Tina Nedergaard (V), 2010-11-12:
Tak for det.
Jeg vil gerne takke Folketinget for førstebehandlingen af lovforslaget og give en særlig varm tak til det økonomisk ansvarlige flertal siddende ovre i højre side af salen.
Forslaget, vi behandler i dag, er jo en del af den genopretningspakke og det finanslovforslag, som regeringen har lavet sammen med Dansk Folkeparti og Kristendemokraterne med henblik på at sikre sunde offentlige finanser, så vi kan sikre vores samfund også i fremtiden og har råd til velfærd også i fremtiden.
Jeg ved godt, at det er yderst kompliceret for oppositionen at se, at der skal være sammenhæng mellem indtægter og udgifter, men det er imidlertid det, vi tilstræber med den stribe af forslag, som vi kører igennem Folketinget i øjeblikket, hvor vi justerer udgifterne på de enkelte offentlige områder.
Når man hører de indlæg, der har været til lovforslaget, må jeg konstatere, at man får det til at lyde, som om vi banker voksen- og efteruddannelserne helt tilbage til så lavt et niveau, som det var under den tidligere regering, men det er der jo slet ikke tale om.
Det kunne vi ikke drømme om, for det var jo noget pauvert.
Nej, det er faktisk sådan, at vi i 2007 brugte 5,5 mia. kr. på voksen- og efteruddannelse.
I 2009 var det så vokset til 7,4 mia. kr. – det fik vi i øvrigt ingen ros for overhovedet fra venstre side af salen, for på det tidspunkt var vi nemlig også efter venstre side af salens opfattelse en nedskæringsregering.
Men det gjorde vi altså, vi brugte næsten 2 mia. kr. mere på bare 2 år.
Så justerer vi i den måde, man kan få støtten på, for at fastholde et fortsat højt aktivitetsniveau, men dog med en lidt mindre betaling.
Alternativet havde været, at vi havde sat et loft for, hvor meget man samlet kunne bruge på voksen- og efteruddannelse 2011; det har vi valgt ikke at gøre.
Men hvad er det for et niveau, som finanslovforslaget og genopretningspakken bringer os hen til?
Ja, det vil ligge i størrelsesordenen – og jeg har selv regnet det ud, så det er med visse forbehold –
6,5 mia. kr.
Det er altså fortsat 1 mia. kr. over 2007-niveauet, som på det tidspunkt var det år, man havde brugt
allerallermest
Så behøver jeg heller ikke bruge mere taletid på at fortælle, hvor meget vi bruger på voksen- og efteruddannelse.
Jeg finder det f.eks. meget interessant, at fru Christine Antorini opfordrer den konservative ordfører, hr. Rasmus Jarlov, til at læse Socialdemokraternes planer.
Man kan jo sige, at det kunne formanden for Socialdemokraterne også selv starte med, da hun bl.a. på tv påstod, at statsministeren ikke talte sandt, da han refererede til fuldstændig korrekte tal fra hendes eget oplæg.
Dermed en opfordring fra regeringens side til den socialdemokratiske ordfører om, at hvis hendes egen partileder sætter sig ind i planerne, vil vi også gøre os stor umage ovre på den anden side.
Man får svar, som man spørger.
Og det er jo klart, at når man spørger dansk erhvervsliv, om de synes, det er sjovt, at der ikke bruges det samme i 2011, som der blev i 2010, på voksen- og efteruddannelse, er det da givet, at de svarer nej, og at de gerne havde set, at man ikke skar ned på det.
Det ville jeg da også selv have svaret, for det er erhvervslivets ret at sige, hvad de mener de har brug for.
Det er jo dejligt at høre venstrefløjen vise en omsorg for dansk erhvervsliv lige netop i denne sag, for på alle andre områder er man jo komplet ligeglad med, hvad Dansk Industri siger, hvad Dansk Arbejdsgiverforening siger, hvad Dansk Erhverv siger.
Når de appellerer til, at der ikke kommer flere lovbestemte omkostninger på danske arbejdspladser, så vi taber job, som ryger til udlandet, er svaret: Lad os beskatte dem noget hårdere.
Når vi ved, at vi skal kæmpe for at få de største talenter ind i dansk erhvervsliv for at klare os i en fremtidig konkurrence, hvad gør man så?
Så foreslår man misundelsesskatter, for man tåler ikke, at der er nogle, der yder og skaber vækst i det danske samfund.
Nej, de må ud, må de.
Når man hører på dansk erhvervsliv, hvad de siger, de har brug for, er det færre lovbestemte omkostninger og bedre mulighed for vækst i den private sektor.
Hvad er svaret fra Socialdemokraterne og SF og Enhedslisten?
Svaret er naturligvis nej.
Jeg har haft interessante stunder her i salen på det seneste, og jeg erindrer bl.a. et spørgsmål, som hr. Rasmus Jarlov stillede til fru Christine Antorini ved en tidligere lejlighed.
Det er i forvejen verdens største og mest bekostelige offentlige sektor.
Da var svaret, at Socialdemokraterne vil hæve erhvervsskatterne.
Jo, jo, der er stor sympati for dansk erhvervsliv på venstrefløjen, når det lige passer som hånd i handske ved en enkelt given lejlighed, men ellers giver man jo ikke fem flade øre for, hvad danske erhvervsledere siger i forhold til at skabe arbejdspladser i det danske samfund.