runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2013-02-28:
Det vil sige, at på den ene side sænker man væksten i det offentlige, ved at der bliver fjernet arbejdspladser fra det offentlige.
Det sker automatisk, når væksten bliver sænket og kommunerne skal spare.
De skal ud at spare et par milliarder fordelt ud på kommunerne, og så er kommunerne nødt til at afskedige nogle folk for at få den besparelse.
Men jeg synes, det er sådan lidt nemt at komme om ved det ved at sige, at man øger væksten med 150.000 arbejdspladser, når vi ved, at det meste af det skal komme på grund af en stigning i væksten i USA.
De skal jo spare, så væksten var måske ikke så stor derovre.
Vil det ikke smitte af på os, så vi ikke får de her 150.000 arbejdspladser som forventet?
Eller forventer De Radikale, at der vil komme så stor en vækst i Sydeuropa, at det vil medføre en så stor stigning i antallet af arbejdspladser herhjemme?
Nadeem Farooq (RV), 2013-02-28:
Der er en lang række myter i det her.
For det første kan man jo ikke dele det op i, hvor stor vækstbidraget er fra Sydeuropa og fra Nordamerika osv.
Samlet set kan man sige, at når vi er optaget af at forbedre erhvervslivets rammevilkår, er det, fordi vi i Danmark skal være parate til at gribe opsvinget og sørge for, at opsvinget ikke styrer uden om Danmark.
Det er også derfor, vi sænker selskabsskatten.
Det er det ene.
Det andet
, det om offentligt ansatte, er jo en myte.
For vi øger jo faktisk væksten i de offentlige udgifter fremadrettet, også når man ser på, hvilken vækst vi har på finansloven, nemlig 0,1 pct. Når man ser det fremadrettet, er det en vækst på 0,6 pct. gennemsnitligt.
Så det der med, at vi vil fyre offentligt ansatte, er jo en myte, og det må stå for spørgerens egen regning.
Per Clausen (EL), 2013-02-28:
Jeg synes, det er flot, at regeringen er i stand til så præcist at beskrive den økonomiske udvikling frem til 2020 med en 2-procentsstigning i BNP år efter år, når man tænker på, hvor dårlig regeringen indtil nu har været til at se 1 år frem i tiden eller bare ½ år frem i tiden indtil nu.
Men det er selvfølgelig imponerende.
Jeg ved så ikke, hvor sandsynligt det er.
Det andet, jeg godt vil spørge om,
er: Når nu selskabsskatten skal sættes ned, hvad er det så for et problem, man løser?
Er det sådan, at der er manglende opsparinger, manglende formuer, i de her store selskaber, der betaler selskabsskat?
Eller er kendsgerningen, at de sådan set har masser af penge, men at de ikke investerer, fordi det er deres vurdering, at de ikke her og nu kan være sikre på at have afsætning på deres produkter og derfor heller ikke kan tjene nogen penge?
Det er ligesom det, der er problemet: Hvad er det for et problem, man løser ved at sætte selskabsskatten ned?
Det synes jeg faktisk er svært at forstå.
Nadeem Farooq (RV), 2013-02-28:
Det er jo ingen hemmelighed, at dansk økonomi er udfordret.
Der er en lang række udfordringer: En udfordret konkurrenceevne, en meget ringe tilvækst i produktiviteten, og så er der noget, der ikke har været så meget fokus på, nemlig at Danmark er i en investeringskrise.
Når det er sådan, at afskrivningerne er større end nyinvesteringerne, sådan at vi faktisk æder af kapitalapparatet, så er det jo udtryk for, at mange virksomheder er i gang med en afviklingsforretning i Danmark, for nu at sige det lidt hårdt, og vælger at flytte investeringer til udlandet.
Det er en dårlig ting, for det koster arbejdspladser, det betyder lavere produktivitet, og det koster også på konkurrenceevnekontoen.
Derfor skal vi både sikre et højere langsigtet afkast af de investeringer, som virksomhedsejerne gør i Danmark, og sige til udlandet: Der er en rød pil her, der peger på Danmark, invester i Danmark, for vi sikrer et attraktivt afkast.
