runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Andersen (V), 2012-04-25:
Tak for det.
Jeg spørger jo, fordi vi sådan set også er interesseret i, at den kulegravningsrapport nu bliver gjort færdig; den er blevet lovet gennem længere tid.
Først blev vi lovet kulegravningsrapporten efter nytår, og den 29. februar blev der svaret: hurtigst muligt.
Nu kan jeg så forstå, at der foregår nogle drøftelser mellem regeringens ressortministre.
Måske handler det om, at den rapport indeholder ting, som er ubehagelige at lægge frem; det er jo det, jeg tænker måske er årsag til, at den ikke kommer, altså at det handler om, at kulegravningsrapporten sådan set peger på, at det, der foregår i øjeblikket med læger, ørelæger, der har dobbeltroller, er et problem.
Det kunne også godt handle om, at regeringen må pege på, at det er dobbelt så dyrt at få behandlet borgere i offentligt regi på høreapparatsområdet, end det er i privat regi.
Det er måske et andet element, som den nuværende regering jo vil have lidt svært ved at fremlægge og belyse og fremsætte forslag om, for så vil det sådan set handle om, at man nu bruger flere penge i det offentlige regi på at behandle en borger med høreproblemer end i det private regi, men det er måske det, det i bund og grund handler om, og ikke så meget, om rapporten ikke er færdig?
Astrid Krag (S), 2012-04-25:
Jeg kan oplyse spørgeren, at der fortsat pågår drøftelser mellem de relevante ressortministerier vedrørende den fremtidige organisering af høreapparatbehandlingen i Danmark.
Og så kan jeg tilføje, at det har vi også oplyst til Rigsrevisionen så sent som i sidste måned.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-04-25:
Jeg har lidt svært ved at forstå konsekvensen af hr. Peter Skaarups synspunkt her.
For betyder det, at når vi får en invitation til at deltage i en samtale, at vi så skal sige nej på forhånd?
Vi har en tysk udenrigsminister, som personligt har taget initiativ til at tale med andre EU-lande, og som også har inviteret den danske udenrigsminister.
Er det så ikke naturligt at tage af sted?
Jeg kan afsløre, at jeg har talt med kansler Merkel, også om ting, som ligger ud over den strenge dagsorden, også ting, der vedrører Europas fremtid.
Det er da naturligt, at vi på alle planer i regeringen diskuterer Europas fremtid og indgår i de her debatter.
Konsekvensen af ordførerens synspunkt ville jo være, at man sagde nej tak, altså at man ikke ville deltage i samtaler med andre lande, f.eks. Tyskland, om de her spørgsmål.
Og jeg mener ikke, at det er god interessevaretagelse for Danmark.
Jeg synes, at det er fint, at den danske udenrigsminister er blevet inviteret.
Alle kender vores holdning til de her spørgsmål, og det er da fint, at vi også har mulighed for at gøre vores holdninger gældende og indgå i en samtale med andre europæiske lande om de her spørgsmål.
Peter Skaarup (DF), 2012-04-25:
Det er altid fint at få nye indtryk og deltage i diskussioner, men spørgsmålet er bare, hvor det fører hen.
Jeg tror ikke, at man behøver at kigge ret meget på de tyske holdninger til mere integration, som i øvrigt også er franske holdninger, i EU og til, hvem der skal bestemme her, for at finde ud af, at målet er meget klart.
Målet er en rigtig, folkevalgt præsident for EU og så en forfatning.
Det er målet for det tyske arbejde.
Man kan gå ind på det tyske udenrigsministeriums hjemmeside og finde den omfattende plan for, hvordan den tyske regering på alle kanaler vil skubbe til en større diskussion om Europa; man vil invitere journalister og prøve at få dem til måske at skrive det rigtige til Tyskland osv.
Man har en masse gode planer.
Det, jeg siger her, er så bare, at her er Danmark altså med, og er det ønskeligt, når vi ved, at nogle af de lande, som traditionelt har været skeptiske over for integration, står uden for – Irland, Sverige, selv om Irland rigtigt nok er med i euroen, er deres befolkning dybt skeptisk og har flere gange stemt imod mere EU, det er statsministeren godt bekendt med?
Så der er et problem, hvis man siger, at man vil holde sammen på de 27 lande, for der er altså nogle af de lande, vi normalt er sammen med, eksempelvis England, som ikke er med i det samarbejde.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-04-25:
Jeg skal gøre ordføreren opmærksom på, at Irland er et euroland, at de altså er længere inde i integrationen, end Danmark er, og er et andet sted, end Danmark er, men lad det nu være.
