Thomas Jensen (S), 2009-02-20:
Når jeg står her på talerstolen som silkeborgenser og taler som privatist om den største politiske sag i Silkeborg bys nyere historie, er det med blandede følelser.
Jeg og silkeborgenserne i øvrigt burde jo være glade og tilfredse, fordi vores by med dette lovforslag bliver endnu bedre forbundet med Herning i vest og Århus i øst.
Efter mange, mange års politisk tovtrækkeri burde vi silkeborgensere være glade for, at sagen er afsluttet, at anlægsarbejdet kan komme i gang, og at vi kan se frem til, at den kommende transportminister kan klippe silkesnoren over ved åbningen af motorvejen.
Men hvorfor er det så, silkeborgenserne ikke er glade og tilfredse i dag?
Der er to forhold, som vi mildest talt ikke er begejstrede for i Silkeborg.
Angående beslutningsprocessen vil jeg sige, at efter mange års undersøgelser af forskellige linjeføringer af motorvejen syd om, nord om og tværs gennem Silkeborg by var vi mange, der vejrede morgenluft, da Folketingets Trafikudvalg efter folketingsvalget i 2005 var på besigtigelsestur i Silkeborg.
Her viste der sig et klart flertal af trafikpolitikere, som havde sat sig ind i sagen og pegede på en placering af motorvejen nord om Silkeborg by med Resendallinjeføringen.
Vi lokale protesterede naturligvis med underskriftsindsamlinger og læserbreve, men statsministerens arrogante svar var blot, at silkeborgenserne jo bare var nogle lokale, som ikke ville have en motorvej i deres baghave.
Til statsministerens oplysning kan jeg fortælle, at der ikke er tale om en motorvej gennem silkeborgensernes baghave, men om en motorvej, som skaber mange gener, både i anlægsfasen og når den står færdiganlagt, kort sagt: en motorvej tværs gennem folks hjem.
Angående linjeføringen i forbindelse med kombilinjen vil jeg sige, at statsministerens slogan om, at ingen fugl, fisk eller frø har taget skade af regeringens politik, ikke er sandt, det er slet ikke sandt, når man kender de bynære naturområder og den del af Gudenåen og Silkeborg Langsø, som statsministerens motorvej nu skal gennempløje.
Man kan spørge sig selv, hvorfor statsministeren gennemtrumfede kombilinjen, og i Silkeborg er vi mange, der anser statsministerens valg af kombilinjen som resultat af et koldt og kynisk beregnet træk, hvor Silkeborgs fremtid blot var den tilfældige brik i et spil, som statsministeren skulle bruge for at indbilde godmodige vælgere rundt om i landet noget og få dem til at tro, at regeringen er grøn og naturvenlig.
Ved at flytte motorvejens krydsning af Gudenådalen nogle kilometer mod syd og ind i Silkeborg by kunne statsministeren komme til at fremstå, som om det var ham, der reddede noget af Silkeborgs smukke natur.
Men med det lovforslag, vi behandler i dag, ved vi, at det blot er en beregnende strategi og et spil for galleriet.
I nærværende lovforslag forpasser statsministeren fuldstændig at skabe den naturgenopretning, som kombilinjen rent faktisk muliggør ved passagen af Gudenådalen, og det er Danmarks Naturfredningsforening fuldstændig enig med mig i.
Afsluttende vil jeg sige, at for eftertiden vil kombilinjen komme til at fremstå som monumentet over et regeringsflertal, som var komplet ligeglad med lokalbefolkningens holdning til et lokalt spørgsmål.
Som lokalrepræsentant for Silkeborg har jeg kun et par meningsfæller her i Folketingssalen, men til gengæld er flere tusinde lokale borgere enige med mig i, at kombilinjen har den forkerte linjeføring.
Hvad ville der ske, hvis alle 179 medlemmer af Folketinget satte sig ned og spurgte sig selv: Hvad ville jeg egentlig stemme, hvis det var min hjemby, som stod over for at blive gennempløjet af en motorvej?
Hvis alle 179 medlemmer af Folketinget havde gjort det, er jeg overbevist om, at silkeborgenserne var blevet forskånet for kombilinjen og kunne glæde sig over en linjeføring nord om Silkeborg by.
Jeg stemmer imod lovforslaget og siger tak for ordet.