runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2011-12-01:
Jamen jeg har også hæftet mig ved noget i den her debat, der handler om adoption, ligesom da vi havde den sidste gang.
Er ministeren ikke enig i, at det på mange måder jo kan være svært at sidestille adoption og fertilitetsbehandling?
Men når man alligevel gør det, så er det interessante jo, at der ved adoption faktisk gives et tilskud fra staten til de folk, der betaler mange, mange penge for at få et barn doneret fra et andet land.
Allerede dér er der en klar forskel til kunstig befrugtning, hvor det er sådan, at man kun kan få behandling til det første barn, og derefter må man gå på en privatklinik, hvis man også ønsker at få andet eller tredje barn.
Så der er nogle klare forskelle.
Men en helt klar forskel, der jo også er – noget, som ministeren måske også kunne uddybe lidt – består i, at det i dag er sådan, at man f.eks. i et land som Korea, hvor Danmark jo tidligere fik mange adoptivbørn fra, giver tilskud til, at folk kan få børn via fertilitetsbehandling.
Korea har i dag brug for deres egne børn.
Det er et udviklet samfund, hvor man har brug for sine egne børn og derfor faktisk også yder fertilitetsbehandling i landets sundhedsvæsen.
Og rundtomkring i hele verden har vi mangel på donorbørn.
Dem, der adopterer, venter fire til seks år på at få et barn.
Altså, der er også meget store problemer for selv dem, der gerne vil være adoptanter, og de har selvfølgelig også andre problemstillinger inde på livet, men de er forskellige fra dem, som dem, der gerne vil have kunstig befrugtning, har, hvor man jo faktisk går ind ad døren og ikke ved, om man nogen sinde får det barn; om behandlingen nogen sinde vil virke.
Benedikte Kiær (KF), 2011-12-01:
Jamen så vil jeg som ordfører gerne lige repetere det, som jeg egentlig sagde i min ordførertale, for jeg sagde ikke, at der ikke bliver stillet nogen krav overhovedet.
Jeg sagde, at der bliver stillet langt større krav til dem, som gerne vil adoptere et barn.
De skal igennem et meget langt godkendelsesforløb, før de overhovedet kan blive godkendt som adoptanter.
Det er et forløb, hvor der bliver set på en lang række faktorer; hvor man er igennem diverse psykologsamtaler; og hvor man også bliver gransket i forhold til hvor man bor, hvordan man bor, hvordan familien er indrettet, hvem der kan tage vare på barnet, hvis man har behov for hjælp under sygdom osv. osv.
Og det er altså ikke det samme forløb, man er igennem, hvis man gerne vil have foretaget en fertilitetsbehandling.
Det er blot de to ting, jeg stiller over for hinanden, og hvor jeg bare i min ordførertale sagde, at det er interessant, at man slet ikke har taget fat i den problemstilling.
Karen J. Klint (S), 2011-12-01:
Jamen jeg kan så berolige med, at det gjorde alle partier faktisk, da vi sidst ændrede loven – også dengang vi lukkede op for, at enlige kvinder og andre kunne få adgang til hospitalsbehandling og ikke kun behandling hos en jordemoder.
Da var de ting faktisk meget til drøftelse herinde, og man nåede så også frem til, at der er meget stor forskel på, om det er et barn, der fødes af et dansk forældrepar, eller om det er et barn, man måske rejser hertil med fra udlandet og rykker op fra den kultur og det fødested, barnet har – hvor man altså overtager andre menneskers barn og har ansvar for det.
Derfor tog vi højde for de forskelle, der var.
Så det er ikke, fordi det ikke har været drøftet.
Og så er det jo op til den læge, der foretager behandlingen, at vurdere, om det forælderpar, som vedkommende står over for, skal igennem en større eller en mindre undersøgelse. Så vi har været igennem de sondringer, men det er jo interessant, hvis Det Konservative Folkeparti synes, at der skal være nogle stærkere krav, for at man kan få sit eget barn.
Benedikte Kiær (KF), 2011-12-01:
Det er blot i forhold til den her debat, vi har om brugerbetaling eller ej, hvor jeg i min ordførertale fremhæver, at man skal betale et sted mellem 2.000 kr. og 30.000 kr., hvis man får foretaget alle tre behandlinger, som man kan få via det offentlige inden for et år.
