runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2010-11-18:
Ministeren siger, at man kan få forskellig mad, afhængigt af hvad man har af forskellige behov, det er jeg med på.
Men det er ikke det, forespørgslen handler om, og jeg mangler stadig at få et svar fra ministeren på, om ministeren mener, at man skal have forskellig mad, afhængigt af hvor mange penge man har råd til at betale.
Det er det, der er det fuldstændig fundamentalt afgørende: Skal vi have en situation i Danmark, hvor ældre, der har råd til at betale, får mere og bedre end dem, der ikke har råd til at betale ekstra?
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-18:
Jeg vil først og fremmest sige tak for en god og en væsentlig debat om, hvordan vi skal indrette vores samfund i forhold til nogle af vores ældste og nogle af vores svageste borgere her i samfundet.
Jeg har nogle kommentarer til nogle af de bemærkninger, der er faldet i den her debat.
I forhold til det, som fru Line Barfod sagde om loftet, altså at loftet betyder, at de ældre behandles forskelligt, vil jeg blot pointere, at hvis man skal sikre, at man giver en god, ernæringsrigtig kost til de ældre og sørger for, at de har muligheder for at have et godt liv, så skal man også sikre, at den enkelte ældres behov er dækket.
Og så kan det godt være, at man bliver nødt til at give noget forskelligt til de ældre, når de sidder omkring middagsbordet.
F.eks. kan det godt betyde, at den underernærede ældre beboer på et plejehjem skal have noget anderledes mad end den ældre beboer, der sidder ved samme bord, men som er overvægtig.
Det er vigtigt, hvis man skal gå ind og sikre nogle gode kår for vores ældre, at man tager udgangspunkt i, at de har nogle individuelle behov.
Fru Line Barfod og fru Anne Marie Geisler Andersen sagde noget om loftet, og at man så kunne komme i en situation, hvor man lige pludselig skulle betale ekstra for at få den fulde kerneydelse, og der vil jeg blot sige, at fuld forplejning netop er at sikre, at den ældre får den mad, der skal til, for at den ældre kan få et godt liv med ernæringsrigtig kost og have den vægt, som den ældre bør have i forhold til sundhedstilstanden.
Og der vil jeg blot pointere, at før loftet blev indført, den 1. juli 2009, kunne de ældre på et plejehjem egentlig godt komme i en situation, hvor de skulle betale for en anden eller en ekstra ydelse, som lå ud over den pakke, man havde for fuld forplejning dengang.
Det, der blot er sket nu, er, at man har sat et loft for fuld forplejning, plus at kommunerne sådan set også er blevet kompenseret for det over DUT’en.
Så er fru Lise von Seelen optaget af forholdene på vores plejehjem og vores plejeboliger osv. ud over den her diskussion, vi har haft om økonomi og madordningen på vores plejehjem og plejeboliger.
Det er bl.a. baggrunden for, at vi i forbindelse med finanslovaftalen for 2011 har besluttet at nedsætte en ældrekommission, der netop skal handle om livskvalitet og selvbestemmelse for de ældre i plejeboliger og på plejehjem.
Og det er noget, jeg venter mig meget af, og jeg glæder mig meget til at se resultatet fra den kommission.
Nej, loftet gælder altså fuld forplejning, ernæringsrigtig kost, som tager udgangspunkt i den enkelte ældres behov, og kommunerne er fuldt kompenseret for det.
Og i forhold til kommentarerne om, at der er blevet skåret ned og skåret ned, må jeg blot pointere over for ordføreren, at der faktisk er blevet tilført midler til ældreområdet gang på gang gennem de seneste 9 år.
Der bliver sådan set brugt rekordmange penge på ældreområdet, og der er også tilført så mange midler, at det beløb, der bliver brugt på den enkelte person over 80 år, er steget år for år.
Det er noget, som jeg har fra de kommunale regnskabstal.
Men som sagt: Tak for en god og vigtig debat.
Henriette Kjær (KF), 2010-11-18:
Sådan er det ikke ment.
Det er jo sådan i dag, at mængden af pakkepost, der bliver sendt rundt i Danmark, er stigende.
