Jan E. Jørgensen (V), 2013-05-16:
Altså, den ene af de tre lister i hr. Simon Kollerups eksempel opnåede valg til kommunalbestyrelsen og de to andre opstillede lister opnåede ikke valg til kommunalbestyrelsen.
Den første liste fik så mange stemmer og fik så stor folkelig opbakning, at den opnåede valg, og det opnåede de to andre lister ikke.
Så det er jo ikke en urimelig forskelsbehandling, det er en saglig forskelsbehandling.
Jeg nægter at tro på, at kandidaterne på de to lister så skulle sige: Nej, det kan ikke være rigtigt, det er simpelt hen bare urimeligt, at den første liste ikke skal samle de her underskrifter, men vi skal.
Jeg tror, de to andre Venstreforeninger i kommunen vil glæde sig over, at det ikke er alle tre Venstreforeninger, der skal ud og samle 50 underskrifter til næste valg, men kun er to af dem.
Tak for det.
Forskellen på hr. Bertel Haarder og den nuværende minister er måske, at hr. Bertel Haarder godt kan indrømme, når der har været en embedsmand, som har skrevet en tale, som man måske ikke selv haft det helt store engagement i.
Lad mig sige det sådan, at i Venstre mener vi ikke, at man skal gøre tingene mere komplicerede og besværlige end højst nødvendigt, og nu er det her beslutningsforslag jo ikke noget, der vil lette livet for særlig mange mennesker, men bare fordi det kun er nogle forholdsvis få mennesker, man letter livet for, kan man jo godt overveje at gøre det.
Vi mener generelt set, at der bør ske en regelforenkling og afbureaukratisering på alle de områder, hvor der er mulighed for det, og dette forslag lægger netop op til en sådan fuldstændig uproblematisk regelforenkling.
Med den nuværende kommunale og regionale valglov pålægger vi alle partier og lister at aflevere såvel en kandidatliste som en stillerliste med underskrifter fra borgere i kommunen, der anbefaler den pågældende liste eller det pågældende parti ved valg enten i kommunalt eller regionalt regi.
Det betyder altså i praksis, at partier og lister, der allerede er indvalgt i kommunalbestyrelsen eller regionsrådet med tusindvis af stemmer mange gange, og som ønsker at genopstille under det samme partinavn, det samme listenavn, altså igen skal ud og skaffe stillere for at være opstillingsberettiget.
De pålægges derfor en helt unødvendig bureaukratisk byrde.
Med forslaget fra Dansk Folkeparti foreslår man altså en fjernelse af kravet om disse stillerlister ved kommunale og regionale valg for de partier og lister, der har været repræsenteret i kommunalbestyrelsen eller regionsrådet i hele den foregående valgperiode, og som vælger at genopstille under samme parti- eller listenavn.
Venstre mener som sagt, at forslaget er en god idé.
Med de nuværende regler pålægges en række partier og lister, der ønsker at genopstille, en ekstra og unødvendig arbejdsbyrde.
Hvis man nu forestillede sig, at den samme regel, som kommunerne skal døje med, også var gældende ved folketingsvalg, så vil det betyde, at vi herinde skulle ud og indsamle 20.000 stemmer ved hvert eneste nye folketingsvalg bare for at være opstillingsberettigede, en umiddelbart absurd tanke, som ministeren dog ikke helt afviste at gå ind på, men altså ikke desto mindre en realitet for en række partier og lister i kommunalt og regionalt regi, om end naturligvis i mindre målestok.
En afskaffelse af stillerlister for allerede indvalgte partier og lister vil desuden lette de administrative byrder for de embedsmænd, der skal foretage et tjek og krydstjek af siddende partiers og listers stillerlister for kontrollere, om der er nogle, der har skrevet under på flere forskellige partiers lister, det må man nemlig ikke.
Et ofte anført argument, og det var også det argument, ministeren kom med, for, at man skal bevare disse stillerlister, er, at de er med til at angive, hvem der tegner partiet eller listen.
Men tiden er løbet fra dette argument.
I dag forholder det sig sådan, at de partier og lister, der allerede har været repræsenteret i en valgperiode, jo altså har en organisation, de har en landsorganisation, som man kan henvende sig til, hvis der skulle være tvivl om, hvem der tegner listen.
Det er jo heller ikke sådan, hvis et parti bliver opsplittet i to fraktioner, at begge fraktioner så ved det efterfølgende valg kan påstå, at de repræsenterer partiet.
Partiet udgøres jo af partiorganisationen, af den lokale partiforening, af vælgerforeningen, som jo opstiller kandidaterne til valget.
Så det er sådan set ikke det store problem.
Men bare fordi vi ikke kan lette tilværelsen for alle, er vel ikke noget argument for, at vi ikke skal lette tilværelsen for de fleste.
Så venstre mener, at det er et skridt, et lille skridt, men et skridt i den rigtige retning om et mere afbureaukratiseret Danmark.