runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Simon Kollerup (S), 2013-03-15:
Siden kommunalreformen blev indført i 2007, har statsforvaltningerne levet en – må man nok sige – temmelig omtumlet tilværelse.
Det økonomiske grundlag har været direkte uholdbart, og siden 2009 har det været på midlertidige bevillingers evige nåde, at der har været et grundlag for statsforvaltningerne og for at holde dem oven vande.
For borgerne har det haft den konsekvens, at der nu døjes med lange sagsbehandlingstider, og at sagsbehandlingen er uensartet rundtom i landet.
Og for medarbejderne har det betydet usikkerhed om fremtiden.
Det forventes, at om bare 3 år vil statsforvaltningernes samlede økonomi og den samlede økonomiske udfordring være vokset så meget, at der mangler 93 mio. kr.
Det er en uholdbar situation, og det er derfor, at der er behov for, at vi handler nu.
Derfor er formålet med en ny struktur at sikre en samlet og en holdbar løsning for statsforvaltningerne, hvor borgerne hurtigere får afgjort deres sager, og hvor kvaliteten i sagsbehandlingen øges – alt det samtidig med, at vi løser statsforvaltningernes økonomiske udfordringer.
For det er afgørende, at vi også i fremtiden har en sund og en robust statsforvaltning, der kan hjælpe de borgere, som eksempelvis gerne vil skilles eller har brug for hjælp til at få afgjort forældremyndigheden.
Det er vigtige opgaver, som ikke kan klares med lappeløsninger og midlertidige bevillinger.
Det lovforslag, vi behandler i dag, samler statsforvaltningernes opgaver i én ny landsdækkende statsforvaltning med en direktør og én samlet administration, så vi frigør ressourcer til de borgernære opgaver.
De nuværende fem hovedkontorer og fem afdelingskontorer bliver ændret til ni centre.
For os i Socialdemokratiet har det været vigtigt, at statsforvaltningerne fortsat er tæt på borgerne, og med den nye struktur vil de borgernære opgaver derfor blive fastholdt i centre i København, Nykøbing Falster, Ringsted, Aabenraa, Odense, Ringkøbing, Aarhus, Aalborg og i Rønne på Bornholm.
Men statsforvaltningerne er jo også en arbejdsplads for rigtig mange mennesker.
Derfor har det været vigtigt for os, at der også tages hensyn til fordelingen af de regionale statslige arbejdspladser.
Det mener jeg vi har sikret ved at bevare ni ud af ti centre, ligesom vi placerer de opgaver, som ikke kræver, at borgerne møder op i statsforvaltningen, udeomkring i landet og ikke et enkelt sted.
F.eks. bliver der lavet et nyt callcenter på Bornholm, og den fælles journalenhed bliver samlet i Ringkøbing.
Byggesagerne skal behandles i Nykøbing Falster, og det nye ankecenter bliver samlet i Aalborg.
Det forventer vi vil være med til at styrke den faglige kvalitet.
Det vil være med til at ensrette sagsbehandlingen, og samtidig giver det mulighed for en mere effektiv sagsgang over for borgerne.
Med forslaget sikrer vi en samlet og holdbar løsning for statsforvaltningerne til gavn for borgerne og også til gavn for medarbejderne, der får ro om deres situation, og det er derfor, vi i Socialdemokratiet kan støtte lovforslaget.
Eyvind Vesselbo (V), 2013-03-15:
Hr. Finn Sørensen siger, at de ikke ved, hvad de har med at gøre, at de ikke har forstået indholdet af det her lovforslag.
Det drejer sig om Danske Handicaporganisationer, Dansk Blindesamfund, PTU, HK Kommunal, Rådet for Socialt Udsatte, Dansk Socialrådgiverforening, Ældre Sagen, Advokatrådet, som skriver: Vi betragter forslaget om afskaffelse af sociale nævn og beskæftigelsesankenævn som en svækkelse af retssikkerheden.
Det er pinligt, at hr. Finn Sørensen står og siger, at alle disse organisationer ikke ved, hvad de taler om, og at kun hr. Finn Sørensen og Enhedslisten ved, hvad der er ret og rimeligt i den her sag.
Jeg kan godt forstå, at hr. Finn Sørensen står og kryber lidt sammen deroppe, for det ville jeg også gøre, hvis jeg havde udtalt mig så pinligt om en række meget, meget dygtige og gode organisationer, som til daglig arbejder med de her ting.
