runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrethe Vestager (RV), 2010-01-20:
Det sidste synes jeg er interessant, for det kan jo være, at det betyder, at ligesom statsministeren har set på økonomistyringen rundtomkring i de forskellige regioner og vurderet, at den er dårligt tilrettelagt – at der ikke er en god nok styring – så har statsministeren også været i enrum og overvejet, om den model med Løkkeposer, med behandlingsgaranti, med frit valg, med forskellig styring af henholdsvis private hospitalers økonomi og offentlige hospitalers økonomi er god nok, eller om han har skabt en model, der er så kompleks, at ingen aner, hvad der faktisk sker, hvis man gør det, som man bliver bedt om, og mere til for at give patienterne den behandling, som man gerne vil give dem.
Regeringen har jo længe sagt, at det var vigtigt for regeringen at sikre tilstrækkelig kapacitet i det private, forstået som en overkapacitet.
Hvorfor er det ikke lige så vigtigt for regeringen at sikre tilstrækkelig kapacitet i det offentlige, forstået som at det offentlige kan være til rådighed, når patienterne har brug for det, og dermed også inden for behandlingsgarantien?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-01-20:
Det er bestemt også vigtigt.
Det er jo derfor, vi har dimensioneret uddannelserne på en måde, der gør, at vi uddanner flere.
Det er derfor, der er ansat 5.000 flere læger og sygeplejersker i sundhedsvæsenet, og det er derfor, at regionerne – i øvrigt i et tæt samarbejde med Sundhedsstyrelsen og andre – arbejder målrettet på at rekruttere udenlandsk arbejdskraft i Indien og andre steder.
Så det er vi sådan set helt på linje med.
Det, jeg sagde, var, at det sundhedsvæsen, vi overtog i 2001 – og det er jo ikke, fordi det skal være et historisk studie – var et sundhedsvæsen, der var rent rammestyret, altså: Brug de penge, der er, og se, hvor mange patienter I kan behandle.
Den afledte effekt af det er ventelistens længde.
Så gennemførte vi taxameterstyring, vi gennemførte incitamentspuljer – det er så blevet tillagt mit mellemnavn – hvor pengene følger patienten.
Det er sådan set det, der gør, at vi har haft en eksplosiv stigning i antallet af behandlede patienter.
For det er da et problem, at afdelinger, der kører på baggrund af et signal om, at de skal behandle patienter, pludselig oplever det der stop-go, der gør, at man skal afskedige folk.
Det er ikke rart at se på.
Jonas Dahl (SF), 2010-01-20:
Det er jo interessant at høre ministeren prøve at forklare sig ud af det her.
Man vil gerne give nogle ekstra penge, og det synes man så man har gjort, så man vil ikke komme med flere ekstra penge til regionerne.
Der er mange medarbejdere, som nu har knoklet for faktisk at nedbringe de ventelister, som i øvrigt er nogenlunde lige så lange, som de var, da regeringen overtog magten – det kan man så filosofere lidt over.
Men det er sådan i dag, at når man nu har arbejdet på at nedbringe de her ventelister dag ud og dag ind, har øget produktiviteten, produceret mere end det, der lå i den aftale, man havde med regeringen, så er belønningen, at man får en fyreseddel.
Vil ministeren ikke medgive, at der må være nogle medarbejdere, som må undre sig såre over, hvad det er for en måde, økonomien er blevet grebet an på, når ministeren står og siger, at der er givet penge, men at der i øvrigt ikke er penge til at dække hullerne, og når alle fem danske regioner faktisk står over for at få et underskud på over 100 mio. kr.?
Margrethe Vestager (RV), 2010-01-20:
Det synes jeg vil være meget positivt, for jeg tror, der er markante forenklinger at gå efter, som også gør det muligt for fagpersoner at prioritere, sådan at de sygeste behandles først og det ikke hele tiden og systematisk går ud over de medicinske patienter eller andre, som ikke står højt på den politiske dagsorden, og som ikke har fået en national handlingsplan for nylig.
