runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jesper Langballe (DF), 2009-02-17:
Nu synes jeg, fru Karina Lorentzen hævder ansvaret for derefter straks at bortforklare det, og i øvrigt ved jeg ikke rigtigt, om det med, at ansvaret skulle være legitimeret, er en eller anden målsætning.
Det synes jeg er noget underligt noget.
Et ansvar har man simpelt hen, fordi man har det; fordi det hører med til det at være menneske at være ansvarlig.
Hvis nogen fornægter et andet menneskes ansvar, fornægter de faktisk hele det menneskes værdighed og dets eksistens overhovedet, og det er ligesom lidt af det, man husker fra de første årtier efter 1968, altså den tro på, at alle problemer er samfundsskabte, og at samfundet derfor skal løse alle problemer, men ikke kræve nogen til ansvar.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2009-02-17:
Jeg tror bestemt på betydningen af ansvar, og der er ikke andre end de kriminelle selv, som er ansvarlige for deres handlinger.
Men når det så er sagt, må vi spørge os selv, hvad formålet er med at stille nogen til ansvar.
Målet skulle jo gerne være, at der blev færre ofre i samfundet.
Målet skulle også gerne være, at den unge ikke igen begår et overgreb mod nogen i samfundet, og i den henseende er det altså bare vigtigt, at vi bl.a. får udredt de unge mennesker, fordi en del af dem har diagnoser.
En undersøgelse af 100 personer på sikrede institutioner viste, at 69 pct. af dem, der fylder op dér, har en diagnose af en eller anden art, så løsningen kan også være behandling.
Jesper Langballe (DF), 2009-02-17:
Jeg synes, fru Karina Lorentzens fortælling om Jokkes historie var en sød og god historie, men jeg vil sige, at der jo også er en anden side af sagen.
Fru Karina Lorentzen sagde en masse om diagnoser og behandling, men der var et ord, jeg overhovedet ikke hørte fru Karina Lorentzen bruge, og det var ordet ansvar.
Det er udtryk for et kriminalpolitisk syn, der svarer lidt til det, man havde for et par årtier tilbage.
Her var noget, der hed socialmedicin, vældig fremme, og her sagde man: Det er spild af penge og tid at bruge en masse ressourcer på at gøre syge folk raske.
Nej, man skal lave et samfund, hvor folk slet ikke bliver syge, og man skal heller ikke straffe forbrydere, men lave et samfund, hvor der slet ikke sker nogen forbrydelser.
Men er det ikke en tilstand, som kun har eksisteret ét eneste sted, nemlig i Paradiset før syndefaldet?
Derfor vil jeg godt spørge fru Karina Lorentzen: Mon ikke den voksne, der var så sød og god mod Jokke, også ville have været det ved at give ham et ansvar?
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2009-02-17:
Jeg synes, det helt store problem er, at vi i Danmark ikke er særlig gode til at tage hensyn til ofrene.
Vi tilbyder faktisk ikke ofrene ret meget andet end straffen til den skyldige.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-02-17:
Jeg hører ikke Socialistisk Folkeparti tale så tit om ofrene, for der er jo også en masse ofre i den her sag.
Så jeg vil gerne høre, om Socialistisk Folkeparti mener, at der også skal tages hånd om ofrene i den her sag, at ofrene også har krav på at få håndhævet deres retsfølelse og deres sikkerhed for, at når/hvis de bliver overfaldet, så, lige meget om vedkommende er 12, 13, 14 eller 18 år gammel, kan vedkommende blive anmeldt til politiet og komme for en domstol.
Tom Behnke (KF), 2009-02-17:
Det Konservative Folkeparti er for så vidt enig med forslagsstillerne i, at det er vigtigt, der bliver taget hånd om børn, der begår kriminalitet.
Børn skal også kunne mærke en konsekvens og opdage, at det, de lavede, var forkert.
Det Konservative Folkeparti er derimod ikke enig med forslagsstillerne i, at løsningen er at nedsætte den kriminelle lavalder til 12 år.
Børn, der begår kriminalitet, skal ikke ind i det retslige system, men derimod håndteres i det sociale system.
Når børn begår kriminalitet, har de brug for at opdage, at det har en konsekvens at gøre noget forkert, men børn har ikke brug for at blive straffet på traditionel vis, men derimod for at blive hjulpet.
