runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thomas Adelskov (S), 2007-05-22:
Jeg synes, at det er beskæmmende, at ordførerne fra Det Konservative Folkeparti og fra Venstre ikke går på talerstolen og forklarer, hvorfor de ikke støtter det ændringsforslag.
Vi har en tilkendegivelse i Arbejdsmarkedsudvalget på én linje, hvori der står, at beskæftigelsesministeren ikke agter at stille ændringsforslaget selv.
Det er, hvad vi ved om, hvorfor regeringen ikke mener, at syge mennesker, som har en psykisk diagnose, skal undtages fra kontanthjælpsloftet.
Det er, hvad vi ved om, hvorfor regeringen ikke mener, at mennesker, som lider af en kræftsygdom og er under behandling, skal fritages fra kontanthjælpsloftet.
I vores optik er mennesker, der lider af en psykisk sygdom, eller mennesker, der er i et kræftbehandlingsforløb, jo heller ikke i stand til at gå ud og finde sig et arbejde, og derfor er det urimeligt, at de skal leve under regeringens mantra om, at det skal kunne betale sig at arbejde og man derfor skal skæres i kontanthjælpen.
Dansk Folkeparti havde mod nok til at stille sig op på talerstolen og forsøge at forsvare deres argumentation og deres stillingtagen til ændringsforslaget.
Der var ikke hoved eller hale i argumenterne, men man stillede sig dog trods alt op her på talerstolen og stillede sig – i hvert fald i et vist omfang – til rådighed for Folketingets medlemmer.
Jeg synes, det er beskæmmende, at hverken ordførerne fra Det Konservative Folkeparti eller fra Venstre eller beskæftigelsesministeren stiller sig til rådighed med en argumentation for, hvorfor man ikke støtter det her ændringsforslag.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-05-22:
Kontanthjælpsloftet er måske et af de absolut mest præcise kendetegn for den siddende regerings og dens støttepartis, Dansk Folkepartis, politik.
Kontanthjælpsloftet har ét formål: Det er at sikre, at nogle af de svageste, nogle af dem, der står længst ude i forhold til arbejdsmarkedet, bliver fattigere – helst så fattige, at de vil gøre alt for at se, om de kan komme ud af deres fattigdom på den ene eller den anden måde.
Og hvad har der så vist sig?
Det har vist sig, at der ikke er plads til de mennesker på arbejdsmarkedet.
På bundlinjen, når vi skal snakke om kontanthjælpsloftet, står én ting, og det er, at kontanthjælpsloftet har ført til øget fattigdom.
Kontanthjælpsloftet har ført til, at flere mennesker bliver sat på gaden.
Kontanthjælpsloftet har ført til, at vi har tusinder af fattige børn i Danmark.
Derfor er man efter lang tids overvejelse kommet med det lovforslag, vi behandler her, som fritager folk, der er på barsel, og som fritager folk, der er gift med SU-modtagere, fra kontanthjælpsloftet.
Men det er jo ikke de eneste grupper, som ikke er i stand til at arbejde.
Vi har tidligere behandlet et forslag, som netop tog en af de grupper, nemlig gruppen af psykisk syge, som var under 25 år, og sagde: Jamen hvorfor skal de rammes af særlige sanktioner, når de ikke er i stand til at arbejde i en midlertidig periode?
Det ændringsforslag, vi behandler her, har præcis den samme logik: Folk, der i en periode ikke kan arbejde, skal selvfølgelig ikke straffes yderligere.
Derfor er det fuldstændig uforståeligt, at regeringen og Dansk Folkeparti fastholder, at de mennesker altså skal rammes af kontanthjælpsloftet, og at det fortsat skal være sådan, at mennesker, der har problemer nok med en sygdom, f.eks. kræft, under deres sygdomsbehandling og mens de måske på lang sigt kan blive raske igen, skal være ramt af fattigdom, samtidig med at de er ramt af sygdom.
