runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kamal Qureshi (SF), 2009-03-17:
Jeg skal gøre det kort.
Jeg har sådan set spurgt ordførerne fra regeringspartierne og Dansk Folkeparti adskillige gange.
Som fru Anne Baastrup også har anført, er det et ganske alvorligt lovforslag, og det er et meget omfattende lovforslag.
Det er rigtig, rigtig ærgerligt, at lovforslaget nu bliver rodet sammen med noget, som faktisk skulle indgå i en helt anden diskussion, netop at give stedbørnsadoption fra fødslen til det homoseksuelle par, der får et barn - det, som oppositionspartierne længe har kæmpet for.
Det har vi fra SF's side længe ønsket at ændre ved.
Vi har sammen med oppositionspartierne også flere gange foreslået det, så den del af forslaget vil vi faktisk gerne støtte.
Det ved jeg også at de andre oppositionspartier siger, så det er der bred enighed om i Folketinget, kan jeg forstå.
Det synes jeg bare er ærgerligt, og jeg kan ikke forstå, hvorfor man fra regeringspartiernes side helt kategorisk afviser at tage det ud og behandle det for sig.
Det er jo et lillebitte forslag, der, som flere andre af regeringspartiernes ordførere har sagt, ikke har forfærdelig meget med det andet at gøre.
Hvorfor kan vi ikke bare pille det ud, så vi reelt, åbent og detaljeret kan diskutere adoptionsforslagene for sig, og så have det her for sig?
Hvorfor vil man gerne have, at eksempelvis SF, hvis nu det her ikke bliver ændret, kommer til at stemme imod noget, vi egentlig godt kunne tænke os at stemme for?
Hvorfor ønsker regeringen kategorisk, også i den måde, de behandler lovforslagene på, at få så smalle aftaler som muligt?
Karsten Nonbo (V), 2009-03-17:
Jamen det er jo noget af det, vi skal kigge på i udvalgsarbejdet, for der er sager, der i mine øjne er meget, meget oplagte, og så er der også sager, der ikke er oplagte, og det er jo ved tvivlssager, at der skal prøves mange andre løsninger, for vi er jo enige om, at tvang er den absolut sidste løsning, man har.
Men indimellem må man også være så realistisk at sige, at det kan være nødvendigt for barnets skyld.
Vi har åbne adoptioner, og man prøver i netværket at se, om der er andre, der kan adoptere, og der kan eventuelt laves en frivillig anbringelse i netværket omkring det ægtepar eller den enlige, som man er nødt til at tage barnet fra med tvang.
Så tvangsbortadoption er jo selvfølgelig den sidste løsning, når alt andet er glippet.
Men hvis barnets mor eller far gentagende gange med tidligere børn osv. har vist, at her er intet at bygge på, så mener jeg, at man må slå til fra starten, frem for at barnet først bliver anbragt og så skal skifte en gang til osv.
Det er der, vi har set så mange uheldige eksempler.
Line Barfod (EL), 2009-03-17:
Men problemet opstår jo, for når man ser på de meget brede kriterier, kan man se, at det jo kan være flere tusind børn.
Og derfor er problemet, om man vil gå ind og lovgive uden, som ordføreren selv sagde, at vi har nærmere oplysninger om: Hvordan laver man kriterierne?
Hvordan er det, man går ind og sikrer, at det kun bliver ganske, ganske få børn, vi taler om?
Der vil jeg bare høre, om ordføreren ikke er betænkelig ved at skulle lovgive, uden at vi har de præciseringer, der skal til, for at vi egentlig ved, hvad det er, vi lovgiver om, noget, som ordføreren jo selv siger vil have enorm stor betydning for de her børn, og som kan præge dem for resten af deres liv.
Karsten Nonbo (V), 2009-03-17:
Det må vi klare under udvalgsbehandlingen.
Jeg ser, at det her er nødvendigt, fordi der er nogle børn, der virkelig, virkelig lider under, at vi først og fremmest ser på forældrenes tarv og så lader hånt om børnene.
Det gør jo, at de først bliver sendt i anbringelse og så senere bliver adopteret.
Hvis det er helt tydeligt og der er ældre søskende, der er blevet svigtet, og forældrene overhovedet ikke har været med, er det jo i mange situationer - i hvert fald dem, jeg har beskrevet - et spørgsmål om tvangsbortadoption direkte fra fødslen.