Dels har regeringen gennemført en forældreansvarslov, hvorefter forældrene inddrages aktivt og konsekvent, når børnene ikke opfører sig ordentligt, dels er Folketinget netop i disse dage ved at vedtage et nyt lovforslag, som bl.a. indfører forældrepålæg og børnepålæg, hvor børnepålægget går ud på, at barnet meget kontant skal opdage, at det er forkert at begå kriminalitet.
Med et børnepålæg kan et barn f.eks. blive pålagt at bidrage til at genoprette den skade, det har forrettet.
Med regeringens forslag bliver der med andre ord taget konsekvent fat i de børn, som ikke kan opføre sig ordentligt.
Børnene møder konsekvens, men samtidig hjælp til at komme videre og hjælp til at få sig et liv frit for kriminalitet, og det er jo det, vi skal.
Vi skal hjælpe de børn, som i den grad råber på at få hjælp, vi skal ikke stille dem for en dommer og gøre dem til en del af de voksnes retssystem, og vi skal slet ikke sætte børn i fængsel eller bruge andre af de traditionelle sanktionsformer, som vi bruger over for voksne.
På den baggrund kan Det Konservative Folkeparti endnu en gang afvise forslaget fra DF.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-02-17:
Tak til ordføreren fra Socialistisk Folkeparti.
Det, som vi i Dansk Folkeparti godt kunne tænke os, er jo netop, at man kunne gribe tidligt ind.
Det er også derfor, vi ønsker at sænke den kriminelle lavalder, således at man, allerede første gang de unge er ude i noget kriminelt, kan gribe ind og komme med nogle sanktioner, så de kommer ud af det miljø, de er i, for mange gange er det jo også miljøet, der påvirker dem.
Så vil jeg også høre ordføreren, om ordføreren ikke også mener, at det vil have en præventiv effekt, en forebyggende effekt, at sænke den kriminelle lavalder.
Det ved jeg at Socialistisk Folkeparti går meget op i.
Karen Hækkerup (S), 2009-02-17:
O.k., der blev jeg helt forvirret.
Det er altså bedre at sende børn i institution end i familiepleje, siger fru Liselott Blixt.
Jeg må altså nok sige, at jeg sådan set om de der institutioner mener, at man kan sige meget om dem, men særlig gode er de faktisk ikke, når man ser på, hvad recidivprocenterne er.
For de børn, der falder tilbage i kriminalitet, og som har været hele institutionsforløbet igennem, er oddsene rigtig, rigtig dårlige.
Det, man skal gøre ved forældre, der ikke magter deres forældreansvar, er at få dem til at begribe det; det er at hjælpe dem til det; det er at støtte dem i det.
Og hvis de ikke formår det, skal man da tage hensyn til barnet og fjerne barnet.
Hvis barnets udvikling og trivsel er i fare, er det faktisk pålagt kommunen som en pligt at sørge for at gribe ind.
Og jeg kan simpelt hen ikke forstå, at man kan stå her og sige, at det ville være bedre, at børn havnede på institutioner, efter at de har fået en dom.
Børn er børn, og børn skal hjælpes til at blive kriminalitetsfri.
Liselott Blixt (DF), 2009-02-17:
Det passer ikke.
Men lovmæssigt kan man ikke gøre ret meget, og det er vel heller ikke sådan, at vi skal gå ud og tvangsfjerne.
Hvis vi nu ser, at det er indvandrere på 13 år, er det så fru Karen Hækkerups mening, at vi skal tvangsfjerne en med en anden etnisk herkomst og sætte vedkommende i familiepleje?
Er det så løsningen?
Er det bedre for vedkommende end at få en dom og så komme ud i en institution?
Karen Hækkerup (S), 2009-02-17:
Jeg vil sige, at hvis et barn begår kriminalitet og et barn er i en dårlig udvikling, er der faktisk belæg i loven for at tvangsfjerne et barn.
Det, vi kan se er konsekvensen af VKO's økonomiske politik, er bare, at kommunerne ingen penge har.
Samtidig stiger alderen på de børn, som bliver fjernet, og det vil sige, at børnene bliver ældre og ældre, inden der er nogle, der griber ind.
Hvor man faktisk, hvis man havde haft en rettidig indsats, ville have kunnet redde nogle børn fra at havne i en kummerlig tilværelse, så sidder man altså i kommunerne med nogle økonomiske hensyn, der gør, at man, hvis man skal sende et barn på institution eller man skal hjælpe en anden familie, skal skære hos en helt tredje familie.
