runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2010-03-03:
Man må selvfølgelig forarge.
Det betyder, at man har de penge, som de sagkyndige og fagkyndige udvalg har fordelt.
Men ligesom museerne har ret til at mene, hvad de vil, og udstille, hvad de vil, har fru Pernille Frahm og jeg selvfølgelig ret til og pligt til at sige, hvad vi mener.
Det er det, vi er valgt til.
Det vil sige, at vi skal sige, hvad vi mener, og så kan man i øvrigt blæse på det de steder, hvor man har pengene og fordeler dem.
Jeg er meget optaget af det, fru Pernille Frahm siger rent konstruktivt.
Vi skal selvfølgelig bevare kulturarven.
Hvem i alverden skulle ellers bevare den, hvis ikke vi selv gør det.
Vi skal give den videre, og det er vi jo også enige om.
Men vi skal selvfølgelig også hele tiden skabe nyt, og der skal vi sørge for de bedst mulige betingelser og rammer for at skabe nyt.
Der synes jeg der ligger nogle gode rammer, som vi ikke har fundet på.
De er helt tilbage fra 1962 og 1965, men de rammer har jo holdt, og de rammer giver den frihed til udvikling, som er så vigtig for vores kultur i Danmark.
Pernille Frahm (SF), 2010-03-03:
Hvordan vil ministeren sikre, at der etableres attraktive fritids- og kulturtilbud i belastede områder, som det beskrives i regeringsprogrammet, når der samtidig skal fastholdes nulvækst i de offentlige udgifter?
Per Stig Møller (KF), 2010-03-03:
Vi ved jo alle sammen godt, at det primært er et kommunalt ansvar at sikre, at der også i de belastede områder er attraktive fritids- og kulturtilbud.
Når det er sagt, synes regeringen også, at opgaven med at sikre attraktive fritids- og kulturtilbud også i belastede områder er meget vigtig.
Kultur- og fritidstilbuddene, enten det er idræt eller anden kultur, har mange udviklende og inkluderende egenskaber, og som fru Pernille Frahm siger, og som vi også har lagt til grund i regeringsprogrammet, er der også potentiale i dem til integration og inklusion i forhold til udsatte grupper, til indlæring og udvikling af sociale kompetencer samt mange andre positive egenskaber, som vi begge kender.
Vi lægger således vægt på, at staten på en række områder supplerer, ikke overtager eller erstatter, men supplerer den kommunale indsats med statslig indsats.
Så der er en lang række ting, som vi supplerer med, og som præcis skal hjælpe i de udsatte områder.
Pernille Frahm (SF), 2010-03-03:
Nu lagde ministeren ud med at sige, at det først og fremmest er kommunernes ansvar, men når det står i regeringsprogrammet, når regeringen skriver det i regeringsprogrammet her på side 29 – for vi har jo mere med end informationsoversigten eller pixibogen – så går man jo ud fra, at det er et område, som regeringen også vil prioritere, og det må jo et eller andet sted også betyde, at man tager et ansvar for, at det bliver omsat til praksis.
I de her dage har vi hørt, at en række områder skal undtages for beskæringer.
Vi ved jo alle sammen, at nulvækst i kommunerne i virkeligheden betyder en besparelse, fordi der er en normal vækst på udgiftsniveauet, hvis bare man skal følge med.
Vi har hørt, at hospitalerne skal friholdes, vi har hørt, at de ældre skal friholdes, vi har en fornemmelse af, at folkeskolen også skal friholdes, fordi man der er i gang med det her 360-graders-eftersyn.
Så bliver sådan en som jeg, der har ansvar for kulturområdet for mit parti, selvfølgelig meget, meget interesseret i at høre, om det så er meningen, at et i forvejen meget, meget lille område – økonomisk set i hvert fald – som kulturen er det, der skal bære hele det her udgiftspres, samtidig med at man alligevel forestiller sig, at man vil prioritere nogle ting.
Derfor vil jeg godt høre, om der er gjort nogle overvejelser om, hvordan regeringen vil tage ansvar for, at man sætter de her ting i gang.
Ligger der andre planer for det end det, at man skriver det på side 29 i regeringsgrundlaget?
Per Stig Møller (KF), 2010-03-03:
Der ligger mange planer, der er mange planer, der er meget arbejde, der er sat i gang af min forgænger, og jeg vil godt nævne nogle af dem.
Der er bogstartsprogrammet, som jeg nævnte.