Jeg har været med til tvangsfjernelse direkte fra fødslen, og det er jo lidt svært at gemme sig den dag, hvor man skal føde.
Karsten Nonbo (V), 2009-03-17:
Først vil jeg gerne kvittere ordføreren for en rigtig god ordførertale.
Dernæst vil jeg spørge ordføreren - jeg tror, ordføreren er bedre til at lytte, end fru Anne Baastrup er - om det ikke er korrekt, at jeg sagde, at mange tror, at det her drejer sig om flere tusinde børn, og at det ikke var en påstand fra mig om, at det drejede sigom flere tusind børn.
Jeg tror derimod, at det er en tro, som fru Anne Baastrup har, men den bør hun jo ikke lægge mig i munden.
Så jeg vil høre ordføreren, om ordføreren ikke kan bekræfte, at jeg sagde, at andre tror, at det er flere tusinde, det drejer sig om, og at det jo derfor er noget af en tilsnigelse at komme med den påstand, at jeg skulle have sagt, at det drejede sig om flere tusinde børn.
Der er en sidste ting, jeg lige vil høre ordføreren om: Er ordføreren ikke enig i, at det er den samme Ankestyrelse, altså staten, der afgør de her sager, og ikke kommunerne, og at det vel fjerner noget af muligheden for tilfældighederne med hensyn til, hvem der skal tvangsbortadopteres, og hvem der ikke skal, når det er samme instans, der skal afgøre sagerne i hele landet?
René Christensen (DF), 2009-03-17:
Det er også derfor, at jeg siger, at det nok er et af de allervigtigste lovforslag, jeg har været med til at udvalgsbehandle i min tid herinde.
Hvad er det for en sagsbehandler, der har været på?
Er det en sagsbehandler, der ser med andre øjne på det, som måske skrider lidt hurtigere til en tvangsadoption, hvor man andre steder i landet er lidt mere tilbageholdende over for det?
Det vil vi ikke ud i, og derfor er det utrolig vigtigt.
Det er vejledningerne, der bliver rigtig, rigtig vigtige i forhold til det her lovforslag.
Hvad er det for nogle kriterier, der skal være opfyldt, for at man kan skride til det her?
Det her er jo den ultimative form for hjælp til et barn.
Og det, som jeg også lagde vægt på, var, at der jo står, at forældrene aldrig, aldrig skal kunne få forældreevnen tilbage, og det vil jo være en vurdering hver gang.
Anne Baastrup (SF), 2009-03-17:
Så vil jeg spørge til de meget udsatte børn.
Vi har jo her fået et lovforslag, som i virkeligheden, hvis man tager lovforslaget på ordet, kan komme til at betyde rigtig meget for - hvad var det, hr. Karsten Nonbo sagde - flere tusinde børn.
Det, der så er øvelsen i den her lovbehandling, er at få det her tal ned til flere end i dag, hvor det er sådan cirka halvandet barn om året, der bliver udsat for tvangsadoption.
Muligvis stiger det til ti, muligvis nogle flere.
Er hr. René Christensen enig med mig i, at det drejer sig om at få konkretiseret og præciseret det her lovforslag, således at der ikke er nogen uden for den her bygning, der overhovedet forestiller sig, at det er mere end bare i gennemsnit et par stykker om måneden?
Kamal Qureshi (SF), 2009-03-17:
Jamen undskyld mig, hvor var ordføreren fra Dansk Folkeparti henne før, da debatten startede herinde?
Der er da flere her i Folketingssalen også fra SF - der har stillet spørgsmål om andre elementer af forslaget.
Så det er jo noget vrøvl at sige, at det er det eneste, vi taler om.
Vi har jo stillet nogle konkrete spørgsmål om det her for netop ikke at komme i den her situation, hvor vi sidder og diskuterer en - hvilket jer er fuldstændig enig med ordføreren i - mindre del af en meget stor lovpakke.
Det er jo derfor, vi har foreslået, at vi tager det ud, så vi kan holde den diskussion for sig, fordi den indeholder nogle andre elementer, og lader det her andet sociale element indgå i en større diskussion for sig.
Det er jo reelt set det samme, vi ønsker.
Så hvis nu ordføreren lægger mærke til, hvad der bliver spurgt om efterfølgende, når der både kommer nogle fra mit eget parti og andre partier og stiller spørgsmål, så er jeg sikker på, han vil høre, at der også vil blive spurgt til de andre elementer.
