Benny Engelbrecht (S), 2011-03-01:
Det foreliggende beslutningsforslag består af to dele.
For det første ønsker forslagsstillerne, at der i EU indføres et totalt stop for brug og salg af elektronikprodukter, der indeholder bromerede flammehæmmere og ftalater.
Dette sigte er Socialdemokraterne helt enige i.
For det andet ønsker forslagsstillerne at indføre særregler i Danmark, der forbyder salg af elektronikprodukter, der indeholder bromerede flammehæmmere og ftalater.
Jeg vender tilbage til dette senere.
Lad mig først slå fast, at det kan betale sig at føre en aktivistisk politik, når det handler om farlige kemikalier i elektronikprodukter.
Det viser den sag om bromerede flammehæmmere, som Danmark anlagde ved EF-Domstolen, en sag, der blev vundet i april 2008.
Her annullerede Domstolen en kommissionsbeslutning, som fjernede en bestemt type bromerede flammehæmmere, nemlig deca-BDE, fra en EU-liste over farlige stoffer.
Det viser sig altså her og i øvrigt også i andre sager, eksempelvis sagen om bisfenol-A, hvor dette Folketing gik forrest, og ikke mindst med hensyn til forbuddet mod ftalater i legetøj til de mindste børn, at det kan betale sig at være aktivistisk, hvis man gør det på det rigtige tidspunkt og vælger de rigtige strategier.
Disse tre sager har det tilfælles, at Danmark er gået efter specifikke stoffer og specifikke anvendelsesområder, samt at stofferne hører til de farligste og de mest veldokumenterede.
Det kunne med fagkundskaben i hånden med andre ord lade sig gøre at vinde vigtige kampe på forbrugernes vegne.
I det foreliggende forslag males der med en bredere pensel, og det har den ulempe, at vi kan få vanskeligt ved at løfte vores del af bevisbyrden.
Det vil være direkte kontraproduktivt, hvis vi på den måde kan medvirke til at blåstemple anvendelsen af potentielt farlige stoffer i forbrugerelektronik.
Socialdemokraterne mener derfor, at vi skal lægge en meget præcis plan for, hvilke stoffer vi ønsker at undersøge så detaljeret, at vi kan løfte den nødvendige bevisbyrde, så vi kan forbyde dem.
Man kan kalde det at anvende pisken over for industrien, mens vi anvender gulerodsmetoden til at få industrien til at udfase de potentielt farlige stoffer så hurtigt som muligt, dem, vi ikke forbyder.
Planen for, hvilke stoffer vi aktivt skal sikre den nødvendige dokumentation for, ikke bare på elektronikområdet, men i det hele taget, mener vi at Folketingets partier bør blive enige om i forligskredsen om kemikaliehandlingsplanen.
Socialdemokraterne er desuden bevidste om, at de multinationale elektronikproducenter for en god dels vedkommende er i fuld gang med at udfase de farligste stoffer.
Greenpeaces »Guide to Greener Electronics« er et glimrende eksempel på, at det kan lade sig gøre at finde produkter, hvor de skadelige stoffer er blevet substitueret med ikkefarlige alternativer.
Vi er med andre ord enige med forslagsstillerne i målsætningerne, men det, vi er meget optaget af, er, hvordan man opnår disse mål bedst og hurtigst.
Vi mener ikke, at Danmark er en så stor del af det globale elektronikmarked, at man selvstændigt kan flytte noget.
Vi ser derfor tre punkter i en strategi for bedre elektronikprodukter:
Vi skal arbejde målrettet for et endnu bedre RoHS-direktiv, hvor flest mulige farlige stoffer udfases, og hvor der i øvrigt lægges maksimal vægt på cradle to cradle-princippet.
Vi skal indgå i strategiske alliancer med lande, der er enige med os.
Det mest naturlige er de øvrige nordiske lande, hvor især Sverige og Finland har store elektronikvirksomheder, der ser ud til at trække i den rigtige retning, når det handler om grønne produkter.
Endelig skal vi indrette statens indkøbspolitikker sådan, at produkter, der eksempelvis klarer sig godt i »Guide to Greener Electronics«, vægtes favorabelt.
Der er ganske enkelt god grund til at tro, at producenter vil have en interesse i at kunne leve op til de udbud, som staten eksempelvis laver, ved at substituere farlige stoffer med ufarlige.
Det er i forhold til den sidste del af vores forslag til en strategi interessant at bemærke, at de pc'er, som i hvert fald nogle af de ærede medlemmer i dette Folketing netop nu sidder og arbejder med nede i salen og rundtom i huset, netop er svanemærkede og derfor ikke indeholder de farlige stoffer, og det er et godt eksempel på, hvordan man kan opnå resultater med en god indkøbspolitik.
Socialdemokraterne kan med andre ord ikke støtte det foreliggende forslag i sin nuværende form, men vi er positivt indstillede på at formulere en strategi på området, og det kan passende ske gennem en fælles beretning.
Der er da ingen tvivl om, at man i forbindelse med den revision af RoHS-direktivet, som har været igennem en større proces i EU-sammenhæng, har forspildt en chance i forhold til at skærpe RoHS-direktivet på det her punkt.
Det skal jeg være den første til at beklage, og det er jeg i øvrigt ikke ene om.
Men det er klart, at den linje naturligvis også skal forfølges i fremtiden.
Jeg tror og kan fornemme, at branchen på det her punkt i virkeligheden nok er mere moden til at bevæge sig i den her retning nu, bl.a. fordi den økonomiske forskel, der er på at lave grønne produkter, som eksempelvis kunne være svanemærkede, og produkter, der ikke er det, er ganske beskeden.
Og set i forhold til hvad eksempelvis andre elementer i forbindelse med køb og forbrug af elektronik, altså serviceaftaler i forbindelse med pc’er, koster, så er det en ganske, ganske lille andel af den samlede pris.
Så med andre ord er der nogle rigtig gode muligheder for at bevæge sig i den retning, også europæisk.