Martin Henriksen (DF), 2010-04-20:
Lad mig bare fremhæve et konkret eksempel.
Vi ved, at der er folk, der bliver sat på gaden, og det er jo dybt beklageligt.
Så er det jo også sådan, at kommunerne har en forpligtigelse til at gå ind og sørge for, at de faktisk ikke bliver sat på gaden, men får midlertidig husly.
Det er den ene ting.
Den anden ting er, at vi jo kan se fra SFI-rapporter, at en væsentlig del af dem, der bliver sat på gaden, bliver sat på gaden, fordi de ikke har styr på økonomien.
Det er jo uafhængige kilder, der rent faktisk siger det.
Så går vi ind og spørger: Hvad er der så brug for?
Så er der brug for, at vi går ind og giver nogle midler, så man kan iværksætte nogle gældsrådgivningsinitiativer, for det er jo det, vi kan se har en positiv effekt på de her mennesker.
Og når vi gør det, tro det eller lad være – jeg ved godt, at jeg ikke kan overbevise fru Line Barfod og andre på venstrefløjen – er det faktisk ikke for at genere dem; det er faktisk for at give dem en hjælpende hånd.
Nu er det jo sådan, at det koster mange, mange milliarder kroner, når det danske samfund bliver sat i stå, fordi der er en vulkan på Island, der går i udbrud, og der synes vi, at det er meget fornuftigt, at man tager nogle trafikeksperter og andre folk, som har forstand på det, og at de sætter sig ned og kommer med nogle bud på, hvordan vi så at sige kan sørge for, at vi i fremtiden er forberedt på følgevirkningerne af sådan noget, når det sker engang i fremtiden – det jo svært at styre, hvad moder natur har gang i.
Det synes jeg egentlig er en ganske udmærket idé.
Nogle skal jo gøre det, og jeg kan også forstå, at regeringen nu er blevet enig med Dansk Folkeparti, og jeg mener også med andre partier, som startede med at gøre grin med vores forslag.
De er nu også enige i det, fordi det jo er svært at forklare, at man ikke vil gøre noget, når hele lufthavne rundtomkring i Europa er lukket.
Jeg synes da, at man sagtens kunne nedsætte en kommission, hvis man ønskede en fattigdomsgrænse.
Nu ønsker vi ikke en fattigdomsgrænse i Dansk Folkeparti, fordi vi endnu ikke har fået et argument for, hvorfor det er en god idé, at man indfører en fattigdomsgrænse i Danmark.
USA har altså en fattigdomsgrænse.
Jeg ved ikke, om man vil påstå, at det går fantastisk godt med at forebygge de sociale og økonomiske problemer, der er i USA.
Jeg mener ikke, at der er nogle klare eksempler på, at en fattigdomsgrænse faktisk hjælper dem, som man påstår at ville hjælpe.
Jeg mener, at der var en artikel i Kristeligt Dagblad for et stykke tid siden, der angav, at ifølge EU's grænser er der 400.000 fattige danskere, ifølge OECD's grænser er der 170.000 fattige danskere.
Så lavede Kristeligt Dagblad deres egen fattigdomsgrænse, som de bad Arbejderbevægelsens Erhvervsråd om at regne ud, og de nåede frem til, at der er 40.000 fattige i Danmark.
Der er jo mange forskellige tal, som man her kan vælge imellem.
Jeg kan forstå, at med jævne mellemrum udplukker man lige det tal, som man synes passer ind i venstrefløjens krav, og det er selvfølgelig også helt fint, det er en del af det politiske.
Men jeg anfægter dem bare og siger, at det ikke hjælper dem, som vi taler om her.
Rent faktisk er det jo også sådan, at vi har taget en række konkrete initiativer, hvor vi ikke står og diskuterer, om man skal have en fattigdomsgrænse eller ej, men hvor vi rent faktisk forsøger at diskutere, hvad vi helt konkret kan gøre ud over at indføre en fattigdomsgrænse og bevidstløst hæve de sociale ydelser.