runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2014-11-27:
Kampen mod skattely og skattespekulation har jo været en lang kamp, og det er en kamp, som vi nok også kommer til at se fortsætte i mange år endnu.
Det er en kamp, som skiftende regeringer har taget op, men ikke mindst denne regering, også da SF sad i regeringen.
Jeg er rigtig stolt af nogle af de tiltag, der har været, og jeg hilser skatteministerens og erhvervs- og vækstministerens udspil på det her område meget velkommen.
Baggrunden for den her debat er jo, i hvert fald senest, det, som lidt poppet er blevet kaldt Lux Leaks, hvor en række medier rundtom i verden for en måneds tid siden fik lækket de her dokumenter, der viser, at der fra Luxembourgs side foregår et meget organiseret stykke arbejde med at bidrage til skattely og skattespekulation.
Og det har helt rimeligt, synes vi fra SF's side, løftet den offentlige debat om, hvad vi gør med skattely og skattespekulation, ikke mindst når det drejer sig om et land, der stod fadder til EF, og som aktivt bidrager til at snyde de andre lande.
Det er så usolidarisk, som det kan blive.
I øjeblikket foregår der jo en undersøgelse i EU fra den danske kommissær Margrethe Vestagers side af, om der er tale om konkurrenceforvridning og ulovlig statsstøtte.
Men diskussionen er bredere end det.
Der er også en stor gråzone, hvor vi diskuterer, om det her er ulovligt eller ikke ulovligt.
Der er en række skattehuller, som vi er enige om at fordømme, men hvor lovligheden enten er til stede eller i hvert fald er rimelig uklar.
Det allerbedste ville være, at man fra EU's side fik sat skub i nogle af de initiativer, som blev præsenteret for et års tid siden af Kommissionen, men som bl.a. Luxembourg har spændt ben for, og hvor Luxembourg og andre lande ikke har villet acceptere, at der f.eks. blev sat en omgåelsesklausul ind, så man ved hjælp af moder- og datterselskabsdirektivet kunne indføre forbedringer – og en lang række andre initiativer skulle komme det her til livs.
Og jeg er rigtig glad for at have oplevet, at der er bred enighed om, at det her må vi til livs.
Det er multinationale virksomheder, som nyder godt af en uddannet befolkning i Danmark, af en infrastruktur og af børnepasning, men som ikke bidrager til fællesskabet.
Vi vil gerne lukke nogle af de skattehuller.
SF har en række forslag, regeringen har også nogle forslag.
Jeg glæder mig rigtig meget til debatten i dag, fordi jeg har oplevet, at der faktisk er bred opbakning til at gøre noget ved det, både i Danmark og på EU-niveau.
Så jeg glæder mig til at tage debatten med bl.a. skatteministeren, som meget velvilligt også er gået ind i den her diskussion, og til de diskussioner, vi skal have de kommende uger og måneder.
Jeg har også en tekst, som jeg måske må læse op.
Holger K. Nielsen (SF), 2014-11-28:
Enhedslisten sendte sit forslag til mig i går eftermiddags, sidst på eftermiddagen, kl. 5 eller sådan.
Det viser jo, at Enhedslisten ikke på noget tidspunkt har haft nogen interesse i at forhandle det her med andre partier.
På det tidspunkt havde jeg været i kontakt med regeringen og set deres udkast til forslag, som jeg synes er udmærket.
Og skulle jeg vælge mellem de to, ville jeg stadig væk vælge regeringens, fordi det er meget mere bredt adresseret, hvad angår det, som er hoveddiskussionen i det her.
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-11-28:
Tak for det.
Det er jo egentlig lidt underligt.
Det er underligt, at man i sidste uge befandt sig i Syrien og snakkede med kurdere, som har mistet slægtninge, som selv har været i kamp mod Assads styrker, for så en uge efter at stå i Folketinget og få at vide, at de selv samme kurdere er allierede med Assad.
Altså, situationen er jo lige præcis kompleks, hvilket hr. Holger K. Nielsen også siger.
Situationen er jo den, at den såkaldte frie syriske hær, som Danmark har støttet, ikke har villet garantere de kristnes, garantere drusernes, garantere kurdernes rettigheder, altså garantere minoritetsbefolkningens rettigheder i et nyt Syrien.
