Kamal Qureshi (SF), 2010-05-27:
Jeg vil gerne starte med at takke for behandlingen af forslaget og selvfølgelig takke de partier, der står bag forslaget i fællesskab og også takke for Liberal Alliances støtte til forslaget.
Selv om det lød, som om regeringspartierne vil stemme imod, er der da i hvert fald nogle åbninger, og vi kan måske kigge lidt nærmere på dem under udvalgsbehandlingen og se på nogle af de problemstillinger, der er.
Selv om mange af os her i går så finansministeren, hr. Claus Hjort Frederiksen, i en lyserød kjole – det var selvfølgelig sat på som et morsomt indslag for at gøre opmærksom på debatten om ligeløn – skal man bare vide, at det sådan set er virkelighed for en del mennesker i det her samfund at have en påklædning, som ikke nødvendigvis identitetsmæssigt viser det samme, som det, vi forbinder med det køn, vi ser personen have.
Jeg synes egentlig for mit eget vedkommende, at det at bevæge mig ind på det her felt og arbejde med det har været en udfordring.
Jeg tror, at vi alle sammen er vokset op med meget fasttømrede begreber om, hvad det vil sige at være en kvinde eller mand, både når det handler om påklædning forbundet med det at have et bestemt køn, og når det, som ministeren gjorde opmærksom på, handler om at have nogle bestemte navne eller en bestemt måde at gøre tingene på.
Og vi vokser op med, at det skal være meget svært at kunne skifte mellem de to køn og med alle de her i hvert fald meget fasttømrede begreber om, hvad det vil sige at være en mand eller en kvinde.
Det kan jeg sagtens genkende, fordi jeg selv synes, at det har været svært at skulle bevæge mig ind på det felt og prøve at arbejde mig ind på, hvordan og hvorledes det foregår.
Men efterhånden som man bevæger sig ind på feltet, ser man jo faktisk den virkelighed.
Og årsagen til, at det her forslag er fremsat fra forslagsstillernes side, er jo ikke, at vi nu syntes, at vi skulle bruge noget af vores eftermiddag på at diskutere ingenting, men at der faktisk er en minoritet i det her samfund, som har en virkelighed, som er præget af vold, som er præget af misforståelser, som er præget af diskrimination, fordi nogle tror, at mænd, der går i kjoler, er til mænd, og andre tror, at mænd, der går i kjoler, er til noget andet.
Hele den forståelse af, at den her diskussion om transkønnede altså er en anden diskussion end den om homoseksualitet og meget andet, har været en udfordring.
Og det tror jeg faktisk er en proces, som samfundet og vi politikere skal gå igennem, og som man kan sige er den samme proces, som vi har været igennem i forbindelse med de homoseksuelles rettigheder for 20 år siden.
Jeg vil sige, at vi fra vores side har prøvet at fremsætte det her forslag på en sådan måde, at det har været til at gå til.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor det skal være muligt at kunne skifte navn til Bjørn, fordi der er nogle nordiske traditioner forbundet med, at begge køn kan have dette navn, mens man ikke må skifte navn til Bob, for
Jeg synes også, at det er underligt, at man ikke må have et identifikationskort, sådan at man, hvis man skal henvende sig på posthuset eller et andet sted, kan sige: Jamen det kan godt være, at der står Jørgen i mit pas, men jeg optræder altså her som Irene og har noget kvindeligt tøj på.
Det gælder selvfølgelig også i forhold til operationer.
Jeg er glad for, at den konservative ordfører fik rettet det.
Vi åbner jo på ingen måde op for, at man bare kan træde ind fra gaden og få den her behandling, som man kan i nogle lande i Sydøstasien.
Vi åbner faktisk op for, at man bevæger sig ind på niveau med de andre nordiske lande, så det er noget, der bliver noget lempeligere og bliver set noget mere i en sammenhæng og i en forståelse af den person, som ønsker behandling, frem for at det foregår på den meget restriktive måde, Sexologisk Klinik hidtil har forvaltet sit monopol på området på.
Så jeg synes sådan set, at forslaget er en meget modereret udgave af de ønsker til ændringer, som den her lille minoritet lægger op til.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Simon Emil Ammitzbøll om, at ideen om, at der pludselig skulle være en masse mænd, der går ind og skifter navne til kvindenavne eller det modsatte, er fuldstændig absurd.
Det er jo ikke noget, som kommer til at ske, og det var heller ikke noget, det skete i forbindelse med ændringen af navneloven for nogle år siden.
Jeg synes alt i alt, at når man heroppefra siger, at alt da er godt nok, at det fungerer, og at vi ikke behøver at ændre noget, så er det et udtryk for, at man ikke forstår, at der faktisk er nogle mennesker i det her samfund, som i ekstrem grad er i klemme, og som faktisk med relativt lette midler, og uden at det koster særlig mange penge, kunne få lov til at få en tilværelse, som kunne blive mere tålelig, end den er med de ønsker, de har.
Jeg er glad for opbakningen fra de personer, der står bag forslaget, og fra Liberal Alliance, og jeg håber, at vi får nogle gode resultater frem under udvalgsbehandlingen.