Det er jo, kan man sige, ét økonomisk krav, som man stiller til dem, som gerne vil have foretaget en fertilitetsbehandling, hvorimod de krav, der er til personer, som gerne vil adoptere, er væsentlig højere, for at man overhovedet kan blive stillet over for muligheden for at blive adoptant, og hvor man i forvejen også skal ind at betale langt over 100.000 kr. og derudover have en god økonomi.
Det er blot det aspekt, som jeg fremhæver, altså at der er en eller anden form for diskrepans, i forhold til hvad man stiller af krav til økonomi for folk, der skal have foretaget en fertilitetsbehandling, og folk, der gerne vil være adoptanter.
Det er blot et spørgsmål til debat, og det er ikke noget oplæg til yderligere krav.
Astrid Krag (S), 2011-12-01:
Tak for det og tak for en rigtig god debat.
Regeringen ønsker et sundhedsvæsen med lige adgang for alle, og det er det, de to elementer i lovforslaget her, afskaffelse af egenbetaling på det reproduktive område og gebyr for tolkebistand, er udtryk for.
Det er min klare opfattelse, at den egenbetaling, der blev indført af den tidligere regering, medfører ulighed og diskrimination i forhold til adgang til sundhedsydelser og i det hele taget er et brud med den fri og lige adgang, vi har tradition for her i vores sundhedsvæsen.
Ufrivillig barnløshed er, som mange ordførere har været inde på på talerstolen,
Tilsvarende må man sige, at den øgede egenbetaling på medicin også har haft en social slagside.
Og med det her lovforslag ønsker vi altså at holde den stolte tradition i det danske sundhedsvæsen i hævd, nemlig at man altid bliver behandlet, alt efter hvor syg man er, og ikke alt efter hvor stor en pengepung man har.
Jeg vil meget gerne kvittere for, uagtet at man så fra Venstres side har tilkendegivet, at man ikke vil stemme for forslaget, at det er positivt, at der er så stor forståelse for forslaget, som der er i salen.
Jeg vil også gerne kvittere for, at man har været så interesseret i at drøfte andre relevante problemstillinger som f.eks., hvad vi kan gøre for at sikre, at fertiliteten ikke bliver ved med af falde, hvad vi kan gøre i forhold til hele debatten om det kemikaos, der er omkring os, hvad vi kan gøre for i det hele taget at blive klogere på vores reproduktive sundhed.
Det er en debat, som jeg ser meget frem til at tage med Folketingets partier, og det vil jeg gerne kvittere for man har syntes var både vigtigt og relevant i dag.
I forhold til gebyr for tolkebistand er det jo en anden grundpille i vores sundhedsvæsen, vi er inde at røre ved her, nemlig det, at behandlingen skal basere sig på det informerede samtykke, og at vi i øvrigt har en stor interesse i, at folk søger læge, når de har behov for det.
Hele vores sundhedsvæsen baserer sig på, at der er en grundlæggende tillid patient og læge imellem, og at der er en nødvendig kommunikation i spil.
Det er noget af det, der med det her gebyr har været i farezonen, har vi kunnet høre fra læger, og derfor afskaffer vi det nu.
I forlængelse af integrationsdiskussionen vil jeg sige, at hvis man efter 7 år i Danmark ikke taler dansk og ikke lider af posttraumatisk stresssyndrom eller har andre koncentrations- eller indlæringssygdomme, mener jeg, der er noget galt i forhold til integrationsindsatsen, og det løser man altså ikke ved det her gebyr – tværtimod sætter vi nogle af de grundlæggende præmisser i vores sundhedsvæsen på spil, særlig det informerede samtykke.
Jeg ser meget frem til udvalgsbehandlingen af det her forslag og takker igen for en god debat.
Sophie Løhde (V), 2011-12-01:
Jeg vil gerne spørge ind til den her del om afskaffelse af tolkegebyret.
Der har ministeren jo ikke mindst i pressen lagt meget vægt på, at det, at personer, der har boet i Danmark i mere end 7 år, skal betale et symbolsk beløb for tolkebistand, det såkaldte helt urimelige tolkegebyr, medfører, at der er grupper af borgere, som så ikke søger lægehjælp.
Hvordan kan ministeren så i sit eget lovforslag på side 6 under »De administrative konsekvenser for det offentlige« skrive: »Omfanget af tolkeydelser vil være uændret«?
