runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Juel Jensen (V), 2012-04-13:
Der er ingen tvivl om, at der også er høringssvar, der går i den anden retning, og det er bl.a. høringssvarene fra de studerende og fra gymnasielærerne.
Men jeg synes bare, at når man nævner hverdagens eksperter, er rektorerne vel også det, fordi rektorerne sidder et sted, hvor de skal binde det hele sammen.
De skal binde pædagogikken sammen, de skal binde økonomien sammen, og de skal binde motivationen hos de studerende sammen med det hele.
De er langtfra positive over for det her.
De kan nemlig også se, at det kommer til at få en konsekvens for alle de andre tilbud, et gymnasium kan give sine studerende.
Her tænker jeg på lektiecafeer, her tænker jeg på ansættelse af en psykolog på en skole til de elever, der har problemer af den karakter, eller ansættelse af en socialrådgiver.
Det er jo noget af det flødeskum, man kommer til at skære væk, som ellers kan være med til at fastholde de studerende.
Jamen jeg vil gerne bekræfte, at der ligger et høringssvar fra gymnasierektorerne, der siger, at klasseloftet er underfinansieret og vil få negative økonomiske konsekvenser for gymnasierne.
Så er der to høringssvar fra VUC, der forventer, at det især er de mindre institutioner og udbudssteder, der vil lide tab i forbindelse med ordningen.
Rådet for de Gymnasiale Uddannelser udtrykker stor bekymring for, om de enkelte institutioner holdes skadesløse for de ekstraomkostninger, det fleksible klasseloft vil påføre dem.
Jeg synes jo et eller andet sted, at det er utrolig ansvarligt, at vi som Folketing sidder herinde og giver selveje til nogle institutioner.
Det gør vi, fordi vi har tillid til, at man ude på den enkelte institution kan forvalte det store ansvar, som vi har givet dem.
Men vi må også anerkende, at når vi giver selveje, giver det også en mulighed for at ekspandere, og når man skal ekspandere, skal man også have en økonomi til at kunne gøre det for.
Det vil så sige, at der skal være en vis form for opsparing.
Dem fjerner man i dag, fordi man krampagtigt holder fast i en finanslovaftale, som i bund og grund ikke vil gavne nogen, hvilket tydeligt fremgår af høringssvarene.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-04-13:
Nu siger ordføreren, at Venstre gerne vil komme med en fremstrakt hånd, men det synes jeg ikke at vi har mærket så meget til i forhandlingerne.
Vi vil jo gerne have så bred en aftale som overhovedet muligt, fordi alle Folketingets partier selvfølgelig går op i, at man skal have så gode ungdomsuddannelser som overhovedet muligt.
Da ordførerens parti var i regering i 10 år, steg klassekvotienterne betydeligt, som det lige er blevet sagt.
Elevorganisationerne sagde, at de simpelt hen ikke kunne klare det længere, der sad for mange unge i vindueskarmene.
Ordføreren siger, at det her lovforslag er underfinansieret.
Vil ordføreren bekræfte, at da bygningerne blev solgt til gymnasierne – da de overgik til selveje – blev det gjort efter en model med et loft på 27 elever pr. klasse; at der har været et overskud på 1 mia. kr. i de her år fra gymnasiernes side, det er langt højere, end vi havde regnet med; og at der er en pulje til kapacitetsudvidelse, som langtfra er opbrugt?
Christine Antorini (S), 2012-04-13:
Det lovforslag, som vi tager stilling til her, handler om en revision af en ungdomsuddannelse, som trådte i kraft i august 2007.
Der er en veldefineret målgruppe for unge, der visiteres til ungdomsuddannelsen for unge med særlige behov, hvilket jeg har nævnt flere gange herfra.
Så har vi så et ønske om at etablere en tredje ungdomsuddannelsesvej, nemlig fleksuddannelsen.
Jeg må ærlig talt
Så vil man altid skulle diskutere det op imod andre uddannelser.
Det kunne være i forhold til målgruppen for unge med særlige behov, det kunne være EGU'en, og det kunne også være andre uddannelsesveje.
Sådan vil det altid være.
Det, vi alene tager stilling til her, er, om det er fornuftigt, at vi venter 1 år med at kigge på revisionen, og det er der heldigvis mange i Folketinget der synes, for så har vi ganske enkelt et bedre datagrundlag af unge, der har meget forskellige behov, men heldigvis har en ret til at kunne gennemføre en ungdomsuddannelse.