Og så har man fra kurderne, de kristne og de arabiske gruppers side i den nordlige del af landet sagt, at jamen så forsvarer vi vores egne områder, og så prøver vi at lave en model her for et demokratisk Syrien.
Altså: Er hr. Holger K. Nielsen ikke enig i, at hvis ikke man får løst minoritetsspørgsmålet i Syrien, kommer der ikke et fredeligt, demokratisk Syrien i fremtiden, så kommer der enten et Assadsyrien eller et islamistisk fundamentalistisk Syrien.
Holger K. Nielsen (SF), 2014-11-28:
Jamen jeg er fuldstændig enig i den betragtning og den tilgang til det.
Derfor sagde jeg også, at jeg hele tiden har bakket meget op om kurdernes indsats og det, kurderne gjort der.
Men det kan jo ikke skjule, at PYD på et tidspunkt indgik en taktisk alliance med Assad.
Det ved hr. Nikolaj Villumsen også udmærket godt man har gjort.
Det har man haft sine grunde til, det er jeg da med på, og de grunde kan man diskutere, men det har bare været et tilfælde; forhåbentlig er det ved at ændre sig nu.
Derfor er Enhedslisten jo nødt til at indtænke den kompleksitet, når vi diskuterer de her ting, de kan ikke bare sige, at der er en stor, ond magt i det her, og det er Tyrkiet, og at hvis vi bare lige får base i Tyrkiet, skal vi nok få løst det her.
Det mener jeg er en fuldstændig analyse af det, som finder sted i øjeblikket.
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-11-28:
Jeg mener ikke, at Tyrkiet er det eneste problem i forhold til IS, i forhold til bekæmpelsen af Assad.
Det har jeg på ingen måde påstået, og det ved hr. Holger K. Nielsen også godt.
Men når jeg synes, at det er relevant at diskutere det i dag, er det, fordi vi har en nær allieret, som jeg ikke mener bidrager nok til bekæmpelsen af IS, til bekæmpelsen af kriminalitet, som jo er essensen af Lars Hedegaard-sagen.
Derfor vil jeg godt høre SF: Når SF's ordfører siger, at I kunne stemme for Enhedslistens forslag, hvorfor er det så, at I ikke gør det?
Zenia Stampe (RV), 2014-11-28:
Jeg forstår egentlig ikke det her spørgsmål, for det er noget, vi har været inde på tidligere, og regeringen har jo også klart udtrykt, at man vil være åben omkring den her proces.
Vi har ikke kunnet få hele EU til at stå bag os, for så tror jeg, alle lande kunne komme med nogle anmodninger om, at man skulle bakke op om dette og hint enkelte lands bilaterale forhold til Tyrkiet, eller hvilke andre lande det måtte være.
Men vi har jo hele tiden sagt, at det her ikke var noget, vi ville gå og putte med, det var noget, vi ville inddrage i de snakke, der er om udvidelsen af Tyrkiet.
For det er klart, at sådan noget her kan ikke finde sted, hvis man skal kvalificere sig til at være medlem af EU.
Men det synes jeg faktisk regeringen og ministeren har været meget åben om, og det er derfor, jeg ikke helt forstår forespørgslen.
Søren Espersen (DF), 2014-11-28:
Jeg er glad for, at der bliver sagt, at Tyrkiet nu er kommet længere væk fra EU i De Radikales øjne.
Det, jeg så gerne vil opfordre til, er, at De Radikale via regeringen også fortæller vores EU-partnere det her, for jeg tror slet ikke, de er klar over det her med Lars Hedegaard-sagen, og hvad der egentlig er foregået af skandaler.
Så jeg vil spørge fru Zenia Stampe, om hun vil være medvirkende til, at udenrigsministeren ved det næste møde i EU-kredsen holder et godt foredrag om, hvad der er foregået, sådan at de andre lande også kan se, at Tyrkiet nu har bragt sig længere væk fra EU.
Zenia Stampe (RV), 2014-11-28:
Det har selvfølgelig bragt Tyrkiet længere fra et EU-medlemskab.
Men Tyrkiet kan jo rette op på det igen, og der er jo ikke nogen af os, der tror, at Tyrkiet bliver medlem af EU inden for en meget, meget kort årrække.