Simon Kollerup (S), 2013-03-15:
Jo, men for nu så at være knap så poetisk den her gang og bare holde os til det, som hr. Christian Langballe kommer ind på nu, nemlig det med børnene og de familier, der er i den her situation, så må jeg jo sige, at jeg synes, hr. Christian Langballes argumentation bider sig selv i halen.
For lige så vel som at jeg er enig i, at de her situationer kan være ulykkelige for familier, at det kan være som at trække et plaster af, at det kan gøre ondt, ja, så er det måske ikke altid løsningen at trække plasteret langsomt af.
Det ved vi alle sammen, det gør mere ondt.
Derfor er den mulighed, vi giver her, faktisk en fleksibilitet til familierne.
Det er en fleksibilitet til at kunne sige: Vi er afklaret omkring vores situation, og det skal vores familier og vores børn ikke, skal man sige, pines med over en længere periode, så vi tager skilsmissen med det samme.
Men for at også de familier, der er i en tvivlssituation, kan sige, at de har brug for separationsperioden, ja, så er det jo altså indeholdt i lovforslaget, at separationsperioden opretholdes.
Den kan vælges til, og så fungerer det hele, som vi kender det.
Så jeg mener, vi har skabt en fleksibilitet.
Jeg mener, vi har moderniseret den her form for lovgivning, og det synes jeg faktisk er den rigtige vej at gå.
Det må jeg indrømme.
Mike Legarth (KF), 2013-03-15:
Det er jo i hvert fald helt oplagt, at der på bundlinjen i det økonomiske regnskab ikke er ført bevis for, at det her er en reel besparelse.
Man kunne godt have prioriteret anderledes, vi kunne godt have reddet Ribe, hvis regeringen havde fulgt det ønske, Det Konservative Folkeparti, havde.
Man kunne have placeret opgaverne anderledes, men stadig under samme hat, for regeringens ønske om at reformere statsforvaltningen er jo sådan set rigtigt set.
Det kunne man godt have gjort, men det valgte man at lade være med, og nu er konsekvensen så, at man lukker afdelingen i Ribe, der mister nogle arbejdspladser, og borgerne får en ringere service.
Når nu det er det, der er kommet frem, efter at tingene er blevet undersøgt til bunds, skulle vi så ikke i udvalgsarbejdet sætte os sammen og prøve at omgøre den beslutning, så vi kan bevare arbejdspladserne i Ribe?
Det synspunkt kan ordføreren jo have, men nu er jeg jo optaget af, hvad konsekvensen, hvad praktikken bliver af det, der bliver besluttet her i Folketingssalen.
Det synes jeg at man skulle have lidt mere for øje, for nu hører jeg jo den ellers udmærkede ordfører sige i sin tale, at der er nogle, der mister deres arbejde, der er mange, der mister deres arbejde i statsforvaltningen i Ribe.
Men det er jo lige meget, fordi man kan bare få et andet job, fordi der udvides jo i Aalborg og måske i København.
Men prøv at høre her: Det er det mest elendige argument, jeg nogen sinde har hørt, for det har jo da en kolossal betydning for de mennesker, der bor og opholder sig med deres familie i det her lokalområde.
Det har en stor konsekvens, så vi skal tænke os om.
Når der nu ikke er nogen faglig gevinst, der ikke er nogen borgerservicegevinst, og der ikke er nogen økonomisk gevinst, hvorfor hulen er det så, at Det Radikale Venstre støtter det?
Marlene Borst Hansen (RV), 2013-03-15:
Man bliver som sagt, som både den socialdemokratiske ordfører og som jeg også tidligere har sagt, nødt til at se på det hele.
Det er sådan, at vi samler og centraliserer nogle bestemte fagligheder rundtomkring i det ganske danske land, og derfor bliver vi også nødt til at se på, hvor mange af de forvaltninger vi så har brug for.
Med hensyn til Ribe må jeg igen sige, at Region Syddanmark som den eneste region havde tre statsforvaltninger, og uagtet at jeg ved, at den konservative ordfører har valgkreds meget tæt ved – man kan også stemme på mig derovre, jeg står bare lidt længere nede på stemmelisten – synes jeg, at det kommer til at vidne om mere sognerådspolitik end reel fornuftig sagsbehandling.
Mike Legarth (KF), 2013-03-15:
Det her lovforslag har den konsekvens, at den statslige arbejdsplads i Ribe lukker, den statsforvaltning, der ligger der i dag.
