Bertel Haarder (V), 2014-11-25:
For 8 år siden blev der trådt på speederen i dansk forskning.
Anders Fogh Rasmussen nedsatte et globaliseringsråd med deltagelse af forskere, erhvervsfolk og andre innovatører.
Også fra organisationsverdenen var der repræsentation.
Og der sad vi i 150 timer og endevendte hele forskningsområdet.
I min første ministerperiode, hvor jeg også var forskningsminister, fik vi lagt grundstenen til Grundforskningsfonden, som blev finansieret ved salg af Statsanstalten for Livsforsikring.
I dag kan vi konstatere, at Grundforskningsfonden blev en kæmpe succes.
Resultatet af denne stribe af vellykkede initiativer ser vi nu.
Den offentlige forskning overgår den europæiske Barcelonamålsætning.
Vores offentlige forskningsmidler er nu på 1,11 pct., og den private forskning er oppe på 2,03 pct. af bruttonationalproduktet, altså i alt forsker vi for 3,14 pct. af bruttonationalproduktet.
Bl.a. lægemiddelindustrien, som jo i Danmark er utrolig ekspansiv i modsætning til i de øvrige nordiske lande, har bidraget rigtig, rigtig kraftigt.
Når det gælder innovation, så er vi nr. 2 efter Sverige.
Når det gælder publikation af videnskabelige værker, de videnskabelige tidsskrifter, så er vi nr. 3 efter Sverige og Schweiz.
Man kan selvfølgelig altid fremsætte ønsker for fremtiden.
Ønsket, som Venstre har, er, at vi bliver endnu bedre til at omsætte forskning og udvikling til produktion og beskæftigelse, til nye job til erstatning for de gamle job.
Vi vil også gerne have, at Danmark bliver endnu bedre til at tiltrække EU-midler, for EU's kasse bliver større og større, og konkurrencen om disse midler er jo i udpræget grad en kvalitetskonkurrence, så det er tegn på kvalitet, når nogen i Danmark kvalificerer sig til EU-midler.
Så har vi flagskibet i Skåne, European Spallation Source, ESS, der sammen med den svenske facilitet MAX IV lover rigtig godt for fremtidens materialeforskning.
Det drejer sig om noget, man kan sammenligne med gigantiske mikroskoper og røntgenanlæg.
Hvis det skal blive den store succes, som det tegner til, så kræver det, at vi udnytter den attraktion, der ligger i, at man her har verdens mest moderne anlæg, og at man, samtidig med at man arbejder der, kan bo i en af verdens mest attraktive byer, nemlig København.
Der har vi haft indtil flere samråd med ministeren om, hvordan vi kan sikre, at det bliver så attraktivt som muligt at sige ja til at arbejde i dette eldorado, som Øresundsområdet bliver for nogle af verdens bedste forskere på et af verdens allervigtigste forskningsområder.
Vi er med på regeringens intentioner om, at visse forskningsbevillinger skal være mere langvarige, så man længere tid frem ved, hvor man er henne med hensyn til budgetterne.
Til gengæld mener vi, at ministeren bør overveje størrelsen af de projektmidler, man udbyder.
Jeg kan godt huske, at der er mange fordele ved at udbyde i store klumper, og det gør man jo også i Grundforskningsfonden.
Man skal bare være klar over, at det også har en konsekvens, bl.a. for nogle af de mindre virksomheder, som måske kunne blive større og kunne bidrage, hvis der ikke var dette vældige krav til volumen.
Sluttelig vil jeg gerne takke ministeren for redegørelsen og takke alle partier, som har bakket op om denne ekspansive forskningspolitik.
Når det er bemærkelsesværdigt, skyldes det jo, at sådan var det bestemt ikke for 30 og 40 år siden.
Der lå Danmark nede i bunden på mange måder, når det gjaldt forskning.
Nu ligger vi helt i top.
Vi trådte på speederen for 8 år siden, og det har virket, og det har også givet kvalitet.
Det kan dokumenteres, og det er jo det bedste argument for at gå videre i samme retning.