For det andet vælger vi at udvise rettidig omhu og sige: Når de andre lande, som Danmark konkurrerer med – Sverige og andre økonomier, som vores økonomi er beslægtet med – går ned i selskabsskat, så gør vi det også, for at sikre, at Danmark ikke taber i kapløbet.
Per Clausen (EL), 2013-02-28:
Det, jeg ikke forstår, er: Hvad skulle det hjælpe på viljen til at investere i produktion i Danmark, at man lemper selskabsskatten, sætter den ned?
Lad os f.eks. tage Carlsberg, det er en virksomhed, der investerer massivt i andre lande.
Det, at man nedsætter selskabsskatten, forhindrer jo ikke Carlsberg i bare at investere endnu flere penge i udlandet og ikke investere en eneste krone i en ny arbejdsplads i Danmark.
Det gælder jo alle de selskaber, vi taler om her, og som nu slipper lidt billigere.
Det er rigtigt, at de yderligere kan lægge millioner eller milliarder til deres formuer, som de måske – måske – investerer i Danmark, men det er jo meget, meget usikkert.
Når man tænker på, hvor mange penge regeringen bruger på at lette selskabsskatten, er den beskæftigelsesmæssige effekt af det jo fuldstændig ubetydelig.
Så det, regeringen er i gang med her, er jo økonomisk helt uansvarligt.
De penge kunne være anvendt langt bedre, hvis det handlede om at skabe arbejdspladser.
Nadeem Farooq (RV), 2013-02-28:
Jamen jeg har også godt hørt om det eksempel med Carlsberg, som bliver hevet frem som en gammel traver, hver gang man skal argumentere mod lavere selskabsskat.
Det er sikkert meget underholdende.
Men nu er det her jo ikke designet til at hjælpe Carlsberg.
Det er designet til at forbedre investeringsklimaet i Danmark.
Og jeg kan godt forstå, hvis Enhedslisten har en ideologisk modstand mod lavere selskabsskat.
For os i regeringspartierne er der mere tale om en nøgtern kalkule af, hvad der bedst kan svare sig.
Og der må jeg også sige, for at nuancere det her billede, at lavere selskabsskat altså ikke er det eneste saliggørende.
Det er netop derfor, at det er et værktøj blandt flere værktøjer, som vi har valgt at tage i brug.
Der mener jeg faktisk, at det har sin berettigelse, for vi ved, at vores investeringsklima er udfordret, og at investeringer styrer uden om Danmark.
Vi øger afkastet af at investere i Danmark, og det gør vi med en lavere selskabsskat blandt flere ting.
Joachim B. Olsen (LA), 2013-02-28:
Nu diskuterer vi jo i dag, at vi igennem de seneste mange årtier har set en stigning i antallet af mennesker på overførselsindkomst i den arbejdsdygtige alder.
Jeg vil godt høre ordførerens vurdering af følgende: Hvis man sænkede ydelserne – kontanthjælpen, dagpengene – ville det så øge beskæftigelsen i Danmark?
Har ydelsernes niveau en betydning for, hvor mange lavtlønsjob der er, og for, hvor mange mennesker der kan komme ind på arbejdsmarkedet?
Nadeem Farooq (RV), 2013-02-28:
Ydelsen har en betydning for, om det kan betale sig at arbejde eller ej – så ydelsen spiller en rolle.
Men det gør hensynet til de sociale vilkår for dem, som ufrivilligt er blevet ramt, eller som ufrivilligt lever på en overførselsindkomst, også.
De hensyn spiller også en rolle.
Så det, der er vigtigt for regeringen, er at finde det passende leje, den passende balance mellem på den ene side, at det skal kunne betale sig at arbejde – for det skal det jo – og på den anden side, at vi også sørger for helt rimelige og anstændige vilkår, for at folk kan føre et ordentligt socialt liv.
Joachim B. Olsen (LA), 2013-02-28:
Det har betydning for, hvor mange lavtlønsjob der bliver skabt.
Det betyder i det hele taget noget for, hvor mange mennesker som kommer i beskæftigelse.
Så siger ordføreren, at vi også skal tage et socialt hensyn, og det er jeg sådan set fuldstændig enig i.
Hvis man ser på ydelsernes niveau i Sverige, har OECD regnet sig frem til, at man bliver kompenseret i langt højere grad i Danmark, når man er uden for arbejdsmarkedet.
