runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Benedikte Kiær (KF), 2010-12-01:
Jeg synes i høj grad, der bliver talt ideologi fra spørgerens side, og jeg troede ellers, Socialdemokraterne var kommet længere i forhold til det, f.eks. med private skoler og privathospitaler osv.
Så jeg kan godt se, at det, vi egentlig ser nu, er, at nu viser Socialdemokraterne deres sande ansigt, altså at de bestemt ikke bryder sig om noget, der er privat.
Nogle af de ting, som jeg fremhæver i forhold til udbud, er nogle ting, som også eksisterer i dag, altså at man selvfølgelig skal have et udbud, der går reelt for sig.
Og hvis det viser sig, at man ikke får nogle rigtige og ordentlige bud, må man jo lade udbuddet gå om eller annullere det.
Med hensyn til om man kan slippe for et distrikt, vil jeg sige: Nej, hvis vi ikke kan få gennemført det her forslag, skal man lave et udbud i et distrikt, som svarer til sådan cirka 20 pct. af, hvad der egentlig er af samlet kapacitet i hele kommunen.
Så der er rig mulighed for, at kommunen også har mulighed for at kunne levere praktisk hjælp og personlig pleje – og det gælder kun det, det er ikke noget med private plejehjem her.
Malene Søgaard-Andersen (SF), 2010-12-01:
Tak for det.
Spørgsmålet lyder: Hvordan mener ministeren, at brugerbetaling på kunstig befrugtning stemmer overens med skattestoppet?
Benedikte Kiær (KF), 2010-12-01:
Nedrivning kan bidrage til en positiv udvikling i et boligområde.
Derfor har vi med boligaftalen givet bedre muligheder for at gennemføre nedrivninger.
For det første får Landsbyggefonden mulighed for at overtage en større andel af kapitaltilførslen ved nedrivning af almene boliger, nemlig tre femtedele mod førhen to femtedele.
For det andet har vi afsat en ramme i Landsbyggefonden på i alt 500 mio. kr. for perioden 2011-2014 netop til det formål.
Den ramme rækker til nedrivning af godt 2.000 almene boliger, hvis de kommende nedrivningsudgifter svarer til de hidtidige.
Vi har ikke sat måltal op om, at der nu skal rives godt 2.000 boliger ned i de næste år.
Det er stadig væk boligorganisationernes øverste myndighed, der beslutter, om der er noget, der skal rives ned.
Det skal selvfølgelig godkendes af kommunalbestyrelsen.
Der sker altså ingen ændring af beslutningsprocessen omkring nedrivning.
Peter Westermann (SF), 2010-12-01:
Ja, det er bl.a. en af grundene til, at jeg synes, det har været interessant at høre, at vi skulle rive omkring 2.000 boliger ned for de her 500 mio. kr., for jeg har også været i Askerød ved Greve og har talt med beboerforeningsformanden der.
Jeg kunne forstå på ham, at det antal boliger, de forestillede sig at rive ned der, lå på langt under 50.
Når jeg så regner sammen på fingrene og kan se, at der er 29 områder, regeringen har udpeget som ghettoer, og man så er kommet frem til et antal på 2.000 boliger, der skal rives ned, så har jeg svært ved at se, hvordan man skal nå derop, hvis boligorganisationerne skal være med.
Derfor havde jeg jo gerne set, at vi havde brugt nogle flere af de her penge, man har reserveret til nedrivninger – og som forhåbentlig, formentlig ikke vil blive brugt, fordi beboerdemokratiet skal høres, og fordi realkreditinstitutterne kan vælge at sige nej, og så bliver det altså ikke til noget – på renoveringer og på at få forbedret de boliger, som så bliver stående.
Det havde været bedre for at løfte boligområderne generelt.
Hvorfor mener ministeren, at det har været nødvendigt at sætte et måltal om nedrivning af 2.000 boliger i regeringens boligaftale, i lyset af at det er kommet frem, at de afsatte midler næppe rækker til nedrivning af det udmeldte antal boliger?
Mener ministeren, at der er behov for nye politiske initiativer, der sikrer lejere råd til at betale deres husleje, således at det kommende årti i modsætning til det, vi snart går ud af, ikke vil blive præget af samme massive stigning i antallet af udsættelser?
