runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Klaus Hækkerup (S), 2009-12-10:
Jeg skal kort kommentere de indvendinger, hr. Per Clausen har fremført mod motorvejsanlægget.
De er jo ikke nye, vi har hørt dem tidligere, og vi kommer såmænd også til at drøfte dem senere i dag, når vi skal behandle B 36.
Det første, hr. Per Clausen nævnte på Enhedslistens vegne, var forløbet af en tværvej omkring Smørum.
Det har været nøje overvejet, herunder muligheden for at få trafikanterne til at køre i den modsatte retning af den, de naturligt skal køre for at bevæge sig ind mod København.
Efter at vi har set på det og set på det endnu en gang, herunder også set på hensynet til beboerne i området – til alle beboerne i området – er vi kommet til et ønske om at fastholde forløbet.
Den anden indvending, som hr. Per Clausen nævnte, var spørgsmålet om, hvorvidt tværvej skulle være en del af Ring 5 eller ej.
Jeg vil bare nævne, at vi, Socialdemokratiet, sammen med Venstre, Dansk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti, i vores betænkningsbidrag har præciseret, at en eventuel anlæggelse af Ring 5 skal ske ud fra en samlet VVM-vurdering og ikke som følge af en beslutning om en forbindelsesvej til Frederikssundmotorvejen.
Endelig nævner hr. Per Clausen spørgsmålet om hastigheden på vejen.
Jeg vil sige, at jeg er en lille smule forundret.
For her følger vi helt normale procedurer.
Der er en beslutning i Folketinget om, at vi skal tilstræbe en hastighed på 130 km/t. på motorveje.
Derfor bygges motorvejen også med et kurveforløb osv., der gør det muligt at køre 130 km/t.
Men det skal selvfølgelig samtidig vurderes ud fra en sikkerhedsmæssig synsvinkel, og lige præcis den sikkerhedsmæssige synsvinkel skal politiet ind over.
Så vi følger altså normalproceduren her – den, vi følger på alle andre områder for at sikre, at trafiksikkerheden bliver tilgodeset, ja, ligefrem kommer i højsædet.
Derfor har jeg meget, meget svært ved at forstå, at Enhedslisten angriber den procedure, som er lagt, og som der er kommet svar på i forbindelse med lovforslaget.
Lad mig så endelig sige om B 36, som jeg jo ellers ikke synes vi skal drøfte nu: Når Enhedslisten fremsætter et forslag, der siger, at man skal udbygge den eksisterende Frederikssundsvej fra at have to spor i hver retning til at have fire spor i hver retning og dermed banke øget trafik ind igennem beboede områder, er det jo ikke, fordi de synes, at det vil forurene mindre.
Jeg tror endda, at det vil forurene mere, end hvis man kører ude på en motorvej, hvor man kan køre igennem i stedet for at skulle igennem et byområde.
Jeg ser for mig fire spor igennem byområderne langs Frederikssundsfingeren, og jeg vil godt sige, at jeg synes, det er fuldkommen uansvarligt af Enhedslisten, der jo ellers bryster sig af at tilgodese miljøet, at komme med sådan et forslag.
Det vil være direkte ødelæggende for tusinder af mennesker i det område, og jeg må klart tage afstand fra Enhedslistens forslag.
Lars Barfoed (KF), 2009-12-10:
Det vil være til kæmpe gavn for borgerne i Frederikssundfingeren, som slipper for store køer og trængselsproblemer ind ad Frederikssundsvej, og det vil være til stor nytte for virksomhederne og for erhvervslivet og også for udviklingsmulighederne i Frederikssundfingeren i Nordsjælland.
Lad os dog glæde os over det.
Og til hr. Per Clausen: Nej, der er ikke taget stilling til en Ring 5 med det her lovforslag.
Vi laver nogle strategiske undersøgelser og analyser af hele trafikken i hovedstadsområdet.
Derunder vil vi vurdere, om der er behov for en Ring 5 og i givet fald, hvor sådan en skal ligge, men det her kan blive en del af en Ring 5 – tværvej, altså.
Det er helt sædvanlig praksis, som det også netop er blevet sagt af den foregående taler, at vi ikke tager endelig stilling til hastighedsgrænser.
Det er noget, politiet i samarbejde med Vejdirektoratet beslutter, når vejen er bygget.
