Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-03-24:
Jeg vil gerne takke Socialdemokraterne for at have sat fokus på genoptræning - altså genoptræning og rehabilitering af mennesker, der rammes af en hjerneskade.
Det er jeg glad for.
Det er noget, vi politikere bør gå op i.
Der er tale om komplicerede og langstrakte forløb med stor betydning for, hvordan mennesker med en erhvervet hjerneskade kan vende tilbage til et godt, selvstændigt og meningsfyldt liv.
Vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at den enkelte kan vende tilbage til så normalt et liv som overhovedet muligt.
Efter min mening gøres det bedst muligt, ved at der tages udgangspunkt i den hjerneskadedes individuelle situation, i den enkeltes personlige målsætninger og i den enkeltes individuelle behov og muligheder.
Jeg helt enig med Socialdemokraterne i, at vi på nogle områder bør forbedre indsatsen over for mennesker, der rammes af en hjerneskade, så jeg har i virkeligheden en stor sympati for intentionerne med forslaget.
Jeg er derimod ikke enig i den vej, som Socialdemokraterne ønsker at gå.
Ved at fastsætte én bestemt ventetid tager man ikke højde for, at hjerneskaderamte udgør en meget heterogen gruppe med forskellige behov og ressourcer.
Jeg mener derimod, at vi fra centralt hold skal understøtte en organisering i landets regioner og kommuner, der tager højde for de individuelle behov, som er af afgørende betydning for en tryg og effektiv indsats.
Når en hjerneskadet står over for udskrivning fra sygehuset, skal region og kommune tage konkret stilling til den ramtes behov, ønsker og forventninger, og der skal på den baggrund sammensættes et individuelt tilbud.
Den hjerneskaderamte skal have hjælp til at få sin førlighed tilbage, til at klare hverdagen og til, hvor det er muligt, at vende tilbage til arbejdsmarkedet.
Mange hjerneskadede oplever koncentrationsbesvær, hukommelsestab, nedsat situationsfornemmelse eller en ændret personlighed.
Der er ofte tale om skjulte skader, som den enkelte måske først erkender, et stykke tid efter at skaden er sket, altså senere i forløbet.
Jeg lægger tryk på ordet forløbet, for det er for mig at se kodeordet i en god og tryg og helhedsorienteret rehabiliteringsindsats.
Den hjerneskaderamte skal have tilbud, når motivationen er der, når modet er der, og når overskuddet er der.
Rehabiliteringsforløb er for mig en samlet, koordineret og helhedsorienteret indsats på tværs af myndigheder, på tværs af lovgivning og på tværs af fagområder.
Det er det, det hele handler om samarbejde, timing og rettidighed gennem hele forløbet.
Det rette tilbud skal gives på det rette sted og på det rette tidspunkt.
Koordination, organisation og tværfagligt samarbejde er derfor alfa og omega.
Setuppet er på plads.
Det har jeg sagt en del gange før, og det gentager jeg gerne her i dag: Vi har skabt de rigtige organisatoriske og lovgivningsmæssige rammer for at skabe sammenhæng, tryghed og faglig kvalitet i hele forløbet, fra den akutte fase til behandling, genoptræning og rehabilitering.
Når det så er sagt, er der fortsat rum for lokale forbedringer.
Vi har redskaberne, men ja, vi kan blive bedre til at bruge dem.
Det er helt afgørende, at der tænkes i integrerede forløb, også blandt de forskellige sagsbehandlere internt i de kommunale forvaltninger.
For rehabilitering af hjerneskadede rækker langt, langt bredere ud end sundhedsområdet i snæver forstand.
Det handler også om specialundervisningsområdet, om hjemmeplejen, arbejdsmarkedsområdet, revalideringsområdet og måske også handicapområdet osv.
Og selv om personale og sektorer generelt er meget dygtige til at sikre en høj kvalitet i egen indsats, er det en udfordring at skabe sammenhæng mellem de forskellige ydelser.
