runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mogens Jensen (S), 2010-04-07:
Ja tak.
Jeg lyttede med interesse til justitsministerens besvarelse af fru Maja Panduros spørgsmål angående de meget, meget ubehagelige overgreb mod børn i den katolske kirke, og jeg må sige, at ministerens svar undrer mig.
Nu har den her sag jo, som er særdeles ubehagelig, selvfølgelig ikke mindst for dem, som har været ramt af overgrebene, kørt i snart 3 uger, og alligevel synes jeg ikke, at vi her i dag fra ministeren får et klart svar på, hvad ministeren har tænkt sig gøre i sagen.
Jeg mener, 3 uger til at overveje det må vel være tilstrækkeligt, når vi taler om, at der indtil nu er 17 tilfælde af misbrug, og at der måske kommer flere.
Så kunne ministeren ikke oplyse om ikke andet så ministerens personlige holdning til, om ikke det er rimeligt, at der bliver iværksat en uvildig undersøgelse af det her, således at ofre ikke skal henvende sig til den kirke, hvis præster har misbrugt dem, for at kunne komme frem med deres sager, og sådan at vi får undersøgt den her sag til bunds af nogle, som ikke er involveret i den kirke, hvor misbruget er foregået.
Hvis det her var sket på en dansk kostskole eller i en dansk folkeskole, tror jeg altså, ministeren havde været hurtigere til at få sat en undersøgelse i gang af det her.
Så kan ministeren ikke klart svare på det her i Folketingssalen i dag?
Det gælder for så vidt også ministerens holdning til, om præster og andre, som får kendskab til misbrug og overgreb af den her karakter, ikke har pligt til at oplyse det over for myndighederne, ligesom andre har pligt til at indberette det, hvis de arbejder med f.eks. mindreårige eller i det sociale system.
Burde det ikke være sådan?
Det synes jeg ministeren burde svare klart på her i dag.
Lars Barfoed (KF), 2010-04-07:
Nu vil jeg først med hensyn til den tid, der er gået, sige: Hr. Mogens Jensen siger, at sagen har kørt i 3 uger.
Vi er enige om, at myndighederne skal være til rådighed.
Både de sociale myndigheder og politiet og i sidste ende også domstolene skal, hvis der er begået forbrydelser, være til rådighed for de pågældende mennesker.
De skal have al den hjælp, der er behov for, og der skal også være vejledning om, hvordan de, som fremover måtte blive bragt i sådanne situationer, kan reagere og få hjælp fra samfundet.
Så der er ingen tvivl om sagens alvor.
Men nu har sagen jo rullet hen over påsken, og den har trods dens alvor ikke haft den hastende karakter, at jeg i hvert fald som justitsminister har fundet anledning til at hjemkalde folk i påskeferien for at lave hastemøder og gennemføre undersøgelser.
Det aftalte socialministeren og jeg faktisk i påsken, og samme morgen, tirsdag morgen, hvor påskeferien var overstået, drøftede jeg sagen med socialministeren, og vi er nu stort set parate til at sætte et arbejde i gang.
Jeg har givet udtryk for, at det arbejde, vi her sætter i gang, skal gennemføres inden for få uger.
Så man kan bestemt ikke komme at sige, at der ikke bliver handlet hurtigt og effektivt i den her sag.
Jeg mener, som jeg også tidligere gav udtryk for over for fru Maja Panduro, at udgangspunktet må være, at får man kendskab til forbrydelser, skal man da anmelde sådanne forbrydelser.
Men jeg synes ikke, at spørgetiden her er det rette forum og det rette tidspunkt til at afgive nogle meget præcise juridiske responsa vedrørende præsters tavshedspligt kontra anmeldelsespligt.
Det kræver, tror jeg, lige en anden lejlighed, hvor man måske også skriftligt kan få afgivet de meget præcise juridiske besvarelser, der skal til vedrørende det.
Men rent moralsk deler jeg den opfattelse, at man selvfølgelig skal anmelde sådanne forhold.
Mogens Jensen (S), 2010-04-07:
Jeg er glad for, at ministeren svarer klart ja til, at det ifølge ministerens opfattelse bør være sådan, at også præster må oplyse til myndighederne, hvis de får kendskab til overgreb mod bl.a. børn.
Og så er jeg helt enig med ministeren i, at de nærmere juridiske vurderinger af det og af, inden for hvilke rammer det kan foregå, kan vi klare et andet sted.