Ordføreren erkender selv eller i hvert fald tilslutter sig, at der måske ikke er nogen økonomisk besparelse ved at gøre det, og vi bl.a. fra konservativ side har påpeget, at det heller ikke er nogen gevinst for befolkningen, fordi hovedparten får meget langt til sagsbehandlingen, så der er et tab af service for borgerne, der er måske oven i købet også, kunne man godt sige, et tab af borgerrettigheder.
Jo, der vil være mange, der ikke forfølger deres ret, fordi der er så langt, og det er ikke et rimeligt udbytte af de her forhandlinger, synes jeg.
Når nu det er bundlinjen, vil det så ikke være fornuftigt, og vil fru Marlene Borst Hansen så ikke medvirke til, at vi omgør den beslutning?
Marlene Borst Hansen (RV), 2013-03-15:
Jeg har desværre rigtig mange venner, der er blevet skilt.
Jeg har faktisk også selv været igennem en skilsmisse, og jeg vil sige, at jeg hverken kender nogen eller selv har oplevet, at man søger om separation bare sådan lige, fordi man er lidt uvenner.
Det er et skridt, der tager lang tid, man overvejer det meget.
Det er et meget stort skridt også at skrive under på separationspapirerne.
Jeg vil sige, at når man først kom til skilsmissen, var det så langt væk, at der var det ikke nær så grænseoverskridende.
Så jeg tror sådan set ikke, at forskellen i forhold til, om det er skilsmisse fra første færd, eller om det er separation, gør, at folk bare trækker på skuldrene og tænker, at nu tager vi en separation, og så må vi se, hvordan det går.
Jeg tror, at det er et kæmpe stort skridt, så jeg tror ikke på de tal med hensyn til de 20 pct., og at vi mister dem, i forhold til at folk finder sammen igen.
Mette Hjermind Dencker (DF), 2013-03-15:
Det vil sige, at jeg kan høre, at fru Marlene Borst Hansen ikke er bange for, at vi taber de 20 pct.
Der vil jeg gøre opmærksom på, at når man kan blive skilt med det samme, er det de færreste, der vælger, at man så vil have separation.
Det vælger man jo selvfølgelig, fordi man har accepteret, at sådan er lovgivningen, og fordi man ellers skal til både at betale 900 kr. for separationen og efterfølgende 900 kr., hvis man ønsker skilsmisse.
Så er det nok de færreste mennesker, der tør gamble ved at vælge separationen, for hvad nu, hvis de havner i skilsmisse?
Så kan det jo være lige meget; kan man så ikke bare betale de 900 kr. fra starten af?
Marlene Borst Hansen (RV), 2013-03-15:
Jeg forholder mig til det på den måde, at jeg er fuldstændig enig med Dansk Folkepartis ordfører i, at ægteskabet er en vigtig institution – det er måske et gammeldags ord, men jeg kan ikke lige komme i tanker om et andet – og jeg vil fastholde, at ægteskabet selvfølgelig er en vigtig ramme også om børns opvækst.
Jeg er faktisk overbevist om, at vi ikke mister de 20 pct.
Jeg er overbevist om, at hvis mennesker finder sammen igen, efter at de har haft en krise,
jamen så vil de gøre det, uanset om de er blevet skilt.
Jeg synes, der ligger en mistillid i forhold til at sige til voksne mennesker, der kommer og beder om skilsmisse, at det vil man fra statens side godt lige ind og spørge dem om, altså om de nu er helt sikre på, at de mener det her, og på den måde snage i folks privatliv.
Der er jo bl.a. også regler for i dag, at man kan få straksskilsmisse, men der skal det offentlige virkelig ind og grave i familiens sager, for at man kan få lov til det.
Hermed giver vi familierne både en tillidserklæring og en frihedserklæring.
Mette Hjermind Dencker (DF), 2013-03-15:
Foruden at en separation er en rigtig god tænkepause, der gør, at man lige kan mærke efter, om det nu også er det, man har behov for, og at man kan indstille sig stille og roligt på sit nye liv, så er der jo også den fantastiske sideeffekt ved det, at 20 pct. af dem, der bliver separeret, ender med at gå tilbage til ægteskabet.
Hvordan forholder fru Marlene Borst Hansen sig til, at vi nu taber de 20 pct. på gulvet?
Marlene Borst Hansen (RV), 2013-03-15:
Jamen man kan sige, at en af grundene til, at der så heller ikke er en større besparelse ved det, hvis man isoleret ser på Ribe, jo bl.a. er, at de medarbejdere, som på nuværende tidspunkt er ansat i statsforvaltningen i Ribe, ikke bare mister deres job.
