra socialdemokratisk side også, at det helt grundlæggende giver god mening at præcisere loven i en mere international og dermed tidssvarende retning.
Den eksisterende lov fra 2002 lagde jo allerede an til at fremme internationalt samarbejde om udnyttelsen af viden og teknologi.
Imidlertid ønsker Socialdemokratiet i lighed med flere af høringssvarene at få følgende præciseret: Hvilke initiativer er relevante i forhold til lovforslaget?
Er det f.eks. tanken, at en femtedel af midlerne til de regionale videnspiloter skal henlægges til internationale fora?
Er der tale om mere og andet end teknisk innovation, eller lægges der an til et internationalt samarbejde om innovation mere bredt set?
Vi ønsker en oversigt over, hvor stor en andel af bevillingerne der fra dansk side har været udlagt til internationalt samarbejde over de seneste 5 år, og at loven over tid vurderes i relation til andre landes villighed til også at lade bevillinger tilflyde internationalt samarbejde.
Socialdemokratiet vil endvidere på linje med LO’s høringssvar foreslå, at effekten af lovændringerne, herunder de afledte effekter som f.eks. antallet af skabte arbejdspladser, undersøges over tid.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-02-09:
Normalt ville hr. Jesper Langballe jo have sagt, hvad det var, Dansk Folkeparti vil sige omkring lovforslaget her, men det vil jeg så gøre i dag.
Overordnet set synes vi også der er mange gode ting.
De første to ting i forslaget er gode.
At man bruger 20 pct. af den enkelte bevilling inden for videnspredning og innovation, kan vi godt se nogle fordele ved.
Men der, hvor vi er lidt skeptiske, er jo selvfølgelig, at man vil give ministeren hjemmel til at operere på det her område uden at skulle have det ind over Finansudvalget.
Derfor vil vi da godt have, at man i hvert fald i det videre arbejde i udvalget lige sender det til høring ved Finansudvalgets medlemmer for at høre, om det her er den rigtige måde at gøre det på.
Man kan jo altid stille sig det spørgsmål: Skal man uden egentlig at have nogen rettigheder give en minister en bemyndigelse til at gøre, hvad ministeren synes er rigtigt på det tidspunkt, eller vil det være rigtigt, at der er nogle andre, der ligesom kan give deres besyv med på området?
Alt i alt er vi positive over for forslaget, men vi håber på nogle rettelser i forslaget, og derfor vil vi selvfølgelig se frem til den videre udvalgsbehandling.
Charlotte Dyremose (KF), 2007-02-09:
Vi mener, at i en mere og mere international verden, hvor vi har brug for, at der er indskud fra udlandet i Danmark, og hvor danske forskere også opererer mere på en global scene, er det her et helt naturligt forslag.
Det skal selvfølgelig være sådan, at også de forskningsmidler, vi bruger i Danmark, kan fungere i et internationalt forum.
Det er vigtigt for at fremme de internationale samarbejder og for at fremme vidensudviklingen og dermed også til stor gavn for vidensudviklingen i Danmark.
Vi finder det helt naturligt, at det af forslaget fremgår, at det naturligvis skal ske sådan, at det gavner danske virksomheder og danske vidensinstitutioner.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-02-09:
Den vigtigste del af værdikæden er videns- og forskningsdelen.
Alternativet er, at vi kommer til at konkurrere på lavlønsmarkedet til lønninger på måske 20 kr. i timen.
Derfor er det helt afgørende, at vi giver de bedst tænkelige rammebetingelser for videnskabsdannelsen og for innovationen.
Rådet for Teknologi og Innovation har netop fremlagt en ny handlingsplan, InnovationDanmark, en meget ambitiøs plan, hvori der bl.a. opfordres til at fremme innovation i de danske virksomheder og videnspredning i samfundet gennem internationalt samarbejde og viden fra udlandet.
I planen gøres der endvidere opmærksom på, at et af de vigtigste redskaber i innovationspolitikken er dannelse af netværk mellem bl.a. forskellige vidensinstitutioner og selvfølgelig mellem vidensinstitutioner og virksomheder.
Danmark skal være i front med selv at skabe viden, men det er lige så vigtigt, at vi er dygtige til at omsætte viden, uanset hvor i verden den er skabt, til ny handling og ny tænkning.
Vi skal være kreative, dvs. hurtige til at forny os på alle områder: organisation, ledelse, processer, varer og tjenester.
Derfor skal vi være åbne og udveksle viden.
Vidensdeling er et must i det 21. århundredes økonomi.
Konkurrencen drejer sig ikke om at holde på viden, men først og fremmest om at bruge ny og gammel viden mest kreativt til at skabe noget, som de andre først finder på i morgen.
Med de bemærkninger kan vi tilslutte os lovforslaget, selv om vi har de samme betænkeligheder som Dansk Folkeparti.
Vi kan ikke se nogen grund til, at det er ministeren alene, der afgør, hvad de 20 pct. af de midler, der er til rådighed, skal anvendes til, og hvad det er for internationale netværk, der skal støttes.
Der mener vi, at bl.a. forskningsrådene skal ind over.
Jeg håber, vi kan få en diskussion af det i udvalgsarbejdet.
Per Clausen (EL), 2007-02-09:
Nu tror jeg sådan set ikke, at lige præcis det her lovforslag er det, der vil åbne op for, at man sådan får gang i den store udvikling af visioner og kreative ideer til, hvad vi skal leve af i fremtiden, for det her lovforslag omhandler jo en støtteordning, som er meget fokuseret på, at det umiddelbart skal være nyttigt for erhvervslivet i dag, og der tror jeg, at hvis vi skal satse på at få udviklet projekter og ting, som for alvor kan bruges i et langsigtet perspektiv, er det midler, som er langt mere frie i deres anvendelse, vi skal satse på at udvide.
Så her skal jeg bare nøjes med at sige, at så vidt jeg kan se, er der i virkeligheden ikke meget anden forandring i det forslag end det, både ordførerne for Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre har været inde på, nemlig at fra at det her skal via Finansudvalget, laver man en forenkling ved at sige, at ministeren får bemyndigelse til at dele ud af pengene, ganske vist med nogle restriktioner på i forhold til mængde og sådan noget.
Jeg tror da nok, at vi i udvalgsarbejdet vil interessere os en lille smule for, hvad det er for nogle rammer og retningslinjer, som den her bemyndigelse vil blive udøvet under.
Men ellers kan jeg såmænd sige, at vi i hovedsagen er positivt indstillet over for forslaget, fordi det under alle omstændigheder er en fornuftig og god ting at åbne op for, at der kan etableres mere internationalt samarbejde, når det handler om forskning, innovation og udvikling af enhver art.