runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Finn Sørensen (EL), 2014-11-21:
Dansk Folkeparti foreslår, at regeringen efter bestemmelserne i grundlovens § 78 tager skridt til at forbyde Grimhøjmoskeen i Århus og den forening, der står bag moskeen.
Det er meget sjældent, at vi i Danmark forbyder foreninger.
Vi har en lang tradition for udstrakt foreningsfrihed, hvor både nazister og rockere lovligt kan danne foreninger, men hvor disse personer naturligvis straffes, hvis de begår ulovligheder.
Hvis man forbyder nazister, rockere eller yderliggående islamister at danne lovlige foreninger, så opnår man først og fremmest, at de organiserer sig i det skjulte og måske derved opnår en øget tiltrækningskraft: De bliver interessante for nye grupper og opnår i nogens øjne et martyrium.
Der er tradition for, at barren for en opløsning af en forening efter grundlovens § 78 er placeret meget højt.
Det forhold, at medlemmer af eller talsmænd for en forening begår ulovligheder, er altså ikke nok til, at grundlovens § 78 skal tages i anvendelse.
I et svar for nylig til Retsudvalget skrev justitsministeren følgende, og jeg citerer: »Opløsning af en forening ved dom, under henvisning til at foreningen har et ulovligt øjemed, f.eks. at udøve eller opfordre til vold, vil derfor efter Justitsministeriets opfattelse i almindelighed alene kunne komme på tale, hvis foreningen eller dens medlemmer som et almindeligt led i foreningens virksomhed udøver de nævnte strafbare aktiviteter«.
Enhedslisten er enig i, at dette er og bør være retstilstanden, og jeg vil gerne minde om, at lovgivningen giver rige muligheder for at straffe personer, der begår vold eller terror eller opfordrer til det.
Dertil kommer i den konkrete sag, at Østjyllands Politi for nylig i et brev til ministeren for børn, ligestilling, integration og sociale forhold slog fast, at politiet og kommunen netop gennem Grimhøjmoskeen opretholder en dialog med unge mennesker, som er i risikogruppen for at blive syrienkrigere.
En lukning af moskeen vil efter politiets opfattelse vanskeliggøre dette vigtige arbejde, og i denne sag mener vi at der er grund til at lytte til politiet.
Enhedslisten kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Pia Kjærsgaard (DF), 2014-11-21:
Det kan fru Stine Brix have en pointe i, og som sagt kommer jeg meget gerne tilbage til den anden del af det.
Lars Barfoed (KF), 2014-11-21:
Jeg synes da ikke, jeg vil undlade at starte med at rose hr. Finn Sørensen for første udkast – må jeg forstå – til 1. maj-talen.
Jeg forstod, det var generalprøven, vi ligesom fik her i dag, og jeg er sikker på, at når hr. Finn Sørensen får trænet den tale tilstrækkelig mange gange her i Folketingssalen, så bliver det en rigtig god 1. maj-tale, vi kommer til at høre om nogle måneder.
Men den havde jo ikke særlig meget at gøre med det, der er på dagsordenen her, som jo er EU's indtægter og budgettet, som vi skal tage stilling til nu.
Der må man jo sige, at det, vi sådan set skal tage stilling til, er, om vi vil have en millard.
Og i Det Konservative Folkeparti er vi sådan set til fals for at sige: Ja tak, vi vil gerne have en milliard.
Så vi støtter forslaget fra finansministeren og siger tak for milliarden.
Der er nogle bemærkninger i forslaget, som har at gøre med den tanke, som Kommissionen arbejder på, nemlig at lave en finansiel transaktionsafgift.
Det er vi imod, men det er jo ikke sådan, at vi bliver omfattet af den.
Det er heller ikke det, som er foreslået her, det er bare nævnt i bemærkningerne.
Men når det nu er nævnt i bemærkningerne, vil jeg bare sige, at Det Konservative Folkeparti er imod sådan en finansiel transaktionsafgift, men vi støtter forslaget fra regeringen.
Bjarne Corydon (S), 2014-11-21:
Tak for det, og tak for ordførernes bidrag og den brede opbakning til forslaget.
Jeg skal understrege, at den ordning, som vi her i Folketinget i dag lægger op til at ratificere, jo er en del af den samlede aftale, der er indgået om EU's flerårige finansielle rammer fra 2014 til 2020.
Og der er det jo helt korrekt, som mange ordførere har fremhævet, at Danmark har opnået en korrektion af vores EU-bidrag på 1 mia. kr. om året.