René Christensen (DF), 2009-03-17:
Nu har ordføreren for SF ikke været på endnu, men det kommer bag på mig, at det, i et så vigtigt lovforslag, som betyder så meget for disse udsatte børn, netop er det her, der bliver stillet spørgsmål til hele tiden.
Jeg synes, det fortæller noget om, hvordan man har læst det her lovforslag.
Så længe jeg står her, er spørgeren velkommen til at sætte spørgsmålstegn ved forslaget, også med hensyn til de registrerede partnere, og jeg vil gerne svare på det, så vi kan sagtens tage den debat.
Men det kommer bag på mig, at det eneste, man piller ud og fokuserer på i dette utrolig vigtige lovforslag om nogle af de allermest udsatte børn, vi har i vores samfund, er den del, der handler om homoseksuelle.
Jeg må sige, at det kommer bag på mig.
Kamal Qureshi (SF), 2009-03-17:
Lidt i forlængelse af det sidste, ordføreren var inde på med hensyn til stedbarnsadoption, vil jeg også gerne spørge, om Dansk Folkeparti kunne støtte, at vi kunne behandle den del af forslaget for sig.
Jeg ved, at der er en del fra Dansk Folkeparti, som har haft nogle meget stærke holdninger til homoseksuelles rettigheder, og hvilke rettigheder der skal være med hensyn til lesbiske par, der får børn sammen.
Det synes jeg er helt i orden, for det er jo en åben politisk debat, som man kan få mulighed for at tage, men den åbne politiske debat kan vi bare ikke tage, hvis vi får den her kombimodel eller det her massebryllup, som dette forslag, hvor man har klumpet det hele sammen, lægger op til.
Så kunne Dansk Folkeparti også være med til, at man pillede den diskussion om stedbarnsadoption ud af det nuværende forslag og behandlede det for sig, sådan at vi her i Folketingssalen åbent kunne drøfte det, og de, der var for, at man fjernede denne 3-måneders-grænse, kunne støtte forslaget, og de, der var imod, kunne stemme imod?
René Christensen (DF), 2009-03-17:
Jamen det glæder mig da, men jeg kan ikke se problemet i, at man har et lovforslag, som indeholder mere end én ting.
Jeg har da i min tid herinde oplevet lovforslag, som har været rimelig komplicerede, og hvor man har skullet stille mange spørgsmål også til flere elementer i samme lovforslag.
Så der ser jeg ikke noget problem, og hvis SF skulle stå i den situation, at de har flere, der vil spørge om noget, så vil jeg som sagt gerne svare på det, både med hensyn til de meget udsatte børns forhold og med hensyn til registrerede partnere.
Det er det, som gør, at jeg i min ordførertale sagde, at netop det er et meget, meget vigtigt element for os, for vi ved jo, at børn, som er anbragt uden for hjemmet og også adopterede børn på et tidspunkt får denne tanke: Hvor kommer jeg fra, hvem er mine biologiske forældre?
Hvis man vurderer, at det måske er bedst for barnet, og der er nogle bedsteforældre eller andre slægtninge, som er egnede til at varetage den kontakt, vil jeg bare have ministeren til at understrege, at det faktisk ligger i lovforslaget, at den mulighed er til stede.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-03-17:
Men det er også konklusionerne i lovforslaget.
Man vurderer det ud fra hvert enkelt tilfælde.
Det kan nemlig godt være, at det ville være en god idé for barnet at have en relation til sin biologiske slægt, men udgangspunktet er, at barnet får en ny familie.
Der synes jeg at vi kun må have ét ønske, som for mig ikke engang er politisk, vil jeg sige til fru Lone Dybkjær, og det er at sige: Hvad er bedst for barnet?
Og det må man jo så vurdere i hvert enkelt konkret tilfælde, og udgangspunktet er, at barnet står i en ny familiesituation, når det er bortadopteret.
Lone Dybkjær (RV), 2009-03-17:
Nu sagde jeg det ikke for at drage spørgsmålet om fælles forældremyndighed ind i diskussionen.
Jeg sagde bare, at det var den konfliktorienterede måde, man oprindelig diskuterede fælles forældremyndighed på.
Det har heldigvis ændret sig, og man mener, at der måske også er mulighed for nogle løsninger på det her område, som ikke bare fører til konflikter, for det er til skade for barnet.
Så bliver der sagt: Barnet har brug for en ny familie -
punktum
Det betyder altså, at man skal afskære enhver relation til den gamle familie.
