runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-01-28:
Jeg vil gerne sige, at hovedparten af de økonomiske midler, vi anvender i beskæftigelsespolitikken, rent faktisk går til uddannelse i en eller anden form.
Jeg tror, uden at jeg vil hænges op på det, at det faktisk er i størrelsesordenen 80 pct. af vores midler, der går til det. Jeg vil gerne sige til hr. Thomas Adelskov, at i de tilfælde, hvor uddannelse er det rigtige, skal vi selvfølgelig bruge uddannelse.
Men jeg synes, hr. Thomas Adelskov gør sig skyldig i en for generel indstilling til de her problemer, for det er ikke altid, at uddannelse er det rigtige instrument at bruge.
Mange har jo høje uddannelser og er velkvalificerede, har en håndværkeruddannelse, kan deres fag, men skal måske have hjælp til at komme ind på virksomhederne.
Jeg vil bare sige, at selv om uddannelse er et meget vigtigt instrument, er det altså ikke svaret på alle problemer her i tilværelsen.
Jeg tror, vi må indstille os på, at hovedindsatsen skal bestå i, at virksomhederne får optimismen og indtjeningsmulighederne tilbage, så de i stedet for at fyre folk nu kan ansætte folk.
Derfor skal vi altså bruge det her med omtanke, og udgangspunktet skal hele tiden være, at det er, hvad den enkelte ledige har behov for, der skal være retningslinjen for, hvilken indsats der skal sættes ind med.
Thomas Adelskov (S), 2009-01-28:
Jamen det er jo rigtigt, at der i dag er nogle muligheder for at gøre det.
Man er forpligtet til at sende en masse ud i løntilskudsjob, og det betyder jo i realiteten, at man ikke begynder at rette den ledige arbejdskraft derhen, hvor der rent faktisk er beskæftigelse, for det forhindrer regeringen jobcentrene i at gøre.
Derfor spørger jeg en gang til: Kan beskæftigelsesministeren ikke være med til, at vi laver nogle regler, der giver mulighed for, at man langt tidligere - efter 3 måneders ledighed - med ret kan gå ned og bede om at få et uddannelsestilbud, et opkvalificeringstilbud, sådan at man kan komme hen i nærheden og i retning af jobåbninger der, hvor vi mangler veluddannet arbejdskraft?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-01-28:
Hr. Thomas Adelskov overser jo, muligvis med vilje, at de eksisterende regler i dag muliggør en lang uddannelse allerede fra første ledighedsdag, hvis man kan se, at den eneste mulighed for, at den ledige kan komme i arbejde, er en uddannelse.
Vi har 6 ugers selvvalgt uddannelse, det kan kombineres med yderligere 6 ugers uddannelse efter aftale med jobcenteret.
Vi har jo netop permanentgjort voksenlærlingeordningen, sådan at det nu er en ret, at arbejdsgiveren kan få tilskud til en voksenlærling.
Vi har jobrotationsordninger osv.
Derfor skal jobcentrene gennem en tidlig og aktiv indsats gøre alt, hvad der står i deres magt for at få mennesker hurtigt tilbage i job, og den indsats - og jeg kan ikke understrege det nok - skal dirigeres derhen, hvor jobmulighederne er.
Thomas Adelskov (S), 2009-01-28:
Så lykkedes det igen beskæftigelsesministeren at gentage den forvrøvlede historie om, at oppositionen vil bruge mange flere penge, end der er til rådighed.
Jeg bliver nødt til endnu en gang at understrege over for ministeren, at det, det handler om, er, at regeringen har valgt at give skattelettelser i stedet for at bruge pengene på velfærd.
De milliarder, som regeringen har pumpet ud i skattelettelser, ville vi have brugt på vores fælles velfærd: på bedre skoler, på veje, på bedre trafik, på vores sundhedsvæsen, og regeringen har hældt dem ud i skattelettelser.
Så det er ikke en konkurrence om, hvem der har gnavet mest af eller ville gnave mest af på gælden, det er et spørgsmål om, hvem der ville bruge mest på velfærd.
Og der tabte regeringen i forhold til velfærden.
Spørgsmålet her handler jo helt konkret om, hvad for nogle initiativer man kan tage.
