Jeppe Kofod (S), 2012-01-20:
Altså, jeg synes også, det er ærgerligt, for vi har haft den debat mange gange i Folketingssalen – også med den daværende udenrigsminister fra Radikale Venstre, hr. Niels Helveg Petersen, som jo har svaret hr. Per Stig Møller utallige gange på den kritik.
Jeg vil sige til hr. Per Stig Møller: Erkend nu, at det var en beslutning, som var dybt kontroversiel, hvor grundlaget ikke var i orden, og hvor Folketinget var delt.
Jeg havde håbet så meget, at hr. Per Stig Møller havde kvitteret for, at en ny regering og et nyt flertal vil føre en ansvarlig udenrigspolitik, hvor man siger, at når vi tager den alvorlige beslutning om at sende danske soldater i krig, skal der være en bred opbakning i Folketinget.
Det er utrolig vigtigt, og grundlaget skal selvfølgelig også være i orden.
Jeg husker stadig væk, at også den daværende statsminister i offentligheden udtalte, at det ikke var et spørgsmål, om Irak havde masseødelæggelsesvåben – det havde de.
Sådan nogle udtalelser kom der jo hele tiden fra den daværende regerings side.
Det viste sig ikke at være rigtigt, og derfor kan man jo bruge forskellige ord, men et forløjet grundlag er nok ikke helt ved siden af den virkelighed, som mange opfattede dengang tilbage i 2003.
Også jeg vil takke for regeringens sikkerhedspolitiske redegørelse til Folketinget.
Den viser med al tydelighed, hvor aktiv Danmark er i verden til gavn for vores egen sikkerhed.
Og Socialdemokraterne er stolte af Danmarks indsats i verdens brændpunkter.
Vores soldater og rigtig mange andre udsendte gør en uvurderlig indsats for Danmarks sikkerhed og interesser, bl.a. i Afghanistan og i Libyen.
Disse mænd og kvinder i forreste linje, hvor nogle desværre også må betale den højeste pris, skylder vi respekt for indsatsen.
Det er afgørende for Socialdemokraterne, at Danmark fører en aktiv og ansvarlig udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Det skal slås fast her ved den første større debat om udenrigs- og sikkerhedspolitikken efter regeringsskiftet.
Det må også konstateres, at den tidligere regering støttet af Dansk Folkeparti bestemt førte en aktiv udenrigs- og sikkerhedspolitik, men det var en politik, der til tider hverken var klog eller ansvarlig.
Det var ikke klogt eller ansvarligt, da Irak i marts 2003 blev invaderet på et forløjet grundlag uden FN-mandat og uden et bredt flertal i Folketinget, og det var ikke klogt eller ansvarligt, at man igen og igen skar i udviklingsbistanden – ikke mindst fordi man skar i en tid, hvor økonomien blomstrede i Danmark, og hvor de rige lande netop forpligtede sig til at gøre en ekstra indsats i bekæmpelsen af fattigdom i verden.
Dagens debat markerer også et kursskifte i sikkerheds- og udenrigspolitikken efter et årti, hvor den tidligere regering for vild i – indimellem i hvert fald – hvad dansk udenrigs- og sikkerhedspolitisk aktivisme i realiteten handler om.
Sand dansk aktivisme bruger hele paletten af værktøjer fra skarpe militære operationer, hvor grundlaget er i orden og andre veje er udtømte, over diplomati til blød sikkerhed i form af forebyggende og stabiliserende indsatser, herunder i sidste ende også ulandsbistand.
For ansvarlighed er også, at når skarpe midler tages i brug og Danmark går i krig, så skal folkeretten og grundlaget selvfølgelig være i orden, og der skal være en bred opbakning i Folketinget til så alvorlige beslutninger.
Det så vi i Libyen, da et enigt Folketing sendte danske F-16-fly af sted med legitimitet fra et FN-mandat.
Og det ser vi i dag med den NATO-ledede Afghanistanindsats, der har et bredt mandat i Folketinget og er stærkt forankret i FN, ikke mindst fordi mere end hvert fjerde land – tror jeg, det er – på kloden i dag har soldater på jorden i Afghanistan.
For Socialdemokraterne var det særlig afgørende i Libyenaktionen, at konceptet om responsibility to protect blev anvendt af verdenssamfundet med åbne øjne.
Det lykkedes at redde og beskytte tusindvis af civile liv trods Gaddafis bombefly og drab på egen befolkning.
Socialdemokraterne ønsker, at Danmark skal arbejde for en stærk international retsorden og stærke retssamfund.