Vi bestiller flere og flere varer over internettet, og vi sender flere og flere ting til hinanden, og derfor oplever posten også, at de får flere og flere pakker, der skal sendes rundt, ligesom de private firma har flere og flere pakker at køre med.
Derfor er det på ingen måde aktuelt.
Hvis der en dag skulle komme den situation, hvor der vil være meget få pakker, præcis ligesom vi nu har meget få breve, skal vi til at diskutere, om der skal indbetales til udligningsfonden.
Erika Lorentsen (RV), 2010-11-18:
Jeg kan tilslutte mig mange af de positive bemærkninger, der har været om den nye postlov.
Vi vil kigge meget grundigt på alle høringssvarene og se på, hvor der kan indarbejdes nogle ændringer, som kan forbedre lovforslaget, og vi vil selvfølgelig gå åbent ind i det arbejde i udvalgsbehandlingen.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-11-18:
Venstre taler om den borgerlige straffelov, og man kan for så vidt være enig.
Men hvad så med den borgerlige retsfølelse?
Mener hr. Karsten Nonbo ikke, at det er krænkende for borgernes retsfølelse, når et drab på en politihund eller slag med en jernstang i hovedet på en politihund f.eks. bliver udført?
Er det ikke krænkende?
Karsten Nonbo (V), 2010-11-18:
Jeg må indrømme, det er noget svært at tilføre debatten noget nyt efter den grundige redegørelse fra justitsministeren, og jeg tror ikke, at formanden sådan vil pålægge os at udfylde taletiden.
Så jeg vil nøjes med at sige, at vi afviser det her forslag klart.
Det er jo sådan, at straffeloven hedder den borgerlige straffelov, og det er ikke, fordi den er lavet af højrefløjen, det er, fordi den er lavet for borgere, om borgere og til borgere og ikke til dyr.
At putte en særlig paragraf ind, nemlig § 237 b, om den, der dræber dyr, hvor den anden er om den, der dræber mennesker, finder jeg ikke nogen egentlig grund til.
Det er vel et spørgsmål om den straf, de får for den forbrydelse, de har lavet.
Skyder man og dræber en hund, uden den lider, så er det hunden, man har dræbt, og når ikke det er en borger, et menneske, er det pr. definition et dyr.
Vi må sige, at man bliver sigtet for menneskehandel, hvis man handler med mennesker, som foregår indimellem, men man bliver ikke sigtet for at handle med dyr.
Det er derfor, vi adskiller det, der står i den borgerlige straffelov, og det, der f.eks. står i dyreværnsloven.
Det er jo rigtigt, som justitsministeren siger, at er det sådan, at man afliver dyret, hvor dyret lider, så er det ud over at være groft hærværk også en overtrædelse af dyreværnsloven, og der er altså ret vide strafferammer for begge dele.
Så vi føler os i Venstre helt dækket ind af den straf, der kan gives, og for mig er det i hvert fald ikke sådan, at vi behøver at disneyficere dyrene og gøre dem til halve mennesker, for det er altså dyr.
Til det med at beskytte dem særligt, fordi de er i funktion, vil jeg sige, at en hund egentlig er gladere, når den er i funktion, den har det meget, meget bedre, end når den ikke er i funktion, så på den måde kan den have et godt liv.
Er det sådan, at den har været trænet og har været velplejet osv., så er erstatningen også større, og dyret har ikke lidt mere, kan jeg så trøste med.
Så vi afviser forslaget.
Lars Barfoed (KF), 2010-11-18:
Det er nok fremgået af min konklusionen på mit indlæg, at det er jeg ikke med på.
Jeg synes, de muligheder for at straffe og de strafferammer, som jo efterlyses af forslagsstillerne, allerede er i straffeloven.
Men at lave en ny bestemmelse i straffeloven ændrer ikke ved den straf, der kan tilkendes, når der foreslås en strafferamme på 6 år.
Derfor mener jeg, det er ufornødent at ændre det.
Det kan måske også føre til andre vanskelige grænsedragninger, hvis man siger, at der en særlig regel for tjenestedyr i funktion.
Og sådan kunne man blive ved.