Mai Henriksen (KF), 2012-04-13:
Det er en masse fine ord og en masse flotte ord.
Jeg kan for så vidt godt være enig i, at man selvfølgelig skal se det i en sammenhæng, men jeg foretrækker nu altså, at man siger tingene, som de er.
Så derfor vil jeg egentlig bare gentage mit spørgsmål: Hvorfor siger ministeren ikke bare tingene, som de er, hvorfor bliver det ikke skrevet ind i lovforslaget?
Det giver dog alt andet lige et bedre – hvad kan man sige – grundlag for diskussionen, når vi ved, hvad vi rent faktisk skal diskutere.
Christine Antorini (S), 2012-04-13:
Som minister forholder jeg mig selvfølgelig til det lovforslag, der er her.
Vi vil gerne revidere det, når der er et bedre grundlag, og det vurderer vi der er om et år.
Jeg er blevet spurgt om den nye fleksuddannelse, som regeringen har på lovprogrammet, og hvem, der er målgruppen for den, svarer jeg selvfølgelig på.
Det vil altid være sådan, at man, når man diskuterer nye uddannelser, tager et nyt blik på, hvad der er af andre uddannelser, om der er behov for det, og der vurderer vi i regeringen, at der er god brug for en fleksuddannelse.
Når jeg hører bl.a. Liberal Alliances spørgsmål til det, er der en optagethed af det, som jeg gerne vil kvittere for.
Vi ved, der er brug for en tredje ungdomsuddannelsesvej for unge, som har en anden udfordring end de unge, som i dag heldigvis har det gode tilbud, som hedder STU.
Mai Henriksen (KF), 2012-04-13:
Jeg kan jo godt lide, når man kalder en skovl for en skovl og en spade for en spade, og nu har ministeren så i sit svar til Liberal Alliance indrømmet, at det her lovforslag rent faktisk hænger sammen med en fleksuddannelse.
Så det, jeg sagde i min tale for lidt siden, var jo egentlig ikke bare spekulationer, men virkelighed.
Er det, fordi ministeren gerne vil have lavet en fleksuddannelse og det skal hænge sammen med STU'en, og derfor kan man ikke køre den her lovrevision igennem på nuværende tidspunkt?
Det skal man afvente.
Alt andet lige
vil det være bedre for hele vores samarbejde, hvis det er, man bare siger tingene, som de er, frem for at pakke dem ind i klausuler og revisionsudsættelser, og hvad man ellers måtte finde på af smarte ord.
Peter Juel Jensen (V), 2012-04-13:
I modsætning til ordføreren fra Radikale har jeg tillid til, at det kan man sagtens vurdere ude på det enkelte gymnasium.
Der tror jeg faktisk, at der sidder både en bestyrelse og en rektor, som ikke tager flere elever ind i klasserne, end der er plads til.
Der er jo også en lovgivning, der gør, at der skal være så og så mange kvadratmeter luft pr. elev i klassen.
Så det vil jeg helt overlade til rektorerne.
Så vil jeg også gerne sige, at det jo ikke handler om at proppe elever ind i klasserne.
Når der har været et stort optag på nogle gymnasier, har det også givet en økonomisk mulighed for at sætte ind for at forhindre frafald på uddannelsen.
Der har været tale om, at der har været økonomi til at lave lektiecafeer, til, at man har kunnet ansætte en socialrådgiver eller en psykolog – alle sammen initiativer, som er udtænkt på den enkelte institution, uden at vi har blandet os, og som har medvirket til at forhindre et frafald.
Det fjerner vi nu, hvis man vedtager det her lovforslag.
Lotte Rod (RV), 2012-04-13:
For der var engang, vi havde et klasseloft på 24. Så gav man en midlertidig dispensation, men det endte så bare med, at den aldrig rigtig var særlig midlertidig, men at man helt fik det afskaffet.
Vi kan jo se, at det, der er sket, er, at klassekvotienten bare er steget og steget.
Det vil sige, at vi jo også skal sende et politisk signal om, hvad det er, vi vil, hvad det er for en udvikling, vi ønsker, og hvor grænsen går for, hvor mange elever der skal være i klasserne.
Det bliver Venstres ordfører nødt til at forholde sig til.
Peter Juel Jensen (V), 2012-04-13:
Jeg forholder mig til, at man ude på den enkelte institution selvfølgelig tager i betragtning, hvor store klasserne er.
