runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mikkel Dencker (DF), 2016-05-03:
Som den foregående ordfører var inde på, handler lovforslaget her om at ophæve den såkaldte 60-40-ordning om støtte til solceller.
Det sker, på baggrund af at ordningen tilsyneladende er ved at løbe løbsk.
Inden for ganske kort tid er der modtaget ansøgninger om godkendelse af støtte til solcelleanlæg på i alt 4.500 MW.
Det er en ganske voldsom omgang, især i betragtning af at der hidtil kun har været godkendt anlæg på i alt 2,6 MW, dvs. en totusinddobling af ordningen på ganske kort tid, hvis alle, der har ansøgt, bliver tildelt støtte.
Tildeles de støtte, svarer det til, at der skal gives PSO-støtte på ca. 1,4 mia. kr. om året i det første år af støtteperioden, og i hele støtteperioden på 10 år kommer vi op på i alt 11 mia. kr.
Med andre ord er det en enorm regning, som danskerne, danske elforbrugere og danske virksomheder, vil komme til at betale, hvis den her ordning får lov til at fortsætte.
En anden dimension af konsekvenserne af at lade ordningen fortsætte er, at det vil være en ganske betragtelig del af Danmarks areal, der vil blive plastret til med solceller.
Jeg har i forskellige medier i dag set ministeren citeret for, at de her solceller vil komme til at fylde mere end hele Samsøs areal.
Jeg kan også regne ud, at min egen kommune, Hvidovre, vil blive plastret til med solceller flere gange, hvis de her ansøgninger får lov til at blive imødekommet.
Så må man spørge sig selv, om det så er sådan, Danmark skal se ud: solceller ud over det hele?
Jeg må sige, at svaret fra Dansk Folkepartis side er nej.
Vi har længe advaret mod, at PSO-støtteordningerne er meget dyre, og her ser vi endnu et eksempel på, at hvis man ikke hegner de ordninger godt og grundigt ind, kan tingene løbe løbsk, og det er det, der har været ved at ske her.
Thomas Danielsen (V), 2016-05-03:
Lovforslaget her har til formål at ophæve 60-40-støtteordningen til solcelleanlæg, og som det også tidligere er blevet nævnt fra talerstolen, er årsagen, at der meget pludseligt er modtaget et meget stort antal ansøgninger om tilsagn til den her ordning – et antal, som ligger langt over det fælles mål, vi har i vores forligskreds – hvorfor Venstre selvfølgelig støtter, at vi udviser rettidig omhu og omgående får stoppet den nuværende ordning.
Tak for det, og tak for ordførerens tale.
Jeg synes ikke helt, jeg kunne høre ud fra ordførerens tale, om man i Det Radikale Venstre mener, at det er rettidig omhu at foretage en straksopbremsning i dag med det her lovforslag.
Martin Lidegaard (RV), 2016-05-03:
Jo, jeg tror, jeg sagde ret højt og klart og tydeligt – men jeg siger det gerne igen – at vi støtter dette lovforslag.
Christian Juhl (EL), 2016-05-03:
Jeg synes, tingene siden førstebehandlingen har udviklet sig sådan, at jeg i al stilfærdighed vil opfordre regeringen til at trække deres forslag – alternativt, at vi er nødt til at stemme det ned.
Der er masser af ulemper, en ufattelig masse udgifter og en masse spildtid på landevejene.
Hvis vi flyttede DIIS til Aarhus, var vi nødt til også at bede dem om at lave en underafdeling i København, så vi havde dem herovre i den væsentlige tid, hvor vi har brug for dem.
Det ville jo være fuldstændig meningsløst.
Måske er det sådan en generel tendens, at når man skal have lavet udenrigspolitik, sætter man en enkelt person til det, og så kan han sidde og rode med det, i stedet for at gøre det til en fælles proces, og når man så skal have debat om udenrigspolitikken, kan man flytte den til Aarhus, hvor ingen af os har tid til at køre over alligevel – i hvert fald ikke på hverdage. Selvfølgelig har århusianerne tid til det, og det vil jo være meget fint; de kunne have en lille eksklusiv klub derovre.
Jeg tænkte på noget.
Hvad ville regeringen sige, hvis vi stillede et forslag om, at vi nu flytter Statsministeriet til Aarhus?
Det kunne der på den ene side sådan set være mange gode grunde til i den her tid med den regering, vi har.
Det kunne være, de lavede en smule mindre skade i politikken.
