runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Benedikte Kiær (KF), 2013-05-14:
Nu er vi jo alle sammen begejstret for det, der foregår i Fåborg-Midtfyn med familierådslagning.
Hvis vi så spoler tiden 5 år tilbage, kunne det være, der var en anden metode, en anden måde gøre tingene på, som havde nogle gode resultater i nogle kommuner.
Der kunne man så have sagt i al begejstring over den her gode metode: Sådan skal det være alle steder; der skal være obligatorisk brug.
Så havde man måske ikke fået den her nye, gode metode fra Fåborg-Midtfyn med familierådslagning, fordi man simpelt hen allerede på forhånd havde sagt fra Folketingets side, at det er sådan her, man skal gøre det.
Hvis vi går ind og dikterer, hvad det er for nogle metoder, man skal bruge, og hvordan det er, sagsbehandleren skal tænke ude i de enkelte kommuner, så går vi glip af noget af det vigtigste inden for socialområdet, nemlig udvikling og innovation.
Og det er baggrunden for, at vi ikke kan støtte det her forslag.
Karina Adsbøl (DF), 2013-05-14:
Men Dansk Folkeparti har jo netop skrevet, at Dansk Folkeparti mener, at kommuner i forbindelse med anbringelse af et barn eller en ung person skal tilbyde familien familierådslagning, såfremt tungtvejende forhold ikke taler imod.
Så det står jo ligesom i beslutningsforslaget, og jeg tænker bare, at det vil jeg lige præcisere over for ordføreren.
Benedikte Kiær (KF), 2013-05-14:
Jeg sagde, at man i situationer, hvor et barn var misbrugt af forældrene, og hvor der ikke var et netværk, der kunne bruges til noget, måske desværre kunne se et misbrug af en lovgivning, hvor der blev anført, at man skulle have obligatorisk brug af familierådslagning.
Og jeg mener også, at ordføreren fra Socialistisk Folkeparti netop fremhævede, at man sådan set kunne risikere, at der skete et misbrug af en ellers meget, meget god intention.
Karina Adsbøl (DF), 2013-05-14:
Men nu ved vi jo, at lige netop den her metode er rigtig god og effektiv.
Det har i hvert fald vist sig i flere kommuner, og det har også vist sig i Sverige.
Jeg kunne godt tænke mig at høre ordføreren om noget.
Det, ordføreren sagde i forhold til familierådslagning, forstod jeg sådan, at man ikke skulle afdække netværkets ressourcer, hvis et barn var blevet seksuelt misbrugt.
Men hvis et barn er blevet seksuelt misbrugt, kunne det jo godt være, at der var nogen i familien, der alligevel kunne bruges til at være barnets kontakt i forhold til at bevare båndet til familien.
Så ordføreren får lige lov til at forklare sig.
Liv Holm Andersen (RV), 2013-05-14:
Nu siger ordføreren: Jeg kan bare ikke se, hvad der er galt i at bruge det her redskab – som om jeg har stået her på talerstolen og sagt, at det er der noget galt i.
Så vil jeg gerne sige for tredje gang, at jeg og Radikale Venstre synes, at det er et godt redskab.
Vi anerkender de gode resultater.
Vi vil meget gerne være med til, at vi arbejder indgående med at udbrede gode resultater og redskaber til kommuner, hvor de måske ikke bruger dem helt så meget.
Det, vi ikke vil være med til, er herindefra at diktere, at man skal bruge ét redskab frem for et andet, og at skulle gå ind og sige til en person, der sidder og arbejder fagligt med de her problemstillinger ude i virkeligheden: Selv om du har vurderet, at det i den her konkrete sag måske ikke vil være en særlig god idé at bruge familierådslagning – af gud ved hvilke årsager, det kan jeg af gode grunde ikke sige noget om – så skal du godt nok.
Selv om vedkommende måske vurderer, at det her er skadeligt for barnet, eller at det ikke er det bedste for barnet, at det ikke tjener barnets tarv, skal man så bruge det her redskab, fordi det er godt i en lang række andre sager.
Det vil vi bare ikke være med til.
Anne Baastrup (SF), 2013-05-14:
Nu bliver der blandet to ting ind i det.
Altså, det er rigtigt, at bedsteforældre har udfordringer i forsøget på at få den der gode kontakt med børnene, der er anbragt uden for eget hjem.
Men det har jo ikke noget at gøre med familierådslagning.