Men jeg er i hvert fald glad for ministerens udsagn om det.
Men jeg må stadig væk sige, at jeg synes, det står uklart, hvad det er for at arbejde, ministeren vil sætte i gang i forhold til misbruget.
For problemet er jo, at der er brug for en uvildig undersøgelse, sådan at kirken ikke skal undersøge sig selv, sådan at mennesker, som har været udsat for overgreb, ikke skal henvende sig til den kirke, som har været ramme for overgrebene.
Det må da være rimeligt, at ministeren tager et initiativ, der sikrer, at den undersøgelse bliver uvildig, og at man henvender sig til uvildige personer.
Lars Barfoed (KF), 2010-04-07:
Jeg er fuldstændig enig i, at man skal henvende sig til uvildige personer.
Jeg har også tidligere i dag givet udtryk for, at det arbejde, socialministeren og jeg drøfter i øjeblikket, og som vi er lige på nippet til at sætte i gang, vil være et arbejde, som bliver udført af folk, som ikke er en del af den katolske kirke.
Det er vigtigt, at vi under det arbejde sørger for at få udredt reglerne, at få udredt, hvem man skal henvende sig til, sådan at alle, som har været, i øjeblikket bliver eller i fremtiden måtte blive misbrugt i de her sammenhænge, ved, hvor de skal gå hen, og hvordan de kan få den bedst mulige hjælp; og at vi naturligvis i den forbindelse, hvis vi måtte blive opmærksom på, at der er nogle huller i den hjælp, som vi kan give, så får fyldt dem ud.
Men jeg synes også lige, at vi samtidig skal slå fast, at der ikke er nogen af os, der ved, i hvilket omfang der er sket misbrug i Danmark.
Det er jo, og det kan vi da håbe på, muligt, at det ikke er i noget større omfang, der har fundet misbrug sted.
Det må vi håbe på, men det kan vi jo ikke vide.
Mogens Jensen (S), 2010-04-07:
Det er jeg enig med ministeren i.
Det må vi håbe på.
Nu er der foreløbig i hvert fald 17 sager, som er blevet anmeldt, og der er også nogle af dem, der er blevet omtalt i pressen, og som desværre lyder meget ubehagelige.
Men jeg forstår ministeren sådan, og det vil jeg godt have at ministeren svarer ja eller nej til, at ministeren nu sammen med socialministeren nedsætter et uvildigt råd eller en uvildig gruppe, som dels kan gennemføre en sådan undersøgelse, dels kan tage imod de her henvendelser og altså sørge for, at de her menneskers sager ikke skal behandles af kirken selv.
Skal jeg forstå ministeren sådan, at ministeren nu vil sørge for, at der som udgangspunkt kommer en uvildig undersøgelse fra en uvildig gruppe?
Jesper Langballe (DF), 2010-04-07:
Jeg takker ministeren for det klare svar.
Så er der et andet træk ved de udtalelser, som både politifolk og dommere har sagt til Information i dag.
Politiforbundet siger, at de er meget kede af den lov, fordi den vil få dem til at fokusere på særlige befolkningsgrupper, hvilket kan øge risikoen for misstemning og konfrontation.
Jeg vil for det første spørge ministeren, om han ikke er enig med mig i, at arbejdsdelingen er den, at politiet udfører lovene og vi her i Folketinget lovgiver.
For det andet må jeg spørge til det her med, at politiet kan risikere, at lovene medfører konfrontationer og misstemning.
Det er klart.
Det hører jo næsten med til erhvervets risiko, men det er ikke noget argument at indføre imod loven.
Lars Barfoed (KF), 2010-04-07:
Jeg ved snart ikke, hvad jeg skal sige, for jeg kan ikke udtrykke det bedre, end hr. Jesper Langballe gør.
Jeg er fuldstændig enig.
Det synes jeg er det stærkeste argument netop for, at vi gør det her nu.
Jeg tror også, at der er mere end de tre, som på et tidspunkt var inde i debatten, men det er meget få, der går med det.
Men hvis det var sådan, at det vrimlede med burkaklædte kvinder nede på gaden, så ville det have været langt mere problematisk at få sådan nogle regler gennemtrumfet, fordi så ville det være et kæmpe problem i forvejen, og så skulle vi altså til at bekæmpe noget, som allerede eksisterede. Nu indfører vi nogle regler som et værn imod, at nogen tvinger kvinder til at gå med burka.
