runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-13:
Jeg stiller altid gerne op og svarer på spørgsmål, som beskæftigelsesministeren vil stille mig.
Det er ikke sikkert, at forretningsordenen lige tillader det her, men vi kan mødes, og så skal jeg nok svare.
Ministeren kan bare nævne tid og sted.
Men det er også sådan, at der faktisk er nogle, der er stoppet, jeg kender eksempler på det fra Brønderslev.
Men nu synes jeg, det er ret interessant, at justitsministeren også er kommet til stede, at vi har en fg. formand, der sidder i stolen og leder mødet dygtigt og godt, og at der er en hel opposition, der er meget optaget af at løse det her.
Det er jo heller ikke sådan, at den tidligere beskæftigelsesminister spurgte deltidsbrandmændene, dengang man strammede reglerne om supplerende dagpenge, for de har aldrig nogen sinde tidligere været omfattet af de regler.
Derfor er det jo noget underligt noget, at de ikke blev spurgt dengang.
Men der er altså, hvis man skal gå ud fra det, folk siger, et suverænt flertal for, at der skal findes en løsning på det her område.
Det synes jeg ministeren skulle lytte til, inden vi får flere, der dropper ud af systemet, for det koster 100.000 kr. at uddanne en deltidsbrandmænd, og det tager mere end 3 år at gøre det.
Inger Støjberg (V), 2010-01-13:
Nu er det egentlig lidt en skam, at reglerne i Folketingets spørgetid er indrettet på den måde, at det kun er hr. Bjarne Laustsen, der kan stille spørgsmål til mig som minister, og at jeg ikke kan få lov til at stille spørgsmål til hr. Bjarne Laustsen.
Men hvis jeg nu kunne stille et spørgsmål til hr. Bjarne Laustsen, ville jeg spørge hr. Bjarne Laustsen om, hvor mange af de 181 brandfolk i den her undersøgelse, som hr. Bjarne Laustsen nævner, der er faldet for 30-ugers-reglen.
Så ville hr. Bjarne Laustsen jo ligesom jeg have sagt, at ham bekendt var der ingen, der var faldet for den her 30-ugers-regel.
Og det er netop, fordi mange får et job, inden de har spist deres supplerende dagpenge op.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-13:
Hvilke initiativer vil ministeren tage for at undgå en situation som den, der blev vist på TV 2/Nord den 12. december 2009, hvor en ægtefælle ikke kunne få understøttelse, da hun var blevet fyret og reelt var udtrådt af sin mands firma?
Hvilke initiativer vil ministeren tage for at undgå en situation som den, der blev vist på TV2/NORD den 12. december 2009, hvor en ægtefælle ikke kunne få understøttelse, da hun var blevet fyret og reelt var udtrådt af sin mands firma?
Inger Støjberg (V), 2010-01-13:
Formålet med reglerne om medarbejdende ægtefællers udtræden af selvstændig virksomhed er at sikre, at der er en rimelig balance mellem ønsket om at udtræde, kontrolmuligheder og risikoen for, at dagpengesystemet ikke bruges som en indirekte erhvervsstøtte, hvilket jo hverken erhvervslivet eller dagpengesystemet kan være tjent med.
Men som jeg også så sent som i mandags skrev i svaret til netop hr. Bjarne Laustsen, betyder det, at en medarbejdende ægtefælle for at kunne få ret til dagpenge skal kunne dokumentere, at vedkommende reelt er udtrådt af ægtefællens virksomhed.
Det er generelt min opfattelse, at der er en ganske god balance imellem de hensyn, som jeg tidligere har nævnt her i mit svar, og jeg har derfor heller ikke planer om at ændre reglerne.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-13:
Tak både for svaret og for brevet fra i mandags, som jeg har her foran mig.
Jeg synes stadig væk, at der er det problem i det, at det er meget, meget vanskeligt at se, hvad mere man skal dokumentere.
Folk har jo betalt deres kontingent, og det er lidt den samme situation som med en brandforsikring, hvor man selvfølgelig regner med, at når man betaler sit kontingent, så er man sikret.