Den er dimensioneret, som vi altid gør, til 130 km/t. – det var også det, hr. Klaus Hækkerup sagde – men så må man tage stilling til det, og der ser det bare ud til, at der er så kort afstand mellem til- og frakørselsvejene, at det formentlig bliver 110 km/t.
det meste af vejen på linje med mange andre motorveje i hovedstadsområdet.
Og nej, vi berører ikke Natura 2000-områder.
Line Barfod (EL), 2009-12-10:
Jeg vil bare ganske kort sige noget om den del af lovændringen, der handler om fri proces, for jeg synes, at det er vældig glædeligt, at Folketinget her får rettet op på den fejl, der skete, da vi lavede en ændring på retsplejeområdet for nogle år siden, hvor man fjernede muligheden for, at man ved fri proces i familiesager kun så på den, der var involveret i sagen og ikke på ægtefælle, samlever, for det var et stort problem for de mange, der efter en skilsmisse kom ud i at skulle have en familiesag, og lige pludselig kunne de ikke få fri proces, fordi man så på deres nye ægtefælles eller samlevers økonomi.
Jeg er rigtig glad for, at det er lykkedes at få samlet Folketinget om det og få fjernet den ændring igen, så man nu kun ser på den, der er involveret i sagen.
Og så håber jeg da, at vi på et tidspunkt også kan blive enige om, at man i alle sager om fri proces skal se på den, der fører sagen, og at det er vedkommendes egen økonomi, der er afgørende, og ikke en ægtefælles eller samlevers økonomi, der pludselig skal blandes ind i en sag, som de intet har med at gøre.
Jeg er enig med den radikale ordfører i, at der er mange forbedringer i den her lov.
Men jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvordan et flertal herinde kan mene, at nogle mennesker i dette land kun skal have 7 timer – ikke 7 timer om ugen, ikke 7 timer om måneden, men 7 timer om året – som de kan råde over til familiearrangementer, til at deltage i fritidsaktiviteter og alt muligt andet.
Det er jo ikke et økonomisk spørgsmål.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvordan man kan synes, at det er rimeligt over for en gruppe mennesker at sige: Hvis nu du begrænser dit forbrug, kan du komme til to familiearrangementer på et år.
Hvorfor synes man, at nogle skal have den begrænsning?
Det er simpelt hen så få mennesker i det her land, vi taler om.
Hvad er det, der gør, at man pludselig indfører en regel, der siger maks. 7 timer på et år.
Det håber jeg at der er en eller anden, der kan gå op at forklare.
Hvorfor er det, at flertallet af partier synes, at det er rimeligt, at man laver en begrænsning på 7 timer om året, når vi snakker om nogle få hundrede mennesker?
Hvad er det, der gør, at de ikke skal have lov til at deltage i tre eller fire familiearrangementer om året eller gå til spejder eller have nogle andre fritidsaktiviteter?
Hvad er begrundelsen?
Bjarne Laustsen (S), 2009-12-10:
Jeg kan høre på fru Louise Schack Elholm, at man lige har afskaffet al solidaritet i det her samfund: Det er langt bedre, at folk beholder pengene, og det at opkræve skat er samfundsskadeligt.
Det var dog nogle forfærdelige ord at høre.
Næh, sagen er jo den, at de bredeste skuldre i dette samfund gerne skulle bære de største byrder, og på den måde kan vi gøre, at folk, der måske ikke er født lige, kan få uddannelse, de kan få arbejde, de kan blive behandlet, når de er syge osv.
Det er jo det, det handler om i et samfund, som vi gerne vil bygge det op.
Så nu fik vi jo den rå vare, de rå markedskræfter, hvor det er, at Venstre vil afskaffe solidariteten i det her samfund og ikke tage vare på de svageste.
Det, der er sket med den ordning her, er jo, at de rigeste også har fået det største bidrag.
Hvad de rigeste så har brugt pengene til i forhold til de fattigste, kan jeg jo af gode grunde ikke vide noget om, men hvor mange statslige arbejdspladser er der egentlig blevet skabt, ved at staten har fået 17 mia. kr. ekstra i engangsindtægter på en eneste gang; hvor mange er der kommet i arbejde som følge af det?
