runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Dohrmann (DF), 2011-11-09:
Det betyder vel så, at vi i fremtiden også vil se nogle kedelige uheld, hvor nogle af de her virksomheder vil sprænge i luften og dermed også have en indflydelse på nabobebyggelsen.
Man har ikke taget hensyn til, at det måske ville have været bedre, at man havde en minimumsregel, og derudover kunne man jo godt vurdere det, så man kunne få en længere afstand til de her særlig farlige virksomheder.
For man kunne spørge ministeren: Hvorfor laver vi ellers en liste over særlig farlige virksomheder, hvis man ikke også er parat til at lave nogle minimumsafstande, som vi kender fra minimumsstraffe og den slags ting?
Så jeg vil godt spørge ministeren, om man ikke vil revurdere, altså om der ikke i nogle af de her tilfælde kunne være god ræson i, at man havde en minimumsafstand til de her virksomheder.
Ida Auken (S), 2011-11-09:
Hvis vi nu tager ulykken i Andst, ser vi, at der sådan set var nogle, der brød loven, og det er jo meget svært at lave regler på anden måde end at sige, at de selvfølgelig skal overholdes.
Man kan jo ikke gå rundt og åbne alle lader i det her land for at se, om folk opbevarer noget, de ikke må have.
Så vi har nogle regler, også for de farlige virksomheder, og jeg synes ikke, det klæder Dansk Folkepartis ordfører at stå og skræmme befolkningen, som om deres nabohus kan eksplodere hvert andet minut.
Jeg ville i stedet for være ærlig over for dem og sige, at der er nogle med forstand på det her, der går ind og kigger på hver eneste virksomhed og fastslår, om det her er et sted, hvor der skal være meget langt, eller det er et sted, hvor der skal være kortere afstand.
Vi må jo stole på myndighederne i det her land, og så må man sørge for ikke at bryde loven.
Jørn Dohrmann (DF), 2011-11-09:
Hvordan forholder ministeren sig til, at den danske europaparlamentariker Margrete Auken har indklaget Miljøministeriet for Kommissionen i sagen om det nationale vindmøllecenter i Østerild Plantage og hævder, at beslutningen strider mod EU's naturdirektiver, hvordan forventer ministeren, at Kommissionen vil reagere, og er det ministerens opfattelse, at Danmark har overholdt EU's direktiver i sagen?
Hvordan forholder ministeren sig til, at den danske europaparlamentariker Margrete Auken har indklaget Miljøministeriet for Kommissionen i sagen om det nationale vindmøllecenter i Østerild Plantage og hævder, at beslutningen strider mod EU's naturdirektiver, hvordan forventer ministeren at Kommissionen vil reagere, og er det ministerens opfattelse, at Danmark har overholdt EU's direktiver i sagen?
Ida Auken (S), 2011-11-09:
Folketinget vedtog i forrige folketingsår lovforslaget om etablering af vindmølletestcenteret ved Østerild i Thy, som jo bl.a. hr. Jørn Dohrmann stemte for.
Foreningen klagede derfor i august 2010 til Europa-Kommissionen og Parlamentet.
Det er velkendt, at medlem af Europa-Parlamentet for SF fru Margrete Auken bl.a. er medlem af Danmarks Naturfredningsforenings forretningsudvalg.
Som jeg har fået det oplyst af mine embedsmænd i Miljøministeriet, hindrer sagerne ved Europa-Kommissionen eller de danske domstole ikke arbejdet med at udmønte loven om Østerild og etablere testcenteret.
I den sag, der verserer ved Vestre Landsret, har landsretten truffet beslutning om, at vi kan fortsætte arbejdet.
Det fremgår af aftalen, at miljøministeren bærer ansvaret for, at et nationalt testcenter i Østerild ikke er i strid med EU-retten.
At miljøministeren nu er en anden, ændrer ikke ved sagen.
Jeg indlader mig ikke på hypotetiske spekulationer om lovens gyldighed i forhold til EU-retten og Kommissionens stillingtagen i sagen; det spørgsmål afklares i den proces, som er i gang med Kommissionen.
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2011-11-09:
Og der kan også være god fornuft i det her, hvis vi kan finde pengene.