Det er det, der er regeringens politik; det er det, der er Dansk Folkepartis politik.
Hvorfor er det så, man stemmer imod det ændringsforslag?
Det har man sendt hr. Bent Bøgsted op for at prøve at forklare på vegne af Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti.
Og hvad er det så, hr. Bent Bøgsted siger?
Han siger, at de mennesker ikke findes.
Han siger, at de skal på en anden ordning, der ikke eksisterer.
Det er så fattigt, at man ikke kan finde på nogen argumenter, som overhovedet har noget med virkeligheden for mange af de mennesker, vi snakker om, at gøre.
Og helt ærligt, hvis Venstre og Konservative ikke har en bedre fortaler for deres politik end hr. Bent Bøgsted, synes jeg, det står rigtig skidt til med regeringen.
Ole Stavad (S), 2007-05-22:
Jeg takker naturligvis for venligheden, selv om jeg må sige, at det jo udhuler venligheden lidt, at man derefter vil stemme imod.
Og jeg vil sige til hr. Poul Nødgaard, at begrundelsen var lidt tynd, for det ændringsforslag, vi har stillet, har indgået i det udvalgsarbejde, som ligger til grund for lovforslaget.
Der ligger faktisk en mindretalsudtalelse fra Københavns Kommune med et forslag, der betyder, at hvis det er sådan, at en fuldtidspolitiker i kommunerne – det kan være en borgmester, det kan være en rådmand – sidder på nogle poster i den egenskab og får honorar, så kan kommunen beslutte, at honoraret tilfalder kommunen og ikke den enkelte borgmester, der i forvejen er fuldtidslønnet for at varetage det job.
Det er det, det går ud på.
Det hører hjemme i den her lovgivning.
Det hører også hjemme i de høringssvar, som vi har fået, og hvor jeg med undren har set, at indenrigsministeren har afvist det.
Det kan jeg forstå at Dansk Folkeparti også gør af venlighed, men hvis man kan få alle borgmestrene til at tilslutte sig, at de kan miste et honorar, så vil hr. Poul Nødgaard godt være med.
Jeg vil sige til hr. Poul Nødgaard, at jeg synes, at det på trods af venligheden, som jeg har takket for, er meget tyndt, og at det ikke hænger sammen.
Troels Ravn (S), 2007-05-22:
Jeg bemærkede flere ytringer i hr. Jesper Langballes indlæg, bl.a. at det her handler om mennesker, der skal hjælpes.
Og det er jeg sådan set meget enig med Langballe i ...
Jesper Langballe (DF), 2007-05-22:
Over for den sidste appel kan jeg jo næsten ikke holde tårerne tilbage.
Jeg må gøre opmærksom på en række ting.
For det første: Vi lytter altid til – og selvfølgelig har jeg læst UNHCR's rapport – hvad UNHCR siger.
Det bør man gøre, når der er tale om flygtningespørgsmål.
Men det er altså ikke UNHCR, der fører Danmarks flygtningepolitik.
Det gør vi selv herhjemme.
Og det er man ikke, selv om der er nogle bomber, der fuldstændig i flæng spreder ødelæggelse.
Det er noget, man deler med resten af sine landsmænd.
Og det kunne faktisk være, at man havde en moralsk pligt til at komme hjem og hjælpe sine landsmænd med at bygge landet op.
Og så kunne jeg ...
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-05-22:
Jeg er glad for hr. Jesper Langballes ros, og at han har forstået, hvad det er, jeg mener.
For det, jeg mener, er, at det her udelukkende er et spørgsmål om at få flere motiveret til at tage hjem.
Men jeg kan til gengæld også forstå, at hr. Jesper Langballe ikke har læst den rapport fra UNHCR.
Jeg skal ikke gøre mig til ekspert på, hvordan verden ser ud i Irak.
Men jeg læser, hvad folk, der rent faktisk er i området og rent faktisk beskæftiger sig med det, mener.