Så jeg synes sådan set, at vi har indrettet os tilfredsstillende, som lovgivningen er i dag på det område.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-11-18:
Men justitsministeren ved jo også godt, at der er forskel på at begå dyremishandling eller vanrøgt efter dyreværnslovens § 28, stk. 1, og begå groft hærværk og blive straffet for det efter straffeloven.
Der er faktisk op til 5 års fængsel til forskel, i hvert fald når det handler om dyremishandling i førstegangstilfælde.
Er justitsministeren ikke med på at ændre straffeloven, så de altså får en særlig beskyttelse, så det ikke bare er noget, der straffes efter dyreværnsloven, som altså kan give en meget lavere straf end den, man kan få for groft hærværk efter straffeloven?
Lars Barfoed (KF), 2010-11-18:
Jeg forstår godt, og det sagde jeg også i mit indlæg, at man synes, det lyder sådan lidt koldt, men det er nu engang straffelovens terminologi, og jeg synes, at det skal ses i sammenhæng med dyreværnsloven.
Går vi tilbage i tiden, før vi fik dyreværnsloven og dens generelle bestemmelser om måden, hvorpå man skal værne om dyr, var det jo sådan, at dyrene var fuldstændig tingsliggjorte.
Der var det sådan, at man kun så på dyrene som nogens ejendom, og hvis de ikke var nogens ejendom, var det sådan set lige meget.
Der var det alene hærværksdelen, som man var optaget af.
Der blev det betragtet sådan, at dyr var nogens ejendom, og hvis de var det, kunne der iværksættes nogle sanktioner, hvis man f.eks. dræbte dyrene eller skadede dem.
Så har vi fået hele dyreværnslovgivningen, og det har jo betydet en fuldstændig anderledes tilgang til det rent juridisk, fordi vi nu ser dyrene som væsener, og i dyreværnsloven er det sikret, at der ikke kun er den kolde, nøgterne bestemmelse som i straffeloven, men også er bestemmelser, der sikrer, at det bliver straffet, hvis man påfører dyr smerte osv.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-11-18:
Jeg vil starte med rette en tak til justitsministeren først og fremmest for en tale, som jeg synes kom rigtig godt rundt i hjørnerne i lovgivningen om den her slags sager.
Jeg var også glad for at høre det sidste, som justitsministeren var inde på, nemlig det her med, hvad justitsministeren egentlig vil gøre, hvor justitsministeren bl.a. vil rette henvendelse til Rigsadvokaten.
Men så til et spørgsmål, for det skal selvfølgelig ikke være ros det hele.
Jeg ærgrer mig da som ordfører for Dansk Folkeparti over, at justitsministeren ikke vil medvirke til at ændre lovgivningen, så der altså kommer en særlig beskyttelse af tjenestedyr i funktion.
Justitsministeren er jo selv inde på det, for justitsministeren siger, at det godt kan virke koldt.
Jeg har fået flere henvendelser fra borgere og hundeførere, som også finder det her med, at de har en polititjenestehund, som bliver udsat for vold, og at det så straffes som hærværk, meget grænseoverskridende.
Kan justitsministeren ikke godt sætte sig ind i den situation, at det kan være meget krænkende for ens retsfølelse?
Line Barfod (EL), 2010-11-18:
I Enhedslisten støtter vi også klart, at man skal kunne konfiskere, også efter dom, hvis man bliver opmærksom på, finder frem til, at her er der faktisk nogle store beløb, der stammer fra forbrydelsen.
Så skal man have mulighed for at konfiskere dem.
Det vil selvfølgelig også gøre, at man i større omfang vil efterforske for at finde disse beløb, hvis ikke man har fundet dem inden dommen.
Så den del vil vi meget gerne stemme for, og derfor håber jeg, at ministeren vil følge fru Lone Dybkjærs opfordring og dele lovforslaget.
For den anden del med tys-tys-advokater er vi altså meget imod, og vi forstår simpelt hen ikke behovet for tys-tys-advokater.
Vi mener ikke, at der på noget tidspunkt er argumenteret for, hvorfor man skulle have så stor mistillid til de danske advokater, at det skulle være nødvendigt med tys-tys-advokater.
Der er ikke på noget tidspunkt, og heller ikke i det her lovforslag, fremlagt dokumentation for, at man ikke kan stole på de danske advokater.