Men på den anden side, hvad pokker har vi gjort århusianerne?
Der er sådan set ingen grund til at genere dem.
Det er der ikke i det her forslag.
Hvis ministeren stadig væk synes, der er bare ét godt argument – ét godt argument – vil jeg gerne lytte til det, men så vil jeg bede ham om at fortælle det herfra.
Det her er simpelt hen det mest eklatant dårlige forslag, jeg har set, mens jeg har siddet her.
Jeg har jo heldigvis ikke siddet her så lang tid.
Men prøv lige at fortæl mig ét godt argument for, at vi skal stemme for det her forslag.
Michael Aastrup Jensen (V), 2016-05-03:
Tak for det.
Når nu Enhedslisten går på talerstolen her under andenbehandlingen og beder om gode argumenter for, at man skal gøre det her, så kunne man jo vende den om og spørge, hvilke gode begrundelser der er for at sige nej til at flytte en forskningsinstitution, DIIS, med ca. 100 medarbejdere til Danmarks næststørste by, som er en af de største universitetsbyer og en af de mest fremtrædende universitetsbyer i Europa.
Samtidig er der i forvejen et meget, meget tæt samarbejde mellem Aarhus Universitet og DIIS i dag.
Altså, er det, fordi Enhedslisten mener, at man ikke kan have sådan nogle forskningsinstitutioner i Aarhus?
Er det, fordi Enhedslisten virkelig føler, at det kan man kun have i København?
Altså, hvad er begrundelsen?
Har hr. Christian Juhl overhovedet været i Aarhus?
Ved hr. Christian Juhl ikke godt, at opretholdelsen af det forskningsmæssige niveau absolut er noget, der vil kunne lade sig gøre i Aarhus?
Når hr. Christian Juhl åbenbart har gjort sig til talsmand for at lede efter gode begrundelser, kunne jeg da godt tænke mig at høre bare en eneste god begrundelse for, at det ikke vil kunne lade sig gøre at placere det i Aarhus.
Christian Juhl (EL), 2016-05-03:
Det er meget let – der er én begrundelse.
Tidligere borgmestre, der gerne vil genvælges til Folketinget, vil selvfølgelig gerne have det til Aarhus – det er klart nok.
Men 98 pct. af de folk, der deltager i møderne, bor i hovedstaden.
Når man sørger for, at 2.628 fysiske møder, som primært holdes for folk, der bor i hovedstaden, nu skal holdes i Aarhus, så er der da noget, der siger mig, at der kun er argumenter for at stemme nej til det her forslag.
Altså, jeg driver ikke landsbypolitik, eller hvad det hedder.
Jeg finder ikke forslag til fordel for min kreds og siger: Nu skal I bare høre her – stem på mig, for jeg har fået flyttet syv arbejdspladser til Roskilde, Silkeborg, eller hvor pokker det kan være.
Det er for fladt.
Prøv at være lidt saglige.
Prøv lige at tage stilling til andet, end at ordføreren nu tilfældigvis har været borgmester i det område og gerne vil genvælges til Folketinget i det område.
Det er jo en ærlig sag, men det er da ikke et sagligt argument for et lovforslag.
Michael Aastrup Jensen (V), 2016-05-03:
Jeg kan jo ikke ligefrem sige, at det politiske argumentationsniveau blev højere, den anden omgang Enhedslisten gik på talerstolen, og at man åbenbart også ligefrem mener, at Aarhus er en landsby, gør det jo så bare endnu værre.
Men det er åbenbart det, Enhedslisten mener.
Vi mener bare fra Venstres side, at en forskningsinstitution, som forsker i udenrigspolitik, vil det også kunne lade sig gøre at placere i en by som Aarhus.
Og hvad angår antal møder og lignende, skal jeg komme med den oplysning – som åbenbart er en kæmpe overraskelse for Enhedslisten – at man altså ikke nødvendigvis kun kan tage fra København til Aarhus; det er altså muligt at rejse begge veje.
Så det er absolut en mulighed, også i fremtiden.
Christian Juhl (EL), 2016-05-03:
Jo jo, nu bor jeg jo selv nabo til landsbyen Aarhus, så for mig er der ikke noget problem i det.
Altså, jeg rejser frem og tilbage hver eneste uge, og jeg tager også til Aarhus, hvis der er et godt møde, og hvis jeg har tid til det.
Men det lader til, at ordføreren slet ikke har læst besvarelserne af spørgsmålene om, hvad det her betyder.