Derfor er det netop det rigtige tidspunkt, vi gør det nu.
Der er jo så mange, der taler om – det er jeg sådan set enig i – at det er bedre at forebygge end at helbrede.
Det er også bedre at forebygge kriminalitet end at slå til, når kriminaliteten er opstået.
Det er lige præcis det samme her.
Det er bedre, at vi med stærke regler viser, at vi i det danske samfund ikke vil acceptere, at nogen tvinges til at gå med burka.
Men det bedste er da så, hvis der slet er ikke nogen, der bliver tvunget til at gå med burka, bl.a. fordi vi har sendt de stærke signaler, som vi gør.
Det ville da være det bedste.
Så lad os håbe, at det fremtidigt også er sådan, at der slet ikke bliver brug for de regler, fordi der ikke er nogen, der bliver tvunget til at gå med burka.
Nu har jeg ikke den fulde erindring om den præcise ordlyd i svaret fra maj 2006, men jeg er sikker på, at når hr. Peter Skaarup læser det op, er det sådan, det er.
Det er jo også i overensstemmelse med den forventning, som jeg før sagde at jeg har, nemlig at når man har åbent og der er politi til stede på stationen, sørger de for at udnytte den tid effektivt, hvilket i sidste ende er til gavn for borgerne.
Maja Panduro (S), 2010-04-07:
Grunden til, at jeg har bedt justitsministeren om at komme her, er de her skrækkelige sager, vi har set, om sexmisbrug af børn i den katolske kirke, nu også i Danmark, og det her sådan lidt ærgerlige hændelsesforløb, der har været, hvor biskoppen først var ude at sige, at han ikke skulle anmelde de her sager, og hvor Venstres ordfører til min overraskelse bakkede op og sagde, at tavshedspligt kunne være sundt.
Jeg synes, det har været uklart, dels om ministeren er enig med Venstres ordfører i den sag, dels hvad ministeren agter at gøre for at sikre retfærdigheden for de her ofre og for at sikre, at de, der måtte have behov for det, også har et behandlingstilbud uden for kirkeligt regi.
Derfor har jeg to spørgsmål: Vil ministeren sikre, at der kommer en uvildig undersøgelse, så ikke kirken undersøger kirken, og mener ministeren, at præster skal indberette det, når de får kendskab til et sådant sexmisbrug af børn?
Lars Barfoed (KF), 2010-04-07:
Nu skal jeg starte med at sige, at det vel ikke er fru Maja Panduro, der har bedt mig om at komme.
Det er, så vidt jeg husker, statsministeren, der har bedt mig om at være til stede, men jeg er så til rådighed for spørgsmål og besvarer dem gerne.
Jeg synes, det er dybt alvorligt, hvad vi hører der har fundet sted i den katolske kirke rundtomkring i verden, for så vidt angår misbrug af børn.
Det er jo stadig uklart, i hvilken udstrækning det så har fundet sted i den katolske kirke i Danmark.
Vi har hen over påsken fået nogle indberetninger og anmeldelser, jeg tror, man er oppe på 17 i øjeblikket, og det viser jo, at der formentlig i en vis udstrækning har været tale om misbrug af børn, også i Danmark – uden at vi kan vide det, for det er jo ikke sager, der er blevet efterforsket endnu.
Men der er i hvert fald grund til være meget opmærksom på det.
Det, som jeg som justitsminister kan tilsikre, er jo, at i det omfang der bliver anmeldt sager af den art, bliver de efterforsket, og de pågældende bliver retsforfulgt.
Hvis der er tale om misbrug af børn, skal de, som har gjort sig skyldige i det, naturligvis retsforfølges og dømmes efter lovens regler.
For så vidt angår behandlingstilbud, er vi nok mere ovre i socialministerens ansvarsområde.
Jeg har i det sidste par dage drøftet det med socialministeren, og jeg ved, at også Børnerådets formand har været inddraget i sagen, og Børnerådets formand har, så vidt jeg er orienteret, haft møder med repræsentanter for den katolske kirke i dag.
Og der er det i hvert fald socialministerens og min indstilling, at vi iværksætter et arbejde for at sikre, at de, som har brug for hjælp, ved, hvor de kan gå hen for at få den hjælp, og at de, der har brug for at få deres ret, således at vi kan retsforfølge dem, som har gjort sig skyldige i misbrug, kan få deres ret, i og med at de ved, hvordan de skal henvende sig, og at vi er til rådighed for dem.