Det er den økonomiske virkelighed i det kommunale Danmark i dag, og den kan Dansk Folkeparti i hvert fald ikke rende fra sit medejerskab af.
Liselott Blixt (DF), 2009-02-17:
Jeg vil gerne spørge ordføreren - og det har intet med transmissionen i fjernsynet at gøre; jeg ved ikke, om det påvirker ordførerens måde at svare på, men det er i hvert fald ikke derfor, jeg stiller spørgsmål
hvor ordføreren mener at den almene borgers retsfølelse er i det her.
Vi ser i vores kommune i vores sociale boligbyggeri 12-13-14-årige, der slår ældre damer ned og så bliver sendt hjem igen.
Jeg ved, at de sociale myndigheder gør, hvad de kan, men de kan ikke gøre ret meget ved det.
Der skal lidt mere til for at kunne tvangsfjerne de unge fra deres eget hjem - og det er heller ikke løsningen.
Politiet må aflevere dem gang på gang.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvor den enkelte borgers retsfølelse er, når vedkommende dagen efter at være blevet chikaneret, slået ned og bestjålet af nogle unge mennesker kan møde disse unge mennesker på gaden.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2009-02-17:
Det er bare ikke løsningen på problemerne, vi er nødt til at gribe ind over for årsagerne til kriminaliteten i stedet for at gøre kriminaliteten til det helt store tema.
Det er altså en svag uddannelsesmæssig baggrund og en svag social baggrund, der er årsagen, og det er der, vi må sætte ind.
Jeg synes netop, at det er vigtigt, at vi gør det, for hvis målet er, at der skal være færre ofre, er vi altså nødt til at gøre noget ved selve årsagerne til kriminaliteten.
Karen Hækkerup (S), 2009-02-17:
Jeg ved ikke, om Dansk Folkeparti konkret har svaret på, hvordan sådan en domstolsprøvelse skulle finde sted, om det skulle være ved en almindelig domstol.
Dansk Folkeparti har i hvert fald ikke gjort det i det her forslag.
Nu kender jeg ret meget til, hvordan en sag foregår ved domstolene.
Jeg har set nogle stykker af dem efterhånden, og jeg ved ikke, om det er det, vi skal tro er vejen frem til at løse vores kriminalitetsproblem med børn og unge - som er stort.
Der er behov for, at der gribes ind langt tidligere, end når man havner ved en dommer.
Der er behov for, at der gribes ind, allerede når børnene mistrives i vuggestuen, i børnehaven, i skolen.
Lad os dog sætte ind med en social indsats, der gør, at børn ikke bliver kriminelle.
Lad os dog sørge for, at deres liv bliver godt, så de ikke havner i den kriminelle løbebane, som er så ødelæggende både for dem og for samfundet.
Jeg synes, at Dansk Folkepartis forslag er for enøjet, og derfor synes jeg ikke, at vi kan stemme for det.
Jesper Langballe (DF), 2009-02-17:
Ja, det var en tale, som var rigtig radikal.
Altså, der var faktisk ikke et uforudsigeligt ord i den.
Hr. Morten Østergaard kan ikke forstå, at en forskningsordfører kan tale på den måde om kriminologer.
Men det er måske, fordi forskningsordføreren har overvejet, hvad videnskabelig forskning er, og har fundet ud af, at der er forskel på faglig videnskabelig forskning og så charlatanforskning.
Til det sidste regner forskningsordføreren altså kriminologi.
Det er ikke et videnskabeligt felt, det er et synspunkt, et radikalt synspunkt.
Der var en engang, der hed Flemming Balvig.
Der var ikke en radioavis eller tv-avis, hvor han ikke medvirkede, og ham tror jeg godt hr. Morten Østergaard ville kunne lide.
Og så vil jeg lige sige til sidst, at … nej, jeg tror ikke, jeg kan nå det.
Jeg tror, jeg venter til anden omgang.
Morten Østergaard (RV), 2009-02-17:
Jeg forsøgte at tage det første spørgsmål så seriøst, at jeg henviste til, at man i bemærkningerne argumenterer for, hvorfor man mener, at det vil have en præventiv effekt, med det her argument om, at kriminaliteten skubbes ned i de yngre årgange.
Det henviste jeg til og sagde, at det fremgår af bemærkningerne.
Og så var det bare, at jeg stillede spørgsmålet: Hvor går grænsen så for det?
