runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Yildiz Akdogan (S), 2010-11-10:
Spørgsmålet lyder: Er ministeren tilfreds med, at antallet af fattige stiger i eksempelvis København samme år, som ministeren står i spidsen for EU's fattigdomsår i Danmark?
Det ville klæde ministeren at prøve at forholde sig til problematikken i stedet for hele tiden at rakke diverse rapporter og analyser ned.
Man må altså også forholde sig til, at nogle ting måske ikke helt stemmer overens med det, man selv synes, men derfor behøver man ikke rakke rapporterne med.
Når man ser på fattigdomsbegrebet, er et af de områder, der rammes hårdest, faktisk børn af nydanske borgere, altså tosprogede børn.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre: I den her regerings nye ghettoudspil indgår der mulighed for at standse udbetalingen af børnefamilieydelsen, hvis forældre med tosprogede børn uden for dagtilbud ikke samarbejder.
Har ministeren egentlig gjort sig nogen overvejelser om, hvilke konsekvenser det vil få for de her børn, hvis udbetalingen af børnefamilieydelsen standses?
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-10:
For når de taler om en fattigdomsgrænse ved 50 pct. af meridianindkomsten, vil jeg blot sige til spørgeren, at det, hvis man bruger deres tilgang i forhold til fattigdom, så faktisk ville betyde, at hvis de 10.000 rigeste danskere tog deres penge og flyttede ud af landet i morgen, jamen så ville vi få færre fattige.
Det giver ingen mening, for dem, der virkelig har det svært, har jo ikke fået det bedre af, at de rigeste mennesker i Danmark er flyttet ud af landet.
Med hensyn til ghettoer og så hele det her spørgsmål omkring dagtilbud vil jeg sige, at jeg da helt klart har en forventning om, at de forældre, som har et barn, der virkelig har brug for sprogstimulering og har brug for at komme i dagtilbud, også tager imod det her samarbejde og tager imod det tilbud om at få et gratis pasningstilbud på 30 timer om ugen og ikke modsætter sig det.
Det har jeg da en klar forventning om, og indgår de i det samarbejde, og lader de barnet komme i daginstitution, så det lærer det danske sprog at kende, ja, så bliver der ikke trukket i deres børneydelse.
Yildiz Akdogan (S), 2010-11-10:
Det er da godt, at ministeren kan forholde sig til andre rapporter.
Men jeg synes ikke rigtig, at ministeren svarede på spørgsmålet med hensyn til den her økonomiske sanktion, man udøver over for familien, og så den her målsætning med, at man vil styrke en større sammenhængskraft.
Altså, vi ved godt, at for mange af de familier, der bor i boligerne i de her udsatte områder, såkaldte ghettoområder, er fattigdommen øget.
Mange af de familier bliver ramt af de her fattigdomsskabende ydelser: kontanthjælpsloftet, starthjælpen, 450-timers-reglen.
Det går primært ud over børnene.
Det er børnene, der bliver frataget forskellige aktiviteter.
De får ikke muligheden for at deltage på samme måde som deres jævnaldrende fra boliger i andre postnumre.
Når ministeren går ind og siger, at de her børn skal lære dansk, er der slet ikke nogen, der sætter spørgsmålstegn ved det, for selvfølgelig skal de da det, men jeg kunne bare godt tænke mig at høre, om ministeren har tænkt på, hvad konsekvensen ville være, hvis man så prøvede at motivere de her forældre med en økonomisk sanktion ved at sige: Hvis ikke du sender dit barn, vil vi skære endnu mere ned på dit meget, meget begrænsede rådighedsbeløb.
Tror ministeren, at det måske vil gavne familien eller barnets ve og vel at lave en sådan økonomisk sanktion?
Mener ministeren, at det i første omgang vil gavne barnets ve og vel?
Det kunne jeg godt tænke mig at få et meget konkret svar på.
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-10:
Først og fremmest vil jeg blot lige påpege, at realindkomsterne også er steget i ghettoområderne.
Så bliver der talt meget om den her økonomiske sanktion.
Og det var noget, der virkede.
Jeg hører også fra folk ude i kommunerne, også socialrådgivere, at netop den her mulighed, økonomisk sanktion, er noget, der virker og virker fremmende for samarbejdet, så jeg har da helt klart en forventning om, at man som forældre ikke vil modsætte sig, at ens barn kommer i dagtilbud, når man får det tilbudt gratis.