Kompensationen for det indkomsttab, man har målt i forhold til medianhusstandsindkomsten, er større i Danmark, end den er i Sverige.
Altså, kontanthjælpen er større, de sociale ydelser er højere set i forhold til den midterste indkomst i helhed.
Så vil jeg spørge ordføreren: Mener ordføreren, at man har et uanstændigt niveau i Sverige?
Nadeem Farooq (RV), 2013-02-28:
Nu fik spørgeren spændt mig for en verbal vogn, som jeg ikke lige har lyst til.
Det spiller en rolle, sagde jeg, ikke nødvendigvis en stor rolle, og der er ikke nødvendigvis en lineær sammenhæng, sådan at man kan blive ved med at sætte ydelser ned og så få en tilsvarende forøgelse af arbejdsudbuddet.
Jeg tror også, der er en grænse for, hvor langt man kan gå ned, og i det hele taget er vi ikke så meget optaget af at barbere ydelserne ned for de folk, som er mest udsatte i vores samfund.
Det, det jo handler om hele tiden, er at sikre, at der er rimelige og anstændige betingelser for at føre et socialt liv, samtidig med at det skal kunne betale sig at arbejde.
Vi er selvfølgelig optaget af, at det skal kunne betale sig at arbejde – også for den sidste restgruppe, som der nogle gange bliver fokuseret på.
Men grunden til, at vi har et dansk velfærdssamfund, er jo netop, at det er dansk, og det har vi indrettet på vores måde.
Når vi skal løse nogle af de udfordringer, der udestår, så må det være ud fra vores tilgang og ikke ud fra et eller andet gennemsnitstal for, hvordan de gør i andre lande.
Jeg mener, at det giver rigtig god mening at øge mulighederne for at være på arbejdsmarkedet, og også at det skal kunne betale sig at arbejde.
Derfor gennemfører vi en skattereform, som Liberal Alliance egentlig også burde være med på.
Men det er jo mageløst hykleri, for når det kommer til stykket, vil Liberal Alliance ikke være med til at tage ansvar.
Det mener jeg godt spørgeren kunne tænke lidt mere over
Mike Legarth (KF), 2013-02-28:
Jeg vil gerne spørge ordføreren på samme måde, som jeg spurgte den anden ordfører fra regeringspartierne: Når vi nu skal gennemføre kontanthjælpsreformen, vil ordføreren så bekræfte, at den vigtigste problemstilling, der skal løses, er, at det kan betale sig at være på offentlig forsørgelse i forhold til at tage et job?
Og vil ordføreren være med til at ændre på den præmis, sådan at det til enhver tid i alle tilfælde og i enhver situation vil kunne betale sig at tage et arbejde i forhold til at være på offentlig forsørgelse?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-02-28:
Nej, det vil jeg ikke bekræfte, for jeg vil ikke gå med på den præmis, som ordføreren stiller op.
Det vigtigste for SF er, at man har en forpligtelse til at yde det, man kan, for sig selv og for samfundet, og hvis man kan arbejde, skal man arbejde.
Men det er også, fordi arbejdet har en værdi i sig selv.
Man får nogle kolleger, man deltager i samfundslivet, og man bidrager, og det er altid bedre, at man, hvis man kan arbejde, forsørger sig selv i stedet for at være på kontanthjælp.
Vi kan jo se, at der er en masse unge mennesker, som desværre kommer til at hænge fast i systemet, og det er derfor, vi siger: Hvis du kan arbejde, skal du.
Det er også derfor, jeg synes, at den model med nyttejob, som jeg selv kender fra Aalborg, hvor jeg er fra, skal komme ind i den her reform.
Det er jo ikke, fordi de unge skal være i de her nyttejob.
Det er for at sige: Synes du ikke, at det ville være lidt bedre, at du tog den uddannelse, som du drømmer om, så du kan få det job, du drømmer om, tjene nogle penge og betale noget skat, end at du er ude at klippe hæk, eller hvad det nu er?
Joachim B. Olsen (LA), 2013-02-28:
Jamen jeg står ikke her og forsvarer det, som tidligere borgerlige regeringer har gjort.
Jeg synes, at man på mange måder har fejlet.