Man kan ikke anbringe et barn uden for eget hjem, medmindre man laver en § 50-undersøgelse.
I § 50-undersøgelsen skal man afdække familieforhold, venskaber og andre relevante forhold, og den børnefaglige undersøgelse skal også afdække familiens og netværkets sammensætning, sociale og økonomiske forhold, forældrenes omsorgsevne og eventuelle problemer med misbrug eller helbred.
Der står, man skal.
Man kan ikke anbringe et barn, medmindre man har afdækket det, for så har man ikke lavet en ordentlig § 50-undersøgelse.
Så på den måde hænger det sammen.
Jeg vil bare ikke have, at vi anvender en helt bestemt metode, der hedder familierådslagning med rundbordssamtaler og mentorer, der skal ind og ud, osv.
Det er det ene.
Det andet er, at jeg ikke synes, det er en god idé, at man laver noget obligatorisk, for hvad så med de mennesker, der ikke får den der familierådslagning?
Skal man så som sagsbehandler stå i en situation, hvor der bliver klaget over, at der ikke kommer familierådslagning, selv om man er blevet involveret?
Karina Adsbøl (DF), 2013-05-14:
Som jeg tidligere har sagt i den her debat står der, at man skal overveje.
Man skal overveje, hvordan der kan ske en systematisk inddragelse af familie og netværk –
det er det, der står.
Så vil jeg lige sige til ordføreren, at i forhold til Kolding Kommune har de netop taget det her på deres dagsorden; de vil arbejde for at udbrede den her metode og bruge metoden med familierådslagning, netop fordi det har vist sig, at den har nogle rigtig gode effekter.
Og det kunne jo være dejligt, hvis andre kommuner fulgte op, for det har faktisk været fremme, ja, siden 2002, tror jeg, at den her metode er rigtig god.
Den er faktisk stadig ikke udbredt i alle kommuner, og der er stadig væk mange familier, hvor man ikke får afdækket, hvilke ressourcer der også er at hente der, og hvordan de kan støtte og hjælpe barnet eller den unge.
Det er rigtig ærgerligt for dem, der kun kan se deres barnebarn 2 timer hver tredje måned.
Anne Baastrup (SF), 2013-05-14:
Jeg er fuldstændig enig i, at bl.a. Faaborg-Midtfyn Kommune har rigtig, rigtig gode erfaringer med familierådslagning, men Kolding Kommune, som vi jo begge har været ovre at besøge, brugte jo ikke familierådslagning, og jeg husker, at ordføreren der var meget optaget af, hvad der gjorde, at det også gik godt.
Det er, fordi der findes forskellige definitioner af, hvordan man involverer netværket, hvordan man involverer familierne, og forslagsstillernes definition af familierådslagning er meget, meget præcis; der er tale om familierådslagning med bestemte typer rundbordssamtaler, med bestemte typer mennesker, der deltager i det.
Karina Adsbøl (DF), 2013-05-14:
Der står klart i det her beslutningsforslag, at »Dansk Folkeparti mener, at kommuner i forbindelse med en anbringelse af et barn eller en ung person skal tilbyde familien familierådslagning, såfremt tungtvejende forhold ikke taler imod«.
Ordføreren startede i sin tale med at sige alt muligt om dysfunktion, og jeg ved ikke hvad, og at det i den forbindelse ikke altid er den bedste metode.
Det, det handler om at få sat fokus på, er intentionen i servicelovgivningen og i retssikkerhedslovgivningen, altså de intentioner, man har i forhold til netværket og til at bruge de metoder, der er til rådighed.
Det handler om, at man bruger de metoder, der er.
Det er jo det vi ofte hører at man ikke gør.
Man har opnået gode resultater med familierådslagning; der har været positiv omtale af det fra familierne, og der er opnået viden om det her, og vi har netop fremsat det her beslutningsforslag, fordi det er en rigtig, rigtig god metode.
Så sikrer vi nemlig også, at familierne og netværket bliver inddraget i at finde nogle gode løsninger sammen med barnet og de andre involverede.
Thyra Frank (LA), 2013-05-14:
Hensigten med B 111 er at gøre det obligatorisk for kommunerne at benytte familierådslagning i anbringelsessager, hvor tungtvejende grunde ikke taler imod.
Dette skal ske med henblik på at styrke netværksanbringelser.
