runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2014-04-01:
Det er rigtigt, formand.
Det kan være, at det er et signal om, hvor mange partier der er herinde efter næste valg.
Det ved man jo aldrig.
Jeg ved godt, at det har været brugt flere gange at tage pengene fra Feriefonden, og hver gang har Dansk Folkeparti også talt om, at pengene skulle ud til de lønmodtagere, der har indbetalt pengene.
Derfor havde det måske også været lidt mere på sin plads, at regeringen havde arbejdet mere med, hvordan vi kunne sikre, at pengene kom ud til dem, der skulle modtage dem.
Der er jo en bundgrænse for, hvor meget det er.
Det så Dansk Folkeparti gerne blev ændret, så man var sikker på, at de penge, der stod på ens konto, også blev udbetalt, og at de ikke havnede alle mulige andre steder end i lønmodtagerens lommer.
Det er jo nu engang sådan, at skiftende regeringer har brugt det her som en pengetank, som et sted hente penge, og jeg skal heller ikke være hellig, for det har Dansk Folkeparti også støttet under den tidligere regering.
Men stadig væk ser vi gerne, at det bliver ændret, så pengene bliver udbetalt.
Det, der er nyt i det her, så vidt jeg lige kan gennemskue, er, at der bliver givet en bemyndigelse til ministeren, så ministeren kan sige, at selv om der ikke er penge til de formål, som Feriefonden egentlig skal støtte, når regeringen nu tager pengene, så kan Feriefonden gå ud og bruge af egenkapitalen, og den skal så opbygges.
Det er, så vidt jeg kan se, noget nyt, og jeg synes, det er en skam, at man går den vej.
Man kunne begrænse det til at se på, hvor mange penge man egentlig kunne hente, uden at det gik ud over de tiltag, som Feriefonden skal tage.
Jeg synes, det er en lidt anderledes måde at gøre det på at sige: Hvis I ikke kan løfte opgaven, fordi regeringen har taget for mange penge fra Feriefonden, så kan I bare bruge af egenkapitalen til at løfte de opgaver med dårligt stillede familier, og så må vi så se, hvordan I får bygget den op de næste år.
Det er jeg ikke særlig begejstret for, og det er vi i Dansk Folkeparti ikke særlig begejstret for, men da det nu er en del af finansloven, som regeringen har indgået med Konservative og Venstre, så må de selvfølgelig om det.
Men Dansk Folkeparti støtter ikke forslaget her.
Vi ville hellere have, at der skulle arbejdes for, at vi kunne få pengene ud til lønmodtagerne, og der kan måske være en forhåbning om, at det med en kommende ny regering efter næste valg kan lade sig gøre, uden at jeg dog kan sige, at der er nogen garanti for det.
Leif Lahn Jensen (S), 2014-04-01:
Som hr. Hans Andersen sagde, sikrer vi jo dele af finansieringen af finansloven for 2014, som netop blev indgået mellem regeringen, Venstre og De Konservative.
Med den her finanslov fik regeringen mange gode og stærke initiativer igennem, som vi Socialdemokrater er meget, meget tilfredse med.
Vi har, som hr. Hans Andersen også sagde, sikret bedre incitament for beskæftigelse, vi har forhøjet beskæftigelsesfradraget, vi har givet ældreområdet et markant løft med 1 mia. kr., og vi har styrket indsatsen mod social dumping.
Det er blot for at nævne nogle af de mange gode resultater, der er nået i finansloven.
Jeg vil ikke komme yderligere ind på beskrivelsen af, hvor mange penge vi har overført, for det har hr. Hans Andersen så fint gjort.
Arbejdsmarkedets Feriefond gør et vigtigt stykke arbejde – det vil jeg gerne slå helt fast.
Det er kernesolidarisk, og det giver med mine og Socialdemokratiets øjne rigtig god mening.
Det ændrer sig ikke med forslaget.
Det faktum er helt centralt for Socialdemokraterne.
Fonden vil dog skulle tilpasse sin støttepolitik som konsekvens af lovforslaget.
Det betyder, at der ikke de næste par år vil kunne prioriteres på samme måde som de tidligere år med hensyn til støtte til kulturelle formål, så der vil det dog have en betydning.
Her skal vi have det brede perspektiv for øje, for det betyder, at vi kan realisere de mange ting, som finansloven rummer.
Det er gode og gyldige formål, der kræver finansiering.