Det, jeg bare stiller mig meget tvivlende over for, er, at man nævner betalingsringen som finansieringskilde, for de fleste analyser går på, at betalingsringen er meget samfundsøkonomisk betænkelig, specielt hvis man kobler det sammen med, at regeringen jo faktisk har lovet at bruge en stor del af provenuet på en sænkning af priserne i den kollektive trafik i hovedstaden.
Så er der ikke mange penge tilbage til en metro, om overhovedet nogen.
Meget tyder på, at der faktisk er et underskud på en betalingsring frem til 2025.
Derfor står jeg meget tvivlende over for den finansiering og vil for det første godt have ministeren til at uddybe, hvordan de penge kommer frem.
Og mener ministeren for det andet, at det ligesom er i overensstemmelse med ånden i hele metroaftalen – der har vi heldigvis en bred politisk aftale – at man peger på en finansiering fra en betalingsring, når det er velkendt, at det kun er et meget snævert flertal her i Folketinget, der støtter en betalingsring, og hvor vi andre gør, hvad vi kan, for at bekæmpe den?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2011-11-09:
Det er jo vigtigt, at den nye regering lever op til sit åbenhedsløfte, som var det løfte, der blev lovet i valgkampen.
Derfor kan det, vil jeg sige til statsministeren, vel ikke hænge i luften, at statsministeren både troede, at »En Fair Løsning« var det rigtige svar på den økonomiske krise med dens mange milliardkronerdyre løfter, og at statsministeren samtidig var klar over de økonomiske realiteter?
Hvis statsministeren var klar over den økonomiske situation, hvordan kunne statsministeren så gå til valgkamp med en plan med et hul på 39 mia. kr. og rigtig mange løfter?
Jeg vil derfor spørge statsministeren, om statsministeren først blev klar over de økonomiske realiteter, da valglokalerne blev lukket, og stemmerne talt op.
Henrik Dam Kristensen (S), 2011-11-09:
Jeg er sådan set glad for, at hr. Kristian Pihl Lorentzen siger, at det var en fornuftig overvejelse.
Derfor tror jeg, at man kan opnå rimelig bred enighed om, at det måske var klogt at gøre, men lad os nu få det kigget ordentligt igennem og overvejet.
Jeg konstaterer så bare som svar på det helt naturlige spørgsmål om, hvordan vi så får det her finansieret, at kassen er tom.
Det er jo ikke sådan, at den forrige regering og de forrige trafikordførere fra den forrige opposition har sørget for, at der er penge til sådan nogle ting som det her.
Derfor siger jeg, at det her måske kan ses i sammenhæng med en betalingsring.
Så det, jeg prøver på at signalere her, er, at jeg gerne vil have en så effektiv, stærk og billig kollektiv trafik i og omkring København som muligt.
Her tror jeg faktisk på, at der er en fornuftig løsning, som vi i hvert fald bør arbejde videre med.
Og så siger jeg: En ting er at have de gode hensigter, noget andet er at sikre, at der er finansiering.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2011-11-09:
Socialdemokraterne gik til valg på en rigtig god politik, og der går en lige linje fra det, vi gik til valg på, og til det, som vi har skabt et regeringsgrundlag og nu også en finanslov på.
Det er jo rigtigt nok, at der var enorme vanskeligheder.
Den tidligere regering har jo efterladt sig et kæmpe hul i kassen, og det viste sig også, da vi gennemgik det, der blev efterladt, at der var en del ubetalte regninger, som vi måtte tage vare på.
Det skal vi nok gøre.
Vi skal nok rydde op i den økonomiske politik, og det er vi også i gang med.
Morten Bødskov (S), 2011-11-09:
Jeg betragter mig generelt som velinformeret – det kan jeg se bliver modtaget med et smil af formanden, som ligefrem nikker, så det tager jeg selvfølgelig som en cadeau – og derfor synes jeg, at det, jeg her har stået og læst op, ganske godt svarer til de principper, som jeg mener embedsværket i Danmark arbejder efter og selvfølgelig også bør arbejde efter nu og i fremtiden.
Mads Rørvig (V), 2011-11-09:
Det er jeg meget enig med ministeren i, det med nu og i fremtiden.
Det, jeg så vil spørge ministeren om, er fortiden, for ministeren udtalte jo til Ritzau den 26. juni, at Finansministeriets beregninger i forbindelse med »En Fair Løsning« var et politisk smædeskrift.