Familierådslagning kan benyttes som en af flere anerkendte metoder af kommunerne til at få afdækket, om der er ressourcer i netværket, der kan bruges.
Fagpersoner i kommunerne har allerede i dag mulighed for at indkalde til familierådslagning, og det fremgår af serviceloven, at kommunerne skal overveje, hvordan familier og netværk kan inddrages.
Liberal Alliance mener, at vi skal understøtte kommunernes brug af mange gode metoder, men vi mener, at det skal være ad frivillighedens vej.
Vi kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.
Benedikte Kiær (KF), 2013-05-14:
Så det er en af baggrundene for, at vi ikke kan støtte det forslag, der er fra Enhedslisten, og så synes vi, det er positivt, at ministeren tager initiativ til at sætte udvalgsarbejdet i gang, plus at der skal laves en vejledning, så vi sikrer en mere ensartet forvaltning kommunerne imellem.
Finn Sørensen (EL), 2013-05-14:
Skal der ændres nogen regler?
Det skal der sandsynligvis ikke, for ministeren var jo egentlig meget godt tilfreds med dem, som de er.
Så jeg forstår ikke rigtig, at ordføreren ligesom vil deponere sine forventninger til noget, som vi ikke ved hvad er.
Jeg vil hellere have, at ordføreren forklarer sig og forholder sig til det konkrete forslag, der bliver behandlet her i dag.
Hvad er der helt konkret i vejen med det, siden ordføreren ikke kan støtte det?
Dennis Flydtkjær (DF), 2013-05-14:
Til den første del om de 78 pct. i vurderingsankenævnene vil jeg sige, at en rigtig stor del af dem skyldes sager om fradraget for grundforbedringsomkostninger.
Men det er altså ikke en pludselig eksplosion.
Nu er vi oppe på, at det er 78 pct., der bliver omgjort af Landsskatteretten.
Året før var det 77 pct., så der er altså en stigning.
Det er godt nok en lille stigning, men det er stadig væk en meget høj fejlprocent, man har.
Så det er ikke noget, der pludselig er opstået inden for det sidste halve år eller 3 måneder osv.
Det er altså et rigtig højt tal, og det problem løser man ikke bare ved at lægge de to klageinstanser sammen eller ved at lægge deres forvaltninger sammen og sige, at man ikke skal have to klageinstanser.
I forhold til at sende det i udvalg synes vi, at ikke at gøre det er en af de store mangler, der har været her.
Det var egentlig det skridt, som Venstres ordfører også sagde man ideelt set skulle have taget fra starten.
Det gør man også på mange andre områder inden for retsområdet, hvis der er tale om nogle principielle ændringer.
Så sender man det i udvalg, så vi får et godt gennemarbejdet og gennemanalyseret arbejde, vi kan tage stilling ud fra.
Thomas Jensen (S), 2013-05-14:
Jeg har først en kommentar, og så har jeg et spørgsmål.
Min kommentar går på, at hr. Dennis Flydtkjær nu to gange har trukket vurderingsankenævnenes 78 pct. ind, og jeg vil bare gerne bede hr. Dennis Flydtkjær om at læse indenad i lovforslaget, så det også fremgår, at vi jo har haft hele problematikken om 3F-sager og fradrag for forbedringer, som jo har givet utrolig meget arbejde i vurderingsankenævnene.
Så de der tal er nok ikke helt valide.
Der er en forklaring bag dem.
Så har jeg så også et spørgsmål til Dennis Flydtkjær.
Der er jo nogle, der begynder at blive lidt mere spidse, bare ordet retssikkerhed bliver nævnt, og så skal man lige pludselig sætte lovgivningsprocessen i stå og sende det hele i udvalg.
Så jeg har bare et kort og klart spørgsmål til hr. Dennis Flydtkjær.
Kan hr. Dennis Flydtkjær prøve at definere, hvad hr. Dennis Flydtkjær forstår ved retssikkerhed?
Thomas Jensen (S), 2013-05-14:
Det, der jo sker i dag, og det, der også vil ske i fremtiden, er, at når man klager over en afgørelse fra SKAT, tager sekretariatet først kontakt til den myndighed i SKAT, der har truffet en afgørelse.
Så får den myndighed mulighed for at lave en sagsfremstilling, og den får mulighed for at lægge frem, hvorfor man har truffet den konkrete afgørelse.