For man skal jo ikke putte flere studerende ind i klasserne, end der er plads til.
Men jeg anerkender også, at det er noget, som den enkelte rektor og den enkelte bestyrelse kan tage stilling til.
Jeg vil jo ikke have alle klasser til gennemsyn herinde og sidde og sige: I den klasse er der plads til 26, i naboklassen er der plads til 30.
Jeg anerkender, at vi har givet et selvstyre, og det respekterer jeg i stedet for at ville indføre en tung, administrativ lov.
Lotte Rod (RV), 2012-04-13:
Den gennemsnitlige klassekvotient på stx er steget fra 26,4 til 28,3 inden for få år, og på hhx er den endnu højere.
Så jeg kunne selvfølgelig godt tænke mig at spørge Venstres ordfører: Hvor ligger grænsen for Venstre for, hvor mange elever vi skal stoppe ind i vores klasselokaler?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-04-13:
Med dette forslag ønsker regeringen at gøre op med de høje klassekvotienter og fastsætte et fleksibelt klasseloft på 28 elever pr. klasse, og det gør vi på grund af kvaliteten i undervisningen.
Klassekvotienterne har været stigende i mange år og har nået en alarmerende højde.
Mange klasselokaler i de danske gymnasier er slet ikke gearet til alle de ekstra elever, som er stødt til de senere år.
Vi stiller krav til Danmarks unge om, at de skal uddanne sig, og derfor skal vi også give dem de bedste rammer for læring.
Det bliver ikke nemmere at forstå Pythagoras' læresætning, demokratiets opståen eller at tæske sig igennem tyske verber, hvis man bliver stuvet ind i et alt for lille klasselokale, hvor enkelte må tage til takke med en plads i vindueskarmen.
Lovforslaget vil medføre, at eleverne vil have lettere ved at få lærerkontakt i undervisningstimerne, og det er for mange elever helt essentielt for at kunne bevare motivationen for 3 års uddannelse.
Det konkrete forslag skal gælde for elever, som starter i de gymnasiale uddannelser fra den 1. august 2012 eller senere.
Uddannelse er og har altid været en mærkesag for SF, og vi har i mange år ønsket et klasseloft.
Mai Henriksen (KF), 2012-04-13:
Fru Lisbeth Bech Poulsen siger, at det handler om at øge kvaliteten i undervisningen.
Nu ved jeg godt, at for SF er et bestemt antal jo ofte lig med god kvalitet.
Det gør sig jo også gældende på andre politikområder, f.eks. kvinder i erhvervsbestyrelser, hvor det, at man har et bestemt antal, er lig med god kvalitet, og så får man en bedre ligestilling.
Men gør det ikke indtryk, når det er, at dansk forskning, DPU og Rektorforeningen, som altså står for at organisere alle de her forskellige klasser, entydigt siger, at klassestørrelser ikke har betydning for det faglige niveau eller en bedre fastholdelse af eleverne?
Gør det ikke indtryk?
Jeg kan godt forstå lysten til at sidde indsvøbt i sin egen boble af politisk ideologi, men når man udefra får de her input både fra praktikere og fra forskningsverdenen, må det alt andet lige også gøre indtryk på en politiker fra SF.
Thyra Frank (LA), 2012-04-13:
Lovforslag L 141 skal ses som et forslag, der giver kommunerne flere redskaber til at gribe ind, hvis der er bekymring for et barn eller en ung.
Liberal Alliance er enig i lovforslagets intentioner, der følger op på de tiltag, satspuljepartierne har taget de seneste år, herunder Barnets Reform.
Vi er dog principielt bekymrede over den del af lovforslaget, der giver en kommunalbestyrelse ret til at tvinge sig til adgang i et hjem uden retskendelse, og den del af forslaget, der handler om videregivelse af oplysninger uden samtykke.
Så vi ser frem til at få disse punkter nærmere belyst i udvalgsarbejdet.
Louise Schack Elholm (V), 2012-04-13:
Dette lovforslag er også en del af satspuljeaftalen.
Forslaget går ud på at forstærke Børnerådets virke som fortalere for børnene over for regering og Folketing.
Forslaget medfører dermed, at børn får en stærkere stemme i samfundsdebatten.
Det sætter vi i Venstre enormt stor pris på.
Børnerådet ikke den eneste institution, der arbejder for børns rettigheder: Ankestyrelsen kan tage konkrete sager op, Ombudsmanden fører tilsyn med institutionerne, kommunerne skal levere rådgivning, og Børns Vilkår supplerer med BørneTelefonen, der giver børnene én indgang til systemet.
