runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 2007-03-21:
Der er kun et formål, og det er en orientering af DR's bestyrelsesformand, som selv har bedt om en orientering.
Og den orientering får han med den her mail.
Den er ikke ment som andet end en orientering.
Sådan opfatter afsender – dvs. jeg – den, sådan opfatter modtager den.
At andre i oppositionen så kan have en politisk interesse i at opfatte den på anden måde, og at man som led i promoveringen af en bog 4 år senere kan bruge den, for min skyld ingen alarm, sådan fungerer den parlamentariske situation, og sådan fungerer demokratiet.
Det er o.k. for mig, og det er fint, at man får en debat omkring det.
Men det interessante må jo være, hvordan afsender og modtager opfatter situationen, og vi opfatter begge mailen som orienterende.
Og derfor må jeg også understrege, at den person, som har ansvaret for nyhederne i den her henseende, Lisbeth Knudsen, i hvert fald ikke fra min side har fået nogen henvendelser om noget med hensyn til programmer.
Per Stig Møller (KF), 2007-03-21:
Det har jeg i høj grad øje for.
Det er også min opgave, og jeg er glad for, at hr. Morten Messerschmidt holder mig til ilden, hvis jeg skulle glemme det.
Med hensyn til dommen om bopælspligt er det jo meget væsentlige ting, som drøftes med fødevareministeren, så det kan vi slet ikke gøre færdigt her.
Men jeg vil godt sige, at rent principielt er det jo rigtigt, som hr. Morten Messerschmidt siger – det er også det, jeg erindrer – at vi jo præcis indførte jordloven og bopælspligten for at undgå affolkning af landdistrikterne, præcis som hr. Morten Messerschmidt siger, og vi ville heller ikke have monopoler.
Det er jo også derfor, vi har regler om, hvor mange gårde der kan slås sammen.
Men det kan man formentlig godt forene med dommen, for det bliver jo ikke sagt, hvem der skal bo på gården.
Det bliver sagt, at gården skal bebos.
Der er jo ingen, der siger, at det ikke kan være en hollænder eller en tysker, der bor på gården.
Så man kan godt sikre, at gården bebos ved f.eks. at sige, at der skal være virksomhed på den gård – og man kan også derved samtidig forhindre monopolerne.
Så jeg mener nok, det vil være muligt at forene det.
Men det drøftes jo med fødevareministeren, så det kan vi slet ikke gøre færdigt i dag.
Men det er muligt at forene dommen med vores politiske hensyn.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Mogens Jensen (S), 2007-03-21:
Det har vi også nogenlunde fået opklaret med statsministeren, selv om han har mørkelagt det, der er foregået på selve ministermødet, og som kulturministeren refererer til i sin mail.
Vi har dog fået klarlagt, at Danmarks Radio er blevet diskuteret, og at konklusionen på den drøftelse formentlig har været – det ved vi ikke noget om, for det vil statsministeren ikke oplyse – at kulturministeren så skulle sende en mail til Danmarks Radios bestyrelsesformand.
Og med hvilket formål?
Altså, hvis det ikke skulle betyde noget som helst, kunne kulturministeren lige så godt have sendt mailen til Bubber, eller hvem ved jeg.
Nu sender han den altså til bestyrelsesformanden for Danmarks Radio – selvfølgelig med et klart formål.
Og det står jo også i selve mailen, hvad formålet er: Der er problemer med nogle navngivne medarbejdere, der er problemer med en konkret dækning af Irakkrigen, og hvis ikke man gør noget, forstås det indirekte, er der nogle, der ønsker at privatisere DR.
Det er jo trussel og pression.
Nu bliver ministeren ved at sige det, han har sagt om samme sag tidligere i dag i samrådet, nemlig at der var en jævnlig, regelmæssig dialog med bestyrelsesformanden af den her karakter.
Og da vi så spurgte på samrådet i dag, om vi kunne få de andre mail at se, som har været i den her jævnlige, regelmæssige dialog, fik vi den besked, at der ikke er andre mail.
Jeg vil gerne spørge ministeren: Hvad er det så for en jævnlig, regelmæssig dialog, der har været af denne karakter, hvis der ikke eksisterer andre mail?