De mister deres fysiske arbejdsplads i Ribe, men de bliver jo tilbudt at kunne flytte arbejdsplads til et andet sted i landet.
Det er jo ikke sådan, at man tager og afskediger lige præcis dem, der er i Ribe, og at man på den måde bare hugger det over dér.
Jan E. Jørgensen (V), 2013-03-15:
Jeg synes, det er lidt rystende, at man træffer beslutning om så mange menneskers arbejdsplads, og at man træffer beslutning om at lukke et kontor, hvilket jo altså vil få nogle konsekvenser; det kommer man ikke uden om.
Ifølge den samme artikel fra BT er der en medarbejder fra kontoret i Ribe – som jeg erkender selvfølgelig også har nogle andre interesser i forhold til at beholde sin arbejdsplads – som siger: Når vi får en sag, er det typisk, fordi der er en konflikt mellem forældre, som børnene lider under.
Hvis vi skal få dem til at samarbejde, er vi nødt til at have dem ind til personlige møder; pjecer og breve har slet ikke samme virkning.
Hvis vi lukker i Ribe, vil jeg tro, at en ikke ubetydelig del af vores brugere bliver væk på grund af den lange transporttid, og det betyder, at et antal børn bliver lidt i stikken.
Det er jo sådan de konsekvenser, det har.
Så kunne vi sige: Hvis det kunne betyde, at man kan spare nogle penge, så man kan få tingene til at gå op i en højere enhed, så kunne vi måske forstå det.
Men når man ikke engang ved, hvad de økonomiske konsekvenser er, altså hvad man tjener ved at lukke i Ribe, og det har de her voldsomme negative konsekvenser, som jo er beskrevet, så må jeg indrømme, at jeg synes, det er lidt problematisk.
Og det, der står i overskriften i BT, om lukning i blinde, er åbenbart korrekt.
Jeg synes ikke, det virker særlig betryggende.
Marlene Borst Hansen (RV), 2013-03-15:
Nu var der jo tale om, at der blev lavet en samlet plan, også en samlet økonomisk plan, i forhold til hvordan den fremtidige struktur skal se ud.
På det tidspunkt blev jeg oplyst om de tal, som Indenrigsministeriet havde givet BT – som hr. Jan E. Jørgensen også tidligere læste op for hr. Simon Kollerup – og det var første gang, jeg hørte de konkrete tal om Ribe.
Men som tidligere nævnt er det hele en del af en samlet plan.
Vi synes sådan set også, det er rimeligt, at statsforvaltningerne bliver fordelt rimeligt inden for regionerne.
Derfor var det nærliggende også at kunne kigge på Region Syddanmark, der som den eneste af regionerne havde tre statsforvaltningskontorer.
Jan E. Jørgensen (V), 2013-03-15:
Jeg sidder her – eller nu står jeg – med en artikel fra BT fra den 10. januar 2013 med et ganske nydeligt billede af den radikale kommunalordfører, fru Marlene Borst Hansen.
Det er ikke billedet, jeg har problemer med, men det er billedteksten, for der står: Den radikale kommunalordfører, Marlene Borst Hansen, fastholder, at det er korrekt at lukke statsforvaltningen i Ribe, selv om beslutningen er truffet uden kendskab til den opnåede besparelse.
Jeg vil næsten tro, at der må være tale om et fejlcitat.
Altså, kan man virkelig mene, at det er helt i orden, at nogen træffer så indgribende beslutninger uden at vide, hvad det er, de kan spare ved det, på forhånd?
Marlene Borst Hansen (RV), 2013-03-15:
Jeg er rigtig glad for at kunne stå her på talerstolen og på Radikale Venstres vegne klart anbefale, at vi stemmer for L 157 om ændret struktur på landets statsforvaltninger.
Det her lovforslag er nemlig et meget klart eksempel på, at vi ved at tænke anderledes, ved at turde gøre op med den måde, vi hidtil har gjort tingene på, både kan reducere de offentlige udgifter og give borgerne en bedre service.
Vi har været udfordret af, at rigtig mange borgere oplevede urimelig lange ventetider på at få deres sager behandlet.
F.eks. oplevede mange i Region Hovedstaden at vente i flere måneder på at få en tvist omkring forældremyndighed og samvær i skilsmissesager afgjort, mens man i Region Syddanmark kunne få den afgørelse inden for få uger.
Med den her nye struktur vil borgerne både opleve kortere sagsbehandlingstider og en mere ensartet sagsbehandling, uanset hvor i landet de bor.
