runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2010-01-26:
Da vi i december indleverede denne forespørgsel til klimaministeren, havde vi endnu et håb om, at klimatopmødet i København ville føre til en for klimaet ambitiøs og juridisk forpligtende aftale, det vil sige en aftale, hvor topmødet besluttede det, vi alle ved er nødvendigt, nemlig konkrete reduktionsmål, der sikrer, at vi undgår en global opvarmning, der kommer over 2 grader celsius i det her århundrede.
Og hvis vi ikke kunne få det, håbede vi, at vi så i det mindste fik en aftale, som bragte os på kurs til at holde os under den opvarmning, der er faretruende, det vil sige en aftale, hvor der nok manglede nogle juridiske detaljer, som statsministeren udtrykte det i efteråret efter at have neddroslet ambitionsniveauet, men hvor der var en konkret køreplan for, hvordan disse juridiske detaljer hurtigt kunne forhandles på plads.
Sådan gik det som bekendt ikke.
I stedet endte topmødet med noget, der nærmere lignede en nedsmeltning.
Efter et kaotisk forløb blev konklusionen, at der ikke kunne vedtages noget, men at man derimod tog en aftale, der var lavet mellem en række lande, til efterretning.
Vi står derfor i en meget alvorlig situation.
Danmark er fortsat vært for den såkaldte COP, altså klimatopmødet, og der hviler derfor et særligt ansvar på den danske regering for at fremlægge en strategi og få ny dynamik ind i processen og for at gå målrettet efter, at vi på COP16 i Mexico om et år kan indgå en juridisk forpligtende aftale baseret på, at vi i fællesskab holder den globale opvarmning under 2 grader.
Det er derfor vigtigt for os, at vi i dag får klare svar fra regeringen på, hvordan den vil sikre den her strategi, hvad strategien indeholder, og at vi kan få skabt en ny dynamik, en ny tillid, for tilliden gik jo fløjten undervejs, og få en tydelig og synlig proces, så vi kan se, at ja, nu tror vi igen på, at vi rent faktisk kan nå det mål, der er helt afgørende.
Den her debat er selvfølgelig en, der især vil blive iagttaget af en dansk offentlighed, men vi skal være opmærksomme på, at den internationale offentlighed også er meget opmærksom på, hvad vi gør.
Udlandets øjne hviler faktisk på Danmark, Danmark har et særligt ansvar, og det er vigtigt, at regeringen og Folketingets flertal påtager sig det ansvar.
Besvarelse
Lars Christian Lilleholt (V), 2010-01-26:
Det fremgår af ordførerens tale og også forslag til vedtagelse, at SF ønsker, at vi i EU går op på 30 pct. allerede fra 2020.
Er det, uanset hvilke indmeldinger der kommer fra andre lande, og hvad Kina, USA, Indien, Brasilien osv. melder ind?
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2010-01-26:
EU har i mange år sagt, at man ville påtage sig ledelse, lederskab i klimaforhandlingerne.
Hvis man skal påtage sig lederskab, skal man gøre noget, hvor man rent faktisk går foran og driver processen fremad.
Man skal også gøre noget, hvor man er ærlig, og EU ved godt, at medmindre man går op på minimum 30 pct.s reduktion, så har man ikke en kinamands chance for rent faktisk at holde den globale opvarmning under 2-graders-loftet.
Så det her er en form for lakmusprøve på, om vi i EU og EU vil påtage sig lederskab og skabe dynamik i denne proces og tillid hos ulandene til, at det kan lade sig gøre, at den rige verden rent faktisk vil tage sin fair andel af alt det, der allerede er sluppet op i atmosfæren, og at det ikke kommer til at fortsætte.
Det er derfor, det er så pokkers vigtigt.
Lars Christian Lilleholt (V), 2010-01-26:
Nu kan der jo ikke stå alt i et forslag til vedtagelse.
Det må kun være på maksimalt 150 ord, og hele vores klima- og energipolitik er ikke beskrevet i dette forslag til vedtagelse.
Men jeg kan understrege meget kraftigt, og det sagde jeg også i min tale: Venstre ønsker en juridisk bindende aftale i forbindelse med det kommende klimatopmøde i Mexico.
