Eigil Andersen (SF), 2009-11-19:
Det er meget skræmmende, at virksomheden LM Glasfiber i dag har sagt, at den vil fyre yderligere 700 medarbejdere.
Det er med til at understrege, hvor uhyggeligt det er, at den borgerlige regering gør alt, alt for lidt for at skabe flere job, men tværtimod øder pengene væk på ufinansierede skattelettelser.
Det duer bare ikke.
Det er galimatias, at regeringen er så utrolig passiv med hensyn til at skaffe flere arbejdspladser til de ledige.
Her må jeg give den socialdemokratiske ordfører fuldstændig ret.
Det er rigtigt, som det er sagt her i debatten, at vi lige nu bestemt ikke har mangel på arbejdskraft.
Den anden side af sagen er så, at det formentlig er korrekt, at der i løbet af en årrække vil være brug for en større arbejdskraft, og det skyldes jo det her med de ændrede forhold med bl.a. flere ældre i vores samfund.
Der er virkelig meget, man kan gøre for at skaffe mere arbejdskraft, som er det, Liberal Alliance har sat til debat i dag, men Arbejdsmarkedskommissionens forslag om at forringe forholdene for arbejdsløse ved at halvere dagpengeperioden fra 4 til 2 år er jo simpelt hen en hån mod almindelige mennesker og deres mulighed for at have en rimelig indtægt, mens de desværre er ledige.
Og forslaget om at afskaffe efterlønnen er langt ude i skoven, fordi mange mennesker har brug for selv at kunne beslutte, at de stopper på arbejdsmarkedet.
Efter mange års hårdt slid er de simpelt hen så nedslidte, at det er nødvendigt for dem at holde op, men på den anden side er de altså ikke så syge, at de kan få førtidspension, for det er utrolig svært at få førtidspension i dagens Danmark Så kan man spørge: Hvilke veje kan man så i stedet for gå for at skaffe mere arbejdskraft, når vi formentlig kommer til at mangle den om en årrække?
Ja, der er f.eks. mange lønmodtagere omkring de 60 år, der har lyst til at arbejde videre, men de synes, at det er alt for hårdt at arbejde på fuld tid, så de vil gerne gå ned i arbejdstid, og dem kan man så som den første vej give en gulerod.
Hvis den enkelte f.eks. går 10 timer ned i arbejdstid om ugen, kan man sige, at tabet af indtægt kan deles mellem lønmodtageren, arbejdsgiveren og staten, sådan at staten dækker noget af indtægtsnedgangen, arbejdsgiveren dækker noget, f.eks. ved fortsat at indbetale pension for det fulde timetal, og at den enkelte ansatte også må bære en del af indtægtsnedgangen.
Det vil være en spændende model, som vil få tusinder af lønmodtagere i Danmark til at arbejde længere, end til de er 60 år, og dermed vil de være med til at sikre vores velfærd.
Men det forudsætter, at staten tager et initiativ til at skrue en sådan ordning sammen, og det forlyder der jo intet som helst om at den her regering vil have nogen som helst tanker om at gøre, desværre.
I det hele taget mener jeg, at der er brug for at se meget mere på seniorpolitikken, at satse langt mere på den, og man skal også have nedbrudt nogle af de fordomme, der er fra en hel del arbejdsgiveres side, desværre, i forhold til at ansætte ledige, som er oppe i årene.
Den anden vej er, at man også kan få mange flere ud på arbejdsmarkedet ved at sætte forebyggelse i højsædet, og det betyder, at mange mennesker vil slippe for at slås med sygdomme, så de stadig kan arbejde.
Men det vil også betyde langt færre udgifter til sygedagpenge og sygehuse, og der kan man bare nævne fedmeepidemien, hvor der kan gøres langt mere forebyggende arbejde.
En tredje vej er at satse mere på uddannelse.
Uddannelse betyder samtidig, at når folk så får en anden jobfunktion, bliver de mindre syge, de lever længere, og de arbejder, til de er længere oppe i årene.
Faren for at blive udstødt af arbejdsmarkedet bliver også mindre, hvis man får en uddannelse; det er et meget vigtigt punkt.
En fjerde vej er at mindske det voldsomme frafald hos unge, der starter på erhvervsuddannelserne, hvor der kan være 30-40 pct.s frafald allerede i grundforløbet.
Det er nødvendigt at se på den enkelte unges situation, og f.eks. vil der være unge, der har brug for at komme på produktionsskole, inden de starter på teknisk skole.
Og der er altså brug for, at man laver en individuel plan for dem.
Så er der en femte vej, som er meget vigtig, og det er at gøre arbejdsmiljøet bedre.
Som jeg var inde på tidligere, er det meget skræmmende, at der hver dag er 50.000 danskere, der er sygemeldt på grund af dårligt arbejdsmiljø.
Det ville betyde, at vi hver eneste dag i Danmark ville have 25.000 flere mennesker til stede som arbejdskraft på arbejdspladserne, offentlige såvel som private.
Og det ville også betyde, foruden flere aktive hænder, større skatteindtægter, færre udgifter til sundhedsbehandling, færre udgifter til sygedagpenge, til fleksjob og til førtidspension.
Det er et fantastisk perspektiv.
Derfor skal vi have langt færre alvorlige arbejdsulykker, helst ingen; vi skal have færre tunge løft, der udvikler sygdomme i bevægeapparatet; vi skal forebygge sygdomme i bevægeapparatet gennem nedslidning i social- og sundhedssektoren, som er storproducent af førtidspensionister; vi skal have færre hjerte-kar-sygdomme såsom blodpropper i hjertet på grund af stress og giftpåvirkninger; og vi skal have stop for mobning og mange andre ting.
Jeg skal til at slutte min tale, kan jeg se.
Det kan kun gå for langsomt med at forbedre det danske arbejdsmiljø, når vi skal sikre arbejdskraft og velfærd i fremtiden, og derfor er der brug for en arbejdsmiljøreform.