runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2011-04-26:
Den aftale om arbejdsmiljø, som vi har fået forhandlet på plads, er jo en fortsættelse af den screeningsindsats af virksomhederne, som vi lavede for nogle år tilbage.
Nu er arbejdsmiljøet på alle virksomheder blevet gennemgået, og så skal vi selvfølgelig ikke falde helt tilbage og sløje af; så skal vi fortsætte den gode indsats, der er blevet gjort over for virksomhederne.
Derfor fortsætter Arbejdstilsynets screening af virksomhederne i to spor, og indsatsen bliver så mere målrettet de dårlige virksomheder, hvor der er problemer med det psykiske arbejdsmiljø.
Her vil Arbejdstilsynet besøge de virksomheder, der har to årsværk og derover ansat, i perioden fra 2012 til 2019.
Så er der dem, hvor der ikke rigtig er nogen ansatte, altså hvor der er et årsværk og derunder, og de skal ikke have nogen besøg.
Der kunne være nogle stikprøvekontroller.
Virksomheder med et til to årsværk skal have besøg, sådan at de risikobaserede virksomheder får besøg og resten får stikprøvekontrol.
Det er en god indsats efter Dansk Folkepartis mening.
Vi har også lavet en forenkling af indsatsen over for virksomhederne.
Der skal noget mere rådgivning og vejledning til.
Det skal ikke være sådan, at virksomhederne betragter Arbejdstilsynet som noget dårligt, der kommer ud til dem, men som en samarbejdspartner.
Det skal hjælpe de virksomheder, der har problemer.
Det er vi heldigvis af med.
Så bliver der indført differentierede bøder, og der kan man sige, at det er rimeligt nok, at store virksomheder har et større ansvar, og at de skal betale noget mere end en lille virksomhed.
Vi skulle jo nødig kvæle de små virksomheder og ødelægge initiativet til at sætte noget i gang.
Det kan hurtigt blive uoverskueligt, hvis det bliver for voldsomme bøder, som små virksomheder får.
Men alt i alt, med regelforenkling, mere venlighed og imødekommenhed fra Arbejdstilsynet, mere hjælp til små virksomheder og med vejledning af virksomhederne synes vi i Dansk Folkeparti at vi har fået en rigtig god aftale forhandlet på plads.
Jeg kan ikke se andet, end at det her skulle være en klar forbedring for virksomhederne, og jeg tror, at vi med den indsats her vil få et rigtig godt arbejdsmiljø, som bliver både virksomhedernes ledelser og de ansatte til gavn.
Så Dansk Folkeparti støtter selvfølgelig det her lovforslag.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-04-26:
Som jeg sagde i min tale, kunne jeg godt se for mig, at vi skulle have intensiveret indsatsen fra Arbejdstilsynet, så vi var sikre på, at alle virksomheder, helt ned til dem med et årsværk, fik besøg i den periode, som aftalen dækker.
Peter Juel Jensen (V), 2011-04-26:
Ja, sådan kan man jo huske så forskelligt – for jeg husker det lidt anderledes.
Jeg vil også gerne tilslutte mig det her, for jeg synes da, at jeg sagtens kan stå inde for de erfaringer, man har gjort sig i Sverige, den økonomi, man putter i det, og hele den model, der er bygget op omkring det svenske arbejdsmarked, når det kommer til det her.
Jeg synes, det er godt, at vi her i dag kan blive enige om, at vi skal arbejde frem imod at få benchmarket de to områder.
Birgitte Josefsen (V), 2011-04-26:
Tak for det.
Jeg synes altså, at det er en mærkelig retorik at have: Den læge, der står på det offentlige sygehus og bruger sin arbejdstid der, er den gode, og så bruger han måske to fridage i det private, og så duer han ikke til noget som helst.
Jeg synes, at det er en besynderlig holdning at have.
Jeg synes også, at fru Sophie Hæstorp Andersen glemmer, at de private sygehuse også skal akkrediteres under den danske kvalitetsmodel og faktisk har stået i kø for at blive det.
Nogle af dem er faktisk blevet akkrediteret, før de offentlige sygehuse er blevet det, så det er jo ikke sådan, at de private har ligget på den lade side.
Pia Adelsteen (DF), 2011-04-26:
Jeg ville ønske, man havde tænkt sådan på nogle andre områder i forhold til EU-Domstolen, skulle jeg så hilse at sige, men det er så en anden diskussion.
Det, der undrer mig ved svaret, er måske, at ordføreren faktisk siger, at det her jo er en politisk aftale.
