Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2013-05-16:
Det forgangne folketingsår har været afgørende for Danmarks energipolitik, både fordi regeringen har haft til opgave at føre energiaftalen fra 2012 ud i livet, og også fordi Danmark i kraft af EU-formandskabet sidste forår havde en unik mulighed for at sætte den energipolitiske dagsorden i hele Europa.
Nu er det blevet tid til at evaluere, om vi har fået det ud af både energiaftalen og af EU-formandskabet, som vi burde.
Begge dele er nemlig vigtige elementer i kampen for at værne os mod klimaforandringerne og den ressourcemangel, som hele verden står over for.
Det er en socialdemokratisk selvfølge, at Danmark går forrest i den kamp, og hvis man skal være en lille smule storladen og måske også en lille smule selvfed på Danmarks vegne, skal Danmark være den stjerne, som EU og resten af verden navigerer efter, når fremtidens energipolitik formuleres.
Derfor er det altafgørende, at vi i Danmark har en ambitiøs energipolitik.
Energiaftalen fra 2012 er et bevis på, at vi er ambitiøse, og den indeholder initiativer, som er store skridt i den rigtige retning.
Initiativerne sikrer, at Danmark forbliver et foregangsland, hvad angår grønne løsninger, og implementeringen af aftalen er i fuld gang og har været altoverskyggende på energiområdet det sidste år.
Vi har med energiaftalen satset hårdt på at frigøre os fra fossile brændstoffer, og regeringen har i det forgangne folketingsår bl.a. udarbejdet en strategi for udvikling af fremtidens smarte elnet
; en strategi, som er essentiel for at nå vores energimålsætninger på sigt.
I Danmark er vi på verdensplan førende inden for udvikling af smart grid, og det skal vi blive ved med at være, både fordi der er et enormt potentiale i at eksportere de her løsninger til andre lande, og i særdeleshed fordi det er et vigtigt skridt, hvis vi skal nå målsætningen om at være uafhængige af fossile brændstoffer i 2050.
Udviklingen af et smart grid skaber fundamentet for, at vi får mest muligt ud af vores vedvarende energikilder, eksempelvis ved at få variable elpriser, sådan at danske familier kan spare penge ved at vaske tøjet på tidspunkter af døgnet, hvor vores mange vindmøller er mest aktive og elpriserne derfor er lavere.
En forudsætning for at indføre variable elpriser er, at alle får fjernaflæste elmålere, og udrulningen af de fjernaflæste elmålere har vi her i foråret behandlet i Folketinget.
Derfor har folketingsåret 2013 også stået i de vedvarende energikilders tegn.
Etablering af havmøller ved Horns Rev 3 og Kriegers Flak, hvor der samlet opføres 1.000 MW havvindmøller, skrider fremad, og samtidig er der sat skub i noget nyt, nemlig opførelsen af kystnære vindmøller, og der er i foråret blevet vedtaget, at der opføres 500 MW kystnære vindmøller omkring Danmark.
Udbygningen betyder, at halvdelen af den danske elforsyning – halvdelen af den danske elforsyning, det er ret meget – i 2020 vil komme fra vindenergi alene.
Det er langt bedre end de krav, som EU stiller.
Og i den forbindelse – nu fokuserer vi tit meget på vind – skal vi jo selvfølgelig ikke glemme alle de andre vedvarende energikilder.
Vi skal skabe et energimiks, der sikrer, at vi når vores målsætning om uafhængighed af fossile brændsler på så billig en måde og på så smart en måde.
Eksempelvis skal vi udnytte, at solen af og til, f.eks. i dag, skinner på os danskere, og vi skal udnytte jordvarme, bølgeenergi.
Vi skal udnytte den gylle, som rigtig mange landmænd jo producerer så rigelig af i Danmark, og den skal vi bruge til at lave energi af – og mægtig meget andet.
Vi skal have øje for balancen mellem alle de forskellige nye typer af energikilder og samtidig have øje for, hvordan vi får så billig en grøn energi som overhovedet muligt og samtidig understøtter udviklingen af hele den underskov af teknologi, som spirer frem.
Så er det selvfølgelig vigtigt, at vi samtidig med at udbygge den vedvarende energi holder os for øje, at samfundet også omstiller sig, forstået på den måde, at danske virksomheder også omstiller sig til de vedvarende energikilder.
Derfor har vi vedtaget en støtteordning, som skal hjælpe erhvervslivet frem mod grønnere produktionsprocesser end i dag, og på den måde kommer erhvervslivet også til at yde deres bidrag til den grønne omstilling og får på den måde også lavet de investeringer, der skal til, for at de bliver uafhængige af de dyre fossile brændsler i fremtiden.