Forslaget lægger op til, at vi samler de ikkeborgernære opgaver centralt i de forskellige regionale centre.
Det vil betyde et samlet fagligt miljø af de medarbejdere, der arbejder med de samme opgaver, og hermed kan man opnå stordriftsfordele og faglige synergieffekter, som kan bidrage til lavere ressourceforbrug og en højere kvalitet i sagsbehandlingen.
Men det er vigtigt at påpege, at centraliseringen kun sker på den del, som handler om ikkeborgernære opgaver.
Alle centre vil også fremover have en afdeling for borgernære opgaver, så borgeren oplever altså ikke, at han nu skal møde op i Aalborg for at få sin sag behandlet, hvis han eksempelvis bor i Kolding.
Igen har vi kigget på at give borgeren en nogenlunde ensartet service, så derfor har vi brugt de ressourcer, som blev frigivet ved at lukke Ribe, til at sikre en ensartet service over hele landet.
Endelig indebærer forslaget også nogle lidt højere gebyrer ved eksempelvis skilsmisse, separation og i sager om ændring af børnebidrag, men det er vigtigt at understrege, at ingen af gebyrerne overstiger de administrative omkostninger ved at behandle sagerne, og at der naturligvis også vil være mulighed for, at økonomisk svagt stillede borgere kan søge kommunen om hjælp til betaling af disse gebyrer.
Så alt i alt er det et meget fint lovforslag, som vi meget gerne vil støtte op omkring i Radikale Venstre.
Simon Kollerup (S), 2013-03-15:
Jeg ved ikke, hvor meget vi skal gå ind i de konkrete forhandlinger.
Man kan jo opfordre til, at det forslag, der kom under forhandlingerne, kunne blive lagt frem, så folk kunne læse det.
Som jeg husker det samlede forslag med denne palet af ideer, hvor spørgsmålet om Ribekontoret var en af dem, var det jo tværtimod noget, der gravede dybere huller foran statsforvaltningerne, altså noget, der skabte større problemer og faktisk var drænende på udgiftssiden.
Så vi kan have mange diskussioner frem og tilbage, og jeg er helt sikker på, at vi også får en god diskussion i udvalget, men bundlinjen er, at vi har stået over for en opgave, som skulle løses for borgernes og for medarbejdernes skyld, og hvis ikke vi stiller op og ansvarligt finder en løsning, som både er robust og kan holde i mange år, og som er samlet for alle statsforvaltninger i landet, så mener jeg ikke, at vi har løst opgaven.
Det har vi gjort ved at lægge det her frem, og i det indgår de regionale arbejdspladser, som vi har bibeholdt ude i landet, og det mener jeg faktisk er helt rigtigt i det samlede billede.
Marlene Borst Hansen (RV), 2013-03-15:
Jeg anerkender ikke, at der ikke er en faglig gevinst.
Der er en faglig gevinst, fordi vi centraliserer forskellige fagområder spredt ud over det ganske land på den mest fornuftige måde.
Finn Sørensen (EL), 2013-03-15:
Tak til ordføreren, og tak for ordførerens opmærksomhed over for spørgsmålet om borgerens retssikkerhed.
Det er da glædeligt at se, at det i det hele taget er et spørgsmål, der rykker højere og højere op på dagsordenen, selv om det nok går lidt for langsomt.
Altså, jeg kan ikke forstå, hvori den begrænsning ligger.
Vi har under den tidligere ordfører lige fået konstateret – Dansk Folkepartis ordfører var ikke helt enig, men kunne da ikke rigtig kunne svare på det, synes jeg – at som virkeligeheden er i dag, er der jo i praksis kun en klageinstans, fordi det er Ankestyrelsen, der afgør, hvilke sager der er principielle.
Og det ændres der jo ikke på.
Så jeg forstår ikke, hvori begrænsningen ligger.
Eyvind Vesselbo (V), 2013-03-15:
Ja, det indholdsmæssige ligger jo i den ændring, som ligger i det her forslag.
Hvis man har to instanser at henvende sig til og de nedlægges, så er det jo en ændring, som gør, at man ikke længere kan gå til de instanser.
Det er vel ganske klart, vil jeg sige til hr. Finn Sørensen.
Finn Sørensen (EL), 2013-03-15:
Men ordføreren er vel enig i, at det ikke begrænset borgerens mulighed for at klage; det var det første, for ordføreren sagde nemlig noget om i sin ordførertale, at det her system, vi nu foreslår, begrænser borgerens mulighed for at klage.
Så vil jeg gerne høre: Hvor ligger den begrænsning?