Folkeretten udvikles hele tiden, og vi har længe ment, at responsibility to protect-konceptet bør forankres endnu stærkere i FN's Sikkerhedsråds arbejde.
Sårbare mennesker må beskyttes mod overgreb, og verdenssamfundet har et ansvar for at hjælpe, når en regering grundlæggende svigter sit ansvar og direkte begår overgreb på egen befolkning, som vi så det i Libyen.
Den nuværende situation i Syrien er også meget alvorlig og kalder på, at de arabiske lande og Den Arabiske Liga bruger alle tilgængelige midler for at stoppe Assads overgreb på egen befolkning.
I vores øjne har Assad mistet enhver legitimitet, og hans brutale undertrykkelse er både rystende og afskyelig.
Men vi står ikke over for samme situation i Syrien endnu, som vi så i Libyen for snart et år siden.
Der er ikke enighed i FN, der er ikke en samlet opposition i Syrien, og der er ikke udsigt til, at en militær intervention på nuværende tidspunkt vil gøre situationen bedre.
Vores ansvar er klart at støtte den syriske befolkning i opgøret med Assad og øge det i forvejen betragtelige diplomatiske pres på hans regime.
For Socialdemokraterne er universelle principper som fredelig sameksistens, menneskerettighedsprincipper, retsstat, demokrati og frihed ledetråden i dansk udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Skal Danmarks sikkerhed og interesser varetages
bedst muligt, må vi sætte bredt ind.
Det gør vi i Nordafrika og i Mellemøsten, og det gør vi i Afghanistan – og det gør vi i det hele taget bedst i et stærkt og effektivt multilateralt samarbejde i EU, i NATO og i FN.
Afghanistanstrategien er derfor rigtig.
Der skal ske en markant omlægning fra kamp til træning og opstilling af afghanske sikkerhedsstyrker kombineret med en massiv civil indsats.
Vi skal også yde støtte til de demokratiske omstillingsprocesser efter det arabiske forår, noget, som vi selvfølgelig har debatteret tidligere i dag.
Vi skal efter vores opfattelse fortsætte og intensivere støtten til lande og regionale organisationer som f.eks. Den Afrikanske Union og Den Arabiske Liga, så de selv kan håndtere konflikter og selv tage ansvar.
Til det formål er der jo oprettet en ny Freds- og stabiliseringsfond, der investerer kraftigt i det her område både i Afrika og i Mellemøsten.
Det er den rigtige vej at gå.
Det gælder også med hensyn til nedrustning.
Her 10 år efter terrorangrebet på World Trade Center og Pentagon er Osama bin Laden – heldigvis, kan man sige – død og al-Qaeda-netværket svækket.
Det står klart, at kampen mod terrorisme ikke kan vindes med krudt og kugler alene.
Det kræver, at vi også skaber alternativer til den religiøse og nationalistiske ekstremisme, vi ser rundtomkring i verden.
Og det arabiske forår har skabt nye spilleregler i Mellemøsten og Nordafrika.
Udviklingen kalder på, at vi styrker indsatsen for at fremme menneskerettigheder og retsstatsprincipper.
Men hvis vi skal fjerne de grundlæggende årsager til ekstremismen, kræver det omfattende reformer, som kan skabe social retfærdighed i Nordafrika og Mellemøsten.
Det kræver retsstater, det kræver demokrati, og det kræver økonomisk udvikling.
Og derfor har regeringen oprustet Det Arabiske Initiativ, hvilket vi også har debatteret tidligere, og at styrke respekten for menneskerettigheder, demokrati, frie medier og økonomisk udvikling skaber flere job.
Naturligvis er det ikke en opgave, som Danmark kan løse alene.
Vejen til mere sikkerhed går igennem det effektive multilaterale samarbejde.
FN skal styrkes, EU skal udvikles; den nye naboskabspolitik og indsatserne mod pirateri på Afrikas Horn er eksempler på, hvordan EU, NATO og FN kan spille en hovedrolle sammen.
Og i Libyen har NATO vist, at organisationen kan udgøre hjørnestenen i et effektivt militært multilateralt samarbejde.
Socialdemokraterne lægger vægt på, at den nye regering fører en sikkerhedspolitik, der er i balance, en politik, der ikke kun er aktivistisk, men også er ansvarlig.
For en bedre og mere tryg verden kræver, at Danmark arbejder mere målrettet for mere internationalt samarbejde, større respekt for menneskerettighederne, fremme af demokrati og en mere effektiv fattigdomsbekæmpelse.
Tak for ordet.