Høgni Hoydal (T), 2009-01-22:
Den globale finanskrise har ikke blot afdækket grådighed i et finanspolitisk system, ej heller har den blot afdækket et globalt finanssystem, som på mange måder har været som et pyramidespil, den har efter min mening i højere grad afdækket det, vi kunne kalde for et statsautoriseret pokerspil, altså at det politiske system ikke blot har forsømt at regulere finanssektorens handlinger, men også aktivt og åbent har støttet de handlinger og lånemuligheder, der har ført til, at boblen nu er bristet.
Og som en dominobrik har det så væltet flere brikker foran sig, også når det egentlig var sunde og bæredygtige forretninger.
Men hele den ideologi og mantraet om, at den private finanssektor skulle dereguleres og ville skabe evig vækst globalt, er faldet sammen.
Det er jo egentlig skæbnens ironi, at de samme regeringer og politikere, der globalt er gået foran i kravet om deregulering og har hyldet spekulationens velsignelser, nu har været nødt til at nationalisere banker og regulere på en helt ny og radikal måde.
Set i et mere langsigtet strukturelt perspektiv har den globale finanskrise vel afdækket, at det, at man har bygget på en kapitalisering af fremtiden i projekter, som egentlig ikke er bæredygtige, men bygget på interne lånemuligheder, er faldet sammen.
Den langsigtede løsning må jo være, at det her produktionssystem, som ikke har skabt bæredygtige projekter, men i stedet har udnyttet naturressourcer og brugt en energi, der ikke er bæredygtig, må afløses af helt nye systemer.
Så vi står ved et historisk knudepunkt.
Det er jo udfordringer, som alle lande står over for.
Det bør jo være den globale dagsorden, at man finder fælles løsninger.
De nordiske lande, som jo bygger på solidaritet og på, at demokratiet ikke blot er et vedhæng til pengemagten, men er et virkeligt folkestyre, bør gå foran for at finde fælles velfærdsordninger, måske fælles finansielle løsninger på de nye udfordringer, der kommer.
De bør selvfølgelig gå foran i en helt ny produktionsform, der satser på miljø, energi og klima, for det bliver jo egentlig det, der kan skabe ny vækst i fremtiden.
Et af vore nordiske broderlande, Island, har været ekstremt hårdt ramt af den globale finanskrise.
Der voksede bankerne jo hen over hovedet på staten, og med en svag stat og med en svag valuta blev Island vel det fremmeste eksempel på, hvor galt det kan gå.
Jeg vil ikke stå og pege fingre ad islændingene, tværtimod mener jeg, at de jo egentlig har fulgt den opskrift, som blev udstukket af liberale økonomer og af liberale regeringer i verden, som sagde, at vi jo bare skulle ud på et marked og kappes om en - kan man sige - finansiering af projekter, som slet ikke havde hold i virkeligheden.
Specielt har vi i Færøerne bestemt ingen grund til at pege fingre ad andre, for vi har jo været igennem det før.
For 16-17 år siden brød hele vores finansielle system sammen, og den færøske regering blev ad omveje og også ad politiske - kan man sige - krinkelkroge tvunget til at overtage hele det færøske pengesystem, begge de færøske pengeinstitutter.
Det er lidt skæbnes ironi, at for 3 år siden privatiserede vi to tredjedele af en bank, som var offentligt ejet, og nu står vi så i en situation, hvor man måske skal ind igen med offentlige penge, måske endda danske penge, i en bank, som var offentligt ejet indtil for 3 år siden.
Der har vi så bare været heldige og kan glæde os over det i dag.
På den anden side viste vores erfaringer fra den sidste bankkrise jo, at de offentlige redningsordninger, der blev lavet, først og fremmest blev brugt til at betale af på - kan man sige - gæld hos bankerne, som på ingen måde var fremtidsorienterede.
Det vil sige, at de blev brugt til at betale kreditorer, mens der ingen sanering var blandt almindelige husejere eller i det almindelige erhvervsliv i første omgang.
Det håber jeg også at man har haft in mente, når man har behandlet den her såkaldte bankpakke II i Danmark, så pengene ikke blot går til at betale af på de dårlige projekter, men egentlig kan gå til at få et nyt grundlag for, at gode forretninger kan fortsætte og nye kan opstå.
Årsagen er ganske enkelt den, at det er et rent dansk område, og selv om vi har en meget selvstændig økonomi i Færøerne, så er hele det finansielle system dansk, og de ordninger, som nu behandles her i dag, kommer under alle omstændigheder også til at påvirke de færøske pengeinstitutter.
Det er af uvisse årsager ikke lykkedes os at få direkte forhandlinger med den danske regering, men statsministeren lovede i går, at de forhandlinger nu skulle optages, og at man også kunne lave særlige ordninger for Færøerne og eventuelt Grønland.
Jeg håber, at disse ord står ved magt, og jeg vil benytte lejligheden til at spørge økonomi- og erhvervsministeren, hvordan man egentlig har tænkt sig at det her kunne foregå.
Derfor vil jeg spørge ministeren, hvordan man vil foretage disse forhandlinger, om de er gået i gang, og hvordan man vil sikre, at det, som statsministeren lovede i går, også bliver til virkelighed.
Jeg tror - og er overbevist om - at vi i Færøerne, i hele Norden og ikke mindst i Nordatlanten egentlig har et rimelig godt udgangspunkt for at komme igennem de omvæltninger, som vi vil se i den kommende tid.
Vi har dyrekøbte erfaringer, vi bliver nødt til at finde en helt anden produktionsform i Færøerne, hvor vi bygger på vores naturressourcer, udnytter dem på en helt anden og ny bæredygtig måde.
Vi bliver nødt til at omlægge til andre energiformer, og vi bliver nødt til at have pengeinstitutter, der fremover kan finansiere disse omlægninger af produktionsformer.
Jeg henstiller til regeringen endnu en gang, at man delagtiggør de færøske myndigheder i denne sag, for uanset hvordan sagen falder ud, vil de færøske pengeinstitutter, selv om de måske ikke har brug for de ordninger, der er i pakken, blive vurderet som en del af det danske finansielle system, og det vil dermed også være afgørende for, hvordan et meget nervøst marked også reagerer over for de færøske pengeinstitutter.
Med disse ord vil jeg bare sige, at de færøske myndigheder er klar til at forhandle og vi i Den Nordatlantiske Gruppe også er klar til at have samtaler med regeringen, hvilket vi længe har ønsket.