Så er der ikke noget behov for at trække i børneydelsen.
Derimod kommer Socialdemokraterne med et forslag om, at de jo også vil komme med sociale sanktioner, men der bliver blot talt om, at man laver en social sag.
Det vil sige, at man så vil lave en § 50-undersøgelse, og hvad udmønter det sig i?
Det kan jo bl.a. udmønte sig i, at man skal til at fjerne børnene.
Det synes jeg da er mere voldsomt end at prøve at motivere et samarbejde ved økonomiske sanktioner, som har vist sig at virke ganske glimrende.
Lise von Seelen (S), 2010-11-10:
Hvilke initiativer har ministeren gennemført for at undgå, at fattige mennesker må stå uden julehjælp i 2010?
Yildiz Akdogan (S), 2010-11-10:
Er ministeren tilfreds med, at antallet af fattige stiger i eksempelvis København, samme år, som ministeren står i spidsen for EU's fattigdomsår i Danmark?
Hvad vil ministeren gøre for at dæmme op for den stigende fattigdom i Danmark?
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-10:
Jeg ved ikke, hvad spørgeren refererer til, når hun i sit spørgsmål skriver, at fattigdommen er stigende i Danmark.
På hvilken måde opgør spørgeren dette, og hvilke undersøgelser lægger spørgeren til grund for sin påstand?
Jeg kan fortælle, at regeringen ser fattigdom som et mere komplekst og sammensat problem, end oppositionen gør.
Fattigdom kan i regeringens øjne ikke måles med et enkelt tal, ligesom det heller ikke er retvisende at beskrive fattigdom alene ud fra en økonomisk faktor.
Fattigdom handler om den enkeltes ressourcer til at kunne klare sin hverdag.
Det kan være, det er noget med økonomien, det kan være i forhold til beskæftigelse, det kan være i forhold til uddannelse eller bolig, eller det kan være mængden af sociale og helbredsmæssige ressourcer, der er skyld i, at man sidder i en situation, hvor man er fattig.
Regeringen har en klar målsætning om at skabe lige muligheder for alle og bekæmpe fattigdom.
For mig som socialminister handler det grundlæggende om at se på de bagvedliggende problemer og finde løsninger, som kan gøre folk i stand til at komme ud af deres problemer – ud af den fattigdom, de er i – eller forebygge, at de kommer dertil.
Det er også på baggrund af det, at regeringen er i gang med at udarbejde nogle retvisende fattigdomsindikatorer.
Yildiz Akdogan (S), 2010-11-10:
Tak for svaret.
Det var noget af et interessant svar, der kom fra ministeren, for ministeren forstår ikke helt, hvad jeg mener med fattigdom.
Jeg skal lige prøve, så godt jeg kan, at redegøre for det.
Jeg kan da starte med at spørge, om ministeren ved, at 2010 er FN's år for fattigdom, ligesom det er EU's fattigdomsår.
Det vil så sige, at på internationalt plan og på EU-plan har man sat fokus på nogle områder, og jeg regner med, at når ministeren er socialminister, så ved hun også, hvordan fattigdom kan gøres op og defineres.
Der findes også social fattigdom, og der findes også kulturel fattigdom – ikke mindst.
Men når man sådan ser på situationen inden for de sidste 9 år, hvor den her regering har siddet ved magten, kan jeg se følgende udvikling: Bare inden for det sidste år er der 5.000 gyldige ansøgninger om hjælp, som Dansk Folkehjælp har fået.
Bunken stiger støt.
Det er fra mennesker, som ikke kan klare sig selv.
Lige om lidt har vi jul.
Der er nogle mennesker, der ikke har råd til at fejre jul.
De søger om julepakker, og det starter altså allerede nu.
Det samme ses også i forhold til folk, der ikke har råd til at betale deres husleje.
De bliver smidt ud af deres lejligheder.
Antallet af lejere, der siden 2002 ikke har råd til at bo i deres lejlighed, er faktisk steget fra omkring 1.800 til hele 3.700.
Det vil sige, at vi faktisk har at gøre med nogle mennesker, som økonomisk ikke har råd til at klare at få noget mad i julen.
Vi har også nogle mennesker, der ikke har råd til at blive boende i deres lejlighed.
Derudover er der selvfølgelig også fattigdom med andre indikatorer såsom kulturel fattigdom, som jeg også gerne vil komme ind på.
