Meta Fuglsang (SF), 2009-05-13:
Der har jo igennem et stykke tid været meget stor opmærksomhed om adgangen til indsigt i de aktiviteter, som politikere deltager i - og af ganske indlysende grunde, når man ser, hvad der er kommet frem i pressen.
Denne adgang til indsigt, som er diskuteret her, er jo en meget væsentlig del af fundamentet for det demokrati, vi har.
Det er den adgang til indsigt, som gør, at man kan følge med i, hvad offentlighedspersoner, hvad ministre foretager sig.
Og derfor er det selvfølgelig af stor interesse, hvad der sker på området.
Den seneste debat på det her område om indsigt i ministerkalendere har jo rejst spørgsmålet om, om kalendere bliver ført, med henblik på hvad der kan offentliggøres.
Det er altså argumentet om, at hvis man fører en ministerkalender, med henblik på at den skal offentliggøres, vil der være nogle begrænsninger i, hvad der står, og derfor mister de deres værdi.
Realiteten er jo, at de nuværende regler med denne diskussion kan medføre, at den offentlige interesse i at kunne følge med i realiteten modvirkes, hvis ting pilles ud af kalenderne.
Det, vi i SF har kigget på, er: Hvad er det, vi er interesserede i?
Vi er interesserede i, at offentligheden har adgang til en indsigt i de aktiviteter, som politikere foretager sig, og som der har været debat om, altså om de er private eller ikke er private.
Hvad er det for nogle interesser, som politikere har i forskellige sammenhænge, og hvad er det for nogle gaver, man får?
Vi er gået ind i arbejdet med det her forslag og ind i arbejdet med aftalen ud fra en vurdering af, at det er vigtigt at sikre indsigt i aktiviteterne, altså det er materien i, hvad vi gerne vil have at man skal få adgang til, der er vigtig for, hvordan vi tager stilling i den her sag.
Og vurderingen har været, at den aftale, der er indgået her, betyder, at vi positivt får oplistet, hvad der i hvert fald skal være adgang til, og at det er nogle oplysninger, som skal offentliggøres.
Der er selvfølgelig en række spørgsmål, som melder sig i den her sammenhæng, og nogle af dem kom jo også frem her, da de første ordførere talte.
Det gælder f.eks. spørgsmålet om, om den aftale, der ligger, er en hensigtserklæring.
Det er jo korrekt, at det, der står i det lovforslag, der ligger, vedrører en begrænsning i adgangen til aktindsigt.
Det, der ligger i aftalen her, betragter jeg ikke som en hensigtserklæring.
Jeg betragter det som en bindende politisk aftale, en forudsætning for, at det lovforslag, der ligger her, kan blive gennemført, og at det derfor selvfølgelig er en aftale, som man er bundet af som politiske partier.
Dermed er jo også sagt, at vi skal være opmærksomme på, hvad der sker.
Måske kunne det lade sig gøre i den mest ideelle af alle verdener, men i virkelighedens verden er vi i hvert fald nødt til at holde øje med, hvad der sker.
Ligesom man har været opmærksom på, hvad der sker i ministres kalendere, skal vi også være opmærksomme på, at de regler, vi laver for at imødekomme det behov, der er, uden at krænke muligheden for den her indsigt, også bliver overholdt.
Men vi indgår i hvert fald i udvalgsbehandlingen af det her med henblik på at få svar på de spørgsmål, som der er, og for at imødegå de betænkeligheder, der kan være.
Og vi vil så selvfølgelig sikre, at man følger op på det her med øje for, om det virker efter hensigten, og om den aftale, der bliver lavet, bliver overholdt, og være opmærksomme på, om der er brug for at skride ind på det her område, eller om der er fundet en løsning, der kan bære.