Joachim B. Olsen (LA), 2011-11-25:
Vi mener i Liberal Alliance, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Det skal altid kunne betale sig at arbejde.
Det kan måske lyde banalt og en smule gammeldags, men det er ikke desto mindre en helt fundamental forudsætning for, at et samfund hænger sammen.
I de kommende år står vi over for store demografiske udfordringer i form af, at der er stadig færre på arbejdsmarkedet til at forsørge stadig flere uden for arbejdsmarkedet.
Vi skal senere her i dag i Folketingssalen diskutere tilbagetrækningsaftalen, der som bekendt vil reformere efterlønnen og folkepensionsalderen.
Imidlertid kan hverken en efterlønsreform eller en forhøjelse af folkepensionsalderen alene eller tilsammen gøre noget ved de grundlæggende incitamentsproblemer, der gennemsyrer det danske samfund.
For rigtig mange mennesker i Danmark kan det ikke betale sig at yde en ekstra indsats.
Og for rigtig mange mennesker er overførselsindkomsterne så høje, at det ikke kan betale sig at tage et arbejde, fordi man ganske enkelt får for lidt ud af det.
Man skulle synes, at det ville være en god idé at ændre på nogle af de grundlæggende incitamentsstrukturer.
Det gør regeringen da ganske rigtigt også, men det er i den forkerte retning.
Regeringen øger såmænd incitamentet til at undlade at tage et arbejde ved at fjerne kontanthjælpsloftet, 225-timers-reglen og starthjælpen.
Når de her ting fjernes, fjernes for en meget stor gruppe af mennesker incitamentet til at tage et arbejde.
Det er den gale medicin for det danske samfund.
Et par på kontanthjælp får i dag 3.200 kr. ekstra om måneden, hvis den ene tager et job til 20.000 kr.
Det er cirka, hvad man tjener som kassedame i Netto.
Når kontanthjælpsloftet fjernes, får det samme par 460 kr. ekstra ud af at komme i arbejde – 460 kr.!
Det vil sige, at man kan invitere sin ægtefælle ud og spise en burger og tage en tur i biffen for det beløb, indtægten er øget med, fordi man er kommet i arbejde.
Lovforslaget vil altså medvirke til, at incitamentet til at finde sig et arbejde forsvinder, og det fremgår også af lovforslaget, at man forventer en reduktion i den strukturelle beskæftigelse på op mod 3.000 personer, når lovforslaget gennemføres.
Det vil sige, at dette lovforslag medfører, at mennesker, der ellers ville være kommet i arbejde, vil forblive på overførselsindkomst.
Tusinder af mennesker vil altså som konsekvens af dette lovforslag forblive på overførselsindkomst med de sociale problemer til følge, som erfaringerne viser er forbundet med et liv på passiv forsørgelse.
Det bør til enhver tid være sådan, at de, der står op om morgenen og tager på arbejde, får mere ud af det, end dem, der ikke gør det.
Også selv om de, der ikke går på arbejde, er uden skyld i, at de ikke har et arbejde.
De, der gør deres pligt, skal altid have mere til sig selv, end dem, der kræver deres ret.
Som om det ikke er slemt nok, er der er nogle umiddelbare økonomiske konsekvenser som følge af det her lovforslag.
Samlet set forventer regeringen, at den samlede lovpakke vil medføre offentlige merudgifter for 553 mio. kr. i 2012 stigende til 657 mio. kr. i 2015.
Så en ting er, at lovforslaget for en stor gruppe mennesker fjerner incitamenterne til at finde et arbejde, en andet ting er, at det også er dyrt.
De offentlige udgifter har aldrig været større, og nu vælger man så at gøre dem endnu større.
Det er en forkert prioritering og en gal medicin for det danske samfund.
De offentlige udgifter skal være mindre, ikke større.
Liberal Alliance vil til enhver tid medvirke til at sikre, at det kan betale sig at arbejde.
Fremfor alt har vi lagt en reformplan frem, der sikrer, at der er arbejde til danskerne i fremtiden.