Det her koster en ekstra rejsetid på 11.400 timer for de folk, der skal rejse frem og tilbage.
Og hvis man tæller de folk, som skal holde oplæg, med, er vi oppe på 1.800 arbejdsdage.
Det er da fuldstændig vanvittigt.
Peder Hvelplund (EL), 2016-05-03:
L 143 lægger op til en afskaffelse af den differentierede behandlingsgaranti, som så i stedet for skal erstattes med en generel.
Det betyder, at der er en sundhedsfaglig vurdering, som bliver afløst af en økonomisk prioritering, og at privathospitalernes rolle i sundhedsvæsenet forøges.
Vi støtter i Enhedslisten selvfølgelig retten til hurtig udredning og behandling, men det opnår man ikke ved en garanti, som forslaget her lægger op til.
Det får man ved at få flere speciallæger.
Der er i dag f.eks. mangel på speciallæger i reumatologi, i børnepsykiatri og i neurologi.
Den problemstilling bliver netop forværret med L 143.
Forslaget her får i stedet for som konsekvens, at der er ressourcer, der bliver flyttet fra de specialer, hvor der er konkurrence, og hvor regionerne derfor af ressourcehensyn vil prioritere operationer såsom ryg-, hofte-, knæ- og fedmeoperationer.
I stedet for risikerer man en nedprioritering af de medicinske patienter med flere diagnoser, af de sværere psykiatriske patienter og af de akutte patienter, der er i dag udgør 75 pct. af alle patienter.
Patienterne har ikke brug for flere forløb på forskellige sygehuse.
Der er i stedet brug for et sammenhængende patientforløb, hvor der er et tæt samarbejde mellem de forskellige enheder.
Enhedslisten ser det som et tilbageskridt, når man afskaffer den differentierede behandlingsgaranti på 30 dage for livstruende sygdomme og erstatter den med en generel.
Det får som konsekvens, at nogle patienter med forholdsvis lettere gener bliver skubbet frem i køen foran patienter med mere komplicerede forløb.
Forslaget medvirker derfor samlet set ikke til et bedre sundhedsvæsen.
Det bidrager alene til en styrkelse af den private sektor i sundhedsvæsenet.
Det er jo noget, vi tidligere har været enige med Socialdemokraterne om, men Socialdemokraterne har nu desværre skiftet holdning.
Derfor har vi stillet et ændringsforslag, så vi bevarer udredningsgarantien, men så man fastholder den differentierede behandlingsgaranti.
Det er et forslag, som har været bakket op af regionsrådsformændene både i hovedstaden og i Nordjylland, og det er da stadig væk mit håb, at Socialdemokraterne vil stemme for det ændringsforslag, så vi kan få en samlet opposition, der kan fremføre kravet om en hurtig udredning, men afvise støtten til privathospitalerne.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2016-05-03:
Det er jo helt tydeligt, at vi i øjeblikket er i gang med en større omstilling af dansk energi til mere vedvarende energi.
Og man må jo sige, at solenergien efterhånden har vist sig at være billigere end den vindenergi, vi har, og derfor er der også potentiale i at udbygge yderligere på solenergiområdet.
Og derfor står vi med en helt særlig udfordring.
Vi har sympati for ministerens lovforslag og har to ting, som vi ønsker at få svar på i den her behandling.
Den ene er, at SF ligesom Det Radikale Venstre mener, at vi skal leve op til de forpligtelser, der ligger i energiforliget, nemlig at vi skal levere 60 MW solceller inden 2020.
Det har jeg en forventning om sker, men hvis det ikke sker, og hvis der ligger ansøgninger inden og de også skal realiseres, hvordan vil ministeren så sørge for, at vi får realiseret det?
Det er meget vigtigt for SF, at vi får håndfaste garantier for det.
Det andet element er selvfølgelig, om man kan kigge på noget af det, som jeg hører fra solcellefolket, Dansk Solcelleforening, nemlig om det vil være muligt at godkende nettoafregningen uden tilskud, altså at gøre den mulighed nemmere, end den er i dag.
Det vil sige, at man ikke får PSO, men at man faktisk får mulighed for at få en tilslutning til nettet.
Det er også et spørgsmål, som jeg vil sætte pris på bliver besvaret. Jeg har også stillet spørgsmålene skriftligt, men jeg tror, det er vigtigt for den videre udvalgsbehandling, at der ikke er nogen tvivl om, at vi når op på de 60 MW.