Maja Panduro (S), 2010-04-07:
Det er rigtigt nok, som ministeren siger, at vi endnu ikke ved, i hvilken udstrækning det her har fundet sted i Danmark.
Det glæder mig selvfølgelig at høre, at ministeren sammen med socialministeren nu er på vej med noget.
Ministeren siger, at man vil iværksætte et arbejde, og der er jeg selvfølgelig meget interesseret i at høre hvornår og hvordan.
Hvor lang tid skal de her ofre vente?
Og ikke mindst: Vil man sikre, at det bliver i et regi uden kirkelig deltagelse?
Lars Barfoed (KF), 2010-04-07:
Det er min opfattelse, at det er et arbejde, som skal igangsættes med det samme, og det skulle da gerne kunne afsluttes inden for ganske få uger, sådan at vi i løbet af foråret her kan få gjort arbejdet færdigt, i hvert fald for så vidt angår den del af det, som har at gøre med at afklare, hvad reglerne er, hvor man kan henvende sig, og hvordan vi kan hjælpe dem, som måtte være ofre i de her sammenhænge, bedst muligt.
For så vidt angår den del af det, som kunne være en mere sådan forskningsmæssig vurdering af, hvad der rent faktisk er sket tilbage i tiden, er det jo næppe noget, som man kan afslutte på meget kort tid, for det er nok en meget kompliceret sag at få vurderet, hvad det egentlig er, der er sket tilbage i tiden.
Det tror jeg ikke er noget, som kan gøres på få uger.
Men som sagt er der en dialog mellem socialministeren og mig.
Der har været en dialog mellem Børnerådets formand og den katolske kirke, og jeg regner med, at vi meget hurtigt kan få arbejdet i gang.
Maja Panduro (S), 2010-04-07:
Det glæder mig meget, selv om det her arbejde for mig stadig væk lyder lidt ukonkret.
Jeg vil gerne høre mere om, hvad man præcis vil gøre for de her ofre.
Derudover fik jeg heller ikke svar på spørgsmålet om, om man vil sikre, at kirken ikke kommer til at deltage i den her undersøgelse, og om man vil sikre, at ofrene har et sted at komme, som er uden for kirkeligt regi.
Ministeren glemte også at svare på mit allerførste spørgsmål om tavshedspligten, altså om ministeren mener, at uanset om man er præst eller biskop, må man naturligvis anmelde det, når man får kendskab til, at et barn er blevet sexmisbrugt.
Lars Barfoed (KF), 2010-04-07:
Når man nogle gange ikke svarer på spørgsmål, er det i dyb respekt for formandens henstilling om, at man skal begrænse sig til den taletid, man har fået stillet til rådighed, og når der bliver stillet så mange spørgsmål, kan det være svært at svare på dem alle sammen inden for den taletid, der er til rådighed.
Men i det omfang Socialministeriet og Justitsministeriet etablerer et arbejde om det her, vil det være et arbejde, der bliver bistået af folk, som kommer fra Socialministeriet, Justitsministeriet og andre steder, men ikke fra den katolske kirke.
De vil ikke deltage i det arbejde, som vi sætter i gang.
For så vidt angår anmeldelser, vil jeg nødig her og nu give en sådan fuldstændig præcis, juridisk beskrivelse af reglerne om anmeldelsespligt kontra tavshedspligt.
Jeg synes ikke, det er egnet til at blive gennemgået her.
Men mit udgangspunkt er naturligvis, at forbrydelser, der er blevet begået, skal anmeldes.
Jesper Langballe (DF), 2010-04-07:
Det drejer sig om L 181, lovforslaget om skærpet burkalov, som er sendt til høring i dag.
Der er jo allerede, før der foreligger høringssvar, kommet en række udtalelser frem fra høringsparterne.
Jeg vil gerne i den anledning spørge ministeren, om han ikke er enig med mig i, at det altid er ideelt, at lovgivningen er på forkant med udviklingen.
Vi kritiseres ofte i Folketinget for, at lovene kommer for sent, og ofte med rette.
Love kommer jo til at virke mindre hensigtsmæssigt og mere brutalt, når de kommer for sent og det, man eventuelt vil forbyde, er blevet udbredt.
Finder ministeren i grunden ikke, når nu det af høringssvarene fremgår og ministeren selv i sit svar er inde på det, at det standende kritikpunkt er, at der jo næsten ingen er, der går med burka?