Hvis man gennemfører det her beslutningsforslag, vil det så ikke blot flytte kriminaliteten ned til de 11-årige?
Jeg siger bare, at hvis det er den logik, man har - selv hvis man tager forslagsstillerens egen logik - er der ikke grund til at forvente, at det vil føre til mindre kriminalitet.
Derfor er det, jeg siger, at vi ikke tror på, at den her løsning er der, og derfor støtter vi ikke forslaget.
Så jeg tog det argument, som fru Marlene Harpsøe som forslagsstiller selv har præsenteret, og synes sådan set, at jeg fik argumenteret nogenlunde rimeligt for, hvorfor det ikke hænger rigtig godt sammen med det forslag, man har stillet.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-02-17:
Aldersgrænsen er noget, jeg vil komme ind på i min ordførertale, så den radikale ordfører er velkommen til at blive hernede i salen og lytte godt efter.
Noget, som jeg så bed mærke i, at den radikale ordfører sagde, var, at de 15-årige skubber de yngre, dem under 15, ud i kriminaliteten, fordi de ikke selv ønsker at blive dømt for kriminalitet.
Se, det var jo en meget bemærkelsesværdig mening, som hr. Morten Østergaard her kom med.
Hr. Morten Østergaard sagde tidligere, at det her ikke ville have nogen præventiv effekt.
Se, det har jo en præventiv effekt over for de 15-årige.
Er hr. Morten Østergaard ikke enig i det?
Morten Østergaard (RV), 2009-02-17:
Nej, det har jeg meget vanskeligt ved at se for mig.
Jeg kan se i bemærkningerne, at en del af logikken skulle være, at man ligesom skubber unge mennesker under 15 år ud i kriminalitet, fordi de løser opgaverne for de store, som er bange for at blive stillet for en dommer og retsforfulgt.
Der er jo to ting at sige til det.
Vi mener jo ikke i Det Radikale Venstre, at det skal være konsekvensløst for unge under 15 år at begå kriminelle handlinger.
Tværtimod skal der gøres en indsats.
Det, der er afgørende, er, hvor indsatsen skal gøres.
Her taler vi altså om børn, og det vil sige, at den indsats altså er i det sociale system, og der er mange grunde til, at politiet og det sociale system arbejder sammen, og derfor skal politiet selvfølgelig også være involveret.
Og nej, vi tror ikke, at det afgørende der bliver, om man kan risikere at komme ind i domstolssystemet som under 15-årig.
Men hvis man følger logikken fra bemærkningerne, hvad skulle så med det her forslag forhindre, at det bliver de 11-årige, der bliver skubbet ud i kriminaliteten?
Hvor går grænsen for det argument?
Vi har svært ved at se det, og vi tror på - og kan også forstå på dem, der beskæftiger sig med det på sådan et mere videnskabeligt niveau - at der er masser af andre gode løsninger, og at der ikke er belæg for at tro, at det her er en løsning.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-02-17:
Så vil jeg gerne have lov til at sige, at det virker sådan lidt absurd, at man begynder at tale om de sikrede institutioner og en problemstilling, som vi ved, justitsministeren allerede gør utrolig meget for at sikre, at den bliver løst.
En anden ting, jeg så vil sige med det her, er, at den radikale ordfører jo påstår, at det her ikke vil have nogen som helst præventiv effekt.
Tværtimod vil det skabe et større kundegrundlag for de sikrede institutioner.
Der må jeg sige, at vi fra Dansk Folkepartis side mener, at det er noget vrøvl.
Tværtimod vil det have en stor præventiv effekt.
Kan ordføreren fra Det Radikale Venstre ikke også se logikken i, at det her rent faktisk kan have en præventiv effekt?
For løsningen er jo også netop at sikre, at så få helt unge bliver kriminelle og roder sig ud i noget.
Her står vi faktisk med et forslag, som vil forebygge det og sikre, at kundegrundlaget for de sikrede institutioner ikke bliver større, som den radikale ordfører sagde, men rent faktisk mindre.
Jesper Langballe (DF), 2009-02-17:
Hr. Tom Behnke, den konservative ordfører, synes altså, at det er et decideret dårligt forslag.
Jeg synes, at måden, der argumenteres for det på, er underlig.
Ordet straf kom en tid under 68-bølgen i miskredit.
Straf var noget væmmeligt noget, sagde man. Så begyndte man alligevel at genopdage det, men så sagde man ikke straf mere, så sagde man konsekvens.