Med lovforslaget er det altså muligt for Arbejdsmarkedets Feriefond at hjælpe vanskeligt stillede familier og børn med støtte til ferieformål.
Det har også haft stor betydning for Socialdemokraterne at hjælpe mange mennesker, der er i en vanskelig periode i deres liv, og det har vi med mange andre gode initiativer gjort i finansloven.
Derfor kan Socialdemokraterne støtte forslaget, og jeg skulle også give tilsagn fra SF og De Radikale om, at de også stemmer for forslaget.
Hans Andersen (V), 2014-04-01:
Tak for det.
Det følger af loven, at uhævede feriepenge tilfalder Arbejdsmarkedets Feriefond og statskassen.
Statens andel lyder i dag på 34 pct., og som led i aftalen om finansloven for 2014 er regeringen, Venstre og Det Konservative Folkeparti enige om at forøge statens indtægter fra ikkehævede feriepenge samt afkastet fra Arbejdsmarkedets Feriefonds kapital med 40 mio. kr. i 2015 og 40 mio. kr. i 2016.
Aftaleparterne er endvidere enige om at overføre 200 mio. kr. i 2014 fra opsparede midler i Arbejdsmarkedets Feriefond til statskassen.
Beskæftigelsesministeren får bemyndigelse til under særlige omstændigheder at godkende, at den oprindelige kapital kan bruges til vanskeligt stillede familier.
Samlet set vurderes det, at fonden fortsat kan imødekomme ansøgninger om ferieophold for vanskeligt stillede familier.
Det foreslås – det har jeg nævnt én gang, men jeg nævner det gerne igen – at det, vi også giver mulighed for med den her lovændring, er, at beskæftigelsesministeren får bemyndigelse til under særlige omstændigheder at godkende, at Arbejdsmarkedets Feriefond bruger af den oprindelige kapital til opfyldelse af fondens formål samt til opfyldelse af fondens lovmæssige forpligtelser.
Med finansloven for 2014 lykkedes det Venstre og Det Konservative Folkeparti at få fremrykket hovedparten af de skatte- og afgiftslettelser, som var aftalt i vækstaftalen fra foråret, og som ellers først ville træde i kraft i 2015.
Det gavner danske virksomheder, som nu får bedre vilkår til at skabe nye arbejdspladser.
Desuden sikrede vi med finanslovsaftalen, at det bedre kan betale sig at arbejde.
Vi hæver således beskæftigelsesfradraget, så op imod 3 millioner danskere allerede til næste år får en endnu større gevinst ved at gå på arbejde.
Rasmus Horn Langhoff (S), 2014-04-01:
Der er i dag et løngab mellem mænd og kvinder på 13-17 pct. Renser man de tal for socioøkonomiske faktorer, kommer vi ned på en lønforskel på 4-7 pct. mellem en mand og en kvinde ude på en virksomhed, som alene har at gøre med, at den ene er kvinde og den anden er mand.
Hvordan har Liberal Alliances ordfører det med, at der er et fuldstændig uforklarligt løngab på 4-7 pct.?
Og tallet er renset for andre faktorer.
Merete Riisager (LA), 2014-04-01:
Jeg mener ikke, det er uforklarligt.
Det har åbenbart været uforklarligt for den forsker, som hr. Rasmus Horn Langhoff refererer til, men det er ikke spor uforklarligt, hvis man har siddet i en virksomhed og ansat medarbejdere, og hvis man læser alle de mange undersøgelser, der er, om, hvordan mennesker opfører sig forskelligt, alt afhængigt af om de er mænd eller kvinder.
Mænd og kvinder vælger statistisk forskelligt, og alle de mange valg, de træffer i livet, har også en betydning for det, de gør på arbejdspladsen, og også for det, de præsterer, når de er på arbejdspladsen.
Der er rigtig mange faktorer, og mange af de faktorer, som jeg har nævnt, er ikke nogen af dem, som man har behandlet i de undersøgelser, som hr. Rasmus Horn Langhoff har refereret til.
Rasmus Horn Langhoff (S), 2014-04-01:
En del af det løngab, vi har mellem mænd og kvinder, som er dokumenteret, og som jo er i strid med vores lov om lige løn for lige arbejde, er uforklarligt.
Det ligger et sted mellem 4 pct. og 7 pct., og det kan ikke forklares med, at det er, fordi der var noget med barsel, eller det er, fordi man læste et humanistisk fag i stedet for at læse noget naturfagligt og ikke lyttede nok til fru Merete Riisager, da hun gav råd, eller andre ting.
