Kristian Jensen (V), 2008-06-10:
Man kan jo godt høre på hr. Nick Hækkerup, at der skal mange ord til at bortforklare, at Socialdemokratiet her bryder med en klar tradition om at støtte, når det danske regelsæt er i strid med EU-reglerne.
Det er jo ikke sådan, at regeringen bare selvstændigt har siddet i sin egen lukkede kreds og sagt: Her har vi nok et forslag, som er i strid med EU-reglerne.
Vi har faktisk bedt regeringens statsstøtteudvalg, som netop har kompetencen og erfaringen med at vurdere, hvorvidt de danske regler er i overensstemmelse med eller i strid med EU-reglerne.
De vurderer ud fra fire bestemte kriterier for, hvad det danske regelsæt går ud på - præcis de samme kriterier, som den italienske sag blev vurderet ud fra - i forhold til at der skal være tale om, at støtten skal være ydet af staten eller ved hjælp af statsmidler, at virksomhederne skal gives en fordel, at støtteordningen skal være selektiv, og at støtten skal fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkårene.
På præcis de samme fire elementer er vi med den danske lovgivning i strid med EU-reglerne, ligesom den italienske lovgivning var.
Og så er det her jo ikke et spørgsmål om, hvorvidt vi skal holde det hemmeligt.
Det kan godt være, at Socialdemokratiet har en tankegang om, at ting, der siges fra Folketingets talerstol, er hemmelige.
Vi andre ved, at de er meget offentlige.
Men der er nu en klar forskel på, hvorvidt man kommer til EU og siger, at man har et problem, at man ved, man har en sag, der ikke er løst rigtigt, og at det skal man bare fortsætte med, eller man kommer og siger, at man har erkendt, at der har været et problem, og at man nu har rettet op på det.
Gør man den anden del, sådan som regeringen har lagt op til, viser al erfaring netop, at der så er større chance for, at der bliver set igennem fingre med de år, hvor statsstøtten har været ulovlig, end hvis man kommer og insisterer på, at vi her har en ulovlig statsstøtte, som fortsat skal godkendes.
Jeg forstår ikke, at Socialdemokratiet vil leve i den osteklokke og som de tre aber intet høre, intet se, intet sige, når vi her har en ganske klar overtrædelse af fællesskabsreglerne - så klar, at de i Statsstøtteudvalget var enige i, at der er tale om statsstøtte, og enige i, at støtten ikke kan forventes godkendt, og at Statsstøtteudvalget anbefalede Skatteministeriet at ændre reglerne, således at de ikke fremover vil være i konflikt med statsstøttereglerne.
Hele notatet er optrykt som bilag til spørgsmål 1 i det allerførste svar, der er givet i den her sag, og bør derfor ikke komme som nogen overraskelse - heller ikke for Socialdemokratiets ordfører i sagen her.
Jeg kan forstå, at Socialdemokraterne hellere vil køre blindt videre ad et spor og foregøgle, at det er muligt at opretholde regler, som er i strid med fællesskabsretten.
Jeg skal fra min side gøre alt, hvad der overhovedet er muligt, for at der ikke bliver tale om nogen tilbagebetalingssag.
Jeg ønsker ikke en tilbagebetalingssag.
Jeg ønsker, at vi får løst den her problemstilling hurtigt og smidigt, så vi ikke kommer ud i en sådan situation.
Jeg er bare nødt til at gøre opmærksom på - og det er ikke en skræmmekampagne, det er sådan set en oplysning - hvad risikoen er ved ikke at gøre noget.
Man står så over for den risiko, at de, der har fået det forhøjede rejsefradrag, kan komme til at blive opkrævet en betalingsforpligtelse for op til 10 år tilbage.
Jeg er absolut ikke tilhænger af, at vi skal forhindre og forringe vilkårene for eksporterende virksomheder, men vi kan ikke forvente, at andre lande vil rydde op i deres statsstøtteregler, hvis ikke vi i Danmark går forrest og viser vejen.
Og nej, vi skal ikke sidde og vente på, at der falder en dom, før vi fra dansk side retter op på ulovlige statsstøtteregler.
Når vi ser, at de danske regler er i strid med fællesskabsretten, er det vores forpligtigelse at rette reglerne, og det har vi fra regeringens side tænkt os at leve op til.