Og hvis der eksisterer andre mail, kan vi så ikke få dem, så vi kan se, om den dialog har været af samme karakter som den her, som altså af fem eksperter i statsret og medier bliver betragtet som truende og som en pression mod Danmarks Radio, og som også af Danmarks Radio selv bliver betragtet som truende og pression?
Jeg citerer Christian Nissen fra Politiken i lørdags: »... Brian Mikkelsens mail var bare ét af mange styringssignaler.
En minister sætter sig ikke til computeren blot for at sende en venlig hilsen, men for at sikre sig, at DR skulle være lige så venlig eller »objektiv« i dækningen af Danmarks engagement i Irak som TV 2«.
Betyder det ikke, at modtageren – i det her tilfælde Christian Nissen – opfatter det her som en pression?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-03-21:
Man kan jo lave alle mulige former for motivanalyse.
Det er jo et yndet begreb på Københavns Universitet, og der kan hr. Jens Peter Vernersen så søge ind på et fritidsstudium.
Men det interessante, når man laver motivforskning, er at se, hvad afsenderen mener, og hvad modtageren mener.
Afsenderen – i dette tilfælde mig – har ment det som en orientering, som jeg også skriver i mailen, som led i en almindelig generel dialog med bestyrelsesformanden for Danmarks radio.
Det er en del af min opgave, en del af mit arbejde.
DR's tidligere bestyrelsesformand, Jørgen Kleener, afviser, at – og jeg citerer fra avisen – en mail fra kulturminister Brian Mikkelsen var pression, siger han til Ritzaus Bureau.
Christian Nissen siger til Politiken den 17. marts, og jeg må hellere citere direkte: »Da jeg sad og skrev bogen i efteråret, hæftede jeg mig slet ikke ved mailen fra Brian Mikkelsen.
Og jeg opfattede den da slet ikke som en sensation.«
Altså, modtager og afsender opfatter ikke det her som pression, men som en gensidig orientering.
Sådan var virkeligheden i 2003, og sådan er virkeligheden også i 2007.
Jens Peter Vernersen (S), 2007-03-21:
Det her svar hænger jo overhovedet ikke sammen med virkeligheden.
Jeg står her med mailen fra ministeren, skrevet af ministerens egen hånd, og der fremgår det jo fuldstændig klart, at nu skriver man en mail til Jørgen Kleener.
Det er jo ikke sådan, at Jørgen Kleener har vidst, at det her har været drøftet på ministermødet, så derfor er der jo i det her tilfælde ikke nogen sammenhæng med svaret.
Ministeren gør helt egenhændigt det efter ministermødet, at han sætter sig til computeren og skriver, at den linje, der føres i Danmarks Radio, er uacceptabel, at man er utilfreds med medarbejderne, med kvindelige værter, med Ole Sippel og med Lisbeth Knudsen.
Og det er selvfølgelig for at opnå et eller andet.
Hvad skulle formålet ellers være?
Det tror jeg heller ikke ministeren kan være det mindste i tvivl om.
Brian Mikkelsen (KF), 2007-03-21:
Man skal være varsom med, hvad man siger, selv i Folketingssalen, og jeg synes, at spørgeren skal tænke sig om – i hvert fald næste gang, han går så vidt, som han gjorde her.
Men det må man selv afklare i partiet.
Mailen til Jørgen Kleener blev som nævnt sendt som en ren og skær orientering til bestyrelsesformanden omkring en ordveksling.
Og hvorfor bliver den sendt?
Bestyrelsesformanden beder selv kulturministeren, mig, om at give en orientering.
Det er formålet.
Der er ikke noget andet formål.
Den dialog mellem en bestyrelsesformand og ministeren er meget naturlig, og den foregår jævnligt, den foregår regelmæssigt, fordi man selvfølgelig gerne vil have en dialog imellem ministeren for det pågældende ressortområde og bestyrelsesformanden for x institution – og sådan vil det også være i fremtiden.
Jens Peter Vernersen (S), 2007-03-21:
Jamen der er vel ikke nogen som helst tvivl om, at der har været et formål med at sende den mail til formanden for Danmarks Radio, Jørgen Kleener.
Formålet har selvfølgelig været, at den skulle viderebringes fra Jørgen Kleener.
Altså, det var vel ikke noget, han skulle holde hemmeligt.
Det har vel været meningen, at den skulle gå videre til redaktionen, sådan at der kunne lægges et pres på redaktionen.