Det tilbyder familierne gratis bogpakker og er med til at stimulere børns sproglige udvikling.
Det er for at nævne én ting, og det er 4 mio. kr. årligt i 2008-2011.
Der er lektiecaféprojekterne, der skal bidrage til at styrke det danske sprog hos tosprogede børn, og der er der afsat 2 mio. kr. fra Integrationsministeriet, for vi arbejder jo i flere af tilfældene sammen med Integrationsministeriet.
Der er der sket det, efter projektet er udløbet, at tre af fire biblioteker har valgt at lade lektiecafeerne overgå til drift.
Nu håber jeg på, at jeg får et opfølgende spørgsmål, for nu blinker den igen rødt, for jeg har en kolossal lang liste af initiativer, der er i gang.
Ja, hvis det overhovedet kan hjælpe ministeren ...
Fru Pernille Frahm kender listen, men det er ikke sikkert, det er lige så selvfølgeligt, at jeg kender den.
Der er børneteaterrefusionsordningen, hvor staten refunderer 50 pct. af kommunens udgifter.
Der er Taastrup Teaters åbne teater for beboerne i området.
Der er Betty Nansen Teaters C:NTACT, hvor unge præsenterer deres egne personlige fortællinger gennem teatrets virkemidler og drøfter temaerne med eleverne bagefter.
Der er OPGANG2 TURNÉTEATER i f.eks. boligforeninger i belastede områder.
Der er skolekoncerter til 13 mio. kr. i 2010.
Der er opgaveløsere, som skal etablere idrætstilbud i sommerferieperioden i mindst fire udsatte boligområder i 2010-2012, som er sendt i udbud her i januar.
Der er breddeidrætten, hvor vi har breddeidrætskommuner, som også hjælper til inklusion.
Der er syv kommuner i gang: Aalborg, Viborg, Varde, Faaborg-Midtfyn, Gentofte, Køge og Slagelse; der er 20 mio. kr. Og så er der idræt for vanskeligt stillede børn og unge og Get2sport, som er et eksempel på et støtteprojekt, hvor fodbold, kultur, lektiehjælp og jobhjælp er blevet kombineret i udsatte områder; der er afsat 95 mio. kr. i 2010-2013.
Så har vi jo faktisk også Huskunstnerordningen – for nu at stoppe – der giver tilskud til, at skoler, daginstitutioner og kommuner kan få besøg af professionelle kunstnere, hvilket, idet jeg henviser til forrige spørgsmål, jo må glæde fru Pernille Frahm, for derved bringes kunsten, også den professionelle kunst, direkte ud til skolebørnene; der er uddelt små 9 mio. kr.
Pernille Frahm (SF), 2010-03-03:
Med hensyn til listen er der måske nogle af dem, jeg ikke lige har present, men de fleste af dem på listen har vi jo snakket om, og nogle af dem har oppositionen jo også presset meget på for at sikre rent faktisk blev fastholdt og videreført.
Der er så nogle, der desværre er røget ud alligevel, men det kan vi snakke om en anden gang.
Men når der står i regeringsprogrammet, at der skal etableres flere attraktive fritids- og kulturtilbud i belastede områder, får man jo en fornemmelse af, at der er noget nyt i gang, at der er nogle nye planer.
Ellers er det vel ikke nødvendigt at skrive, at der skal etableres flere, for så har man jo sådan set etableret det, man vil.
Hvis der er planer om flere, vil jeg stadig væk gerne have et lille bud på, i hvor høj grad ministeren forestiller sig at det her område er det, der skal holde for, når man skal leve op til nulvækstpolitikken, som jo for en række områders vedkommende må forventes at blive negativ vækst, ved at man friholder nogle i forvejen ret store tunge områder.
Ja, og det lyder: Hvordan vil ministeren sikre, at der etableres attraktive fritids- og kulturtilbud i belastede områder, som det beskrives i regeringsprogrammet, når der samtidig skal fastholdes nulvækst i de offentlige udgifter?
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-03:
Forsøgsordningen udløb ved årsskiftet, og der er indtil nu, som det ganske rigtigt fremgår af spørgerens spørgsmål, solgt 46 boliger.
Spørgsmålet om succes eller ej synes jeg ikke er relevant at stille.
Der er tale om en forsøgsordning, og ved forsøgsordninger kender man jo ikke udfaldet på forhånd.