Jeg vil prøve at nævne et par elementer og nogle forslag, som ministeren så kan tage stilling til og vurdere, om det ikke var nogle, som ville være til gavn og ikke til skade.
F.eks. har vi i dag nogle regler, der betyder, at man skal gå 9 måneder ledig, før man kommer i et aktiveringstilbud og f.eks. får tilbud om uddannelse og opkvalificering.
Kunne vi ikke i fællesskab blive enige om at rykke det frem?
Vi ved, at med en meget høj ledighed, ender det med, at man går ledig i meget lang tid, også over 9 måneder, og derfor kan vi jo lige så godt fremrykke den aktivering af de ledige, sådan at de kan blive omskolet, efteruddannet over i nogle brancher, hvor der muligvis er job.
Det er en af de muligheder, man kunne se på.
Kunne vi i fællesskab finde nogen andre initiativer, der kunne give de ledige nogle muligheder for, at de blev opkvalificeret og kom ud på arbejdsmarkedet igen i stedet for at gå og vente på, at regeringen kommer med en pakke, eller at man har været ledig tilstrækkelig længe?
Kunne vi optimere ressourcerne i jobcentrene og i a-kasserne, sådan at vi i fællesskab fik løst nogle af de her store problemer, i stedet for som det er i dag, hvor vi bruger enorme ressourcer på al bureaukratiet disse steder og meget lidt på at hjælpe den enkelte ledige hen i nogle jobåbninger?
Vil beskæftigelsesministeren være med til, at vi tager sådan nogle initiativer?
De kan sagtens tages, inden ministeren og statsministeren tager på deres rejse rundt i landet.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-01-28:
Jeg beklager, men det er, fordi rækkefølgen er blevet lidt indviklet, så man skal rode rundt i papirerne.
Ja, jeg har fundet det.
Takket være, at regeringen har ført en ansvarlig økonomisk politik i de gode tider, hvor vi har nedbragt statsgælden med 250 mia. kr., og hvor de sparede renteudgifter alene er 20 mia. kr. årligt, har vi et råderum til at føre en konjunkturpolitik.
Havde vi gjort, som oppositionen igennem årene har foreslået, nemlig brugt to kroner for hver gang vi havde tjent en krone, havde vi ikke haft den mulighed for at hjælpe i dag.
Så vi er i udgangspunktet bedre stillet end andre lande, som i dag må konstatere, at de har underskud på de offentlige budgetter og en høj ledighed; vi har et økonomisk råderum.
Det er også derfor, at vi nu omhyggeligt skal overvåge udviklingen i de kommende måneder.
Beskæftigelsespolitikken alene kan ikke fjerne de sorte skyer.
Vi skal med den økonomiske politik understøtte, at der fortsat er efterspørgsel efter arbejdskraft, og allerede nu har regeringen igangsat en række initiativer, der vil bidrage til at holde økonomien i gang og ledigheden nede.
Skattelettelserne, som vi har bevilget for i år - desværre uden Socialdemokraternes medvirken - slår nu igennem med fuld kraft, og bankpakke II er lige vedtaget.
Det vil alt sammen alt andet lige styrke købekraften, stimulere økonomien og øge efterspørgslen efter arbejdskraft.
Dertil kommer, at der med finansloven for 2009 er bevilget et offentligt merforbrug, som vil stimulere den økonomiske vækst.
Derfor følger vi udviklingen nøje.
For at sikre, at vi har fingeren på pulsen, tager statsministeren, finansministeren og økonomi- og erhvervsministeren og jeg selv i den kommende tid rundt i landet, hvor vi skal drøfte den aktuelle økonomiske situation og mulige initiativer med repræsentanter for små og store virksomheder, de regionale vækstfora og beskæftigelsesrådene.
Så vi er utrolig aktive på det her område.
Thomas Adelskov (S), 2009-01-28:
Hvilke konkrete beskæftigelsespolitiske initiativer vil regeringen tage for at imødegå den hastigt stigende ledighed?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-01-28:
Det er jeg jo, og jeg er også enig i det, som hr. Bjarne Laustsen fremhæver, nemlig at voksenlærlingeordningen på SOSU-området og jobrotationsordninger er en udmærket måde til løsning af de her problemer med mangel på arbejdskraft i nogle sektorer.