Det harmonerer jo meget dårligt med de udtalelser, som ellers florerer hos ministeren.
Astrid Krag (S), 2011-12-01:
Jeg kan sige, at det grundlæggende problem, som har været rejst af læger i debatten i forhold til gebyret for tolkebistand, er, at det her er en trussel, både når det gælder dialogen og muligheden for at opnå et informeret samtykke, og fordi man frygter, at det har betydning for, om folk så også søger læge, når de vil.
Det her har jo kun været trådt i kraft i relativt kort tid, og derfor er det for tidligt at lave meget håndfaste konklusioner med hensyn til antallet, som fru Sophie Løhde er inde på.
Det er sådan set det, det er udtryk for.
Jeg mener, at det her gebyr er forkert integrationspolitik, og jeg mener sådan set, at det sætter nogle helt grundlæggende ting på spil i vores sundhedsvæsen, som vi ikke kan leve med.
Karen J. Klint (S), 2011-12-01:
Det er et par minutter siden, jeg markerede.
Og det, jeg markerede for, var det, fru Benedikte Kiær sagde om, at der ikke er nogen krav i forbindelse med de kedelige sager, der har været, hvor nogle har fået en behandling, som de måske ikke skulle have haft, i forhold til at deres forældreevne var for ringe, og at man derfor kunne forvente, at barnet ville blive tvangsfjernet faktisk på barselstuen.
Det er jo ikke korrekt, at der ikke er et forældreevnekriterium bygget ind i loven.
Det ligger faktisk i loven, at før man tager stilling til, om man kan yde den behandling, skal man vurdere, om det kommende par er egnet til at være forældre.
Astrid Krag (S), 2011-12-01:
Jeg tror, det var nogenlunde det samme spørgsmål, jeg også prøvede at svare fru Sophie Løhde på, men jeg skal gerne gøre det igen.
Den her ordning har jo ikke været i funktion så længe, lidt under et halvt år, og derfor er det også meget tidligt at kunne sige noget håndfast i forhold til udviklingen, når det kommer til antal af tolkninger.
Men når jeg kan høre læger både forud for vedtagelsen af det her og efter vedtagelsen af det her råbe vagt i gevær og sige, at det her altså kommer til at gå ud over kvaliteten af vores sundhedsbehandling på flere forskellige måder, og at det kommer til at gå ud over kvaliteten i mødet med patienten og hele grundprincippet om, at behandling skal foregå ud fra et informeret samtykke, og når lægerne også frygter, at det kommer til at betyde, at vi ser patienterne for sent, altså at færre vil søge læge, så mener jeg, vi skal lytte.
Særlig mener jeg, vi skal lytte, fordi der sådan set ikke var noget fagligt argument for at indføre den her regel.
Så kan man sige, at så behøver man sådan set heller ikke noget fagligt argument for at fjerne den igen, men jeg synes, der er rigtig mange gode bevæggrunde for at fjerne den igen.
Ud over det rent lægefaglige er der det hensyn til børn, der oplever at blive brugt som tolke, der skal tages, der er det hensyn, der skal tages, når vi fra regionernes side kan høre, at det her betyder administrativt bøvl, og at pengene kan bruges bedre.
Så der er rigtig mange gode grunde til at få fjernet det her gebyr.
Per Clausen (EL), 2011-12-01:
Jeg er glad for, at hr. Flemming Damgaard Larsen nu er nået frem til at bruge det argument, at der ikke er nogen grund til at lave om på det.
For sidste gang, vi diskuterede det, var det, fordi man havde en hævdvunden ret.
Og det er jo, som jeg siger, altid et tvivlsomt argument i en tid, hvor alle diskuterer, at man skal forholde sig til, hvilke rettigheder man har – også kritisk.
Jeg vil godt stille hr. Flemming Damgaard Larsen et spørgsmål.
Han siger, at det er en arbejdsmarkedspension, men hvor er det nu lige, at mit eget bidrag til arbejdsmarkedspensionen står på min lønseddel?
Det kan jeg ikke se.
Jeg vil bare spørge hr. Flemming Damgaard Larsen, om han ikke er enig med mig i, at det her ikke er nogen arbejdsmarkedspension, for det første fordi der ikke er noget egetbidrag, og for det andet fordi det er en helt unik pension, hvor man får mere i pension, hvis man går tidligt på pension, end hvis man venter.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2011-12-01:
Nu kan man altid tale om teknik og teknikaliteter, hvilket hr. Per Clausen vil til at gå ind på.
