Mikkel Dencker (DF), 2010-06-16:
Så er vi nået frem til tredje behandling af genopretningspakken, i hvert fald den del af den, som hører under skattelovgivningen.
Som det jo allerede er sagt mange gange her i Folketinget, har det været nødvendigt at handle for at rette op på det offentlige underskud, som er opstået som en konsekvens af den økonomiske krise og i første omgang finanskrisen.
I Dansk Folkeparti tager vi jo ansvaret på os, og derfor har vi indgået aftalen med regeringen om den såkaldte genopretningspakke.
Jeg må sige, jeg synes, at det resultat, vi er nået frem til sammen med regeringen, er meget tilfredsstillende.
Det løser problemet med budgetunderskuddet, samtidig med at vi har fundet en løsning, som er både rimelig og afbalanceret.
På skatteområdet består genopretningspakken af en række elementer.
Et element er, at den automatiske regulering af en række beløbsgrænser, den såkaldte § 20-regulering, i skattesystemet suspenderes i årene 2011-2013.
På den måde tilvejebringes 2,1 mia. kr. til nedbringelse af underskuddet i 2011.
Den metode finder vi i Dansk Folkeparti yderst rimelig, idet alle danskere dermed kommer til at betale og bidrage, om end med et lille beløb, nemlig 335 kr. årligt eller 28 kr. om måneden for en ikketopskatteyder.
Dermed illustreres det, at det offentlige underskud er et problem for alle, som alle skal være med til at løse.
Men samtidig holder vi fast i, at der skal være en proportion også i underskudsdækningen, idet topskatteydere kommer til at bidrage ekstra.
Et andet element, som har med topskatten at gøre, er, at den planlagte forhøjelse af bundfradraget for topskat, som blev aftalt i forårspakke 2.0 fra 2009, som var en aftale mellem Dansk Folkeparti og regeringen, bliver udskudt til 2014.
Det tilvejebringer 1,8 mia. kr.
Dermed kommer en topskatteyder med en indkomst på 0,5 mio. kr. til at betale 4.486 kr. mere i skat i 2011, end det var planlagt, og det skal jo så sammenlignes med de 28 kr. om måneden, som en ikketopskatteyder kommer til at betale.
Et yderligere element er, at det er aftalt, at fradraget for kontingent til fagforeninger begrænses til 3.000 kr. årligt.
Dermed indføres der et incitament til, at fagforeningernes udgifter og deraf følgende kontingent holdes i nogenlunde ro og i en nogenlunde størrelsesorden.
En del fagforeninger kan sagtens klare sig med et kontingent pr. medlem på under 3.000 kr. årligt, men mange ligger langt over det beløb.
Jeg må desværre sige, at jeg tror, en del fagforeninger malker deres medlemmer for penge via kontingentet, simpelt hen fordi mange medlemmer er tvunget til medlemskab.
Det er ikke rimeligt, og derfor er det også et godt element, vi har taget med i den aftale her.
Når man så også tager i betragtning, at flere fagforeninger udnytter kontingentmidlerne til at føre politiske kampagner vendt mod regeringen og Dansk Folkeparti og samtidig yder støtte til venstrefløjens kampagner, både i valgkampene og uden for valgkampene, så må man sige, at en politisk handling som denne er rimelig.
Jeg er sikker på, at hvis fagforeningerne holder sig til det faglige arbejde for medlemmernes skyld, som medlemmerne har en forventning om, vil en veldrevet fagforening sagtens kunne klare sig med et årligt kontingent på under 3.000 kr.
Sidst, men ikke mindst vil jeg lige komme ind på, at det jo også er aftalt at sætte et loft over børnefamilieydelsen på 35.000 kr. årligt.
Indfasningen kommer til at foregå gradvis, så det maksimale fald i de første 3 år højst kan udgøre 12.000 kr.
Samtidig er det jo besluttet at beskære selve ydelsens satser med 5 pct., så alle børnefamilier kommer til at bidrage og ikke kun dem med mange børn.
Med de ord skal jeg sige, at i Dansk Folkeparti er vi sindede at stemme for lovforslaget her senere.