runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 2011-02-02:
De her netværkstjenester, de sociale af dem, er jo i rivende udvikling, og derfor er det selvfølgelig vigtigt, at de offentlige myndigheder følger med og hele tiden overvejer, om forbrugerne er tilstrækkeligt beskyttet.
Og som jeg også svarede på det foregående spørgsmål, bliver der gjort meget for at sikre, at de danske forbrugere har mulighed for at træffe et bevidst og informeret valg, når de vælger at benytte sig af de mange sociale netværkstjenester som f.eks. Facebook.
Jeg kan f.eks. fremhæve de gode råd og vejledninger, man kan finde hos IT- og Telestyrelsen.
Her kan man finde oplysninger om, hvilke risici man løber, når man bruger sociale medier, ligesom man kan finde konkret hjælp til, hvordan man opsætter sin profil på Facebook, så man får den bedst mulige beskyttelse af sit privatliv.
Myndighederne arbejder altså allerede på at informere om de risici, der kan være forbundet med de sociale medier, og giver også vejledning til, hvordan man som bruger af et sådant medie kan gøre sit til at beskytte sig selv.
Som jeg tidligere har nævnt, er det også et område, som de nordiske forbrugerombudsmænd har sat fokus på, så også i relation til markedsføringsloven har man fokus på området.
Det er jo sådan set meget socialdemokratisk at kritisere og hele tiden gerne ville have nogle flere midler til forskellige områder, men jeg kan konstatere, at der ikke er afsat nogen penge i det socialdemokratiske finanslovforslag til den sønderjyske region.
Når jeg søger på nettet, kan jeg se, at der ikke er afsat en eneste krone til det, og det er jo sådan set interessant nok, når man her hører ordføreren tale om, at der skal bruges flere penge.
Man havde for halvanden måned siden muligheden for at afsætte pengene i det socialdemokratiske forslag til en ny finanslov, men der ses ikke at være afsat nogen penge til det i den søgning, jeg har foretaget på nettet.
Nå, det var bare sådan en lille, interessant iagttagelse at gøre sig.
Hvad angår grænseregioner og Sønderjylland, er det vores benhårde prioritet at fremme integrationen mest muligt, og hvis der er nogle gode ideer, lytter vi til dem.
Det er ikke sådan, at man opgør økonomien på en bestemt måde og så vælger at prioritere endeligt.
Jeg er meget stolt af den indsats, som staten yder i Sønderjylland, og det er også i forhold til Sønderjylland og Schleswig-Holsteins samarbejde blevet diskuteret meget i Vækstforum, hvordan man f.eks. kan få et større universitetssamarbejde.
Det er det, der gør, at der er forskel på økonomien i forhold til nogle af de andre regioner her, og det er om at få Syddansk Universitet og Aarhus Universitet sådan op på dupperne med hensyn til samarbejdet de to regioner imellem.
Vi gør det godt, og det jeg tror vi alle sammen er enige om, og hvis det kan gøres bedre på integrationsområdet og mobilitetsområdet, så kigger vi på det, for det er en benhård prioritet fra regeringens side.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2011-02-02:
Mener ministeren, at det er tilfredsstillende, at Danmark ifølge en ny rapport fra FN's verdenssundhedsorganisation, WHO, er det land i verden, hvor risikoen for at få kræft er størst?
Bertel Haarder (V), 2011-02-02:
Jeg synes, spørgeren gør tingene alt for komplicerede.
Det er jo ikke noget nyt, at man vurderer, om der er et billigere præparat.
Det er jo til gavn for hele sundhedssektoren, at vi hele tiden vælger de billigste præparater.
Det nye ved mit forslag er, at man altså nu også kan få tilskud, selv om man ikke vælger det billigste præparat, og det må spørgeren da være tilhænger af.
Der er jo heller ikke noget nyt i, at man sparer penge ved at revurdere de forskellige præparater.
Det håber jeg da også at spørgeren vil fortsætte med, hvis spørgeren skulle gå hen og blive sundhedsminister.
Jeg tror da, det vil blive svært at undvære den gevinst, som man får ved at revurdere præparaterne, så det ville da være dumt ikke at gøre det.