Om man på sin lønseddel – eller vederlagsseddel, som det hedder for os – først har et bruttotal og derefter trækker et tal fra, er jo ganske underordnet.
Det, det handler om, er, hvad vi samlet har ud af det her.
Og der er det på samme måde, nemlig at det her ikke er nogen social pension, men det er at sammenligne med en arbejdsmarkedspension.
Per Clausen (EL), 2011-12-01:
Men dog med den interessante afvigelse, at helt i modsætning til, hvad vi siger til resten af befolkningen, nemlig at de skal blive længere tid på arbejdsmarkedet, så synes vi, noget andet er vigtigt her.
Og det er selvfølgelig rart for mig, når jeg fylder 60 år, at kunne sige, at så får jeg da en særlig høj pension i starten, så jeg ligesom kan vænne mig til, at jeg skal have lidt mindre på et senere tidspunkt.
Der er ingen raske, der skal forlade arbejdsmarkedet, betalt af det offentlige, men det gælder så ikke for folketingsmedlemmer.
Det synes jeg da er mærkeligt.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2011-12-01:
Nu er det således, at der i 1999 i en bred aftale her i Folketinget blev lavet de regler, som i dag gælder.
Der var mange forskellige modsatrettede synspunkter om det, men der blev så lavet den aftale, hvor man prøver på at få disse modsatrettede synspunkter til at gå op i en højere enhed.
I den her aftale, der er lavet, ønsker man at sige, at det her er en helhed vedrørende folketingsmedlemmers og ministres vederlagsforhold, pensionsforhold, tilbagetrækningsalder – hvis man kan kalde det dét, altså pensionsalder – osv. osv.
Det skal ses som en helhed.
Der er et samlet syn på det, og det er det syn, som Venstre også stadig væk forfægter.
Vi vil meget gerne være med til at se på at ændre på vores system og vores forhold, men så skal der ske en samlet afvejning.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-12-01:
Den samlede afvejning ser vi jo frem til.
Jeg kunne egentlig bare tænke mig at stille ordføreren et principielt spørgsmål: Er det ikke principielt forkert, at man belønner folk, der trækker sig tidligt tilbage?
Astrid Krag (S), 2011-12-01:
Det, som ordføreren fra Socialdemokratiet siger, er jo meget rigtigt.
Og det er jo rigtigt, at det, vi gør i dag, er at sige, at dem, som er ramt af sygdom – og det er jo langt de fleste, som har en konkret diagnose, og andre, som vi ikke ved præcis hvorfor er syge – giver vi ret til behandling ved barnløshed, dvs. barn nummer et.
Så synes jeg bare, at jeg sådan helt overordnet vil sige, at vi snakker om at gøre op med et brud med den frie og lige adgang i forhold til vores sygehusbehandling, altså at der ikke skal være brugerbetaling.
Noget andet er, at man så har trang til at gøre det her til en diskussion om forholdene omkring adoption, som jo er en stor beslutning og i øvrigt en meget svær proces at komme igennem.
Der ligger rigtig mange problemstillinger her, og det kunne vi tage en selvstændig diskussion om på et andet tidspunkt.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2011-12-01:
Jamen det er jo således, at man ikke bliver pensioneret tidligere end så mange andre grupper i samfundet.
Det gør man ikke.
Vi har jo lige fået fortalt, at med den aftale, der blev lavet i 2006, flyttes alderen med op, så den følger efterlønsalderen.
Så der er ikke nogen forskel på det.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2011-12-01:
Jeg tror, at hr. Flemming Damgaard Larsen misforstod det sidste spørgsmål.
Derfor vil jeg gerne give ordføreren lejlighed til lige igen at komme tilbage til det.
Sagen er, at det nugældende system belønner de politikere, der vælger at lade sig pensionere tidligt, fordi de så når at få udbetalt flere penge.
I det, man sammenligner det med, nemlig arbejdsmarkedspensionerne, er det jo sådan, at hvis man går tidligere på pension, begynder man også at spise af hovedstolen, så der får man jo ikke mere ud af det.
Man strækker det over en længere periode.