Benedikte Kiær (KF), 2010-12-01:
Jeg må sige, at det egentlig undrer mig, at spørgeren har stillet det her spørgsmål, når spørgeren for nogle uger siden stillede et nærmest enslydende spørgsmål i Boligudvalget, alm. del spørgsmål 46, men nuvel, jeg ridser selvfølgelig gerne kort indholdet af det svar op.
Som det efterhånden er blevet fremhævet en del gange, kan der ikke peges på en enkelt bagvedliggende forklaring på, hvorfor lejere sættes ud af deres bolig.
Det er typisk et sammenfald af flere uheldige faktorer, der er årsag til udsættelsen.
Ifølge SFI's undersøgelse er der dog særlig én væsentlig og gennemgående årsag til, at lejere sættes ud.
Tre ud af fire udsatte lejere tilkendegiver nemlig selv, at de har vanskeligt ved at administrere deres økonomi.
På den baggrund har regeringen vurderet, at der er et behov for at igangsætte nogle yderligere initiativer, der skal sikre huslejeindbetalingen, og det er jo derfor, vi er kommet med forslaget om huslejeindbetaling via PBS.
Peter Westermann (SF), 2010-12-01:
Mener ministeren, at der er behov for nye politiske initiativer, der sikrer lejere råd til at betale deres husleje, således at det kommende årti, i modsætning til det, vi snart går ud af, ikke vil blive præget af samme massive stigning i antallet af udsættelser?
Benedikte Kiær (KF), 2010-12-01:
Jeg er meget imponeret over hr. Peter Westermanns forklaring på, hvorfor det her spørgsmål er blevet stillet, for så vidt jeg ved, er spørgsmålet jo blevet stillet inden i fredags kl. 12, og nu siger hr. Peter Westermann, at det er blevet stillet på grund af en artikel i Urban i dag.
Det må jeg nok sige!
Det synes jeg er meget imponerende.
Med hensyn til det med, hvorfor man bliver sat ud af en bolig, vil jeg sige, at spørgeren måske også burde kunne forklare mig, hvordan det kan være, at 40 pct. af dem, som bliver sat ud af en bolig, ifølge SFI's undersøgelse faktisk har et ganske almindeligt arbejde, og at faktisk halvdelen af dem, der er blevet sat ud af deres bolig, ikke har søgt boligstøtte, selv om de nok egentlig var berettigede til at få boligstøtte.
Nogle af disse ting fortæller mig, at man ikke bare kan forklare det med starthjælp og kontanthjælpsloft og alle de ting, som spørgeren ynder at bringe ind i den sammenhæng gang på gang.
Nej, jeg synes, det er meget vigtigt, at vi går ind og ser på, at der sikkert er flere forklaringer bag hver udsættelse, og at vi faktisk går ind og prøver at få løst nogle af de bagvedliggende årsager og de bagvedliggende problemer, som der er i forbindelse med de her udsættelser, hvilket egentlig fint bliver illustreret af SFI's undersøgelse.
Peter Westermann (SF), 2010-12-01:
Årsagen til, at jeg finder det her relevant, er, at vi i dagens Urban kan læse, at fogeden er sat på overarbejde.
Der er altså et rekordstort antal husstande i København, der bliver smidt på gaden.
Tallet ligger allerede nu her, 1. december, 15 husstande over niveauet for hele sidste år.
Hvis det så bare var i år, og hvis det så bare var under finanskrisen, at den her udvikling var sket – det ville såmænd være slemt nok, men så kunne vi finde råd for det – men problemet er jo, at for hvert evig eneste år, siden den her regering kom til, er der flere mennesker, der er blevet sat ud af deres bolig, sådan at der i dag er over dobbelt så mange, over 4.000 husstande, som bliver sat ud af deres bolig, end da regeringen kom til.
Derfor efterlyser jeg nærmest desperat nogle initiativer, der kan virke.
Jeg ved godt, at socialministeren har lanceret et forslag om, at man skal tvangstilmelde folk til PBS.
»Har du tjek på huslejen?«, står der.
Det synes jeg jo nærmest er et slag i ansigtet på de folk, der havner på gaden, fordi de ikke har kunnet betale deres husleje.
Så nævner socialministeren, at tre ud af fire af dem, der bliver sat ud eller er udsætningstruede, angiver, at de har svært ved at styre deres økonomi.
Ja, det tror pokker; det har vel enhver, der ikke har nogen penge.
Det er vel svært at overskue en økonomi, hvor man ikke kan få enderne til at mødes.