Ministeren siger, at fattigdom er meget mere broget end som så.
Hvis man skulle gøre det op i forhold til mennesker, der ikke har råd til at gå til tandlæge på grund af deres økonomiske situation, synes ministeren så, at man er fattig eller ikke?
Til ministerens orientering har vi i Socialdemokratiet været meget fokuseret på fattigdom.
Det er rigtigt, at vi også sætter meget fokus på den økonomiske fattigdom.
Den samme indsigt kunne jeg egentlig også godt opfordre ministeren til at prøve at sætte fokus på i stedet for at tale udenom.
Med hensyn til det her med udsatte boliglejere har ministeren været ude at sige, at man faktisk kan reducere antallet af lejere, der bliver sat ud af deres boliger, med hjælp fra PBS.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre, når ministeren kommer med sådan et konkret forslag, om ministeren egentlig har erfaring med, om antallet af mennesker, der sættes ud af deres boliger, vil blive reduceret, hvis man nu indførte en PBS-betaling.
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-10:
Jeg kan berolige spørgeren med, at jeg skam har haft fokus på fattigdom hele det her år, hvor vi har haft EU's fattigdomsår, og deltaget i en række aktiviteter og har stået her i salen og har haft en masse gode debatter, også i diverse samråd.
I det hele taget er det et område, som jeg har meget fokus på, og som regeringen også har stort fokus på.
Med hensyn til forslaget om PBS tager jeg jo udgangspunkt i, at SFI har lavet en meget stor og grundig undersøgelse af årsagerne til, at man bliver sat ud af sin lejlighed.
Den viser helt klart, at der er en lang række bagvedliggende årsager, flere faktorer til, at man bliver sat ud af sin lejlighed.
Man kan ikke komme med en entydig forklaring på alle de udsættelser, der er.
Jeg forholder mig også til, at tre ud af fire af dem, de har talt med, som er blevet sat ud af deres lejlighed, siger, at de har svært ved at styre deres økonomi.
Her kan PBS være et godt værktøj for dem, som har svært ved at overskue deres økonomi, har svært ved at håndtere det.
Derved kan PBS være et godt instrument for dem.
Men det er ikke dermed sagt, at hele problematikken omkring udsættelser derved er løst.
Nej, der skal flere tiltag igennem, og det er også baggrunden for, at vi spiller ind med andre tiltag.
Jeg kan jo egentlig høre, at spørgeren begynder at nuancere lidt, i forhold til hvad Socialdemokraterne ellers har talt om, når vi har haft diskussioner om fattigdom.
Jeg hører, spørgeren begynder at tale om flere indikatorer, og det synes jeg faktisk er spændende, og jeg glæder mig til at kunne føre en debat, i forhold til at der er flere bagvedliggende årsager til, at man er fattig, og at man så sidder i en situation, hvor det er svært at komme videre.
Med hensyn til det med udsættelser er det også et stort problem, som jeg klart forholder mig til.
Jeg ser meget nøje på det.
Nu ved vi ikke, hvordan det har været i 1990'erne, fordi vi først begyndte at måle udsættelser af lejere fra 2002, så vi ved sådan set ikke, hvad det har været for 10 år tilbage eller for 20 år tilbage.
Vi kan kun forholde os til en udvikling, hvor vi kan se, at krisen selvfølgelig også har haft sin indflydelse.
Men det er klart, at hele problematikken om udsættelser er noget, som regeringen ser meget grundigt på.
Den vil vi gerne løse.
Det er bl.a. også baggrunden for, at der blev vedtaget en lovgivning sidste år.
Vi har sammen med satspuljepartierne været inde at lave en aftale om at komme med noget udgående rådgivning og gå ind at hjælpe med nogle andre tiltag, så vi kan dæmme op for antallet af udsættelser.
Yildiz Akdogan (S), 2010-11-10:
Det er da rart at vide, at ministeren mener, at man ikke bare kan nedbringe andelen af udsatte lejere ved at indføre en PBS-ordning.
Det er da rart, at ministeren i det mindste indrømmer det.
Men ministeren siger, at der skal flere tiltag til.
Når man kigger på, hvem der bliver sat ud af deres boliger, må man forholde sig til, at her spiller økonomien også en stor rolle.