Det er jo derfor, vi igennem tiderne har prøvet at lave nogle regler, fordi både ganske almindelige lønmodtagere og personer, der er ansat hos deres ægtefælle, jo rent faktisk kan blive sagt op og udtræde af virksomheden, og derfor håber jeg, at ministeren synes, det er urimeligt, hvis man er fuldstændig afskåret fra at kunne få understøttelse.
Ellers er svaret jo, at man aldrig nogen sinde skal lade sig ansætte hos sin ægtefælle, for så afskriver man sig muligheden for at få understøttelse.
Det er jo ikke sådan, det er, og derfor må det være sådan, at det skal være meget enkelt og let at dokumentere, at man rent faktisk er udtrådt af virksomheden, for ellers er rådgivningen og vejledningen omkring det at indtræde i ægtefællens virksomhed som lønmodtager jo forkert.
Er ministeren ikke enig i det?
Inger Støjberg (V), 2010-01-13:
Hr. Bjarne Laustsen stiller tingene lidt på spidsen og også så meget på spidsen, at det desværre ikke har helt bund i virkeligheden.
For som medarbejdende ægtefælle skal man jo netop, som jeg også tidligere har nævnt, dokumentere, at man har ret til dagpenge, og det gør man ved at vise, at man reelt er udtrådt af ægtefællens virksomhed.
Men der findes en række særregler, hvorefter man kan anses for at være udtrådt af en virksomhed, og det er f.eks., hvis man påbegynder et lønarbejde på mere end 30 timer pr. uge.
Nu kan jeg se, at den røde knap lyser, men jeg får sikkert mulighed for at svare lidt nærmere senere.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-13:
Jeg synes jo, det er drastisk.
Der findes to muligheder, der er stensikre, og så kan man få understøttelse.
Den ene er at lade sig skille, og det synes jeg er ret dramatisk: at fordi vi har krise i samfundet og man bliver fyret, skal man lade sig skille.
Den anden mulighed er, at den ægtefælle, der så er tilbage i virksomheden, sælger hele virksomheden – så er man sikker på i begge tilfælde at kunne få understøttelse, det håber jeg da.
Men synes ministeren ikke, at det er dramatisk, at man er nødt til at gøre det, fordi man kommer i en situation, hvor man bliver afskediget og man har betalt sit kontingent til en forsikring, så man kan få sin understøttelse, hvis man bliver fyret?
Her har man dokumenteret, at man er udtrådt, og så har man reelt kun tilbage at lade sig skille eller lade ægtefællen sælge sin virksomhed.
Men vi vil jo gerne have, at folk ikke lader være med at starte op som selvstændige, for hvis det er sådan nogle regler, vi er ude i, så kan jeg godt forstå, at vi har mangel på selvstændige i Danmark.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-13:
Jeg er ked af, at jeg er nødt til at gentage mit svar, men det skal jeg så gøre en gang til, og så beder jeg fru Antorini om at lytte godt efter.
Vi har aftalt, at regeringen årligt afrapporterer en status for opfyldelse af målsætningen, og at det sker på baggrund af beregningsprincipperne i Undervisningsministeriets profilmodel.
Det er også det, regeringen har gjort.
For at vise det samlede uddannelsesbillede fremgår det som et supplement til afrapporteringen, at der er ca. 4 pct. af ungdomsårgangen, der tager en videregående uddannelse uden en forudgående ungdomsuddannelse.
Det er det, jeg bekræfter her, nemlig at det er den måde, vi afrapporterer på, og at det er den måde, der er aftalt.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-13:
Synes ministeren ikke, at det nærmer sig diskrimination, når en ægtefælle, der har arbejde som lønmodtager, gør alt det, der står i loven med hensyn til at stå til rådighed, søger job, mange job endda og hellere end gerne vil have et job, fordi man er blevet fyret, laver sine cv-klik – alt det, man skal for at stå til rådighed – så alligevel ikke kan få understøttelse?
Kan ministeren ikke godt se, at man diskriminerer her i forhold til en anden ægtefælle, som bare har været ansat?
Man er reelt udtrådt – det er ikke noget med at bo i samme bygning eller noget som helst andet, hvor der arbejdes.
Man tager ikke telefonen.
Der er separate telefonnumre.
Man har gjort alt, og så kan man alligevel ikke få understøttelse, medmindre man lader sig skille, eller ægtefællen sælger sin virksomhed.
Er det ikke dramatisk?