Jeg kan ikke tage stilling til hypotetiske møder og hypotetiske invitationer til møder, som vi ikke kender noget til, med andre lande.
Jeg kan simpelt hen ikke tage stilling til det.
Og jeg synes ikke, at man kan drive politik på den måde.
Det, jeg kan tage stilling til, er, at den tyske udenrigsminister afholder et møde på en uformel basis, hvor den danske udenrigsminister er blevet inviteret.
Det er ikke noget, vi har taget initiativ til, det er noget, vi er blevet inviteret til.
Og der mener jeg at det er fuldstændig, som det skal være, nemlig at vi varetager danske interesser ved at møde frem og ved, at vores udenrigsminister deltager i en debat med kolleger fra andre lande.
Det mener jeg er det, vi normalt gør, og jeg tror ikke, at der er nogen, der er i tvivl om, hvor Danmark står i denne forbindelse.
Den økonomiske krise skal primært løses af medlemslandene selv, og vi er optaget af, at de 27 lande holdes sammen så meget som overhovedet muligt.
Jeg tror ikke, at der er nogen, der er i tvivl om den holdning, og jeg synes, at det er fint, at den danske udenrigsminister deltager i drøftelser med andre europæiske lande.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-04-25:
Men som jeg ser det, er der altså tale om, at den tyske udenrigsminister personligt har taget et initiativ til at invitere nogle udvalgte udenrigsministre til at deltage i en helt uformel samtale om Europas fremtid.
Det gør han på personlig basis.
Blandt de inviterede er altså den danske udenrigsminister.
Og helt ærligt synes jeg, at det er fint, at den danske udenrigsminister deltager i den uformelle diskussion.
EU står over for kæmpe udfordringer.
Når vi bliver inviteret til at deltage og give vores holdning til kende om EU's udfordringer, synes jeg, at det er rigtigt, og jeg synes også, at det er en rigtig varetagelse af Danmarks interesser, at Danmark siger ja tak til en sådan invitation og sætter os ned og taler med kolleger fra andre lande.
Og det er det, udenrigsministeren gør.
Peter Skaarup (DF), 2012-04-25:
Tak for det.
Spørgsmålet lyder sådan her: Hvad er statsministerens holdning til den EU-klub, som Tyskland har taget initiativ til med henblik på at lave en ny traktat, og hvorfor deltager Danmark i klubben, når f.eks. England, Irland og Sverige ikke er med i klubben, idet sidstnævnte lande mener at den skader EU-samarbejdet?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-04-25:
Jeg tror ikke, at der er så mange, der er i tvivl om Danmarks holdning til de her spørgsmål.
Vi mener ikke, at det, EU har behov for, er institutionelle reformer.
Vi mener ikke, at svaret på den økonomiske krise er et institutionelt svar.
Vi mener tværtimod, at det, Europa har brug for, er finanspagten, men også, at medlemslandene selv reformerer – det er et af svarene – sådan at vi kan få gang i vores vækst og beskæftigelse igen.
Det har vi sagt utrolig mange forskellige steder.
Jeg tror også, at de fleste er klar over, at det er en mærkesag for Danmark, at vi holder sammen på de 27 lande.
Det har vi i hvert fald sagt rigtig mange gange, nemlig at vi netop holder sammen på de 27 lande.
I den forbindelse er jeg simpelt hen nødt til at sige, at det jo ikke er sådan, at det er unormalt, at lande mødes i mindre grupper, det er faktisk helt normalt.
Og jeg synes, at det er nyttigt, når nogle lande mødes, at Danmark også har mulighed for at give vores mening til kende.
Og det er jo dybest set det, det handler om.
Fokus på sidste møde var, hvordan man kan effektivisere samarbejdet i EU, og i hvilken retning EU skal udvikle sig.
Og for mig at se er det naturligt, at Danmark, hvis vi bliver inviteret til det, deltager i en sådan debat.
Og jeg tror ikke, at der er nogen, der er i tvivl om, hvor Danmark står i de her spørgsmål.
Thyra Frank (LA), 2012-04-25:
Hvilke etiske overvejelser har ministeren gjort sig i forbindelse med ønsket om at opstille hjertestartere på plejehjem, og mener ministeren, at der i den forbindelse er brug for en ændring af straffelovens § 253?
