Britta Schall Holberg (V), 2011-05-10:
For Venstre er det en god dag i dag, hvor vi behandler folkeoplysningsloven.
Forud er gået et stort møde med en lang række folkelige organisationer, og mødet mundene ud i oplægget »Det folkelige engagements betydning«, og den daværende undervisningsminister, hr. Bertel Haarder, fulgte op med nedsættelsen af Folkeoplysningsudvalget, der barslede med et fint stykke arbejde og et oplæg til loven, som vi behandler her i dag.
Der er dem, der spørger: Hvad er folkeoplysning?
Er vi da ikke oplyste nok?
Og er vi ikke, så er alle ønskelige oplysninger jo kun et klik væk.
Men folkeoplysning rækker langt videre end faktuel viden.
Folkeoplysning handler om alt det arbejde, de frivillige foreninger gør, og alt det, vi selv kan medvirke til og kan være sammen om i et fællesskab, høj og lav, ung og gammel, etniske danskere og nye danskere.
Der er større og større interesse også hos unge for ikke bare at være tilskuer, men at spille en aktiv rolle i fællesskabet i lokalsamfundet, i foreningslivet og i aftenskolen.
Netop dette er den nye formålsparagraf udtryk for, når der indføjes begreberne demokratiforståelse og aktivt medborgerskab.
Begge dele er grundpiller i folkeoplysningens demokratiske dannelse.
Dette frivillige engagement bør gå fint i spænd med kommunale løsninger, ja, kan erstatte nogle af dem.
Derfor får kommunerne med loven opgaven at udarbejde en lokal folkeoplysningspolitik, også for at man kan gøre sig klart, hvilke store folkelige ressourcer der er i den enkelte kommune, og overveje, hvordan der kan ske et samspil.
Det er desværre ikke alle kommuner, der har øje for, hvilke kreative kræfter der er i lokalområdet.
Det afspejler sig i, at de store forskelle i de beløb, som kommunerne afsætter til arbejdet, spænder fra 7 kr. pr. indbygger til 140 kr.
Kommunerne kunne ellers have megen glæde af det folkelige alternativ, f.eks. til genoptræningsopgaver, forebyggelsesopgaver, efteruddannelse, ungdoms- og ældrearbejde og integration.
Men det er vigtigt, at foreningerne selv, når loven er vedtaget, spiller en aktiv rolle i at byde ind med de ting, de kan.
En række kommuner har nedlagt folkeoplysningsudvalgene og fundet andre måder, og derfor står der ikke i loven, at der skal nedsættes et folkeoplysningsudvalg.
Det er der mange, bl.a. små foreninger, der er meget kede af, og det må vi så se på i udvalgsarbejdet.
Til gengæld er mange glade for, at vi fastholder de gældende regler for lokaletilskud.
Det er vigtigt også af hensyn til de mindre og nystartede aktiviteter.
Loven giver mulighed for, at kommunerne kan fritage svage grupper for deltagerbetaling, og desuden får aftenskolerne mulighed for i særlige tilfælde at oprette mere lukkede hold.
Der oprettes også et dialogforum mellem foreningerne og Undervisningsministeriet, og arbejdet starter, så snart loven er vedtaget.
Desuden afsætter ministeriet 6,5 mio. kr. til en udviklingspulje, og endelig oprettes et videncenter for folkeoplysning.
Her kan det bl.a. forskningsmæssigt afdækkes, hvor stor betydning det folkeoplysende arbejde har, og hvordan det kan understøtte demokratiet.
Et par enkelte tal vil jeg dog gerne nævne allerede nu.
Hvert år går minimum 900.000 danskere i aftenskole, hvilket i sig selv viser, at der her er tale om efterspørgsel efter livslang læring og alment dannende realkompetencer.
Et andet slående tal er, at der i Danmark er 100.000 foreninger.
Og det er lovens ærinde, netop at vi skønner på disse folkelige kræfter.
Venstre anbefaler med glæde loven til vedtagelse.