Margrethe Vestager (RV), 2010-01-26:
Når ordføreren beklager retorikken, tror jeg – i hvert fald når jeg lytter til debatten – at retorikken følger niveauet af selvfornægtelse hos regeringspartiernes ordførere.
For det er jo fuldstændig glat, den danske regering var perfekt, de danske ministre var perfekte, de gjorde det enestående.
Det er ikke det indtryk, man får, når man læser den udenlandske presse.
Jeg kan nævne BBC, den 22. december; The Guardian, den 16. december; Daily Telegraph, den 17. december; Financial Times, den 20. december; Der Spiegel, den 21. december; Bild, den 22. december; og den schweiziske avis Tages Anzeiger.
Og jeg kan nævne en EU-minister, der er citeret i Politiken den 19. december, russernes klimaforhandlere, et britisk medlem af IPCC, Indiens miljøminister og tyske EU-parlamentarikere.
Tager de lige så meget fejl som oppositionens ordførere, når de siger, at den danske regering kunne have gjort det bedre?
Ida Auken (SF), 2010-01-26:
Ja tak.
Vi, der var i Bella Centeret, og nok også dem, der fulgte med på skærmene, oplevede et dansk formandskab, der havde et noget, skulle vi sige alternativt forhold til FN.
Og en statsminister, som kludrede rundt i vigtige terminologier.
Og så havde vi jo sidst på aftenen ønsket at sætte den her erklæring til afstemning.
Så det er et noget alternativt forhold at have til FN, og jeg synes godt nok også, at man lige pludselig begynder at sætte det hele lidt på afstand.
Det kunne jo forklare, at vi både kunne høre statsministeren og Venstres ordfører sige, at Copenhagen Accord nu er grundlaget for det kommende klimaarbejde.
Det er jo meget interessant, når chefen for FN's klimasekretariat, Yvo de Boer, på et pressemøde i sidste uge sagde, citat: Grundlaget for de fortsatte forhandlinger er ikke aftalen fra COP15.
Basis for forhandlingerne vil blive de tekster, der kom ud af forhandlingerne om Kyotoprotokollen om en langsigtet handling.
Så spørgsmålet er til Venstres ordfører: Hvem har ret?
Lars Christian Lilleholt (V), 2010-01-26:
Det er jeg såmænd ikke særlig optaget af.
Det, som jeg er optaget af, og som vi er optaget af i Venstre, er, at vi får en ambitiøs, internationalt bindende klimaaftale.
Så er vi ikke så optaget af, hvem der siger hvad.
Ida Auken (SF), 2010-01-26:
Jamen jeg læser lige udsagnet fra FN's klimasekretariat chef, Ivo de Boer, en helt central spiller hos FN
Grundlaget for de fortsatte forhandlinger er ikke aftalen fra COP 15.
Jeg læser den lige igen: Grundlaget for de fortsatte forhandlinger er ikke aftalen fra COP 15. Statsministeren siger, at grundlaget for det kommende klimaarbejde er Copenhagen Accord.
De to udsagn er bare ikke mulige på samme tid, og så må jeg høre, om det er statsministeren, der har ret, med hensyn til at det her er det kommende udgangspunkt, eller om chefen for FN's klimasekretariat, Ivo de Boer, har ret.
For de to ting kan ikke stå til troende på engang.
Så nu må man vælge.
Lars Christian Lilleholt (V), 2010-01-26:
Det vil jeg slet ikke forholde mig til.
Jeg er helt overbevist om, at klimatopmødet er et godt fundament for det videre klimaarbejde.
Lars Christian Lilleholt (V), 2010-01-26:
Jeg deler ikke ordførerens betragtninger om, at EU er defensiv, tværtimod har jeg den opfattelse, at EU på klimaområdet er meget, meget offensiv.
EU er det område i verden, der har påtaget sig den største reduktionsforpligtelse, og EU har meldt ud, at vi er parate til at gå fra 20 pct. til 30 pct., under forudsætning af at resten af verden følger med på samme niveau.
Jeg har den opfattelse, at EU er trækkraften i hele klimadagsordenen i verden, og at det er udmeldingerne fra EU, der skal være med til at presse den øvrige del af verden.
Og Danmark vil også fortsat presse på for, at EU har en ambitiøs klimapolitik.