Det synes jeg vil være et meget godt resultat af i hvert fald den her del af spørgetimen, hvis det er der, statsministeren er – også fordi det gør det klart, at lige så vel som at regionerne har et ansvar for at drive sygehusvæsenet, har regeringen også et ansvar både for den økonomiske ramme, som bliver stillet til rådighed, og den måde, som man siger at regionerne skal bruge pengene på.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-01-20:
Altså, siden regeringen kom til, har vi fundet 21 mia. kr. ekstra – bl.a. 1,8 mia. kr. i 2010 i forhold til 2009.
Vi har ansat 5.000 flere mennesker i sundhedsvæsenet – læger og sygeplejersker.
Jeg forudser, at når vi næste gang skal mødes med regionerne for at diskutere, hvad for en økonomi der skal være til rådighed næste år, vil det også være en økonomi, der er større end den, vi kender i år.
Så vi har i handling og ikke i snak år for år vist, at vi er parate til at bruge flere penge på sundhedsvæsenet.
Og resultaterne har jo også været derefter: kortere ventelister, langt flere patienter, der bliver behandlet, og langt bedre kvalitet i kræftbehandlingen.
De kræftsyge patienter, som, da vi kom til, måtte rasle af sted på tyske motorveje i egne biler for egne penge og egen risiko for at opsøge et eller andet sidste håb om behandling, lavede vi et second opinion-panel til.
Derfor kan jeg godt her sige, at vi selvfølgelig har paratheden til år for år at rejse flere ressourcer til sundhedsvæsenet.
Det skal være saglig finansiering.
Og nu kan jeg så forstå, at det altså er cigaretterne, der skal løse problemet.
Må jeg ikke bare stilfærdigt gøre opmærksom på, at Folketinget på fredag førstebehandler et lovforslag fra S og SF, der handler om at gennemføre rehabilitering for cigaretpengene.
I fredags var det de samme penge, der skulle bruges til at lave en krisepakke til sundhedsvæsenet for.
Man bruger pengene to gange.
Det privilegium har jeg desværre ikke.
Margrethe Vestager (RV), 2010-01-20:
Der er nok i hvert fald én ting, som er helt sikker for dem, som lytter til debatten, nemlig at strukturdebatten ikke ændrer på virkeligheden for de mennesker, hverken dem, der bliver fyret, eller dem, der gerne vil behandles.
Det, der er det interessante at diskutere nu og her, er, om vi på en måde kan bidrage til, at det problem med den absurditet, som folk ser udspillet foran sig, løses: at medarbejdere fyres, mens patienter står i kø.
Statsministerens fremstilling af, at staten ikke har rørt i gryden, kan jeg ikke helt få til at stemme med virkeligheden.
Det er jo f.eks. staten eller regeringen, der har sagt, at der er 1 måneds behandlingsgaranti, og kan man ikke blive behandlet i det offentlige, kan man blive behandlet privat.
Så vidt jeg husker, er det sådan, at de private hospitaler præcis får for den aktivitet, de har, mens det offentlige er rammestyret, og lige præcis den ramme har statsministeren jo et meget stort medansvar for, fordi pengene kommer ét sted fra, og det er fra statens side.
Derfor måske lidt mere jordnært: Synes statsministeren ikke, at vi sådan set alle sammen har et problem, når der opstår den situation, som der nu er opstået, hvor patienter må se, at den forventning, de havde, om en ordentlig, rimelig sygehusbehandling, ikke kan opfyldes, fordi der bliver fyret medarbejdere hele tiden?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2010-01-20:
Statsministeren giver mig jo ret i én ting, og det er jeg sådan set glad for.
Det, der mangler i det danske sundhedsvæsen, er ikke ord og snak, og hvem der har ansvaret – det er penge.
Der kommer til at mangle nogle penge, hvis man skal undgå at fyre, hvis man skal have behandlingen af de livstruende sygdomme til at virke, og hvis man skal undgå, at medicinske patienter, bliver glemt i det danske sundhedsvæsen.
Der kommer til at mangle penge.
Derfor er det enkle spørgsmål også: Vil statsministeren være med til at skaffe de penge?