Der er så uendelig få.
På et tidspunkt sagde man, at der var tre.
Det var selvfølgelig helt ude i hampen, men det er altså ikke ret mange.
Det betyder jo, at lovgivningsmagten ikke hermed skal rive burkaen af folk, men i god tid har sagt: Det vil vi ikke have.
Lars Barfoed (KF), 2010-04-07:
Der er for mig at se to, kan man sige, udfordringer her.
Den ene er at få udredt reglerne, at få udredt hjælpemulighederne, både i det sociale system og i det retlige system, sådan at de, som er blevet, bliver eller i fremtiden måtte blive misbrugt i den her sammenhæng, ved, hvordan de skal forholde sig, og hvor de kan få hjælp, hvor de skal henvende sig.
Det er selvfølgelig et udredningsarbejde, som skal udføres af folk, der er uvildige i forhold til kirken, og dem, man skal henvende sig til, skal også være uvildige.
Det arbejde, jeg taler om her, og som jeg nu drøfter mere konkret med socialministeren, hvordan vi nu får sat i gang, vil det være socialministeren, der vil være initiativtageren til at få i gang, men vi vil fra Justitsministeriets side bistå.
Men ud over det – og det er den anden del af det – er der hele spørgsmålet om udredning af, hvad der rent faktisk er sket.
Det er jo nok arbejde, som tager længere tid, og som skal finde sted i et andet regi.
Line Barfod (EL), 2010-04-07:
Jeg vil starte med et citat fra det nye nummer af de hjemløses avis, Hus Forbi, der lige er kommet, nemlig:
Du har ingen selvtillid tilbage, ingen overhovedet.
Sådan svarer Anja, når hun skal beskrive konsekvenserne af, at hun har boet hos en mand, der både slog hende og krævede sex som betaling for huslejen.
Hun gjorde det udelukkende, fordi kontanthjælpen er så lav, at det kan være vanskeligt at finde en bolig, der er til at betale.
Citat slut.
Samme artikel i Hus Forbi har en række andre eksempler på unge kvinder, der har valgt at prioritere at få et sted at bo og så betale med sex for at bo der, fordi de simpelt hen ikke ud af den lave kontanthjælp har råd til at betale en husleje.
Gør det indtryk på ministeren, og vil det få ministeren til igen at overveje, at vi bliver nødt til at have en kontanthjælp, der har en størrelse, så man har råd til et sted at bo og ikke er henvist til at sælge sex for at få et sted at bo?
Inger Støjberg (V), 2010-04-07:
Vi kigger på sagen, vil jeg sige til hr. Bent Bøgsted, og så vil jeg meget gerne diskutere den her sag fremadrettet.
For vi har begge, ved jeg, den samme indstilling, nemlig at de ledige skal have de bedste muligheder for at komme videre og for at komme i job.
Kommunerne har, som jeg nævnte, meget brede muligheder for netop selv at vælge, hvilke andre aktører – altså private firmaer – de ønsker at entrere med.
For mig er det et spørgsmål om, at man får mest muligt ud af pengene.
Det er selvfølgelig et spørgsmål om pris, men i høj grad også om kvalitet.
Det skal der jo tages hensyn til.
Det er ganske enkelt et spørgsmål om, at vi skal have mest muligt ud af pengene, så vi hjælper de ledige hurtigst muligt tilbage i job igen.
Eigil Andersen (SF), 2010-04-07:
Som det er fremgået af det foregående spørgsmål, er den hjælp, der ydes til arbejdsløse i Danmark, i masser af tilfælde alt for dårlig.
Det er der jo ingen, der kan være tjent med, hverken de ledige eller samfundet.
Men der finder også et egentligt misbrug sted.
Det vil sige, at de altså arbejder gratis i 4 uger hos den tidligere arbejdsgiver, og så får de bare et beløb fra det offentlige, som svarer til deres dagpenge.
Som håndværkere gennem mange år kunne de ikke lære noget nyt på deres tidligere arbejdsplads, og arbejdsgiveren kendte dem jo godt i forvejen.
Han havde selv fyret dem.
Så der var heller ikke nogen kontaktmulighed, der ligesom skulle afprøves.
Jeg mener kort og godt, at der her er tale om et misbrug, og jeg vil gerne spørge ministeren, hvad hun mener.
