Hans Kristian Skibby (DF), 2014-10-23:
Jeg er nødt til at indrømme, at jeg bliver en smule rundforvirret over de meldinger, der kommer fra især Venstrepolitikerne her i Folketingssalen i dag.
I Dansk Folkeparti har vi også være med til de forhandlinger og de møder, der har været i Erhvervsministeriet, om tilblivelsen af de her to lovforslag – specielt det ene naturligvis, nemlig L 16 – og det har jo ikke været uvist for nogen, at det her var en ordning, som ville betyde, at alle i virksomheden skulle tilslutte sig.
Det er også noget, Venstre er blevet præsenteret for i de forhandlinger, der har været, set i forhold til at det lovforslag er blevet sendt i høring osv.
Selvfølgelig vil vi gerne være med til også at undersøge de spørgsmål, der kommer.
Det er fair nok.
Når der er en høringsperiode og der er nogle spørgsmål, der bliver luftet, skal de selvfølgelig også både behandles og besvares af minsteren.
Men til netop spørgsmålet om, om et lille flertal kan bestemme noget, vil jeg sige ja, det kan det, og det er der ikke noget som helst nyt i set i forhold til den forhandling, der har været i forbindelse med tilblivelsen af det her lovforslag.
Omvendt kunne man sige: Ville det være rimeligt som på Bornholm, hvor 98 pct. af medarbejderne stemte ja, at 2 pct. kunne have stemt virksomheden lukket?
Det, der ligger med det her lovforslag, er jo faktisk, at man individuelt kan lave nogle forskellige kriterier for, hvad der skal ligge til grund for den aftale, man ønsker på virksomheden.
Man kan f.eks. godt vedtage en anden stemmeprocent for, hvornår et forslag så kan blive til virkelighed, og hvornår det ikke kan.
Det er også en del af det, der kommer, så jeg synes måske, det er lidt spøgelser ved højlys dag, vi er vidner til.
Men jeg anerkender da, at vi lever i virkelighedens verden, og man burde måske også være så storsindet at acceptere, at det ikke er perfekt.
Det er jo ikke perfekt, at vi skal have en virksomheds medarbejdere til at finansiere virksomhedens udvikling.
Derfor synes jeg og Dansk Folkeparti ikke, at det er perfekt, men det er nyttigt, det er funktionelt, og det virker med den her type lovforslag, så længe der er en fælles forståelse for, at man gerne vil det både hos de ansatte på virksomheden og selvfølgelig også hos virksomhedens ledelse.
Er man enige om det – måske ikke blandt 100 pct., men 75, 80 eller 92 eller en eller anden procentdel af medarbejderne – er det altså helt legitimt, at det bliver til virkelighed for alle virksomhedens medarbejdere.
Jeg synes i hvert fald, at det er helt i orden.
Lovforslaget indeholder jo en række delelementer, og man kan godt diskutere det her med, om et maksimalt bidrag på 30.000 kr. så er rimeligt, set i forhold til at typisk nogle i ledelsen godt kunne betale mere, hvis de skulle betale den samme procentsats af hver en krone, de tjente i den pågældende virksomhed.
Det er i øvrigt også det, vi kan se på bornholmermodellen, som vi kan kalde den, med hensyn til Danish Crown.
Der har man faktisk valgt, at der måske er en lavere procentsats, men til gengæld er det uden maksimum for den lønindbetaling, som bliver tilbageholdt til investering i virksomheden.
Så det her er ikke perfekt, men det er brugbart, og det er nyttigt, og jeg tror på, at det også fremover kan være med til at sikre nogle produktionsjob i Danmark.
Nu får vi altid at vide, at vi ikke er et produktionssamfund mere; nej, nu er vi blevet et videnssamfund.
Men man kan ikke altid leve af bare at være klog, man må også somme tider leve af at producere nogle ting, og når man gør det, vækster det danske samfund faktisk.
Vi skal i hvert fald gøre, hvad vi kan fra politisk side for at sikre, at Danmark også fremadrettet er et produktionssamfund, hvor det kan betale sige at være effektiv og dynamisk og drive en virksomhed til gavn for både ledelsen og ejerskabet, men selvfølgelig også for lønmodtagerne i den pågældende virksomhed.
Det, der er svært, og det, der bliver spændende nu, er jo at se, hvor mange virksomheder der vil drage nytte af lovforslaget.
Hvor mange vil der være?
Nu noterede jeg mig godt nok, at fru Astrid Krag på vegne af Socialdemokraterne sagde, at det her var for virksomheder i krise, men det er det jo sådan set ikke, for lovforslaget er for alle virksomheder.
Så i princippet kunne de gøre det på Novo Nordisk, hvis de har lyst til det.
Det har de nok ikke, det indrømmer jeg gerne, men i princippet kan alle virksomheder selvfølgelig udnytte den her måde at inddrage virksomhedens medarbejdere på.
Vi har jo støttet det her lovforslag, og det gør vi, så længe både arbejdsgiveren og arbejdstagerne – virksomhedsejeren, ledelsen på virksomheden og et stort flertal af medarbejderne – siger: Det her nok det bedste, vi kan opnå i den situation, vores virksomhed befinder sig i.
Andre steder han man jo valgt at foreslå, at man skulle stemme om en decideret lønnedgang, og endnu andre steder har man frivilligt valgt simpelt hen ikke at få lønforhøjelser i 3 år.
Sådan er der også virksomheder der har håndteret det.
Det her er jo faktisk en model, hvor man ikke fratages sine penge sådan hundrede procent.
Det er sådan set alle skatteyderne, der er med til på solidarisk vis at acceptere, at nogle betaler mindre i skat i en række år, og så bliver de beskattet, ligesom ved en pension, der bliver udbetalt efter arbejdsophør.
Det er ikke perfekt, det indrømmer vi, men vi mener, at det er fuldt forsvarligt, og vi kan støtte lovforslaget.