Det er jo ting, vi har til rådighed i dag.
Derfor skal vi jo gøre en ekstraordinær indsats for at hjælpe de ledige.
Der er jobåbninger, der bliver ledige job hele tiden.
Det bliver lidt hårdere for jobcentrene, der skal lidt mere knofedt til i de her situationer.
Det, vi så skal gøre, og det vil jeg gerne understrege igen, er at bruge den der individuelle tilgang til det, nemlig at de mennesker, der har brug for uddannelse, skal have uddannelse, de mennesker, der har brug for et job med løntilskud, skal have et job med løntilskud, men det er den enkelte persons behov, der er afgørende for indsatsen.
Bjarne Laustsen (S), 2009-01-28:
Det tror jeg at ministeren har meget ret i.
Problemet her er bare, at hvis vi først afskediger folk, får vi den her onde spiral med, at så går det måske ud over deres bolig, og den ryger på tvangsauktion osv., og så har vi virkelig den onde cirkel.
Det er jo derfor, at man bredt i Folketinget er blevet enige om at prøve at se, om man kan løse den finansielle sektors problemer, så der er kapital nok til at sætte ting i sving.
Derfor skal vi jo netop også holde modet oppe og sørge for at gøre nogle ekstraordinære ting.
Og jeg synes altså, at regeringen sidder på hænderne i dag, når den siger, at nu må vi vente og se, og det er derfor, at jeg spørger: Hvor slemt skal det være, inden man tager sig sammen og gør en ekstraordinær indsats?
Der kunne man bruge jobrotation.
Man kunne f.eks. gøre det dér, hvor man ved der vil være jobåbninger i fremtiden.
Vi ved jo, at inden for sundhedsområdet mangler der tusindvis af mennesker.
På områder, hvor vi i dag importerer arbejdskraft, kunne vi jo gøre en ekstraordinær indsats for at uddanne de folk, og der hjælper det ikke nok bare at sige, at der er en individuel indsats, for det har man haft de sidste 3, 4, 5 år, hvor der har været 50.000 ledige, 28.000 kontanthjælpsmodtagere og tusindvis af folk på ledighedsydelse.
Så der er bestemt plads til forbedringer i det system, som ministeren har ansvaret for.
Så det er bare de gode viljer, man skal sørge for at få frem.
Det vil også være klogt at gøre de passive beskæftigelsesmidler aktive.
Det må ministeren da være enig i.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-01-28:
Vi skal bevare den individuelle tilgang.
Vi skal, som finansministeren jo redegjorde for tidligere under debatten her, sørge for, at virksomhederne kan få kreditter, kan få penge til at arbejde med.
Vi skal drøfte offentlige investeringer.
Vi skal senere drøfte kommunernes økonomi osv.
Vi skal jo hele tiden tilpasse vores aktiviteter til det, der er det bedst mulige i situationen.
Desværre tror jeg, at det er sådan, at der ikke er nogen nem løsning eller én stor ting, vi kan gøre i den her situation, andet end at være fornuftige, og det betyder bl.a. også, at vi skal hjælpe de ledige, dem, der bliver ramt af ledighed, eller dem, der bliver truet af ledighed, bedst muligt, sådan at de hurtigst muligt kan komme i arbejde igen.
Bjarne Laustsen (S), 2009-01-28:
Det er jo sådan, at der er en gøgeungeeffekt, når man begynder at afskedige.
Virksomhederne afskediger typisk dem med kortest uddannelse.
Dem, der ikke har fået en erhvervsmæssig uddannelse, skiller man sig af med.
Man beholder de bedste, om man så må sige.
Derfor er der jo behov for, at der gøres en ekstraordinær indsats.
Hvornår mener regeringen at arbejdsløshedstallene er så dårlige, at man er nødt til at skride ind og gøre en ekstraordinær indsats?
For de ting, som ministeren nævnte, er noget, som man allerede kan i dag.
Men vi står jo altså i en situation, hvor der er artikler fremme om, at man på bare nogle enkelte dage har afskediget over 50.000 mennesker.
Derfor får det jo også betydning i Danmark, hvad andre gør.