Og nogle af de afgørelser vil jo blive omgjort med det samme hos SKAT, og så vil der ikke nødvendigvis være begrundelse for en lang procedure med ankesag, simpelt hen fordi SKAT med det samme erkender: Hov, her er der blevet begået en fejl.
Og det er jo særlig noget af det, der er sket på vurderingsområdet, hvor den måde, man laver afgørelserne på, kører sådan lidt mere mekanisk og automatisk.
Når der kommer menneskeøjne på, finder man ud af, at der skal rettes til, og så bliver borgeren også imødekommet, hvis der er begået en fejl.
Så jo, jeg tror rent faktisk, at det her sekretariat vil blive en væsentlig styrkelse af retssikkerheden.
Og i forhold til hr. Dennis Flydtkjærs vandmetafor lyder det jo mere, som om hr. Dennis Flydtkjær altid ser glasset som halvt tomt frem for halvt fuldt.
Dennis Flydtkjær (DF), 2013-05-14:
Der er altså et sekretariat under Landsskatteretten i dag, som er alment accepteret og ser ud til at være fagligt dygtig, og tilsvarende er der et mindre fagligt dygtigt sekretariat under vurderingsankenævnet og skatteankenævnene.
Når man blander koldt og varmt vand sammen, giver det altså ikke nødvendigvis varmt vand – så får man lunkent vand.
Og fordi man samler de her to sekretariater til et sekretariat – det er jo de samme medarbejdere, der sidder der – så tror jeg altså ikke på, at man nødvendigvis får en højere kvalitet alene på grund af det.
Jeg ved ikke, om hr. Thomas Jensen kan garantere, at de der 78 pct. af vurderingsankenævnssagerne, som i dag bliver videregivet til Landsskatteretten, helt vil forsvinde – altså, vil man få en rigtig sagsbehandlingsmængde nu, så man kommer op på 100 pct.?
For jeg kan forstå, at skatteministeren i kommentarerne til høringssvarene siger, at der ikke vil være en eneste sag, der kan klages videre til byretterne.
Kan man så garantere fra socialdemokratisk side, at der ikke vil være en eneste sag fremadrettet, der vil blive afgjort forkert?
Thomas Jensen (S), 2013-05-14:
Det er af den simple årsag – og det håber jeg også, at ordføreren har fået ud af at læse lovforslaget – at der laves den her nye enhed, hvor de folk, der sidder og laver indstillingerne både til ankenævnene og til Landsskatteretten, er de selv samme juridiske personer.
Med andre ord bliver der opbygget en øget ekspertise i sekretariatsbistanden, der sikrer, at bag de principielle afgørelser, der bliver truffet i Landsskatteretten, sidder der juridiske eksperter, og de kan, i forlængelse af de principielle afgørelser, indstille til ankenævnene, hvad de skal træffe af afgørelser.
Med andre ord: Vi får en større ensartethed og en større sikkerhed for, at det bliver den rigtige afgørelse, når man kun har én administrativ klageinstans at gå til.
Så på den måde er jeg ret sikker på, at vi får en styrket retssikkerhed ud af at lave de her administrative ændringer bag det nye klagesystem.
Dennis Flydtkjær (DF), 2013-05-14:
Det er muligt, der ikke kom noget nyt frem under høringen, men der var stadig væk massiv kritik, så selv om det ikke er nyt, synes jeg da, at en voldsom kritik er værd at tage med i overvejelsen om, om det er et godt forslag.
Og det synes vi ikke i Dansk Folkeparti.
Jeg vil gerne spørge ind til, at hr. Thomas Jensen siger, at han synes, det her er en styrkelse af retssikkerheden.
I dag er det sådan, at 78 pct. af de sager, som bliver klaget videre fra vurderingsankenævn til Landsskatteretten, bliver omgjort af Landsskatteretten – 78 pct.
Hvordan kan det være en styrkelse af retssikkerheden, at man nu fratager borgeren den anden instans at klage til, når man tager fejl i 78 pct. af tilfældene?
Torsten Schack Pedersen (V), 2013-05-14:
Jeg er enig i, at det, at man får et fælles sekretariat, løfter kvaliteten.
Det sikrer, at den risiko, der er blevet beskrevet, for at der kan være regionale forskelle, mindskes.
Jeg ved godt, at SKAT, hvis der træffes afgørelser, der er meget skæve, har mulighed for at tage dem videre.
Men den ensartethed skal vi jo også være sikre på, når tingene så afgøres i vurderingsankenævn eller i Landsskatteretten.