Og det er jo faktisk også et udmærket udtryk.
Det bruger hr. Tom Behnke også.
De unge skal mærke en konsekvens, men de skal ikke straffes, de skal hjælpes.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-02-17:
Det var da en meget klar holdning at komme med.
Man mener bl.a., at det har noget at gøre med uretfærdighed.
Så vil jeg gerne spørge den konservative ordfører, om ikke det er uretfærdigt over for et offer, om ikke det er krænkende for et offers retsfølelse, at en gerningsmand ikke kan blive stillet for en dommer og blive straffet for sine gerninger, med henvisning til at gerningsmanden er 12, 13 eller 14 år.
Mener ordføreren fra Det Konservative Folkeparti ikke, at det er krænkende for retsfølelsen?
Tom Behnke (KF), 2009-02-17:
Jeg tror, at selv de meget lærde er meget uenige om, hvad retsfølelse er.
Men retsfølelse på det individuelle plan er vel sådan, som man som menneske føler, i forhold til hvis der sker noget retfærdigt eller noget uretfærdigt.
Hvis man taler sådan mere befolkningsmæssigt, er det vel sådan mere en gennemsnitlig sum af, hvad de fleste mener om det ene eller det andet.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-02-17:
Først tak til ordføreren fra Det Konservative Folkeparti for de bemærkninger, som man er kommet med til forslaget her fra Dansk Folkeparti.
Når det så er sagt, vil jeg gerne spørge ordføreren fra De Konservative helt konkret: Hvordan vil ordføreren fra Det Konservative Folkeparti definere retsfølelse?
Tom Behnke (KF), 2009-02-17:
Jo, men så lad os droppe alle de ord, og lad os forholde os til det, som debatten drejer sig om, nemlig hvad der skal ske med børn, som begår kriminalitet.
Skal de op at stå foran en dommer, skal de have en straf efter det traditionelle straffesystem, som vi kender det i dag, og som man bruger over for voksne, eller skal vi sørge for, at børn, som begår kriminalitet, opdager, at det her var forkert, altså at det har en konsekvens, f.eks. i forbindelse med et forældrepålæg, et børnepålæg eller måske endda i yderste konsekvens det, at de bliver tvangsfjernet fra hjemmet og anbragt i familiepleje eller på institution, således at der er nogle andre, der tager hånd om dem?
Det, der er det vigtige, og som jeg tror er vigtigt for alle borgere, som bekymrer sig om denne situation, er, at de her børn holder op med at begå kriminalitet.
Spørgsmålet er, hvordan vi får de her børn til at holde op med at begå kriminalitet.
Er det ved at stille dem for en dommer i det juridiske system ligesom voksne kriminelle, sådan at de kan modtage en sanktion, altså sådan at de i yderste konsekvens også rent faktisk kan komme i fængsel, eller er det bedre, at vi hjælper de her børn?
Der har vi i Det Konservative Folkeparti den klare opfattelse, at det er væsentlig bedre, at vi hjælper de her børn, men hjælpen skal være udformet på en sådan måde, at den har en karakter af konsekvens, at den unge eller barnet opdager, at det, han eller hun gjorde, simpelt hen var forkert, at der var nogle, der reagerede, at der var nogle voksne, der sagde fra.
Jesper Langballe (DF), 2009-02-17:
Nu synes jeg, at hr. Tom Behnke måske skal vare sin mund lidt, for hr. Tom Behnke kunne jo komme i den situation lidt senere, at han opdager, at det faktisk er nødvendigt at gøre noget i den retning, som Dansk Folkeparti foreslår, at det er, hvad hr. Tom Behnkes konservative bagland faktisk også mener, og ikke al den der 68-snak om, at straf er noget ganske forfærdeligt.
Det der med at diskutere ordenes betydning ytrer hr. Tom Behnke dyb foragt for.
Altså, hvis ikke man gider diskutere ordenes betydning, kan man være sikker på, at der ikke bliver nogen som helst mening i det, man siger, altså hvis ingen ved, hvad de mener med det, de siger.
Ordet konsekvens og ordet straf betyder jo i virkeligheden det samme.
Det betyder, at man skrider ind, at man handler med myndighed og siger: Du er ansvarlig for dit eget liv og dine egne gerninger.
Tom Behnke (KF), 2009-02-17:
Det er lidt underligt at skulle tage en diskussion om ordenes betydning.