Vi har lagt forslag frem om, hvordan man kan skaffe flere penge til det danske sundhedsvæsen.
Det kan vi gøre ved at gøre det dyrere at ryge og købe usunde fødevarer og samtidig bruge pengene på behandling af nogle af de livstruende sygdomme.
Det er jo egentlig enkel og ærlig snak: Der kommer til at mangle penge.
Men statsministeren vil ikke finde flere penge, og derfor accepterer han jo også i dag tingenes tilstand.
Der skal fyres mere personale, og statsministeren vil ikke løfte en finger for at stoppe de fyringer.
Han vil heller ikke løfte en finger for at finde flere penge til et sundhedsvæsen, som ved gud trænger.
Jonas Dahl (SF), 2010-01-20:
Men vil ministeren så ikke medgive, at det er underligt, at man i alle fem danske regioner kommer ud med et stort underskud?
Det er da påfaldende så at høre ministeren sige, at det sådan set ikke skyldes, at de ikke kan få penge, for det kan de godt, men de kan bare ikke få flere.
Det er jo det, ministeren står og siger.
Det hænger ikke sammen.
Med hensyn til at sige, at der er tilført flere midler: Jamen det er jo fint nok.
Der er næsten gået 10 år under den borgerlige regering, det skulle da være underligt, hvis ikke der havde været en vækst.
Bruttonationalproduktet
stiger jo også stort set hvert år.
Ministerens løn er sandsynligvis også steget i de 3-4 år, han har været minister, for det er nu engang lønfremskrivning.
Det er jo korrekt, men problemet er bare: Bliver der produceret mere for de penge?
Og hvordan er situationen for de medarbejdere, der står ude på sygehusene og i dag får en fyreseddel i hånden, fordi de rent faktisk har arbejdet for at nedbringe de ventelister, som man som dedikeret medarbejder gerne vil nedbringe?
Man står tilbage med en fyreseddel, og regeringen siger, at den ikke vil påtage sig ansvaret, det er regionernes.
Jeg vil gerne spørge ministeren: Er det ikke en tynd forklaring?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2010-01-20:
Det, jeg synes er underligt i den her sag, er, at der er en formand for Region Hovedstaden, Vibeke Storm Rasmussen, der har vidst det her allerede i 2. kvartal af 2009 og bliver påmindet om det i 3. kvartal af 2009 og ingenting gør, før man får overstået et regionsvalg, hvor man går til valg på at sige, man vil slå i bordet.
Men man har altså ikke slået i bordet forud for valget.
Så vil man slå i bordet.
Og så kommer man med en gammel viden, som er ny for alle os andre, men Vibeke Storm Rasmussen har jo været bevidst om det.
Og så gemmer man sig frem for at komme ud og tage ansvar i forhold til de medarbejdere, som man desværre må sige farvel til.
Det er umådelig trist, at der er en sådan mangel på politisk ansvar i Region Hovedstaden.
Det synes jeg er underligt.
Altså, man skal da være medlem af SF eller andre partier, der bruger bruttonationalproduktet to gange, for at sige, at vi ikke kommer med ekstra penge, når vi er kommet med 21 mia. kr. ekstra.
Det er dog en vis slat penge, vi kommer med ekstra – 21 mia. kr.
Man skal da også være SF'er for at synes, at det er fuldstændig ligegyldigt, om ventetiden på behandling af almindelige, ikke livstruende sygdomme er 90 dage eller 63 dage, når man kan sige, at der ikke er barberet ned.
Derudover er hele præmissen for hr. Jonas Dahls tilgang til spørgsmålet forkert.
Den bygger på det falsum, at det ikke kan betale sig at være effektiv.
Det har jeg redegjort for i forrige spørgsmål fra hr. Per Clausen: Det er ikke en overproduktivitet, der er årsag til, at man fyres.
Man producerer sig så at sige ikke til at blive fyret, det er andre årsager.
Det kan godt betale sig at være effektiv, det kan godt betale sig at få behandlet mange, og sådan skal det selvfølgelig også være.