Det er et helt komplet uforklarligt løngab.
Hvordan har Liberal Alliance det med, at det dermed er kønnet og ikke ens kompetencer, der afgør, hvilken løn man får?
Næste år fejrer Det Konservative Folkeparti jo 100-årsfødselsdag samtidig med grundlovsændringen, som gav kvinderne stemmeret og valgret til Folketing og til Landsting.
Dengang var Det Konservative Folkeparti jo et meget progressivt og ligestillingsorienteret parti, men det lader i hvert fald ikke til, at det er sådan en historisk arv, der tynger Det Konservative Folkeparti i dag, desværre, at være progressiv på ligestillingsområdet.
Jeg synes, at den konservative ordfører kommer lidt for let hen over problematikken ved at sige, at vi jo alle sammen ved, at kvinder er dårlige til at forhandle løn.
Det er for nemt at pålægge kvinderne ansvaret for, at vi har et fuldstændig uforklarligt løngab mellem mænd og kvinder ude på de danske arbejdspladser.
Den undskyldning går simpelt hen ikke.
Det prøver vi at reparere på.
Hvorfor i alverden vil Det Konservative Folkeparti ikke hjælpe os med det?
Charlotte Dyremose (KF), 2014-04-01:
Nej, alle kvinder er ikke dårlige til at forhandle løn, men når jeg bliver bedt om at sige, hvad man kan gøre for f.eks. at styrke kvinderne, så må jeg sige, at en af de ting, man ved, er, at mænd har en tendens til bare at være dygtigere til det her generelt end kvinder.
Det betyder ikke alle mænd, og det betyder ikke alle kvinder, men den slags bidrag til de mennesker, der har svært ved lige præcis det, er jo noget af det, der kan være med til at udviske forskellene mellem dem, der er de skarpe lønforhandlere, og dem, der er de mere tilbageholdende lønforhandlere uanset køn.
Så det håber jeg da vi kan være enige om kan være et bidrag til dem.
Så ved jeg ikke rigtig med den der udlægning af, at vi ikke skulle være specielt progressive.
Jeg bliver nødt til at sige, at jeg synes, det er meget lidt progressivt, når man fastholder, at folk skal puttes i kasser efter deres køn.
Det er for mig at se ikke ligestilling, det er det modsatte.
Så vil jeg godt lige sige, når vi taler om det her med at forbedre et lovforslag, at hvis man bare gjorde det, at man sørgede for, at virksomhederne blev gjort opmærksomme på det her, så kunne vi tale om at forbedre lovforslaget.
Problemet er jo nu, at man med det her forslag pålægger nogle meget små virksomheder nogle ret betydelige administrative byrder, uden at jeg tror på at det har den store effekt.
Rasmus Horn Langhoff (S), 2014-04-01:
Jeg tror, problemet er, at Det Konservative Folkeparti er i opposition og derfor har besluttet sig for at ville modarbejde alt, hvad der sker her inden for ligestilling, og det er jo sådan set trist for alle de borgere og kvinder især, som nu ville have fået mulighed for at få gjort op med det løngab, der er mellem mænd og kvinder.
Men nu ser det ud til, at det bliver gennemført alligevel og forhåbentlig også kommer til at rykke derude på arbejdspladserne, sætte gang i nogle diskussioner derude.
Så kan jeg sige til den konservative ordfører: Nej, vi er ikke enige.
Nu har den konservative ordfører sagt tre gange, at vi jo ved, at kvinder generelt er dårligere til at forhandle løn end mænd, og at det er åbenlyst osv.
Nej, det ved vi ikke.
Jeg ved ikke, hvad det er for en dokumentation, ordføreren har, eller om det bare er lidt gætteværk eller det er fra en overskrift et sted, eller hvor det kommer fra, eller at det skulle kunne retfærdiggøre noget som helst at forklare et løngab mellem mænd og kvinder med, at det ene køn generelt skulle være dårligere til at forhandle end det andet køn.
Den slags forklaringer er kun med til at retfærdiggøre manglende politisk handling.
Charlotte Dyremose (KF), 2014-04-01:
Vi har intet mål om at modarbejde alt, der kommer herindefra, men vi har faktisk et mål om at modarbejde unødvendigt bureaukrati, der ikke hjælper noget.
Vi mener, det er væsentligere at handle end at tale.
Og her er et forslag, der giver en masse bureaukrati, uden vi tror på, at det giver ret meget, hvis noget.