Regeringen har to principper: Vi skal økonomisere, hvor det er muligt, til gavn for patienterne, og vi skal give patienterne så stor en valgfrihed som muligt.
De to ting i kombination passer perfekt sammen.
Det er valgfriheden, der har presset priserne både i den private og den offentlige sektor.
Benny Engelbrecht (S), 2011-02-02:
Det er fuldstændig rimeligt, at ministeren ikke kan vente på, at pladserne skifter,
det kan jeg godt forstå, for det må da være værd at se frem til.
Men jeg vil altså godt lige vende tilbage til det spørgsmål, som handler om, hvem der bliver stødt på manchetterne:
Først og fremmest er jeg ret sikker på, JydskeVestkystens lederskribenter ikke opfatter sig selv som værende socialdemokrater, det har jeg faktisk al mulig grund til at tro de ikke opfatter sig som, og blandt kritikerne af netop den måde, ministeren har valgt at svare på spørgsmål 6, 7 og 8 på, har været JydskeVestkystens lederskribenter.
Jeg må så sige med hensyn til ministerens opfattelse af tingene, at det i hvert fald ikke er sådan, jeg opfatter dem, altså at det alene skulle være socialdemokrater, der har den opfattelse, at det er ganske skævt at opgøre tingene på den her måde.
Det er i hvert fald en debat, som også har fyldt lidt i de lokale og regionale medier i det syd- og sønderjyske, og det er også derfor, jeg naturligvis bringer den frem her.
Men lad mig vende tilbage til mit allerførste udgangspunkt med dette spørgsmål: Er det netop ikke nødvendigt set i lyset af de udfordringer, vi i øvrigt står over for, i fremtiden med at skabe arbejdspladser, at vi får lavet en overordnet strategi og i virkeligheden en ensartet strategi for hele landet for, hvordan vi arbejder med vores grænseregioner?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2011-02-02:
Ja, og hver eneste uge vi mødes, er det sådan, at ministeren forsøger at lægge ord i munden på mig som ordfører, og det tror jeg ikke er særlig klogt af ministeren.
Men jeg vil godt høre, om ministeren samtidig kan bekræfte, at ministeren ikke vil ændre på, at der stadig væk skal foretages en revurdering af tilskudsreglerne til den medicin, som borgerne kan få.
I finansloven kan man slå op og se, at der skal spares 330 mio. kr. på den konto.
Og det er jo noget nyt.
Vi har i Folketinget hidtil været meget enige om, at man gennemgik lægemidlerne for at finde ud af, om der var to ensartede behandlinger, og så kunne man give tilskud til den billigste.
Men det nye er, at nu er der hundrede procent sat tal på, hvor mange penge Lægemiddelstyrelsen skal finde ved den revurdering af medicintilskuddene.
Det synes jeg er noget nyt, og det synes jeg peger i retning af, at det, regeringen forsøger, er at putte øget brugerbetaling ind på medicinen, og det går ud over de patienter, som i dag er trygge ved at være på et præparat, de sammen med deres læge har fundet frem til, men som desværre er lidt dyrere.
Det er det, vi allerede har set sker for de mennesker, som lider af hypertension, altså forhøjet blodtryk, og nu ser vi det også på andre områder.
Bertel Haarder (V), 2011-02-02:
Der er ikke en eneste patient, der vil opleve forringelse som følge af det forslag.
Det eneste, patienten vil opleve, er en ekstra valgmulighed i nogle tilfælde.
Det er jo derfor, Danske Patienter er for tanken.
Og så rummer den jo altså også det positive, at hvis der nu skulle være en lille forskel på de to præparater og patienten absolut foretrækker det dyreste, så får patienten jo en øget mulighed for at vælge det dyreste, når tilskuddet kan følge med over til det dyreste.
Der går ikke noget fra nogen, og der tages ikke noget fra nogen; det eneste nye er, at borgeren får en valgmulighed, og så at det måske giver en lille ekstra udgift, for mens man hidtil har mistet tilskuddet helt, hvis man ikke vælger det billigste, går mit forslag jo ud på, at tilskuddet følger med over til det præparat, som patienten foretrækker.
