Karen Ellemann (V), 2010-11-30:
Der kan ikke være nogen tvivl om, at vi står med et lovforslag, som der i hvert fald ikke er bred opbakning til, ligesom der heller ikke er enighed om intentionerne i lovforslaget.
Jeg vil selvfølgelig bruge min taletid på lige at redegøre mere detaljeret for, hvad det her går ud på.
Det, det handler om, er, at vi altså skal have etableret et klagesystem, som sikrer en hurtig og effektiv behandling af klager, sådan at ingen skal vente i årevis på en afgørelse.
Helt elementært drejer det sig om retssikkerhedsfølelsen, retsfornemmelsen, når man indgiver en klage, altså at man også har udsigt til, at den bliver behandlet effektivt og hurtigt.
I den anledning er det så, at parterne bag finanslovaftalen foreslår, at vi nu gør det, at vi indfører et klagegebyr for alle sager, som indbringes for Natur- og Miljøklagenævnet, og at vi derudover også differentierer det her klagegebyr.
Vi differentierer det på en måde, så privatpersoner skal betale 500 kr. for at klage, og så virksomheder, organisationer og offentlige myndigheder skal betale 3.000 kr. for at klage.
Det her gebyr skal jo medvirke til, at indsatsen i det nye Naturog Miljøklagenævn, som tager sin begyndelse her den 1. januar, bliver målrettet de væsentligste klager.
Herudover er gebyret blot ét element i en række, som handler om netop at få etableret et effektivt klagenævn og få reduceret de alt, alt for lange sagsbehandlingstider, som eksisterer i det nuværende Naturklagenævn og det nuværende Miljøklagenævn.
De andre elementer – ud over det, vi behandler i dag – er bl.a., at der nu også er afsat en pulje på 10 mio. kr. til ekstern bistand til nævnets behandling af de ældste sager, som ligger der.
Herudover bliver der så også nedsat et hurtigtarbejdende eksternt ekspertudvalg, som skal se på mulighederne for yderligere at effektivisere og modernisere nævnets klagebehandling.
Det er altså i sammenhæng, den række af elementer, at det her forslag også skal ses.
Det er også vigtigt at få sagt, at der med det her lovforslag ingen ændringer sker i de klageberettigedes ret til at klage over afgørelser.
Den sætter noget i gang hos den, hvis tilladelse der bliver klaget over, og hvor konsekvenserne, alt andet lige, kan blive betydelige, det er klart.
Den sætter også en hel masse i gang hos den, der klager.
Vi har også hørt, hvordan hele forberedelsen af en klage selvfølgelig også er en tidkrævende proces.
Og ikke mindst aktiveres hele klagenævnet.
Så der er masser af parter, som bliver aktiveret i den her forbindelse.
Derfor er det her gebyr altså også med til at afspejle, at det ikke er en gratis proces, som sættes i gang.
I den forbindelse finder jeg det helt logisk, at et klagegebyr på 500 kr. for private og 3.000 kr. for virksomheder, organisationer og offentlige myndigheder ikke er uoverkommelig dyrt.
Et gebyr vil som regel, som vi også har diskuteret det i dag, få en potentiel klager til at overveje en ekstra gang, om der skal klages, og det synes jeg er positivt.
Jeg har også lyttet mig til, at det særlig er oppositionen, som ikke mener, at det er positivt.
Men for mig at se handler det her også om at få organisationerne til i højere grad at prioritere deres medvirken i forbindelse med kommunernes afgørelser og dermed sikre sig, at deres synspunkter bliver taget med i betragtning, allerede inden afgørelsen træffes, altså allerede i høringsprocessen, og allerede inden der kommer en afgørelse – og at det er der, de så også lægger energien.
Det kan mindske behovet for at klage, og det synes jeg sådan set er positivt.
Man skal huske på, at der ikke ændres ved de regler, som også gælder i dag, nemlig at gebyret selvfølgelig betales tilbage, hvis en klager får helt eller delvist medhold, eller at den påklagede afgørelse ophæves eller ændres.
Så det er ganske kort elementerne i lovforslaget, og jeg ønsker en god videre behandling af forslaget i udvalget.