Velkommen tilbage til sundhedsministeren, og tillykke med den lille ny.
Hans Andersen (V), 2012-04-25:
Hvilke skridt agter ministeren med baggrund i rigsrevisors kritik af den eksisterende ordning på høreapparatområdet at tage for at sikre, at kulegravningsrapporten kan offentliggøres snarest?
Thyra Frank (LA), 2012-04-25:
Jeg har fået uddybet svaret på mit spørgsmål.
Astrid Krag (S), 2012-04-25:
Men det er jo i dag i forlængelse af sundhedsloven sådan, at en borger enten på eget initiativ eller i samråd med sin læge kan have drøftet det her emne og have besluttet sig for ikke at ønske genoplivelse.
Er det tilfældet, så står sundhedsloven så at sige over straffeloven, og så vil man ikke som sundhedspersonale kunne retsforfølges for ikke at have forsøgt genoplivning.
Så på den måde kan man sige, at de juridiske rammer er ret klare.
Men jeg synes, det er rigtig godt, at Sundhedsstyrelsen her til sommer udsender en ny vejledning, for jeg synes heller ikke, at vi kan leve med det, hvis der er en usikkerhed og uklarhed omkring det her ude lokalt.
Så vil jeg bare sige, at jeg ved godt, at det er nogle af vores mest svage borgere, vi har på vores plejecentre.
Men på vej herind hørte jeg i bilradioen nu alligevel en ældre mand på et plejecenter, som skulle udtale sig om, hvad han synes, der var det bedste ved at bo på det plejecenter.
Han var så fuld af livsglæde stadig væk, at jeg synes, at hvis han ønsker, at det skulle forsøges genoplivning, ville det være en stor fejl at fratage ham den mulighed, fordi man ikke ville opstille en hjertestarter.
Det er en svær diskussion med mange etiske dilemmaer, men jeg synes ikke, at det, at vi har hjertestartere, er med til at gøre den ny eller mere besværlig.
Begge dele er jo relevante diskussioner.
Hjertestartere er et rigtig, rigtig vigtigt redskab, som vi skal blive bedre til at bruge.
Vi er i Danmark ikke særlig gode til, når nogle falder om og er døde, at gå i gang med at prøve at genoplive dem.
Vi har en eller anden angst for, at vi måske ødelægger noget.
Det skal vi have gjort op med, for det værste, der kan ske, er, at personen bliver ved med at være død.
Et af de redskaber, der kan hjælpe os rigtig meget med at kunne genoplive vores medborgere, hvis de falder om på gaden eller på deres arbejdsplads eller i eget hjem, er hjertestartere.
Derfor synes jeg, at det er vigtigt, at vi ikke kobler alle mulige problemer til hjertestartere.
Det beskriver spørgeren egentlig også selv rigtig flot, når hun siger, at hun i løbet af de sidste, var det 37 år inden for plejesektoren, er stødt på de her problemstillinger.
Det er jo ikke en ny problemstilling, og jeg tror, at vi skal lade være med at koble det svære dilemma, som handler om de helt grundlæggende ting, nemlig liv og død, til hjertestarterne, som i sig selv er et værdifuldt redskab.
Jeg synes, at når man f.eks. i en lille by som den, jeg er vokset op i, skal vælge, hvor man opstiller en hjertestarter, som skal være til glæde for alle byens borgere, så er plejecenteret et godt valg.
Der er adgang døgnet rundt, det er et højrisikoområde, og det er typisk også et sted, hvor alle i byen vil kunne få adgang til hjertestarteren og den vil kunne gavne alle.
Thyra Frank (LA), 2012-04-25:
Der skal ikke være nogen tvivl om, at jeg selvfølgelig synes, at det er glimrende, at der må være en hjertestarter til personalet og eventuelt pårørende, men jeg vil gerne have lov til at sige, at det heller ikke skal være nogen hemmelighed, at jeg har en bekymring vedrørende hjertestartere på alle vores plejehjem.
Jeg har til gengæld savnet en dybtgående, ærlig og generel debat om døden som en naturlig og uundgåelig afslutning på et levet liv.
Jeg synes faktisk, at vi har taget livet af døden.
Det er derfor, jeg gerne vil høre, om ministeren har gjort sig nogle overvejelser om, hvad der er en god og værdig død for vores gamle på plejehjemmet, og om ministeren virkelig mener, at hjertestartere på vore plejehjem vil sikre vore beboere en god og værdig død.