Det giver altså en lang række problemer, at man har disse tys-tys-advokater, hvilket Advokatrådet flere gange har påpeget over for Retsudvalget i Folketinget.
Det giver også det store problem, at advokaterne ikke engang har mulighed for at lave en faglig vurdering af, hvad det er, der sker i de her sager.
Hvis de f.eks. har brug for at gå til Folketinget, hvilket advokater jo indimellem gør, og påpege, at der i en bestemt type sager er en bestemt type problemer, så har de ikke mulighed for det.
For de ved ikke, hvem hinanden er.
Altså, ikke engang advokaterne selv ved, hvem de andre tys-tys-advokater er, og derfor er det ikke muligt at få snakket om, om der er nogle generelle problemer i de sager, som de varetager.
Vi mener altså, det er et meget stort brud på de retssikkerhedsgarantier, vi normalt har i Danmark, at man har den type tys-tys-advokater, og derfor kan vi ikke stemme for den del af forslaget.
Så jeg håber meget, at ministeren vil opdele det, så vi kan få et enigt Folketing bag den første del, og så kan vi stemme efter, hvordan vi nu opfatter den anden del.
Lone Dybkjær (RV), 2010-11-18:
Man behøver nu ikke gøre det til et særligt konservativt synspunkt, at der ligesom skal inddrives nogle penge på en eller anden måde.
For også Det Radikale Venstre støtter i hvert fald den første del af forslaget.
Det har der heller ikke nogen steder været nogen bemærkninger om.
Så er der spørgsmålet om den anden del af forslaget, og det er jo for så vidt rigtigt, at der i og for sig ikke er noget nyt i det, andet end at der nu sker en opdeling i advokatkredsen.
Men vi er ikke tilhængere af, at der sker en indskrænkning af mulighederne for forsvareren og den sigtede for at få at vide, hvad det egentlig er, man sigtes for, eller hvilke oplysninger der kommer frem.
Det har vi også sagt nej til på tidligere tidspunkter, og derfor synes vi ikke, at vi kan sige ja til den del.
Jeg ved ikke, om ministeren er indstillet på at opdele forslaget i et A og et B.
Vi kan støtte den første del af det.
Vi kan derimod ikke støtte den anden del af det, og vi synes heller ikke, der er argumenteret særlig meget for den.
Men det vil jeg bede ministeren om at overveje.
Det er klart, at han jo ikke behøver at gøre det.
Hans flertal er bredt sikret under alle omstændigheder.
Vi ville gerne være med til at stemme det første igennem, men kan altså ikke sige ja til anden del.
Tom Behnke (KF), 2010-11-18:
Som konservativ mener jeg, at det skal være muligt for anklagemyndigheden og politiet fortsat at lede efter udbytte eller andre formuer fra en forbrydelse, også efter der er blevet afsagt dom i en sag, for det er ikke rimeligt, at en forbryder kan beholde penge eller formuer efter en forbrydelse, hvis han er dygtig nok til at gemme pengene af vejen, indtil der er afsagt dom.
Det er heller ikke rimeligt, at en hårdtarbejdende borger, der har været udsat for en forbrydelse, skal snydes for erstatning og samtidig se på, at forbryderen, gerningsmanden, lever et liv i sus og dus, alene fordi forbryderen har formået at gemme penge og formuer af vejen, indtil der er blevet afsagt dom.
I de situationer er det kun rimeligt, at myndighederne fortsat kan lede efter udbytte og andre formuer, som kan dække erstatninger til offeret, og som kan være med til at betale for sagsomkostninger og andre udgifter, som jo bliver pådømt forbryderen ved dommen, men som kan være meget vanskelige at indhente efterfølgende efter de nugældende regler.
Derfor er jeg glad for, at Rigsadvokaten har opfordret os til at ændre § 1002 i retsplejeloven, således at vi får den her mulighed fremover, nemlig at man ikke skal kunne klare frisag, bare fordi man har været dygtig nok eller kreativ nok til at gemme penge eller formuer i øvrigt fra en forbrydelse.
Så må man til lommerne og betale det, man skylder.
Derfor kan vi fra konservativ side støtte forslaget.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-11-18:
SF er meget enig i intentionerne med det her forslag, nemlig at gå efter dømtes skjulte formuer, også efter at dommen er faldet.