Det giver i hvert fald et problem for de mennesker, der gerne vil holde deres løn hemmelig, for det får de svært ved at gøre fremover.
Og hvor ved jeg så det fra?
Ja, det ved jeg fra de utallige gange, jeg har talt med f.eks. unge kvinder, der har karriere, og som gerne vil fremad, og som af en eller anden grund gerne vil mødes med en ung kvinde, der også har haft karriere inde på Christiansborg, og hvor vi så har talt om, hvad det er, kvinderne mangler, hvad det er, kvinderne kan, og hvad er det, kvinderne ikke kan.
Kvinderne er gode til rigtig, rigtig mange ting, men en af de ting, jeg gentagne gange hører, også fra karrierekvinder, er: Vi ved godt, at vi mangler lige lidt i forhold til den aggressive tilgang til at forhandle løn.
Og det er noget af det, bl.a. masser af kvindefora forsøger at hjælpe hinanden med at blive bedre til, og de tager egne initiativer til at bidrage til, at flere kvinder bliver dygtige på det område, for de ved godt, at det er afgørende.
Özlem Sara Cekic (SF), 2014-04-01:
Desværre får mænd og kvinder ikke lige løn i Danmark.
Selv når man tager hensyn til, at mænd og kvinder typisk har forskellige uddannelser, varetager forskellige job og ofte vælger at arbejde i forskellige sektorer, er der er en uforklaret forskel på 4-7 pct. Det kan simpelt hen ikke være rigtigt i dagens Danmark.
Når mænd får mere i løn end deres kvindelige kollegaer, er det uretfærdigt, og det er også et problem i forhold til at sikre ligestilling i hjemmet.
En rapport fra SFI viser, at lønforskellene mellem kvinder og mænd er større på de små virksomheder.
Derfor er det rigtig vigtigt, at vi får kønsopdelte lønstatistikker, der også dækker de små virksomheder, og derfor er vi i SF rigtig glade for regeringens lovforslag.
På den måde får virksomheden hvert år et overblik over lønforskellene mellem kvinder og mænd på arbejdspladsen og en mulighed for at gøre noget ved det.
Først når kvinder kan dokumentere, at de bliver lønnet anderledes end deres mandlige kollegaer, kan de forlange at få det samme.
Det kan man ikke, hvis man ikke ved, at de får mere i løn end en selv.
Samtidig vil øget åbenhed også give lederne mulighed for at forklare deres medarbejdere, hvorfor de ikke får det samme i løn.
Der kan i mange tilfælde være gode faglige grunde til det, som ikke har noget med diskrimination at gøre.
En øget gennemsigtighed er derfor ikke negativt for lederne, men en god mulighed for at tydeliggøre over for deres medarbejdere, hvorfor de får løn, som de gør.
Men hvis der er ubegrundede forskelle på den enkelte arbejdsplads, kan det nu komme frem, og det er et vigtigt redskab til på sigt at opnå ligeløn.
På den måde får både arbejdsgivere, lønmodtagere og fagforeninger nu et styrket redskab til at arbejde for lige løn mellem mænd og kvinder.
Udvidelsen af loven gør, at 400.000 flere lønmodtagere vil kunne se deres kønsopdelte lønstatistik.
Jeg er derfor glad for, at lovforslaget gør det muligt for endnu flere ansatte også fra de små virksomheder at se oplysningerne vedrørende virksomhedens lige løn eller mangel på samme.
SF stemmer derfor med glæde for lovforslaget.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2014-04-01:
Jeg synes jo, at det er en god dag i dag.
Endelig har ministeren lavet et forslag, som kan være med til at fremme ligestillingen mellem mænd og kvinder.
Det handler om at tage hul på de lønforskelle, som stadig findes mellem mænd og kvinder.
I 2011 var lønforskellen mellem mænd og kvinder på mere end 15 pct., og når der tages højde for forskellige uddannelser, forskellige jobs og det kønsopdelte arbejdsmarked, har vi en uforklaret forskel på 4-7 pct.
Dette lovforslag har haft en lang fødsel, faktisk startede det under Nyrupregeringen, hvor den daværende arbejdsminister fremsatte det som forslag i 2001.
Desværre kom en borgerlig regering til med hr. Claus Hjort Frederiksen som beskæftigelsesminister i spidsen.
Han sløjfede stort set alt, hvad vi havde gennemført til gavn for arbejderklassen, også kønsopdelt lønstatistik.