Derfor er det jo rigtigt, at når hr. Flemming Damgaard Larsen så klart og tydeligt siger, at Venstre ikke er tilhænger af et system, der belønner folk for at gå tidligt, er der en problemstilling i forhold til politikeres og ministres pensioner, og så er spørgsmålet meget naturligt: Hvad vil Venstre så foreslå, at man gør ved det?
Flemming Damgaard Larsen (V), 2011-12-01:
Det er jo lige præcis et af de elementer plus en række andre elementer, som vi meget gerne vil se på i forbindelse med en samlet løsning på vores økonomiske vilkår som folketingsmedlemmer.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2011-12-01:
Hr. Flemming Damgaard Larsen kan måske komme det en anelse tættere?
Det er jo sådan, at det er lykkedes Venstre at få politisk opbakning til et indgreb over for mange i befolkningen, der handler om, at man skal have en økonomisk tilskyndelse til at forlade arbejdsmarkedet på et senere tidspunkt.
Der har hr. Flemming Damgaard Larsen mig bekendt ikke sagt, at det er noget med, at vi kigger på den samlede økonomi for borgeren.
Der har man taget det her element særskilt ud og sagt, at det er samfundsøkonomisk nødvendigt at se på, hvordan man regulerer forholdene, så man får flere til at blive i længere tid på arbejdsmarkedet.
Så er det da paradoksalt, at der gælder noget helt andet for politikerne.
Det er ikke noget, der kan diskuteres særskilt.
Det skal ses i et samlet hele og i forhold til alt muligt andet, som gør, og det ved hr. Flemming Damgaard Larsen godt, at det aldrig bliver til noget.
Det er måske i virkeligheden også målet med det.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2011-12-01:
Til det sidste kan jeg svare klart nej.
Vi er parate til, hvornår det skal være, at drøfte den her samlede løsning.
Men det er således, for at svare på den første del af spørgsmålet, at folketingsmedlemmers ansættelsesforhold, arbejdsforhold osv. jo er ret specielle.
Det er også derfor, at der over tid er opstået den her situation omkring vores vederlag, omkostningsgodtgørelse, pensionsalder osv.
Der er en lang række ting.
Dem vil vi ikke se på som enkeltelementer.
Vi vil gerne se på de her ting som en samlet pakke.
Det er vi parat til at gøre, hvornår det skal være.
Stine Brix (EL), 2011-12-01:
Hvori mener Venstres ordfører, at rimeligheden er i, at man ikke vil være med til at kigge på politikernes pensionsvilkår, når man nu gerne vil være med til at forringe tilbagetrækningsalderen for almindelige danskere?
Hvad er rimeligheden i det?
Flemming Damgaard Larsen (V), 2011-12-01:
Dette beslutningsforslag fra Enhedslisten handler om at ændre reglerne for folketingsmedlemmer og ministre, således at pensionsalderen følger den til enhver tid gældende folkepensionsalder for resten af befolkningen.
Enhedslisten har igen misforstået, hvad det hele drejer sig om.
Selvfølgelig skal folketingsmedlemmer og ministre ikke have andre vilkår end dem, der hersker for andre, der får arbejdsmarkedspension, og det er jo netop det, det handler om.
Folketingsmedlemmers og ministres pension er en arbejdsmarkedspension ligesom f.eks. tjenestemandspensioner og pensioner på det private arbejdsmarked.
Derfor er det helt forkert, når Enhedslisten sammenligner det med en social pension.
Den pension, der er for folketingsmedlemmer, er der i 2006 sket ændring af, således at den følges op, i takt med at efterlønsalderen bliver hævet.
Derfor er der ikke noget behov for at ændre på det.
Bjarne Corydon (S), 2011-12-01:
Tak, formand.
Jeg skal indledningsvis i forlængelse af formandens bemærkninger understrege, at lovgivningen om folketingsmedlemmer hører under Folketingets Præsidium, og at Finansministeriets og dermed min rolle derfor direkte og alene vedrører ministre.
Regeringen betragter i henseende til pensionsalder politikerpensioner som arbejdsmarkedspensioner, og det er afgørende for den holdning, vi fremfører i forbindelse med det beslutningsforslag, vi her i dag behandler.
Vi anser det for mere naturligt at sammenligne politikerpensioner med øvrige arbejdsmarkedspensioner end med sociale pensioner.
For arbejdsmarkedspensioner følger det af aftalen om senere tilbagetrækning, at pensionen som hidtil skal kunne udbetales 5 år før folkepensionsalderen.