Det er afgørende for SF, at vi både når vores klimamål, men sådan set også vores energiambitioner på solcelleområdet.
Mette Abildgaard (KF), 2016-05-03:
Og det virker jo paradoksalt, når solceller er en teknologi, som udvikler sig hurtigt, som har et stort potentiale i sig, og som nu også har vist sig i virkeligheden at være mere konkurrencedygtig, end hvad man havde antaget.
For i virkeligheden anså man jo ikke den her støtteordning som værende specielt attraktiv, og så er der alligevel kommet en mængde ansøgninger ind, som slår benene væk under os på den her måde.
Der har været nævnt mange tal: syv en halv gang Kriegers Flak, halvanden gang Samsøs areal, en totusinddobling af ordningen.
Der er etableret 2,6 MW på ordningen, og nu ligger der ansøgninger på 4.500 MW.
Jeg kan undre mig en lille smule over, at der ikke har været lagt et eller andet loft ind i den lovgivning, vi har i dag, men det må jo være, fordi man har anset det som værende så urealistisk, at den her situation nogen sinde ville opstå, og det er jo derfor, vi står i den situation, vi står i i dag.
Men det er jo klart, at hvis man accepterer den her totusinddobling af ordningen, har det nogle økonomiske konsekvenser: 1,4 mia. kr. i PSO i det første år stigende til 11 mia. kr. over årene.
Det afhænger selvfølgelig af udviklingen på markedsprisen på el, det er klart.
Men det siger sig selv, at vi er nødt til at handle i den situation, vi står i lige nu, og derfor bakker vi også op om lovforslaget.
Vi vil også gerne bakke op om opfordringen til ministeren om, at vi hurtigst muligt kan mødes i energiforligskredsen for at få drøftet, hvordan vi får sikret en normalisering på det her område, for det er klart, at der også er masser af husstande og andre, som har søgt inden for de rammer, der var tiltænkt ordningen, som ender i en træls situation på grund af lovforslaget i dag.
Men med de ord støtter vi lovforslaget.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2016-05-03:
Jamen jeg kan godt forstå, at ministeren har foreslået, at der skal gribes ind.
Det, som jeg er betænkelig ved, er, om den indgriben er for vidtgående i forhold til nogle af den type anlæg, som vi gerne ser fremmet, og som ikke automatisk er på store landarealer.
Vi risikerer jo her, at vi får en totalt stop-effekt, ligesom man tidligere har oplevet i Danmark, og jeg tror, det ville være meget mere samfundsgavnligt, hvis vi havde et solcellemarked, som kører hele tiden, og hvor løsningerne hele tiden bliver udviklet.
Så synes jeg da også, at det er interessant, at vi er kommet dertil, at nu har vi faktisk en vedvarende energi-udbygning, som er billigere end Kriegers Flak.
Er det et eksempel på grøn realisme, at man vil fortsætte med Kriegers Flak og nedlægge de her solcelleordninger?
Lars Christian Lilleholt (V), 2016-05-03:
Tak, fru formand.
Jeg vil sige, at det jo er helt afgørende, at tingene hænger sammen.
I forhold til det spørgsmål, der er stillet, om man nu kunne indrette ordningen på en anden måde – og jeg kan også se, at Enhedslisten overvejer et ændringsforslag – må jeg bare sige, at det vil kræve statsstøttegodkendelse, og derfor vil det ikke være muligt at håndtere det inden for det her lovforslag.
Og det vil kunne risikere at forsinke processen.
Så er det helt rigtigt, som spørgeren peger på, at det her godt kunne være en billigere løsning end så meget andet vedvarende energi, vi gennemfører.
Det er jeg sådan set også parat til at kigge på, ikke mindst når vi skal i gang med at skrue energipolitikken sammen fra 2020 og frem mod 2030.
Jeg forventer, at vi indkalder til forhandlinger om det i løbet af det kommende år, og at vi der får en drøftelse af, hvordan vi indretter vores støtteordninger.
Men det her har jo også givet mig anledning til at overveje, om ikke også det er nødvendigt, at vi har et loft i de forskellige støtteordninger, således at vi undgår, at en situation som den her opstår igen.
Søren Egge Rasmussen (EL), 2016-05-03:
Jamen jeg synes, det er interessant at drøfte de her ting, altså om der skal være loft på de forskellige støtteordninger.
For man har jo bl.a. kunnet se, at den samfundsudgift, der er til biogassen, også er løbet derudad, og det er der jo, så vidt jeg har forstået, ikke blevet grebet ind over for endnu.