Lene Espersen (KF), 2009-12-10:
L 11 indeholder bl.a. ændringsforslag til et par love, der direkte regulerer færøske forhold.
Derfor skal L 11 forelægges det færøske og det grønlandske selvstyre til udtalelse.
L 11 er beklageligvis ikke færdigbehandlet på Færøerne.
Det blev fremsendt til Færøerne i oktober, men det er altså ikke færdigbehandlet på Færøerne.
Rigsombudet på Færøerne har oplyst, at Lagtinget førstebehandlede L 11 i går, og behandlingen i forbindelse med udtalelsen er nu henvist til et udvalg i Lagtinget.
På nuværende tidspunkt ved de ikke, hvornår L 11 bliver tredjebehandlet i Lagtinget.
Det vedrører § 3, nr. 2, § 7 og § 9.
Ændringsforslaget medfører, at jeg hurtigst muligt efter færdigbehandlingen på Færøerne kan sætte disse ændringer i kraft, og jeg håber på en velvillig behandling af ændringsforslaget og af L 11 generelt.
Morten Østergaard (RV), 2009-12-10:
Frigivelsen af SP-midlerne var jo den helt store indsats, som regeringen gjorde i forhold til den økonomiske krise; ved at slippe de godt 40 mia. kr. fri, håbede man, at borgerne ville svinge dankortene helt ublu og på den måde sætte gang i økonomien igen.
Men det viste sig, at det, der i stedet for er sket, jo er en overførsel fra pensionsopsparing til alle mulige andre typer opsparing.
Der er ikke kommet gang i det private forbrug; tværtimod er det private forbrug faldet.
Derfor må man sige, at regeringens strategi jo er slået fuldstændig fejl.
Man troede, at man her med en gigantisk check, der langt overstiger det, som oppositionen har foreslået at man skulle bruge på en vækstpakke, kunne sætte gang i dansk økonomi.
Men det viste sig ikke at være tilfældet: Privatforbruget er dalet, og imens er det offentlige underskud steget.
Men nu er situationen så den, at danskerne helt naturligt i stort tal har taget deres penge ud af SP-ordningen, og derfor er der kun en lille rest tilbage.
Derfor er vi fra Det Radikale Venstres side indstillet på at stemme for det lovforslag her, som sørger for, at man ikke skal holde en stor administration kørende for at holde en lille rest af SP-ordningen tilbage; vi er så at sige medvirkende til at rydde op i det morads, som regeringens fejlslagne strategi har været i forhold til det private forbrug på det her område.
Jeg vil også gerne sige, at vi, når vi stemmer for, altså gør det, på trods af at vi også synes, at det havde været mere naturligt, om man have lavet en ordning, hvor resterne automatisk var blevet overført til borgernes ATP-opsparing, fordi det på den måde var blevet i en pensionsopsparing.
Det har regeringen ikke ønsket, men vi har altså vurderet, at der ikke er nogen grund til ikke at medvirke til at få SP-ordningen endeligt udfaset, når nu regeringen på et tidligere tidspunkt har besluttet sig for at sabotere ordningen.
Men jeg vil gerne slå fast, at den her ordning og hele forløbet omkring SP'en ikke har haft den positive påvirkning af dansk økonomi, som regeringen lagde til grund, det er en fejlslagen strategi, og vi betragter det, der foregår her i dag, blot som en oprydning efter en helt og aldeles fejlslagen krisestyringsstrategi.
Louise Schack Elholm (V), 2009-12-10:
Det viser jo bare den her systemtankegang, som Socialdemokraterne har.
Hvis ikke det er nationaløkonomien eller statskassen, der har gavn af det, jamen hvilken gavn har det så?
Den enkelte dansker mærker den økonomiske krise på egen krop.
De har da brug for at få en støtte i de svære tider.
Så jeg vil gerne prøve at høre ordføreren, om han denne gang vil svare på, om man mener, at det har gavnet de enkelte danskere, at de har fået rådighed over deres egne penge, eller om ordføreren mener, det er bedre, at staten bestemmer over den enkelte danskers penge.
Bjarne Laustsen (S), 2009-12-10:
Det viser jo endnu en gang, at Venstres ordfører ikke har fattet en brik af, hvad det her handler om.
Det her handler om, at vi har et kæmpemæssigt problem.
Arbejdsløsheden stiger og stiger.