Det er altså nogle mennesker, der på en eller anden måde er på en offentlig ydelse og er ramt af de her fattigdomsskabende ydelser som kontanthjælpsloftet og starthjælpen og 450-timers-reglen.
Tal viser også, at de mennesker faktisk har det rigtig, rigtig svært f.eks. med hensyn til at gå til tandlæge eller som sagt betale deres husleje.
Så jeg vil bare lige høre: Mener ministeren stadig væk, at det er et problem, når man decideret kan se, at økonomien også er en stor, afgørende faktor for, om de her mennesker kan gå til tandlæge, eller om de har råd til at betale deres husleje?
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-10:
Jeg har hele tiden sagt, at det er et af de værktøjer, man kan bruge i forhold til at løse problematikken omkring udsættelser.
Så vil jeg blot også lige oplyse spørgeren om, at ifølge den her SFI-undersøgelse viser det sig faktisk, at 40 pct. af dem, der bliver sat ud af deres lejlighed, har et arbejde, ligesom halvdelen ikke har søgt boligstøtte.
Det fortæller bare, at det her er mere komplekst end bare lige at komme med en enkel forklaring.
Med hensyn til tandlæge så er der nogle, der kan være i en situation – det kan f.eks. være hjemløse – hvor de simpelt hen ikke har penge til at kunne gå til tandlæge.
Det er jo også baggrunden for, at vi har aktivloven, hvorefter man kan få hjælp til nogle uforudsete pludseligt opståede udgifter, som man ikke kan klare selv, fordi man er i en svær situation.
Rasmus Jarlov (KF), 2010-11-11:
Det er jo, som om det helt er forbigået oppositionens opmærksomhed, at der er en finanskrise.
Regeringen skulle have soldet statsoverskuddet væk – jamen hvad er det for nogle tiltag, vi har gennemført, som har gjort, at vi har soldet det væk, siden vi havde det kæmpe statsoverskud?
Hvad er det for nogle skattelettelser, som er blevet givet, som har gjort, at regeringen har soldet overskuddet væk?
Ingen!
Jeg så gerne, at der havde været det, men lad os nu holde os til fakta og lade være med at forplumre debatten med falske påstande.
Det er finanskrisen, der er skyld i, at vi har et statsunderskud.
Så vil jeg i øvrigt gerne spørge tilbage: Jamen hvad er det for nogle tiltag, som oppositionen ville have gennemført?
Jeg tror ikke, der været én finanslov de sidste 10 år, hvor oppositionen ikke har foreslået at bruge flere penge, end regeringspartierne har villet gøre.
Havde vi fulgt oppositionens politik, havde der været problemer, men nu har vi ført en ansvarlig politik, som gør, at vi har en bedre økonomi end næsten alle andre lande, så at påstå, at der er ført en uansvarlig politik – det er uansvarligt.
Kim Mortensen (S), 2010-11-11:
Det er jo imponerende at høre den konservative ordfører stå her som repræsentant for en regering, der har soldet et historisk årti væk; et årti, hvor Danmark samlet set har haft ekstraordinære indtægter fra Nordsøen på tæt på 200 mia. kr., som regeringen så, i det den kalder finansierede skattelettelser, har delt ud til højre og venstre.
Nu har vi så en regering, der på få år har vendt et statsligt overskud på 80 mia. kr. til et underskud på 90 mia. kr., og en konservativ ordfører, der står og kalder sig dybt ansvarlig.
Det er jo fantastisk, at når alle pengene er soldet væk, repræsenterer man så det synspunkt, at man er ansvarlig.
Det hænger simpelt hen ikke sammen.
Nu står vi så foran et nyt årti, hvor det er nogle helt andre udfordringer, vi kommer til at stå over for.
Hvis vi skal følge regeringens eget Vækstforum, hvis vi skal følge de anbefalinger, der kommer herfra, handler det om, at vi for det første skal have omstillet hele energisektoren fra fossile brændsler til grøn energi, og at vi for det andet skal have fornyet og udviklet vores produktionsarbejdspladser.
Mener den konservative ordfører, hr. Rasmus Jarlov, at det kan ske uden samtidig at iværksætte en stor og omfattende voksenefteruddannelse?
Rasmus Jarlov (KF), 2010-11-11:
Det er jo et klassisk politisk kneb at forsøge at opstille en meget kompleks problemstilling som sådan et ja/nejspørgsmål.
