Birgitte Josefsen (V), 2008-05-09:
Med baggrund i en positiv udvikling inden for sundhedssektoren, hvor den teknologiske udvikling har gjort, at det er muligt at hjælpe mange til et bedre og et længere liv via organdonation, står vi med den opgave, det er at sikre flere organer.
Forslaget indeholder nemlig en række gode elementer.
Det at få distribueret oplysningsmateriale til alle, der har nået myndighedsalderen, vil være rigtig godt, og det vil så forhåbentlig sikre, at flere får forholdt sig til emnet og også lader sig registrere.
Forslagsstilleren beskriver, at alle, der er fyldt 18 år, skal have en pligt til at udfylde en blanket, hvor den enkelte får registreret, om vedkommende vil være organdonor eller ikke vil være det.
Alternativt kan der skrives: ved ikke.
Formuleringen »pligt« huer os ikke i Venstre, er jeg så nødt til at sige.
For det første kan og skal vi ikke, synes vi i Venstre, bruge så bombastiske formuleringer over for borgere, der skal træffe et valg af meget principiel karakter.
Det er et meget personligt valg, og det er ikke et simpelt valg.
Det drejer sig om en række spørgsmål, der skal belyses og afklares for den enkelte.
Hvem ejer ærlig talt mine organer?
Eksisterer ejendomsretten over mine organer, den dag jeg er død?
Mange sidder med religiøse baggrunde og holdninger, der gør, at det kan være vanskeligt at træffe et valg - vi kan liste en lang række spørgsmål op.
I Venstre vil vi meget gerne starte med at få skabt et godt beslutningsgrundlag for den lovgivning, der skal være på området, og derfor foreslår vi, at Folketinget afventer den redegørelse, som Det Etiske Råd har annonceret at det vil komme med i efteråret 2008.
Men vi vil ligeledes gerne have, at Folketingets Sundhedsudvalg får afholdt en høring om emnet, og vi vil også meget gerne opfordre sundhedsministeren til at sætte en proces i gang i samarbejde med Sundhedsstyrelsen om det oplysningsmateriale, der ligger på nuværende tidspunkt, og som vi faktisk godt mener kan kvalificeres endnu mere, end det er, nemlig som et oplysningsmateriale, der klart definerer hjernedødskriteriet, så det kan forstås af alle - der er meget stor forskel på at læse om det emne, når man er 18 år, og når man er 67 år og som klart fortæller, hvad der sker, når en person siger ja til at være organdonor, men også et oplysningsmateriale, der klart signalerer, hvad det også betyder at sige nej.
Selv om det står der i dag, synes vi faktisk godt, at det kan udbredes lidt mere.
Det sidste synes vi faktisk er principielt vigtigt, fordi det, vi oplever i den debatform, der er - ikke herinde i salen, men som er ved at brede sig uden for salen - er, at vi er på vej til at dele befolkningen op i de gode og de onde.
Derfor synes jeg, at det er os, der er nødt til at sikre, at vi holder fanen højt og får signaleret, at det er lige så legitimt at sige nej, som det er at sige ja.
Vi er som sagt meget positive over for de gode intentioner, der ligger bag forslaget, og derfor vil vi gerne opfordre forslagsstilleren og de øvrige partier til, at vi i udvalgsarbejdet får talt os frem til eventuelt at få udformet en beretning og som sagt får sat gang i planlægningen med en høring, får redegørelsen fra Det Etiske Råd og gerne får et mere borgertilgængeligt oplysningsmateriale fra ministeriet.
Med baggrund i det, jeg har ridset op her, kan vi, såfremt forslaget kommer til afstemning, ikke støtte det, som det ligger i sin helhed, men vi vil meget gerne opfordre fru Pia Christmas-Møller til, at vi tager en drøftelse i udvalget og ser, om vi kan tale os frem til at skrive en beretning på området.