Hvad skulle meningen ellers være?
Nu sagde ministeren jo i starten af sit indlæg, at DR er uafhængig, og at det er slået fast i loven.
Så er det jo faktisk ulovligt, når ministeren forsøger at lægge sådan et pres på DR.
Det er jo faktisk en overskridelse af loven.
Er det ikke et problem for ministeren?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-03-21:
Der er ikke noget pres.
Jørgen Kleener bad som bestyrelsesformand kulturministeren om at give en orientering om, hvad der rørte sig i verden.
Det fik han selvfølgelig en orientering om.
Det interessante her må jo være, hvordan afsender vurderer budskabet, og hvordan modtager vurderer budskabet.
Jeg kan roligt sige, at den mail ikke har været ment som nogen som helst form for pres.
Sådan kan man heller ikke læse den, selv med den allerbedste vilje – eller den ondeste vilje.
Det kan godt være, man som opposition kan finde et eller andet, men det er ikke det, der er ment.
Og jeg synes heller ikke, at man, hvis man læser den objektivt, kan opfatte den som pression.
Slet ikke, når man også tager modtagelsen med, og der har Jørgen Kleener jo udtalt, har jeg læst her i avisen, at det var fuldstændig rigtigt, at han modtog den mail, og han opfattede den som en ud af mange meningstilkendegivelser i den forbindelse.
Det gjorde Christian Nissen også.
Så Jørgen Kleener har ikke opfattet den som politisk pression.
Afsenderen – det vil sige mig – har ikke opfattet den som politisk pression.
Så er det relativt svært at få mere fugls føde ud af den sag.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-21:
Jeg er meget tilfreds med den fremadrettede del af svaret, som jeg tolker på den måde, at det her ikke ville kunne ske i 2007.
Det er noget, man er gået bort fra, det her med at lægge pres.
For selvfølgelig har der været et pres, selvfølgelig har man antastet DR's redaktionelle frihed.
Når der i mailen står, at der er utilfredshed med DR's dækning – det er Irakdækningen, der er tale om – at der er utilfredshed med et par kvindelige studieværter, at der er utilfredshed med Ole Sippel, og at problemet i øvrigt er Lisbeth Knudsen, altså den daværende nyhedsdirektør i Danmarks Radio, så prøver man jo at lægge et pres på DR om at ændre sin Irakdækning i det pågældende tilfælde.
Det er der sådan set ikke nogen tvivl om.
Men jeg stiller mig gerne tilfreds, hvis kulturministerens svar betyder, at den slags gør man ikke længere.
Brian Mikkelsen (KF), 2007-03-21:
DR's redaktionelle uafhængighed har ikke været antastet og vil heller ikke blive det i fremtiden.
Men det er klart, at det er naturligt, at der er en løbende dialog imellem bestyrelsesformanden og kulturministeren.
Det er meget vigtigt at understrege, at regeringen ikke har haft til hensigt at blande sig i den redaktionelle frihed, som DR har, og heller ikke vil gøre det i fremtiden – ud fra fremtidsperspektivet i spørgsmålet her.
Men det er også efter min mening nødvendigt, at man understreger her, at det er bestyrelsen, der har det overordnede programansvar, og at det redaktionelle ansvar altså ligger hos generaldirektøren og hos nyhedschefen.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-21:
Tak for svaret.
Det er jo altid spændende at få en redegørelse for formalia, men det bringer os jo ikke videre.
Det, der er sagen, er jo, at selv om formalia er i orden, har kulturministeren valgt at lægge et utvetydigt pres på DR's redaktionelle linje og er samtidig kommet med slet skjulte trusler imod Danmarks Radio.
Det er det, der fremgår af den mail, som kulturministeren har sendt til den tidligere bestyrelsesformand Jørgen Kleener.
Derfor er det ikke nok at gøre rede for, hvordan de formelle regler er.
Og jeg skal lade være med at hænge mig i fortiden, men se fremad og spørge, hvordan kulturministeren vil sikre, at dette ikke gentager sig, og at DR's redaktionelle uafhængighed fremover ikke bliver antastet.
Brian Mikkelsen (KF), 2007-03-21:
Det er som bekendt fastsat i radio- og fjernsynsloven, at DR's bestyrelse er DR's øverste ledelse.
