Per Clausen (EL), 2008-11-25:
Det er blevet sagt ofte her i debatten i dag, at der jo er energiforligspartierne, og at der vil komme en plan eller et udspil fra dem i løbet af det kommende forår.
Det er selvfølgelig rigtigt, at det må vi forvente, det fremgår da i hvert fald af den aftale, man har lavet.
Til gengæld synes jeg også, at debatten her i dag har afsløret, når man lytter til det, de enkelte ordførere siger, at der i hvert fald ikke i forvejen sådan i udgangspunktet nødvendigvis er enighed mellem energiforligspartierne om, hvad det er for en udfordring, man står over for.
Vi måtte høre på, at hr. Per Ørum Jørgensen fra Det Konservative Folkeparti og hr. Eyvind Vesselbo fra Venstre talte om den positive udvikling, der skulle fortsætte.
Stillet over for det rimelige modspørgsmål - synes jeg - om det var udviklingen med stigende CO2-udslip og stigende energiforbrug, der skulle fortsætte, fik jeg det svar, at det var det ikke, men det er jo den udvikling, vi befinder os i nu, så det er den, der skal vendes.
Der tror jeg nok jeg må sige, at jeg fra både Socialdemokraterne, SF og Det Radikale Venstre hørte en lidt mere klar erkendelse af udfordringens omfang og af, hvad der skal til, og jo i hvert fald også fra både Socialdemokraternes og Det Radikale Venstres side en opfattelse af, at der var brug for at sikre nogle økonomiske incitamenter i forhold til både kommunerne og boligerne.
Jeg vil også bare i al stilfærdighed minde SF's ordfører om, at det jo ikke er sådan, at alle kommuner er i den situation, at de har masser af penge, og at det kun er anlægsloftet, der forhindrer dem i at investere.
Der er faktisk også kommuner, som er i en økonomisk vanskelig situation og af den grund sådan set ikke ville blive hjulpet meget ved, at man fjernede anlægsloftet, fordi de stadig mangler penge.
Så der er altså et reelt behov på det her område.
Når det er særlig vigtigt at beskæftige sig med bygninger og boliger, er det jo, fordi 40 pct. af Danmarks energiforbrug finder sted i landets bygninger, og at en meget stor del forbruges i boliger.
Og for hvert eneste år, der går, hvor der gennemføres renoveringer af gamle bygninger og gamle boliger, uden at vi sørger for, at de energimæssige forhold bringes på det teknisk mulige niveau, som vi kan i dag, ja, så har vi spildt 1 år og i virkeligheden sikret, at en lang række boliger og bygninger de næste 40 år kommer til at være i en meget, meget dårlig stand, når vi snakker om energirenovering.
Nu er det jo sådan, at hvis man energirenoverer bygninger og bruger eksisterende klimavenlig teknologi, vil man kunne reducere energiforbruget med cirka 80 pct., og man vil i alt væsentligt kunne få dækket resten med vedvarende energi.
Det er altså ud fra, at man tager udgangspunkt i den teknologi, som er eksisterende.
Så det er altså ikke så svært.
Vi har den nødvendige teknologi og en stor ekspertise på området, og så må man jo sige, at der ikke sker noget, for hvis man f.eks. snakker med de energikonsulenter, som arbejder med at rådgive folk i den her sammenhæng, er deres klare opfattelse, at det her er gået i stå.
Så kan man spørge: Hvad kan forklaringen så være på det?
Ja, en af forklaringerne er, at på trods af at man i et tiårigt perspektiv f.eks. kan sige, at de ekstra penge, man bruger på energirenovering, er ufattelig godt givet ud, og i et endnu længere perspektiv endnu mere ufattelig godt givet ud, så vælger man tilsyneladende andre investeringer.
Det kan vi jo beklage, men vi kan også forholde os til, at sådan er det, og prøve at opmuntre yderligere til investeringer i energirenoveringer.
Det er jo også sådan, at man nok må se i øjnene, at den finansielle økonomiske krise, der rammer vores land, for det første betyder, at der bliver arbejdsløse bygningsarbejdere, hvilket jo gør det til en absurditet ikke hurtigt at tage nogle initiativer for at få gang i det her område, men for det andet kan det jo også godt være, at det ikke bare er virksomhedernes investeringslyst, som påvirkes, at det ikke kun er virksomhedernes lånemuligheder, der påvirkes - det har man kunnet læse meget om i aviserne de seneste dage - men at det også er almindelige menneskers investeringslyst og lånemulighed, der påvirkes negativt, så det altså godt kan være sådan, at lige præcis den aktuelle økonomiske situation, vi befinder os i dag, gør det endnu mere aktuelt at stille et forslag som det, Enhedslisten har gjort, som handler om at opbygge en energifond, som giver mulighed for, at man på gunstige vilkår kan låne penge til energirenoveringer.
Det er også netop derfor, at jeg nødt til at sige til dem, der tror, at vi har brugt begge de 2 år, hvor energiforligspartierne førte forhandlinger, på at lave det her forslag, at det har vi sådan set ikke.