Mener ministeren ikke, at man har været med til at skabe en øget fattigdom, som altså kan forklare, at der hvert evig eneste år er flere mennesker, der er blevet sat ud af deres bolig?
Årsagen til, at jeg bliver ved med at spørge om det her, er jo netop, at det desværre konstant er aktuelt, og det var netop det, jeg ville illustrere ved at sige, at selv i dagens aviser kan man læse, at vi slår rekorder.
Men det er jo også fattigdomsår i år, og jeg fandt også anledning til at spørge, fordi jeg kunne se, at socialministeren i går skulle tale ved en konference på Scandic Hotel her i København, hvor hun nærmest afsluttede fattigdomsåret.
Jeg synes jo, at der er kommet meget lidt ud af det fattigdomsår, og jeg har jo så den opfattelse, at grunden til, at der hver evigt eneste år er flere folk, der bliver smidt ud af deres bolig, er, at de har fået færre penge mellem hænderne.
Regeringen har simpelt hen holdt dem fast i fattigdom.
Derfor kunne jeg jo godt have tænkt mig, at vi i det her fattigdomsår kunne have fået et eller andet mere mellem hænderne, som kunne kvalificere diskussionen om, hvorfor det så er, at vi bliver ved med at se, at folk bliver smidt ud, for ministerens politik har jo ikke virket.
Så er der ikke behov for en tilbundsgående undersøgelse – en fattigdomsgrænse f.eks. – der kan vise os, hvorfor det er, at det bliver ved med at gå galt for den her regering, når det gælder samfundets allersvageste?
Benedikte Kiær (KF), 2010-12-01:
Med hensyn til fattigdomsåret havde jeg da gerne set, at vi var kommet lidt tidligere i gang med nogle af de aktiviteter og arrangementer, der skulle være rundtom i landet, men desværre kom vi i gang lidt for sent, fordi der var noget knas med nogle af satspuljepartierne, der ikke ville være med til at bevilge satspuljepenge, og det var årsagen til, at jeg cuttede den proces og selv fandt de penge i ministeriet, så vi kunne komme i gang med det, der netop var formålet med fattigdomsåret, nemlig at få en debat og sætte fokus på fattigdom og social udstødelse.
Med hensyn til hvad regeringen egentlig har gjort, udover at vi har støttet op om fattigdomsåret og har deltaget i og har haft åbnings- og afslutningskonference og alle de der kommunikationselementer, der har været i forbindelse med fattigdomsåret, har vi faktisk også – hvis spørgeren ville læse vores program, som vi udgav her i februar – skrevet, at vi gerne vil have nogle fattigdomsindikatorer, som er retvisende.
Vi vil gerne ind at måle, og jeg vil hjertens gerne ind at måle, men jeg synes bare, det er vigtigt, at det, vi måler på, også er reelt og rigtigt, for at vi derved kan målrette indsatsen.
Med hensyn til en fattigdomsgrænse må jeg blot sige til hr. Peter Westermann: En fattigdomsgrænse, som er relativ, indeholder simpelt hen så mange svagheder, at den forvirrer billedet mere, end den hjælper dem, det egentlig drejer sig om, og det er de udstødte og de fattige.
Peter Westermann (SF), 2010-12-01:
Grunden til, at jeg mener, det er så vigtigt, at vi får en klar definition på fattigdomsbegrebet, er jo netop, at mange af dem, vi ser blive smidt ud af deres bolig, har et markant lavere rådighedsbeløb end almindelige lejere – altså er de fattigere end dem, der ellers bliver smidt ud.
Der er også en markant overrepræsentation af folk på kontanthjælp blandt dem, der bliver sat ud.
Nu er ministeren ikke så glad for OECD's relative fattigdomsgrænse, som jo ellers blev brugt i forbindelse med en undersøgelse i Politiken i forgårs, der offentliggjorde, at antallet af meget fattige børn, dvs. børn, der ligger langt under den her fattigdomsgrænse, er på næsten 24.000.
Det svarer til 42 pct. af alle de fattige børn, og det er altså en stigning på næsten to tredjedele siden 2001.
Når man opdeler de fattige i de her undergrupper, kan man se, at antallet af meget fattige med en indkomst på under 80 pct. af fattigdomsgrænsen er steget med omkring 50 pct. siden 2001, og det er altså mennesker, der alle har en indkomst på under 81.000 kr.
Der er 106.000 mennesker i Danmark, der har en indkomst, der er så lav.