Astrid Krag (S), 2012-04-25:
Mange tak for spørgsmålet om det her væsentlige emne.
Hvert eneste år rammes 3.500 personer af hjertestop her i landet.
Det er rigtig vigtigt, at vi bliver bedre til at behandle de mange mennesker, og hjertestartere kan jo være et rigtig godt og effektivt redskab til det.
Jeg vil meget gerne anerkende, at spørgsmålet om genoplivning af beboere på plejecentre eller i hjemmeplejen i særlige situationer kan være svært at håndtere, men jeg er nu ikke enig med spørgeren i, at det er en hjertestarter placeret på plejecenteret, som i sig selv udgør dilemmaet.
Efter min opfattelse er det spørgsmålet om genoplivning eller ej, der frembyder dilemmaet, ikke om man bruger gammeldags hjertemassage eller har adgang til en hjertestarter.
Derfor mener jeg ikke, at det er den rigtige vej at gå, hvis man konkluderer, at situationen og dilemmaet er så vanskeligt, at der ikke skal være hjertestartere på plejecentre.
Ældre på plejecentre kan på trods af at være i livets sidste fase have masser af livskvalitet, have masser af gode år tilbage at leve i, og hjertestarterne kan så i øvrigt heller ikke kun hjælpe de beboere, de kan også hjælpe personalet, der måtte falde om, og pårørende og besøgende.
Derfor bakker jeg også op om de kommuner, som har opsat hjertestartere på plejecentre.
Som udgangspunkt har det involverede sundhedspersonale jo en pligt til at hjælpe, men i dialogen med den ældre kan sundhedspersonalet i de situationer, hvor det måtte være relevant, afklare den enkelte borgers aktuelle ønske om genoplivning og undlade en iværksættelse af genoplivning i konkrete situationer, hvor borgeren har ønsket det sådan, uden at det er i strid med straffelovens hjælpepligtbestemmelser, som er dem, spørgeren spørger ind til.
For at sikre, at der er ordentlig vejledning til sundhedspersonalet bl.a. i hjemmeplejen og på plejecentrene, har Sundhedsstyrelsen oplyst mig, at de her i løbet af sommeren vil udsende en vejledning om livsforlængende behandling og genoplivning bl.a. på plejecentre.
Det er en vejledning, som jeg forventer vil være med til at sikre, at der ikke opstår tvivl om sundhedspersonalets pligter og muligheder for at gøre det allerbedste for plejecenterets beboere.
Thyra Frank (LA), 2012-04-25:
Igen: Jeg synes, det er glimrende med hjertestartere.
Men jeg vil gerne sige, at plejehjemmene – også den måde, vi visiterer på nu –
simpelt hen er folks sidste hjem.
Jeg synes, at det bør være ethvert menneske forundt, at det får lov til at slutte livet i rolige og trygge omgivelser friholdt for smerter og for angst og med nogle omkring sig, som kerer sig om det.
Derfor er vi et helt andet sted, end hvis vi taler om unge mennesker.
Jeg forstår godt, at de skal være i sportshaller, på gymnasier og den slags steder.
Men vi snakker altså om plejehjem, hvortil mennesker er visiteret, fordi det er deres sidste hjem.
Og jeg synes, at vi fremmedgør døden ved ikke at forholde os til, at den er en naturlig afslutning på et levet liv.
Det er jo sådan, at hvis der er en hjertestarter – indtil videre er det sådan – skal personalet bruge den.
For der står faktisk i § 253, at man kan straffes med op til 2 års fængsel, hvis ikke man bruger den.
Og jeg ser et kæmpe arbejde, også et rent administrativt arbejde, hvor vi i hvert fald skal gennemgå hver eneste beboer – deres ønske, men også de pårørendes ønske, for at vi sikrer, at der ikke sker nogen af de her ting.
Derfor vil jeg spørge: Er disse betragtninger en del af ministerens overvejelser omkring hjertestartere på plejehjem?
Henrik Høegh (V), 2012-04-25:
Tak for det.
Igennem vinteren er der kommet en hel del nye drænvandsanalyser, som viser tal vedrørende udvaskning af kvælstof fra en lang række vandoplande.
Det viser sig, at der ligger rigtig meget ny viden, og at niveauet faktisk er væsentlig lavere, end man havde forventet, dengang der blev taget beslutning om de oprindelige planer.
Jeg vil spørge ministeren, hvilke ændringer de her nye analyser giver anledning til.