Vi ved godt, at forældrene ikke har været i stand til det, men det er jo ikke ensbetydende med, at der ikke kunne være behov for f.eks. kontakt til søskende, til bedsteforældre eller andre.
Jeg siger det kun, fordi det er en dårlig tilgang.
Det, der skal være meningen, også med hensyn til dem, der adopterer, er, at de skal være positive over for barnet og også det barns historie.
Derfor sagde jeg også under min tale, at der i allerhøjeste grad kan være brug for vejledning, rådgivning og hjælp, for det er ikke så enkelt at adoptere et tvangsfjernet barn.
Der er masser af problemer, der kan følge med det, netop fordi forældrene af den ene eller den anden grund ikke har været i stand til at varetage barnets interesser.
Så er det bare, jeg beder ministeren om at forstå, at det ikke er, fordi vi i og for sig har noget imod tvangsadoptioner.
Det kan godt være, man skal det, men det kan præcis lige så godt være, man ikke skal det.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-03-17:
Det er nemlig helt korrekt, og det er derfor, det er skrevet i lovforslaget på den måde.
Det vil være ud fra en konkret vurdering i hvert enkelt tilfælde.
I nogle tilfælde kan det godt være en god idé, i de fleste tilfælde er det måske ikke en god idé, men det må man vurdere i det konkrete tilfælde.
Jeg vil med al respekt for fru Lone Dybkjærs store indsats på det her område sige, at jeg sådan set er enig i, at når vi taler om normalt fungerende familier, er situationen med hensyn til fælles forældremyndighed bare fuldstændig anderledes med den lov, som vi har nu, og som jo er blevet til bl.a. ved hjælp af fru Lone Dybkjærs indsats.
Jeg er enig i det udgangspunkt, fru Lone Dybkjær har, med hensyn til tvangsadopterede børn, for der taler vi altså om familier, som er fuldstændig splittede, så forældrene ikke har mulighed for at varetage deres børns tarv, men der er relativt få tilfælde.
Men det her er slet ikke for at skabe konflikter fra min side.
Og det er jo altså en ret kategorisk beslutning, der skal træffes.
Når man så har truffet den beslutning, kan man kun tænke på børnene og spørge: Hvad er så bedst for dem?
Svaret er, at det er et samlet familieliv og en ny familie, som de kan forholde sig til.
Så kan det godt være, at man i nogle tilfælde vil stå i den situation, at man skal bevare relationen til den biologiske slægt, men jeg vil slet ikke tage stilling til det, for det må man vurdere i hvert enkelt tilfælde.
Lone Dybkjær (RV), 2009-03-17:
Jeg må konstatere, at der ikke kom noget svar på fru Baastrups spørgsmål om tvangsfjernelse og § 50-undersøgelse, og jeg ved ikke, hvorfor ministeren ikke vil svare på det.
Det vil han muligvis ikke, fordi ministeren ikke ved, hvad det handler om.
Men det er sådan set lidt uheldigt, fordi det fører videre til den næste diskussion.
Oprindelig mente Justitsministeriet, at det med fælles forældremyndighed - og nu snakker jeg slet ikke om samvær, om at dele og alt muligt andet, men bare om fælles forældremyndighed - var rigtig skidt for barnet, fordi barnet havde brug for rene linjer, og det er nøjagtig den samme argumentation, som ministeren fremfører her.
Barnet har ikke brug for rene linjer, barnet alene.
Barnet har brug for kærlighed, og barnet har faktisk også brug for - jeg sagde under min tale, at her havde jeg selv flyttet mig meget - i de allerfleste tilfælde også at kende sin identitet, altså slægtskabet.
Hvorfor i alverden kommer ministeren med konfliktløsninger hele tiden?
Det er helt vildt, og det passer ikke til livet.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-03-17:
Der kan jo være nogle eksempler på, at det kan være i barnets tarv, og derfor er lovforslaget udformet på den måde, at der kun er ét sigte og én prioritet, der er afgørende, og det er barnets tarv.
Men fra regeringens side er udgangspunktet for forslaget jo at sikre, at hvis man laver en tvangsadoption, er det altså et familieskifte; så får man en ny familie, en ny stabilitet, en ny omsorg og - det jo derfor, man tvangsadopterer - forhåbentlig en bedre fremtid.
Det kan godt være, at der er nogle situationer, hvor man kan bevare en form for relation, men her lovgiver vi jo ikke på vegne af bedsteforældre, men på vegne af barnet.