For politikerpensionerne følger det dog af aftalen, at efterlønsalderen fastholdes som det tidspunkt, en politikerpension tidligst kan komme til udbetaling.
Det betyder, at politikerpensioner kan udbetales senere end almindelige arbejdsmarkedspensioner, og at afstanden mellem politikerpensioners udbetalingstidspunkt og folkepensionalderen indsnævres og ikke, som det hævdes af forslagsstillerne, udvides.
Forslagsstillerne ønsker også ændringerne gennemført for de nuværende medlemmer af Folketinget og for de nuværende ministre.
Jeg skal bare gøre opmærksom på, at der netop er offentliggjort et notat til Folketingets Udvalg for Forretningsordenen om de rent grundlovsmæssige grænser for ændringer i allerede valgte folketingsmedlemmers forhold.
I notatet konkluderes det, at en ændring af udbetalingsalderen for pensionsret, der allerede er optjent, efter omstændighederne formentlig vil have karakter af ekspropriation.
Der er dog ingen retspraksis om emnet, og i en endelig vurdering vil man skulle lade indgå en række konkrete omstændigheder og hensyn, men det må betragtes som ret tvivlsomt, om en gennemførelse af forslaget i forbindelse med allerede optjent pensionsret vil være i overensstemmelse med grundlovens § 73.
Af de nævnte grunde kan regeringen ikke støtte forslaget om en yderligere udskydelse af udbetalingstidspunktet for politikerpensioner.
Jeg vil også knytte et par bemærkninger til forslagets anden del vedrørende pensioner til ministres børn.
Ministerpensioner er i vidt omfang svarende til de regler, der gælder for statens tjenestemænd, og det gælder også pension til ministres børn i tilfælde af død og børnepensionstillæg i forbindelse med ministres pensionering.
Regeringen ser derfor ikke noget påtrængende behov for at afskaffe denne regel uafhængigt af de regler, der gælder for tjenestemænd, og som den er afledt af.
Derfor kan regeringen samlet set ikke støtte forslaget.
Per Clausen (EL), 2011-12-01:
Jeg forstod, at regeringen i går lagde op til en debat om krævementalitet.
Der kan man vel sige, at hvis man ville anvende den samme synsvinkel på det her spørgsmål, ville det vel være værd at undersøge, om de pensionsforhold, der er nu, er rimelige, og så få dem ændret, hvis de ikke er rimelige.
Bjarne Corydon (S), 2011-12-01:
Den debat, der blev startet i går, om mentalitet og normer i den danske befolkning, handlede for mig at se først og fremmest om en sammenhæng imellem ret og pligt, hvor jeg personligt, mit parti og den regering, jeg er medlem af, ønsker et samfund med vidtgående rettigheder for brede dele af befolkningen i forhold til social beskyttelse og andet, men samtidig insisterer på, at de rettigheder hænger sammen med lige så vidtgående pligter.
Det var det, der var udgangspunktet for den debat i går, og det vil det også være i morgen og fremadrettet.
Det forslag, vi behandler i dag, handler om et samlet sæt regler og vilkår for folkevalgte – og spørgeren er jo også omfattet af den kategori – og der har jeg blot tilkendegivet, at jeg synes, reglerne er rimelige sammenlignet med andre regler andre steder i samfundet.
Per Clausen (EL), 2011-12-01:
Jamen det er da dejligt at høre, at finansministeren mener, at de rettigheder, politikerne har, er rimelige, og at de derfor ikke kan kritiseres.
Men så vil jeg bare gentage mit spørgsmål til finansministeren, for finansministeren sagde jo, at han gerne ville sammenligne med arbejdsmarkedspensioner, og så vil jeg bare spørge finansministeren, om han kender nogen pensionskasse, som udbetaler en større – en større – arbejdsmarkedspension til mennesker, der går tidligt på pension, end til dem, der venter.
Det kunne jeg godt tænke mig at få oplyst.
Så er der vel også det særlige ved det, at det jo rent faktisk ikke er sådan, at vi ud af vores løn indbetaler til en arbejdsmarkedspension.
Det er jo faktisk sådan, at den her pension får vi oveni – i øvrigt efter at have forhandlet løn med os selv.
Det er en lidt særlig situation, synes jeg nok man må sige.