Det handler om valgfrihed, men jeg ved godt, at Socialdemokraterne er imod valgfrihed, overalt hvor man kan møde det.
Sådan set
er det en spændende diskussion.
Vi havde jo en i sidste uge om, hvorvidt en speciallæge skal have lov at behandle patienter om aftenen i sin fritid.
Det mener Socialdemokraterne ikke, det mener regeringen, og sådan er der en dejlig forskel på regering og opposition.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2011-02-02:
Nu er det sådan, at de medicintilskudsregler, vi i dag bruger, blev vedtaget i december 2004.
Forinden havde der været et langvarigt arbejde.
Der havde siddet et udvalg, og i det arbejde deltog både patientforeninger, industri, myndigheder, læger og apotekere, og det hele udmøntede sig i en betænkning.
Før man kom ned i Folketingssalen og fik vedtaget de nye medicintilskudsregler, havde der altså været en meget grundig diskussion hele vejen rundt om, hvorvidt de her regler ville gavne danske patienter, og hvorvidt de ville sikre, at patienterne netop fik adgang til den billigste medicin.
Det kan man ikke sige om det forslag, ministeren er kommet med nu.
Det er kommet sådan lidt ud af den blå luft.
Det er kommet lidt hurtigt ud i et magasin, så er det blevet drøftet med nogle parter, og nu står man og siger, at det ingen konsekvenser vil have for borgerne.
Det vil tværtimod kun virke positivt.
Er ministeren slet ikke bekymret for, at det her med at haste et nyt forslag igennem, vil få den konsekvens, at nogle patienter vil finde, at der sker forringelser, og at nogle patienter vil blive udsat for en øget brugerbetaling på området?
Bertel Haarder (V), 2011-02-02:
Det er jo ikke nyt, at man, hvis der er to præparater, som har stort set den samme effekt, så skal vælge det billigste, og at tilskuddet så er afpasset efter, at man tager det billigste præparat.
Sådan har det vistnok været temmelig længe, og sådan skal det blive ved med at være.
Mit forslag er, at i de tilfælde, hvor der er en patient, som meget hellere vil holde fast ved den medicin, som vedkommende måske er vant til, men som er lidt dyrere, skal den patient have mulighed for at holde fast ved det præparat, på den måde at tilskuddet kan følge patienten, altså sådan at man, selv om man ikke vælger det billigste præparat, alligevel får det tilskud, som man ville have fået, hvis man havde valgt det billigste præparat.
Den idé har Danske Patienter, så vidt jeg ved, erklæret sympati for, og det samme har mig bekendt også lægemiddelindustrien, så det er svært at se, hvad man kan have imod den model.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2011-02-02:
Baggrunden for spørgsmålet er jo, at der forleden dag var et samråd, hvor ministeren blev spurgt om de her nye tanker, ministeren har om nye medicintilskudsregler, og hvor ministeren blev spurgt om, hvorvidt det, at man nu vil give tilskud til den enkelte patient frem for alene til det enkelte præparat, ville betyde, at borgerne blev udsat for en større brugerbetaling, hvis det var sådan, at de fik noget meget dyr medicin, som man så tog tilskuddet væk fra.
Derfor vil jeg igen godt høre ministeren: Hvis en borger i samarbejde med sin læge har fundet frem til et præparat, borgeren er tryg ved, og hvis borgeren oven i købet har brugt lang tid på at sikre, at det er det rigtige præparat i forhold til at håndtere sygdommen og de bivirkninger, der kan være ved medicin, er det så ikke korrekt, at det godt kan være ret problematisk, hvis det efterfølgende er sådan, at der alene gives tilskud til det allerbilligste præparat inden for en given gruppe, hvis det er noget medicin, borgeren ikke kan tåle?
Bertel Haarder (V), 2011-02-02:
[Lydudfald]
... men jeg kan forsikre om, at det fortsat vil være sådan, at de borgere, som er mest syge, og som derfor køber mest medicin, får det største tilskud.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2011-02-02:
Er det ministerens hensigt med de nye medicintilskudsregler, at det ikke længere er de patienter, der har de største regninger, der skal have det største tilskud?