Vi skal se hinanden i øjnene, vi kan jo ikke smide hinanden ud, og der er ingen konsekvenser osv., men ikke desto mindre står der jo i forslaget til vedtagelse, at det er vigtigt, at man forbedrer økonomierne i de lande, som Danmark har et økonomisk samarbejde med, herunder EU.
Men så står der også helt til sidst »så det undgås, at uholdbar økonomisk politik i et land får negative effekter på andre lande.
« Så er det, jeg bare siger, at hvis der ikke er nogen konsekvenser – godt nok er et ord et ord, men hvis man ikke lige overholder det, så finder man nok ud af det nede i baren over en øl, eller hvad ved jeg – hvordan kan det så have den her effekt?
Mike Legarth (KF), 2011-04-26:
Vi lægger meget vægt på, at det her er en politisk aftale og netop ikke en juridisk aftale, der skal bedømmes af andre, som kan nå frem til nogle domme, som vi er meget uenige i.
Men hvis man ikke er enig, er der altså plads til debat.
Det er jo den juridiske del af det, og den risiko løber vi altså ikke her.
Pia Adelsteen (DF), 2011-04-26:
Grunden til, at jeg rejser mig, er selvfølgelig, at ordføreren selv sagde, at det her jo er en politisk aftale – den er ikke juridisk bindende, det er ikke en juridisk aftale.
Jeg vil bare godt høre, hvad forskellen er, for en politisk aftale er vel noget, man står ved, ellers giver det jo ikke mening at lave den; så kan man lave nok så meget juristeri.
Men når en hånd er en hånd og et ord er et ord og en mand er en mand – eller hvordan vi nu plejer at sige det – er det vel også sådan for De Konservative?
Mike Legarth (KF), 2011-04-26:
Nej, det ændrer ikke ved, at hvert enkelt land kan føre sin egen politik.
Det skal bare ske inden for en ansvarlig økonomisk ramme: en sund udvikling, en holdbar økonomi.
Inden for den ramme kan landene disponere, præcis som de har lyst til.
Det er jo da positivt, sundt og godt, for vi er jo afhængige af, at alle landene i EU klarer sig godt, sådan at vi samlet set er en stærk konkurrencepart i konkurrencen mod de andre lande rundt i verden.
Og hvis der ikke er orden i tingene, ved vi også, at det er de andre, der skal betale de steder, hvor der ikke er orden i det, og det er vi nødt til at undgå, så vi ikke får de her situationer som med Grækenland og andre lignende situationer.
Per Clausen (EL), 2011-04-26:
Det, hr. Mike Legarth nu siger – og det forstår jeg godt – er, at det ikke gik så godt.
Så laver man nogle flere regler og indfører nogle regler, der gør, at vi får disse flere regler overholdt bedre.
Det forstår jeg godt.
Det er det, det går ud på; det er jeg med på.
Men jeg forstår bare ikke, hvordan det hænger sammen med, at man siger, at det ikke ændrer ved de enkelte landes mulighed for at føre en selvstændig økonomisk politik.
Alt det, hr. Mike Legarth siger, og som han også går ind for og synes er godt, vedrører jo ting, som ændrer på de enkelte landes mulighed for at føre en selvstændig politik.
Bare vi dog en gang imellem kunne tage udgangspunkt i det, der er virkeligheden, og så diskutere, hvorfor vi synes, at det, der sker, er rigtigt eller forkert, i stedet for at vi skal have de her forfærdelige selvmodsigelser bare inden for tre-fire linjer i sådan et forslag til vedtagelse.
Mike Legarth (KF), 2011-04-26:
Det handler om frivillighed, og det handler om, at vi vil bevare den nationale selvstændighed.
Vi bestemmer i eget hus, og sådan skal det blive ved med at være, og det er der ikke nogen juridiske enheder der skal sige noget andet om.
Og sådan bliver det.
Et worst case-scenarie er jo, at et land bryder den her politiske aftale og dermed underminerer EU's økonomi, som andre så er nødt til at betale for, når korthuset en dag falder sammen, og så er det godt at have lavet nogle fælles regler.
Men det må ikke blive for nidkært, det må ikke blive for rigidt, sådan at det er en juridisk aftale.
Det skal netop være en politisk aftale, og derfor støtter vi massivt op om netop det.
Per Clausen (EL), 2011-04-26:
Ja, ellers ville det da være udtryk for et ændret parlamentarisk styrkeforhold, hvis det ikke kunne vedtages, eller at klarsynet havde bredt sig i Socialdemokraterne og SF's folketingsgruppe, uden at ordførerne havde opdaget det.