Vi har kun ét formål med det her lovforslag, og det er at sikre barnets tarv og de bedst mulige fremtidsmuligheder for det barn, ikke at sikre nogle bedsteforældre eller nogle forældre, som ikke har kunnet varetage deres barns tarv.
Lise von Seelen (S), 2009-03-17:
Men det, at der bliver stillet krav om det, vil jo også betyde noget for, hvordan det skal implementeres.
Så vil jeg flytte mit fokus og sige i forhold til det, vi talte om tidligere omkring de åbne adoptioner, at det forbavser mig meget, at ministeren er så afvisende over for det faktum, at langt de fleste mennesker på et tidspunkt i deres tilværelse har brug for at kende deres biologiske rødder, og det er altså, uanset at man måske er blevet adopteret som et meget ungt barn.
Jeg ville finde, at det ville være nyttigt, at man faktisk styrkede den del af lovforslaget og sagde, at det vil være til gavn for barnet, at det får trygge opvækstvilkår, og at der er fuld åbenhed om og mulighed for at føle sig knyttet til sin biologiske arv.
Og det kan sagtens lade sig gøre.
Vil ministeren afvise, at det kan være i barnets tarv, at man faktisk netop gør sig umage for at lave langt flere åbne adoptioner, end der er lagt op til i lovforslaget?
Brian Mikkelsen (KF), 2009-03-17:
Det er jo en naturlig opgave ude i kommunerne, ude på socialkontorerne, ude i de områder, som arbejder med det her, at binde det sammen, for selvfølgelig er det her jo ikke en enkeltstående lov, den hænger som en selvfølgelighed sammen med og er fuldstændig flettet ind i serviceloven.
Så der vil være den tættest mulige dialog og det tættest mulige samarbejde mellem Velfærdsministeriet og Justitsministeriet, men det vil jo implementeres ude lokalt, hvor man skal træffe de her afgørelser.
Line Barfod (EL), 2009-03-17:
Det er selvfølgelig altid en begyndelse, at hr. Karsten Nonbo siger, at det er fordomsfrit.
Så kan vi jo prøve at se - det ville jo være rart, hvis det ikke var ved tredjebehandlingen, vi fik at vide, at Venstre ikke ville være med til at dele det, men at vi kunne få det nogenlunde hurtigt afklaret, for det har jo betydning for det videre arbejde.
Men i forhold til indholdet, spørgsmålet om muligheden for tvangsadoptioner, vil jeg bare høre, om hr. Karsten Nonbo mener, at vi har rigelig med grundlag for at træffe en beslutning, at vi har forskning, der entydigt peger på, at det her er den rigtige måde at gøre det på, og at der ikke er problemer for børn, der bliver tvangsadopteret, i forhold til hvis man fandt nogle andre løsninger som åbne adoptioner eller andre muligheder, som der har været peget på i nogle af de debatter, der har været.
Johs. Poulsen (RV), 2009-03-17:
Det Radikale Venstre har i lighed med de øvrige ordførere den intention, at vi vil støtte det her lovforslag.
Men vi har også den opfattelse, at der godt kan være en tendens til, at vi i virkeligheden er i gang med at skabe en klagestruktur på trafikområdet, som er meget uigennemskuelig for den almindelige trafikforbruger, og derfor er der en risiko for, at den almindelige trafikforbruger lades i stikken, når der er anledning til at klage over en eller anden form for hændelse.
Derfor vil vi opfodre ministeren til, at han over for udvalget belyser muligheden for at lave klagestrukturen så enkel som overhovedet muligt, og så den er i så stærk overensstemmelse med de intentioner, der har været på de øvrige områder, som overhovedet muligt.
Det bør kunne lade sig gøre, og vi er derfor også af den opfattelse, at vi, når vi har haft det her igennem udvalgsarbejdet, bør kunne samles om en vedtagelse af et lovforslag med nogle ganske enkle justeringer.
René Christensen (DF), 2009-03-17:
Jeg har et spørgsmål, som går en helt anden vej, og det er med hensyn til hvordan vi skal viderebehandle lovforslaget her i udvalgsarbejdet.
Det er min opfattelse, at man tit og ofte kommer med vejledningerne på et senere tidspunkt end ved tredjebehandlingen, og jeg vil spørge ministeren, om han vil arbejde aktivt for, at vejledningerne kan være klar inden tredje behandling.