Mette Gjerskov (S), 2010-01-26:
Sagen er jo den, at Danmark kun kan gøre det, Danmark kan.
Det vil sige, at vi kan bringe landene sammen, vi kan skabe en proces.
Den oprindelige strategi, som gik ud på at samle alle verdens lande og tage Kina og også de afrikanske lande alvorligt, ville måske have ført frem til et bedre resultat.
Det ved vi ikke noget om i dag.
Det må man jo have baseret på noget – noget, der godt nok slog fejl – men man må jo have baseret det på en viden.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2010-01-26:
Jamen der er jo ikke noget nyt i, at Danmark førte et forhandlingsforløb i to spor.
Det var alle ordførere her også orienteret om inden COP15.
Det er der sådan set ikke noget nyt i.
Stort set alle verdens ledere var til stede i København.
Der var ikke noget til hinder for, at verdens ledere kunne tage ansvar og indgå en seriøs aftale.
Vil man ikke snart fra Socialdemokraternes side anerkende den præmis, at der altså var nogle af de her store spillere, men de ville ikke bide til bolle, de ville ikke bidrage og tage ansvar i forhold til at gøre noget ambitiøst.
Danmark leverede scenen, det synes jeg er væsentligt at holde fast i.
Det gjorde de så ikke; det kan Danmark ikke tage skylden for.
Mette Gjerskov (S), 2010-01-26:
Vi må konstatere, at ingen af os ved, hvad der ville være sket, hvis det havde været et andet land, som havde siddet i formandsstolen, men det kunne i hvert fald ikke have været blevet værre!
Så meget ved vi.
Om strategien var forkert?
Ja, det var den.
Det der med at satse på Obama og kun lægge sig op ad USA er sådan lidt ligesom en Irakstrategi – man lægger sig op ad USA og regner med, at resten af verden nok skal følge med.
Det gjorde den desværre ikke.
Det var vi mange der havde forudset nok kunne gå hen at blive et problem.
At Kina så kunne få frit spil til at ødelægge festen, skete kun, fordi de ikke var de eneste.
Der stod 134 lande i G77 og råbte og skreg og var utilfredse.
Vi andre havde set det allerede i oktober.
Lars Christian Lilleholt (V), 2010-01-26:
Fru Anne Grete Holmsgaard sagde tidligere i dag, at hun er parat til at udskrive en blankocheck til EU på 30 pct. i 2020.
Deler ordføreren den opfattelse, at uanset hvad skal Danmark melde 30 pct. ind?
Det er også det, der fremgår af Socialdemokraternes forslag til vedtagelse i dag.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2010-01-26:
Jeg synes ikke, at der var meget plan B i det, men det var da meget underholdende.
Jeg vil egentlig godt tage lidt afstand fra, at Socialdemokraternes ordfører fører debatten på det lave niveau, som vi har hørt her.
Hun taler om klimakoma osv.
For faktum var jo, at f.eks. Kina ikke ville noget som helst.
Er det så stor en tillid til den her regering, som ordføreren giver udtryk for?
Er det sådan, vi skal opfatte det, siden man tror, at vi i Danmark kan afgøre, hvad Kina vælger af udenrigspolitiske dispositioner?
Så vil jeg sige tak for tilliden.
Margrethe Vestager (RV), 2010-01-26:
Jeg skal selvfølgelig over for formanden beklage mit ordvalg, det giver sig selv.
Når nu vi stort set er enige om, at det ikke gik så godt, og at det, ordføreren kan strække sig til i den erkendelse, er, at det er et udgangspunkt – jeg vil ikke sige godt, jeg vil blot sige, at det er et udgangspunkt for det videre arbejde – vil jeg bare spørge til den strategi, som Venstre nu anbefaler.
For det, vi så under klimatopmødet, var et meget, meget defensivt EU, som ikke kunne bekvemme sig til at tage lederskab og sætte dagsorden og sige: Vi er klar til 30 pct. Er det, ordføreren siger, at vi sådan set skal fortsætte med det?
Vi skal fortsætte den defensive strategi, fortsætte med at vente på de andre, fortsætte i Europa med at være dem, der ligger i baghjul.