Det er klart, at vi altid har været tilhængere af udvidelser, fordi vi ser det som en demokratisering og en udvidelse af det Europa, som vi jo godt kan lide, og som vi også ønsker Tyrkiet skal være en del af.
Men det er klart, at vi jo også altid har stået fast på, at der er nogle ting, man skal opfylde for at blive en del af det fællesskab, og det er klart, at når man agerer, som Tyrkiet har gjort i den her sag, rykker man længere væk.
Men det er ikke umuligt, at Tyrkiet kan komme tilbage på rette spor.
Men nej, vi siger ikke ja til Tyrkiet for enhver pris.
Tyrkiet skal også gøre sig fortjent til at være medlem af EU.
Søren Espersen (DF), 2014-11-28:
Jeg ved jo, at Det Radikale Venstre er begejstrede tilhængere af Tyrkiets optagelse i EU.
Synes fru Zenia Stampe, at den udvikling, der har været i Tyrkiet, med den begyndende islamisme og med det, vi så har oplevet i forhold til Lars Hedegaard, har bragt Tyrkiet tættere på et EU-medlemskab eller længere fra et EU-medlemskab?
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-11-28:
Tak for det.
Som en TV 2-journalist sagde, ja, så kommer den her Hedegaardsag ned i bunken af tusinder af sager i det tyrkiske retssystem, som ikke fungerer efter grundlæggende demokratiske retsstatsprincipper.
Så det er jo en gratis omgang for LA at stå og vifte med et tyrkisk EU-medlemskab.
Men jeg skal bare forstå LA's ordfører korrekt: Altså, vejen til at øge presset på Tyrkiet er ikke at stemme for Enhedslistens forslag om, og jeg citerer: at pålægge regeringen at øge presset på den tyrkiske regering.
Enhedslistens simple forslag er jo bare at øge presset på den tyrkiske regering og pålægge regeringen at gøre det og så tage en drøftelse af det i Folketinget.
Hvis LA har et forslag til, hvordan den vej ville være god at gå, så lytter jeg meget gerne.
Zenia Stampe (RV), 2014-11-28:
Jamen vi har også en situation, hvor der er omkring 1,1 millioner flygtninge, og hvor den moderate syriske opposition er i Tyrkiet.
Så jeg er ikke enig i, at situationen er så sort-hvid, at Tyrkiet bare obstruerer det hele.
Tyrkiet er en vigtig alliancepartner for os og yder allerede et stort bidrag.
Og ja: Vi ønsker os mere, men vi er også nået et stykke vej, bl.a. er grænsen blevet åbnet.
Ikke helt i det omfang, vi ønskede, men i et omfang.
Så det går den rigtige vej.
Og det er der, hvor jeg tror vi er uenige.
Martin Lidegaard (RV), 2014-11-28:
Jeg har ikke kastet håndklædet i ringen.
Men når jeg udtaler mig, som jeg gør til Berlingske, er det, fordi en udenrigsminister både har, synes jeg, et ansvar for at repræsentere landet udadtil, så godt vedkommende nu kan, og en rolle at spille indadtil over for Folketinget og den danske befolkning.
Der er det jo min opgave at forklare, hvorfor jeg repræsenterer landet, som jeg gør, hvorfor regeringen tager de udenrigspolitiske skridt, som vi tager.
Modsat – og her tror jeg der er en reel forskel – Dansk Folkeparti og hr. Søren Espersen tror jeg ikke, jeg varetager Danmarks interesser bedst ved at stå og råbe til andre lande, når jeg synes, de gør noget forkert.
Jeg tror mere på nærkampen, om jeg så må sige, på at gå ind i et diplomatisk rum, hvor man kan have en kritisk dialog og tage kampen.
Det betyder også, at man nogle gange ikke bliver så eksplicit eller aggressiv i sine diplomatiske træk og gør ting, som er ude af proportioner, for så mister man muligheden for at få den kritiske dialog.
Det tør jeg godt vedstå.
Det synes jeg ikke er udtryk for lilleputradikaltraumemanér.
Det synes jeg er udtryk for rettidig omhu og for at føre en realpolitisk udenrigspolitik, der fremmer danske værdier og det, vi tror på allermest.
