Pia Kristensen (DF), 2007-01-25:
Desværre kan jeg jo ikke sige tak for en bred tilslutning til Dansk Folkepartis forslag.
Det synes jeg selvfølgelig er trist, for jeg mener, det er et meget relevant forslag, som sikrer en bedre behandling af de ældre, og det ville også lette samarbejdet mellem plejepersonalet og lægerne.
Dermed sikrer man, at plejehjemmets personale altid kan henvende sig til en bestemt læge, når en plejehjemsbeboer har behov for lægehjælp.
Ordningen bør efter vores mening udformes sådan, at der bliver mulighed for, at den eller de faste læger har træffetid en gang imellem på plejehjemmet.
Derudover skal lægen eller lægerne kunne tilkaldes efter behov.
Jeg ved godt, at vi hermed lægger op til et comeback for plejehjemslægerne, som jo blev afskaffet i løbet af 1990'erne.
Dengang fik man et nyt syn på ældre plejekrævende mennesker.
Man betragtede ikke længere ældre plejekrævende som beskyttede borgere i kommunal va retægt, men som selvstændige individer med egne rettigheder.
Man var ikke længere bare på en institution, man var i egen bolig på en institution.
Ældre fik med andre ord større medbestemmelse og flere valgmuligheder, og jeg må sige, at det i høj grad er en kultur, som Dansk Folkeparti ønsker at bevare og udbygge.
Plejekrævende ældre skal have præcis de samme rettigheder som alle andre, herunder også det frie lægevalg.
Jeg vil gerne understrege, at det her beslutningsforslag ikke skal erstatte den nuværende ordning, hvor den ældre, der kommer på plejehjem, beholder sin hidtidige praktiserende læge.
Og det er faktisk, som jeg sagde til fru Anne Baastrup, beskrevet i forslaget, hvor der står: »Ordningen skal ikke være til hinder for, at ældre, der ønsker det, kan vælge at holde fast ved deres egen praktiserende læge fra før de flyttede på plejehjem, men de skal have tilbuddet om at gå over til plejehjemmets læge.«
Der er altså ikke tale om en tvangsordning, men derimod om et supplement til den nuværende ordning.
Baggrunden for, at vi har fremsat det her forslag, er, at vi i en artikel i Berlingske Tidende den 1. juni sidste år kunne læse, at en tilsynsrapport fra embedslægerne i hovedstaden afslørede, at en tredjedel af plejehjemmene i København havde samarbejdsvanskeligheder med praktiserende læger, som angiveligt var svære at få ud på sygebesøg og vanskelige at få kontakt med.
Efterfølgende var både sundhedsministeren og socialministeren i samråd i Socialudvalget, hvor vi bad ministrene om at redegøre for den kritik, der var af lægesvigt på plejehjem.
Jeg ved godt, at et udvalgs medlemmer kan få oversendt en ministers talepapir efter et samråd, så man har det talte ord på tryk og kan forholde sig til det, og jeg bemærkede især, at sundhedsministeren udtalte, at det ikke kun var et hovedstadsproblem, men at der var tale om et mere udbredt og landsdækkende problem, der rækker ud over samarbejdet mellem læger og plejehjem i en enkelt kommune.
Det er i øvrigt også dokumenteret i en rapport fra november 2004, som de praktiserende lægers egen organisation har udarbejdet.
Det viser sig, at op mod en tredjedel af alle personer oplever at ringe forgæves til landets praktiserende læger.
Og det mener vi selvfølgelig er et problem, som man er nødt til at forholde sig til, og vi mener, at faste plejehjemslæger kan være løsningen.
Vi lægger selvfølgelig vægt på, at en fast tilknyttet læge skal have ekspertise i behandling og medicinering af svage ældre.
Netop samarbejdet om medicinering er for ringe og usystematisk i dag.
Mange plejehjemsbeboere udsættes dagligt for stærk medicinering.
Op til 40 pct. får antipsykotisk medicin, og endnu flere får psykofarmaka med meget forskellig og ofte modsatrettet virkning.
Det er medicin, der ofte er udskrevet af praktiserende læger, og der har været eksempler på, at ordinationer er givet over en telefon, uden at lægen har tilset den ældre, og så kan man jo sige sig selv, at det jo på et eller andet tidspunkt må gå galt.