Man aner ikke sine levende råd om, hvad man skal gøre ved det.
Så har vi en god ordning, der fik opbakning fra selv Venstre engang i sin tid.
Den ordning slagter man nu, for man siger, at det er ligegyldigt med den.
Hvad folk vil bruge deres penge til, er jeg sådan set også fuldstændig ligeglad med.
Det, det drejer sig om her, er, at regeringen har brugt det som et argument om, at det ville styrke beskæftigelsen.
Nu får vi så i dag at vide i et svar til Arbejdsmarkedsudvalget, at det i bedste fald er 7.000-8.000 mennesker, der er kommet i arbejde på baggrund af det her.
Men det, vi kan se, er, at pengene måske er blevet rejst op eller puttet i ens pensionsopsparing, og det giver ikke en eneste arbejdsplads mere.
Det, vi ved, er, at der er kommet 17 mia. kr. ind i engangsindtægter, som man ingenting har fået for.
Louise Schack Elholm (V), 2009-12-10:
Det lyder jo, som om vi skader befolkningen ved at give dem rådighed over deres egne penge midt i krisetider.
Jeg er nødt til at spørge, om hr. Bjarne Laustsen virkelig mener, at staten skal bestemme, hvad folk skal bruge deres egen opsparing til, om det er en statslig opgave at bestemme, hvad folk skal bruge deres penge på.
Det kan simpelt hen ikke være meningen.
Selvfølgelig har det da haft en gavnlig effekt, som hr. Bjarne Laustsen jo ganske rigtig sagde.
17 mia. kr. er der kommet i statskassen.
Jeg forventer, at det sådan cirka har givet en beskæftigelseseffekt på 7.000-8.000 mennesker.
Det er sgu da flot.
Eigil Andersen (SF), 2009-12-10:
Det kan vi i SF kun erklære os fuldstændig enige med Det Radikale Venstre i.
Det er selvfølgelig en meget underlig situation, at et flertal beslutter, at der skal sendes soldater til Afghanistan, og så er der en række af disse soldater, der som tak for hjælpen, når de kommer hjem, får udleveret en fyreseddel af deres arbejdsgivere.
Og så er det derefter en umulig opgave at føre en retssag, fordi den lovgivning, der er, betyder, at den fyrede skal føre bevis for, at det skyldes udsendelsen til Afghanistan, at vedkommende har mistet sit job.
Arbejdsgiverne bruger et gammelt kneb, de siger, at der er tale om omstruktureringer, og så har Hærens Konstabel- og Korporalforening vurderet, at med den eksisterende lovgivning kan det ikke betale sig at anlægge retssager, fordi man desværre vil tabe dem.
Hvis der var en anstændig behandling af de fyrede soldater, skulle det være sådan, som det blev sagt af Det Radikale Venstres ordfører, at der skal være en omvendt bevisbyrde, hvor arbejdsgiveren skal bevise, at fyringen ikke skyldes udsendelsen til Afghanistan.
Og hvis der er borgerlige kræfter, som ønsker at gavne det danske forsvar, og som ønsker at gavne de danske soldater, ved at de ikke skal gå rundt nede i Afghanistan og frygte for at miste deres job, er der altså kun én ting at gøre i dag som borgerlig her i Folketinget, og det er at stemme sammen med oppositionen.
Det var i hvert fald situationen forleden dag – nu skal jeg holde tungen lige i munden.
I dag er det tredje behandling, så det, jeg kan gøre, er, at jeg kan sige, at der er stor ærgrelse for vores vedkommende, ligesom der er for Det Radikale Venstres vedkommende, over, at den her ekstra beskyttelse ikke kom med.
Så fik jeg vist proceduren bragt på plads.
Morten Østergaard (RV), 2009-12-10:
Da vi fra Det Radikale Venstres side desværre ikke havde mulighed for at deltage i debatten ved andenbehandlingen, skal jeg ikke undlade at udtrykke min ærgrelse over, at det her i øvrigt udmærkede lovforslag – som vi stemmer for – ikke kommer til at indeholde den ændring, vi foreslog sammen med Socialdemokraterne og SF, og som ville betyde, at udsendte i dansk tjeneste ville være sikret mod at miste deres job, når de vendte hjem, fordi det ville være arbejdsgiveren, der skulle bevise, at det ikke var på grund af udsendelsen, at de havde mistet deres job.