Når ordningen er ratificeret i alle 28 medlemslandes nationale parlamenter, får Danmark sin årlige rabat på 1 mia. kr.
Det sker med tilbagevirkende kraft, og vi forventer, det kommer til at ske i løbet af 2016.
Regeringen har tilsluttet sig den her rådsafgørelse på Danmarks vegne, og det er sket efter mandat fra Folketingets Europaudvalg.
Forslaget til folketingsbeslutning, som vi behandler, er fremsat, fordi ændringer i retsgrundlaget for finansieringen af EU's budget kræver ratifikation i alle medlemslande, også Danmark.
Tidligere ratifikationer af ændringer i EU's indtægtssystem er også sket ved folketingsbeslutning.
Når ordningen om EU's egne indtægter er ratificeret, skal Danmark betale 1 mia. kr. mindre i EU-bidrag om året, end hvis den gamle ordning var fortsat.
Hvad angår den nationale side af sagen, er det sådan, at der i regeringens økonomiske prognoser er taget hensyn til, at Danmark modtager sin årlige EU-rabat med tilbagevirkende kraft i løbet af 2016.
Og det vil sige, at der er taget højde for, at Danmark får de penge, vi har betalt for meget til EU i 2014 og 2015, tilbage i 2016.
Pia Kjærsgaard (DF), 2014-11-21:
Den debat tager jeg meget gerne.
Det kan da godt være relevans i.
Det kan vi komme tilbage til, men foreløbig er det altså selve digitaliseringen, som den her debat drejer sig om, og det er det, jeg ønsker at holde fokus på i dag – men jeg tager meget gerne debatten en anden dag.
Stine Brix (EL), 2014-11-21:
Tak for det.
Som fru Pia Kjærsgaard sluttede af med, er vi jo fælles om et forslag til vedtagelse i dag, fordi vi fra Enhedslistens side er helt enige i, at nøgleordet i forhold til digitalisering bør være, at det er frivilligt, og at det ikke er tvang.
Men der er en ting, der undrer mig, for det er jo sådan, at ud over det her lovforslag, som blev vedtaget for halvandet år siden, om, at digital post skulle være obligatorisk eller under tvang, har vi også haft tre store lovforslag her i salen om, at selvbetjening også skulle være ved tvang, og i den sammenhæng har Dansk Folkeparti stemt ja til lovforslagene i modsætning til Enhedslisten, som har stemt imod.
Men hvorfor er det, at man ser den forskel?
Hvorfor er det, at Dansk Folkeparti mener, at man ikke må tale om tvang i forhold til digital post, men at man gerne må tale om tvang i forhold til digital selvbetjening?
Der er jo præcis det samme på spil for borgeren, at man også kan sidde og have svært ved at finde ud af systemerne, at man kan føle sig utryg, i forhold til om det er de rigtige oplysninger, der kommer frem, og at man også kan have behov for at kunne tale med nogle fra borgerservice.
Så hvorfor er der den forskel fra Dansk Folkepartis side?
Pia Kjærsgaard (DF), 2014-11-21:
Her må man jo bare konstatere, at Danmark er et foregangsland, og at det nok ikke er i så mange sammenhænge, vi er det, men lige på det her punkt synes jeg faktisk ikke det er særlig godt.
Andre steder findes det som en mulighed.
Tager vi eksempelvis Norge, som er et af de lande, som vi plejer at sammenligne os med, og som er os meget nærliggende, skal det være frivilligt der.
Sverige har nedsat en frivillighedskommission, der skal undersøge fordele og ulemper; det varer nok sådan et par år, inden man kommer frem til, hvad man egentlig mener om det.
Det synes vi er sundt og fornuftigt, fordi det her er en meget, meget stort ting, man trækker ned over hovedet på borgerne.
I Danmark er der intet forudgående sagkyndigt udredningsarbejde, kun regeringens og Digitaliseringsstyrelsens egne embedsmænds udtalelser om, at danskerne er parate, og at der ikke vil blive nogen ulemper for borgerne; det står der faktisk i det lovforslag, som blev vedtaget, og som Dansk Folkeparti stemte imod.
Vi tror faktisk, ja, vi ved, at rigtig mange borgere benytter sig af det i dag og synes, at det er en nemhed i hverdagen, at man lige kan komme på computeren og se, hvad der foregår de forskellige steder.