Og hvis vi skal forebygge, skal vi tage initiativerne, og det var derfor, jeg gerne ville høre, om regeringen overhovedet har nogen initiativer til at gøre noget ekstraordinært i den situation, vi kan se tårne sig op foran os.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-01-28:
Jeg er fuldstændig enig med hr. Bjarne Laustsen i, at der ikke er noget formål i bare at gå ledig.
Der, hvor den ledige for at få et arbejde har brug for uddannelse, skal den ledige naturligvis have en uddannelse.
Der, hvor det er nogle andre ting, den ledige har brug for, skal den ledige have nogle andre ting.
Og det er jo også det, der så er ledestjernen for beskæftigelsespolitikken: Det er den individuelle tilgang, det er, at vi skal finde veje til at få folk hurtigst muligt i job, og at vi skal være meget opmærksomme på at finde de mennesker, som løber en risiko for at havne i langtidsledighed.
Det er nemlig, når alt kommer til alt, det største problem, vi har i beskæftigelsespolitikken, fordi der jo gælder den der benhårde regel på arbejdsmarkedet, at jo længere tid, man er væk fra et arbejde, jo sværere er det at få arbejde.
Derfor skal vi hele tiden sørge for, at mennesker kommer i beskæftigelse.
Og midt i alle ulykkerne i øjeblikket skal vi jo også huske på, at der sker 700.000-800.000 jobskift i Danmark om året, og det er der sket siden 1995, viser undersøgelser.
Det betyder jo, at der er noget for jobcentrene og for de ledige at gøre i den her situation.
Og vi skal sørge for at udnytte de muligheder.
Til alt held er der jo meget store bevægelser på arbejdsmarkedet.
Jeg har prøvet at sige det et par gange.
Der nybesættes 700.000-800.000 job årligt, og det vidner jo om en meget stor omsætning på det danske arbejdsmarked.
Det tal har ligget nogenlunde stabilt siden 1995, altså både i nedgangs- og i opgangstider.
Den beskrivelse af virkeligheden, som hr. Thomas Adelskov giver af, at det er håbløst, deler jeg derfor faktisk ikke.
Det kræver en lidt større indsats fra jobcentrenes side, men det, der må være vores hovedfokus, er at finde de mennesker, som risikerer at havne i langtidsledighed, hvis vi ikke gør noget.
Det er, når alt kommer til alt, hovedproblemet i beskæftigelsespolitikken.
Der gælder den regel, at jo længere tid man er væk fra arbejde, jo sværere er det at få et arbejde, og det er derfor, vi skal forebygge det.
Leif Lahn Jensen (S), 2009-01-28:
Mener ministeren, at den gældende lov om supplerende dagpenge ikke vil give arbejdstagere og arbejdsgivere store problemer fremover?
Rasmus Prehn (S), 2009-01-28:
Det var et meget langt svar, vi her fik fra finansministeren.
Jeg synes, at finansministeren også var helt tilbage i de gamle historiske arkiver for at finde en platform at stå på for at forsvare sin egen politik.
Jeg kunne så vende helt tilbage til Lykketofts tid som finansminister og sige, at det også er en socialdemokratisk fortjeneste, at man rent faktisk har en stærk og en stabil økonomi i Danmark.
Men det, der er spørgsmålet her, er jo: Hvad gør vi ved den verserende krise?
Ministeren er på rigtig fin vis inde på, at de igangværende infrastrukturforhandlinger kan være første skridt.
Det synes jeg er meget positive takter, og det vil jeg gerne kvittere for.
Men jeg mener, at der skal mere til.
Vi har jo udsagn fra professor i økonomi, Per Kongshøj Madsen på Aalborg Universitet, vi har tidligere vismand Nina Smith, vi har AErådet og flere andre, som siger, at vi skal sætte ind nu, for ellers vil den her ledighed stige os over hovedet.
Den anden dag havde vi på forsiden af Dagbladet Information en artikel, hvor man siger, at der er udsigt til hvis ikke vi gør noget - at få 500.000 arbejdsløse.
Det er jo altså virkelig uhyggeligt.
Derfor synes jeg, at det er interessant at læse, at der rent faktisk er interesseorganisationer, som sætter sig ned og prøver at tænke konstruktivt og kommer med en række konkrete forslag til, hvad man kan gøre både for at forbedre hverdagen for danskerne og for at sætte gang i beskæftigelsen, sikre arbejdspladser til håndværkere.