Først når de andre gør noget, vil vi måske.
Jeg ville anbefale det modsatte, nemlig en offensiv strategi, som sagde: Europa er sådan set klar til at lægge sig i selen på det her felt, også for at høste både sikkerhedspolitiske og erhvervspolitiske fordele ved for alvor at udnytte den grønne dagsorden.
Lars Christian Lilleholt (V), 2010-01-26:
For os var det afgørende i forslaget til vedtagelse at understrege, at klimatopmødet er et godt udgangspunkt, og det er det også.
Jeg har understreget i min tale, at Venstre ønsker en juridisk bindende aftale.
Mette Gjerskov (S), 2010-01-26:
Jeg vil så konstatere, at vi i hvert fald er fælles om at tale om en aftale i Mexico til december.
Det er sådan set positivt nok, men vel også nok noget af det eneste positive, jeg kan vride ud af både det, ordføreren siger, og det, ministrene har sagt.
For hvad er, det Venstre vil?
Hvordan vil Venstre arbejde for, at Danmark påtager sig sit ansvar for, at der rent faktisk kommer den aftale?
Vil Venstre videreføre Grønlandsdialogen?
Vil Venstre fortsætte Circle of Commitment, som statsministeren har lavet?
Vil Venstre arbejde for en massiv diplomatisk indsats med Danmark i førertrøjen frem mod december i Mexico?
Lars Christian Lilleholt (V), 2010-01-26:
Jeg kan berolige fru Mette Gjerskov med, at næsten alt det, fru Mette Gjerskov nævner, fremgår af de planer, som vi har omkring vores fremtidige klimaindsats.
Vi vil også fortsætte med en meget aktiv politisk deltagelse.
Men jeg vil ikke blande mig i, hvilke diplomater der er ansat.
Jeg går ikke på samme måde som fru Mette Gjerskov ind og blander mig i, hvilke medarbejdere der er ansat i statens tjeneste, og hvor der er ansat diplomater, og hvilke opgaver de udfører.
Jeg har tillid til, at regeringen kan løse den opgave på en meget, meget professionel måde.
Mette Gjerskov (S), 2010-01-26:
Hr. Lars Christian Lilleholt ved jo godt, at det er noget sludder.
Jeg blander mig jo ikke i, hvad det er for nogle mennesker, der er ansat hvor henne.
Jeg konstaterer, om der sker en diplomatisk indsats, eller om der ikke sker en diplomatisk indsats.
Ordføreren henviser til en eller anden strategi, som der ikke er nogen af os andre der har set.
Jeg har brug for, verden har brug for, at Danmark efter fiaskoen i Bellacenteret fremlægger en plan B – vi har ikke nogen planet B, som demonstranterne sagde – for, hvad vi vil gøre for at opnå en international aftale i december.
Hvor er strategien henne?
Lars Christian Lilleholt (V), 2010-01-26:
For det første kan jeg ikke anerkende, at det skulle være en fiasko.
Den sprogbrug kan jeg slet ikke forstå.
For det andet er jeg helt overbevist om, at statsministeren og klima- og energiministeren vil fortsætte bestræbelserne for at sikre, at vi får en bindende juridisk aftale på klimaområdet.
Det er der bred enighed om i regeringen, og det er der bred enighed om i Folketinget.
Per Clausen (EL), 2010-01-26:
Det er ikke så overraskende, at hr. Lars Christian Lilleholt mener, at regeringen har gjort det fremragende.
Det ligger vel sådan ligesom i opgaven, når man er Venstres ordfører.
Men argumenterne for det, synes jeg måske alligevel bliver lidt underlige.
Jeg kan forstå, at resultatet på klimatopmødet slet ikke var nogen fiasko, det var et godt resultat.
Men var det ikke sådan, at selv regeringen gik efter en politisk bindende aftale med klare reduktionsforpligtelser til de rige lande?
Og hvad fik man?
Ingen af delene.
Det andet spørgsmål, som jeg også synes presser sig lidt på, er: Har hr. Lars Christian Lilleholt slet ikke tænkt over, hvordan det kunne gå så galt, at ulandene alle sammen oplevede, at Danmark havde allieret sig med USA med henblik på at få en uretfærdig aftale, når man tænker på alt det fremragende, som regeringen tilsyneladende har gjort op til klimatopmødet?