Jeg kan bekræfte, som jeg også har bekræftet tidligere, at finansieringen er skruet sådan sammen, at det kan betale sig at være effektiv.
Men skal jeg omvendt forstå hr. Per Clausens spørgsmål på den måde, at det udvidede frie sygehusvalg, som jo netop har taget livtag med ventelisterne, og som jo netop er det, der har skabt et incitament til at være effektiv, hvilket har givet 110.000 flere operationer, er noget, vi ikke skal have, og at vi skal droppe det, som er godt for patienterne, nemlig at patienterne kan vælge ventetiden fra?
Sådan må jeg forstå det.
I så fald er der virkelig forskel på hr. Per Clausens og på min holdning, for jeg synes, vi skal være der for patienterne.
Per Clausen (EL), 2010-01-20:
Når man hører sundhedsministeren, er det som at høre statsministeren.
Man skulle tro, at det her var et problem, der kun eksisterede i Region Hovedstaden.
Men sandheden er jo, at problemet findes i alle regioner.
Derimod er der jo ikke noget loft over, hvor mange behandlinger man kan risikere bliver overflyttet til de private sygehuse, hvis ikke man sørger for at udføre dem i de offentlige sygehuse.
For det udvidede frie sygehusvalg siger jo, at hvis man er så heldig at have en sygdom, der kan behandles i et privat sygehus, så har man en mulighed for og en ret til at få det behandlet i løbet af den her måneds tid.
Hvis man derimod er så uheldig at have en noget mere alvorlig sygdom, som intet privat sygehus behandler, kan det godt være, man har en ret, men man kan bare ikke bruge den ret til noget som helst.
Så på den måde har man altså udelukket regionerne fra at planlægge i forhold til nogle sygdomme, men i forhold til de rigtig alvorlige sygdomme er der et økonomisk loft på, der gør, at der er grænser for, hvor langt man kan komme.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2010-01-20:
Jeg er her jo i dag, fordi der er ved at opstå, hvad jeg vil beskrive som en absurd situation i det danske sundhedsvæsen.
Jeg vil selvfølgelig gerne finde ud af, hvad statsministeren mener om det, og selvfølgelig også, hvad han agter at gøre ved det.
I øjeblikket kører der nogle meget brutale fyringsrunder på de danske hospitaler.
Jeg tror ikke, at der kan findes patienter, pårørende eller sundhedspersonale, som på nogen måde kan sige, at de fyringsrunder ikke kommer til at gå ud over patienterne.
Og de fyringer sker så, samtidig med at vi hele tiden får at vide, at vi kommer til at mangle sundhedspersonale i Danmark, og samtidig med at direktøren for Danske Bank har fået 450.000 kr. i skattelettelse; det er vel, hvad der svarer til en fuldtidsstilling i den offentlige sektor.
Der er ganske enkelt noget, der ikke stemmer her.
Hvad værre er, bliver fyresedlerne udleveret til lige præcis de mennesker, der har produceret for meget på de danske hospitaler.
De har fået for mange patienter igennem systemet, og svaret har været en fyreseddel.
Og hvad der gør situationen endnu mere absurd, er, at det også vil være sådan, at mange af de patienter, som nu ikke kan blive behandlet på de offentlige sygehuse, vil have mulighed for at tage pengene med og blive behandlet på de private sygehuse og dermed dræne det offentlige sundhedsvæsen yderligere.
Jeg tror, at der er rigtig mange mennesker i vores land, som simpelt hen ikke kan få de her ting til at hænge sammen.
De synes ikke, det er rimeligt, at vi i øjeblikket fyrer mennesker på de danske hospitaler.
Derfor er mit spørgsmål til statsministeren ganske enkelt.
Man behøver ikke at gå ud i store oratoriske ting, man kan bare svare ja eller nej til, om det, der foregår i det danske sundhedsvæsen lige her og nu, er rimeligt.
Er det en rimelig situation for patienterne – det er jo dem, vi tænker allermest på – og er det en rimelig situation for det personale, som har knoklet så hårdt i de seneste år for at få produceret noget i det danske sundhedsvæsen?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2010-01-20:
Det er andres ansvar.