Man må måske nok også konstatere, at vi bliver mere og mere afhængige af de sociale medier, som også kan medføre nogle ulemper i andre sammenhænge, men sådan er udviklingen, som man siger i Danmark, og den kan vi ikke stå imod.
Og det er svært at stå imod den.
Der, hvor vi bare forsøger at sætte foden ned, er, at vi siger, at det her er tvang.
Hvor mange har egentlig mulighed for bare at få en computer?
Altså, man skal have det, fra man er 15 år.
Man er afhængig af at have en computer, fra man er 15 år, til man dør, hvis man vil følge med i forhold til myndighederne.
Det finder vi er dybt krænkende i forhold til den frihed, der burde eksistere på det her område.
Vi synes naturligvis, at det burde være et tilvalg i stedet for et fravalg; det er det ikke.
Vi kan ovenikøbet konstatere, at det offentlige overhovedet ikke er med i den her sammenhæng, at man slet ikke er parat inden for det offentlig til at indgå i den her meget, meget store beslutning, som man trækker ned over hovedet på borgerne.
Det her er klart systemet før mennesket.
Det er tvang, og det synes vi ikke man skal være omgærdet af.
Der ønsker vi at høre regeringens svar – meget gerne også de øvrige ordføreres, naturligvis – på, om man dog ikke i det mindste kunne udsætte den her beslutning, så alle, ikke kun dem i det offentlige, men også private borgere, var bedre forberedt på, hvad det var, der skulle ske i forhold til den her meget store ting, som det rent faktisk er.
Jeg ser meget frem til at høre ministerens besvarelse og de øvrige ordføreres indlæg.
Det her har allerede medført en ret omfattende offentlig debat, og vi tror faktisk, at den bliver forstærket i den kommende tid.
Bjarne Corydon (S), 2014-11-21:
Det er bl.a. præcis det forhold, der rettes op på med den rabat, vi her tildeles.
Det har været den drivende kraft fra dansk side, altså fra den danske regerings side, men jo med et enigt dansk Folketing i ryggen, at vi finansierer en uforholdsmæssig stor del af andre landes rabatter, hvis man ser på, hvordan det fungerede op til den beslutning, vi så lægger an til at ratificere i dag.
Men ellers må man jo sige, at der er en vis sammenhæng i, at dem, der har mest, hjælper dem, der har mindst, også i forbindelse med EU.
Finn Sørensen (EL), 2014-11-21:
Nu understregede jeg jo, at jeg brugte kræfterne på finansministeren, fordi jeg regnede med at kunne få et svar med en faktuel oplysning.
Men jeg indrømmer, at det da også er sket, f.eks. på det seneste, at det har kunnet nytte sådan rent politisk at bruge kræfter på at snakke med finansministeren.
Og det er selvfølgelig godt nok, lad os få noget mere af det.
Det, der var min pointe, var jo, at Danmark er det, der med et pænt ord hedder nettobidragyder.
Det vil sige, at vi har et kodylt underskud i regnskabet mellem os og EU, og at en stor del af de milliarder, vi betaler for meget, eller hvordan man nu skal sige det, ikke går til de fattige, men til at finansiere en yderst lukrativ rabatordning til nogle af de rige lande, f.eks. Storbritannien.
Det var det jeg gerne ville høre om ministeren kan bekræfte.
Bjarne Corydon (S), 2014-11-21:
Hvis det skulle forstås sådan, at jeg anses for at være et sted, hvor det betaler sig at bruge sine kræfter, så er jeg da på en eller anden måde taknemlig for det.
Jeg har ikke sådan præsent som en del af min paratviden de eksakte tal på, hvordan stillingen er i forhold til vores nettobidrag.
Men det er jo helt rigtigt, at vi over en årrække har været nettobidragydere til fællesskabet.
Det hænger så også sammen med, at vi er et af de rigeste lande i EU.
Og selv om vi naturligvis kæmper for vores interesse i, om jeg så må sige, at få mest muligt ud af det her, så hænger det jo sådan sammen i et fællesskab, at almindelig solidaritet ofte tilsiger, at de bredeste skuldre bærer mest, og det gælder også i den her sammenhæng.
Finn Sørensen (EL), 2014-11-21:
Man skal jo bruge sin energi de steder, hvor det måske kan gøre lidt nytte, og det, jeg vil spørge om, er sådan set mere en faktuel oplysning, nemlig om finansministeren kan bekræfte, at på trods af rabatten er det stadig væk sådan, at der er tale om et underskud eller, hvad skal vi sige, et minus, når vi sammenholder Danmarks bidrag til EU med, hvad vi modtager fra EU.