Det er nok for meget at tro på.
Jeg vil stille et enkelt spørgsmål til hr. Mike Legarth.
I det forslag til vedtagelse, der ligger, står der, at initiativerne ikke ændrer på de enkelte landes mulighed for at føre en selvstændig økonomisk politik.
Det vil sige, at muligheden for at føre en selvstændig økonomisk politik, også selv om den ifølge hr. Mike Legarths opfattelse er tåbelig og forkert, er der overhovedet ikke ændret på.
Så står der: »Det er samtidig i fælles interesse, at alle lande tilrettelægger deres økonomiske politik inden for stærkere fælles spilleregler ...«
Hvis disse stærkere fælles spilleregler ikke går ud på at ændre landenes mulighed for at føre en selvstændig økonomisk politik, hvad går de så ud på?
Mike Legarth (KF), 2011-04-26:
Tak for det.
Det er i alle landes fælles interesse, at det enkelte land tilrettelægger sin økonomiske politik inden for rammerne af nogle fælles spilleregler, fordi spillereglerne afspejler sund økonomisk politik, og fordi det er i det enkelte lands egen interesse, at rammerne for den politik, man vil føre, er kendte.
Konkurrenceevnepagten og det styrkede økonomiske samarbejde respekterer fuldt ud det danske euroforbehold.
Arbejdet med at styrke det økonomiske samarbejde skal ses i lyset af, at den økonomiske krise afslørede væsentlige svagheder og mangler i det økonomiske samarbejde.
Der er fremlagt en balanceret pakke af tiltag, som tilsammen bedre skal sikre, at EU-landenes økonomier ikke kører af sporet.
Samtidig skabes et sikkerhedsnet i de situationer, hvor det alligevel måtte gå galt.
Der er selvfølgelig ikke med disse forslag indført en ny fælles økonomisk politik eller en central kontrol med EU-landenes finanslove eller økonomiske politik.
Hovedlinjen på tværs af alle disse tiltag er, at det fortsat er de enkelte lande, der bestemmer deres egen økonomiske situation, og det er de enkelte landes eget ansvar at føre en holdbar og ansvarlig økonomisk politik.
Det er imidlertid en klar forudsætning for, at Danmark og alle andre, særlig de mindre EU-lande, kan føre en selvstændig og uafhængig økonomisk politik, at man dels har orden i sin egen økonomi, dels at andre lande har orden i deres økonomi.
Uden en sund og ansvarlig økonomisk politik risikerer man, at stigende gæld og stigende renter tager magten over den økonomiske politik og reelt begrænser de nationale økonomiske handlemuligheder betydeligt, som det er sket i f.eks. Grækenland og flere andre lande.
Konkurrenceevnepagten, som der er henvist til ved flere lejligheder fra talerstolen i dag, indebærer ud over de øvrige elementer, jeg allerede har nævnt, og ud over de målsætninger, som landene har påtaget sig under Europa 2020-strategien, at de deltagende lande på øverste politiske niveau skal vælge at forpligte sig til at gennemføre de nationale økonomiske, politiske tiltag og reformer rettet mod at nå fælles overordnede mål.
De overordnede mål for konkurrenceevnepagten er styrket konkurrenceevne, øget beskæftigelse, styrket finanspolitisk holdbarhed og styrket finansiel stabilitet, og landene vælger selv deres forpligtelser
Den økonomiske krise har vist, at en række EU-lande, herunder også lande, der har overholdt de grundlæggende finanspolitiske regler, havde opbygget uholdbare ubalancer i form af en overophedet økonomi og andre former for konkurrenceproblemer: stigende gæld, stigende rente og høj ledighed.
Konkurrencepagten giver f.eks. Danmark større indflydelse på at sikre, at også andre lande fører en sund og ansvarlig økonomisk politik, som også vil være til fordel for Danmark.
Der er skabt et godt resultat i kraft af det stærkere samarbejde og også i forbindelse med konkurrenceevnepakken.
Vi har jo tidligere i dag – min tid er ved at løbe ud – hørt hr. Jacob Jensen fremsætte et forslag til vedtagelse på vegne af Venstre og Konservative, og det håber jeg selvfølgelig at der kan skaffes flertal for.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2011-04-26:
Jamen det er ikke virkeligheden.