Jeg synes, hr. Lars Christian Lilleholt ligesom mangler at forklare, hvordan det her kan være en succes, og at han også ligesom bør give os en forståelse af, hvordan det kunne gå så galt, når man tænker på, hvilken fremragende indsats regeringen ifølge hr. Lars Christian Lilleholt har ydet?
Lars Christian Lilleholt (V), 2010-01-26:
Sagt til hr. Per Clausen: Det, som jeg har sagt, og som Venstre siger, er, at klimatopmødet er et godt udgangspunkt.
Der er jo ikke tale om det færdige resultat.
Det var det bedst muligt opnåelige i forbindelse med klimatopmødet.
Så kan jeg heller ikke anerkende, at vi har allieret os alene med USA.
Jeg har en oplevelse af, at den danske regering allierer sig med hele verden, og at den i forbindelse med klimatopmødet også gjorde alt, hvad der overhovedet var muligt, for at spille en uafhængig rolle ikke mindst i forhold til udviklingslandene.
Per Clausen (EL), 2010-01-26:
Jeg kan jo ikke afvise, at det var statsministerens plan at alliere sig med hele verden.
Jeg kan bare konstatere, at hele verden ikke opdagede det, og det er jo sådan set et ret afgørende problem, synes jeg.
Så lad os bare sige, at klimatopmødet i København var udgangspunktet for det videre arbejde – det er jeg enig med hr. Lars Christian Lilleholt i – for ringere kan det jo ikke blive.
Så vil jeg bare spørge hr. Lars Christian Lilleholt, om han i den situation synes, at det er tilfredsstillende, at EU kommer med en udmelding om 20 pct.s reduktion af CO2-udslippet, samtidig med at man siger, at man går ind for 2-graders-målsætningen, og samtidig med at man godt ved, at der i hvert fald skal leveres mellem 25 pct.s og 40 pct.s reduktion fra de rige lande for at opfylde den 2-graders-målsætning.
EU kommer altså med et udspil, som siger: Ja, ja, vi har godt nok tilsluttet os 2-graders-målsætningen, men vi opfylder den da ikke.
Lars Christian Lilleholt (V), 2010-01-26:
Til hr. Per Clausen: Realiteten i EU's udmelding er jo, at EU siger 20 pct. i 2020.
Men under forudsætning af at der bliver en ambitiøs international klimaaftale, at den øvrige del af verden også er parat til at påtage sig et ansvar for at reducere udledningerne af CO2 på et højt niveau, så er EU parat til at bevæge sig fra 20 til 30 pct. Men det er ikke bare en blankocheck, vi udskriver.
Det forudsætter jo, at resten af verden også påtager sig et ansvar, så EU ikke står alene med at løse klimaudfordringen.
Margrethe Vestager (RV), 2010-01-26:
Positivt lyttet lyder det som en erkendelse af, at det gik ad helvede til, og at den meget defensive måde, som regeringen håndterede det på, med kun at inddrage et udvalg af lande og i virkeligheden at blive ved med det, var en fejl.
Det synes jeg er fair, og jeg synes, det vil give et helt andet afsæt for forståelse af Venstres politik, hvis det er sådan, jeg skal høre det.
Derfor vil jeg selvfølgelig gerne vide, om det er det, der var erkendelsen hos Venstres ordfører: at det var meget, meget svært, og at der hverken var tid eller tålmodighed hos den danske regering til at føre det til ende.
For så står vi med en i virkeligheden meget nøgtern og klar platform for det videre arbejde, og det tror jeg vil være rigtig godt for os alle sammen.
Lars Christian Lilleholt (V), 2010-01-26:
Jeg er ikke enig med fru Margrethe Vestager i, at det gik ad helvede til.
Det synes jeg i øvrigt er et meget, meget dårligt udtryk, som jeg ikke bryder mig om at anvende her i Folketingssalen.
Men det var jo ordføreren, der fik debatten ned på det meget, meget dårlige niveau.
Men jeg vil sige, at det ikke er min opfattelse, at det gik sådan.