Inger Støjberg (V), 2010-01-13:
Det var dramatisk, hvis det også forholdt sig, som hr. Bjarne Laustsen sagde at det gjorde.
Men som jeg nævnte helt fra begyndelsen, er det jo altså sådan, at vi har – synes jeg – opbygget et system, der gør, at der er en god balance imellem kontrolmulighederne og så det, at der netop er mulighed for at kunne dokumentere, at man ikke arbejder videre i virksomheden.
Som jeg også nævnte, er det jo sådan, at er man utilfreds med den afgørelse, som ens a-kasse nu har truffet, er der altså også muligheder for at klage.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-13:
Er ministeren enig i, at arbejdsgruppens rapport vedrørende deltidsbrandmænd er misvisende, når FKB har fremlagt en undersøgelse, der viser, at det er mindst 181, ja, måske 250, deltidsbrandmænd, der er berørt af begrænsningen, og ikke blot 30, som regeringen påstår?
Inger Støjberg (V), 2010-01-13:
Man fristes jo næsten til at sige, at så står vi her igen.
Det er jo bestemt ikke første gang, vi har diskuteret den her sag om deltidsbrandmænd; det er jo naturligvis, fordi det er en vigtig sag, som ligger os begge to meget på sinde.
Som svar på hr. Bjarne Laustsens spørgsmål kunne jeg i virkeligheden bare sige et kort og klart nej.
Men jeg vil gerne uddybe det lidt, for der er tale om to vidt forskellige opgørelser, og derfor vil det også være som at sammenligne pærer med bananer, når de to tal holdes op mod hinanden, som det gøres her i spørgsmålet af hr. Bjarne Laustsen.
I redegørelsen er det vurderet, at op imod 30 deltidsbrandmænd om året vil nå at opbruge deres ret til supplerende dagpenge, inden de når at finde fuldtidsarbejde.
Undersøgelsen fra Foreningen af Kommunale Beredskabschefer er derimod en opgørelse af, hvor mange deltidsbrandmænd der lige nu enten er berørt af eller forventes at blive berørt af 30-ugers-reglen om supplerende dagpenge.
Her er det vigtigt at bemærke, at der er en stor del af de personer, der modtager supplerende dagpenge i FKB's opgørelse, kommer i fuldtidsbeskæftigelse igen inden udløbet af perioden for de supplerende dagpenge.
Det synes jeg ærlig talt at hr. Bjarne Laustsen skulle skrive sig bag øret.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-13:
Jeg skal skynde mig at sige, at selvfølgelig kommer den sag op igen.
Altså, juletiden får nogle smidt ud.
Men sådan en sag som den her vil ikke blive smidt bort, før den er løst.
Jeg synes, at ministeren har en rigtig dårlig sag her.
Ministeren har tidligere efterlyst tal på, hvad det er for noget, vi snakker om.
Ministeren bygger sine tal på tiden i 2006, hvor ledigheden var meget lav.
FKB har lavet en undersøgelse, og jeg står med en kopi af det brev, som ministeren også har fået fra foreningen.
Der siger man så, at der rent faktisk er 181, der er i gang på den der nedtælling.
Da ikke alle beredskaber har svaret, svarer det faktisk omregnet til, at det er 250 personer, der nu er begyndt nedtællingen.
Da regeringen selv regner med, at ledigheden yderligere vil stige i år, er der også grund til at tro, at der er en række flere deltidsbrandmænd, der vil blive ramt af det her.
Dem, der allerede er ramt, vil måske have svært ved at finde tilbage til fuldtidsarbejde, Jeg håber, de finder tilbage.
Reglerne er også sådan, at man jo skal starte på en helt ny periode for at komme med i reglerne igen.
Derfor er det meget misvisende.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, når der nu ligger nye data, at man så ikke accepterer dem.
Jeg er da også spændt på at høre, hvad ministeren har svaret Foreningen af Kommunale Beredskabschefer, og hvad ministeren synes om de tal, som man selv har fundet frem til her.
Inger Støjberg (V), 2010-01-13:
Som jeg netop forsøgte at sige før, er der en række særregler.
De gælder f.eks., hvis man kan anses for at være udtrådt af en virksomhed.