Søren Espersen (DF), 2014-11-28:
Nej, men udenrigsministeren ved også – det siger han også – at jeg ikke havde til hensigt, at man skulle afbryde de diplomatiske forbindelser med Tyrkiet, overhovedet ikke.
Jeg taler om en tilbagekaldelse for konsultation som et muligt skridt på det tidspunkt.
Mange af sådanne ting foregår jo bedst i diplomatiets rækker.
Det, der egentlig står tilbage, er en forklaring fra udenrigsministeren på, hvorfor man sagde det der.
Hvorfor udtalte man sig, som man gjorde til Berlingske i det interview?
Hvorfor lagde man kortene på bordet og sagde: Vi giver op.
Hvorfor sagde man ikke: Jeg vil ikke udtale mig om det her i dag, vi arbejder på sagen eller et eller andet, hvad man så givetvis gør.
Hvad var årsagen til, at hele Danmark og hele Tyrkiet og resten af verden skulle orienteres om, at vi nu havde kastet håndklædet i ringen, hvad angår Lars Hedegaard?
Martin Lidegaard (RV), 2014-11-28:
Mange tak for den venlige bemærkning.
Jeg skal også være den første til at erkende, at ingen og absolut ikke mig er ufejlbarlig.
Jeg er også kommet til at lave fejl.
Det gør man.
Men lige i det her tilfælde er jeg ikke sikker på, at jeg synes, jeg har lavet en fejl.
Det er, fordi jeg ikke synes, at presset stoppede der.
Jeg ved godt, at det ikke er hr. Søren Espersens ærinde, men det var bare lige for at give den præcise gengivelse.
Men jeg kan alligevel godt stå inde for citatet.
For siden jeg har udtalt det til Berlingske, og som jeg stadig mener er en rigtig vurdering, har vi jo faktisk rejst det over for den nye høje repræsentant.
Vi agter at gå videre i regi af Europarådet.
Presset er ikke stoppet.
Min egen vurdering er, at det, som bekymrer Tyrkiet mest i den her sammenhæng, nok er EU-sporet, om man så må sige, og hvilken betydning det kan få for EU's vurdering af Tyrkiets renommé.
Så jeg er ikke enig i, at presset er slut.
Ikke fra min side i hvert fald.
Søren Espersen (DF), 2014-11-28:
Mange tak.
Jeg synes, det er meget præcist beskrevet.
Jeg underkender ikke, at der er dilemmaer og svære valg.
Tit må det være utrolig vanskeligt at vide, hvordan man skal agere som udenrigsminister.
Generelt synes jeg – det har jeg også givet udtryk for – at vi har en udenrigsminister i dag, som egentlig gør det meget godt.
Det vil jeg gerne sige.
Så er der selvfølgelig altid skønhedspletter, og det er der i mine øjne i den her situation.
Nu er løbet kørt og fuglen er fløjet.
Det ved vi godt.
Men der, hvor presset på Tyrkiet præcis standsede, var der, hvor udenrigsministeren gav det famøse interview, hvor han sagde: Vi kan jo ikke gøre noget, Tyrkiet er meget større end os, vi er meget små, vi kan ingenting stille op. Hvad skal vi gøre?
Og i øvrigt er vi mere interesserede i Tyrkiet end i Lars Hedegaard.
Der sluttede presset på Tyrkiet.
Der kunne man godt standse alt muligt, for Tyrkiet har nemlig folk i København, der læser Berlingske og fortæller regeringen om det dernede.
Er udenrigsministeren ikke enig i, at i det sekund var presset på Tyrkiet forbi?
Mette Bock (LA), 2014-11-28:
Jeg synes sådan set, at ordførerens beskrivelse af det andet forslag til vedtagelse meget godt viser, at ordføreren sådan set også er enig i det.
Så vi er sådan set alle sammen enige om begge forslag, og derfor stiller jeg mig uforstående over for, at Enhedslisten ønsker at gå solo i det her.
Hvis vi overhovedet skal noget som helst som et lille land i forhold til Tyrkiet, så synes jeg da i allerhøjeste grad, at der er brug for, at vi står sammen.
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-11-28:
Det siger bare ikke noget om at øge presset, det siger, at man er glad for, at Tyrkiet gør en aktiv indsats.