Bestyrelsen har det overordnede programansvar for stationen og ansvaret for overholdelse af de bestemmelser for institutionens virksomhed, som er fastsat i loven og i bestemmelser fastsat i medfør af loven.
Det fremgår endvidere af loven, at DR's generaldirektør har det daglige programansvar og varetager den daglige administrative og økonomiske ledelse af DR.
Det indebærer bl.a., at DR's bestyrelse inden for de rammer, der er fastsat i lovgivningen og i kontrakten, har ansvaret for den overordnede tilrettelæggelse af programvirksomheden.
Det er hermed sikret, at hverken jeg som kulturminister eller andre kan diktere DR en bestemt journalistik.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-21:
Det handler om den efterhånden famøse mailsag, som der har været så meget om den sidste uges tid.
Og baggrunden for, at jeg har valgt at stille det her spørgsmål, er den mail, som kulturministeren sendte til daværende bestyrelsesformand i Danmarks Radio, Jørgen Kleener, hvoraf det fremgår, at der i regeringen er en meget stor utilfredshed med DR's dækning, som er meget ensidig.
De har specielt set sig sure på et par kvindelige værter og på Ole Sippel.
Det er altså DR's Irakdækning, der her er tale om, og det er bestemte medarbejdere på DR.
Brian Mikkelsen (KF), 2007-03-21:
Det var ham, jeg som minister havde en dialog med.
Jeg gætter på, at hvis jeg havde sendt nogle mail til Christian Nissen, havde han nok også gemt dem i skuffen og offentliggjort dem 4 år senere som led i promoveringen af den her bog.
Det må han jo gerne have lov til, sådan er demokratiet, men der har ikke været den pression, hverken over for Nissen eller Lisbeth Knudsen.
Jeg har for øvrigt slet ikke været i dialog med Lisbeth Knudsen, hverken om programmer eller redaktionelle linjer, så det ville også være helt hen i vejret.
Det er jo interessant at høre, hvad modtageren, Jørgen Kleener, mener.
Han opfatter det ikke som pression.
Det er jo klart nok, for der var en dialog mellem os, han havde selv bedt om at blive orienteret.
Med hensyn til akter forklarede jeg også på det samråd, som hr. Mogens Jensen var inde på her, at der er flere forskellige spørgsmål om aktindsigtsbegæringer i ministeriet om det her emne, og selvfølgelig vil vi gennemgå ministeriets journaler, og vi vil aflevere alle de akter, vi har i ministeriet om den sag, selvfølgelig.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-03-21:
»Vil statsministeren redegøre for regeringens beslutningsproces, som førte til den af kulturministeren den 25. marts 2003 afsendte mail til den tidligere bestyrelsesformand for DR?«
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-21:
Det virker, som om der ikke er mere at komme efter, i hvert fald hvis man vil have et reelt svar fra statsministeren i forhold til denne her diskussion om den konkrete mail.
Men lad os så gå lidt videre til fremtiden.
Mogens Jensen (S), 2007-03-21:
Som jeg hører statsministerens svar og også kommentar til den samtale, der har været mellem Christian Nissen og Claus Hjort Frederiksen, og hvor Claus Hjort Frederiksen har krævet ...
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Disse personalemæssige dispositioner i Danmarks Radio er jo altså ikke regeringens anliggende og ikke noget, der er truffet som beslutninger i regeringen.
Det ligger
andetsteds.
Ole Sohn (SF), 2007-03-21:
Man kunne måske også forestille sig, at generaldirektøren har sagt, da han modtog mailen: Det her finder jeg mig ikke i – og netop holdt fast i sit ansvar som leder.
Det, der er tankevækkende, er, at han ikke er der længere.
I mailen nævnes Lisbeth Knudsens navn.
Tankevækkende er, at hun ikke er der mere.
Kan statsministeren ikke se, at der er nogle dobbeltstandarder i spil her?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Den daværende generaldirektør, Christian Nissen, som også fik den, kan jo heller ikke have betragtet den som særlig opsigtsvækkende, siden han ikke reagerede på den, og siden der altså er gået 4 år, før den er kommet frem, og – tankevækkende nok – altså i forbindelse med at skabe opmærksomhed omkring et bogsalg.