Jeg står her med en 6-punkts-plan fra Dansk byggeri og BAT-kartellet.
Det var det, jeg spurgte ind til, og det var ikke så meget ministeren involverede den plan i sit svar.
Men det, man foreslår, er, at man laver nybyggeri af almene boliger, at man øger de kommunale anlægsinvesteringer og simpelt hen får renoveret de her skoler osv., at man renoverer offentlige bygninger, at man laver vejvedligeholdelse - det var ministeren lidt inde på i forhold til infrastrukturplanen - og man laver fornyelse og renovering af spildevandsanlæg, og endelig er der en tilskudsordning til private boligejere.
Det er altså en række virkelig spændende ting, som kunne forbedre hverdagen for danskerne, men som også kunne skabe nogle job til de tømrere, murere, blikkenslagere, elektrikere og andre, som desværre har fået en fyreseddel for nylig eller har udsigt til det.
Der kunne jeg godt tænke mig at ministeren gik mere konkret ind og forholdt sig til planerne.
Kunne man f.eks. starte med at fjerne loftet over anlægsudgifterne i kommunerne for simpelt hen at få sat gang i kommunale anlægsopgaver og på den måde skabe ny beskæftigelse?
Økonomerne siger jo, at det er nu, der skal sættes ind, hvis ikke ledigheden skal stige os over hovedet.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-01-28:
Tak for det.
Jeg har naturligvis gjort mig bekendt med Dansk Byggeris og BAT-kartellets 6-punkts-plan, og jeg er jo også i så tilpas løbende dialog med KL, at jeg også kender KL's synspunkter og noterer mig det hele, fordi der jo i de tider, vi har nu, og som er svære, kommer mange gode og velmente råd fra forskellige parter og interessenter om, hvordan man bør agere.
Det kunne måske være værd lige at træde et skridt tilbage og så reflektere lidt over, hvad det er, der overhovedet gør det muligt at reagere.
Hvad er det, der overhovedet gør det muligt, at der i Danmark foregår en diskussion om at lave en vækstpakke, at øge de offentlige investeringer?
Ja, det er jo præcis det forhold, at regeringen i de år, hvor udviklingen har været gunstig, har valgt at overhøre de mange sikkert også gode og velmente råd, der kom fra oppositionen, Socialdemokratiet og SF, om at bruge af overskuddet.
Regeringen valgte at overhøre de råd for i stedet at lægge til side i gode tider, så der var til dårlige tider.
Det er sådan set det, der gør, at Danmark i dag fremtræder som et af de lande i Europa, der har den mest robuste finanspolitik, de største handlemuligheder.
Så når det overhovedet giver mening her i dag at stille spørgsmålet, er det jo, præcis fordi regeringen har holdt sig for ørerne, da vi år efter år hørte, at vi skulle have brugt pengene i stedet for at afdrage på gælden.
Om det indholdsmæssige kan jeg så sige, at vi følger udviklingen meget nøje.
Enhver arbejdsløs er en for mange, og derfor skal der naturligvis handles på det.
Det har vi gjort med bankpakke I, med kreditpakken, med nye eksportmuligheder, med en finanspolitik, som er blandt de lempeligste i Europa, med skattelettelser, og med øget offentligt forbrug, og jeg forbeholder mig sådan set også retten til at handle mere.
Det er et spørgsmål om timing; det er et spørgsmål om at sætte ind og bruge pengene der, hvor man får mest for dem, og nu tænker jeg ikke lige på mursten, men på effekten af at skabe ny optimisme i samfundet.
Og det overvejer vi løbende dag for dag.
Situationen er kompleks.
Men vi overvejer dag for dag situationen, og vi har jo den mulighed, at vi da vi i et flerårigt perspektiv jo sådan set har prioriteret nogle offentlige investeringer - også har muligheden for at lave en anden profil på dem.
Et helt aktuelt eksempel er jo hele spørgsmålet om infrastrukturinvesteringer, som forhandles lige præcis i øjeblikket, og hvor jeg har en forventning om, at det vil lykkes at lave en aftale i løbet af et døgns tid.