Morten Bødskov (S), 2011-11-09:
Når det handler om det konkrete spørgsmål, der er stillet, er virkeligheden den, som jeg også sagde, og det er jo velkendt, at der af og til kan være forskellige opfattelser af, hvad der er den mest korrekte vurdering af en given sag, og at det i de situationer jo selvsagt står enhver frit for at erklære sig uenig i den vurdering, som vedkommende minister eller dennes ministerium måtte være kommet med, således at der kan finde en grundig diskussion sted af de spørgsmål, der er rejst i offentligheden.
Og når det handler om det mere konkrete opfølgende spørgsmål her, ja, så kan jeg vel rolig sige, at de pågældende udtalelser, som der henvises til – og måske også anledningen til dem, den politiske debat, der var i den tid – anser jeg for at være udtryk for en politisk kritik rettet mod den daværende regering og ikke noget som helst andet.
Mads Rørvig (V), 2011-11-09:
Jamen det falder jo så tilbage på ministeren, for den nuværende finansminister har bekræftet de beregninger, som den tidligere finansminister lavede, og justitsministeren beskyldte jo den tidligere finansminister for at lave politiske smædeskrifter og bruge embedsmændene til det.
Synes ministeren så, at finansministeren producerer politiske smædeskrifter også nu?
Morten Bødskov (S), 2011-11-09:
Det er et spørgsmål, som spørgeren må tage med den nuværende finansminister.
Mads Rørvig (V), 2011-11-09:
Er ministeren blev klogere på det her område, siden ministeren blev minister?
Morten Bødskov (S), 2011-11-09:
Jeg kan som svar på spørgsmålet generelt oplyse, at offentligt ansatte ligesom andre borgere er beskyttet af bl.a. grundlovens bestemmelser om ytringsfrihed.
Offentligt ansatte kan på egne vegne deltage i den offentlige debat og fremsætte personlige meninger og synspunkter.
Det gælder også emner, der vedrører ens eget arbejdsområde.
Der gælder nogle få begrænsninger i ytringsfriheden.
Man må som offentligt ansat bl.a. ikke udtale sig om tavshedsbelagte oplysninger, og der kan være begrænsninger for centralt placerede medarbejdere tæt på en beslutningsproces.
Det er formentlig også allerede spørgeren bekendt.
Inden for disse rammer kan man som offentligt ansat selv og på egne vegne tage til genmæle mod beskyldninger om usaglig embedsførelse, og de faglige organisationer kan på vegne af de offentligt ansatte gå ind i disse sager.
Samtidig er det værd og ikke mindst væsentligt at være opmærksom på, at det i forhold til kritik af den karakter, som vi taler om her, i praksis vil være vedkommende minister, der går ud og forholder sig til den fremførte kritik, herunder forklarer, hvad der er baggrunden for, at ministeriet har ageret på en bestemt måde.
Og sådan bør det efter min opfattelse også være.
Mads Rørvig (V), 2011-11-09:
Jeg er utrolig enig i det, ministeren siger.
Det gælder både det forrige spørgsmål og det her spørgsmål.
Men helt ærligt, var det så ikke på sin plads at give hr. Claus Hjort Frederiksen en undskyldning for de påstande, man fremførte her i foråret?
Morten Bødskov (S), 2011-11-09:
Hvis det relaterer sig til spørgsmålet om debatten om de økonomiske planer i foråret, har jeg jo allerede opfordret spørgeren til at diskutere det med finansministeren.
Det er som sagt min opfattelse, at de pågældende udtalelser – og det synes jeg at man nok med en vis rimelighed kan finde belæg for i den debat, der var om det, der bliver spurgt til, og også om andre relaterede emner – har en politisk karakter, og at det som sagt var udtryk for en politisk kritik rettet mod den daværende regering og intet andet.
Mads Rørvig (V), 2011-11-09:
Jeg forstår ikke rigtig det der med, at det er en politisk kritik rettet mod den tidligere regering.
Når man siger, at Finansministeriet producerer politiske smædeskrifter, så anklager man jo centraladministrationen for at føre partipolitik og ikke være konsekvente i de beregninger, de laver.
Var det så ikke på plads at give hr. Claus Hjort Frederiksen en undskyldning, når man nu står her og padler i land med sine tidligere beskyldninger mod centraladministrationen og den tidligere finansminister?