Regeringen lægger jo ofte sidste hånd på sit udkast til finanslov engang i april, så i virkeligheden er man rigtig langt henne i processen i det danske Folketing i forhold til f.eks. nogle nøgletal.
Det vil være nøgletal, der er tale om man skal sende til Kommissionen, og som Rådet så skal vurdere.
Der er jo ikke tale om den ganske finanslov.
Der er tale om, at man lever op til de krav, der f.eks. er i stabilitets- og vækstpagten vedrørende det offentlige underskud, og det er jo de tal, man melder ind.
Det vil ikke være en hel talrække.
Derudover tror jeg, at det, man skal være opmærksom på, er, at det handler om, at det er de økonomier, der er i gevaldig krise, der virkelig vil blive holdt øje med.
Det er ikke dansk økonomi.
Selv om jeg synes, at den nuværende regering med støtte fra Dansk Folkeparti har gjort noget forfærdeligt med dansk økonomi, er det jo ingenting at sammenligne med f.eks. Grækenland, Irland eller Portugal.
Der er udfordringen så en anden, og det giver god mening, at vi holder øje med det, hvis vi skal være med til at betale gildet.
Pia Adelsteen (DF), 2011-04-26:
Sådan går det en gang imellem, når man bliver ivrig.
Det er o.k.
Jeg synes faktisk, det er vigtigt, for jeg ved, at man ude i kommunerne – og der sidder jeg jo så også – jævnligt følger op på, hvordan regnskabet ser ud i forhold til budgettet.
Jeg vil bare sige, at tallene nogle gange kan ændre sig gevaldigt i løbet af bare et halvt år.
Det er derfor, jeg mener, at der er en meget, meget stor forskel i det her.
Altså, der er to ting i det: For det første kan der være stor forskel på beløbene, altså på, hvordan tingene ser ud i foråret kontra i efteråret.
For det andet er der det her med, at EU rent faktisk får tingene at se før Folketingets partier.
Det synes jeg simpelt hen ikke er o.k.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2011-04-26:
Først vil jeg lige anholde det her med, at det er ordkløveri, for det mener jeg bestemt ikke der er tale om.
Der er forskel på, om man bliver idømt en bøde for et eller andet, man har gjort – man får en bøde på 500 kr. – eller om man på et eller andet tidspunkt tænker, at nu skal man ned og have nogle penge af naboen og naboen så siger: Nej, jeg har ikke lyst til at give dig nogle penge, for du har ikke overholdt de regler, vi har aftalt.
Altså, det er jo ikke sådan, at man kan have en forventning om, at man pr. automatik kan modtage f.eks. landdistriktsmidler eller landbrugsstøtte.
Det er i virkeligheden det, der kan blive holdt tilbage.
Det var det første punkt.
Det andet punkt har jeg faktisk glemt.
Jeg undskylder over for ordføreren.
Jeg blev så optaget af det, jeg sagde.
Undskyld.
Mike Legarth (KF), 2011-04-26:
Vi har tidligere haft et sæt spilleregler i stabilitets- og vækstpagten.
Vi har set, at ikke alle landene har levet op til de forventninger, vi havde, og derfor er der nu en større specifikation, en øget overvågning af økonomierne.
Men det er jo stadig sådan, at man sender sine ting ned til kontrol, kan man sige.
Men det er jo som sagt en politisk aftale, ikke en juridisk aftale, så der er ikke noget, der egentlig skal siges ja eller nej til.
Det er i fælles interesse, at tingene bliver kigget efter i sømmene, sådan at vi er sikre på, at alle overholder de aftaler, vi har lavet med hinanden, og hvis der så er nogen, hvor man kan se at den strukturelle balance ikke er i orden, så får de nogle forslag til, hvordan det kan ændres.
Thomas Jensen (S), 2011-04-26:
Det var en lang øvelse i ikke at give et svar på det spørgsmål, man stiller.
Men jeg vil bare præcisere Socialdemokraternes holdning til forhandlingerne mellem parterne, som er, at kommer parterne frem til noget, der kan bruges – og det synes vi allerede at de har med de 57 punkter, der er indgivet – skal det da også fremsættes som lovforslag.
Nu er der gået 5½ år med de forhandlinger, og det er jo en uendelighedsproces uden lige.
Det kan vi ikke vente på.
Ministeren svarede ikke på mit korte og konkrete spørgsmål om, om ministeren er enig med sin forgænger, fru Eva Kjer Hansen, som, da hun var socialminister, sagde, at hun principielt mente, at forrentningen af indskud og depositum skulle tilfalde lejerne, altså at det var lejernes penge.