Rasmus Prehn (S), 2009-01-28:
Hvilke kommentarer har ministeren til Dansk Byggeri og BAT-kartellets 6-punkts-plan vedrørende vækst og beskæftigelse samt til KL’s melding om, at kommunerne skal inddrages i arbejdet med samfundsøkonomi, vækst og beskæftigelse?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-01-28:
Jamen jeg tror simpelt hen, at vi har en forskellig opfattelse af, hvad et ordentligt og fleksibelt arbejdsmarked er.
Hvis hr. Leif Lahn Jensens opfattelse er den, at en arbejdsgiver skal kunne skalte og valte med de ledige og kun tage dem ind, når han har brug for dem, hælde dem ud og sige, at de så kan rende over i dagpengesystemet, når han ikke har brug for dem, vil jeg sige, at det ikke er en ideel måde at arbejde på.
Man kunne nævne masser af eksempler i samfundet, hvor det ville være dødbekvemt for en arbejdsgiver lige at kunne sige: O.k., nu er der lige et par timer her, smut så hjem, og så er der par timer der til arbejde.
Jeg tror, vi er nødt til at disciplinere de her ting.
Vi har jo i hvert fald i kommunerne set, hvordan man ved at planlægge arbejdet kan sikre, at hjemmehjælpere kan få en meget længere sammenhængende arbejdstid.
Det er også det, arbejdsmarkedets parter forpligter sig til nu med de seneste overenskomstforhandlinger, nemlig at begrænse brugen af den her deltidsbeskæftigelse og tilbyde mennesker fuldtidsbeskæftigelse.
Mit lod i vægtskålen vil altså hele tiden falde ud til fordel for, at vi skal sikre mennesker fuldtidsbeskæftigelse, frem for et system, der betyder, at man bare indretter sig efter dagpengereglerne.
Leif Lahn Jensen (S), 2009-01-28:
Det er blevet et mindre problem, siger ministeren.
Nej, det er ikke blevet et mindre problem, der er rent faktisk mange, der arbejder under den her ordning på Århus Havn.
Jeg kan godt forstå, at ministeren har svært ved at sætte sig ind i det at være havnearbejder og arbejde på en havn - det er der ikke ret mange der kan.
Men jeg vil gerne vise ministeren rundt ude på Århus Havn, jeg vil gerne tage ministeren med derud, når de her stiller hver dag og bliver taget som løsarbejdere.
Jeg er sikker på, at jeg kan finde en hjelm og et par sikkerhedssko, så kan ministeren og jeg gå derud sammen, og så vil jeg gerne vise ministeren, hvordan det ser ud.
Jeg er sikker på, at de her havnearbejdere vil tage godt imod ministeren, for jeg kan se, at ministeren ikke aner, hvad der sker på det her område.
Vi skal huske på, at det er så vigtigt at bevare et fleksibelt arbejdsmarked, som ministeren jo render rundt og praler lidt af vi har.
Men hvordan vil ministeren bevare denne fleksibilitet, og hvordan vil man bevare de her arbejdspladser, f.eks. på Århus Havn, hvis ikke man er klar til at sætte sig ind i sagerne og ikke prøver at forstå, hvad der sker derude?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-01-28:
Jeg tror, at udviklingen på havneområdet er gået i retning af at fastansætte mennesker på havnene.
Så det problem, vi taler om her, er blevet et mindre og mindre problem.
Den der ansættelsesform med, at en arbejdsgiver bare kunne kalde på en, og var der 3 timers arbejde, ja, så var der 3 timers arbejde, er jo en fuldstændig gratis omgang for arbejdsgiveren.
Så jeg vil gerne gøre, hvad jeg kan gøre for at begrænse arbejdsgivernes slappe måde at indrette deres arbejdstid og arbejdstilrettelæggelse på.
Vi har været den samme diskussion igennem i lang tid.
Jeg tror, at man kan sige, at både lønmodtager- og arbejdsgiverside har rettet ind efter alle de stramninger, der har været af de supplerende dagpenge igennem årene.
Det betyder altså, at vi ændrer en adfærd, og at vi påvirker nogle holdninger.
Holdningen synes jeg ikke kan være, at man bare uden at planlægge kan tage folk ind og tage folk ud.