Vi synes, at det ville være rimeligt og fornuftigt, at de mennesker, vi beder om at sætte deres liv på spil for alle vores andres skyld, ikke samtidig skal risikere deres job, og derfor synes vi, det havde været fornuftigt at indføre en omvendt bevisbyrde her, svarende til den man har på barselområdet, som altså betyder, at det ville være arbejdsgiverens opgave at bevise, at man ikke havde afskediget den pågældende på grund af udsendelsen, men af andre, saglige grunde.
Det er derfor en skuffelse, at selv om der var bred enighed her i Folketinget om, at vi skal tage godt vare på dem, vi sender ud i dansk tjeneste, er der ikke et flertal, der vil være med til at sætte handling bag ordene, når det kommer til den helt rimelige beskyttelse af udsendte i forhold til det arbejde, som de har måttet tage orlov fra for at gøre dansk tjeneste.
Jeg forstår ikke, at regeringen og især Dansk Folkeparti ikke i den her sammenhæng har ønsket at yde den beskyttelse og den tryghed til de udsendte og deres familier, som synes at være helt rimelig, når de sætter livet på spil for alle vores andres skyld.
Søren Krarup (DF), 2009-12-10:
Vi er jo fuldstændig enige om, at det ikke er et spørgsmål om enten-eller, for der er ikke tale om, at der er nogen, der vil drive fremmedsprog ud af universiteterne eller for så vidt det offentlige rum.
Altså, selv om jeg er så gammel, var jeg faktisk også i min studietid nødt til at læse fremmedsprog – sådan noget som tysk f.eks., der i øvrigt helt er forsvundet.
Men dette både-og er jo en fiktion, når det er et kæmpe sprogområde, der maser sig frem over for et lille sprogområde, der til sidst ikke kan være der.
Det er jo det, der er situationen på universitetet, selv om vores højtærede forskningsminister ikke vil indrømme det.
Derfor er det, at der er brug for en lovgivning.
Jørgen S. Lundsgaard (KF), 2009-12-10:
Jeg startede oprindelig med at snakke sydfynsk, og jeg var rigtig god til det, men i min studietid lykkedes det at få det sydfynske ud, for det var ikke comme il faut i København at tale sydfynsk.
Jeg var ked af, at jeg måske skulle miste min sydfynske identitet, men det har jeg altså ikke gjort.
Jeg var også en overgang bekymret for, at sydfynsk skulle forsvinde, og det har det faktisk gjort, men interessen for det er faktisk stigende.
Så jeg er egentlig slet ikke så bekymret, heller ikke for dansk, for jeg tog min universitetsuddannelse på dansk, ja, men jeg skulle ud og klare mig i den store verden, så jeg tog faktisk min ph.d. på engelsk, og det har jeg været rigtig godt tilfreds med, og det har altså ikke forhindret mig i at kommunikere på dansk efterfølgende.
Så det er ikke et spørgsmål om enten-eller, det her tror jeg er et spørgsmål om både-og, om at være klædt på til begge tilfælde.
Søren Krarup (DF), 2009-12-10:
Jeg har jo været meget optaget af den bog, jeg fik for nogle dage siden, af Niels Davidsen-Nielsen, der netop fortæller om det, vi diskuterer i dag, og hvori han skriver om det emne, vi har fremme i dag, om den sprogpolitik, der foregik på universiteterne: En sprogpolitik baseret på anbefalinger og hensigtserklæringer var blevet afprøvet og havde ikke virket, og derfor var der efter min og Sprognævnets mening denne gang brug for bindende bestemmelser.
Det er jo det, sagen drejer sig om, bindende bestemmelser, så man ikke bare kan snakke uden om det, sagen drejer sig om, nemlig at det danske sprog skal bevares.
Jeg kan jo ikke lade være med også at sige til en konservativ ordfører, at er der noget, som et konservativt parti må være interesseret i, er det at bevare folkets modersmål – conservare betyder som bekendt at bevare.
Kan det slet ikke bekymre hr. Jørgen S. Lundsgaard, at dansk i den grad – ikke blot på universitetet, men især på universitetet – i hele vores offentlige sammenhæng forsvinder, trænges ud?
