Johs. Poulsen (RV), 2007-05-03:
Også dengang var det et vrangbillede, og vrangbilledet er ikke blevet mere rigtigt siden.
Efter min opfattelse er tilsyn med både virksomheder og landbrug en gensidig ordning, hvor de erhverv, der er tilsyn med, og de, der udfører tilsynet, er inde i en meget, meget frugtbar og positiv proces om, hvordan man kan gøre ting bedst muligt.
Efterhånden lærte man også op gennem 1980'erne og 1990'erne, at sådan var tilsyn, altså rigtig godt tilsyn var noget, der udviklede virksomhederne til at blive klogere og til at finde nye måder at gøre det på, og handlede sådan set ikke så meget om, om man ovre i det ene hjørne kunne finde et eller andet, som man kunne hænge en eller anden op på og straffe og gøre det ene og det andet og det tredje, men måske i langt højere grad om, hvordan og hvorledes virksomheden netop kunne udvikle sig og gøre tingene bedre.
Når jeg så siger, at jeg har fået sådan en lidt deja-vu-agtig oplevelse, er det, fordi jeg synes, at en del af den debat, der har været her, har en tilgang, som om det stadig væk er sådan, man fører tilsyn, og at det handler meget om, at nu skal man have afsløret nogen i et eller andet, som de ikke må nå at pakke til side og sådan noget.
Virkeligheden er jo, at det, det først og fremmest handler om, er at have et samspil mellem miljømyndigheder og erhverv, som hele tiden udvikler måderne at opføre sig på, således at det er til gavn for miljø, sundhed og mennesker.
Det fjerner jo ikke, at der fra tid til anden findes spektakulære sager, som man så kan diskutere, hvor der er folk, der med forsæt overtræder miljølovgivningen og for den sags skyld anden lovgivning.
På fødevareområdet er det jo almindelig kendt; der ser vi jo Folketinget jage sager det meste af tiden.
Det er i virkeligheden ikke det, der er frygtelig interessant, det, der er interessant, er, at man til stadighed udvikler sine metoder til at gøre det bedre, og at man sådan set ikke har den tilgang, at nu handler det om at hænge nogen op på et søm, men at det i stedet for handler om at gøre folk klogere og dygtigere.
Og hvis det her forslag var stillet i det lys, synes vi egentlig også, det ville have været mere interessant, for så kunne vi jo begynde at diskutere, hvordan man får mest muligt ud af tilsynsressourcerne på en sådan måde, at det udviklede i det her tilfælde landbrugserhvervet.
Men det er jo så ikke det, der er tilgangen.
Diskussionen har været fuldstændig anderledes, og jeg synes et eller sted, den næsten har været helt surrealistisk i forhold til det, der er virkeligheden omkring det, som foregår på det her område.
Jeg skal derfor kort sige, at det, som vi fra radikal side er tilfredse med fremadrettet, er, at vi har været med til at sikre, at man får betydelig mere tilsyn de steder, hvor det er vigtigt at føre tilsyn med landbrugserhvervet, og det er på en række af de tekniske anlæg, hvor der er problemer, og vi har samtidig fået det lavet på en sådan måde, at der en relativt hurtig konsekvens, hvis det er sådan, at man ikke lever op til det, der er de gældende krav på området.
Men ellers synes vi, at det afgørende, når man diskuterer tilsyn, ikke bare med landbrug, men også med alle mulige andre erhverv, er, at der er en fornuftig balance mellem det, man vil opnå, og de ressourcer, man sætter ind.
Jeg vil gerne være positiv også over for forslagsstillerne og tilgangen til diskussionen
, og derfor synes vi, at det, der kunne være positivt og måske en positiv udgang på debatten om det her beslutningsforslag, kunne være, om man fik en nærmere analyse af: Hvor er egentlig det balancepunkt?
Hvor er det, man får mest muligt ud af et tilsyn, sådan ud fra en cost-benefit-analyse i et udviklingsperspektiv, som jeg nævnte indledningsvis?
Hvor er det balancepunkt?
Det synes vi faktisk kunne være spændende at beskæftige sig med og måske meget mere spændende at beskæftige sig med for Folketinget, end om det lige nøjagtigt er den ene eller den anden frekvens, man skal lægge sig fast på.
Derfor vil jeg opfordre beslutningsforslagsstillerne til at overveje, om man ikke skulle bruge det her forslag til en diskussion i Miljøudvalget af, om man kunne udvirke en sådan analyse, som så kunne give anledning til, at vi må afsætte et betydelig mere solidt fundament, og kunne sige: Hvor er den fornuftige tilsynsfrekvens, ikke mindst når man ser det i lyset af, at det gerne skulle være noget, der er medvirkende til at udvikle et erhverv?