Det afgørende her er ikke på forhånd at udelukke anvendelsen af bestemte instrumenter.
I lovgivningen har vi opstillet nogle rammer og forskellige og mulige instrumenter.
Det er således op til kommunerne, boligorganisationerne og beboerne at udfylde rammerne og vælge netop de instrumenter, der er behov for i den lokale boligpolitik.
På den anden side er 46 boliger ikke mange, og det er der flere grunde til.
For det første har der i en stor del af forsøgsperioden været usikkerhed om selve retsgrundlaget.
I en konkret sag anlagt mod en kommune og ministeriet blev det hævdet, at ordningen indebar ekspropriation, fordi kommunen havde besluttet salget uden boligorganisationens accept.
Både i Østre Landsret og Højesteret blev kommunen og ministeriet frifundet.
Det skete i slutningen af 2007, så først på dette tidspunkt blev det bekræftet, at ordningen ikke indebærer ekspropriation.
Usikkerheden om retsgrundlaget har givet medført en vis tilbageholdenhed med at beslutte salg.
For det andet var der tegn på, at udviklingen på boligmarkedet ville vende, og det bevirkede helt sikkert, at en del lejere, som ellers havde overvejet at købe, nu besluttede lige at se tiden an.
Regeringen mener fortsat, at tendenserne til ghettoisering skal imødegås på så mange måder som overhovedet muligt.
Salg af almene boliger kan være sådan en mulig måde, og det kan medvirke til at ændre beboersammensætningen.
Derfor skal der fortsat være mulighed for at sælge almene boliger, og vi overvejer derfor, hvordan en model for den fremtidige salgsordning skal se ud.
Det, spørgeren henviser til, er den permanente ordning.
De 46 boliger er forsøgsordningen.
I forhold til den permanente salgsordning, som blev gennemført for nogle år tilbage, ligger der en del ansøgninger.
Men jeg har fået et spørgsmål om forsøgsordningen, og det er sådan set det, jeg har svaret på her.
Med hensyn til at spørgeren er skuffet over, at jeg ikke lige kan komme med et præcist tal, er det nu engang sådan, at jeg jo ikke præcis ved, hvad spørgeren ellers har af opfølgende spørgsmål.
Men jeg vil anbefale, at du stiller et skriftligt spørgsmål.
John Dyrby Paulsen (S), 2010-03-03:
Hvordan går det efter ministerens opfattelse med arbejdet med skattegabet, og hvilke forventninger har ministeren til skattegabets størrelse for 2009?
Spørgsmålet lyder: Hvordan går det efter ministerens opfattelse med arbejdet med skattegabet, og hvilke forventninger har ministeren til skattegabets størrelse for 2009?
Troels Lund Poulsen (V), 2010-03-03:
Der er efter min opfattelse taget en lang række initiativer til, at SKAT kan leve op til målet på finansloven om skattegabet, som er, at skattegabet højst må udgøre 3,1 pct. af bruttonationalproduktet.
Skattegabet er et mål for forskellen mellem det, der burde være selvangivet, og det, der rent faktisk selvangives.
Skattegabet er et effektmål, og fokus er på den effekt, SKAT's indsats har, snarere end på måden, indsatsen gøres på.
Skattegabet er en ledetråd for SKAT's tilrettelæggelse af opgaveløsningen og produktionen i overensstemmelse med SKAT's indsatsstrategi med vægt på, at indsatsen sættes ind, hvor den har størst effekt.
Når der spørges til mine forventninger til skattegabet for 2009, kan jeg nævne, at vi først kender tallet i forsommeren 2011.
Men lad mig også slå fast, at der faktisk er sket et fald for andet år i træk for de seneste år, hvor vi har målt, nemlig fra 2005, hvor det var 4,8, til 2006, hvor det var 3,9, og i 2007, hvor det var 3,4.
Så jeg håber, at den positive udvikling også fortsætter for 2009.
John Dyrby Paulsen (S), 2010-03-03:
Tak for svaret.
Jeg skal i øvrigt ønske skatteministeren tillykke med skatteministerposten.
Jeg har forståelse for, at specielt skatteområdet kan være lidt kompliceret indimellem, så jeg har også forståelse for, at vi ikke går helt ned i detaljen med fakta og statistikker.
Men jeg forstår også ministerens svar derhen, at ministeren jo i virkeligheden følger skattegabsopgørelsen med interesse og er enig i, at det er et godt mål, som regeringen har sat.