De tal, jeg har kunnet finde, viser, at det nu må være omkring de 6 mia. kr.
Så har jeg trukket den rabat fra, som man har skaffet nu.
Det er det ene spørgsmål, altså om det ligger på det lag.
Det andet spørgsmål er, om finansministeren også kan bekræfte, at det betyder, at Danmark jo bidrager uforholdsmæssigt meget til bl.a. at holde liv i nogle lukrative rabatter, ikke mindst til Storbritannien, der jo stadig væk har en utrolig favorabel rabat.
Så jeg vil gerne lige høre, om ministeren kan bekræfte, at det hænger sådan sammen.
Karin Gaardsted (S), 2014-11-21:
Altså, når jeg nævner skræmmekampagne, er det, fordi fru Pia Kjærsgaard i mange læserbreve i alle landets aviser, i hvert fald i mange af landets aviser, har givet udtryk for, at politiet kommer efter de ældre.
Med hensyn til at det kun kan ske ved personlig henvendelse, vil jeg sige, at man jo ved hjælp af en fuldmagt kan få fritagelse, hvis man ikke selv kan komme hen på borgerservice.
Jeg vil gerne sige, som også hr. Finn Thranum sagde før her fra talerstolen, at den gruppe, som bliver nævnt, handicappede og demente, jo i forvejen har kontakt til hjælpere af forskellig art.
De er jo i kontakt med kommunen, eller de er i kontakt med forskellige andre personer, som hjælper dem enten i deres hverdag eller i hvert fald med mellemrum, og de mennesker hjælper dem jo også med at klare sig ud af den her situation med at få sig frameldt.
Det har vi da f.eks. set
Aarhus Kommune uddanne hjemmehjælperne til, og det er til stor hjælp for de ældre, der modtager særlig hjælp dér.
Karl H. Bornhøft (SF), 2014-11-21:
Jeg tror, at ordføreren tager fuldstændig fejl.
Jeg tror, fru Pia Kjærsgaard tager fuldstændig fejl, hvis hun tror, at den debat vil stoppe i dag.
Det her er en udvikling, der pågår over tid.
Vi vil komme til at opleve forskellige problemstillinger i tiden fremover – måske endog nogle, som vi ikke kender det fulde omfang af i dag.
Derfor tør jeg næsten garantere, at det ikke er sidste gang, at den her problemstilling vedrørende digitalisering er oppe i Folketingssalen.
Det vil være en diskussion, der kommer op adskillige gange.
Karina Adsbøl (DF), 2014-11-21:
Siger ordføreren, at det, Pia Kjærsgaard skriver, er løgn?
Er det ikke sådan, at hvis man skriver urigtige oplysninger – er kommet til det – kan man blive straffet med op til 4 måneders fængsel?
Jeg vil bare gerne have ordføreren til at bekræfte det.
Noget andet er, hvem der kan underskrive den her fuldmagt for en borger – det må ordføreren da gerne uddybe – når borgeren ikke selv har en nær pårørende.
Hvem skal så hjælpe borgeren med det?
Det må ordføreren da godt lige forklare her i Folketingssalen.
Og så synes jeg jo ærlig talt, at det er Socialdemokraterne, der fører skræmmekampagne her i dagens Danmark.
Karin Nødgaard (DF), 2014-11-21:
Der står jo sådan set, at hvis man er blevet fritaget en gang, skal man efter 2 år anmode om at få fornyet sin fritagelse.
Mener finansministeren egentlig, det er rimeligt?
Vil det ikke være bedst, at hvis man er blevet fritaget, så er man fritaget, og at hvis man så på et tidspunkt finder ud af, at man faktisk godt kan, kan man melde sig til?
Det var den ene del af spørgsmålet.
Den anden del vedrører faktisk det omvendte.
Hvis der nu er en borger, som har tilmeldt sig digital post, men på et tidspunkt i livet af den ene eller anden årsag – jeg kunne f.eks. nævne, at man faktisk kan mærke, at man er ved at blive dement – lige pludselig siger, at man ikke længere kan, eller de pårørende skønner, at det nok ikke er optimalt, hvordan melder man så fra igen?
Den sidste del vedrører, at jeg kan se, at der er de her mange muligheder for at blive fritaget, men der er faktisk ikke en for det tilfælde, som jeg også nævnte i min ordførertale.
