Pernille Skipper (EL), 2012-04-13:
Mange tak for det.
Jeg tror, at vi alle sammen herinde er enige om, at vi hele tiden skal gøre mere og blive bedre i forhold til at hjælpe udsatte børn og unge; det er der ikke nogen tvivl om.
Og det her lovforslag har bestemt nogle gode intentioner om at gøre det nemmere for kommuner at hjælpe familier, børn og unge, som har det svært.
Når det er sagt, er der nogle punkter, hvor jeg gerne vil udtrykke Enhedslistens bekymring.
Datatilsynet indvender, at de ikke er enige i, at der er en overensstemmelse mellem denne lovgivning og persondataloven i forbindelse med at videregive personfølsomme oplysninger til VISO uden samtykke.
De indvender, at det er betænkeligt i forhold til persondataloven at udvide SSD-samarbejdet.
Og de mener også, at man ikke i tilstrækkelig grad har vurderet den her udvidelse af mellemkommunale underretninger i forhold til persondataloven.
Det synes jeg ikke handler om teknik.
Det er jeg helt med på, og jeg synes sådan set også, det kan være svært, men det er altså persondataloven og det bagvedliggende direktiv, som sådan set handler om ufravigeligt at beskytte vores borgeres basale rettigheder – en beskyttelse mod, at man i det offentlige system spreder dybt personlige oplysninger til andre uden at have en rigtig god grund.
Jeg afviser ikke, at det kan være tilfældet eller er tilfældet i de forslag her.
Som sagt er intentionerne gode, og i Enhedslisten afviser vi overhovedet ikke, at der kan være ræson i dem, men vi bliver simpelt hen nødt til at kunne begrunde og uddybe i en grad, så Datatilsynet også bliver tilfredse og deres kritik imødekommet.
Desuden indeholder forslaget her en adgang til, at kommunerne skaffer sig adgang til en families hjem uden retskendelse.
Der lægges op til, at det skal ske på tre betingelser: for det første, hvis det sker som led i en børnefaglig undersøgelse, for det andet, hvis det må anses for at være nødvendigt for at afgøre, om der er risiko for alvorlig skade på barnet, og for det tredje, hvis forældrene decideret har modarbejdet, at en børnefaglig undersøgelse gennemføres.
Det indebærer jo en indskrænkning i retten til privatlivets fred, som er bestemt i den europæiske menneskerettighedskonvention.
Det indebærer også et indgreb i boligens ukrænkelighed, som er bestemt i grundloven.
Det er to meget grundlæggende rettigheder, vi har som borgere, og der skal selvfølgelig være meget stor klarhed over det, når vi går ind og indskrænker de rettigheder, begrænser de rettigheder.
Og det er rigtigt, at ministeren vil klargøre det nærmere i en bekendtgørelse, men jeg tror altså, det er rigtig vigtigt, at vi også i Folketinget er bevidste om, hvad det egentlig indebærer, når vi giver lov til, at man altså går ind i menneskers hjem uden først at have fået en retskendelse i hånden.
Det er ikke fuldstændig klart for mig og heller ikke fuldstændig klart for Institut for Menneskerettigheder i deres høringssvar, hvorfor det er nødvendigt at fravige kravet om en retskendelse.
Jeg har fuld forståelse for, at der i meget grove sager kan være behov for at tvinge sig adgang til et hjem for simpelt hen at få afklaret, om man har at gøre med et barn, som har brug for hjælp.
Der skal ikke være nogen tvivl om, at det ikke må være en lukket dør, der afgør, om et barn får den nødvendige hjælp.
Men jeg har svært ved at forstå, hvorfor det ikke kan ske med en retskendelse i hånden, altså hvorfor vi ikke giver socialrådgiverne mulighed for at gå ned og få en retskendelse hos domstolene, ligesom politiet skal gøre det, hvis politiet skal trænge ind i andre menneskers hjem.
En retskendelse er jo altså en dommers saglige vurdering af, om det er nødvendigt, og det er en meget grundlæggende retssikkerhedsgaranti.
Det vil vi også meget gerne tage op i den videre behandling.
Til slut skal jeg sige, at til trods for at vi stiller os skeptiske over for dele af det her lovforslag, er vi glade for intentionerne bag det, og vi forsøger at arbejde videre i udvalgsbehandlingen.