Jeg synes, det er meget krænkende, når personer som f.eks. Riskær kan opkøbe ejendomme, rejse til udlandet på svipture eller have et sommerhus på Ibiza, når han i virkeligheden skylder rigtig mange penge væk.
I dag er der ikke rigtig muligheder for at tage efterforskningsmæssige skridt såsom ransagning og edition, når dommen er faldet, men det skal der selvfølgelig være.
Jeg synes ikke, det er rimeligt, at man, hvis man formår at holde tingene skjult, indtil der falder en dom, så bare kan fortsætte et luksusliv efter dommen.
Jeg synes også, det er i orden, at der er mulighed for hemmelig beslaglæggelse.
Jeg synes, det er o.k., at der er en mulighed for f.eks. at tage en prøve, om noget er narko eller sprængstof eller noget, der kan blandes til bomber, og på den måde få undersøgt, hvad det rent faktisk er for noget.
Jeg er ganske tryg ved, at det er reguleret af en dommer.
Jeg kan forstå, at muligheden allerede i dag eksisterer.
Det her handler om at give det en særskilt paragraf i lovgivningen, og det kan jeg af høringssvarene se man synes er ganske fornuftigt.
Jeg vil i hvert fald gerne se nogle eksempler på steder, hvor det her har vist sig problematisk at anvende almindelige advokater.
Til sidst vil jeg understrege, at jeg tror, at det her forslag er godt.
Det er vigtigt hele tiden at styrke indsatsen i forhold til den groveste kriminalitet, og jeg tror faktisk også, det vil være virksomt i forhold til bandekriminaliteten, hvor man i forvejen har Al Capone-metoden.
Det her handler bl.a. også om at tage status og prestige fra bandemedlemmerne, og det skulle gerne resultere i, at det bliver mindre attraktivt f.eks. at være bandemedlem, så vi fremover får mindre bandekriminalitet i Danmark.
Så overordnet er jeg positiv, men der er nogle ting, som skal undersøges og afklares.
Pia Adelsteen (DF), 2010-11-18:
Lovforslaget har det formål at forbedre politiets mulighed for at spore skjult udbytte og andre aktiver, så lysten til at begå kriminalitet mindskes.
Den mulighed skal også være til stede for politiet, efter at den kriminelle er dømt. Som det er i dag, kan en person, der er blevet dømt, have penge og andre aktiver, som politiet i deres efterforskning ikke har fundet.
Og opdager politiet det, efter at dommen er faldet, har de ikke mulighed for at beslaglægge værdierne.
Det betyder også, at vi ser personer dømt for f.eks. økonomisk kriminalitet, som efter løsladelse har en livsstil, som alle kan se kræver væsentlig mere end en almindelig lønindtægt.
Hvis politiet finder ud af, at vedkommende har penge gemt i udlandet, har de i dag ikke mulighed for at beslaglægge dem, selv om pengene stammer fra den kriminelle handling, og selv om sagsomkostningerne eller krav om konfiskation eksisterer, fordi dommen er faldet.
Forslaget ændrer dette, og det synes vi i Dansk Folkeparti er godt.
Samtidig ændrer man forældelsesfristen for den handling, altså rettigheden til at foretage den her efterforskning, efter at dommen er faldet, sådan at hvis man skylder under 10.000 kr., bliver den harmoniseret med forældelsesfristen for bøder på 5 år, og hvis det er mere end 10.000 kr., er det 10 år.
Så foreslås der, at der gives tydelig hjemmel for hemmelig beslaglæggelse i forbindelse med hemmelig ransagning, og her vil jeg gerne af hensyn til tilhørerne uddybe, at hemmelig ransagning altid foretages efter godkendelse hos en dommer – det synes jeg er væsentligt at pointere – og med en advokat udpeget til at varetage de mistænktes rettigheder, sådan at man ved, at retssikkerheden også er i orden her.
Det leder mig så videre til den sidste del af lovforslaget, hvor en kreds af advokater, som beskikkes i forbindelse med hemmelig ransagning, foreslås udpeget særskilt.
I Dansk Folkeparti er vi af den opfattelse, at lovforslaget er et godt tiltag, og vi kan bakke op om det.
