Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2013-03-15:
Nu ved jeg ikke, hvor hr. Mogens Jensen var under Venstres ordførertale, hvor vi jo allerede kunne høre, at Venstre ikke er særlig begejstret for den del, der handler om TV 2 i den her aftale.
For nylig i et samråd i Kulturudvalget kunne man høre repræsentanter for både Venstre og Dansk Folkeparti, som var bekymrede for DR 3, så jeg synes da, det er en meget spændende udvikling, der er, i forhold til hvor bred opbakningen er til de ting, der sker her.
Men hr. Mogens Jensen siger bare, at kvaliteten ikke er god, når det er privat, og at den åbenbart er fantastisk, når det er offentligt.
Vi siger ikke, at der ikke skal være public service.
Det, som er spørgsmålet, er: Når Danmarks Radio fuldstændig massivt dominerer radiomarkedet, når staten igennem Danmarks Radio med et hav af nye tv-stationer og TV 2 dominerer tv-markedet – ikke i nær så høj grad som radiomarkedet, men alligevel – kan man så slet ikke se det problem, der er, ved at den mangfoldighed, der gerne skulle være, den forskellighed, der gerne skulle være, den konkurrence, der gerne skulle være,
bliver mast af, at staten sidder på så stor en andel af tingene?
Det var jo en god start!
Men man har så valgt at gå med, måske med samme ræsonnement, som man har ladet energiafgifterne stige med i energiaftalen og skatter og afgifter stige med forskellige steder i skatteaftalen.
Men jeg forstår ikke helt logikken i, at så er man imod det et halvt år senere; det er sådan en speciel strategi.
Den bruger vi ikke.
Vi er imod, og det er vi af forskellige årsager.
For det første synes vi, det er forkert, at man nu vil droppe privatiseringen af TV 2.
Vi mener sådan set, det er logisk, at man kunne have en privat kommerciel tv-station som TV 2 fuldstændig på lige fod med TV 2 i Norge eller TV 4 i Sverige, hvor det fungerer ganske udmærket.
Der var nogle, der efterlyste steder, hvor man har private kommercielle tv-stationer, der fungerer fint, og der vil jeg så nævne Norge og Sverige som gode eksempler på steder, hvor det egentlig fungerer fint.
Jeg var også ærgerlig over at bemærke, at præcis dér har Det Radikale Venstre skiftet holdning til spørgsmålet om, hvorvidt TV 2 skal være privat eller ej.
Men det må man jo så notere sig.
Med hensyn til reklamereglerne er man jo også gået den anden vej.
I stedet for at liberalisere reklamereglerne yderligere, som man har gjort de seneste par gange, er man nu gået baglæns og har her indskrænket reklamereglerne i spørgsmålet om produktplacering.
Jeg mener, det er tosset, at man i virkeligheden stiller udenlandske selskaber bedre end danske, fordi de danske producenter ikke kan lave produktplacering, og at det dermed bliver endnu dyrere i forhold til de udenlandske programmer, som tv-stationerne så kan indkøbe i stedet for.
Det er dumt, at vi på den måde stiller danske producenter dårligere end udenlandske producenter.
Endelig er der også spørgsmålet om de her ikkekommercielle radio- og tv-stationer, som man fortsætter med at yde et stort tilskud.
Altså, jeg tror efterhånden, det må være de fleste bekendt, at der jo er flere mennesker, der laver de her programmer, end der ser dem.
Det er simpelt hen spild af offentlige penge på et niveau, som selv set fra Liberal Alliances synspunkt er svært at finde andre steder i den offentlige sektor.
Det er min fornemmelse, at de fleste mennesker faktisk godt ved, at det er sådan lidt skandaløst, men man synes, det er hyggeligt, at nogle mennesker, som i øvrigt ofte er engageret i det partipolitiske bagland, kan gå og hygge sig med de her tv-stationer for offentlige midler.
Det synes jeg ikke er rimeligt at man bruger penge på.
Vi ønsker, at det skal finansieres på en anden måde, altså at det i stedet for igennem licens skal være på finansloven, at det skal finansieres.
Det er bare, så man har den grundforudsætning på plads.
Så mener vi, at der skal være ordentlige konkurrencevilkår mellem de private aktører og de offentlige aktører på mediemarkedet.
Og det ville jo være skønt, hvis vi f.eks. havde nogle reklameregler, der sikrede, at danske tv-stationer sendte fra Danmark og ikke fra London.
Det er der sådan set ikke noget forgjort i.
Man må jo sige, at danskerne har valgt at sige ja til de reklameregler, som gælder for de private tv-stationer – det har de jo valgt i stor stil, når de tuner ind på de kanaler.
Vi synes også, at man skulle have en større diskussion om, hvad public service egentlig er.
Jeg vil faktisk gerne rose kulturministeren og kvittere for det samråd, vi for nylig havde i Kulturudvalget om DR 3, hvor vi ligesom kom ind i en dialog om det.
Det, DR laver, er jo ikke public service, bare fordi DR laver det.
Men hvad er public service så?
Det synes jeg faktisk vi trænger til en ordentlig diskussion af.
Og jeg ved jo godt, at man forhandler public service-kontrakt på plads i de her uger og måneder, og spørgsmålet er, om det ikke vil være en god idé, at man enten laver dialogmøder ovre i Kulturministeriet, ligesom man har gjort i bogbranchen, eller at vi i Folketingets Kulturudvalg måske prøver at lave en høring om, hvad public service egentlig er.
Jeg tror, det vil være meget gavnligt for den fremadrettede diskussion, at vi prøver at definere og indsnævre, hvad det egentlig er, vi vil kalde public service, og hvad der ikke er public service.
Det tror jeg ville være rigtig godt for os alle sammen – hvad man end måtte mene.
Så er der jo kun halvandet år til, at der skal laves et nyt medieforlig.
Med de holdninger, som i hvert fald et par større borgerlige partier har givet udtryk for i dag, må jeg håbe, at der har været folketingsvalg, inden den aftale skal indgås, for ellers kan vi regne ud allerede nu, at der vil være en socialdemokratisk aftale, der vil gælde i hele den kommende første – forhåbentlig – regeringsperiode for en ny borgerlig regering.
Det var desværre et socialdemokratisk forslag, og det er vel også grunden til, at ordførerne for SF og De Radikale ikke kunne være til stede i dag.