Har embedsmænd i den offentlige forvaltning efter ministerens opfattelse tilstrækkeligt med muligheder for at forsvare sig mod beskyldninger om usaglig embedsførelse?
Morten Bødskov (S), 2011-11-09:
Som jeg startede med at sige i min indledning til det forrige spørgsmål, så er der jo situationer, hvor der bliver fremlagt dokumenter og beregninger, og hvor det jo vil stå enhver frit for at erklære sig uenig i de beregninger og vurderinger, som vedkommende ministre eller ministerium fremkommer med.
Sådan har det været længe, og der kan med garanti findes masser af eksempler på det.
Det er en naturlig del af den politiske debat.
Derfor var de spørgsmål, der blev rejst, udtryk for en politisk kritik rettet mod den daværende regering og som sagt intet andet.
Peter Christensen (V), 2011-11-09:
Hvordan mener ministeren, at en skat på aktieoptioner kan skabe social balance og kompensere for de afgiftsstigninger i regeringens finanslovforslag, der vender den tunge ende nedad?
Hvordan mener finansministeren at en skat på aktieoptioner kan skabe social balance og kompensere for de afgiftsstigninger i regeringens finanslovforslag, der vender den tunge ende nedad?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-09:
Hvis nu vi skal være helt præcise, er der i finanslovforslaget to forslag, som peger i den retning, jeg tror spørgeren sigter til, altså et forslag om at afskaffe skattebegunstigelsen for individuelle aktieordninger og et forslag om at inkludere aktielønsordninger inden for den finansielle sektor i grundlaget for lønsumsafgiften.
Det er jo to bidrag til at sikre, at lønindkomst beskattes ens.
Altså, det er en afskaffelse af nogle særlige privilegier ved særlige aflønningsformer, og det er relativt klart, at det fortrinsvis rammer særlig høje indkomster.
Det bidrager naturligvis til at udjævne byrdefordelingen, og det ser jeg da positivt på.
Peter Christensen (V), 2011-11-09:
Finansministeren og regeringen i det hele taget har jo sådan set været, synes jeg, prisværdigt ærlige undervejs, når spørgsmålet er kommet til de her afgifter, altså om det ikke er et problem, at så massiv en afgiftsstigning rammer de lave indkomster relativt hårdere end de høje indkomster, simpelt hen ud fra den logik, at en familie bruger stort set det samme i varme, det samme i vand, det samme i el som alle andre familier.
De bruger nogenlunde det samme, men dem med de høje indkomster har jo så noget flere penge at betale den skatteregning med.
Det, der bare er opsigtsvækkende, er, at først erkender regeringen, at det har social slagside, og når der så bliver spurgt, om det ikke er et problem, svarer finansministeren, da han fremsætter finanslovforslaget: Jo, men vi tager også 10 mio. kr. fra den finansielle sektor.
Der er mit spørgsmål sådan set bare helt enkelt: Får lavindkomstgrupperne en større købekraft ud af, at man tager 10 mio. kr. fra den finansielle sektor?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-09:
Jeg tror ikke, det var et citat fra min fremsættelse, spørgeren der bragte i anvendelse, men det skal nu ikke komme imellem os. Men det er jo rigtigt gengivet, at der i den skattepakke, vi har lagt frem, også er en serie bidrag, som kommer fra de bedst stillede i Danmark, herunder de to forslag, vi nu diskuterer.
Så er der den pointe, som jeg også gjorde opmærksom på i mit pressemøde, nemlig at det spiller en betydelig rolle, hvad man bruger indtægterne til.
De indtægter, vi henter, de nødvendige indtægter, vi henter ved øgede skatter og afgifter, bruges jo fortrinsvis på tiltag, der kommer de dårligst stillede i Danmark til gode.
Det, der springer mest tydeligt i øjnene, er selvfølgelig afskaffelsen af fattigdomsydelserne, men der er også en serie andre forslag, som har den profil, og som gør, at det samlet set er fordelingspolitisk fornuftigt.
Morten Bødskov (S), 2011-11-09:
Tak for spørgsmålet.
Det følger bl.a. heraf, at embedsværket kan yde rådgivning og bistand om forhold, der knytter sig til ministerens funktion som minister, det være sig som forvaltningschef, ressortminister eller regeringsmedlem.