Så jeg må sige til hr. Ole Sohn, at der jo ikke er noget, der tyder på, at nogen dengang har betragtet mailen som hverken trusler eller pression.
Så ville der jo sikkert være blevet reageret på den.
Ole Sohn (SF), 2007-03-21:
Det, der gør sagen alvorlig, er jo ikke, at der er sendt en mail, eller at der er en kontakt mellem kulturministeren og bestyrelsesformanden for Danmarks Radio.
De har givetvis haft meget at snakke om med hensyn til økonomi og lignende.
Og det er det, der er lidt forunderligt.
Selvfølgelig kan statsministeren forstå det, og statsministeren er givetvis også irriteret over mailen og kulturministerens udtalelser, men man kunne måske godt forvente, at den samme konsekvens, som statsministeren tror kulturministeren har draget af den dialog, der har været om ikke at måtte referere fra ministermøder, drages mod de ministre, der henvender sig til Danmarks Radio.
For de påvirker naturligvis institutionen Danmarks Radio og de journalister, de redaktionelle ledere og den bestyrelse, der bliver kontaktet.
Vi kan jo konstatere, at nogle af de navngivne personer, som er blevet kritiseret, ikke længere er i Danmarks Radio.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Jeg mener ikke, der er nogen baggrund for at drage såkaldte konsekvenser af en sag, som ikke er nogen sag.
Og lad mig gentage, at det aldrig nogen sinde har været regeringens hensigt hverken at true eller presse Danmarks Radio eller noget andet medie.
Men selvfølgelig har ministre så vel som andre politikere og som alle andre i det danske samfund lov til at give udtryk for deres mening om nyhedsdækningen.
Kulturministeren har så valgt at gøre det i en mail til bestyrelsesformanden, som er en naturlig samtale- og kommunikationspartner for kulturministeren.
Det kan jeg ikke se at der er nogen anledning til at drage konsekvenser af.
Ole Sohn (SF), 2007-03-21:
Man kunne næsten forledes til på baggrund af debatten at sige, at det måske er en smule nytteløst at forestille sig, at statsministeren skulle drage nogle konsekvenser af, at Folketinget er blevet vildledt, i og med at statsministeren i den grad forsøger at tale uden om det, som er blevet offentligt kendt, at man på ministermøder har drøftet, hvordan man kunne påvirke Danmarks Radio, og hvordan man har gjort det over for bestyrelsesformanden, og – som statsministeren i henhold til mit tidligere spørgsmål ikke har forstået – at ministre og ledende embedsmænd i statsministerens regering løbende kontakter redaktionelle medarbejdere, redaktionelle ledere med henblik på at påvirke dem i bestemte retninger med hensyn til, hvad der bliver sendt, og hvad der ikke skal sendes.
Derfor er det måske lidt naivt at tro, at statsministeren drager konsekvenser af det holdningsskifte, der er sket, jævnfør mit tidligere spørgsmål om, hvad der var statsministerens holdning under Muhammedkrisen, og hvordan det nu er en helt anden tone, der bruges, når det gælder Danmarks Radio.
»Hvilke konsekvenser vil statsministeren drage af, at Folketinget er blevet vildledt, jf. svar på spørgsmålene nr. S 2444, S2 683, S 2690 og S 3045?«
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Jo, men hvis nu f.eks. Danmarks Radio eller et andet medie viderebringer faktuelt forkerte oplysninger, så må jeg spørge: Har en minister så ikke ret og måske oven i købet pligt til at forsøge at rette de faktuelle oplysninger?
Det tror jeg de fleste ville sige var meget naturligt.
Så retter man henvendelse for at få korrigeret oplysningen.
Men det er jo op til redaktionen at beslutte, om den vil gøre det.
Altså, den redaktionelle ledelse må jo selv finde ud af, om den så vil rette sig efter det.
Jeg kan forstå, at der altså også i fortiden er rettet henvendelse, oven i købet direkte, til de redaktionelle ledelser om ministres syn på dækningen af dette eller hint.
For så vidt angår kulturministerens mail, er den altså ikke rettet til redaktionen i Danmarks Radio, men til bestyrelsesformanden, og det er da meget naturligt, at en kulturminister har en dialog med en bestyrelsesformand.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Ole Sohn (SF), 2007-03-21:
Jeg kan ikke undlade at nævne, at statsministeren er klædt dårligt på, ikke sådan hvad angår beklædningen, den er helt ulastelig, men de håndpapirer, statsministeren er blevet udstyret med, er ikke lavet særlig kløgtigt.