Er den nuværende socialminister enig i det?
For fru Eva Kjer Hansen sagde i 2005, at nu ville hun sætte embedsmændene i gang med at udarbejde et forslag.
Er der sket noget, eller er det hele bare lagt i syltekrukken?
Benedikte Kiær (KF), 2011-04-26:
Det er da rart, at spørgeren ved, hvad det er for et ministerium, jeg repræsenterer.
Jeg synes da, at det er meget, meget ærgerligt, ja, det er faktisk rigtig ærgerligt, at Socialdemokraterne overhovedet ikke tror på, at det arbejde, der foregår lige i øjeblikket mellem udlejerne og lejerne, faktisk er en pind værd.
Det synes jeg er rigtig, rigtig ærgerligt, for det er faktisk et arbejde, som jeg forventer mig ret meget af.
Der bliver faktisk gået rigtig godt til det her arbejde, og jeg mener faktisk, at vi ikke skal forstyrre det, for man vil virkelig gerne nå frem til et forhandlingsresultat.
Og så synes jeg egentlig – nu ser jeg bort fra spørgerens bemærkninger – at jeg har gjort rede for, hvorfor vi derudover ikke kan støtte forslaget fra regeringens side.
Thomas Jensen (S), 2011-04-26:
Tak til ministeren.
Ja, det var jo noget af en tale, der for 75 pct.s vedkommende handlede om processen, og så var der også lige lidt indhold til sidst.
Jeg vil starte med til den der lange snak om processen og om, hvorvidt det her er et indgreb i parternes forhandlinger, at sige: Nej, det er det ikke.
Ministeren har ikke magtet opgaven, og det har de tre foregående ministre heller ikke.
Parterne har forhandlet i 5½ år, og nu må det være tid til, at vi også med hensyn til de punkter, som ikke er med på forhandlingsbordet hos parterne, kan begynde at fremsætte nogle forslag her i Folketingssalen.
Jeg synes ikke, at ministerens manglende evne til at få parterne til at finde sammen og finde et resultat, som så hele tiden bliver obstrueret af ministeren, er noget, der skal låse Folketingets partier med hensyn til at fremsætte lovforslag på det område.
Det, jeg vil spørge ministeren om, er, om ministeren er lige så principfast som sin forgænger, fru Eva Kjer Hansen, da hun var socialminister.
Og derefter sagde ministeren, at nu ville hun sætte embedsmændene i gang med at finde en løsning på det her forslag.
Jeg vil spørge ministeren: Er ministeren enig med sin forgænger?
Og hvad er der sket med arbejdet i Justitsministeriet, nej, i Socialministeriet?
Per Clausen (EL), 2011-04-26:
Jeg ved slet ikke, hvad der ville ske for mig i min deltagelse i det parlamentariske arbejde, hvis jeg kun stillede spørgsmål til personer, jeg troede jeg kunne overbevise.
Det ville givetvis reducere min arbejdsindsats ganske væsentligt.
Men jeg tror alligevel, at jeg vil blive ved med at stille spørgsmål, måske endda også til hr. Mike Legarth, hvis det kommer dertil engang.
Jeg synes jo, at hr. Mike Legarth er en lille smule modig, når han siger, at det, der karakteriserer en sund økonomisk politik, er, at man påtager sig ansvaret for at skaffe de indtægter, der svarer til de udgifter, man har.
Jeg ved godt, at underskuddet på statsregnskabet sidste år blev 45-50 mia. kr. mindre, end man havde regnet ud det ville blive.
For det kan jo være svært at regne på den slags tal.
Det er nemmere at regne ud, hvordan det ser ud i 2020 end i 2010.
Men alligevel må man vel sige, at den nuværende regering og det nuværende flertal ikke har levet op til det.
Der tales om fornuftig økonomisk politik og ansvarlig økonomisk politik, men vi skal jo lægge mærke til, at det her er en enighed, der består mellem V, K og Socialdemokraterne og SF.
Og hvis man der er enige om, hvad der er en fornuftig og ansvarlig økonomisk politik, så er der noget, jeg har misforstået.
Mike Legarth (KF), 2011-04-26:
Nu ved jeg godt, at hr. Per Clausen ikke er optaget af, at man som land er i stand til at betale regningen for de udgifter, man påtager sig.
Men for en enkelt gangs skyld stiller jeg alligevel spørgsmål til hr. Per Clausen, selv om jeg normalt anser det som fuldstændig spild af tid, fordi jeg godt ved, at jeg ikke kan overbevise hr. Clausen.