Årsagen til, at vi nu laver det om, således at der ikke kan fås SU i opsigelsesperioden, er jo, at der har været mulighed for at kunne spekulere i det.
Man har kunnet give en opsigelsesperiode, som kunne være meget lang, og man har så kunnet forlade sig på, at staten i den periode ville udbetale voksenuddannelsesstøtte, og den mulighed synes vi ikke der skal være.
Så vi holder fast i, at det, der vedrører den støtte, man skal have, efter at man har fået meddelt sin opsigelse, er noget, der skal komme fra Beskæftigelsesministeriets side, og jeg må indrømme, at jeg ikke er fuldstændig inde i detaljerne, omkring hvilke muligheder der findes, for det er ikke det, forespørgslen i dag handler om.
Med hensyn til selskabsskatten vil jeg sige: Altså, jeg vil ikke stille det op på den måde, at vi gerne vil spare på uddannelsesområdet for at kunne sænke selskabsskatten, der er andre steder, eksempelvis efterlønnen, vi gerne vil spare på.
Jeg ved ikke, hvordan hr. Carsten Hansen vil forsvare, at fuldstændig arbejdsdygtige 60-årige skal kunne rende rundt og spille golf på samfundets regning, mens vi skærer ned på det her område.
Vi har nogle forskellige prioriteter.
Men vi synes også, det er vigtigt at sænke selskabsskatten.
Carsten Hansen (S), 2010-11-11:
Da Lindøværftet for halvandet års tid siden meddelte, at det skulle lukke, var det den nuværende udenrigsminister Lene Espersen, der var erhvervs- og økonomiminister.
Hun skyndte sig under kommunevalgkampen at garantere, at man ville gøre alt for at få de fyrede Lindøarbejdere i gang med noget, og vi taler her om samlet set 7.000-8.000 mand, når vi regner underleverandører med.
Man fremrykkede indsatsen ved at flytte jobcentrene ud på Lindø, man ville sikre, at folk kunne få SVU, altså det, der hedder Statens Voksenuddannelsesstøtte, i opsigelsesperioden, og det gjaldt i det hele taget om at få det igennem, fordi uddannelse var så vigtig i forhold til jobåbningerne.
Nu viser det sig, at med L 41, der førstebehandles i morgen, og med den aftale, der er lavet i forbindelse med finansloven, forhindrer man faktisk dem, der er blevet fyret, i at få en uddannelse i opsigelsesperioden.
De er altså blevet motiveret, de har haft jobcenteret ude, der er blevet lavet kompetenceafklaringer, men nu kan de ikke få nogen uddannelse.
Hvad er De Konservatives svar på det med den der kærlige omsorg, som den konservative minister og andre konservative politikere har udvist, når der så natten over faktisk skæres ned på mulighederne for i opsigelsesperioden at kunne komme videre som pædagog eller andet?
Rasmus Jarlov (KF), 2010-11-11:
Nej, det kan jeg på ingen måde bekræfte.
Altså, for blot 3-4 år siden havde vi et gigantisk overskud på statsbudgettet, og det er jo det, der betyder, at vi i dag står som et af de lande i verden, som er absolut bedst polstret i finanskrisen.
Der er meget få lande, der faktisk har et relativt mindre underskud på statsbudgettet, end vi har i Danmark.
Vi har lige set i TV-avisen i går, at det blev fortalt, at det nu i England kommer til at koste 80.000 kr. at gå på universitetet.
Der er i mange andre lande tale om besparelser af en helt, helt anden skala, men vi har faktisk en god økonomisk situation for statsbudgettet, fordi der er blevet holdt tilbage.
Havde venstrefløjen haft magten op gennem 00’erne med alle de udgiftskrævende forslag, som man har stillet gennem tiden – hver gang, der har været finanslovforhandlinger, har man krævet flere penge – havde vi slet ikke været i den situation.
Så vi skal være glade for, at der har været en borgerlig regering, som har ført en ansvarlig økonomisk politik.
Marianne Jelved (RV), 2010-11-11:
Nu handler skattestoppet sådan set om, at man stopper udviklingen i bestemte typer afgifter.
Hvis man havde indeksreguleret dem, så de bare havde fulgt med lønudviklingen, havde vi ikke haft et underskud på 90 mia. kr. i dag.
Det har hr. Jarlov bekræftet.