Man kommer heller ikke uden om, at julehjælpen i år melder om et rekordstort antal ansøgere.
Så tænker jeg bare, at når nu formanden for Rådet for Socialt Udsatte, Jann Sjursen, i en kronik i Kristeligt Dagblad i dag efterlyser en sådan fattigdomsgrænse, når vi på Christiansborg længe har efterlyst den, og når den også bliver efterlyst af organisationer, der arbejder med fattigdom, hvorfor kan vi så ikke få en fattigdomsgrænse, der kan vise, hvilken vej udviklingen går?
Benedikte Kiær (KF), 2010-12-01:
Det er jo en beskrivelse af lavindkomstgruppen, f.eks. indeholder den også selvstændige, og der vil sikkert komme flere selvstændige i lavindkomstgruppen, fordi de har haft nogle rigtig, rigtig hårde år.
Den kan også indeholde masser af personer, som egentlig har rigtig mange penge på bankbogen, men som måske har valgt ikke at ville arbejde, det kan være unge mennesker, der hellere vil ud at rejse rundt om jorden, eller andre ting.
I det hele taget indeholder den her fattigdomsdefinition mange, mange svagheder, så den går slet ikke ind og omhandler dem, det egentlig drejer sig om, nemlig de udsatte og de fattige.
I forhold til det med at være i den her lavindkomstgruppe glemmer hr. Peter Westermann også et andet væsentligt element.
Han glemmer, at der er en kæmpe mobilitet ud af den her lavindkomstgruppe; faktisk er et sted mellem 40 og 60 pct. ude af lavindkomstgruppen, inden der er gået 1 år.
Grunden til, at man ikke tager studerende med, at man renser for studerende, er, at man siger, at de jo ikke er i den her lavindkomstgruppe i særlig lang tid.
Så kunne det egentlig være interessant at rense for alle dem, der er ude inden for 1 år.
Hvor mange vil der så egentlig være tilbage?
Og derudover er der alle de andre svagheder, for der er mange svagheder i den her, vil jeg sige til hr. Peter Westermann.
Anita Knakkergaard (DF), 2010-12-02:
Nu er det jo op til kommunalbestyrelsen at lave deres helhedsplan sammen med boligorganisationerne.
Når man laver de tiltag, skal man jo også vide, hvor de mennesker skal flytte hen.
Man kan jo ikke bare smide dem ud.
Det er jo en kommunal opgave.
Men jeg synes da, at vi med de her tiltag – og det var også det, jeg sagde i min ordførertale – giver nogle muligheder til kommunerne, som de kan benytte, men det er jo ikke mig, der står her, altså som folketingsmedlem, der skal sige, om det kan lade sig gøre i de kommuner.
Det er jo op til kommunerne og boligorganisationerne og lejerne at kigge på, om det her er en mulighed.
Og det er da en mulighed.
Hvis det er muligt for 30 pct. i Århus at flytte til andre boliger – og jeg regner ikke med, at de alle sammen flytter i parcelhus – så er der jo ledige boliger nogle steder.
Men man kan da selvfølgelig ikke lave det her, uden at der er ledige boliger.
Man smider jo ikke bare lejerne på gaden.
Det vil jeg da ikke håbe at man gør i kommunalbestyrelsen i Århus.
Peter Westermann (SF), 2010-12-02:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge Dansk Folkepartis ordfører, om ikke hun er enig med mig i, at det primære problem, når vi snakker udsatte boligområder, er et spørgsmål om sociale ressourcer – et spørgsmål om f.eks. fattigdom.
Så var det ikke en idé, om man havde taget det med i definitionen af, hvad man vil kalde et ghettoområde, og at man måske også havde været mere ambitiøs for at sikre, at der var færre i de her udsatte boligområder, der måtte leve i fattigdom, i stedet for de mange flere, som vi har set under den her regering, der er vokset op i fattigdom i de udsatte boligområder?
Skulle man ikke have brugt nogle flere penge på at sikre, at folk ikke sidder fast i fattigdom, men har nogle ressourcer?
Anita Knakkergaard (DF), 2010-12-02:
Jeg mener sådan set ikke, at man har det.
Der er aldrig blevet fastlagt en fattigdomsgrænse.
Jeg ved godt, at Socialdemokratiet er vældig obs på at få sat en, men jeg kan da godt se, at de kriterier, man har i udlandet, ikke rigtig kan overføres på det her.