Og det er jo ikke hvem som helst, det er FN's Flygtningehøjkommissariat, vi snakker om
De gør også opmærksom på, at det ikke giver mening og er decideret farligt for mennesker, der kommer fra Midt- og Sydirak, hvilket jo er flertallet af dem, der befinder sig i Danmark, at blive sendt til Nordirak.
Det er lige så farligt som at sende dem til Midt- eller Sydirak.
Vil hr. Jesper Langballe virkelig risikere at få liv på sin samvittighed bare for at få opfyldt sine målsætninger om at få sparket de her mennesker ud af landet?
Om det er med kærlighed eller ej, er jeg fuldstændig ligeglad med.
Jesper Langballe (DF), 2007-05-22:
Jeg har ofte hørt på hr. Arbo-Bæhr, og det er aldrig før nu gået op for mig, at hr. Jørgen ArboBæhr virkelig har en poetisk åre.
Jeg plejer ikke at blive sådan særlig poetisk stemt ved at høre hr. Jørgen Arbo-Bæhr.
Men det der udtryk »et kærligt spark« hjem
kunne jeg ikke have udtrykt smukkere.
Jeg synes virkelig, at der både er poesi og realiteter i det.
Det er et kærligt spark hjem.
Det er det, som de mennesker trænger allermest til.
Og så kan jeg bare sige om den der overfladiske visdom om situationen i Irak, som går ud på, at Irak er Irak, og det er nok det samme overalt, der springer bomber hele tiden alle vegne, at jeg vil foreslå hr. Jørgen Arbo-Bæhr at sætte sig lidt ind i forholdene i Irak.
I Nordirak, som det er ganske givet at de første vil blive hjemsendt til, er der fuldstændig fred og ro.
Vi prøver lidt ad gangen.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-05-22:
Nu hører jeg hr. Jesper Langballe snakke om, at der er nogle mennesker, der skal hjælpes, nemlig hjælpes hjem.
Det er vist det, man kan kalde sådan et kærligt spark ud af landet.
Og det ville måske ikke være så slemt, hvis det ikke var, fordi det lige præcis var landet Irak, vi har med at gøre.
Ikke fordi jeg tror, at hr. Jesper Langballe sådan er modtagelig over for almindelige argumenter, men er det gået hr. Jesper Langballes næse fuldstændig forbi, at FN's Flygtningehøjkommissariat, UNHCR, i sin rapport fra december 2006 siger, at situationen er blevet endnu værre end sidst, de kom med en rapport, og at de på det kraftigste anbefaler, at ingen irakere fra det sydlige Irak og fra Midtirak bliver sendt hjem, men at man enten giver dem asyl eller en anden form for opholdstilladelse?
Er det fuldstændig ignoreret af hr. Jesper Langballe?
Jesper Langballe (DF), 2007-05-22:
Jeg er ikke i stand til at svare mere på det spørgsmål end det, jeg allerede har sagt.
Tror man på forslaget, på, at det kan have en værdi til at få de pågældende hjem på en ordentlig måde, eller tror man ikke på det, det er sådan set spørgsmålet.
Det er et rent politisk spørgsmål og ikke juridisk.
Men jeg vil godt lige anholde den der sniksnak.
Der er dog noget, De Radikale og Ny Alliance kan være enige om: det her med, at de kommer hjem til et borgerkrigshærget land.
Sikke dog noget snak.
Der er i første omgang tale om, går jeg ud fra, at sende nordirakerne hjem, hvor der er fuldstændig fred og ro.
Der er overhovedet ingen problemer.
Når det drejer sig om Syd- og Centralirak, hvor man så kan forsøge næste gang, er det klart, at det hele tiden er forudsat, at det skal foregå i forståelse med de hjemlige myndigheder og under iagttagelse af, at forholdene er sådan, at de kan sendes hjem.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-05-22:
Jeg synes, at Folketingets forretningsordens vejledninger for, hvor mange dage der skal gå, når man seriøst skal behandle et forslag, fortjener at blive respekteret.