Hvor tit har vi ikke hørt det fra regeringen.
Men nu står jeg over for en mand, som er statsminister, og som har været finansminister og sundhedsminister.
Det vil sige, at jeg faktisk ikke tror, der findes noget nulevende menneske i Danmark, som personligt har mere ansvar for sundhedstilstanden i Danmark.
Alligevel er man ikke for fin til at sparke nedad og sparke på nogle andre.
Jeg har egentlig en fornemmelse af, at hvis det gik godt i sundhedsvæsenet, hvis der ikke skete fyringer, hvis patienterne var lykkelige hele vejen igennem, så ville statsministeren ikke være sen til at påtage sig det ansvar.
Nu er man altså ikke for fin til at sparke nedad og give andre ansvaret, men det ændrer jo ikke ved, at der er opstået en situation i det danske sundhedsvæsen, hvor man bliver straffet for at producere for meget.
En af de ansatte ude i Herlev spurgte mig: Kan det virkelig være rigtigt, at i det private får man julegratiale, når man producerer mere, og i det offentlige får man en fyreseddel?
Kan det være rigtigt, og er det rimeligt?
Eller vil statsministeren her og nu gå sammen med os andre om at finde den finansiering, der skal til, for at man ikke bliver straffet for rent faktisk at være flittig i det danske sundhedsvæsen?
Kristen Touborg (SF), 2010-01-21:
Nu er det ikke helt rigtigt, når ordføreren siger, at det er de syge dyr, der bliver medicineret, for det er det ikke kun.
En stor del af det overforbrug af medicin, vi har, skyldes, at man holdmedicinerer i svineproduktionen.
Når det er sandsynligt, at der er dyr, der bliver syge, holdmedicinerer man.
Derfor er det ikke nødvendigvis sådan, at man kan sige, at det kun er de syge dyr, der medicineres.
René Christensen (DF), 2010-01-21:
I forhold til svin – og også i forhold til kvæg – er det jo sådan, at der bliver den her graduering, med hensyn til hvilken kategori man kommer i som landmand, ud fra hvordan ens besætning bliver drevet.
Derfor vil der være en graduering, ud fra hvor mange af de sundhedsrådgivende besøg man får hen over året.
Det er derfor vigtigt at påpege, at dem, som får færre besøg, er dem, der har en sund og god besætning, og det er vi faktisk trygge ved.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-21:
Det synes jeg er fint, og det kan jeg måske også godt forstå, når man ved, at ordføreren kom meget sent ind i forhandlingerne og lige har overtaget det store formandskab i Fødevareudvalget.
Det der med hensyn til ministerbeføjelser og ministerbemyndigelser, som der er rigtig, rigtig mange af også på det her område, kan jeg jo godt forstå, og normalt har jeg det sådan, at har man tillid til ministeren, er det ikke noget problem at give ministerbeføjelser, men hvis man ikke har det, svarer det lidt til købmanden, der sælger elastik i metermål.
Føler Dansk Folkeparti i den her sag, at dette veterinærforlig er elastik i metermål, hvor det til syvende og sidst alligevel er ministeren, der bestemmer mest, når vi nu også ved, at vi ikke kan få at vide, om antallet af besøg i svinebesætninger stiger eller falder?
René Christensen (DF), 2010-01-21:
Med hensyn til den bemærkning, jeg havde om de bemyndigelser, der sniger sig ind gang på gang, er det jo sådan, at lovgivning gælder fremadrettet, ligegyldigt hvem der sidder i stolen som minister.
Det handlede sådan set ikke om mistillid eller ikke mistillid til en minister, men mere om det, at vi som Folketing indimellem kan føle, at vi bliver sat uden for indflydelse, idet der gang på gang lægges for meget over til ministrene, som så kan træffe beslutning.