Og jeg synes da, det er godt, at ministeren her giver udtryk for, at ministeren er parat til at kigge på de forhold, for der er altså et potentiale her for solceller, som jeg tror er blevet overset indtil nu.
Lars Christian Lilleholt (V), 2016-05-03:
Tak for tilsagnet om at drøfte, hvordan vi kan håndtere et loft på de forskellige støtteordninger.
Om det er muligt, og hvordan det kan håndteres, vil jeg meget, meget gerne tage en drøftelse af.
Når jeg har valgt at gribe ind her, er det jo, fordi der ligger en ekstra regning på ikke mindre end 11 mia. kr. i de kommende 10 år, hvis ikke vi håndterer det her, og jeg ville simpelthen synes, det var ganske uansvarligt, hvis ikke jeg havde gjort det.
Eva Flyvholm (EL), 2016-05-03:
I Enhedslisten var vi imod fremdriftsreformen, allerede da den blev vedtaget i 2013, og der har vi allerede set nu her, hvordan fremdriftsreformen siden har givet store problemer på universiteterne.
Det handler både om antallet af reeksamener, der er eksploderet, og studerende, der bliver nødt til at droppe ud eller går ned med stress.
I det hele taget er universiteterne også presset i knæ økonomisk, og derfor synes jeg også, det er rigtig fornuftigt, at der sidste år blev taget det her initiativ til at se på en tilpasning af fremdriftsreformen.
Desværre må man bare sige, at set fra vores synspunkt i Enhedslisten er vi meget, meget langt fra at være i mål med den her justering, for den økonomiske ramme er stadig den samme, ansvaret er bare blevet skubbet over på universiteterne, og i virkeligheden vil det komme til at betyde, at den enkelte studerende kan blive udsat for meget skrappere sanktioner.
Noget af det, jeg også synes er meget, meget alvorligt – det er også derfor, jeg går op og tager ordet her i dag – er, at den her tilpasning også betyder indførelse af brugerbetaling i vores uddannelsessystem.
Hvis f.eks. en lærer eller sygeplejerske, som er i gang med eller har taget en professionsuddannelse, skal læse videre på universitetet, kan de altså blive udsat for krav om brugerbetaling på mellem 8.000 kr. og 20.000 kr.
Det er vanvittig mange penge i den situation og kan altså afskære folk fra at tage en uddannelse.
Under førstebehandlingen var der flere af ordførerne, der lige præcis nævnte, at det faktisk var ideen med det her, nemlig at man ville afskære folk fra at videreuddanne sig, og det synes jeg da er en meget mærkelig måde at bedrive uddannelsespolitik på.
Det sidste, jeg vil sige til det, er, at der er kommet et ekstra element ind i det her lovforslag, der handler om at åbne op for et generelt karakterkrav på kvote 1. Københavns Universitet har allerede varslet, at de vil sætte et generelt krav på karakteren 6, og det kan altså både ramme småfag, der vil blive nødt til at lukke, men det kan også komme til at betyde, at unge, som kommer fra en ikkeakademisk baggrund, får meget sværere ved at komme ind og få en uddannelse på i første omgang Københavns Universitet, men altså også på vores andre universiteter, hvis det her bliver en generel tendens.
Så helt grundlæggende må jeg bare sige, at vi fra Enhedslistens side synes, det er ærgerligt, at partierne bag fremdriftsreformen ikke indser, at der er nogle helt grundlæggende problemer i den her reform, og i stedet for at lave sådan nogle små lappeløsninger som det, vi ser nu, og i øvrigt også indfører brugerbetaling, som jeg synes er meget, meget alvorligt, vil jeg opfordre de partier til at sætte kræfterne ind på at få reformen lukket helt ned, for vi får simpelt hen ikke dygtigere studerende af at jage dem igennem systemet på den her måde.
Karina Adsbøl (DF), 2016-05-03:
Tak for det.
Jeg vil gerne begrunde, hvorfor Dansk Folkeparti har stillet ændringsforslag til beslutningsforslaget om opsættende virkning for mennesker med handicap.
Dansk Folkeparti ønsker med beslutningsforslaget opsættende virkning for mennesker med handicap, som ikke havde forbedret deres funktionsevne, så de ikke pludselig stod uden hjælp i deres dagligdag.
En klagesag kan strække sig over flere år, hvor borgeren må klare sig uden den hjælp og støtte, som den pågældende er blevet frakendt.