Og så er der alle de private organisationer, der også gør en positiv forskel i børns hverdag.
Alle disse instanser og organisationer udfører et stort stykke arbejde.
At øge Børnerådets mulighed for at tale børns sag er netop en forbedring.
Tidligere fremgik dette alene af bekendtgørelsen.
På den måde kan Børnerådet få et konkret indblik i de danske børns hverdag og vilkår.
Derudover vil der med lovforslaget blive oprettet et særligt børnefagligt kontor under Folketingets Ombudsmand, og det vil gøre det lettere for Ombudsmanden at overvåge og kontrollere udviklingen i sikringen af børns rettigheder.
Desuden styrkes Børns Vilkårs BørneTelefon.
Det sker på baggrund af den aftale, som Venstre, De Konservative, Dansk Folkeparti og Liberal Alliance indgik sammen sidste forår for at forbedre børnenes vilkår ved at gøre BørneTelefonen til én fælles indgang for børnene.
Dengang udvidede vi ordningen, og det er det, der nu er skrevet ind i dette lovforslag.
Jeg har i hvert fald ikke kunnet se, at der er nogen ændringer i forhold til den aftale, der blev indgået sidste forår.
Ved BørneTelefonen sidder rådgivere med en børnefaglig baggrund klar til at hjælpe børn videre i systemet.
At styrke BørneTelefonen vil derfor gøre det lettere for børn at få rådgivning.
Venstre støtter lovforslaget.
Rasmus Horn Langhoff (S), 2012-04-13:
Tak for det.
Igen vil jeg sige, at jeg holder talen på vegne af vores socialordfører, fru Maja Panduro, som jo desværre er forhindret i at være her i dag.
Socialdemokraterne har længe ønsket, at Børnerådet blev styrket som fortalervirksomhed for børn, bl.a. i forlængelse af anbefalingerne fra FN's Børnekomité.
Som ordfører for et parti, der historisk set har medvirket til at sikre børn bedre rettigheder, er det med glæde og tilfredshed, at jeg i dag kan være med til at tage endnu et skridt i retning af at sikre børns rettigheder og børns stemme i den offentlige debat.
Lovforslaget indeholder en række fornuftige elementer, som alle medvirker til at styrke børns rettigheder i Danmark ved at tydeliggøre og præcisere Børnerådets fortalervirksomhed for børn i samfundet i selve lovteksten.
For det første styrkes fortalerfunktionen om børns rettigheder under Børnerådet.
For det andet bliver det fremover muligt for Børnerådet at aflægge institutioner besøg for at indhente konkret faktuel viden om forholdene for børns opvækstvilkår i Danmark.
For det tredje vil Børnerådets vejledning til børn og unge blive styrket.
Lovforslaget skal ses i sammenhæng med, at Folketingets Ombudsmands kompetencer på børneområdet bliver styrket med oprettelsen af et børnefagligt kontor, og der bliver etableret én indgang for konkret rådgivning af børn og unge via BørneTelefonen i regi af Børns Vilkår, som rådgiver rigtig mange børn, herunder også børn, der har meget svært at fortælle andre om deres problemer.
Samlet set er der tale om et markant løft af børns rettigheder og børns stemme i Danmark.
Derfor støtter Socialdemokraterne op om lovforslaget.
Liv Holm Andersen (RV), 2012-04-13:
I dag behandler vi L 141, som er en række tiltag, der har til formål at styrke indsatsen over for vores mest udsatte børn og unge.
Lovforslaget har flere elementer, som alle vil kunne medvirke til at gøre en reel forskel derude.
Fra radikal side er vi glade for, at kontaktpersoner til unge, der har været anbragt og nu bor alene, sikres, og at tandlæger kommer til at indgå i det såkaldte SSD-samarbejde, hvilket jo sker i en erkendelse af, at tandplejere ofte er de første til at opdage ting som seksuelt misbrug eller spiseforstyrrelser.
Vi er også glade for, at der indføres krav om, at fraflytningskommunen nu skal oversende alt relevant sagsmateriale til tilflytningskommunen, så det her sker pr. automatik.
Det er et krav, der også kommer til at gælde imellem Danmark og Grønland, så der kommer den samme underretningspligt imellem rigsfællesskabets kommuner som mellem de danske.