Men når man taler om fornuftig økonomisk politik, glemte hr. Per Clausen jo så at tilføje andet led, som jeg også gjorde rede for, nemlig at det skulle være en sund udvikling, en holdbar økonomi, altså en ansvarlig økonomi og en holdbar økonomi.
Det vil sige, at man påtager sig udgifter, sådan at man er i stand til at betale de regninger, der kommer både på kort og på lang sigt.
Så længe de enkelte lande gør det, er det fuldstændig uproblematisk at være en del af den her pagt.
Det var det, jeg redegjorde for, og det var det, jeg mente, og nu har jeg haft mulighed for at forklare det, så jeg skal nok lade være med at tage ordet en anden gang.
Pia Adelsteen (DF), 2011-04-26:
Når jeg nu vil stille et spørgsmål eller to til ordføreren, er det, fordi ordføreren selv kom ind på, at den her aftale – europluspagten – jo ikke var juridisk bindende, men en politisk aftale.
Derfor vil jeg stille samme spørgsmål, som jeg tror jeg på et tidspunkt stillede i Europaudvalget til både finansministeren og statsministeren: Mener ordføreren, at en politisk aftale skal overholdes lige så vel som en juridisk aftale?
Lone Dybkjær (RV), 2011-04-26:
Jeg mener, at der er et problem i, at vi skriver selvstændig økonomisk politik på samme måde, som Enhedslisten gør det.
Det havde nok været meget godt, at vi havde haft et par sætninger bagefter, for det er ikke det samme, vi mener med selvstændig økonomisk politik, når Det Radikale Venstre snakker om det, og når Enhedslisten snakker om det.
Jo, der er begrænsninger i den selvstændige økonomiske politik, og der er sket fortsatte begrænsninger, jo mere vi har fået en global verden.
Sådan er det.
Der var engang, hvor vi kunne devaluere – bare for at tage et eksempel.
Det kan vi jo i realiteten ikke mere.
Jeg ved godt, at der er andre lande, der har en anden holdning, men med den danske situation – og det har ikke noget at gøre med vores tilknytningskrav – synes vi simpelt hen ikke, at det er klog økonomisk politik at devaluere.
Og det er da for så vidt en begrænsning i den selvstændige økonomiske politik.
Det er da klart, at der her også er kommet nogle begrænsninger, i form af at der er kommet nogle aftaler.
Og jeg gider slet ikke gå ind i den der semantiske diskussion om det juridiske og det politiske og alt muligt.
En aftale er en aftale, og vi er selvfølgelig også forpligtet af de aftaler.
Det synes jeg er godt, og jeg synes, det er godt, fordi Danmark ikke er det eneste land, der er forpligtet.
Det er, fordi de andre lande også er forpligtet, at det giver mening.
Per Clausen (EL), 2011-04-26:
Det sidste tror jeg er helt rigtigt.
Jeg er i hvert fald sikker på, at en meningsmåling med det spørgsmål ville få et forholdsvis entydigt resultat.
Man kan så tænke over, hvad det ville blive, hvis man spurgte befolkningen, om de mente, at politikerne havde været deres ansvar bevidst i den her sag.
Men lad det være.
Men er fru Lone Dybkjær ikke enig med mig i, at der faktisk er sket det i løbet af det seneste års tid, at Danmark har påtaget sig flere forpligtelser, forstået på den måde, at vi har accepteret, at der kommer flere EU-regler vedrørende økonomien, og at der kommer mere effektive metoder til at sikre, at disse regler overholdes, og at det altså forpligter Danmark yderligere?
Så hvis man tager det en lille smule bogstaveligt, må man sige, at det er noget af en tilsnigelse, når der skrives i det forslag til vedtagelse, der ligger, at det ikke ændrer på de enkelte landes mulighed for at føre en selvstændig økonomisk politik, for det gør det.
Det er selvfølgelig med det forbehold, som fru Lone Dybkjær rejste, at det jo altid kan diskuteres, hvilken selvstændighed man overhovedet har, når man lever i en verden omgivet af andre mennesker og andre nationer – det er jeg med på.
Men realiteten er vel, at det her ud fra en almindelig forståelse af ordene betyder, at mulighederne for at føre en selvstændig økonomisk politik er blevet reduceret.
Det synes fru Lone Dybkjær er godt, mens jeg synes, det er skidt, men det er jo altid rart at kunne diskutere uenigheder, på baggrund af at man nogenlunde ved, hvad det er, der sker.