Det her handler ikke om drilleri.
Vi har lige været igennem fuldstændig det samme på det retspolitiske område, hvor Retsudvalget måtte lære familie- og forbrugerministeren, hvordan reglerne er for det her, og sørge for, man får en god lovbehandling
Nu fortsætter regeringen så på næste ministers område, og det synes vi er uacceptabelt.
Jeg vil gerne love hr. Jesper Langballe, at når den tid kommer, hvor Det Radikale Venstre igen får indflydelse, vil der blive lavet ordentlig lovbehandling, også når Dansk Folkeparti er i mindretal.
Det, der er sagen, er, at man har haft fra den 27. marts, da statsministeren kom med sin udmelding, til den 16. maj til at forberede det her, men man vil køre det igennem på 14 dage.
Det er ikke rimeligt.
Og det er jo et fuldstændig urimeligt udsagn at sige, at man vil strække sig videst muligt inden for de givne konditioner.
Det er ikke i orden.
Jesper Langballe (DF), 2007-05-22:
Hvad mon det egentlige motiv er med den tryglen?
Giv det dog en chance, vis lidt fairness.
Er det at gøre noget for de afviste asylansøgere?
Næh, det er det næppe.
Jamen er det for at få en bedre forretningsgang i Folketinget?
Næh, det er formentlig bare for at drille regeringen og Dansk Folkeparti.
Det må hr. Simon Emil Ammitzbøll og hr. Morten Østergaard gerne prøve på, men det vil ikke lykkes dem, for den her sag skal føres igennem.
Der skal handles nu.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-05-22:
Så er det heller ikke værre, det er jo ikke livsvigtigt, siger hr. Jesper Langballe.
Hvis det ikke er livsvigtigt, så ved jeg ikke, hvad det er.
Det, der er tale om, er, at der er nogle generelle retningslinjer omkring god lovbehandling.
Det hedder 30 dage.
Her går der fra den 16. maj til slutningen af maj, ca. 14 dage.
Det er under det halve af, hvad der anbefales fra Justitsministeriets side.
Hr. Jesper Langballe anerkender selv, at der er for kort tid.
Hvorfor vil hr. Jesper Langballe så ikke hjælpe oppositionen, så vi får en ordentlig behandling, en saglig behandling?
Giv dog en chance for en ordentlig behandling af det her forslag.
Morten Østergaard (RV), 2007-05-22:
Nu har Dansk Folkeparti så bidt sig fast i bordet, er modvilligt gået med til at lave en eller anden form for aftale, som jeg tror der vil være en almindelig skepsis mod i oppositionen i dag, og så vil man ikke engang – ikke engang – tillade en bare nogenlunde anstændig behandling i Folketinget, ikke engang tillade, at de mange mennesker udeomkring, der interesserer sig for det, får en anledning til at afgive et høringssvar, som ikke skal skrives hen over en weekend.
Og så siger man, så tillader man sig at sige, at man vil give oppositionen gode muligheder.
Gode muligheder!
Der skal afgives betænkning på torsdag, hvis tidsplanen holder, og hvis det her skal hastes igennem.
Jeg vil sige til hr. Jesper Langballe, at jeg beundrer den kovending, det er, at man åbenbart ønsker at gøre noget for de irakiske asylansøgere, men jeg synes, man burde tillade, at nogle af dem, der interesserer sig for det rundtomkring, får en rimelig chance for at gøre sig gældende, når det handler om et forslag, som mildest talt er kontroversielt og næppe har den effekt, som man ønsker at bryste sig af.
Jesper Langballe (DF), 2007-05-22:
Det er dog alligevel utroligt, når man tænker på, hvordan der råbes højt om – og med rette, synes jeg – at vi her taler om folk, hvoraf nogle har været i en flygtningelejr, som overhovedet ikke er beregnet til det, i 5, 6, 7, 8, 9 år.