For man har nemlig ikke – og det er, uanset om det har været socialdemokratiske regeringer eller borgerlige regeringer – forstået at løse det problem, at så stor en andel af befolkningen i den arbejdsdygtige alder er på overførselsindkomst.
Men jeg kan forstå – det udleder jeg af det, som hr. Leif Lahn Jensen siger på talerstolen i dag – at det er et problem, at så stor en andel af befolkningen er på overførselsindkomst, og at det ikke er meningen, at så mange skal være det.
Og det er jo godt, for så er vi enige om noget.
Så bliver der spurgt af hr. Anders Samuelsen, om man mener, at den her vækstplan og de andre initiativer, man har lagt frem, løser det.
Altså, tager man virkelig den opgave seriøst?
Mener man, at man tager opgaven seriøst, når man fremlægger en vækstplan, som øger beskæftigelsen med 1.500 personer frem mod 2020?
Det der med de 150.000 er jo afhængigt af konjunkturer, og at man håber på en vækst på 2 pct. – der har det i øvrigt slået fejl, hver eneste gang det har været prøvet at bedømme det.
Men isoleret set regner man med, at det øger beskæftigelsen med 1.500 personer, at en kontanthjælpsreform øger beskæftigelsen med 3.900, set i forhold til at der er 130.000 på kontanthjælp, at en SU-reform øger beskæftigelsen med 3.600.
Er det seriøst?
Mener man så helt seriøst, at man gerne vil nedbringe antallet af danskere, der er på offentlig forsørgelse?
Anders Samuelsen (LA), 2013-02-28:
Lige til det sidste vil jeg først sige, at det jo ikke i sig selv er en god nyhed, hvis det er noget, de vælger som deres andet valg.
Hvis de havde foretrukket at være i arbejde, er det jo for dem personligt ikke nogen god nyhed; så er det, fordi de vælger noget andet end det, de egentlig allerhelst ville, nemlig at være i beskæftigelse.
Men vi har et hængeparti fra tidligere i debatten.
Jeg forstod på ordføreren, at stigningen i antallet af folk på overførselsindkomst kunne forklares med kvinders ankomst til arbejdsmarkedet.
Vil ordføreren ikke godt uddybe det synspunkt?
Leif Lahn Jensen (S), 2013-02-28:
Jamen hvorfor er det, vi laver de her reformer?
Hvorfor kommer vi med en vækstplan?
Det er da netop, fordi vi vil have flere mennesker i arbejde, det er da netop, fordi vi gerne vil have alle de her virksomheder til at blive her i landet.
Så hører jeg hr. Joachim B. Olsen spørge, om det ikke er Socialdemokratiet, der har svigtet.
Jeg står her med et svar på hr. Joachim B. Olsens spørgsmål til økonomi- og indenrigsministeren, hvori der er en masse tal, og hvor man kan se helt tilbage til de forskellige regeringer og de forskellige årstal, og det viser sig, at det lykkedes den borgerlige regering, der var før Nyrup, at få 300.000-400.000 flere fra arbejdspladserne og ud på passiv forsørgelse.
Nyrup var dygtig, tallet steg så kun under ham med 30.000.
Under den tidligere regering, som vi lige er kommet af med, steg det så med 300.000.
Den tidligere regering vil sikkert give krisen skylden for det.
Nu har vi jo så bare igen sagt, at vi gerne endnu en gang vil rydde op efter en borgerlig regering og se, om vi ikke kan gøre det bedre; det er jeg ikke et sekund i tvivl om at vi kan.
Det er faktisk det, vi forsøger.
Martin Lidegaard (RV), 2013-02-28:
Jeg forstår spørgsmålet, men altså nu vil jeg gerne sige, at det, jeg ser for mig, og det, som vi lægger op til i denne lovgivning, jo ikke er, at man så går ud og tager én husstand og siger: Hvad gør denne husstand? –
og så sender man et brev til den husstand og siger: Lad være med at have oliefyr, eller hvad det nu kan være.
Det er jo slet ikke på den måde, man må benytte det her.
Det er en måde at få et statistisk overblik over, om der er en særlig opvarmningsform eller energiforbrugsmåde i et bestemt område, som gør, at man kunne gøre det smartere, og som gør, at det giver mening i det område – fordi de har fjernvarme eller ikke har fjernvarme, eller hvad ved jeg, eller har en særlig snæver elforsyning i forhold til behovet, hvis de gerne vil have smart grid, eller hvad det nu kan være.