Jørgen S. Lundsgaard (KF), 2009-12-10:
Dansk sprog er nøglen til dansk identitet og adgangen til dansk kultur.
Det skal læres fra barndommen af forældre, i børnehave, skole og kulturtilbud, og det skal være fast forankret, når universitetet nås.
De skal læres i folkeskole og gymnasium og skal også være fast forankret, når universitetet nås.
Regeringens målsætning er universiteter i verdensklasse, og at det danske sprog fortsat skal udvikles som viden- og undervisningssprog.
Dette giver universiteterne flere udfordringer.
De skal levere forskning af høj kvalitet, og det forudsætter samarbejde med udenlandske forskere og publicering i internationale tidsskrifter.
De skal levere uddannelser af høj kvalitet og tiltrække internationale studerende, og det forudsætter, at man kan tiltrække og ansætte udenlandske forskere og undervisere, og at danske undervisere kan sprog.
Universiteterne må derfor kunne arbejde på det eller de sprog, der bedst sikrer denne udvikling.
Universiteterne har imidlertid også en betydelig rolle i det danske samfund som leverandører af viden, arbejdskraft og dynamik i bred forstand.
De udgør fyrtårne og kraftcentre i den bredere kulturelle og sproglige udvikling i Danmark, de uddanner studerende, der for en stor dels vedkommende fremover skal virke i en dansksproget sammenhæng.
For at kunne leve op til den rolle må universiteterne også arbejde på dansk og gøre en indsats for at fastholde fagsproget på dansk.
Det vil efter vores mening også bidrage til, at Danmark internt står bedre rustet i den globale konkurrence.
Derfor vil vi med respekt for universiteternes faglige selvstyre støtte det fremsatte forslag, som understreger vigtigheden af, at universiteterne balancerer begge hensyn uden at gå på kompromis med forsknings- og uddannelseskvaliteten, og som sikrer udviklingen af dansk som fortsat viden- og undervisningssprog.
Derudover støtter vi udarbejdelsen af et sprogbarometer og etableringen af et nationalt terminologicenter.
Søren Krarup (DF), 2009-12-10:
Det er et enkelt, meget enfoldigt spørgsmål, jeg vil stille.
Jeg vil i al enfoldighed spørge hr. Jonas Dahl: Når nu handelshøjskolen i København ikke hedder Handelshøjskolen mere, men hedder Copenhagen Business School, og når der nu i Landbohøjskolens studieplan står, at i år 2010 – så vidt jeg husker, er det ordret – skal alle væsentlige forelæsninger holdes på engelsk, er det så ikke vidnesbyrd om, hvordan engelsk fortrænger dansk?
Hr. Jonas Dahl kan ikke længere gå på udsalg i Magasin, han kan gå på sale.
Og han kan ikke se TV 2-Nyheder, han kan se TV 2 News.
Kort sagt: Generer det slet ikke hr. Jonas Dahl, at dansk i den grad fuldstændig skubbes til side til fordel for det såkaldt globaliserende engelske, som jo mange alligevel ikke taler?
Jonas Dahl (SF), 2009-12-10:
Jeg er glad for, at hr. Søren Krarup også nævner forskningsfriheden, for
hvis der er noget, SF holder meget fast i og tror på, så er det forskningsfriheden.
Derfor er vi sådan set også glade for, at den universitetsevaluering, som blev fremlagt torsdag i sidste uge, også slog fast, at der faktisk har været nogle problemer med forskningsfriheden i forhold til den universitetslov, som regeringen i den her periode har gennemført.
Det var et af de argumenter, vi brugte for ikke at gå ind og være med i forliget om universitetsloven, netop fordi vi frygtede, at forskningsfriheden ville blive truet, hvad evalueringerne sådan set også har peget på.
Men i forhold til den her studerende, som så skal op i dansk lov, som jeg kan forstå at hr. Søren Krarup kender et eksempel på, så er jeg da meget enig i, at det er problematisk, men det rette sted at rette kritikken er jo mod det enkelte studienævn; det er at tage det op og kigge på studieordningen.
At der konkret står i studieordningen, at man skal til eksamen på engelsk ved et dansk jurastudium, tvivler jeg ærlig talt stærkt på, men det rette sted at tage det op er i studienævnet, så man sikrer sig, at der i studieordningen i hvert fald ikke står, at man skal tage eksamener på engelsk.