Der er selvfølgelig områder, hvor det er udmærket at gøre det, så man kan træffe hurtige beslutninger, men vi synes bare, at praksis lidt er blevet, at man skriver det ind gang på gang, og det vil vi godt gøre opmærksom på i den her sag.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-21:
Når man bliver kaldt til bordet og sidder med omkring det og får forelagt nogle ting, har man måske selv nogle ting, man gerne vil have strammet op på osv., og det er jo derfor, spørgsmålet er relevant: Har Dansk Folkeparti så fået alt det, de gerne ville have, i stedet for al den elastik i ministerbeføjelserne?
Har man fået det hele hegnet ind, som man gerne ville, i forhold til veterinærforliget?
Det er sådan set det, det handler om.
Jeg ved jo, at det har været et mærkværdigt forløb.
René Christensen (DF), 2010-01-21:
Det er jo altid sådan, at når man laver et forlig, har man et indhold, og indholdet har vi sådan set ikke nogen kommentarer til som sådan.
Så er der noget indpakning af indholdet.
Det har vi lidt at sige til, og vi er jo så heldige, at vi her i Folketinget har første, anden og tredje behandling, og derfor kan vi få rettet de her småting ind, går vi i hvert fald ud fra, inden vi skal have anden og tredje behandling.
Man kunne godt sige, at det er meget bekymrende, men vi ser jo det her forslag, som jeg også gav udtryk for, som en forebyggelse.
Der, hvor vi ser det øgede medicinforbrug, er, når man skal behandle syge dyr.
Hvis man ser på, hvad den enkelte landmand måske har af tid til det enkelte dyr, tror vi faktisk, at det vil gavne meget, at man får de her aftaler, hvor der kommer folk udefra og gennemgår bedriften, så man når at opfange det, inden dyrene bliver syge og dermed får det øgede medicinforbrug.
Kristen Touborg (SF), 2010-01-21:
Jeg synes, det er godt, at ordføreren bekymrer sig om det øgede medicinforbrug, der er konstateret.
Det er betryggende, at Dansk Folkeparti er opmærksom på problemet.
Det er knap så betryggende, at Dansk Folkeparti så lægger stemmer til det her lovforslag, for det må vel bekymre lidt, at fagfolkene, de uafhængige fagfolk, der arbejder med det her, i den grad er kritiske over for lovforslaget – det er dyrlægerne, jeg snakker om.
Det må vel bekymre Dansk Folkeparti, der er interesseret i, at vi får et mindre medicinforbrug, at dem, der i alt fald burde vide mest om det, klart siger, at det her sandsynliggør et større medicinforbrug.
Er det ikke bekymrende for Dansk Folkeparti?
Jens Kirk (V), 2010-01-21:
Det er meget vanskeligt at gøre op, om der bliver flere svinebesætninger med den strukturudvikling, der er i øjeblikket.
For hvis vi f.eks. har 5.000 besætninger i år, kan det være, at vi har 4.500 til næste år, men procentdelen, der kommer med i det her, kan godt blive større.
Hr. Bjarne Laustsen nævner noget om kvæget.
Er det dog ikke bedre med det her, at vi får brugt den medicin, der skal bruges, end at vi eventuelt kun får et besøg til en kvægbesætning?
Her får vi måske to – kan man sige – penicillinindsprøjtninger for en yverbetændelse eller mastitis, som man siger, og så får vi det fuldstændigt kureret, i stedet for at det kommer til at stå som skjult.
Bjarne Laustsen (S), 2010-01-21:
Jeg er enig i, at det er langt bedre at få det fuldstændig frem, også import af ulovlig medicin og sådan noget.
Men lad os nu lige også prøve at tage et andet emne.
Minkavl er jo kommet på, siden det blev diskuteret i veterinæraftalen, og der har det jo vist sig, at når der kommer den rigtige spotlight på, kan ministeren godt tage sig sammen og lave 100 pct. kontrol, men når vi taler om de eksisterende brancher, så sker der ingenting, der er ikke behov for noget ekstra.
Det synes jeg faktisk er lidt underligt, altså at man lige pludselig fra den ene dag til den anden synes, at der skal være 100 pct. kontrol.
På de andre områder kan vi godt nøjes med at komme hvert 20. år.
Det synes jeg simpelt hen er underligt.