Så vidt jeg husker den retlige historie, er det sådan, at det, man gik fra, var at tale om straf til at tale om sanktion.
Ordet konsekvens er jo et helt andet ord, som kan bruges langt bredere i mange andre sammenhænge, og som slet ikke behøver have noget med det her at gøre.
Så det, man i virkeligheden diskuterede, var jo straf og sanktion.
Men det, jeg kan konstatere af det her beslutningsforslag, som er fremsat af DF, er jo, at man ønsker at sænke den kriminelle lavalder til 12 år.
Der står ikke nogen steder i forslaget, at man i øvrigt tager nogen forbehold over for det retlige system, som det fungerer for dem, der er over 15 år, og det vil sige, at man må udlede af det her beslutningsforslag nr. B 78 fra DF, at det, man ønsker, altså er at bruge det almindelige retssystem og de almindelige sanktionstyper, som er gældende for voksne kriminelle.
Det er derfor, jeg siger, at som forslaget ligger her, kan vi ikke bruge det til noget.
Hvis man tænker på en lang række af de andre muligheder for, at børn og unge møder konsekvens, når de gør noget forkert, så er regeringen allerede i fuld gang.
Man har gennemført nogle ting, og man er faktisk lige i disse dage ved at gennemføre noget mere.
Se, det er jo et meget interessant spørgsmål at stille.
Når man læser beslutningsforslaget fra DF, bliver der henvist til en statistik, der omhandler børn i alderen 10-14 år.
Men beslutningsforslaget går kun ud på at sætte den kriminelle lavalder ned til 12 år.
Hvad med det offer, der bliver udsat for en kriminel handling begået af en 11-årig?
Hvad med det offers retsfølelse?
Altså, man kan da ikke tale retsfølelse i forhold til henholdsvis 12 eller 15 år, når vi ved og ud fra statistikkerne kan læse, at der også er børn på 11 år, 10 år, endda yngre, som begår kriminalitet.
Hvis det, som fru Marlene Harpsøe her siger, skal give nogen som helst mening, skulle man sætte den kriminelle lavalder ned til 0 år, men det har DF jo ikke gjort.
Man har valgt at sætte den et eller andet mystisk sted lige præcis på 12 år, og der er ikke nogen steder, hvor der er argumenteret for hvorfor.
Fra konservativ side har vi den opfattelse, at det er rigtigt, at de her børn skal møde en konsekvens, at de skal opdage, det er forkert at lave kriminalitet.
Det er det vigtige.
Hvordan vi så når frem til det, muligheden for at vise den konsekvens, er der, hvor vi er uenige.
DF ønsker, at børnene skal stilles for en dommer i det retlige system og i yderste konsekvens sættes i fængsel.
Det er vi uenige i.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-02-17:
Tak, hr. formand.
Jeg vil også takke ordførerne for den, synes jeg, meget positive modtagelse af lovforslaget.
Det er jo glædeligt, at vi nu kan afslutte arbejdet med at modernisere og liberalisere navneloven.
Som det fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, mener regeringen, at den nuværende navnelov har været en stor succes, og at den virker efter hensigten.
Vores drøftelser med relevante myndigheder og organisationer støtter også indtrykket af, at loven fungerer i praksis.
Det er derfor regeringens opfattelse, at der kun er behov for mindre justeringer af loven, som vi så lægger op til.
Der har så været lidt debat om muligheden for at vælge fornavn.
Nogle af ordførerne har jo været inde på, at det er forkert, at staten blander sig i, hvad voksne mennesker kan hedde til fornavn.
For mig at se
hænger navnet jo sammen med en bestemt identitet, en bestemt historie, altså med, at man ikke bare er et tilfældigt menneske placeret et tilfældigt sted.
Så derfor betyder navnet noget.
Det er også vigtigt at understrege, at kravet om kønskorrekte navne er et centralt træk inden for dansk navneret, og det indebærer, må vi jo sige, en række kommunikationsmæssige fordele i den praktiske brug af navne.
Det er også på den baggrund, at det ikke bare er politiske årsager, der gør, at regeringen er imod, at man bare sådan vilkårligt selv kan vælge sit fornavn.
Navnelovsudvalget anbefalede også, at man bevarede kravet om, at et fornavn ikke må betegne det modsatte køn.
Og det er altså en anbefaling, som regeringen både støtter af praktiske kommunikationsmæssige årsager og også af principielle kulturelle grunde: at der er en bestemt identitet ved det fornavn, vi får.