Det har jo været udtrykt af mange af ordførerne, at det netop er vejledningerne, der bliver rigtig interessante i forbindelse med lovforslaget, så hvis det var muligt, tror jeg, at mange ville være glade for det.
Anne Baastrup (SF), 2009-03-17:
Indledningsvis vil jeg sige, at vi generelt kan støtte lovforslaget, men der er to elementer, som vi i SF synes er problematiske.
For det første ønsker vi at understøtte det nye uafhængige ankenævn for både bus, tog og metro.
Derfor bør det heller ikke være Jernbaneklagenævnet, der skal behandle klager fra passagerer over forordningen for jernbanepassagerers rettigheder og forpligtelser.
Vi har noteret os, at Trafikstyrelsen ikke mener, at ankenævnet er uafhængigt, selv om det lever op til Kommissionens henstilling, der definerer uafhængighed.
Ligeså er ankenævnet godkendt i henhold til lov om forbrugerklager.
Vi vil i SF gøre det let for forbrugerne at klage, og det betyder så få indgange til klagesystemet som muligt.
Derfor skal forbrugerne ikke opleve, at de skal klage et sted, når det drejer sig om klager over kontrolafgifter, klager over orange billetter eller stjålne billetter, nemlig i det private ankenævn, mens de, når det gælder andre områder, skal klage til Jernbaneklagenævnet.
Det er at sende forbrugerne ud i en jungle af klagemuligheder, og det kan vi ikke støtte.
Vi risikerer jo, at vi får en situation som på rejseområdet, hvor der er tre steder, hvor man kan klage over sin rejse: FKN, Pakkerejse-Ankenævnet og SLV.
Derfor stiller vi i SF et ændringsforslag om, at passagerklager over forordningen behandles i Ankenævnet for Bus, Tog og Metro.
Alle andre klager, der henfører til forordningen, kan så behandles i Jernbaneklagenævnet.
Det andet element, som vi gerne vil fremhæve, er, at vi gerne ser, at rettigheder for personer med handicap bliver udfoldet yderligere i forslaget, da disse personer står i en ganske særlig situation, når vi taler om den kollektive trafik.
Vi ser frem til udvalgsarbejdet og vil indgå konstruktivt med hensyn til en forbedring af forslaget.
Kim Christiansen (DF), 2009-03-17:
Et lille lovforslag, der handler om endnu en forordning, endnu en EU-regulering af dansk lovgivning.
Den 3. december 2009, står der, gælder forordningen direkte i Danmark.
Det er selvfølgelig sådan et forslag som det her, man bliver sådan lidt skeptisk over for.
Hvorfor skal EU detailplanlægge omkring de indre danske forhold, i det her tilfælde om, hvorvidt der skal være adgang for cykler i den offentlige transport, sikkerhed, erstatning og sådan noget?
Det burde vi jo nok selv kunne finde ud af, og derfor vil jeg også godt spørge, om ministeren kan redegøre for, hvorvidt det her skal opfattes som en minimumsregulering af reglerne, og om vi fra dansk side også har mulighed for at skabe vores egne, nationale regelsæt oven på det her.
Der står jo i bemærkningerne, at passagerrettighedsforordningen ikke udelukker, at jernbanevirksomhederne kan tilbyde gunstigere forhold for deres passagerer.
Jeg synes måske specielt omkring sikkerhed og handicaptilgængelighed osv., at det var ønskeligt, om vi også her i Folketinget kunne stramme de regler op, så de var tilpasset til danske forhold og ikke kun lovgivet fra EU's side.
Det håber jeg at få en nærmere afklaring af.
Så er der også nævnt lidt omkring lokoføreruddannelsen.
Med hensyn til refusionen synes jeg, at den rettelse, man laver, er ganske hensigtsmæssig, nemlig at hele refusionsbeløbet bliver udbetalt, når uddannelsen er afsluttet og ikke, som det er i dag, hvor den forfalder i to rater og anden rate først efter et års ansættelse.
Der kan være mange grunde til, at folk skifter job.
Det kan der også være for lokoførere, og derfor er det ikke rimeligt, at de enkelte transportvirksomheder skal bære den 50 pct.s risiko.
Så det her tror jeg forhåbentlig kan være med til at generere, at vi får uddannet nogle flere lokoførere.
Der er mangel på dem i dag.
Med disse få bemærkninger og forhåbentlig nogle opklarende bemærkninger fra ministeren senere skal det nok ende med, at Dansk Folkeparti kan give det her forslag en positiv medfart.