Men jeg synes, at der er indført sociale tiltag, hvor man kan sige, at man heller ikke kan anvise.
Vi har givet den mulighed, at man ikke kan anvise førtidspensionister, og at man ikke kan anvise pensionister til de områder.
Det er jo med.
Det er ikke mig.
Det er boligorganisationen, ja, det vil så sige, at det er kommunalbestyrelsen, der skal beslutte det der.
Vi kan jo ikke det hele, og det skal vi heller ikke.
Vi skal bare give de muligheder, der skal til, for at man kan få forbedret de her områder til gavn for de unge mennesker og til gavn for borgerne, der bor der.
Peter Westermann (SF), 2010-12-02:
Vi er enige om, at det gælder om at forbedre mulighederne for dem, der bor der.
Derfor er det jo slående, at hvis man bare bruger den fattigdomsdefinition, som store dele af OECD bruger, så kan man dokumentere, at der er 24.000 flere børn i de her udsatte boligområder, der vokser op i fattigdom, end da regeringen kom til.
Det er 24.000 børn i de udsatte boligområder – altså ikke i de boligområder, regeringen har benævnt som ghettoer, men i udsatte boligområder generelt.
Jeg synes, det kunne være nærliggende at stille et spørgsmål, når nu ordføreren stiller sig kritisk over for de 500 mio. kr., der er blevet sat af i boligaftalen til at rive bygninger ned for.
Kunne man ikke i stedet have brugt en stor del af de penge på nogle tiltag, der kunne have sikret nogle bedre områder og nogle flere ressourcer for dem, der bor der, f.eks. at man kunne have sænket huslejen yderligere, sådan at man ikke skulle slås med den massive fattigdom, der desværre er ved at vokse frem?
Skulle vi ikke i stedet for at sætte store mål om at rive op til 2.000 boliger ned om året have investeret i de mennesker, som bor der?
Anita Knakkergaard (DF), 2010-12-02:
Jamen det er jo igen en mulighed, som vi giver.
Der er da nogle områder, hvor jeg synes, at det ville være helt i orden, altså hvor vi skal ind med infrastruktur, og hvor vi skal have revet nogle boliger ned.
Det er en nødvendighed.
Der ligger boliger, som det ikke kan betale sig at renovere, fordi de er så dårlige.
De skal jo også rives ned.
Der er masser af ting.
Der bliver jo i forvejen brugt penge fra Landsbyggefonden – jeg tror, at det er 99 mio. kr. – på nedrivning af boliger, bl.a. også som lejeren kan være glad for, fordi det er i områder, hvor man ikke kan leje de her boliger ud.
Det er da en nødvendighed, at vi har til den pulje.
Jeg siger blot, at det er op til kommunalbestyrelsen de forskellige steder at beslutte det her.
Jeg giver dem bare et værktøj til det, og vores byrådsmedlemmer i Århus har sagt nej til det.
Morten Østergaard (RV), 2010-12-02:
I forhold til det med ventelisten kan jeg da glæde SF med, at det jo står i aftalen, at partierne ønsker at afvikle ventelisten inden for en rimelig årrække.
Og der bliver lavet en årlig status over det, så det skal der nok blive holdt øje med.
Men jeg vil godt vende tilbage til L 60 og den debat, jeg nu har rejst et par gange, for at høre, hvad SF's principielle synspunkt er.
Altså, med den ghettodefinition, som regeringen har lagt sig fast på, er der som sagt både to sociale kriterier og et etnisk kriterium, og det er nu engang vores opfattelse, at hvis vi skal målrette vores sociale indsats, må vi gøre det ud fra de sociale problemer og ikke ud fra folks etniske baggrund.
Og vi ser ikke, at staten har en berettigelse til at gribe ind i, hvor folk, der har samme etniske baggrund, skal bo, hvis de i øvrigt klarer sig og er velintegrerede og ikke har problemer med kriminalitet osv.
Derfor er det, jeg gerne vil spørge til SF's holdning.
Synes SF, det er en fornuftig ghettodefinition, som indeholder et sådant etnisk kriterium, hvor folk jo altså i sagens natur hverken kan gøre til eller fra, i modsætning til de to sociale kriterier?
Anita Knakkergaard (DF), 2010-12-02:
Der tror jeg også at hr. Frank Aaen sådan set tager helt fejl.
Altså, det er EØS-borgere, det er EU-borgere, og det er Schweiz, altså folk uden for de områder.