Den 16. marts, tror jeg, hvor David Trads skulle have sagt et eller andet, udtalte DR's udenrigsredaktør, hvordan ministre og ministre via deres ledende embedsmænd løbende har sendt et pres direkte mod redaktører og journalister ved Danmarks Radio for at få ændret programmer og udtalelser og lignende.
Så statsministeren er måske lidt for ringe klædt på til at kunne drage konklusioner om fortiden.
Man skal ikke kaste med sten, når man selv bor i et glashus.
Men det er ikke så meget det, det er mere bemærkningen om det der med påvirkning.
Statsministeren har meget klart givet udtryk for, at den dialog, statsministeren har haft med kulturministeren, har betydet, at kulturministeren aldrig kunne drømme om efterfølgende at referere fra et lukket ministermøde, når vi nu ved, at minister efter minister den ene dag efter den anden ringer, mailer, skriver til Danmarks Radio.
Det påvirker naturligvis.
Det er jo det, der er hele formålet.
Hvorfor skulle man ellers gøre det?
Mogens Jensen (S), 2007-03-21:
Tilsvarende forstår jeg også på statsministeren, at han synes, det er o.k., at der bliver sendt en mail fra kulturministeren til Danmarks Radio, hvor navngivne journalister bliver opgivet som problematiske eller som værende et problem.
På den baggrund vil jeg godt spørge: Er der så overhovedet nogen grænser for, hvad ministre må gøre, og hvordan de må henvende sig til Danmarks Radio, hvis det her kan tillades?
For jeg opfatter det, som om statsministeren mener, at der ikke er det.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-03-21:
Allerførst vil jeg tillade mig at glæde mig over hr. Mogens Jensens første udtalelser om, at det da er helt i orden, at ministre og andre løbende drøfter den redaktionelle dækning af forskellige ting.
Hr. Mogens Jensen sagde også, at det jo er helt i orden, at ministre såvel som alle andre forsøger at rette, hvis der er tale om faktiske fejl, der videregives.
Jo, men jeg noterer det med glæde, for jeg er før blevet kritiseret her i Folketingssalen – jeg tror også, at jeg blev det af nogle af hr. Mogens Jensens partifæller i hvert fald – fordi der faktisk er ministre, som har gjort sig den ulejlighed at forsøge at rette faktuelle fejl.
Så jeg glæder mig rigtig meget over den erkendelse fra hr. Mogens Jensens side.
Så vil jeg dernæst understrege, at regeringen ikke har noget som helst ønske om at udøve pression mod Danmarks Radio eller andre medier.
Jeg vil gentage, at der aldrig nogen sinde i regeringen har været planer om at ville privatisere Danmarks Radio.
Mogens Jensen (S), 2007-03-21:
Jeg tror ikke, at der er nogen i Folketingssalen, der vil forhindre regeringens ministre i med sig selv at have en debat om DR's eller andre mediers dækning af noget som helst – eller for den skyld at gå ud og rette faktuelle fejl eller forholde sig til en dækning, hvis man mener, at den er forkert eller faktuelt forkert.
Det, der er spørgsmålet i den her sag, er jo, at der fra kulturministeren på baggrund af et regeringsmøde bliver sendt en mail med regeringens holdning, hvor der bl.a. bliver truet med en privatisering.
Der er altså tale om en trussel, der er tale om en pression.
Professor Jørgen Poulsen siger, at det kan opfattes som en pression, og professor Claus Hagen Jensen siger: Her er jo en rundhåndet trussel om, at DR skal passe på, ellers blive man privatiseret.
Professor i forvaltningsret Steen Rønsholdt siger: Det er klart på kanten, når man forsøger at få indflydelse på programvirksomheden.
Mediejurist Oluf Jørgensen siger: Brevet indeholder trusler om privatisering.
Dermed er det et utilsløret forsøg på at udøve pression mod Danmarks Radio.
Der er endnu flere udtalelser.
Kan statsministeren da ikke se, at der her er tale om pression, og vil statsministeren ikke klart her i dag tage afstand fra, at ministre sender den type breve til Danmarks Radio eller andre offentligt ejede medier?