Når borgerne får det frie valg, skal der være den sammenhæng.
Og der blev det bl.a. på høringen fremhævet, at offentliggørelse af de afgørelser, der træffes i ankenævnene, kunne være en mulighed for at sikre det.
Det synes jeg da er et væsentligt spørgsmål, som vi må få belyst.
Det er i hvert fald en af de ting, som jeg også nævnte i min ordførertale, som jeg har tænkt mig at gå videre med under udvalgsarbejdet.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-05-14:
Vil ordføreren så ikke oplyse mig om, hvordan det her lovforslag giver mindre ensartethed?
For med lovforslaget er der jo et forslag om sekretariatsbetjening, der netop skal sikre mere ensartethed.
Principielle sager skal gå direkte til Landsskatteretten, så man får mere ensartethed i sagerne.
Altså, fra min stol ser det ud til, at lovforslaget netop sikrer en større grad af ensartethed, så vil ordføreren ikke prøve at være mere specifik, så vi kan hjælpes ad med at få et bredt flertal til det her gode lovforslag?
Thomas Jensen (S), 2013-05-14:
Må jeg bare igen knytte en kommentar til det med vurderingssagerne og fradrag for forbedringsomkostninger.
Det er jo ikke noget, der bare lige er opstået inden for det sidste halve år.
Det var, så vidt jeg husker, i december 2010, hvor der var en indenrigs- og sundhedsminister, der i dag sidder i formandsstolen, som havde et lovforslag til behandling her i salen, som netop handlede om det her med fradrag for forbedringer.
Så det er en problematik, der går langt tilbage, og de sager er nu her de seneste år endelig kommet til vurderingsankenævnene, så det er bestemt dem, som vejer tungt i statistikken der – ingen tvivl om det.
Så vil jeg bare gerne gentage, at jeg gerne vil have en kort og klar definition fra Dansk Folkepartis ordfører af retssikkerhed.
Hvad forstår man ved retssikkerhed, når nu det er så vigtigt for en?
Dennis Flydtkjær (DF), 2013-05-14:
Nogle af de ting, der i hvert fald ikke er udtryk for god retssikkerhed, har vi jo set en del af i medierne.
Vi har set, hvordan borgerne kan blive trynet af staten, trynet af SKAT.
Vi synes altid, at det er vigtigt, at man sætter borgeren før systemet, at man sørger for, at den enkelte person har mulighed for at påklage sine sager, hvis vedkommende føler sig uretfærdigt behandlet.
I dag har vi så to instanser, man kan få prøvet sin sag ved.
Nu skal man så kun have en, og det synes vi da er et problem rent retssikkerhedsmæssigt.
Vi synes, det er vigtigt, at man får afklaret så mange som muligt af sagerne i de administrative klageorganer, ikke alene fordi det bliver dyrere i almindelige byretter, men også fordi det er et både godt og vigtigt organ, fordi der er noget faglighed i Landsskatteretten.
Vi synes, det er ærgerligt, at man nu stort set vil vende det om og sige, at det skal være staten, der sættes før borgeren, fordi man åbenbart nu bare skal have lov til at tryne folk uden at give dem en reel chance for at forsvare sig.
Grunden til, at jeg tog ordet, var, at SF's ordfører sagde, at den borgerlige opposition har været med hele vejen.
Jeg vil bare gerne have, at ordføreren bekræfter, at Dansk Folkeparti ikke har været med til nogen forhandlinger eller møder.
Vi blev indkaldt til et møde en torsdag middag, så vidt jeg husker, som blev aflyst et par timer før.
Vi fik ikke nogen grund til det, men vi har altså hverken før eller efter været med i nogen drøftelser.
Kan SF's ordfører ikke bekræfte det?
Så har jeg et andet spørgsmål: Hvorfor ændre på noget i Landsskatteretten?
Det er et anerkendt organ med et højt fagligt niveau.
Hvad er det, der gør, at man synes, at man skal blande dem ind i en ændring?
Hvis der er behov for ændringer, må det være i ankenævnene, for det er der, det faglige niveau ikke er højt nok.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-05-14:
Hvis man har det synspunkt, at der er forskelsbehandling, i forhold til om sagerne kommer fra ankenævnet eller Landsskatteretten – som situationen jo er, indtil det her lovforslag forhåbentlig bliver stemt igennem – ville det jo være et større problem, end hvis vi vedtog det nye forslag, hvor sekretariatsbetjeningen skal sikre en større grad af ensartethed.