Jeg forstår jo også, at ministeren er opmærksom på den problemstilling, at skattegabet jo i virkeligheden er lang tid om at blive målt, om jeg så må sige, og det er rigtigt, at vi først får tallet for 2009-skattegabet om et år.
Men hvordan ser det ud lige nu med 2008-skattegabet?
Kan man sige noget om det i forhold til 2010-målet?
Har ministeren en forventning til 2008-tallet?
Troels Lund Poulsen (V), 2010-03-03:
Nej, jeg kan ikke på stående fod sige noget om 2008-tallet.
Det kan jeg selvfølgelig vende tilbage til hr. John Dyrby Paulsen om.
John Dyrby Paulsen (S), 2010-03-03:
Tak for det.
Som jeg nævnte i min indledning, er det fair nok.
Det har jeg ingen problemer med.
Men jeg kunne egentlig godt tænke mig ministerens vurdering af skattegabet med hensyn til de personlige indkomster kontra indkomsterne fra erhvervsvirksomhederne.
Hvor vil ministeren egentlig lægge sin egen indsats?
Er det på skattegabet ved de personlige indkomster, eller er det mere selskabsområdet, der skal ses efter i sømmene og ligesom have et ekstra boost i forhold til indsatsplanen, som SKAT jo arbejder efter?
Troels Lund Poulsen (V), 2010-03-03:
Nu er der netop en indsatsstrategi, som bygger på en lang række forskellige mål.
For mig er det ikke et spørgsmål om et enten-eller, det er et både-og, det har jeg også tilkendegivet.
Der skal laves yderligere indsatser i forhold til de personer, der forsøger at undgå at betale skatter og afgifter, men det er selvfølgelig også vigtigt, at der er opmærksomhed omkring hele virksomhedsområdet.
John Dyrby Paulsen (S), 2010-03-03:
Tak for det.
Det opfatter jeg meget som et både-og, altså som meget stor indsats på begge områder.
Det er jeg glad for at ministeren prioriterer højt, for sandheden er jo i virkeligheden, at vi ved en indsats på disse områder kan minimere skattegabet med ekstra indtægter i skatteregnskabet til følge, som man, om jeg så må sige, blot behøver at bukke sig ned for at samle op.
Men jeg kunne godt tænke mig at gå lidt mere ned i det der skattegabsbegreb, for det er jo sådan, at SKAT frem til 2010 har en målsætning om at komme ned på 3,1 pct. i skattegab.
Troels Lund Poulsen (V), 2010-03-03:
Jeg må sige, at det jo bliver lidt en gentagelse af det, jeg sagde tidligere, nemlig at når der spørges til forventningerne for 2009, så må jeg henholde mig til, at jeg jo først kender det tal i forsommeren 2011, og derfor kan jeg ikke gå ind i en teoretisk diskussion om, hvordan det så må se ud i 2011.
Og det er det, må jeg sige til hr. John Dyrby Paulsen, som er svaret.
Thomas Jensen (S), 2010-03-03:
Det er interessant, når det netop er en forsøgsordning, som skal gøre os klogere på, hvordan vi kan skabe nogle bedre almene boligområder.
Ministerens regering har jo haft et ideologisk mål med det her, nemlig at man bare skulle sælge ud af de gode almene boliger, og så var man faktisk ret ligeglad med, hvordan de resterende lejere havde det – eller har det.
Jeg synes, det er forunderligt.
Jeg stiller et meget konkret spørgsmål her i dag om, at der er solgt 46 boliger.
Det må da være muligt for ministeren at besvare, om der er nogen af de her 46 boliger, der ligger i udsatte boligområder.
Ministeren har selv opgjort en liste over, hvilke boligområder der er udsatte, og så må det da også være muligt at sætte sig ned med et landkort, et kort over de danske byer, og finde ud af, om der er nogen af de boliger, der er solgt fra nogle ghettoområder.
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-03:
De 46 boliger hører ind under forsøgsordningen.
Nu har hr. Thomas Jensen jo selv fremført, at 46 boliger ikke er meget, og det er ikke meget, når man tænker på, hvor mange almene boliger der er.
Derfor er det ikke muligt at lave statistik eller tendenser ud fra 46 boliger.