Min opfattelse er, at klimatopmødet er et godt udgangspunkt, og jeg glæder mig også over den meget, meget store enighed, der er i verden, om 2-graders-målsætningen, altså at temperaturstigningen skal holde sig under 2 grader.
Klimaaftalen giver jo også mulighed for, at landene kan melde deres reduktionsforpligtelser ind, og dermed muligheden for, at vi får en samlet, ambitiøs, internationalt bindende klimaaftale.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2010-01-26:
Så vidt jeg kunne høre, var der rigelig plads til, at det kunne komme ind.
Man må gå ud fra, at det, man synes der er væsentligt, er det, man tager med i sit vedtagelsesforslag.
Så jeg må spørge igen: Er det rigtig væsentligt for regeringen, og hvorfor pokker står det så ikke i det forslag, man fra ordførernes side lægger frem her i salen?
Er det dobbelttale, eller hvad er det?
Ida Auken (SF), 2010-01-26:
Jamen nu står klima- og energiministeren jo gentagne gange og refererer til EU-kredsen, og så må vi andre jo bruge de kilder, vi har, og det synes jeg sådan set bare er fair nok.
Så kan jeg også forstå, at Danmark nærmest er en enmandshær, altså: Ene land kan vi i EU ikke …
Men til den her diskussion, om man så skulle melde de 30 pct. ud som det, der ligesom var EU's signal for at lede verden – det handler jo om at lede verden og tage lederskab; det er jo det, både England, Tyskland, Frankrig, Slovenien, Holland og Belgien og sågar Portugal taler om – må jeg sige, at der ikke var noget fra Danmark.
Hvorfor var vi ikke ude at bakke op om den her meget ambitiøse EU-linje?
Lykke Friis (V), 2010-01-26:
Jeg giver fru Ida Auken fuldstændig ret i, at det jo selvfølgelig, når jeg står og refererer til et møde, som fru Ida Auken naturligvis ikke har haft mulighed for at deltage i, er helt fair, at der bliver refereret til, hvad der har stået i pressen, eller hvor der nu står noget om det her møde.
Jeg prøvede jo sådan set også på at redegøre for, hvad jeg havde sagt, ved netop at referere til Bon Jovi, mere direkte kan jeg vel ikke sige det, altså at Danmark netop forsøgte at sende det budskab om, at man, hvis man skal lede, selvfølgelig så også skal komme med noget, og det var jo det, som Danmark i høj grad så også argumenterede for.
Når det så lige gælder Tyskland, tror jeg altså også, at man må sige det på den måde – og der kan jeg jo så bare henvise fru Ida Auken til, hvad Angela Merkel har sagt for nylig, hun har jo netop sagt det her – at Tyskland altså heller ikke går til de 30 pct. uden betingelser.
Så debatten drejer sig altså om, hvordan vi kommunikerer omkring EU's nuværende politik.
Lykke Friis (V), 2010-01-26:
Tak til fru Ida Auken.
Nu er det jo fuldstændig korrekt, at det var et uformelt møde, der foregik i Sevilla, så derfor skal jeg ikke kunne sige, hvad det er for et uformelt referat, som fru Ida Auken måtte sidde med.
Den måde, som diskussionen foregik på i Sevilla, var følgende, og det er sådan set også den måde, den er foregået på siden hen, nemlig at der har været en debat blandt EU-landene om, hvordan man skal kommunikere om sin nuværende politik.
Og vi ved jo alle, at EU's hidtidige kommunikationsform har været, at EU er på 20 pct., men at man er villig til at gå til 30 pct. under bestemte betingelser.
Det, som diskussionen så gik på, var, om man skulle vende det om, altså at man frem for at sige 20-30 pct. skulle skrive 30 pct. og så lave en fodnote og der skrive: Vi bliver på de 20 pct., hvis ikke andre lande går op.
Det var den måde, som diskussionen foregik på, og jeg kan også godt sige, at det jo er sådan, at EU her i den nærmeste fremtid også kommer til at beslutte, hvor man så kommer til at lægge sig.
Og der tror jeg, jeg må skuffe fru Ida Auken med, at der altså ikke kommer til at finde nogen revolution sted; der vil man højst sandsynligt melde ind på den måde, at man siger, at man er på de 20 pct., og at man så laver en fodnote og siger: Vi går til de 30.