5 år senere kom regeringen med et udvandet forslag på området, som kun omfattede virksomheder, hvor der er mindst 35 ansatte og mindst 10 af hvert køn.
Hr. Claus Hjort Frederiksen sørge for at undtage de mange små virksomheder, hvor vi vidste der kunne være forskel på løn på baggrund af køn.
Jeg tror, det beviser, at hr. Claus Hjort Frederiksen faktisk ikke går ind for den lov, som han selv havde gennemført.
Det lovforslag, som vi her behandler, betyder, at flere virksomheder bliver omfattet af reglerne om kønsopdelte lønstatistikker, at arbejdsgiverne får flere pligter, og at lønmodtagerne får flere rettigheder, og ikke mindst betyder det, at loven kan og skal overholdes.
Alt i alt er det et godt forslag, men der er noget, som undrer mig en del.
Det handler om lønbegreber, som vi tidligere diskuterede i forbindelse med den tidligere lønkommission.
I bemærkningerne til lovforslaget understreges det, at arbejdsgiverne har metodefrihed, når de enten selv eller via deres arbejdsgiverforening udarbejder deres lønstatistik.
I høringsnotatet angiver ministeriet, at Danmarks Statistik bruger lønbegrebet standardberegnet timefortjeneste.
Det er et kønsneutralt begreb, hvor arbejdsgiveren bruger fortjeneste pr. præsteret arbejdstime.
Det betyder, at lønnen vokser, når en kvinde tager en sygedag for at passe sit barn eller går på barselsorlov.
Når arbejdsgiverne bruger deres metodefrihed til at bruge det andet lønbegreb, undergraver det den kønsopdelte lønstatistik.
Det duer ikke, og derfor vil jeg stille det som ændringsforslag, at lønstatistikken skal baseres på den standardberegnede timefortjeneste.
Her til sidst vil jeg sige, at den kønsopdelte lønstatistik er et redskab, som kan bruges til at bekæmpe de uforklarlige lønforskelle mellem mænd og kvinder.
Men hvad så i virkeligheden med den såkaldte forklarlige lønforskel?
Det handler jo først og fremmest om det kønsopdelte arbejdsmarked.
Et fortvivlende punkt i den danske ligelønslov er den manglende definition af arbejde af samme værdi.
Det er et væsentligt område, som jeg vil tage op ved en senere lejlighed.
Med disse kommentarer vil jeg bare sige, at vi kan støtte forslaget, ikke mindst med mit eget ændringsforslag.
Merete Riisager (LA), 2014-04-01:
I Danmark tager kvinder lange uddannelser set i forhold til resten af Europa.
En stor andel af danske kvinder er på arbejdsmarkedet, og dertil kommer, at manderollen har ændret sig så meget i Danmark, at mænd generelt ønsker at bruge mere tid sammen med deres børn.
Men der er stadig statistiske forskelle på, hvordan mænd og kvinder vælger at indrette deres liv.
Flere kvinder end mænd tager første sygedag med deres børn; flere kvinder end mænd ønsker at gå på nedsat tid; flere kvinder end mænd ønsker at tage en lang barselsperiode med deres børn.
Flere mænd end kvinder sender en ansøgning af sted til et opslag om en lederstilling; flere mænd end kvinder bliver hængende til de sene møder.
For dem, der mener, at ensartethed er lig med ligestilling, kan det være et mål i sig selv.
Det mener jeg ikke det er.
Det har dog intet at gøre med, at vi skal gøre det samme.
Lige muligheder er rigtig ligestilling, mens lighed på slutmålet kun kan opnås ved at presse borgerne ned i en fælles form.
Et eksempel på dette var regeringens forslag om øremærket barsel til faderen.
Det kuldsejlede, fordi borgerne opfattede det som utidig indblanding fra regeringens side.
En øremærkning af barsel til fædre kunne bringe en større ensartethed ind i regeringens kønsregnskab, men det kolliderede med almindelige menneskers frihedsbegreber.
Kønsopdelt lønstatistik er en unødvendig administrativ byrde for virksomhederne, der krænker den integritet, der kan være i forhold til løn.
I fag, hvor man får det samme, uanset hvad man præsterer, hvor dygtig man er og hvilket ansvar man påtager sig, vil sådan en statistik ikke have den store betydning.
Men på de arbejdspladser, hvor man netop belønnes for, hvad man gør, kan en kønsopdelt lønstatistik måske give det indtryk, at køn er en vigtigere parameter for, hvilken løn man er værd, end hvad man udretter.