Mette Gjerskov (S), 2012-04-25:
Vi er altid stærkt optagede af at få den seneste nye viden, når vi laver lovgivning, og de vandplaner, hr. Henrik Høegh henviser til, var jo dem, der lå og blev syltet og blev forsinket i mange, mange år under den tidligere regering, og som det så nu er faldet i vores lod som ny regering at gennemføre.
Nogle elementer gennemfører vi forholdsvis uændret i forhold til det, den tidligere regering lavede, men det er jo klart, at det, det handler om med hensyn til vandplanerne, f.eks. er at reducere kvælstofudledningen, og kommer der nye ekspertresultater, nye forskningsresultater, som gør os klogere, så må vi jo kigge på det.
Men jeg kan ikke på nuværende tidspunkt sige, hvorvidt de drænprøver, der er taget rundtomkring i landet, gør den store forskel.
Det er noget, jeg først skal have undersøgt.
Hans Kristian Skibby (DF), 2012-04-25:
Jamen vi bliver i samme boldgade i forhold til det med Aidsnet, for Aidsnet havde jo skrevet til udviklingsministeren og de var så flinke at sende en kopi til medlemmerne af Udenrigsudvalget, hvor jeg jo sidder.
Derfor fik jeg også en kopi af den skrivelse, som der er tilgået udviklingsministeren, hvori man faktisk hilser ministerens beslutning om at udbetale penge til den globale fond velkommen.
Men samtidig er man jo lidt frustreret over, at det fra regeringens side er besluttet at bibeholde det her reducerede tilskud, som betyder, at der til det her arbejde – som jo bl.a. vedrører aids og tuberkulose og malaria – er 30 mio. kr., som ministeren mener at vi stadig væk skal tilbageholde.
Mine oplysninger er ikke helt opdateret, og derfor håber jeg, at ministeren også kan bidrage med lidt om, hvad det er, vi kan se frem til med hensyn til den globale fond.
Vi ved jo, at den globale fond har haft nogle problemer med noget korruption, og det har også gjort, at man har valgt at bremse lidt op.
Samtidig ved vi også, at over 7 millioner mennesker får medicin og hjælp via de her fondsmidler, og det er utrolig vigtigt, at det er noget, der kan udvikle sig positivt.
Derfor vil jeg meget gerne høre ministeren om de her 30 mio. kr., som er blevet tilbageholdt.
Christian Friis Bach (RV), 2012-04-25:
Tak for spørgsmålet.
Det er helt rigtigt, at vi lige for tiden er i gang med at udvikle en ny strategi for naboskabsprogrammet, som også henhører under ministeren for udviklingssamarbejde, og at der her i lyset af den strategi ses på mulighederne for, hvordan vi bedst øver indflydelse, og hvordan vi bedst er med til at støtte vores nabolande mod øst og mod syd.
Det strategiudkast er i høring, og vi modtager gerne alle bidrag – også fra spørgeren og hans parti – til, hvordan den strategi kan gøre mest mulig gavn og styrkes mest muligt.
De områder, der i udkastet lægges vægt på, er områder inden for menneskerettigheder og demokrati, som der i en række af vores naboskabslande er stort behov for at styrke, og inden for vækst og beskæftigelse, der igen er et område, som landene selv lægger stor vægt på, og hvor vi kan gøre en betydelig forskel.
Derudover er der støtte til folkelige organisationer, og en række af de folkelige organisationer, herunder Folkekirkens Nødhjælp, sætter fokus på netop problemet med hiv/aids i en række af landene i Østeuropa og i vores naboskabslande, og det er et arbejde, jeg synes er vigtigt, og som gøres godt.
Hans Kristian Skibby (DF), 2012-04-25:
Jamen jeg anerkender skam, at der ikke er tale om nogle af de lande, som vi giver store beløb til.
Men det er jo sådan, at ministeren også har lov til at øve indflydelse på andre ministre i en regering, han selv er en del af, og ministeren er i hvert fald lidt tættere på beslutningstagerne, end jeg er som ordinært medlem af Folketinget.
Men det er jo sådan, at vi står foran at skulle lave en ny nabostrategi med hensyn til indsatser bl.a. i Østeuropa.
Danmark har igennem flere år været med i det her naboskabsprogram, som jo på papiret har været pænt beskrevet – det er noget, vi kan se at bl.a. AIDS-Fondet har været ude med meldinger om – men med hensyn til at give civilsamfundsorganisationer adgang til statslige midler kunne det godt være bedre.
