Per Clausen (EL), 2009-11-06:
Jeg må indrømme, at debatten i dag har gjort det fuldstændig uklart for mig, hvad der menes med det forslag til vedtagelse, som et stort flertal i Folketinget har lagt frem.
Lad os bare tage et element ud, som jo er ganske vigtigt.
Er det sådan, at de partier, der står bag det forslag til vedtagelse, ønsker, at ministeren skal arbejde på at få en aftale med Færøerne og Grønland inden topmødet, hvis det overhovedet kan lade sig gøre?
Jeg vil gerne sige, at hvis ministeren kan bekræfte, at den tolkning er rigtig, så tror jeg såmænd godt, jeg kan stemme for det forslag til vedtagelse, der ligger.
Eller betyder det det, som andre har sagt: at det slet ikke kan lade sig gøre, og at det skal man heller ikke prøve på, fordi man ikke kan lave sådan en aftale, før man ved, hvordan topmøderesultatet bliver?
Det tror jeg vi bliver nødt til at få afklaret.
Det håber jeg da på at ministeren vil løfte sløret for, for jeg deler helt fru Anne Grete Holmsgaards opfattelse, at når det handler om at føre vedtagelser af Folketinget ud i livet, er det uhyre interessant, hvordan ministrene tolker de forslag og de vedtagelser, der kommer.
Det synes jeg er vigtigt at få afklaret.
Udgangspunktet for Enhedslisten er det forholdsvis enkle, at vi mener, at Grønland og Færøerne bør have haft mulighed for selv at træffe beslutninger om, på hvilket grundlag man vil indgå i den internationale klimaaftale.
Det er ud fra den grundopfattelse, vi har: at Grønland og Færøerne skal have den størst mulige selvstændighed inden for de aftaler, man nu engang har indgået med Danmark.
Vi ser da også meget gerne, at den selvstændiggørelsesproces, som Grønland og Færøerne er inde i, fortsætter, men det er selvfølgelig grundlæggende et anliggende, som befolkningerne i de to lande må tage stilling til.
Det er det første, jeg vil sige, og når jeg har sagt det, behøver jeg jo ikke at fortsætte med at rose Færøerne for deres ambitiøse plan, fordi det er min klare opfattelse, at de politiske partier på Færøerne, som ikke er imponeret over det resultat, man nåede frem til, men betragter det som det, man kunne komme igennem med, har ret.
Så der er efter min mening sådan set ikke nogen grund til at rose Færøerne.
Altså, alle de her festtaler synes jeg ikke man behøver, fordi vores udgangspunkt jo sådan set er, at vi ikke behøver rose eller skælde ud på Færøerne.
Vi siger, at det er Færøerne selv, der bestemmer, på hvilken måde de går ind i det her, og så behandler vi i øvrigt Færøerne og det færøske folk, ligesom vi behandler alle andre selvstændige nationer.
Det fører mig videre til en tredje vigtig pointe for os, som er, at når vi siger, at vi anerkender og respekterer Grønlands ret til selv at træffe sine beslutninger om, hvordan fremtiden skal være, så betyder det jo ikke, at vi synes, at alle de tanker og ideer, man gør sig på Grønland om, hvordan man kan udnytte naturressourcer, blive afhængige af store multinationale selskaber, var ideer, vi ville tilslutte os, hvis det var os, der var og eksisterede på Grønland, men vi anerkender, at de beslutninger har man mulighed for at træffe selv.
Jeg tror sådan set, at man kommer meget nemmere igennem den her diskussion, hvis man ligesom ikke behøver at rose Grønland og Færøerne for alt det gode, de gør, og så derefter konkludere, at det også er godt, for så kan vi også hjælpe dem med det, de gerne vil.
Det er bedre at sige, at der er tale om to selvstændige folk, der selv bestemmer, hvilken udviklingsretning de vil have, som selv beslutter, på hvilket grundlag de vil indgå i en klimaaftale.
Så kan vi i øvrigt diskutere med dem, præcis som vi diskuterer med andre lande og andre befolkninger rundtomkring i verden, om vi synes det, de gør, er fornuftigt eller det ikke er fornuftigt.