Jeg synes lidt, det lyder på kritikken, som om den eneste måde, man kunne imødegå det her fuldstændig på, var, ved at alting skulle gå direkte til Landsskatteretten.
Det er vi bare ikke enige i fra SF's side.
Selvfølgelig skal der være en høj grad af ensartethed, og det er det, sekretariatet skal være med til at sikre.
Torsten Schack Pedersen (V), 2013-05-14:
Men i forhold til noget af den kritik, der blev rejst – bl.a. spørgsmålet om, om det ville højne retssikkerheden og ensartetheden, hvis sagerne, der afgøres ved ankenævnet, bliver offentliggjort – vil jeg sige, at det jo spiller en anden rolle nu, når der er en fritvalgsmodel.
Det er bare et helt konkret eksempel på noget, som jeg også mener at SF burde være optaget af at man får belyst.
I forhold til den kommentar, der kom om lægmandssystemet, vil jeg sige, at vi synes, det er fint, at lægmandssystemet beholdes, og at man har muligheden for at få sin sag behandlet der – eller også ved Landsskatteretten, som i øvrigt også har et lægmandselement.
Den mulighed er der.
Det er en af de risici, der er ved fritvalgsmodellen.
Det var det, vi blev præsenteret for i onsdags, og det synes jeg er et vigtigt spørgsmål at få afklaret, og det håber jeg så sandelig også at SF mener at det er.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-05-14:
I forhold til nogle af de bemærkninger, der har været om en større grad af ensartethed, hvad jeg også synes er et ret stort element i begrebet retssikkerhed, vil jeg sige, at det jo er noget, der netop bliver højnet med det her lovforslag.
Det bliver sikret, at der er nogle mere ensartede afgørelser, og at sekretariatet skal bistå ankenævnene, så vi faktisk får udvidet retssikkerheden.
Men jeg må også sige, at det er klart, at hvis man synes, at Landsskatteretten skal tage sig af alting, vil man måske synes, at sagerne kun skal gå dertil.
Men set fra SF's synspunkt er det rigtig godt, at der er frit valg, for vi lægger også rigtig meget vægt på den folkelige forankring, der er i lægmandssystemet.
Torsten Schack Pedersen (V), 2013-05-14:
Nu håber jeg, at ordføreren har hørt efter, hvad der er blevet sagt fra talerstolen i dag.
Jeg synes, at den kritik, som SF's ordfører kommer med her til sidst, jo er lidt besynderlig.
At den høring, der var i Skatteudvalget,
ikke kan give anledning til overvejelser, synes jeg er påfaldende.
Vi sidder med et lovforslag, med jeg ved ikke hvor mange høringssvar og med nogle ændringer, som går den rigtige vej, hvilket også blev anerkendt ved høringen, men jo stadig væk også med en række spørgsmål, der blev rejst.
Giver det ikke SF anledning til at overveje – efter nogle af de spørgsmål, der blev rejst i onsdags – om ikke det påkræves, at det belyses ordentligt, så vi får en klarhed, vi får en sikkerhed for, at nogle af de bekymringer, der blev rejst, også bliver fulgt til dørs?
Er det ikke den måde, vi bør agere på, når vi holder en høring, altså at vi så også lytter til den kritik, der bliver rejst, og sørger for, at det lovarbejde, vi laver herinde, er så kvalificeret som overhovedet muligt og har afdækket så mange af alle de aspekter, som sådan en høring giver anledning til, som overhovedet muligt?
Jamen det er jo det element, som blev anerkendt, om, at der nu er en valgfrihed.
Hvordan sikrer man med den valgfrihed, som jeg synes er positiv, at man får en ensartethed i behandlingen?
Det kan man sige ikke er et spørgsmål, der har været adresseret på samme måde før, fordi det ikke var en del af det lovforslag, der blev sendt i høring.
Jeg mener, at der blev rejst en række spørgsmål.
Dem vil vi gerne have belyst, og det tror jeg da egentlig vi alle har en interesse i, så vi kan være sikre på, at den lovbehandling, der foregår herinde, er så grundig som overhovedet muligt.
Den kritik, der bliver rejst af forslagene, tager vi altså også alvorligt.
Alt andet ville da gøre, at høringer ville være skinprocesser.