Det kan man, hvis man påbegynder et lønarbejde på mere end 30 timer pr. uge, hvis der ansættes en ny arbejdskraft i virksomheden, og der er også en række udtrædelsesmuligheder, som henviser til virksomhedernes tilrettelæggelse og omsætning.
Så jeg mener rent faktisk, at der er en række muligheder for at dokumentere det, men det er jo altså også således – og det ved hr. Bjarne Laustsen selvfølgelig godt – at det er den enkelte a-kasse, der skal træffe en afgørelse, og at der så derefter, hvis man er utilfreds med den afgørelse, der er truffet, er mulighed for i første omgang at klage til Arbejdsdirektoratet med videre klageadgang til Ankestyrelsens beskæftigelsesudvalg.
Så derfor synes jeg, at vi i det hele har et godt system omkring det her.
Christine Antorini (S), 2010-01-13:
Jeg skal da love for, at det var et indviklet svar, som ministeren havde fået med, for det er jo veldokumenteret, at selvfølgelig giver det et større samfundsøkonomisk afkast, jo mere uddannelse hver enkelt af borgerne her i samfundet får.
Det er jo lige præcis derfor, vi laver en målsætning.
Jeg vil gerne her igen sige, at når vi går op i, at det skal være en konkret diskussion, er det bl.a., fordi da vi havde forhandlingerne om globaliseringsaftalen og kunne konstatere, at vi var langt fra at nå målet på de 85 pct., var vi med til at presse igennem, at der blev sat knap 0,5 mia. kr. ekstra af til at løse praktikpladsproblemet.
Det er et her og nu-problem, der gør, at unge, der vælger en erhvervsfaglig vej, ikke kan gøre deres uddannelse færdig, fordi virksomhederne ikke har en praktikplads til dem.
Så det har helt konkrete konsekvenser, og hvis man ikke når målet – og vi har ikke nået det – så kan man gøre noget ved det.
Jeg vil gerne have, at ministeren igen bekræfter, at det er en 85-procents-målsætning.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2010-01-13:
Jeg må lige starte med at sige til statsministeren, at det ikke var mit indtryk, at der var generel glæde, da det endelig blev besluttet, men at folk åndede lettet op efter et meget pinefuldt forløb om natten.
Men jeg vil gerne spørge statsministeren, om der var egentlige overvejelser forud for det her natlige forløb om, hvorvidt det var en anden, der skulle sidde i præsident- eller formandsstolen på COP'en, og om statsministeren skulle være i baghånden til at kunne blive skudt ind, hvis der opstod problemer.
Jeg spørger om det, fordi det jo er klart, at statsministeren ikke er trænet i FN-diplomati – det har statsministeren ikke haft nogen jordisk chance for at blive.
Det kunne jo godt være hensigtsmæssigt at have en trænet minister eller diplomat til at sidde og styre mødet og så have niveauet over i baghånden til at kunne skyde ind.
Blev der gjort sådan nogle overvejelser forud for det afsluttende forløb?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-13:
Nu skal man passe på med, hvad man siger her i Folketinget med den strenge formand, vi har.
Ja, det er det, jeg mener.
Men det er godt nok en mærkelig diskussion, vi har.
Vi arbejder i fællesskab for at opfylde den her 85-procents-målsætning.
Vi afrapporterer i overensstemmelse med det, der er aftalt.
Vi tillader os at gøre opmærksom på, at der altså er en gruppe, der får en videregående uddannelse uden at have en ungdomsuddannelse.
Det er vi ekstremt glade for at de får.
Så bliver det problematiseret i den helt vilde udstrækning, som om vi vil prøve at snyde med det her.
Der er afrapporteret fuldstændig i overensstemmelse med målsætningerne.
Vi arbejder – går jeg ud fra – i fællesskab dag efter dag for at opfylde den her målsætning.
Det er vores ambition, og den målsætning skal vi nå.
Det må være det vigtigste.
Det andet er sådan noget underligt noget
Jeg kommer til at tænke på en børnehave, altså, hvor man sidder og skændes i sandkassen om de her ting.
Det er da en underlig diskussion, og hvad er pointen egentlig?
Vi afrapporterer i overensstemmelse med reglerne, vi skal opfylde målsætningen, vi kæmper dagligt for det.
Hvad kan man forlange mere?