Det kan jo være, at man har en computer stående i sit hjem, og så kan man jo sådan set ikke skrive noget af det dér, men man mener bare ikke, at man er i stand til at agere digitalt i forhold til al den kommunikation, der er med det offentlige, og hvad skal man så gøre – for man skriver jo under under strafansvar osv.?
Bjarne Corydon (S), 2014-11-21:
Den borgernære service bliver ubetinget bedre, idet den simpelt hen kommer tættere på borgerne.
Der er jo utrolig mange ting, man nu kan klare fra sin stue, hvor man før skulle fragte sig ned på et kommunalt kontor, tage et nummer og sætte sig til at vente på at få klaret det ved personlig betjening.
Det er da et kolossalt fremskridt, ikke mindst for mange ældre mennesker, som måske kan have vanskeligt ved at foretage den pågældende rejse.
Så er der det med pengene: Altså, jeg synes, det er vigtigt, og hvis Dansk Folkeparti har den opfattelse, at der ikke kan skaffes den milliard kroner på det her, som vi jo budgetterer med, hvor er det så, man har anvist, at man alternativt vil skaffe de penge henne?
Intet sted, så vidt jeg kan se.
Karina Adsbøl (DF), 2014-11-21:
Nu er det jo finansministeren, der står på talerstolen og skal svare på spørgsmål.
I forhold til det med milliarden har bl.a. Ældre Sagen også været ude at sige, at det er for højt skudt, så lad os nu se, om det overhovedet holder stik.
Jeg skal bare lige høre, om finansministeren kan garantere, at det her ikke kommer til at gå ud over den borgernære service.
Mette Bock fra Liberal Alliance var netop inde på noget af det i sin ordførertale.
Der kunne jeg godt tænke mig at høre finansministeren, om han overhovedet ikke ser nogen udfordringer i forhold til det her.
Ser finansministeren slet ikke nogen udfordringer i forhold til det her i forbindelse med de små landsbyer, som lukker ned for den borgernære service, og hvor folk skal ind til de større byer?
Bjarne Corydon (S), 2014-11-21:
Det fungerer jo præcis, som hvis man overser et fysisk brev, eller hvis et fysisk brev ikke når frem.
Og jeg må da bryde sammen og tilstå blankt – nu har vi jo inddraget en række personlige erfaringer, jeg tror, alle ordførernes mødre har været en del af debatten i dag; jeg har desværre ikke selv min mor længere – at det er en del af mit eget personlige liv, at jeg har overset eller ikke har modtaget ved en fejl eller er kommet til at forlægge papirhenvendelser fra den offentlige sektor.
Det har haft forskellige irriterende konsekvenser i mit eget private liv, og det vil jo være på samme måde med det digitale, ikke anderledes på nogen måde.
Så vil jeg bare sige, når nu det er et medlem fra Dansk Folkeparti, der tager ordet, i forbindelse med det her med pengesiden: Altså, kunne vi ikke komme det lidt nærmere nu, hvor vi har lejligheden?
Det er Dansk Folkeparti, der har rejst debatten.
Altså, hvor er den milliard kroner, som i øjeblikket bruges på ældrepleje, på sygehuse, på at hjælpe de svageste, og som skaffes ad den her vej, henne i Dansk Folkepartis regnestykke?
I det sidste tilfælde er man jo kognitivt begrænset i forhold til at betjene de her muligheder, selv om man har en computer, og så er der en undtagelsesmulighed.
Om jeg synes, det er rimeligt, at det er midlertidigt?
Kan man senere blive undtaget, hvis ikke man er blevet det i første omgang?
Ja, det kan man, det er meget klart.
Så er der det med pengene.
Altså, nu er der endnu en ordfører fra Dansk Folkeparti, der tager ordet og selv har rejst en forespørgselsdebat i dag – en vigtig og interessant debat, som vi alle sammen har fulgt og deltaget i – så synes jeg, det må være vigtigt, at vi også får alle de aspekter, der er i forbindelse med den her sag, belyst ordentligt.
Det med 1 mia. kr. til velfærd er vigtigt, og hvor er det henne i Dansk Folkepartis økonomiske politik, i de forslag, man kommer med i Dansk Folkepartis finanslovsforslag, at man finder den milliard kroner, som man åbenbart ikke mener kan eller bør skaffes ved det her initiativ, men som der er disponeret med i kommuner, regioner og stat?
Karina Adsbøl (DF), 2014-11-21:
Måske skulle man anerkende, at det er en vigtig debat, frem for at negligere, at det her er utrolig vigtigt for mange mennesker i det danske samfund.