Tilmed tydeliggøres VISO's mulighed for at oversende oplysninger i sager om særlig støtte til børn og unge uden forældrenes eller den unges samtykke.
Det er vigtigt, for at vi sikrer samfundets tidlige indgriben.
Samlet set styrkes indsatsen altså, både den forebyggende og også indsatsen efter en anbringelse.
Det er vi fra radikal side som sagt rigtig glade for, og vi kan med glæde støtte det her lovforslag.
Tak for ordet.
Christine Antorini (S), 2012-04-13:
Det er sådan, at gymnasielærerne helt entydigt synes, at det er en god idé, gymnasieeleverne synes helt entydigt, at det er en god idé, og rektorerne er skeptiske på en række punkter.
Og som jeg også sagde før i mit svar til den konservative ordfører: hvis det viser sig i forbindelse med gennemførelsen, at der er noget, som er for bureaukratisk bøvlet, og som man kan gøre noget ved, så kigger vi på det.
Det her handler måske mere grundlæggende om, at hvis man er rektor, vil man godt have lov til at bestemme selv, sådan at de blander sig mindst muligt andre steder fra.
Derfor er det jo et politisk valg, at vi her i Folketinget, at regeringen sammen med Enhedslisten tager stilling til, om vi synes, det er vigtigt, at der er maks. 28 elever i klassen, sådan at der er nogle bedre rammer for undervisningen.
Det synes vi ikke er et dybt indgreb i selvejet.
Vi er måske lidt mere bekymrede ved, at det har vist sig i forbindelse med selvejet, at der bliver samlet flere og flere penge op i den almene del af den gymnasiale sektor, så der er et gennemsnitligt overskud på omkring 1 mia. kr. Dem synes vi man egentlig nok kunne sætte lidt mere i spil i forhold til selve undervisningen.
Merete Riisager (LA), 2012-04-13:
Jeg noterer mig, at ministeren siger, at rektorerne, altså lederne for de her selvejende institutioner, gerne vil bestemme selv.
Det kan man i min optik ikke undre sig over, vi skal jo glæde os over, at de gerne vil bestemme selv.
Jeg noterer mig, at ministeren siger det her med den ene milliard kroner, og kan ikke lade være med at undre mig over, hvorfor ministeren er bekymret over, at gymnasierne her udviser ansvarlighed og faktisk sparer op til eventuelle investeringer.
Det giver mig generelt en bekymring, som får mig til at spørge ministeren, om vi kan forvente, at der vil komme flere politiske tiltag, som vil indskrænke gymnasiernes ret til selvledelse og deres status som selvejende institutioner.
Christine Antorini (S), 2012-04-13:
Det er jo et mangeårigt ønske fra regeringspartiernes side og i øvrigt også fra Enhedslistens, at der skulle være et loft for antallet af elever i gymnasierne, fordi vi kunne se, at antallet bare steg og steg år efter år.
Derfor er det en politisk beslutning; vi ønsker, at der skal gives bedre rammer til elever og lærere for at få kvalitet i undervisningen.
Som jeg også sagde før til den konservative ordfører, har jeg svært ved at se, at det er et stort indgreb i det, at de er selvejende institutioner.
Men det vil altid være en politisk diskussion, om man bare vil give institutionerne fuldstændig frit slag, så hver enkelt institution selv bestemmer, eller om der skal være nogle rammer, som selvejet skal fungere inden for.
Og det synes jeg er en vigtig diskussion, der skal være.
Vi synes i regeringen, at der skal være nogle rammer for selvejet.
Det er lige præcis en kombination, som man på nogle få, men afgørende områder siger om, at her er den politiske ramme for det gode gymnasium, og så er der en vigtig ledelsesopgave i at udfylde den ramme
bedst muligt.
Det har f.eks. været rejst her i debatten, at man jo godt kan diskutere, at det, når man har et selveje, godt kan fremme en af de negative ting, nemlig at man begynder at konkurrere meget aggressivt med hinanden ved at markedsføre sig på forskellige ting for at tiltrække elever, fordi det jo betyder, at man kan få flere penge til gymnasiet.
Det er ikke, fordi jeg synes, at det er et problem, at man markedsfører sig med forskellige profiler, men jeg synes, at det er et problem, hvis man f.eks. bruger rigtig, rigtig mange penge på annoncer i stedet for at bruge dem på at få noget kvalitet i undervisningen.