Flere steder har man kridtet banen op, flere kommuner er på vinderkurs, og jeg kan ikke lade være med at nævne, at HjerneSagen tilbage i oktober sidste år bragte en artikel med overskriften »Rehabilitering af apopleksiramte i Kolding Kommune anno 2008«.
For artiklen handlede lige præcis om en kommune, der følger borgeren hele vejen i mål, fra den enkeltes første spæde skridt med en rollator og personlig hjælp til f.eks. virksomhedspraktik eller fuld tilbagevenden til arbejdsmarkedet, hvis det var muligt.
Eksemplet fra Kolding er netop også et eksempel på ambitionen med kommunalreformen.
Og eksemplet er ikke enestående.
I Allerød Kommune taler statistikken for sig selv.
Her vender fire ud af fem hjerneskadede tilbage til arbejdsmarkedet.
Det er derfor også forståeligt, at artiklen om indsatsen i Kolding Kommune sluttede af med et ønske om at begrave myten om, at kommunerne ikke kan løfte opgaven.
Der er grund til at kvittere over for de kommuner og regioner, der gør det godt.
Men jeg anerkender også, at vi samlet set ikke er i hus med opgaven.
Jeg hører også om mindre gode eksempler - for de er der, det ved vi alle - og om de kommuner, der skal på omgangshøjde.
Fra centralt hold kan vi ikke stå og se på, at ikke alle patienter får de tilbud, som de har behov for.
De kommende anbefalinger vil bygge på de nyeste faglige standarder og viden på området, og de vil understøtte en styrket organisation, sammenhæng og rettidighed i indsatsen for alle hjerneskadede, uanset hvor i landet de bor.
Og som noget nyt vil de nye modeller for anbefalede patientforløb også inkludere apopleksipatienter.
Med beslutningsforslaget risikerer Socialdemokraterne at sende det signal, at kommunerne ikke er gode nok til at løfte opgaven.
Lad mig give Slagelse Kommune som et konkret eksempel på, at man lokalt har oprustet på mange vitale områder på hjerneskadeområdet, og lad mig i overskrift blot nævne fire af kommunens indsatser: For det første er det aftalt, at sygehuset fremsender en statusskrivelse til Slagelse Kommune, mens patienten stadig er indlagt, så kommunen får mulighed for at tage stilling til relevante tilbud og behovet for forsørgelse, hjemmepleje, hjælpemidler, boligændring, taleundervisning, socialpædagogisk støtte, handicapkørsel, ledsageordning og genoptræning, inden patienten udskrives.
For det andet afholdes der udskrivende planlægningsmøder mellem sygehus, patient, pårørende og relevante fagpersoner fra kommunen for at sikre en så god og smidig overgang som muligt fra region til kommune.
For det tredje har Slagelse Kommune ansat en hjerneskadekoordinator med en forløbskoordinerende funktion for at sikre de relevante sammenhænge og rettidige kommunale tilbud på tværs af fagområder.
Og endelig for det fjerde har Slagelse Kommune ansat en neuropsykolog for at sikre specialviden på området og for generelt at kvalificere sagsbehandlingen ved at rådgive, supervisere og undervise de øvrige faggrupper i kommunen om neurologiske problemstillinger.
Jeg mener, at eksemplet fra Slagelse viser, at der lokalt arbejdes både ambitiøst og målrettet for at sikre hjerneskaderamte trygge, sammenhængende og fagligt velfunderede træningsforløb.
Det er blot ét blandt flere eksempler på, hvordan helhedsorienterede indsatser lokalt har højnet kvaliteten og gjort afstanden mellem region og kommune og internt mellem de kommunale forvaltninger kortere.
F.eks. er jeg bekendt med, at der i dag er rundt regnet 25 kommunale hjerneskadekoordinatorer, forløbskoordinatorer eller lignende ansat rundtomkring i landets kommuner, og det er den vej, vi skal fortsætte ad.
I mine øjne er det ikke mere lovgivning, der er brug for.
Det nytter ikke noget, at vi bliver ved med at finjustere og detailregulere lovgivningen.