Det er der så mulighed for der.
Men man må ikke bruge det til at sætte enkelte borgere i gabestok.
Man må ikke bruge det til at offentliggøre særlige borgeres måde at forbruge ting og sager på eller på nogen måde blande sig i, hvad de borgere i øvrigt måtte gøre derhjemme.
Så det er for at kunne danne sig et overblik.
Det er ikke møntet på, at man skal ud og, om jeg så må sige, snage i folk privatliv.
Det er ikke tanken, og det er heller ikke det, vi giver bemyndigelse til.
Anders Samuelsen (LA), 2013-02-28:
Tak for det.
Midt i en tid, hvor vi også diskuterer vækstpakke, synes jeg alligevel, det er væsentligt at stoppe op og få en overordnet diskussion af, hvordan vi vender den meget negative udvikling, som vi alle sammen har været vidner til i bund og grund siden 1970.
I 1970 var der ca. 800.000 på offentlig forsørgelse, i 2012 var det tal vokset til 2,1 millioner.
Der er altså et stadig stigende antal mennesker på en offentlig forsørgelse, og det er en kæmpemæssig udfordring for os alle sammen.
Derfor synes vi, at det er væsentligt, at vi får denne debat i dag.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-02-28:
Det er jo alvorlige sager, vi behandler i dag, og derfor synes jeg også, at de skal behandles med den saglighed, de fortjener.
Winston Churchill sagde jo engang noget i retning af, at han ikke stolede på en statistik, han ikke selv havde forfalsket.
Sådan er det jo tit med tal.
De kan vendes og drejes.
Og jeg vil bare gerne høre ordføreren, om ordføreren vil bekræfte, at den stigning, der er sket siden 1960'erne, den udvikling, der er sket, først og fremmest hænger sammen med kvindernes indtog på arbejdsmarkedet.
Altså, de talte simpelt hen ikke med før, da de gik derhjemme og lavede husarbejde.
Thomas Danielsen (V), 2013-02-28:
Tak for det.
Vi kunne også tænke, at det ville være godt for miljøet, hvis vi nu satte gps'er i alle vores biler, for at vi så kunne komme efter de folk, som ikke kørte miljømæssig korrekt – for det ville vi kunne følge med i at de ikke havde gjort på turen.
Kan ministeren ikke se, at der et eller andet sted bør være en grænse for, hvor meget myndighederne bør blande sig i borgernes energiforbrug?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-02-28:
Arbejdsstyrken voksede eksplosivt, fordi kvinderne kom ud på arbejdsmarkedet.
Og for nogle af de kvinder, som ville være arbejdsløse i dag eller ville være på sygedagpenge eller noget, gælder, at de i 1960'erne gik derhjemme.
Det er den første og primære årsag til den udvikling i tallene.
Dernæst synes jeg, vi helt sagligt skal diskutere de alt for mange mennesker, der er uden for arbejdsstyrken, og som er på overførselsindkomster.
Men når man præsenterer tallene fra 1960'erne og frem og siger, hvordan udviklingen har været, så synes jeg også, at vi skal behandle dem ordentligt.
Anders Samuelsen (LA), 2013-02-28:
Jeg har to ting til det.
Der er, som jeg nævnte, kommet cirka fire gange så mange på overførselsindkomst, på passiv forsørgelse.
Det er gået fra ca. 220.000 i 1960'erne til 857.000 i 2012.
Sådan kan man vel ikke regne.
En del af stigningen skyldes selvfølgelig, at arbejdsstyrken er blevet udvidet, det er rigtigt, men er ordføreren sikker på, at man kan holde fast i, at stort set hele forklaringen, sådan som jeg forstod ordførerens første spørgsmål, skulle være, at kvinderne kom ind på arbejdsmarkedet?
Bent Bøgsted (DF), 2013-02-28:
Grunden til, at jeg spørger, er, at tal jo er vanvittig taknemlige.
Jeg skulle lige høre hr. Anders Samuelsen med hensyn til de tal fra, nu bliver der sagt 1960 til 2012, om det ikke har en betydning for, hvor mange der står uden for arbejdsstyrken, at befolkningstallet er vokset med cirka 1 million i Danmark siden 1960.
