Morten Messerschmidt (DF), 2009-03-10:
Tak for det og også tak for redegørelsen.
Jeg vil dog indledningsvis sige, at når udenrigsministeren siger, at jeg og Dansk Folkeparti ulejliger hele Folketinget, så er det vist en tilsnigelse, idet jeg konstaterer, at der jo kun er seks-syv ordførere til stede i Folketingssalen.
Det vidner måske i virkeligheden om, med hvor stor vigtighed japartierne ser det her.
Det er noget, som man i virkeligheden mest af alt betragter som noget ubelejligt, at man altså nu skal til at rode op i de her ting, og at man nu skal til at diskutere alt det her igen.
Det ville være meget lettere, om man bare kunne sådan fifle det igennem i nattens mørke, ikke sandt?
Det er den linje, man lægger fra regeringens side.
Men det, der er det helt afgørende spørgsmål, er jo, at hvis ikke der er noget nyt, hvis ikke man har noget nyt at berette, hvad har man så fået ud af den eurohøring, som man har afholdt, hvad har man så fået ud af at få DIIS til at producere en rapport, når man mere eller mindre på forhånd havde bedt om konklusionerne.
Sådan synes det i hvert fald, når man læser dem.
Vi ser jo hele tiden, hvordan regeringen altså med det ene tiltag efter det andet forsøger at skabe en optakt til at kunne holde en afstemning for at kunne afskaffe den del af dansk suverænitet, som ligger inden for forbeholdene.
Og så er det jo altså kun naturligt, at vi her i Folketingssalen en gang imellem - anerkendt, så bruger jeg udenrigsministerens udtryk - ulejliger udenrigsministeren, ulejliger Folketinget med at finde ud af, hvad det egentlig er for nogle konkrete planer, den danske regering har for landets fremtid.
Det er måske ikke for meget at forlange.
I forhold til euroen, som jo helt åbenlyst er det spørgsmål, der optager flest, i hvert fald i regeringen, det var et statsministerielt ønske at holde en høring om spørgsmålet, må man jo sige, at der i den grad er brug for en klar melding.
Man står og vakler.
På den ene side har man stående i sit regeringsprogram, at man vil afskaffe kronen, og på den anden side vil man ikke rigtig tage stilling til det og kommer i øvrigt med en eller anden tåget forklaring om, at det skulle have noget med Lissabontraktaten at gøre - hvad i bedste fald bare er urigtigt.
Det skaber i hvert fald ikke klarhed om dansk økonomipolitik.
Det, der ville skabe klarhed, var en klar udmelding om, at vi står fast på den rentepolitik og pengepolitik, som vi fører i dag, nemlig at holde fast i vores egen valuta, men have ERM II-aftalen, altså have fastkursaftalen med Euroland.
Sagen er jo, at det har vist sig som en gevaldig succes.
Kigger man på de 17 år, vi har haft vores forbehold, vil man se, at det har været en gedigen succes.
Der er ingen grund til at afskaffe en succes over for noget så tvivlsomt som euroen lige i øjeblikket.
På det retlige område har vi set valg efter valg, folketingsvalg efter folketingsvalg, hvordan udlændingepolitikken har spillet en helt central rolle for danskerne af den simple og logiske årsag, at spørgsmålet om, hvem der har lovlig adgang til Danmark, selvfølgelig er et spørgsmål om danskernes og Danmarks skæbne i fremtiden.
Derfor er der overhovedet ingen grund til at overveje at afskaffe sin suverænitet på det område og da slet ikke for de, må man sige, noget luftige begrundelser, som udenrigsministeren her kommer med, om, at man skal sikre bedre regler for, hvordan man kan afklare skilsmisser, og hvordan man kan tvangsinddrive.
Mig bekendt er Danmark allerede i dag omfattet af regler, der dækker de tvister, der eventuelt måtte opstå.
Helt komisk synes jeg imidlertid det bliver, når det kommer til forslaget om at indføre en opt in-model, altså det forhold, at man siger, at danskernes flertal tilbage i 1992 var imod, at Danmark tilsluttede sig EU’s retspolitik.
Det ændrer man nu til, at det skal være Folketinget, som afgør, hvilke dele af EU’s retspolitik der skal være gældende i Danmark.
Men sagen er jo, at det var Folketingets store flertal, der blev underkendt i 1992 - en underkendelse, der i øvrigt blev bekræftet ved afstemningen om Edinburghaftalen i 1993.
Så nu vil det flertal, der har fået en ørefigen af rang af befolkningen, fordi dette flertal ville føre EU-retspolitik ind i Danmark, have lov til at administrere, hvilke dele af EU’s retspolitik, der så skal gælde i Danmark.
Jeg vil sige til vores kære udenrigsminister: Det er vist det, man populært kalder at lade ræven vogte gæs.
Det er der selvfølgelig ikke nogen mennesker, som vil acceptere som en rimelig løsning, og jeg skal derfor for den videre debat over for Folketinget på vegne af Dansk Folkeparti fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at de danske EU-forbehold har været en succes.
Retsforbeholdet har blandt andet sikret den sunde danske udlændingepolitik.
Forbeholdet mod euroen har sikret den sunde udvikling for dansk økonomi, ligesom forsvarsforbeholdet har sikret, at Danmark ikke involveres i EU's stadig mere fastlåste forsvars- og udenrigspolitik.
På den baggrund opfordrer Folketinget regeringen til at droppe enhver tanke om at afskaffe eller ændre i de danske EU-forbehold.«