De lovgivningsmæssige rammer kan og skal udfyldes lokalt i samarbejde med de hjerneskaderamte og eventuelt også pårørende.
Det skal vi naturligvis støtte op om, og Sundhedsstyrelsens igangværende arbejde med anbefaling til behandling og rehabilitering af hjerneskadede vil udgøre en fælles national ramme for at styrke regional og kommunal indsats.
Samtidig er jeg gået i dialog med både KL og Danske Regioner om, hvilke udfordringer de ser, og om hvordan vi fra centralt hold bedre kan støtte den lokale indsats.
Frit valg af kommunale genoptræningstilbud for mennesker er en mulighed, som regeringen bl.a. med støtte fra Socialdemokratiet sikrede alle patientgrupper med vedtagelsen af sundhedsloven tilbage i folketingsåret 2004-2005.
Det frie valg blandt de kommunale genoptræningstilbud er derfor i dag en lovbunden ret, som alle patientgrupper kan gøre brug af.
Det gælder også mennesker med en hjerneskade.
Frihed til at vælge det bedste tilbud er en hjørnesten, det styrker kvaliteten og kommer alle danskere til gode.
Valgfrihed giver mulighed for at vælge de tilbud, der passer den enkelte bedst.
Men en juridisk lovbunden valgfrihed har ingen værdi, hvis ikke den følges op af en reel mulighed for at vælge frit, sådan som Socialdemokraterne også er inde på.
En åbenlys forudsætning for et reelt frit valg er selvfølgelig, at patienten sikres information herom.
Og det har vi i regeringen allerede sikret.
Fra dag et efter kommunalreformen har det været et lovkrav, at kommunerne skal vejlede patienterne i muligheden for frit at vælge mellem de kommunale genoptræningstilbud.
Det skal ske med den første patientkontakt.
Jeg kan oplyse, at der i fire ud af fem sundhedssamtaler er aftalt, at sygehuset allerede på udskrivningstidspunktet udleverer informationsmateriale om patientens ret til frit valg, uanset om der er henvist til specialiseret ambulant genoptræning på et sygehus eller til almindelig ambulant genoptræning i en kommune.
Samtidig er det også afgørende vigtigt, at kommunerne, som også Socialdemokraterne foreslår, udarbejder tilgængelige oversigter over de genoptræningstilbud, der findes, med angivelse af eventuelle ventetider.
For det første anbefalede Sundhedsstyrelsen tilbage i 2006, at regioner og kommuner som led i de lovpligtige sundhedsaftaler på træningsområdet etablerer oversigter over genoptræningstilbud samt også eventuelle ventetider.
Med økonomiaftalerne med henholdsvis regionerne og kommunerne for 2009 følger regeringen op på Sundhedsstyrelsens anbefalinger, og her er det derfor aftalt, at monitoreringsgruppen på genoptræningsområdet følger op på, om kommunerne har etableret oversigter over, hvilke genoptræningstilbud kommunerne råder over, og hvordan kommunerne formidler de oversigter til bl.a. sygehuse og patienter.
Resultatet af undersøgelsen vil ligge klar i næste måned.
For det andet har regeringen i efteråret 2008 igangsat et udviklingsarbejde med opgørelse af forventede og registrerede ventetider for genoptræning efter udskrivning fra sygehus i både regionalt og kommunalt regi.
Det fremgår også af økonomiaftalerne for 2009, og formålet er at understøtte én national indgang til information om lokale ventetider for netop at styrke patientens frie valg af genoptræningstilbud.
Og allerede nu har sygehusene mulighed for at opgive forventet ventetid til specialiseret ambulant genoptræning.
Lad mig afslutningsvis blot nævne Region Syddanmark som et godt eksempel på, at man lokalt har taget arbejdshandskerne på.
På www.visinfosyd.dk viser Region Syddanmark for alle kommuner i regionen f.eks. oplysninger om kommunale og regionale genoptræningstilbud, om ventetider, om kontaktpersoner både på sygehuse og i kommunerne og om fritvalgsreglerne på genoptræningsområdet.