Jeg kan ikke finde nogen begrænsninger i borgerens mulighed for at klage over en afgørelse, som kommunen har truffet.
Men det, jeg gerne ville frem til, var faktisk at få ordføreren til at forholde sig til det faktum, at der i dag i praksis jo kun er en klageinstans, fordi det er Ankestyrelsen, der tager stilling til, om en sag er principiel.
Så hvad er egentlig forskellen, hvis vi taler om det rent indholdsmæssige?
Eyvind Vesselbo (V), 2013-03-15:
Jo, men det, der er sagen i det her lovforslag, er jo, at man nedlægger de sociale nævn og også beskæftigelsesankenævnene, og det betyder, at når de to, der har fungeret som klageinstanser, derfor er væk, er der jo ikke længere mulighed for at bruge dem.
Finn Sørensen (EL), 2013-03-15:
Tak, og tak til ordføreren for fremlæggelsen.
Vi skal lige prøve at se, om vi kan blive enige om, hvordan det rent faktisk er i dag.
Er det ikke sådan i dag, at det er Ankestyrelsen, der tager stilling til, om en sag er principiel?
Eyvind Vesselbo (V), 2013-03-15:
Tak, fordi det lykkedes mig at komme herop!
Det her lovforslag er jo ligesom en forlængelse af det lovforslag, vi lige har drøftet, L 157, men det omfatter så bare nogle helt specifikke ting, som man godt vil lave om på i forbindelse med den reform af statsforvaltningen, som blev drøftet tidligere.
Der står, at man vil forenkle klagestrukturen på det sociale og beskæftigelsesmæssige område.
Det er nok også rigtigt, at det er intentionen, men der kunne sådan set også godt have stået »begrænse klagestrukturen«, altså at man vil begrænse borgerens mulighed for at klage.
Og det er jo det, der ligesom er humlen i det her, nemlig at når man nedlægger de sociale nævn og beskæftigelsesankenævnene i statsforvaltningerne, ligger der jo i det, at man siger, at så forenkler man tingene, så der kun bliver en klageinstans tilbage, og det er Ankestyrelsen, og det vil sige, at de muligheder, borgeren har for at gå videre med sin klage, jo er væk, fordi der er Ankestyrelsen, man kan klage til, og som træffer afgørelsen.
Der er mange, mange gode ting i det her forslag, som man godt kan støtte, og Venstre kan også godt støtte en forenkling af systemet, men vi synes bare, at der er nogle problemer.
F.eks er retssikkerheden og muligheden for at klage videre i systemet ikke tilfredsstillende i det her lovforslag.
Derfor er der ud over alle de ting, som kunne være fornuftige, nemlig at man ligesom samler det og måske begrænser bureaukratiet, jo også det, at man skal tage hensyn til de borgere, som skal bruge systemet, så de får nogle muligheder.
Og det er, som om man har den opfattelse, at bare man får samlet tingene ét sted, er det meget bedre.
Men det er jo ikke nødvendigvis sådan, at bare fordi man får samlet tingene ét sted og der bliver en ensartet behandling, så sikrer man retssikkerheden.
Det afhænger jo af, hvordan de instanser, der skal behandle sagerne, agerer.
Og derfor er det jo ofte meget godt, når der er én instans, der tager sig af sagen, at man så kan komme videre til en anden instans og få prøvet sagen igen.
Det øger retssikkerheden.
Jeg ved jo, at der er andre end mig og Venstre herinde, som er meget optaget af retssikkerheden, og derfor kunne det godt være, at der var nogle, der havde den samme opfattelse af tingene, som jeg har, og som Venstre har.
Så med de problemer, jeg ser her, kan Venstre ikke stemme for det her, selv om der er en masse udmærkede ting i det.
Det er ligesom med det tidligere forslag, hvor der også var nogle ting, som egentlig var ret fornuftige, men så var der jo en lang række andre ting, som vejede negativt.
Og konklusionen på det her er, at Venstre ikke kan støtte det her forslag.
Margrethe Vestager (RV), 2013-03-15:
Jeg har ingen forventning om, hvor lidt eller hvor meget antallet af skilsmisser ændrer sig.
Jeg forstår, at fru Mette Hjermind Dencker har en forventning om det, og jeg forstår også, at Dansk Folkeparti er imod skilsmisser.
Det er jo en holdning.
Det har jeg stor respekt for.
Jeg har bare en anden holdning, og den forventer jeg sådan set den samme respekt for, for det her er så et spørgsmål, som vi ser forskelligt på.