Jeg kunne godt tænke mig at høre finansministeren, i forhold til hvad der sker, hvis man ikke opdager et digitalt brev i sin postkasse.
Kan det medføre, at der kommer nogle sanktioner eller konsekvenser for den borger, som ikke har set det her brev?
Eller hvilke konsekvenser kan det medføre?
Mette Bock (LA), 2014-11-21:
Tak for det.
Tak til Dansk Folkeparti for at rejse den her forespørgselsdebat.
Jeg synes, det er en vigtig debat.
Og tak til finansministeren for redegørelsen, selv om jeg indimellem havde lidt svært ved at forstå, hvad der blev sagt.
I Liberal Alliance går vi ind for digitaliseringen, fordi digitaliseringen er forbundet med rigtig mange fordele.
Jeg synes f.eks. personligt, at det er en stor lettelse, at jeg nu fremover kan kommunikere med det offentlige via min e-postkasse, og jeg synes ikke, det har været specielt svært at komme på.
Men alle har jo ikke den samme fortrolighed med at anvende digitale redskaber, som f.eks. jeg har, og derfor er vi i Liberal Alliance også rigtig glade for, at der er en række fritagelsesmuligheder, så mennesker, som f.eks. overhovedet ikke har en computer – det er typisk ældre – eller mennesker med forskellige former for funktionsnedsættelse kan blive fritaget for at være med på den digitale post fra det offentlige.
Men når det er sagt, vil jeg også sige, at jeg ikke tror, at alle synes, det er så let at komme igennem med deres ønske om fritagelse, men fritagelsesmuligheden er der.
Jeg vil faktisk gerne her sætte lys på en anden problemstilling, hvor jeg synes, at der i høj grad er brug for, at man får fulgt op på det.
Det er nemlig i forhold til de ældre, som faktisk gerne vil på e-post, men som har brug for noget ekstra hjælp for at komme på.
Min egen mor på 79 år, som oven i købet bruger iPad og det hele, havde problemer med at finde ud af, hvordan hun fik åbnet et brev, som hun havde fået besked om at hun havde fået.
Hun bevæger sig med sit udstyr ned på kommunen for at få hjælp til, hvordan hun kan komme ind og få åbnet det her brev, som hun så gerne vil åbne digitalt.
Her får hun så besked om, at hun må gå hjem igen, og at hun kan slå op på en og eller anden bestemt hjemmeside og få hjælp derfra.
Det synes jeg ikke er i orden.
Der er mennesker, som faktisk rigtig gerne vil gøre en stor indsats for at støtte op om og være med på nye måder at gøre tingene på, men når de så af den ene eller den anden grund har brug for hjælp, er det bare ikke i orden, at de så bliver sendt hjem igen med besked om at slå op på en hjemmeside.
Det bliver vi altså bare nødt til at gøre noget ved.
En sådan arrogance er ikke acceptabel.
Jeg har hørt fra andre, som har tilsvarende problemer.
Så mit håb er, at vi i forhold til kommunerne kan få præciseret og indskærpet, at nu har vi denne lov om digitalisering, at vi har fritagelsesmuligheder, og at det er godt, men at de for de borgere, der har problemer og har brug for hjælp til at komme ordentligt i gang, har et hundrede procents forpligtigelse til at hjælpe dem, og at det ikke bare skal være ved at henvise til en eller anden form for digital hjælpeforanstaltning.
Det var det.
Pia Kjærsgaard (DF), 2014-11-21:
Hvordan vil Socialistisk Folkeparti gøre det?
Når den her debat bliver lukket ned, er det jo nok det.
Så stemmer vi om forslagene på tirsdag, og så er det det.
Men hvordan vil SF helt konkret leve op til den hensyntagen, der lå i ordførerens ordførertale?
Karl H. Bornhøft (SF), 2014-11-21:
Jeg bed meget mærke i, da fru Pia Kjærsgaard skulle svare på adskillige spørgsmål, at fru Pia Kjærsgaard godt mente, hun kunne henskyde dem til et andet forum.
Vi er ikke, når vi har været med til at træffe en beslutning – og det gælder formentlig også Dansk Folkeparti – mennesker af den karakter, der løber fra beslutningen og siger: Det vil vi ikke være med til.
Det, vi siger, er, at vi vil være med til at sikre, at beslutningen bliver ført bedst muligt ud i livet, og at vi samtidig også hjælper de mennesker, der har behov for hjælp.