Man kunne f.eks. konkret gå ind og give penge til organisationer, som arbejder målrettet på at komme ud til borgerne i de her lande for at få øget kendskabet til prævention og selvfølgelig også for at få givet sundhedstilbud til dem, der desværre er blevet ramt af aids og hiv.
Der er det jo så, at jeg bare vil spørge ministeren, om ministeren ikke godt kunne bruge sin indflydelse på, at det her med naboskabssamarbejder bliver taget mere seriøst, selv om de her øst- og centraleuropæiske lande ikke er på listen over vores modtagerlande.
Christian Friis Bach (RV), 2012-04-25:
Tak for spørgsmålet.
En række af de her lande er jo lande, der ligger uden for den gruppe af lande, vi normalt støtter med det danske udviklingssamarbejde.
Men jeg deler hr. Hans Kristian Skibbys bekymring for udviklingen af hiv/aids i en række af landene mod øst.
Det er en bekymrende udvikling, og det er en udvikling, der ikke mindst stammer fra en stigning blandt særligt udsatte grupper.
Det kan være prostituerede, eller det kan være narkomaner og andre udsatte grupper, hvor der sker en stærk stigning i spredningen af hiv/aids.
Det er jo ikke noget, vi direkte sætter ind over for med det danske udviklingssamarbejde, men det er noget, som vi jo indirekte bestemt prøver at løfte gennem vores støtte til de internationale organisationer, bl.a. Verdenssundhedsorganisationen og Den Globale Fond til Bekæmpelse af Aids, Tuberkulose og Malaria.
Og især i Verdenssundhedsorganisationen er der gjort et omfattende dokumentationsarbejde for netop at klarlægge årsagerne til den stigning, der er, og at sætte fokus på området og prøve at aktivere landene i en styrket indsats.
Så jeg deler bekymringen, og gennem vores støtte til de internationale organisationer og internationale sundhedsorganisationer yder vi bestemt et bidrag til også at sætte fokus på problemet.
Hans Kristian Skibby (DF), 2012-04-25:
Jeg vil gerne lidt væk fra fiskene og så håbe, at der ikke går for meget fisk i den her diskussion, som jeg i hvert fald meget gerne vil have med udviklingsministeren.
Det drejer sig egentlig om den her strategi, vi jo har med at bruge danske udviklingsmidler i mange forskellige lande.
Godt en milliard kroner af de penge, som Danmark giver i udviklingsbistand, er penge, der gives målrettet til hiv- og aids-bekæmpelse rundt omkring, i mange forskellige lande, og det er noget, som Dansk Folkeparti er absolut tilhænger af.
Det er jo sådan, at vi tilbage i marts måned havde en konference her i København om hiv-problematikken i europæiske lande, primært koncentreret omkring de udfordringer, der er med de øst- og centraleuropæiske lande, hvor man kan se, at der er store stigninger i antallet af borgere, som desværre får enten aids i udbrud eller bliver bærere af hiv.
Vi kan jo se, at nogle af tallene viser, at der bl.a. i Ukraine og Rusland er sket en tredobling i antallet af personer, som lever med hiv, og det er som sagt tredoblet siden omkring år 2000.
Det er jo store tal, og det er desværre også tal, der går den forkerte vej.
Og derfor er jeg selvfølgelig interesseret i at få ministerens kommentar til, hvad det egentlig er, vi kan se frem til med de danske udviklingsmidler, for jeg kan jo notere mig, at ministeren er flittig til at bruge penge i mange forskellige lande.
Og jeg håber også, at de ekstra penge, ministeren har med, når han flyver rundt og hilser på folk, går til noget godt, både i Burma, i Libyen, i Zimbabwe og alle mulige andre steder.
Men jeg kunne godt tænke mig at få ministerens kommentar til den her hiv-problematik i de nye østeuropæiske lande.
Det er jo lande, der ligger ret tæt på Danmark, og derfor er det også trist, at vi kan se, at der på omkring 10 år er sket en tredobling i antallet af hiv- og aids-ramte, når det samtidig ser ud til, at det i de afrikanske lande faktisk er lykkedes nogenlunde at få tallet til at blive på samme niveau, hvilket altså vil sige, at man har stoppet den store tilgang af nye hiv- og aids-ramte.
Og det håber jeg så ministeren kan øge oplysningen om.