Embedsværket kan som almindelig regel derimod ikke bistå ministeren i forbindelse med spørgsmål, der er uden berøring med funktionen som minister.
Det gælder f.eks. rene partipolitiske forhold.
Når embedsværket inden for disse grænser yder regeringen og dens minister rådgivning og bistand, gælder der en række normer.
Embedsværket skal således i deres rådgivning til ministeren holde sig inden for gældende ret samt principperne om sandhedspligt, faglighed og partipolitisk neutralitet.
Inden for disse rammer er det embedsværkets opgave at bistå med at fremme ministerens og regeringens politik.
Det forhold, at embedsmænd er underlagt de nævnte principper, er naturligvis ikke ensbetydende med, at en minister og dennes ministerium dermed er hævet over kritik.
Og det er efter min mening ikke noget, vi skal ind at strafregulere, ud over hvad der i øvrigt allerede er gældende i vores straffelovgivning.
Peter Christensen (V), 2011-11-09:
Så regeringens holdning til skattepolitik er den, at man godt kan plukke lavindkomstgrupperne i skat, hvis bare man også tager lidt fra dem med de høje indkomster – sådan må jeg jo forstå svaret.
For man anerkender, at afgifterne rammer de små indkomster hårdt, og man har ingen svar på, hvad det er, der skal kompensere for de afgiftsstigninger.
Jo, undskyld, man har ét svar, og det er: Vi tager altså også noget fra de rige.
Kan de i lavindkomstgrupperne købe madvarer, opretholde deres købekraft, fordi man tager nogle penge fra de rige?
Den logik mangler jeg simpelt hen at få forklaret.
Bjarne Corydon (S), 2011-11-09:
Det er også fair nok, det er åbenbart spillereglerne i den her form for debat, men det vigtige for regeringen er et samlet blik på fordelingsvirkningerne af det, der foregår med det forslag, vi har lagt frem, og her bliver man nødt til at tage både indtægter og udgifter i betragtning.
Det er det, vi har gjort, og det er det, vi har lagt åbent frem, ærligt, som spørgeren kalder det.
Og det er bare sådan, at de udgifter, vi lægger op til at afholde, fortrinsvis gavner den del af befolkningen, der som udgangspunkt er dårligst stillet økonomisk.
Det er der en serie eksempler på.
En afskaffelse af fattigdomsydelserne er ét eksempel, som retter sig mod én gruppe, den gratis fertilitetsbehandling er et andet eksempel.
De andre initiativer på sundhedsområdet er andre eksempler.
Altså, det blev fuldstændig nøgternt gjort op og præsenteret, da jeg fremsatte mit finanslovforslag, at de sammenhænge eksisterer.
Der er ikke stukket noget under stolen i den forbindelse, og det kan man jo så forholde sig til.
Jeg føler mig helt overbevist om, at der er masser af mennesker, også med forholdsvis begrænsede indkomster, der sagtens kan se fidusen i, at usunde varer bliver dyrere, men at der til gengæld bliver fundet penge til, at deres barn kan få en praktikplads, at deres datter kan få en kræftvaccine, at vi satser mere på uddannelse, så man kan få noget beskæftigelse.
Det tror jeg er sund logik set ud fra rigtig mange menneskers synspunkt.
Peter Christensen (V), 2011-11-09:
Når nu regeringen netop så åbent og ærligt har sagt, at ja, dens meget store afgiftsstigninger rammer de små indkomster relativt hårdere, sådan er det, det er ærlig snak, så kunne jeg godt tænke mig at vide, om regeringen, når den skal i gang med sin skattereform, vil kompensere, gå ind og rette op på den skævvridning, som de her 5 mia. kr. i skatter og afgifter vil medføre.
Vil regeringen altså se på det som et hele?
Eller er den regning på de 5 mia. kr., der nu er sendt ud, og som rammer de små indkomster relativt hårdere, ét kapitel, og når man så skal til at lave en skattereform, er det et helt nyt kapitel?
Eller vil man sammentænke det og bruge en skattereform til at rette op på den her skævhed, man er i gang med at lave, hvor man relativt går ind og rammer de små indkomster allerhårdest med afgiftsværktøjet?