Brian Mikkelsen (KF), 2011-02-02:
Nej, jeg ser ikke nogen grund til at skride ind nu.
Altså, man kan selv vælge at lade være med at gå på Facebook, eller man kan være på Facebook.
Så skal Facebook overholde de regler, der er.
Det er jo ikke mig, der skal afgøre det, det må de myndigheder, som skal retsforfølge i så henseende, vurdere – det være sig f.eks. Datatilsynet.
Og så må der foretages en vurdering af det fra deres side.
Altså, det må være muligt for voksne mennesker og unge mennesker, hvem det nu er, der får lov til at komme på Facebook, selv at foretage et valg.
Så lad være med at gå ind på Facebook, lad være med det, det er jo en frivillig social tjeneste, så man kan lade være med at gå ind i løvens hule, hvis man er så bekymret for det.
Men det er jo klart, at man må have en forventning om, at man får at vide, hvordan spillereglerne er, og der har vi en masse myndigheder, som giver rigtig mange gode oplysninger og vejledninger til, hvordan man kan sikre sit privatliv.
Der er vi rigtig godt med i Danmark.
Yildiz Akdogan (S), 2011-02-02:
Tak for det.
Altså, jeg er glad for, at ministeren blev ved med at henvise til, at de nordiske forbrugerombudsmænd er i gang med en evaluering og vurdering af, hvorvidt Facebook overholder dels markedsføringsreglerne, dels persondataloven generelt.
Men jeg synes – det kan godt være, det er mig, der misforstår det – at det lyder, som om ministeren ikke er så bekymret for det her, når ministeren siger, at der er nogle gængse spilleregler, og så må de overholdes, og hvis de ikke overholdes, er det bare ens egen skyld, for det er et frit land, hvor man kan vælge Facebook til eller fra.
Men problematikken er egentlig ikke så meget det.
Problematikken er, at vi har nogle forbrugere, som ikke ved, at deres data bliver brugt kommercielt af nogle virksomheder, og det kan de ikke selv ændre ved.
Hele den problematik synes jeg da er ret relevant for en forbrugerminister at forholde sig til, så jeg vil egentlig spørge: Synes ministeren, at det her er et stort problem, som man bør kigge meget mere på end bare at vente på en evaluering?
Brian Mikkelsen (KF), 2011-02-02:
Man må selv træffe sine beslutninger i et frit land.
Vi bor i et frit land, og så må man selv afgøre, om man vil gå ind i en social tjeneste eller ej, det er jo totalt frit.
Så skal man overholde de spilleregler, der er.
Om Facebook gør det eller ej, må jo afhænge af en konkret vurdering, specielt af de tilsynsmyndigheder, der er.
Er lovgivningen overtrådt her?
Det indbefatter jo altså, at vi laver en egentlig partshøring af den virksomhed, det handler om.
I det tilfælde, der bliver nævnt her fra spørgerens side, med Facebooks brug af billeder, vil det i høj grad bero på reglerne om beskyttelse af persondata, som hører under Datatilsynet.
Hvad markedsføringsloven angår, opstiller den nogle krav til, hvordan man må markedsføre sig, men igen vil det være op til en konkret vurdering, hvorvidt markedsføringsloven finder anvendelse i forhold til Facebook.
Det er, som spørgeren også har været inde på, jo et område, som de nordiske forbrugerombudsmænd er ved at se nærmere på, og de har altså til hensigt at komme med en vurdering af, om de sociale medier lever op til de regler, der gælder for elektronisk markedsføring, og så tager vi den derfra.
Hvis forbrugerombudsmændene mener, at de ikke gør det, er der jo grundlag for, at vi politisk kan se på sagen.
Yildiz Akdogan (S), 2011-02-02:
Det lyder, som om ministeren siger: Hvis man synes, det her er så farligt og krænker forbrugernes rettigheder, kan man bare lade være med at være på Facebook.
Jeg synes, det er sådan en meget enkel måde at stille det op på.