Karen Hækkerup (S), 2010-11-18:
Nu fik vi en meget nøje gennemgang af lovforslagets indhold, så det er der ingen grund til at jeg også kaster mig ud i.
Jeg vil sige, at det er fornuftigt at lave den her lovændring.
Hvis mennesker er dømt for grov og alvorlig økonomisk kriminalitet, er det urimeligt, at de kan skjule deres bytte og, når de har afsonet en straf, komme ud og leve videre i sus og dus uden at have betalt de bøder, som de er skyldige, eller de erstatninger, som de bør betale til andre.
Derfor giver det god mening at følge den anmodning, der nu er kommet, om at lave lovgivningen lidt mere klar, sådan at det bliver tydeligt, hvad der er mulighed for, når politiet gerne vil ud at have fat i de penge, som man har en konkret mistanke om at domfældte har gemt af vejen.
Derfor støtter Socialdemokraterne forslaget.
Vi har nogle spørgsmål, som kan klares i udvalgsarbejdet.
Det er ikke noget alvorligt, der er ikke store problemer – heller ikke i de høringssvar, der er kommet til lovforslaget – men der er lidt spørgsmål i forhold til den kreds af advokater, der skal udpeges, som jeg synes at vi må få en afklaring på.
Karsten Nonbo (V), 2010-11-18:
Jo, det er det da så absolut.
Og hvad vi kalder det bagefter, når hunden er død, er hunden nok ligeglad med.
For mig er det vigtigste, at den, der laver de formastelige overgreb, bliver straffet – og i mine øjne jo hårdere, jo bedre.
Så det er vi helt enige om.
Kurt Scheelsbeck (KF), 2010-11-18:
Tak for det.
I Det Konservative Folkeparti tilslutter vi os naturligvis, at dyr i menneskers varetægt skal have den bedste omsorg og de bedste betingelser.
Det gælder for vores familiedyr, det gælder for produktionsdyrene, og det gælder naturligvis også for politiets tjenestedyr.
Dette beslutningsforslag drejer sig netop om tjenestedyr, som i funktion kommer til at lide overlast – enten ved slag eller andre og måske grovere former for vold.
Det drejer sig om, at regeringen skal pålægges, at vold mod tjenestedyr ikke må sammenlignes med hærværk, men skal betegnes som vold med en strafferamme på op til 6 års fængsel.
Endvidere lægger beslutningsforslaget op til, at der automatisk skal rejses en erstatningssag mod skadevolderen.
Der skal naturligvis skrides hårdt ind over for vold og drab på dyr, og sådan er det heldigvis også i den gældende lovgivning.
Efter straffelovens § 291, stk. 2, vil drab på hunde og andre dyr blive straffet efter lovens regler om groft hærværk.
Endvidere kan der, som vi også har hørt, hvis dyret lider anden form for overlast, straffes efter dyreværnslovens bestemmelser.
Der er med andre ord i dag en fuldt ud dækkende mulighed i gældende lovgivning for at skride hårdt og konsekvent ind over for personer, der udsætter tjenestedyrene for overlast.
I den konkrete sag, som ligesom er baggrund for beslutningsforslaget, nemlig drabet på politihunden Kayo, blev der jo netop, som vi også har hørt, rejst tiltale efter bestemmelsen om groft hærværk.
En ny lov om beskyttelse af tjenestedyr i funktion ville derfor ikke have ændret på den straf, som den pågældende forbryder fik.
Erstatningskravet vil altså allerede efter de gældende regler blive rejst under en straffesag.
Når vi allerede i eksisterende lovgivning har, kan man sige, opfyldt intentionerne i det beslutningsforslag, som vi behandler her, mener jeg ikke, at vi skal lovgive alene med afsæt i den symbolske værdi i at lovgive.
Jeg er, som det fremgår, helt på linje med forslagsstillerne, når det gælder om at beskytte dyr, som politiet benytter.
Men jeg er også som nævnt nu af den opfattelse, at gældende lovgivning allerede sikrer en passende strafferamme for vold mod tjenestedyr, og Det Konservative Folkeparti kan på den baggrund ikke støtte beslutningsforslaget.