Og så får vi pludselig at vide, at vi har for meget hastværk.
Mon der egentlig ikke kunne have været brug for lidt mere hastværk i det her spørgsmål?
Vi synes, det er på tide, at der sker noget, og vi synes ikke, det kan gå hurtigt nok.
Men vi beklager, at forhandlingerne har været så vanskelige, at man må sige, at det er for kort tid.
Altså generelt, principielt er jeg fuldstændig enig med hr. Morten Østergaard i, at der er for kort tid, både til høring og til spørgsmål og svar, og vi er indstillede på at være med til at give oppositionen de bedst mulige betingelser under de forhåndenværende omstændigheder.
Det her er mennesker, der skal hjælpes, og så kan man ikke bare vente til næste gang.
Morten Østergaard (RV), 2007-05-22:
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at Dansk Folkeparti er meget optaget af at få sendt de afviste irakiske asylansøgere hjem til det land, der ifølge Forsvarets Efterretningstjeneste er i en tilstand af borgerkrig.
Det ved alle, og hr. Jesper Langballe er jo altid klar i mælet her.
Det, der er spørgsmålet, er: Er det rimeligt, at man har et sådant hastværk, at det, man overlader til folkestyret, som man normalt påstår at stå vagt om, er en behandling, der skal vare fra i dag til næste fredag, i en sag, der rummer enorme menneskelige konsekvenser for nogle folk, som er meget omdiskuterede, og som optager både offentligheden og vælgerne; at man så vil haste dette igennem, efter at man i øvrigt har taget sig god tid til at forhandle det bag lukkede døre?
Man kan ikke engang tillade en høringsfrist på mere end 5 dage, og høringssvarene er oversendt i dag, hvor vi har første behandling.
Er det ikke et helt urimeligt hastværk, selv om man – som hr. Jesper Langballe og Dansk Folkeparti er – er optaget af at få de irakiske flygtninge sendt hjem til det land, der er i borgerkrig?
Jesper Langballe (DF), 2007-05-22:
Jeg beklager meget over for formanden og Tinget, at jeg har trukket tiden ud.
Jeg sad i et udvalgsmøde og var overhovedet ikke klar over, at vi var nået så langt i dagsordenen.
Jeg vil sige – det bliver sådan lidt improviseret, hvad jeg siger – at den udlændingepolitiske debat, man oplever i medierne for tiden, ikke mindst ved fremkomsten af Ny Alliance, men også før den tid, er præget af en ufattelig uvidenhed og mangel på eftertanke.
Man ser fuldstændig bort fra, at der er tale om afviste asylansøgere, som af de danske myndigheder er blevet beordret til at rejse hjem til deres hjemland, og fra, at hvis man gjorde sådan, som disse utrolig humane mennesker foreslår, så ville det betyde en nedbrydning af hele vores asylsystem.
Så ville det jo betyde, at de mennesker gik ind i en integrationsproces i det danske samfund.
Og ingen minister vil kunne klare den opgave, ingen Udlændingeservice vil kunne klare den opgave at få dem drevet sammen igen og skulle sende dem til deres hjemland.
Det ville både være fuldkommen urealistisk og inhumant.
Hvis vi fortsat vil have et asylsystem, hvis vi fortsat vil hjælpe asylsøgere fra fremmede lande, så er vi nødt til at holde på, at de afviste asylansøgere skal hjem, og så længe de er her, er de her altså hverken på ferie eller på sådan en udvidet jobkortordning, hvor de kan smutte forbi alle andre, der søger arbejde, udlændinge, der søger arbejde i Danmark på jobkort; så er de her på grund af deres egen desperate beslutning, der trodser de danske myndigheder.
Tilbage står jo, at vi har et problem, som også er vores problem.