Vi har sådan set lavet med udgangspunkt i den aktuelle politiske situation, og fordi vi mente, der var brug for at sætte mere fart på udviklingen.
Det er jo også sådan, når man deltager i konferencer - både inden for byggeriet og energiområdet er der jo mange konferencer, og der bliver opsamlet meget viden - at man indimellem godt kan være lidt forundret over, at det åbenbart hver eneste gang er nødvendigt for energiforligspartierne lige at sørge for at indsamle lidt ekstra ny viden, som de kan påstå de selv har indsamlet, inden de kan komme i gang med at handle.
Men der er i hvert fald ikke nogen af dem, som jeg har snakket med, som er i tvivl om, at hvis man vil gøre noget på det her område og nedbringe det kæmpe energiforbrug, der i dag ligger i bygningsmassen, så er vi nødt til at gøre noget politisk for at gøre det fordelagtigt for danskerne at gøre noget ved deres boliger.
Nu kan man jo mene, hvad man vil, om tilskud, bl.a. at det er urimeligt, at folk ikke selv betaler, når de får en besparelse, men faktum er altså, at det er et vigtigt redskab til at sætte gang i udbygningen af vedvarende energi-teknologier i private boliger.
Tidligere har der jo eksisteret andre støtteordninger, som har givet ganske gode resultater, og i andre europæiske lande har man også gode erfaringer med støtteordninger.
Så hvis det handler om at opnå resultater, er det i hvert fald ganske effektivt.
Det, der så gør, at situationen i dag, synes jeg, gør det særlig aktuelt at sætte gang i tingene, er altså, at vi står i en situation, hvor ledigheden i byggebranchen er stigende.
Vi har i dag fået at vide fra OECD's side, at man må forvente, at arbejdsløsheden generelt set vil stige ganske dramatisk i Danmark i de kommende år.
Jeg har også godt læst, at OECD's ekspert på danske forhold mener, at det jo nok nærmest er hensigtsmæssigt, at arbejdsløsheden stiger, fordi den har været alt for lav i Danmark, og at hvis man skal gøre noget ved det, skal det nok primært være i form af skattelettelser.
Der er det problem, at hvis man forsøger at lette på finanspolitikken ved at give skattelettelser, har man i hvert fald ingen garanti for, at det fører til øget beskæftigelse af betydning i Danmark, hvorimod vi jo kunne være ret sikre på, at hvis vi brugte tilsvarende ressourcer på at sætte gang i en renovering af det eksisterende byggeri, som gjorde det mere energirigtigt, så ville der ske en ganske markant forbedring af beskæftigelsen.
Så er der også en ting, jeg har lagt meget mærke til, når jeg har været ude at snakke med folk, der er i byggeriet.
Det kan de af en eller anden grund ikke lide.
Her hersker det liberalistiske sindelag åbenbart på trods af al fornuft.
Sådan er det jo undertiden.
Det kan være farligt at lade ideologi stå i vejen for fornuft, men dem om det.
Sagen er jo, at det, man også taler om, er, at dansk byggeri kan komme til at lide et bemærkelsesværdigt tab af konkurrenceevne i forhold til byggeriet i andre lande, hvis man ikke hele tiden udvikler sine kompetencer inden for det grønne, miljøvenlige, klimavenlige og energiøkonomiske byggeri og laver de renoveringer, der er nødvendige inden for det.
Hvis vi stadig væk vil kunne prale af at være i spidsen, er det på tide, at vi igen kommer i gang med en videns- og kapacitetsopbygning hos de bygningsarbejdere og de byggefirmaer, som arbejder med de her ting.
Det har vi hårdt brug for.
Selv om Danmark er sent ude, har vi jo faktisk gode muligheder for at komme tilbage til den førerposition, vi havde for 10 år siden, og med udgangspunkt i den førerposition have noget viden, som også kan bruges andre steder i verden, og det er sådan set ikke noget dårligt udgangspunkt, hvis man vil klare sig i den internationale konkurrence fremover.
Alt i alt vil jeg sige, at jeg med nogen spænding ser frem til resultatet af de forhandlinger, der skal være imellem energiforligspartierne.
Jeg kan forstå, at Socialdemokraterne, SF og Det Radikale Venstre har forstået udfordringens omfang og vil forsøge at modsvare den i forhandlinger med nogle, der måske har et lidt mere lemfældigt forhold til, hvordan vi sikrer den nødvendige reduktion af CO2-udslippet.
Men pointen er i hvert fald, at Enhedslisten vil fortsætte med at stille konkrete politiske forslag til, hvordan de udfordringer, vi står over for, kan løses.
Det vil vi gøre på de områder, hvor der ikke findes brede forlig, det vil vi gøre på de områder, hvor der findes brede forlig, og det vil vi selvfølgelig også gøre de steder, hvor vi er med i forlig, og her vil vi så fremlægge dem over for dem, vi har indgået forlig med.
Enhedslisten insisterer på altid at fortsætte med ikke kun at beskrive problemerne, men også at beskrive løsningerne på dem.