Med hensyn til at hr. Thomas Jensen ikke kan forstå, at jeg ikke kan stå her og komme med et præcist tal, der på komma passer fuldstændig, eksakt til, hvordan virkeligheden er,
må jeg sige, at jeg ikke kan det fuldstændig umulige, men jeg må bede hr. Thomas Jensen om at sende et skriftligt spørgsmål eller komme med et nyt spørgsmål til mundtlig besvarelse, for på stående fod kan jeg ikke komme med et eksakt tal.
Thomas Jensen (S), 2010-03-03:
Det er da interessant, for hvis man har været i gang med en forsøgsordning fra ministeriets side, som er udløbet for 3 måneder siden, må man jo være interesseret i at få en viden om, hvilken betydning sådan en forsøgsordning har, både positivt i forhold til om man eventuelt får løst nogle problemer i nogle udsatte boligområder, og hvordan det har fungeret i de boligområder, hvor man har fået solgt nogle boliger.
Ikke mindst må det da være interessant at finde ud af, hvem det er, der har betalt regningen for det her ideologiske forsøgsprojekt, men ministeren har åbenbart ikke taget sig tid til i sin forberedelse at besvare de her spørgsmål, som er stillet flere dage i forvejen.
Det synes jeg godt kan vække lidt undren her i dag.
Mit spørgsmål er: Er der nogen af de her 46 boligsalg, som har bevirket, at vi har fået mindre ghettodannelse i Danmark?
Med andre ord: Har vi fået solgt nogle almene boliger i ghettoområder?
Bertel Haarder (V), 2010-03-03:
Jeg kan forstå, at det ikke er første gang, spørgeren har stillet det spørgsmål, og derfor beder jeg om undskyldning for, at jeg gentager det, der er blevet sagt tidligere, nemlig at det er landets fem regioner, der efter sundhedsloven har ansvaret for at tilbyde borgerne den nødvendige lægehjælp.
Regionerne har dermed også ansvaret for at sikre rekruttering og fastholdelse af læger i udkantområder.
Regionerne har en række muligheder, når de sammen med de praktiserende læger udarbejder den regionale plan for almen praksis.
Den regionale plan skal bl.a. sikre lægedækningen, og har man lægedækningsproblemer i et område, skal planen forholde sig til igangsættelse af særlige rekrutterings- og fastholdelsesinitiativer.
Det gælder også Region Sjælland, som skal sikre lægedækningen på Lolland-Falster.
Sidste sommer fik regionerne og kommunerne via en ændring af sundhedsloven mulighed for at tilvejebringe egnede lokaler til praktiserende sundhedspersoner.
Man bygger så at sige en rede i håb om, at der så kommer en fugl og indretter sig dér.
Dermed mener jeg, vi har fået et ekstra værktøj, og selv om jeg ikke var sundhedsminister på det tidspunkt, husker jeg udmærket sagen om disse muligheder for at bygge lægehuse for at tiltrække læger.
Thomas Jensen (S), 2010-03-03:
Nu bliver det jo alvorligt, for så sent som for en uge siden, fik jeg via Udvalget for Forretningsordenen et brev, hvoraf det klart og tydeligt fremgår, at den siddende minister skal overholde loven.
Hendes to forgængere fik en næse for ikke at overholde loven om plejeboliggarantien, og derfor synes jeg også, det lyder besynderligt, at den nye minister ikke erkender det forhold, at loven ikke er overholdt fra Socialministeriets side.
Det er jo sådan, at af lovforslaget, som blev behandlet her i Folketinget tilbage i 2005, fremgår det, at lovovervågningen skal opfyldes pr. 1. januar 2009.
Og med lovovervågningen skal ministeren gå ind og fortælle Folketinget og borgerne, hvorvidt plejeboliggarantien er overholdt i alle landets kommuner.
Nu står ministeren så her i marts 2010, 15 måneder efter at garantien er trådt i kraft, 15 måneder efter at det her kontraktpolitiske redskab plejeboliggarantien er trådt i kraft, og ministeren kan ikke engang give Folketinget et klart svar på, om plejeboliggarantien er overholdt.
Synes ministeren ikke, at det er et problem, at ministeren ikke engang her i dag kan svare på, om hun overholder loven?
Det er såmænd mit korte spørgsmål.
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-03:
Jeg kender godt til den klage, og hr. Thomas Jensen har også fået et svar.
Og vi tager også det, som er blevet anført i det brev, fuldt ud til efterretning.
Jeg vil så også lige fremhæve, at vi faktisk forventer, at der kommer nogle indberetninger – det arbejde foregår i øjeblikket – og at vi får samlet de indberetninger.