Morten Bødskov (S), 2010-01-13:
Altså, jeg ved ikke, om det er, fordi finansministeren er på vej til regeringsseminar, at han kommer til at tænke på børnehaver.
Jeg vil bare sige, at vores bekymring er meget enkel, nemlig at nu har det taget 8, 10, 12, 14 spørgsmål at få finansministeren til at bekræfte den målsætning, som vi lavede i 2006.
Generelt bliver man jo meget bekymret for den her regerings vilje til at overholde aftaler.
Den ene dag skal efterlønnen afskaffes, den næste dag siger undervisningsministeren, at det grundlag, man har for en velfærdsaftale, en historisk bred velfærdsaftale, er umuligt at nå, hvis ikke man fifler lidt med tallene.
Derfor forstår jeg simpelt hen ikke, at finansministeren ikke kan se, at begrundelsen for nervøsiteten hos os er udtalelser fra undervisningsministeren, som vi bare beder finansministeren om at tage afstand fra, hvor man siger, at hvis ikke vi tæller unge med, som kommer videre uden en ungdomsuddannelse, bliver det helt umuligt at nå målet om, at 95 pct. har en ungdomsuddannelse i 2015.
Spørgsmålet til finansministeren er: Skal de tælles med, eller skal de ikke tælles med i den målsætning?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-13:
Nu er vi jo tilbage i det tidligere spørgsmål, og så er jeg bare nødt til at gentage igen, hvad det var, jeg svarede på det spørgsmål, nemlig at vi har afrapporteret fuldstændig i overensstemmelse med det, vi har aftalt.
Vi har opgivet det til ca. 80 pct., men vi har givet som oplysning, at der derudover er en gruppe på 4 pct., som får en videregående uddannelse uden at have en ungdomsuddannelse.
Altså, hvad er problemet?
Morten Bødskov (S), 2010-01-13:
Problemet er, at vi laver en aftale ovre i Finansministeriet og har en undervisningsminister nu, som skaber tvivl om den målsætning, vi har lavet.
Det er det, der er problemet.
Derfor beder vi bare finansministeren bekræfte det, som det her spørgsmål handler om, at hvis ikke vi når målsætningen, så har det ret store, alvorlige samfundsøkonomiske konsekvenser.
Det ved alle.
Så beskeden herfra, tror jeg sådan set uden at have spurgt fællerne her,
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-13:
Jeg ved næsten ikke, hvad jeg skal sige.
Vi afrapporterer i overensstemmelse med det, vi har aftalt.
Der er ikke fiflet med noget som helst.
Det, vi arbejder utrætteligt på, er at opnå og opfylde målsætningen.
Det gør vi i fællesskab.
Vi drøfter det jævnligt.
Vi tager initiativer.
Hvad mere kan hr. Morten Bødskov forlange?
Morten Østergaard (RV), 2010-01-13:
Står ministeren fortsat ved den vedtagelse, regeringen og Dansk Folkeparti stemte igennem Folketinget ved en debat den 13. januar 2009, hvori man konstaterede, »at der er et solidt fundament for en fortsat sund udvikling i dansk økonomi med høj og stabil beskæftigelse, gode rammevilkår for vækst samt en holdbar udvikling i de offentlige finanser«?
Det, jeg vil spørge om, er: Står ministeren fortsat ved den vedtagelse, regeringen og Dansk Folkeparti stemte igennem Folketinget ved en debat den 13. januar 2009, hvori man konstaterede, »at der er et solidt fundament for en fortsat sund udvikling i dansk økonomi med høj og stabil beskæftigelse, gode rammevilkår for vækst samt en holdbar udvikling i de offentlige finanser«?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-13:
Ja, jeg står fortsat ved den vedtagelse, som regeringspartierne og Dansk Folkeparti stod bag i forbindelse med debatten for et år siden.
Der er generelt et sundt fundament for udviklingen i dansk økonomi.
Det er der, fordi vi igennem mange år løbende har forbedret strukturerne i dansk økonomi, herunder på arbejdsmarkedet, i skattesystemet og i forhold til de rammevilkår, de danske virksomheder har.
Det er, fordi vi sparede op og nedbragte den offentlige gæld i de gode tider, at vi har et godt fundament.
Det betyder selvfølgelig ikke, at der ikke er meget at gøre endnu.