Flere borgere og en række handicaporganisationer og Advokatrådet har gentagne gange påpeget problematikken.
Hverdagen for mennesker med handicap bliver besværliggjort i den periode, hvor de uretmæssigt må undvære den hjælp, der er med til at opretholde deres almindelige livsførelse.
Det kan gå ud over deres livskvalitet, forringe deres funktionsevne, forringe deres jobsituation og gå ud over familielivet og påvirke dem hårdt psykisk – alt sammen forhold, der kan medføre uoprettelige skader.
Jeg kan sige meget om processen i dette forløb, det vil jeg dog undlade.
I stedet vil jeg takke partierne, der støtter, og dem, som har bakket op hele vejen igennem.
Og tak til ministeren og ministeriet, som har været behjælpelige med at udforme ændringsforslagene. Så er det jo, man har lyst til at råbe højt hurra, men af respekt for formanden, vil jeg undlade dette, men derimod glæde mig over alle de positive tilbagemeldinger, vi har fået, om beslutningsforslaget.
Scleroseforeningen har i deres indlæg skrevet, og jeg citerer: »Nu får vi endeligt med rette fokus på, at det ikke kan være det enkelte menneske, der skal betale en høj pris for systemets mangler.«
Og Muskelsvindfonden skriver, at det er epokegørende, at Folketinget nu langt om længe tænker i de baner.
Karen Ellemann (V), 2016-05-03:
Jeg kan så sandelig godt forstå, at Dansk Folkepartis ordfører, fru Karina Adsbøl, har lyst til at råbe hurra.
Det er der grund til.
Vi har virkelig taget et vigtigt skridt her.
Hvis man henviser til processen, er den for at være helt ærlig der, hvor det som minister kan være lidt irriterende, når nogle af de der meget vigtige, insisterende ordførere kommer en minister i forkøbet, og det er jo lidt det, jeg må indrømme har været tilfældet her.
Jeg synes, det er et afgørende vigtigt initiativ, vi tager nu, i forhold til diskussionen om, hvornår der skal være opsættende virkning, når borgere med handicap oplever, at den afgørelse, de har fået kommunen, simpelt hen ikke er den korrekte.
Jeg håber så sandelig, at vi med vedtagelsen af det her ændringsforslag og dermed det samlede afgrænsede beslutningsforslag er enige om, at det her er et vigtigt skridt i et samlet arbejde, der handler om at få forenklet voksenbestemmelserne i serviceloven, sådan at den kommunale sagsbehandler i langt højere grad også giver de korrekte afgørelser, forståelige afgørelser, sådan at den enkelte borger ikke i samme grad, som tilfældet er det i dag, finder behov for at klage over afgørelserne.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2016-05-03:
Jeg tror, at når vi snakker sikkerhed og forsvar for vestlige værdier, kan man ikke bare lave cost-benefit-analyser.
Jeg ved ikke, hvordan man lige præcis skulle sætte demokrati på en økonomisk formel – eller folkemord eller andet.
Er det tabte leveår i det land, hvor folk bliver slået ihjel, fordi vi ikke intervenerer, der skal regnes ind – det påvirker jo ikke det danske statsbudget – eller hvordan skulle vi gøre det?
Jeg kan sige, at vi vil gå til forsvarsforhandlingerne, når de skal starte, med den ambition at lægge noget frem, der matcher den nye sikkerhedspolitiske situation, vi befinder os i.
Det, der var udgangspunktet, da vi lavede forlig sidst, var, at hele den her tanke, om der overhovedet var et territorialforsvar, mest var sådan en akademisk øvelse, fordi der ingen trussel var.
Det billede er ændret, og det er vi selvfølgelig nødt til at tage pejling af.
Med det har jeg jo ikke på forhånd sagt noget om, hvad for en økonomisk ramme vi vil lægge til grund.
Jeg har bare sagt, at det ikke vil være klogt – heller ikke i en situation, hvor den tidligere regering har signet up på en Waleserklæring om, at vi skal forfølge nogle bestemte mål – på forhånd at stå og sige, at der ikke bliver brug for at tilføre dansk forsvar flere penge.
Men det er ikke mere rigtigt, end at man også kan føre en politik, der gør, at poserne bliver større, ikke?
Og det er jo derfor, at vi i efteråret vil fremlægge en plan for Danmark, som skal have det sigte, at vi får et større råderum i dansk økonomi de kommende år.