Bjarne Corydon (S), 2011-11-09:
Jamen det skal jeg besvare meget kort: Altså, jeg anerkender ikke den præmis, spørgeren lægger til grund.
Tværtimod mener jeg, at den samlede virkning af øvelsen sikrer en bedre fordeling til gavn for de dårligt stillede i vores samfund.
Jeg har også opregnet en række eksempler på det, og jeg har åbent ved min præsentation af finansloven lagt de beregninger frem, der dokumenterer, at det er sådan, det hænger sammen.
Så det er det korte og enkle svar på spørgsmålet.
Martin Geertsen (V), 2011-11-09:
Finder ministeren det ud fra en retssikkerhedsmæssig betragtning muligt og tilrådeligt, at Folketingets medlemmer får en nærmere uddybning af PET's kriterier for en sikkerhedsgodkendelse af et muligt ministeremne, end at der i undersøgelsen, som fører frem til godkendelsen jf. PET's hjemmeside, »lægges bl.a. vægt på oplysninger om personens pålidelighed i forbindelse med håndteringen af fortrolige oplysninger, eventuelle strafbare forhold, et eventuelt alkohol- eller narkotikamisbrug, eventuelle alvorligere økonomiske problemer samt andre oplysninger af sikkerhedsmæssig betydning«?
Mads Rørvig (V), 2011-11-09:
Bør det efter ministerens opfattelse være strafbart at anklage embedsmænd i den offentlige forvaltning for at lade sig misbruge af deres egen minister og anklage deres arbejde for at være politiske smædeskrifter?
Tak for det.
Jeg ved ikke rigtig, hvordan jeg skal tolke det som en politisk kritik af den tidligere regering.
Når man siger, at de oplæg, som en regering producerer, både i form af økonomiske beregninger og juridiske vurderinger, er direkte politisk bestillingsarbejde, sætter man så ikke spørgsmålstegn ved centraladministrationens måde at udarbejde ting på og ved måden at føre partipolitik på i forhold til at føre regeringspolitik samt ved de metoder, der normalt benyttes?
Jeg kan ikke helt forstå det, justitsministeren siger.
Er det en undskyldning til hr. Claus Hjort Frederiksen, som nu pakkes lidt ind, men som man alligevel giver?
Eller fastholder man kritikken af, at det var et politisk smædeskrift, som Finansministeriet producerede, da de gennemregnede »En Fair løsning« her i foråret?
Jacob Jensen (V), 2011-11-09:
Nu håber jeg så, at borgere og skatteydere er det samme, men lad det nu ligge.
Lad mig komme med et citat: »Regeringens nulvækst vil presse kommunerne ud i nedskæringer de kommende år, og det vil medføre tab af velfærd.
Og tab af arbejdspladser både i den private og den offentlige sektor.
Derfor skal nulvæksten tages af bordet og erstattes af en beskeden vækst i kommunerne...«
Det citat er en udtalelse af den nuværende statsminister i Altinget den 2. juni 2010.
Margrethe Vestager (RV), 2011-11-09:
Det, der jo er lidt tricky, er at sige: alt andet lige.
For den økonomiske situation er, som den økonomiske situation er, indtil der bliver taget politisk ansvar for at lave den om.
I det omfang vi her på Christiansborg kan blive enige om at lave reformer, trække flere ind på arbejdsmarkedet, se på den måde, vores systemer fungerer på, kan vi ikke finansiere et større kommunalt økonomisk råderum.
En af de ting, som vi lægger op til, er jo at lave flerårige aftaler med kommunerne, og det tror jeg giver plads til, at man ikke længere vil se det som en, hvad skal man sige, opgave, der handler om at skære ned, hakke til og fyre folk, men som handler om at sige: O.k., inden for de næste 4 år har vi den ambition at sørge for at inddrage borgerne mere, finde ud af, hvad det egentlig er, vi gerne vil levere til dem, og gøre det på en måde, så vi både over for borgerne og også over for dem, der betaler, sørger for, at det er i orden.
Det betragter jeg sådan set som en bunden opgave.
Det andet er, at forhåbentlig vil mange forældre og borgere i det hele taget opdage og opleve, at skolerne bliver i bedre stand, børneinstitutionerne bliver i bedre stand, fordi kommunerne jo har en række anlægsudgifter i de kommende år, som er rettet præcis mod det.