Det gælder nu, som det jo så også gjaldt for et år siden, hvor vi debatterede det, og den krise, som har udfoldet sig siden sidste år, har bestemt ikke gjort udfordringerne mindre.
Krisen har medført, at BNP har udviklet sig langt mindre gunstigt, end vi havde håbet på.
Samtidig må vi se i øjnene, at krisen i sig selv og de tiltag, som regeringen har gennemført for at modvirke krisen, har medført nogle historisk store underskud på de offentlige finanser, og det bliver den store udfordring i de kommende år.
Morten Østergaard (RV), 2010-01-13:
Jeg synes faktisk, at finansministeren gambler lidt med sin egen og regeringens troværdighed i den økonomiske politik, når man står her med et historisk kæmpe underskud og med nogle problemer, der tårner sig op, og ikke rigtig har nogen svar, i hvert fald ikke nogen fælles svar, på, hvordan man skal løse dem, og siger, at der er et solidt fundament for en sund udvikling i dansk økonomi og en holdbar udvikling i de offentlige finanser.
Situationen er den, og det har jo bl.a. også en række økonomer forsamlet i Ritzaus og Reuters Bureaus økonomiske panel sagt her mellem jul og nytår, at regeringen har skadet dansk økonomi.
Lad mig bare citere den nye overvismand, Hans Jørgen Whitta-Jacobsen, som i det her ritzaucitat fra den 29. december sagde: »Den medløbende finanspolitik fra 2005 og frem til 2007 stimulerede den økonomiske vækst, så derfor har man selv bedt om problemerne.
Den pressede efterspørgslen i samfundet op på et uholdbart niveau.«
At regeringen ikke førte en ansvarlig politik i de gode tider, er jo det, der rammer os nu, og det er jo det, der gør, at krisen i Danmark er blevet værre end i andre lande.
Det gør jo, at man står her i dag og tænker, om regeringen er i stand til at føre en ansvarlig politik i dårlige tider, for ellers står vi jo bare med en fuldstændig uholdbar udvikling, ikke mindst i de offentlige finanser.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-01-13:
Hr. Morten Østergaards virkelighedsbillede og Det Radikale Venstres virkelighedsbillede er lidt fortegnet.
Når hr. Morten Østergaard nu her kommer og siger, at vi er værre stillet end næsten alle andre lande, vil jeg bare sige: Ledigheden i Danmark er en af de laveste, den offentlige gæld og underskuddet på de offentlige finanser er mindre end i de fleste andre lande.
Men det er jo klart, at når krisen kommer på grund af det, økonomerne kalder de automatiske stabilisatorer med den høje skat og den relativt høje understøttelse, så slår det meget ud.
Det, vi gør i regeringen, er, at vi griber tingene an i den rigtige rækkefølge.
Vi har fokuseret på at stabilisere dansk økonomi, og vi har fokuseret på, at vi kommer så skånsomt igennem krisen som muligt.
Vi lægger så heller ikke skjul på, at når vi kommer sikkert gennem krisen, vil der være en regning, vi skal betale.
Men det har været den ansvarlige måde at gribe den her krise an på, at vi har prøvet at mildne konsekvenserne for danskerne.
Morten Østergaard (RV), 2010-01-13:
Finansministeren har travlt med at sige, at det er Det Radikale Venstres virkelighedsbillede, der er skævt.
Det er jo interessant, ikke mindst fordi præcis det her spørgsmål om, hvorvidt regeringens økonomiske politik i de gode tider, dengang man arbejdede primært på at sikre sig selv genvalg og ikke på at få skaffet holdbarhed i de offentlige finanser, faktisk var med til at gøre krisen dybere end i andre lande.
Det behøver man ikke tage mine eller Det Radikale Venstres ord for –
Han siger: »Vi kan kun takke os selv for, at krisen i Danmark blev langt mere dyb end i andre lande.«
Det nærmer sig jo en besværgelse, når finansministeren ved enhver given lejlighed forsøger at tale sig ud af sit eget ansvar.
Det, der er problemet her, er, at man ikke i de gode tider formåede at skabe holdbarhed i de offentlige finanser.
Nu her i de dårlige tider har man så set en forværring, og tilbage står en regering, som ikke har nogen plan for, hvordan vi skal komme ud af det.