Det er, at disse mennesker har bidt sig fast i den desperate beslutning om at blive her, at de har en livsdrøm om Danmark, som de holder fast ved, selv om der ingen realiteter er i den.
Og derfor har vi forhandlet os frem til det lovforslag, som forelægges i dag, og som er et godt forsøg på at give de mennesker et incitament til at rejse hjem.
For os er det meget, meget vigtigt, at opkvalificeringsperioden i Danmark og i hjemlandet ikke er to forskellige ting, men at det er et forløb, der hænger fuldstændig sammen, og som skulle kunne give mulighed for, at hjemrejsen for den pågældende, der har underskrevet sådan en kontrakt med Danmark, af hjemlandet vil blive betragtet som en frivillig hjemrejse.
Det er det, vi tror og håber på.
Så vil vi gerne understrege, at al den ufrugtbare snak, der har været om, hvorvidt det her skulle gælde en ganske bestemt befolkningsgruppe blandt flygtninge eller det skulle gælde alle, ikke har haft meget med realiteterne at gøre.
For sagen er jo den, at realiteterne er, at vi altid har objektive kriterier for, hvordan vi behandler asylansøgere, men i det øjeblik vi kommer til hjemsendelsesspørgsmålet, hvor der skal forhandles med hjemlandet, så er man jo nødt til at forhandle med land efter land.
Og derfor er det blevet sådan – som Dansk Folkeparti hele tiden har peget på at det nødvendigvis måtte være – i lovforslaget, at vi begynder med Irak, og hvis det viser sig at være en succes, udvider vi det til andre områder, hvor der er afviste asylansøgere.
Selvfølgelig – det er den eneste måde, det her kan laves på.
Anne Baastrup (SF), 2007-05-22:
I går var jeg ude at diskutere med en Venstremand, og i den forbindelse diskuterede vi også spørgsmålet om, hvorvidt Venstre havde et værdifællesskab med Dansk Folkeparti.
Og al den stund, at hverken Venstres ordfører eller beskæftigelsesministeren er gået op på talerstolen for eventuelt at argumentere for muligheden for at ændre på førtidspensionsloven eller for, at det teknisk, fysisk, juridisk overhovedet er muligt at få et fleksjob for de her mennesker, må vi jo så konstatere, at der også på det her område er et værdifællesskab mellem Venstre og Dansk Folkeparti.
Under førstebehandlingen af det her lovforslag brugte jeg lidt tid på bl.a. at fortælle Dansk Folkepartis medlem af Arbejdsmarkedsudvalget om en forening, der hedder Loftsramte Eksperter.
Jeg sendte endda hr. Bent Bøgsted links til denne forenings hjemmeside, men jeg har ikke efterfølgende fået nogen kommentarer fra hr. Bent Bøgsted.
Sagen er jo den, at der er der en lang række mennesker, der er blevet ramt af kontanthjælpsloftet, og de beskriver, hvilke konsekvenser det får for dem selv, deres familie og især deres børn.
Det, man gør ved at lave det her kontanthjælpsloft, er, at man sikrer, at børn, der er født og opvokset i Danmark, og som går i danske skoler, fastholdes i en relativ fattigdom, som, selv om vi har et rigt land, er ganske, ganske forfærdelig for disse børn.
Og hvad er det, der er karakteristisk for regeringen? At den er fløjtende ligeglad med, at vi har fattige børn i det danske samfund.
Og hvad er det, der er karakteristisk for Dansk Folkeparti?
Dansk Folkeparti er fløjtende ligeglad med, om vi har fattige børn, der vokser op i Danmark.
Og så synes jeg, at det er meget interessant i øvrigt at diskutere, hvad det er, der nu er ved at ske i dansk politik.
For med de her klare socialpolitiske udmeldinger fra De Konservative, Venstre og Dansk Folkeparti må det også være klart for vælgerne, at dette er højrefløjen i dansk politik, som er flintrende ligeglad med, at der er børn i Danmark, der vokser op i fattigdom.