Noget andet har også betydning.
Det må vel være korrekt, at den indvandring, der er sket til Danmark gennem 1980'erne og 1990'erne, og som stadig væk fortsætter, og hvormed der kommer rigtig mange, vi ikke kan få ud på arbejdsmarkedet, har betydning for det antal, der er uden for arbejdsmarkedet.
Anders Samuelsen (LA), 2013-02-28:
Det er klart, at et stigende antal danskere relativt set alt andet lige vil føre til, at der er flere uden for arbejdsmarkedet.
Det er der ikke det store hokuspokus i.
Men det kan jo ikke løse den problemstilling, at vi samlet set år for år, stort set, har set, at der er flere og flere, der skal finansieres af reelt set i den sidste ende det private arbejdsmarked.
Så uanset hvordan vi taler os frem og tilbage om det her, må man bare konstatere, at der er en stigende forsørgerbyrde, som skal håndteres.
Alt i alt ifølge regeringens egne tal er der over 2 millioner mennesker, som er på en eller anden form for overførselsindkomst, og herudover er der ca. 800.000 mennesker ansat i den offentlige sektor, og de skal reelt set finansieres af den private sektor.
Sådan hænger det jo sammen.
Den offentlige sektor har udgifter i form af overførselsindkomster, bygning af veje og alle andre mulige andre ting og sager og offentlige ansatte.
De penge skal reelt set i den sidste ende komme fra private virksomheder, og derfor stiger den byrde, og det er selvfølgelig en udfordring for os alle sammen.
Bent Bøgsted (DF), 2013-02-28:
Vi er slet ikke uenige om, at der er et problem, som vi skal have set på.
Men man kan vel ikke bare gå tilbage i tallene og kigge.
Det figurerer ikke i 1970, at de var uden for arbejdsstyrken.
Der er sket en fordobling af antallet af pensionister.
Det er de store efterkrigsårgange.
Det er vel ikke alle de her pensionisters skyld, at de har nået deres pensionsalder.
Vi har jo hævet pensionsalderen til 67 år.
Jeg tror da egentlig, at de der 500.000, der har nået pensionsalderen, egentlig gerne ville have det, hvis hr. Anders Samuelsen lige kunne trylle dem tilbage til kun at være 40 år.
Der er jo sådan lidt af en udvikling, der også har indflydelse på det.
Det er vel heller ikke hr. Anders Samuelsens skyld, at der er blevet født for få børn i dag – eller hvad?
Så er det i hvert fald noget af en arbejdsopgave, hr. Anders Samuelsen kommer på.
Anders Samuelsen (LA), 2013-02-28:
Det forstår jeg ganske enkelt ikke.
Skulle det faktum, at kvinder er kommet ud på arbejdsmarkedet, bevirke, at der kommer flere på sygedagpenge, at der kommer flere på overførselsindkomst generelt, og at der kommer flere førtidspensionister?
Man skal jo virkelig tænke kreativt for at nå frem til det.
Selvfølgelig, alt andet lige, kommer der flere, men den eksplosive udvikling, som vi har set i tallene, skal den udelukkende kunne henføres til, at kvinder kom ud på arbejdsmarkedet?
Jeg kan selvfølgelig godt have et vist medansvar for, at der bliver født for få børn.
Jeg har leveret to – mig bekendt i hvert fald – og det kan man selvfølgelig godt klage over er for få.
Men alt det her kan jo bare ikke tale os væk fra den problemstilling, at selv med de mest optimistiske tal, som vi lige har hørt fra økonomi- og indenrigsministeren, er det cirka fifty-fifty i 2020, med hensyn til hvor mange der i arbejde, og hvor mange der ikke er i arbejde.
Det er jo de mest optimistiske tal, som vi har at gå ud fra på nuværende tidspunkt.
Faktum er jo, at det med pensionsalderen har vi indvirkning på her i Folketinget.
En af måderne at få færre på overførselsindkomst på er selvfølgelig at hæve pensionsalderen og også at hæve den yderligere.
Men på trods af de tiltag, som vi har gjort, og som hr. Bent Bøgsted pegede på, så er der stadig væk en enorm udfordring, som vi er fælles om at skulle løse.