Det er død og pine nødvendigt at give erhvervslivet rigtig gode rammer og incitamenter til at omstille sig, og den seneste tids udvikling i Europa har vist, at alt for store dele af industrien rundtomkring i Europa prioriterer kortsigtede økonomiske gevinster højere end at bekæmpe den globale opvarmning.
Men rigtig mange energiinvesteringer på det grønne område betaler sig hjem på få, få år, så bare med en lille smule længere lys på fra virksomhedernes side, så taler vi altså om investeringer, som ganske, ganske hurtigt betaler sig hjem, og at virksomhedernes økonomi bare på lidt længere sigt bliver ufattelig meget sundere, end den er i dag.
Det er erfaringerne fra meget store dele af dansk erhvervsliv, at lige præcis energiinvesteringer betaler sig, og det er også derfor, at der også har været meget bred opbakning til energiaftalen, i forbindelse med at den blev landet sidste år.
Og virkeligheden er nu, at det koster en flad tyver at udlede 1 t CO2 i EU.
Vi kan på ingen måde være tilfredse med, at det nærmest er gratis at forurene vores fælles luft, vand og natur i Europa.
Vi skal have alle til at forstå, at en grøn omstilling på lang sigt er en nødvendig investering og også er en investering, der kan betale sig.
Og det er så i øvrigt ikke en investering, som koster arbejdspladser, sådan som det ellers har været naturligt for en bestemt skole at mene særligt op igennem 1990'erne og 00'erne, hvor der fandtes sådan en tone i debatten om, at hvis man investerede grønt, ville det koste arbejdspladser.
Jeg tror, at de fleste af os efterhånden har indset, at det modsatte gør sig gældende.
I løbet af de sidste 10 år er vi gået fra, at grøn energiteknologi var en vare, som vi eksporterede for 6 mia. kr. af i Danmark, og til, at vi nu er oppe på 32 mia. kr.
Det har de sidste par årtier faktisk også vist.
Danmark forsøgte at gøre en forskel for Europa under EU-formandskabet, og under formandskabet forhandlede vi et energieffektiviseringsdirektiv hjem, som sikrer en energibesparelse på 17 pct. i EU.
Det kan vi være rigtig stolte af.
Men hvor er det deprimerende, at Danmarks arbejde undermineres, alene fordi man ikke kan se ud over sin egen næsetip i dele af industrien, og regeringen vil selvfølgelig gøre, hvad regeringen kan, for at få forslaget om at redde CO2-kvoterne fremsat igen og vedtaget.
Det skal ikke kunne betale sig at forurene, lige meget hvad dele af industrien end siger.
Og heldigvis kan jeg glæde mig over, at de danske europaparlamentarikere, lige med undtagelse af Dansk Folkepartis Morten Messerschmidt, faktisk stemte for forslaget, og at Danmark dermed udgjorde en relativt fælles front på det her område.
Det vidner om, at alle danske europaparlamentarikere har forstået, at det kræver en fælles europæisk indsats at komme den globale opvarmning til livs.
Vi kan runde det her folketingsår af med at konkludere, at Danmark går forrest, hvad angår den grønne omstilling, og det fortsætter vi med i udmøntningen og i implementeringen af energiaftalen.
Men desværre må vi også sande, at det kræver mere end et energieffektiviseringsdirektiv at få skik på forureningen i Europa, og derfor er der behov for, at alle partier også fremadrettet støtter op om energiaftalen, sådan at Danmark kan beholde miljø- og klimaførertrøjen på.
Europa skal stå sammen om det her spørgsmål.
Man kan til enhver tid regne med, at Socialdemokraterne vil arbejde for et grønnere Danmark og Europa, hvor grønne investeringer og arbejdspladser ikke er hinandens modsætninger, men måske faktisk ovenikøbet hinandens forudsætninger.
Grøn omstilling er til gavn for klimaet, det skaber arbejdspladser, og det giver også Danmark en forsyningssikkerhed, når olien slipper op.
Med de ord vil jeg gerne takke alle i salen for et rigtig godt samarbejde det seneste år på energiområdet, og jeg håber, at det gode samarbejde vil fortsætte i det kommende folketingsår.
Det kan godt være, at musikken spillede så højt, at der var noget, jeg missede – så beklager jeg.
Men det, der lige bringer mig til at tage ordet, er hele det her felt, der handler om udrulning af smart grid.
Som Dansk Folkepartis ordfører også kunne høre i min ordførertale, ligger det Socialdemokratiet rigtig meget på sinde, at vi får den her mulighed for at få intelligente elmålere ud i de danske hjem, dels fordi vi mener, at danskerne kan have et stort engagement i det, dels selvfølgelig fordi det underbygger at kunne bruge den grønne energi smartest muligt.
Hvad er Dansk Folkepartis opfattelse af det?