På plejehjemmet Nybodergården har ni ud af ti beboere den samme læge, som kommer fast en gang om ugen.
Ifølge forstanderen Jan Nybo Jensen er ordningen skabt udelukkende på baggrund af interesse fra både lægens og personalets side, og for beboerne er det valgfrit, om de vil gøre brug af tilbuddet.
Han siger, at fordelen ved en fast tilknyttet læge er, at lægen har sin gang i huset hver uge.
Det betyder f.eks., at en gangbesværet kan blive tilset i sit eget hjem i stedet for at skulle til et lægehus ude i byen.
Han mener også, at det er en fordel, at personalet hurtigt kan komme i kontakt med lægen, og at lægen kender beboerne.
Det letter bl.a. kommunikationen med apoteket.
Og for beboerne er der større sikkerhed for, at de bliver hjulpet, og at der bliver fulgt op på behandlinger og blodprøver.
Så lægger han samtidig vægt på, at en læge med specialviden på ældreområdet vil kunne medicinere mere præcist og dermed give plejehjemsbeboerne en større sikkerhed.
Nybodergården har ud over den faste læge valgt at tilknytte en psykiater med speciale i ældre mennesker, der ordinerer al antipsykotisk og antidepressiv medicin.
Jeg synes faktisk, det taler for sig selv, at når en ældre flytter ind på et plejehjem, en ældre, der har været vant til at få meget beroligende medicin, bliver vedkommende i langt de fleste tilfælde trappet ned meget hurtigt.
Jeg synes, Nybodergården er et godt eksempel på, at vi skal have faste læger på plejehjem.
Dansk Folkeparti ser dem som et godt supplement, en slags konsulentordning, der kan være med til at løse de problemer, der er for de ældre og personalet.
Vores forslag har været sendt i høring, og de fleste høringssvar har faktisk været meget, meget positive.
De mener faktisk, at det er en rigtig god idé med faste plejehjemslæger som en supplerende del til den nuværende ordning, og det er noget, de lægger meget vægt på.
Jeg vil kort nævne nogle af de udsagn, vi har modtaget fra plejehjemsledere og andre: Forslaget om en praktiserende fast læge kan vi støtte.
Vi ved alle, hvor svært, det kan være at komme igennem til en læge mellem kl. 8 og 9 om morgenen.
Bagateller kan samles op og gennemgås med plejehjemslægen under det faste f.eks. ugentlige besøg.
Lægen får ved at være fast tilknyttet huset bedre kendskab til den enkelte borger samt bedre samarbejde med det faste ansvarlige personale.
Der bliver bedre muligheder for at regulere borgernes medicinforbrug ved fast gennemgang af medicinjournaler f.eks. hvert halve år.
Og der bliver bedre muligheder for at varetage hver enkelt borgers behov for et så optimalt ophold på plejehjemmet som muligt, herunder samarbejde med speciallæger.
Selv om Dansk Folkepartis forslag er forkastet, fornemmer jeg, at partierne er enige om, at der skal findes en løsning.
Jeg er selvfølgelig meget glad for at høre sundhedsministeren sige, at han er enig i det grundlæggende sigte i forslaget.
Jeg synes også, det lyder positivt, at sundhedsministeren vil arbejde på et idékatalog, som skal forbedre forholdene.
Det ser vi frem til.
Og vi lægger også vægt på, som sundhedsministeren var inde på, at der er tale om lokale løsninger.
Det kan ikke klares i store udvalg.
Jeg synes, det er positivt, at både Venstres ordfører, Socialdemokraternes ordfører, Konservatives ordfører, Radikales ordfører og Enhedslisten er meget positive over for, at man vil gå ind og gøre noget for at sikre bedre forhold og en bedre sikkerhed for de ældre på plejehjem.
Og jeg fandt jo så også ud af til sidst, at SF ønsker det samme.
Derfor skal min opfordring være, at vi i fællesskab laver en beretning, og det vil jeg se frem til at vi kan diskutere under udvalgsarbejdet på et kommende udvalgsmøde.
Jeg vil endnu en gang sige tak for debatten.