Kan hr. Jarlov så også bekræfte, at når vi kunne afdrage gælden igennem 00’erne, var det, fordi vi havde en højkonjunkturaffødt merindtægt fra nordsøolien og fra pensionsafkastbeskatningen, og at regeringen ikke magtede at fastholde sin egen politik for omfanget af offentlige udgifter?
Kan hr. Jarlov bekræfte, at det var en uansvarlig økonomisk politik?
Rasmus Jarlov (KF), 2010-11-11:
Altså, jeg kan bekræfte, at hvis man på kort sigt beskattede danskerne mere, ville der selvfølgelig komme flere penge i statskassen, men jeg ved også, at fru Marianne Jelved ikke repræsenterer den yderligtgående venstreorienterede økonomiske skole, som oppositionen ellers gør, og udmærket godt er klar over, at forudsætningen for, at vi vedbliver at være et rigt land på lang sigt, altså er, at vi ikke brandbeskatter vores virksomheder og vores borgere.
Så jeg må sige, at ja, på kort sigt er det selvfølgelig rigtigt, at havde vi hævet skatterne endnu mere, var der kommet flere penge ind, men på lang sigt er det en fuldstændig ufrugtbar strategi, og vi skal tænke lidt længere frem end bare lige til at sikre pengene til næste finanslov.
Vi skal sikre, at vi har en vækst i Danmark.
Det er den eneste måde, vi får råd til de ting, som vi gerne vil her i landet.
Carsten Hansen (S), 2010-11-11:
Nu er det sådan, som Søren Kierkegaard – ham, der rendte rundt herovre i København, gik ture og spekulerede over hele verden – sagde, at sandheden altid er konkret.
Der er her afgivet en lang række løfter, og det er rigtigt, at man faktisk har gjort en stor indsats for de første, der blev fyret fra Lindø og andre steder.
Men nu er det sådan, at når man tager og kigger på konkrete eksempler med konkrete navne, vil man kunne se, at 850 af de fyrede, og dermed også et par tusinde ekstra ude hos private underleverandører, ikke kan få nogen uddannelse i opsigelsesperioden.
Er det godt eller er det skidt for Danmark og konkurrenceevnen, at de ikke kan målrette deres uddannelse mod der, hvor der er jobåbninger?
Vi kommer til at mangle pædagoger, meritlærere osv., og rigtig mange af de her folk, der har været derude i 20-30 år, vil gerne have de job, men de kan med ét slag fra den dag, man gik i finanslovforhandling, ikke få nogen uddannelse i opsigelsesperioden.
Nu er der altså fra statens og jobkontorernes side brugt en masse kræfter på kompetenceafklaring og motivation, men man kommer så bagefter og siger til dem, at de desværre bare ikke kan få nogen uddannelse.
Er det godt eller skidt for kompetencen?
Spar mig så for den lange diskussion om den overordnede økonomiske politik.
Kan jeg ikke bare få at vide, om De Konservative synes, at det er godt eller skidt?
Så har jeg et ekstra spørgsmål: Ville man hellere sænke selskabsskatten, hvis man kunne komme til at gøre det, samtidig med at man forringer vilkårene for de arbejdsløse?
Rasmus Jarlov (KF), 2010-11-11:
Det er jo ikke så overraskende, at man som tidligere økonomiminister i 1990'erne synes, at det var en fantastisk periode, hvor der blev ført en god økonomisk politik.
Jeg vil også sige, at den økonomiske politik, man førte dengang, i hvert fald ligger milevidt fra det, som fru Marianne Jelved i øjeblikket er nødt til at tilslutte sig, nemlig en fuldstændig uansvarlig økonomisk politik fra S og SF's side.
Jeg forstår godt, at Det Radikale Venstre har visse vanskeligheder med at give en helhjertet opbakning til den politik.
Men jeg vil nu lige spørge igen: Er det fuldstændig underordnet, hvilket niveau man ligger på?
Er det kun bevægelserne, der tæller?
Er det sådan, at man vil give mere ros til Nigeria for ikke at skære på voksen- og efteruddannelsesområdet, end man vil til Danmark for at fastholde et meget højt niveau på voksen- efteruddannelsesområdet?
Er det kun bevægelsen, der betyder noget, eller betyder det absolutte niveau, som man ligger på, måske også en lille smule i forhold til at bedømme kvaliteten af den voksen- og efteruddannelsesindsats, som finder sted?