Ministeren, som er forbrugerminister, altså ansvarlig også for forbrugernes rettigheder, må da have en interesse i, at selv om folk er på sociale medier såsom Facebook, skal de også have nogle gode retningslinjer, og deres rettigheder skal selvfølgelig beskyttes.
Når ministeren siger, at man bare kan lade være med at være med, og henviser til de forskellige initiativer, som han nævnte, bl.a. IT- og Telestyrelsen, og når ministeren flere gange har nævnt, at de nordiske forbrugerombudsmænd vil kigge på det her, vil jeg igen spørge: Jamen vil ministeren så reagere på de anbefalinger, der kommer, og som måske vil fremhæve nogle af de samme problematikker, som Forbrugerrådet peger på?
Altså, har ministeren måske allerede nogle ideer om, hvad det er, ministeren så vil gøre?
Brian Mikkelsen (KF), 2011-02-02:
Altså, for at sige det helt banalt: Hvis man er så bekymret for at være på Facebook, er det en menneskeret at lade være med at gå på Facebook.
Det kan man lade være med, sådan er det jo.
Men jeg vil godt understrege, at man jo altså selv har et ansvar for at sætte sig ind i vilkårene for tjenester som Facebook.
Sådan må det jo være, hvis man selv tilmelder sig.
Det betyder ikke, at de ikke skal overholde spilleregler og gældende regler, afhængigt af hvor de sociale tjenester hører hjemme.
Så mit bedste råd er, at jeg vil opfordre forbrugerne til at tænke sig om, inden de f.eks. bruger Facebook.
Vælger man at bruge Facebook, og det kan der være mange gode grunde til, skal man undersøge de muligheder, der er på Facebook, for at beskytte sit privatliv.
Og hvis man ønsker hjælp til, hvordan man får lavet sin privatlivsindstilling på Facebook, så man er beskyttet bedst muligt, kan alle mennesker få råd og vejledning hos Datatilsynet og hos IT- og Telestyrelsen.
Yildiz Akdogan (S), 2011-02-02:
På ministerens svar lød det, som om der bliver gjort så meget, at det er tilfredsstillende.
Jeg vil gerne prøve at fremhæve, at ud fra et forbrugerperspektiv – ministerens ressortområde er jo netop forbrugernes rettigheder – siger Forbrugerrådet, at de synes, det her er problematisk.
Jeg vil gerne prøve at læse nogle linjer op fra Forbrugerrådets hjemmeside.
Det lyder sådan her: »Nogen synes måske, det er sjovt at være reklamesøjle for Pepsi, andre ikke.
Det afgørende er, at de fleste brugere ikke er klar over, at det sker.
Problemet er, at man som bruger af sociale medier ikke kan vælge den kommercielle udnyttelse af ens oplysninger fra.«
Jeg vil så spørge ministeren: Kan ministeren ikke se et problem i det her?
Det kan godt være, at ministeren henviser til IT- og Telestyrelsen og persondataloven, og at der er en forbrugerombudsmandsgruppe i gang, der kigger på det her, men lige nu sker der faktisk en udnyttelse af forbrugernes data, som forbrugerne er uvidende om.
Mener ministeren ikke, der bør gøres mere?
Troels Lund Poulsen (V), 2011-02-02:
Min målsætning er den samme, som jeg nævnte under det tidligere spørgsmål, nemlig at få en markant reduktion af de lange sagsbehandlingstider, der findes.
Det forventer jeg også kommer til at ske.
Thomas Jensen (S), 2011-02-02:
Spørgsmålet lyder: Hvad er ministerens målsætning for sagsbehandlingstiden i vurderingsankenævnene i 2011?
Hvad er ministerens målsætning for sagsbehandlingstiden i vurderingsankenævnene i 2011?
Troels Lund Poulsen (V), 2011-02-02:
Først og fremmest må vi jo sige, at det, hr. Thomas Jensen nu vil diskutere, har forandret sig lidt i forhold til det spørgsmål, der er stillet på skrift her.
Selv om jeg kan se, at hr. Thomas Jensen ryster på hovedet, mener jeg sådan set stadig væk, at det, jeg siger, er rigtigt.