Derfor noterer jeg mig også bare, at det drejer sig om mange penge – det overskud på den ene milliard hos de almene gymnasier er jo et gennemsnit, og der er meget forskel fra gymnasium til gymnasium, men ikke desto mindre vil det måske være en overvejelse værd, om de ikke var brugt bedre, ikke som en buffer, men bl.a. til, at gymnasierne selv kunne have sænket loftet for antallet i klasserne, så vi ikke politisk skulle have gjort det.
Merete Riisager (LA), 2012-04-13:
Jeg noterer mig, at ministeren er bekymret for, at gymnasierne konkurrerer med hinanden.
Det vil jeg mene at vi skal være rigtig glade for, for ved at konkurrere med hinanden
øger de jo også niveauet, så vi skulle tværtimod hellere give dem en mulighed for at konkurrere i stedet for at sætte nogle standarder, som så er fælles for alle, og som de ikke kan bevæge sig uden for.
Det vil jeg nu nok mene at det er, så lad mig omformulere mit spørgsmål: Vil der komme flere rammer for de selvejende gymnasier, som de så skal prioritere inden for?
Har ministeren flere rammer i ærmet, som skal definere, hvordan man driver gymnasium?
Christine Antorini (S), 2012-04-13:
Vi har ikke aktuelle planer om andre ting.
Det, vi tager stilling til her, er det lovforslag, der ligger om maks. 28 elever i klasserne.
Men en af de ting, som også ligger i det, er jo, at vi har kigget på den optagelsesbekendtgørelse, der er.
Det er bare for at illustrere, at vi jo har set nogle enkelte gymnasier, som har opstillet helt egne profiler, som ikke har været begrundet i, hvad det er for et uddannelsesindhold, man skal optages på som elev, men i nogle helt andre kriterier.
Der er vi bl.a. gået ind og har kigget på den optagelsesbekendtgørelse og har sagt: Jamen det kan jo ikke være rimeligt, at man skal kunne sortere elever på nogle andre ting, end om de kan det, der skal til, for at de kan blive optaget på et gymnasium med de studieretninger, der er.
Så kan man igen spørge: Er det en unødig politisk indblanding?
Nej, det synes jeg er en vigtig politisk indblanding, fordi selvejet aldrig har skullet bruges til, at man med selvejet i hånden kan sortere elever fra, som man ikke lige synes passer til den profil, der er på gymnasiet.
Hans Vestager (RV), 2012-04-13:
Det var i 1977, at organisationen Børns Vilkår blev grundlagt.
Det var folk, der var interesserede i at arbejde for, at børn fik bedre vilkår.
Omkring 1985 blev foreningen Børns Vilkår omdannet til en medlemsorganisation, og i dag er det kommet så vidt med organisationen Børns Vilkår, at det er dem, der driver BørneTelefonen, og at de har et budget på 26 mio. kr.
På et senere tidspunkt gik staten så ind og grundlagde Børnerådet, og det forslag, som vi nu behandler her, betyder jo, at Børnerådets fortalervirksomhed styrkes.
Det er sådan, at der i år bruges 6,2 mio. kr. af statsmidler, satspuljemidler og finanslovmidler til Børnerådets virksomhed, og der er jo egentlig ikke meget nyt i det, som man nu foretager ved denne lovændring, fordi man tydeliggør noget af det, som allerede har været Børnerådets virksomhed.
Det eneste nye, der ligger i det, er, at man nu skriver ind i lovteksten, at Børnerådet som led i sin fortalervirksomhed kan anmode institutioner, hvor børn opholder sig, om at måtte aflægge besøg.
Det er en god ting, at det bliver gjort på den måde.
Det, man kan læse ud af hele det arbejde, der har været gjort med dette lovforslag, er jo, at man skal styrke Børnerådet, men samtidig skal man sørge for, at man ikke griber ind i de tilsyns- og ansvarsopgaver, som allerede findes på området, og som kommunerne altså har.
Så skal jeg lige sige, at ikke bare styrker man Børnerådet med 2 mio. kr. i forhold til de 6 mio. kr., de bruger i øjeblikket, men man styrker også Børns Vilkår, som nu får 4,5 mio. kr. til styrkelse af BørneTelefonen.
Det er nødvendigt, at det offentlige også går ind der, for når fonde yder penge til det, er det jo rimeligt, at det offentlige også er med.
Så Radikale Venstre kan støtte forslaget, og vi glæder os over, at det har været muligt at skaffe disse ekstra midler.