Vi forventer, at de sådan set foreligger her i foråret 2010, så vi kan se på, hvordan og hvorledes det går med den her plejeboliggaranti.
Men vi har da selvfølgelig undersøgt, hvordan det står til rundtomkring, og sådan som det ligger lige nu, står det faktisk rigtig godt til.
Men som sagt kommer der nogle tal, og der kommer nogle ting frem senere hen, så der er noget at glæde sig til.
Thomas Jensen (S), 2010-03-03:
Nu bliver det endnu mere interessant, for nu siger ministeren, at man har været inde at undersøge det.
Med andre ord: Ministeren ligger inde med en viden om, hvordan det går med at overholde plejeboliggarantien i de danske kommuner.
I loven – det fremgår ret klart af bemærkningerne til lovforslaget om plejeboliggarantien – står der, at ministeren pr. 1. januar 2009 skal informere Folketinget om, hvorvidt den her plejeboliggaranti holder i kommunerne.
Nu står ministeren så og siger, at man har undersøgt det.
Kan ministeren på baggrund af den undersøgelse så ikke forklare: Er plejeboliggarantien overholdt i alle landets kommuner?
Og hvis ministeren ikke kan give et svar på det, må vi jo nok konstatere her i dag, at ministeren forholder Folketinget oplysninger.
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-03:
Det kan jeg så trøste hr. Thomas Jensen med at vi ikke gør.
Det drejer sig om, at der har været bragt nogle artikler, og at vi selvfølgelig fra Socialministeriets side tager kontakt til Kommunernes Landsforening for ligesom at høre, hvad der står i den artikel, som har været i Ældre Sagens blad, hvad der er der.
Og de har jo selvfølgelig sagt, at sådan ser det ikke ud i landet.
Jeg har nævnt i talen, og hr. Thomas Jensen har også fået at vide i forbindelse med diverse spørgsmål og samråd, at man faktisk er i gang med at indsamle oplysninger, og at der kommer til at ligge en redegørelse, at der kommer til at ligge en dokumentation, i forhold til hvordan det går.
Det er den, som hr. Thomas Jensen har efterlyst, men nu bliver den lavet på en ny og bedre måde – det har hr. Thomas Jensen også fået at vide – og den kommer inden længe.
Thomas Jensen (S), 2010-03-03:
Jeg håber, at ministeren er enig med mig i, at loven skal overholdes, og at den del af loven, der handler om lovovervågning, også skal overholdes, og det er jo netop lovovervågning, vi taler om her.
Nu står ministeren og siger, at man har undersøgt det, at man har set nogle undersøgelser på det.
Og jeg ved godt, hvad det er for nogle undersøgelser, de har været fremme i offentligheden, de har været i Berlingske Tidende, de har været i Jyllands-Posten, hvoraf det er fremgået, at en lang række kommuner ikke kan overholde plejeboliggarantien.
Det må da give stof til eftertanke hos ministeren.
Man står og giver en garanti til borgerne om, at de kan få en plejebolig efter 2 måneder, og man får klare indikationer fra pressen, som har lavet rundspørger til landets kommuner, på, at det ikke er overholdt, og alligevel vil ministeren vente til 2010 med at undersøge det.
Med andre ord har regeringen altså udstedt en garanti i 2009, som man ikke har overholdt.
Synes ministeren, det er rimeligt, at Folketinget og landets borgere skal vente 15 måneder på at få at vide, om kontraktpolitikken om plejeboliggarantien er overholdt?
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-03:
Hr. Thomas Jensen har fået brev i forhold til den klage, som hr. Thomas Jensen har, og der er blevet sagt, at det er med beklagelse, og jeg tager det fuldt ud til efterretning, så det vil jeg ikke hænge mig mere i her.
Så vil jeg igen gentage, at kommunerne indberetter deres gennemsnitlige ventetid på en plejebolig til Danmarks Statistik.
De indberetninger foregår i øjeblikket, og det forventes, at der kommer noget her i foråret 2010, så der er noget at glæde sig til.
Når jeg taler om, at man selvfølgelig lige har fulgt op på nogle af de ting, der har været, så betyder det – det er klart – at man tager en samtale med Kommunernes Landsforening og siger: Er det nu det, der foregår derude?
Og de kan ikke genkende det billede, og man kan heller ikke se, at der er kommet så mange klager.