Pernille Skipper (EL), 2014-04-11:
Ja, vi har alle sammen styr på vores identiteter i dag – det er rigtig fint.
Det her er jo en implementering af en del af den finanslovsaftale for 2014, som blev lavet mellem regeringen, Venstre og Konservative, og som har til formål at styrke den tidlige og forebyggende indsats.
Det kan man jo som udgangspunkt ikke have noget imod overhovedet.
Som også tidligere ordførere har været inde på, kan forebyggelse virkelig betale sig, både på et rent menneskeligt plan, fordi vi kan undgå en social deroute for et barn eller en ung voksen eller en hel familie – og hvis vi kan det, skal vi det – men også på et samfundsøkonomisk plan.
Alle sådanne ting som investering i tidlige indsatser, større fokus på de børn, der er i risiko for at få sociale problemer – også senere i livet – der kan udvikle sig endnu værre, fritidstilbud, rådgivning, mentorordning, forældre- og familiekurser kan faktisk betale sig; det kan spare samfundet for mange milliarder på sigt, på den lange bane.
For hvis vi kan undgå familier og mennesker med store sociale problemer, undgår vi også hospitalsregninger, overførselsindkomster, manglende skatteindbetalinger osv. osv. Det er derfor også så fuldstændig uforståeligt, at regeringen og Venstre og Konservative har hældt millioner og milliarder i selskabsskattelettelser og har nøjedes med sådan lettere symbolske peanuts, hvis jeg skal være ærlig, til de børn og unge, som er i risiko for at vokse op med social udsathed, altså uden uddannelse og ved at være uden for arbejdsmarkedet måske resten af livet med de risici for misbrug, vold osv., som følger deraf.
Det er ikke kun at svigte de enkelte mennesker, det er også er at svigte vores fællesskab, når man foretager sådan nogle prioriteringer.
Det er nemlig en politisk prioritering, og det er en prioritering, som vi ikke begriber i Enhedslisten, ligesom vi ikke begriber, at regeringen fastlægger nogle 2020-mål, om end de er ambitiøse –
det er der også diskussioner om.
Men jeg synes jo sådan set, at det er positivt, at man fastlægger målene; det giver bare ikke nogen mening, at der ikke er en krone med til finansieringen af de mål.
Man har på ingen måde peget på, hvordan de skal opnås, og man har på ingen måde sagt til vælgere og befolkning eller de mennesker, der har behov for det, at vi også gerne vil investere i bedre sociale forhold i vores samfund.
Vi vil gerne investere i de udsatte grupper, som har brug for vores fællesskab.
Når det er sagt, er det selvfølgelig positivt, at der så er en lille smule mere fokus på det forebyggende arbejde.
Her vil jeg jo så påpege, at lovforslaget også giver mulighed for, at der kan ydes økonomisk støtte til fritidsaktiviteter som en del af det forebyggende arbejde, og altså ikke først, når det er gået rigtig galt for en familie og et barn – og det er rigtig godt.
Det burde afspejle sig i nogle økonomiske prioriteringer, men muligheden i sig selv er positiv.
Der er meget mere, vi kan gøre, og heldigvis tyder det jo på, at regeringen og Venstre og Konservative også har fastholdt store dele af den aftale om en særlig indsats for udsatte børn, som Enhedslisten forhandlede på plads, indtil den skæbnesvangre dag, hvor tingene ændrede sig.
Så vi ser selvfølgelig frem til den endelige udformning af det hele, og selv om det betyder, at samfundet stadig væk står over for kæmpestore udfordringer, og selv om det betyder, at vi stadig mangler at prioritere området ordentligt, så støtter vi det her forslag, som det ligger.