Det er landområder, vi snakker om.
Men dertil vil jeg så godt give udtryk for, at jeg synes, det er nødvendigt mange gange i de her boligområder at gøre det.
I Aalborg Kommune havde vi 36 forskellige sprog, og vi kan se, at når det drejer sig om Gellerupparken, så flytter 30 pct. ud hvert år, bl.a. fordi man har været nødt til at nedlægge skolen derude, fordi der var 78 pct., som var indvandrere.
Der har man flyttet dem, og så kører man rundt med børnene til de forskellige områder, til andre skoler.
Jeg synes faktisk, at det er trist.
For det er væsentligt, at vores unge mennesker lærer at tale det danske sprog.
Det er væsentligt, at de lærer at læse.
Det er væsentligt, at de lærer at regne.
Det har været en af de ting, der har været enormt væsentlig for os.
De skal have en god start.
Jeg mener, det her kan være en stor hjælp til at få ændret beboersammensætningen.
Men jeg synes da, vi skal gøre alt for, at de mennesker, også unge mennesker, der bor i områderne, får en ordentlig skoleuddannelse, netop fordi vi får en anden sammensætning af beboere måske allerede fra børnehavealderen, hvilket jeg egentlig synes er ret så væsentligt, når vi ved, at den er gal.
Thomas Jensen (S), 2010-12-02:
Det, der jo er vigtigt for Socialdemokraterne, er, at vi kan få en vished om, hvorvidt de her forslag virkelig vil ændre beboersammensætningen i de udsatte boligområder, for det er det, der er forudsætningen for, at vi ved, om de målsætninger – de flotte målsætninger, som der jo stilles op i de her lovforslag – kan blive indfriet, nemlig en halvering af antallet af udsatte boligområder om 10 år.
Derfor vil jeg godt, når vi taler om L 60, bede Dansk Folkepartis ordfører om at lytte til følgende citat af formanden for regeringens ghettoudvalg, Jørgen Nue Møller: Regeringens nej til flere flygtninge og indvandrere rykker ikke for alvor ved beboersammensætningen i de belastede boligområder.
Dertil kommer der for få flygtninge og familiesammenførte til landet.
Jeg gerne spørge Dansk Folkepartis ordfører: Hvis det er sådan, at det er så få mennesker, det drejer sig om, er det her så med til at bidrage til, at vi for alvor får ændret beboersammensætningen i de udsatte boligområder?
Frank Aaen (EL), 2010-12-02:
Det er et af de ringeste argumenter, man har, altså at når andre har stjålet, må vi også.
Og vi gør det på en pænere måde, end andre gør.
Det var det, der var essensen i det svar, der kom lige før.
Jeg vil sige, at Landsbyggefonden altid har haft det formål at renovere boliger, forbedre boliger og kun i meget begrænset omfang måske at hjælpe til at få bygget boliger og i hvert fald ikke i det omfang, som det er sket på det seneste, nemlig at man har taget og sparet på statens udgift til boligbyggeri og så ladet lejerne betale det, staten tidligere har betalt.
Sådan er indholdet i det tyveri, man her fortsætter med at deltage i.
Men jeg spurgte også efter det andet, altså om ikke Dansk Folkeparti var stolt af, at man igen havde fået udlændingekortet højt på dagsordenen og fået placeret det etniske spørgsmål meget højt i et spørgsmål, som grundlæggende er socialt.
Anita Knakkergaard (DF), 2010-12-02:
Jeg er lidt målløs over hr. Frank Aaen, det må jeg sige.
Men det er jo ikke første gang.
Lad os da lige sige med det samme, at i 2004-05 var Socialdemokraterne med til at tage over 6 mia. af de 10 mia. kr.
Det lykkedes så Det Radikale Venstre og Dansk Folkeparti at få boligydelsesstøtten fra Landsbyggefonden ned fra 50 pct. til 25 pct. Om vi stjæler lejernes penge?
Nej, det gør vi ikke.
Det har hele tiden været meningen, at når lånene blev udamortiseret, skulle en del af pengene gå til nybyggeriet, og det skulle køre som et hvile i sig selv-princip.
Og det mener vi egentlig er muligt nu, og det har været muligt et stykke tid.
Så jeg kan ikke se det store problem i, at vi tager 25 pct., når man gør op, at staten allerede i 2007 sådan set havde betalt 37 pct. af det, der lå i Landsbyggefonden.