Det, jeg bliver spurgt om, er sagsbehandlingstiden på de 31 måneder.
Nej, jeg synes ikke, det er acceptabelt, og det tror jeg jeg har sagt tre gange nu, og jeg vil også gerne sige det en fjerde gang: Det er ikke acceptabelt.
Den sagsbehandlingstid skal bringes ned, og det er derfor, vi har tilført flere ressourcer og har gjort det som en del af en finanslovaftale.
Jeg siger også her i dag, at der kan være behov for flere, for det er klart, at sagsbehandlingstiden skal bringes ned.
Jeg har ikke det fulde overblik over, hvor langt vi så præcis når ned i en sagsbehandlingstid, men det skal være en markant reduktion.
Så tillader jeg mig bare at sige, at tomme tønder buldrer ret meget, for hr. Thomas Jensen har stillet et forslag i Jyllands-Posten om en sagsbehandlingstid på 3 måneder uden overhovedet at have finansieret det.
Det synes jeg er trist, for det er jo ikke at tage sin opgave som politiker seriøst.
Thomas Jensen (S), 2011-02-02:
Lad os nu holde fokus på de folk, der er kommet i klemme i systemet, vil jeg sige til skatteministeren.
Lidt over 2.850 sager lå der i december måned, hvor folk var kommet i klemme, i forbindelse med de her fradrag for forbedringer.
Skatteministeren vil afsætte 24 årsværk og regner med, at det kan afhjælpe det, men det vil jeg stille mig stærkt tvivlende over for.
Den tidligere skatteminister, hr. Kristian Jensen, har jo været inde at sige direkte til en borger, at han ikke så nogen grund til at ændre på indsatsen over for det her.
Det vil jeg godt høre ministerens kommentar til.
Når vi nu ved, at der siden 2005 ulovligt er blevet opkrævet ejendomsskatter, hvor masser af borgere er kommet i klemme i systemet og har gået og ventet på at få sagen behandlet, synes den nuværende skatteminister så, at det er en klog prioritering af den tidligere skatteminister, hr. Kristian Jensen, at han ikke er gået ind og har sat flere ressourcer af til de her opgaver, når vi ved, at der er så mange skatteborgere, der er kommet i klemme i systemet?
Troels Lund Poulsen (V), 2011-02-02:
Det er min klare forventning, at den saltvandsindsprøjtning, vi nu har givet, kan bringe sagsbehandlingstiden markant ned, men det er jo ikke sådan, vil jeg sige til hr. Thomas Jensen, at alle sager er ens.
Der er forskel på sagerne.
Det tror jeg også hr. Thomas Jensen ved, for han har jo, om man så må sige, haft et indgående kendskab til området her i forbindelse med de mange spørgsmål, hr. Thomas Jensen stillede før jul.
Og det er jo kun fint.
Så derfor ved hr. Thomas Jensen også godt, at der kan være forskel på 3 F-sagerne, altså på, hvor komplicerede de er.
Men det er klart, at jeg jo nu har valgt at gøre en ekstraordinær indsats for at nedbringe sagsbehandlingstiden.
Jeg vil så sige, at hr. Thomas Jensen forsøger at lægge mig ord i munden, men det var ikke det, jeg sagde.
Jeg sagde, at på andre dele af området – ikke noget med 3 F-sagerne – ved vi, at det også kan være sådan, at sagsbehandlingstiden nogle gange trækker ud, på grund af at borgeren får ekstra tid til at dokumentere en lang række ting.
Jeg synes sådan set, at det er fuldt fornuftigt, at man også tillader, at borgeren kan få lov til at få ekstra tid.
Men jeg kan sige til hr. Thomas Jensen, at jeg er helt enig i, at der skal gøres noget, og jeg har så også noteret mig, at hr. Thomas Jensen har fremsat forslag om, at der skal gå, jeg tror, det var 3 måneder, fra man indgav sin klage, til den skulle være behandlet.
Det forslag tror jeg koster et sted mellem 100 og 150 mio. kr.
Det har hr. Thomas Jensen og Socialdemokratiet så lige glemt at tage med i deres finanslovudspil, og det synes jeg ikke er seriøst.