Jesper Langballe (DF), 2007-05-22:
Jamen altså, gode muligheder, de bedst tænkelige muligheder under de nugældende konditioner, og de konditioner er ikke for gode, det erkender jeg.
Men så vil jeg også bede hr. Morten Østergaard om at spise brød til, for så er det heller ikke værre.
Det er teknisk uheldigt for Folketingets forretningsgang, når der er så korte høringsfrister og så kort tid til spørgsmål og svar,
selv om vi vil arbejde for, at den tid bliver strakt, lige indtil der skal afgives betænkning.
Men altså, det er mennesker, der skal hjælpes, og det er derfor, jeg siger, at så er sagen heller ikke værre.
Hvis der var tale om en sag, hvor man indskrænkede folks frihed eller indskrænkede deres rettigheder, så kunne man sige, at det pludselig bliver livsvigtigt, at der er meget god tid, en god lang høringsfrist, men det er der jo ikke tale om her.
Her er der tale om at hjælpe folk til at komme hjem på en ordentlig måde.
Og der er ikke retssikkerhedsmæssigt nogen problemer involveret i det her.
Der er faktisk heller ikke nogen jura involveret i det.
Og derfor siger jeg, at så er det heller ikke værre.
Thomas Adelskov (S), 2007-05-22:
Det var dog en utrolig skuffende melding fra Dansk Folkeparti.
For et år siden var vi enige om, at unge mennesker, som er på kontanthjælp, er psykisk syge, er skizofrene – senere tilføjede vi også borderlinediagnosen – ikke er til rådighed for arbejdsmarkedet, men er i et behandlingsforløb, hvor de på et eller andet tidspunkt kan forventes måske at ville vende tilbage til arbejdsmarkedet.
Derfor valgte vi at undtage disse unge fra den særlige lave ungeindsats.
Så skal vi ikke tage det samme hensyn, så skal vi ikke have den samme medmenneskelighed.
Der er jo på ingen måde tale om, at de her mennesker er klar til hverken fleksjob eller førtidspension, hvis det er sådan, at de har mulighed for at blive raske og kunne vende tilbage til arbejdsmarkedet på et eller andet tidspunkt.
Det er jo i den sammenhæng, at det er nødvendigt at sige: De har ikke en arbejdsevne i øjeblikket, og derfor kan man ikke stille krav om, at de skal gå ud og finde sig et arbejde, og derfor bør de undtages fra kontanthjælpsloftet.
Bent Bøgsted (DF), 2007-05-22:
Dansk Folkeparti har selvfølgelig set på det ændringsforslag.
Det kan selvfølgelig virke som et meget sympatisk forslag, at man skal fritage ægtefæller på kontanthjælp, der har psykisk sygdom eller kræft, fra nedsættelsen.
Men den holdning, vi har i Dansk Folkeparti, er, at hvis man er så syg, at man ikke kan klare et job – det kan være på grund af kræft eller psykisk sygdom – skal man slet ikke være i kontanthjælpssystemet.
Så skal man jo i gang med en sagsbehandling vedrørende enten fleksjob eller førtidspension.
De personer, der er omfattet her, er efter vores mening en gruppe, der skal ind i et andet system.
Der er lavet en stor portion af tiltag, der skal hjælpe folk videre.
Hvis man har noget psykisk sygdom, der besværliggør, at man kan være på arbejdsmarkedet, så skal man hjælpes til at få fodfæste, og man kan få ekstra hjælp til at komme ud på arbejdsmarkedet.
Men har man en psykisk sygdom, der gør, at man ikke kan klare at være på arbejdsmarkedet, så er det kommunerne, der skal træde ind og sætte en behandling i gang med henblik på enten et fleksjob, en revalideringsløsning eller en førtidspensionsordning.
Derfor kan vi heller ikke tilslutte os det her ændringsforslag.