Bertel Haarder (V), 2011-05-27:
Det skal ske, ved at Sundhedsstyrelsen opstiller en handlingsplan, som bl.a. skal baseres på regionernes igangværende arbejde med forløbsprogrammer.
Det er netop min pointe i dag.
Regioner og kommuner er faktisk i fuld gang med at udarbejde og sætte forløbsprogrammer i verden, og det sker bl.a. som led i gennemførelsen af den styrkede kronikerindsats, som vi – regeringen, Dansk Folkeparti og Liberal Alliance – har givet 0,5 mia. kr. til.
I beslutningsforslaget lægges der op til, at muskel- og skeletområdet skal indgå som obligatorisk emne i den kommende sundhedsplanlægningsrunde.
Og før jeg kommer nærmere ind på det, vil jeg gerne understrege, at det er vigtigt, at mennesker med muskel-skelet-lidelser, f.eks. leddegigt og dårlig ryg, får den bedst mulige og sammenhængende udredning og behandling i hele deres forløb; der skal være hurtig diagnosticering, konsekvent behandling og målrettet rehabilitering.
Før vi nu tager stilling til flere initiativer på området, synes jeg, det er værd at genopfriske hukommelsen, hvad angår alle de ting, der allerede er sat i værk.
Jeg vil nævne kronikerpuljerne, altså puljerne på over 0,5 mia. kr., som regeringen, Dansk Folkeparti og Liberal Alliance har afsat til en forstærket indsats.
Midlerne bliver brugt til udvikling og gennemførelse af forløbsprogrammer, patientundervisning og fremme af egenbehandling.
Regionerne og kommunerne er nu godt i gang med at styrke deres kronikerindsats i forhold til disse midler.
Det gælder også initiativer vedrørende diabetes, rygerlunger, hjerte-kar-sygdomme og muskel-skelet-sygdomme.
Det var netop de sygdomsgrupper, vi i forbindelse med udmøntningen af midlerne specifikt pegede på.
Sundhedsstyrelsen fik også nogle midler fra kronikerpuljen med henblik på de centrale sundhedsmyndigheders bidrag til udvikling, videndeling og monitorering af indsatsen på kronikerområdet.
Sundhedsstyrelsen har til denne opgave etableret et team for kronisk sygdom.
Styrelsen har også nedsat en styregruppe og en referencegruppe for kronisk sygdom, hvor regioner, kommuner, faglige eksperter og ministeriet er repræsenteret.
De inddrages også i forbindelse med videreudvikling af den såkaldte generiske model for forløbsprogrammer.
Det er nemlig Sundhedsstyrelsens generiske forløbsprogram fra 2008, som regioner og kommuner tager udgangspunkt i, når de lokalt og regionalt udvikler specifikke programmer.
Det skal videreudvikles særligt i forhold til anvendelsen på det psykiatriske område og på muskel-skelet-området.
Den reviderede version af denne generiske model forventes at være færdig i 2012.
Sundhedsstyrelsen er altså i fuld gang med videreudvikling af det generiske forløbsprogram.
Her vil erfaringerne fra regioner og kommuner indgå.
Programmet er i virkeligheden en national ramme for tilrettelæggelsen af den styrkede indsats på kronikerområdet inden for muskel-skelet-sygdomme.
Jeg vil gerne understrege, og det vil jeg gøre over for Sundhedsstyrelsen, at vi, dvs. regeringen og partierne bag kronikerpuljerne, lægger afgørende vægt på, at Sundhedsstyrelsens kronikerteam benytter resten af puljeperioden til at skabe sig et overblik over de decentrale forløbsprograminitiativer på muskel-skelet-området.
Det vil jeg altså gerne anmode Sundhedsstyrelsen om.
En af filosofierne bag de mange millioner, som vi har givet til kommuner og regioner via kronikerpuljerne, er, at forløbsprogrammer og egenomsorgsinitiativer skal udvikles med udgangspunkt i de lokale forhold, og at erfaringerne herefter skal opsamles og de gode eksempler udbredes.
Det er det, der nu sker via det arbejde, som varetages af Sundhedsstyrelsens team for kronisk sygdom.
Kommunerne og regionerne har alle påtaget sig den faktisk meget stor opgave, det er, at udvikle forløbsprogrammer og egenbehandlingsinitiativer for mennesker med kroniske lidelser.
Hvis vi nu fra regeringens og Folketingets side midt i det arbejde, der er i gang, ombestemmer os og beslutter, at nu skal Sundhedsstyrelsen opstille en handlingsplan
for implementering af forløbsprogrammer for samtlige muskel-skelet-diagnoser, risikerer vi i værste fald at sætte det arbejde i stå, som vi selv i forbindelse med kronikermidlerne bad kommuner og regioner om at sætte i gang.
I beslutningsforslaget lægges der op til, at muskel-skelet-området skal indgå som et obligatorisk emne i den kommende sundhedsplanlægningsrunde.
Jeg mener, det er en styrke for sundhedsaftalekonceptet, at man fra centralt hold har fastsat, hvilke indsatsområder der skal indgås aftaler om, og at man derefter decentralt tilrettelægger og samarbejder om de konkrete forløb, og jeg mener ikke, det vil være hensigtsmæssigt at gøre nogen specifikke sygdomme til obligatoriske indsatsområder i sundhedsaftalerne.
Som jeg indledte med at sige, er vi enige om målet, altså at indsatsen skal forstærkes over for mennesker med muskel-skelet-sygdomme.
Det er vi enige om.
Og jeg mener også, at det, vi aftalte, da vi udmøntede kronikermidlerne, var den rigtige model, nemlig at Sundhedsstyrelsens kronikerteam med udgangspunkt i gode lokale og regionale erfaringer udvikler programmer, indsamler, bearbejder og offentliggør viden og videreudvikler det nationale generiske forløbsprogram, særlig med henblik på at gøre det brugbart i forhold til muskel-skelet-området.
Den model synes jeg er god, og jeg takker for det samarbejde, der har været, omkring kronikerpuljerne og de tekster, vi har udarbejdet i den forbindelse.
Regeringen synes, som det fremgår, ikke, at vi nu skal dekretere et særligt nationalt forløbsprogram for muskel-skelet-sygdomme, uanset at vi for disse sygdomme ganske som for allergisygdomme jo tager lidelserne dybt alvorligt, som en stor del af befolkningen har, på det område.