Søren Espersen (DF), 2014-01-30:
Mange tak.
Jeg skal på Dansk Folkepartis vegne takke Enhedslisten, fordi man har rejst debatten, og jeg vil også takke regeringen for de besvarelser, der har været.
Det er vigtigt, at Folketinget hele tiden er oppe på mærkerne, når det gælder Danmarks efterretningstjenester, og at vi hele tiden er opmærksomme på de udfordringer, som disse tjenester altid har.
At fremmede magter forsøger at skaffe sig informationer om Danmark, det være sig på sikkerhedsområdet, på erhvervsområdet eller på forskningsområdet er jo ikke en ny foreteelse, og at Danmark tilsvarende forsøger at skabe sig adgang til informationer om fremmede magter på sikkerhedsområdet og på erhvervsområdet, er jo ej heller en ny opfindelse.
Jeg vil hævde, at begge dele har fundet sted siden tidernes morgen.
At skaffe efterretninger kan det kaldes, eller det kan kaldes spionage, og her vil jeg overordnet sige, at jeg ville blive meget, meget skuffet, hvis det skulle vise sig, at vi fra dansk side ikke gjorde, hvad vi kunne, for at finde ud af, hvad der foregår i andre lande – sikkerhedsmæssigt, forskningsmæssigt og erhvervsmæssigt.
Efterretninger om fremmede magter kan skaffes ad mange kanaler og bliver skaffet ad mange kanaler.
Så er der en langt snævrere kreds, som har adgang til de bulletiner, som vore danske ambassadører og delegater udstationeret rundtom i verden rapporterer hjem med deres særlige indsigt.
Allerede på det niveau begynder det at blive fortroligt.
Det kan være Udenrigspolitisk Nævn, det kan være Forsvarsudvalget eller andre, som får denne særdeles fortrolige orientering, som vi jo ikke ved hvordan er fremskaffet.
Så er der en meget snævrere kreds, nemlig Folketingets Kontroludvalg og enkelte af regeringens ministre, der bliver holdt orienteret om de informationer, som efterretningsfolkene indhenter rundtom.
Men hvordan disse mange informationer, som jeg sagde, er blevet fremskaffet, ja, det vil offentligheden jo ikke kunne indvies i, og hvis man forestillede sig simpelt hen bare at offentliggøre metoder og systemer, så ville kilderne jo hurtigt tørre ud, og lige så hurtigt ville vores samarbejdspartnere i vores alliancelande kappe efterretningsforbindelserne til Danmark, og dermed vil Danmark sikkerhedsmæssigt være meget ilde stedt. Jeg nævner alt dette, som måske for mange her er selvfølgeligheder, fordi det ofte forekommer mig, at specielt denne debats forespørgere undertiden udviser en meget naiv tilgang til hele det her område, der kaldes efterretningsområdet.
I gamle dage skulle efterretningsfolk tiltuske sig og affotografere dokumenter eller forsigtigt åbne breve og lukke dem igen med særlig lim, alle de her spændende metoder, som jeg kan huske fra spionromanerne i min drengetid.
De levede et farligt liv, på kanten af det lovlige, men de gjorde en nødvendig indsats.
I dag med den tekniske udvikling er indsamling af efterretninger blevet ulig nemmere, ja, faktisk så nemt, at det måske er blevet for nemt.
Nu kan størstedelen af en overvågning, i hvert fald en aflytning, foregå i hyggelig varme på et kontor, ofte mange tusinde kilometer væk.
Og det er måske det, der er det egentlige problem for tiden, hvor effektive efterretningstjenester siges at overvåge og aflytte mange millioner mennesker.
Sådan kan vi jo ikke have det, og derfor er den gruppe – har jeg forstået – af allierede, de frie lande, som vi også er med i, jo enige om, at her i forhold til os i Danmark gælder dansk lov og ret endnu, og vi skal ikke tolerere overtrædelser.
Jeg synes også, vi har fået at vide fra regeringens side, at det heller ikke sker.
Vi har i det hele taget på det her punkt en stor tillid til, at regeringens ministre, som specielt har med det her område at gøre, forsvarsministeren og justitsministeren og selvfølgelig også statsministeren, gør det nødvendige, og vi har en god dialog med dem.
Så vi er selvfølgelig med i det forslag til vedtagelse, som heldigvis samler stort set hele Folketinget.