Morten Bødskov (S), 2012-02-24:
Tak for det, formand.
Med beslutningsforslaget foreslås det, at regeringen pålægges senest den 1. april 2012 at fremsætte et lovforslag om ændring af straffeloven, så også juridiske personer ved dom kan frakendes rettigheder.
Forslaget er motiveret af dommen fra den 10. januar i år i sagen om Roj TV, hvor Københavns Byret afviste, at straffelovens § 79 om rettighedsfrakendelse kan anvendes på selskaber.
Forslagsstillerne har anført, at fordelen ved at kunne idømme et selskab en rettighedsfrakendelse er, at det både har en signalværdi og en praktisk og umiddelbar slagkraft.
Forslagsstillerne peger på, at hvis dette, som der står, hul i straffeloven, som det altså kaldes, havde været lukket inden dommen til Roj TV, havde vi ikke stået en situation, hvor en terrordømt tv-station, som det hedder i bemærkningerne til beslutningsforslaget, kan få lov til at sende videre.
Jeg må i den anledning her indledningsvis i debatten minde om, at Københavns Byrets dom er anket, og derfor vil det heller ikke være på sin plads her i dag, at jeg udtaler mig nærmere om den konkrete sag mod Roj TV, som lige nu altså verserer ved domstolene.
Det gælder, uanset hvad man i øvrigt måtte mene om Roj TV's aktiviteter og redaktionelle linje.
Når det er sagt, vil jeg gerne generelt slå fast, at regeringen selvfølgelig vil sikre, at et eventuelt hul i vores værn mod terrorisme lukkes, og at lovgivningen på tilstrækkelig vis giver adgang til at skride ind over for tv-stationer, som opfordrer til terrorisme.
Det skal der ikke herske tvivl om, og det har regeringen allerede meldt ud for stykke tid siden.
Beslutningsforslaget går helt specifikt på, at straffelovens § 79 skal ændres med et forslag, som skal være fremsat inden den 1. april 2012, og det kan regeringen ikke støtte.
Jeg tror, det er nyttigt for den videre debat, at jeg kort siger noget om rationalet bag straffelovens § 79.
Bestemmelsen går ud på, at man i forbindelse med en dom i en straffesag kan frakende den dømte retten til at udøve en bestemt form for virksomhed.
Det er en betingelse, at det pådømte forhold begrunder en nærliggende fare for, at den dømte vil misbruge sin stilling eller virksomhed, hvis han får lov at fortsætte.
Frakendelsen kan ske på tid fra 1 til 5 år eller indtil videre.
Efter en ændring af bestemmelsen i 1987 kan en person også frakendes retten til at være stifter af, direktør for eller medlem af bestyrelsen for f.eks. et aktieselskab.
Formålet med denne ændring var at forhindre et stigende misbrug af selskabslovgivningen.
Det kunne f.eks. være misbrug af det begrænsede hæftelsesansvar i et selskab ved igennem en tilsigtet konkurs at befri selskabet for gæld og derefter videreføre den samme aktivitet i et nyt selskab.
Netop denne risiko for misbrug er også baggrunden for, at straffelovens § 79 sædvanligvis antages kun at gælde for fysiske personer.
For det er jo i sagens natur kun fysiske personer, der kan danne og styre juridiske personer.
Som det bl.a. er anført i Straffelovrådets betænkning nr. 1289 fra 1995, vil det ikke være særlig effektivt, hvis man, i forbindelse med at man straffer et selskab, frakender selskabet retten til at drive en bestemt form for virksomhed.
Det pågældende selskab måtte så ophøre med denne virksomhed, men den ulovlige aktivitet kunne straks efter dommen fortsætte i et andet, eventuelt nystiftet, selskab.
Derfor er det fra et praktisk synspunkt mest relevant, at man går efter de fysiske personer bag selskabet.
Disse personer vil som nævnt også kunne udelukkes fra blot at stifte et nyt selskab og altså videreføre aktiviteterne heri.
På den baggrund fandt Straffelovrådet ikke grundlag for at foreslå, at man ændrede straffelovens § 79, sådan som beslutningsforslaget her lægger op til.
Det anførte udelukker selvfølgelig ikke, at man rundtomkring i særlove kan have regler, som giver muligheder for at tilbagekalde tilladelser og lignende, også i forhold til selskaber og andre juridiske personer.
Det er bare ikke en rettighedsfrakendelse i straffelovens egentlige forstand.
Som sagt vil regeringen selvfølgelig lukke eventuelle huller i terrorlovgivningen, og Justitsministeriet og Kulturministeriet er derfor nu i fællesskab i gang med mere generelt at se på de relevante regler på området.
Det gælder i første omgang reglerne i radio- og tv-lovgivningen, som i visse tilfælde giver adgang til at skride ind over for tv-stationer, men vi er naturligvis også opmærksomme på de almindelige regler om rettighedsfrakendelse, og jeg vil ikke på forhånd udelukke, at det kan være en idé at ændre straffelovens § 79, men som sagt er det ikke umiddelbart vurderingen, at det er vejen frem, når det gælder den problemstilling, som vi drøfter her i dag.
I regeringen er vi optaget af at finde en holdbar løsning på de problemer, der her måtte være, og vi er optaget af, at vi ikke blot med et snuptag foretager os noget, som kan vise sig at være et slag i luften uden reel virkning.
Regeringen kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.