Inger Støjberg (V), 2010-04-07:
Selvfølgelig skal der ikke ske misbrug i det her efter min mening meget glimrende system med, at man netop kan komme ud i virksomheder, hvis man er ledig, for måske at blive afklaret og for at se, hvilke muligheder man har, også fremadrettet.
Jeg synes, det er en rigtig, rigtig god ordning, at der er den mulighed.
Den konkrete sag har jeg selvfølgelig svært ved at gå ind i, men jeg vil sige det sådan, at det lyder lidt underligt, at man, når man bliver sendt ud i den her slags aktivering, og hvis man har mistet sit job for relativt kort tid siden, så bliver sendt ud i præcis den samme virksomhed igen.
Der kan selvfølgelig være nogle helt særlige ting, der gør, at det vil være relevant, men sådan lige umiddelbart vil jeg jo give spørgeren ret i, at det kan skurre lidt i ørerne, når man hører den historie.
Bent Bøgsted (DF), 2010-04-07:
Det lyder jo godt, men man kan så også stille et spørgsmål.
Arbejdsmarkedsstyrelsen er tilsyneladende dem, der har truffet den her afgørelse.
Har de gjort det uden ministerens vidende?
For jeg ved jo godt, at ministeren skal være inde i mange sager, men kan ikke være inde i alt, når det kommer til stykket.
Ministeren er kun et menneske ligesom os andre.
Så der skal ikke være noget der.
Der er heller ikke nogen, der er overmenneske.
Men det bemærkelsesværdige vil jo være, hvis nu ministeren ikke har været klar over det, altså at Arbejdsmarkedsstyrelsen har truffet en afgørelse, der er i strid med det, vi er enige om er hensigten med reglerne om andre aktører.
Det er der jo noget, der måske efter oplysningerne at dømme kan tyde på.
Jeg går ud fra, at ministeren vil tage fat i det og få løst problemet, så Arbejdsmarkedsstyrelsen ikke handler imod hensigten med loven om andre aktører.
Eigil Andersen (SF), 2010-04-07:
Jeg er glad for, at vi er enige om, at det her ikke duer.
Jeg vil gerne spørge, om ministeren vil være med til at gøre det ulovligt, at man kan blive aktiveret på den arbejdsplads, som man er fyret fra.
Inger Støjberg (V), 2010-04-07:
Men som jeg også nævnte før: Er man lige blevet fyret fra det pågældende firma, som man så bliver sendt ud i igen, så kan det virke lidt underligt.
Lad mig sige det sådan.
Men sådan er det nu.
Jeg har det nu engang sådan, at der skal være nogle rimelig fleksible regler, at der skal være orden i tingene, og det mener jeg også der er.
Med hensyn til den pågældende sag lyder det måske, som jeg har sagt, sådan lidt besynderligt.
Eigil Andersen (SF), 2010-04-07:
Jeg er da ked af, at ministeren ikke vil være med til at gøre det ulovligt, at man kan komme i gratis aktivering på sin tidligere arbejdsplads, som man er blevet fyret fra for nylig.
Det kunne være en anden måde at undgå misbrug på, for tillidsmanden ville selvfølgelig ikke skrive under, hvis det var en medarbejder, der var blevet fyret for f.eks. 3 måneder siden, for det er jo åbenlyst misbrug.
Inger Støjberg (V), 2010-04-07:
Men så vil jeg dertil sige, at det altså er lidt besynderligt at høre hr. Eigil Andersen i dag.
Normalt beder hr. Eigil Andersen mig onsdag efter onsdag her i spørgetimen om, at der kommer mere fleksible muligheder, at jobcentermedarbejderne får mere fleksibilitet i deres arbejde, selv kan bestemme nogle flere ting, og når der så lige pludselig dukker en sag op, som hr. Eigil Andersen er imod, skal der strammes op, og så skal der skabes meget, meget strikse og skarpe regler.
Altså, tingene hænger jo ikke helt sammen, vil jeg sige til hr. Eigil Andersen.
Det, der nogle gange godt kan ærgre mig lidt ved Socialistisk Folkepartis politik, er, at når det lige passer ind i krammet, skal der være fleksibilitet, men når der så måske dukker nogle sager op fra virkelighedens verden, som hr. Eigil Andersen eller et andet medlem fra Socialistisk Folkeparti ikke bryder sig om, så skal jeg sandelig love for, at pisken skal svinges igen.