I Danmark har vi lige løn for lige arbejde; jeg har ikke set beviser for det modsatte.
Men hvilken løn man ender med at få, afhænger af den værdi, arbejdet skaber, og hvor efterspurgt arbejdet er.
Når jeg møder en dygtig ung kvinde, råder jeg hende til at læse et naturfagligt fag eller økonomi; jeg råder hende til at arbejde hårdt og tage kalkulerede risici; jeg råder hende til at netværke og placere sig der, hvor mulighederne er; jeg fortæller hende, at hun skal kende sit værd og forhandle sig til den løn, der passer til hendes præstationer.
Hvis hun spørger, fortæller jeg hende også, hvilken gave det er at have børn, men at det som med alting gælder, at der er valg man må træffe i livet.
Hvis man går ned i tid – og ansvar – kan man ikke forvente, at karrieren skrider lige så hurtigt frem, som hvis man ikke gør det.
Men der er også andet i livet end penge og prestige, og hvis vi som mennesker skal have friheden til at vælge, skal vi også kunne vælge, hvad vi vil bruge vores kostbare tid på.
Joachim B. Olsen (LA), 2014-04-01:
Mange tak.
Ferieloven er en af de absolut mest formynderiske love, vi har.
Det er helt urimeligt, at voksne mennesker skal ansøge om at få deres egne penge til udbetaling.
De mennesker, som glemmer at få ansøgt om at få deres egne penge udbetalt, må opleve, at arbejdsgivere har store renteindtægter af de konfiskerede penge, og at lønmodtagernes organisationer får lov til at lege julemand, f.eks. ved at sende andre mennesker på ferie på deres regning.
Med det her lovforslag, må lønmodtagerne opleve, at staten konfiskerer 280 mio. kr. fra Feriefonden for at finansiere finansloven.
Man skulle ellers tro, at beløbet med verdens højeste skattetryk godt kunne findes inden for de nuværende rammer.
Ferieloven er et udtryk for en uhellig alliance mellem arbejdsgivere, lønmodtagernes organisationer og staten, og det eneste rigtige er at få afskaffet den her lov, således at de mennesker, der har tjent penge ved at gå på arbejde, får lov til at beholde deres egne penge.
Liberal Alliance stemmer imod det her lovforslag.
Mette Frederiksen (S), 2014-04-01:
Tak for debatten, kommentarerne og også for opbakningen fra de partier, der vælger at bakke forslaget her op.
Det er helt rigtigt, som det sagt fra flere sider, at det her jo er en del af finansieringen af en finanslovsaftale, der for længst er indgået, og som sådan set også er trådt i kraft.
Det foreslås, at Arbejdsmarkedets Feriefond overfører 200 mio. kr. i 2014, 40 mio. kr. i 2015 og 40 mio. kr. i 2016 til staten.
Overførslen af midler fra fonden er, som det er blevet sagt, en vigtig brik i at få finansloven for 2014 i balance.
Med det her lovforslag og med den støtte, der allerede er givet tilsagn om fra fondens side, vil fondens egenkapital blive reduceret de kommende år.
Det ændrer selvfølgelig også ved støttevilkårene for fondens støttepolitik.
Jeg har i øvrigt i lighed med Enhedslisten været optaget af, at Arbejdsmarkedets Feriefond fortsat kan støtte vanskeligt stillede børnefamiliers ferier i samme omfang som tidligere.
Fonden støtter vanskeligt stillede familiers ferier med ca. 40 mio. kr. om året.
Det betyder, at fonden efter at have overført de beløb, vi har diskuteret i dag, til statskassen, som det fremgår af lovforslaget, skal prioritere støtte til vanskeligt stillede familiers ferier frem for andre støtteformål.
Det kan f.eks. være kulturelle formål, man tidligere har givet penge til, eller til oplevelsesinstitutioner.
På det nuværende grundlag vurderer Beskæftigelsesministeriet ikke at der vil opstå en situation, hvor der ikke er penge nok til at støtte vanskeligt stillede familiers ferier.
Hvis fondens økonomi alligevel skulle blive presset, giver lovændringen mulighed for at bruge af fondens grundkapital, så fonden kan opfylde sit formål.
Det element indgår jo i lovforslaget, for at man netop kan være sikker på, at der ikke er familier, som ikke i lighed med i dag vil kunne få støtte til at holde ferie.
Så tak for behandlingen her i salen.