Tyrkiet gør bare ikke en aktiv indsats, når tyrkiske soldater står og snakker med IS-krigere, når de holder Danmark for nar i Hedegaardsagen.
Kære Liberal Alliance, kære fru Mette Bock
: Situationen jo den, at den tyrkiske regering ikke gør noget, og at det pres, som indtil nu er blevet lagt, ikke har hjulpet, så hvorfor er vejen fremad ikke at øge presset?
Mette Bock (LA), 2014-11-28:
Det har vi jo sådan set, fordi det er med i det andet forslag til vedtagelse.
Søren Pind (V), 2014-11-28:
Det er som regel altid proportionalt at stemme imod Enhedslistens forslag.
Men derudover vil jeg sige, at den indsats, som regeringen har udøvet, med bl.a. protester over for den tyrkiske regering, overvejelser om en indsats i Europarådet og lignende, jo ikke er udtryk for, at man intet gør.
Men det, Enhedslisten har præsteret i den her sag, har jo vist sig at være urealistiske ting, som alligevel ikke kunne lade sig gøre, da det kom til stykket, og det er jo sådan set problematikken i den her sammenhæng.
Venstre tager kraftigt afstand fra Tyrkiets ageren i den her sag.
Men vi mener også, at det, man så kan gøre, må være inden for de rammer, der er – ikke uden for.
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-11-28:
Jeg må sige, at jeg er fuldstændig målløs.
Altså, vi har en situation, hvor en nær allieret af Danmark måske har udleveret en dansker til ekstremisterne i IS i strid med FN's klare beslutninger.
Det er et brud på en aftale, som er indgået for mange år siden mellem Danmark og Tyrkiet, om, at man udveksler borgere, som er mistænkt for kriminalitet i hinandens lande.
Altså, hallo!
Vi står i en situation, hvor Venstre siger, at det er proportionalt ikke at gøre noget som helst; det er altså proportionalt at stemme imod Enhedslistens forslag om at øge presset.
Det er et stille og roligt forslag, og hvis Venstre ønsker at øge presset, så stem da for Enhedslistens forslag.
Ellers må man konkludere, at Venstre vil lade stå til.
Søren Pind (V), 2014-11-28:
Det gode ved at være frihedsminister er, at det trods alt er en titel, som hverken Folketinget eller nogen andre kan tage fra en.
Det kan man fortsætte med at være, så jeg vil ikke sige, at der er noget fra tidligere tider.
Til hr. Nikolaj Villumsen vil jeg bemærke, at vi jo hverken taler om at lempe presset på Tyrkiet eller om eventuelt ikke at forøge det – overhovedet ikke.
Vi har bare været enige med regeringen om, hvad en proportional reaktion har været og er.
Så hr. Nikolaj Villumsens forsøg på at tegne et billede af, at nu bliver der ikke gjort noget, mener jeg sådan set er forkert.
Men det vil udenrigsministeren jo senere kunne uddybe.
Det sagde han sådan set også udmærket her fra talerstolen.
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-11-28:
Tak for det.
Da hr. Søren Pind var minister, kaldte han sig selv frihedsminister, og når vi har lyttet til Venstre gennem årene, har vi tit hørt dem tale for ytringsfrihed.
Nu har vi en situation, hvor en attentatmistænkt dansker forsvinder fra de tyrkiske fængsler og muligvis bliver udleveret til ekstremisterne i IS.
Fra regeringens side har man lagt et pres med tre punkter, og man må på baggrund af mødet med den tyrkiske ambassadør i mandags konkludere, at det ikke har hjulpet.
Der kom ingen nye oplysninger fra Tyrkiet.
Hvorfor afviser Venstre at lægge et øget pres?
Hvorfor ikke lægge pres på den tyrkiske regering, så vi kan få sandheden frem i den her sag?
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-11-28:
Vi har en situation, hvor Enhedslisten i 3 år har siddet og råbt og skreget i Udenrigspolitisk Nævn og i alle andre sammenhænge, hvor Syrien er blevet diskuteret, og hvor vi har sagt: Åbn ind til de kurdiske områder.
Det har flertallet i Folketinget nægtet at gøre, og regeringen har nægtet at lægge pres på.
Enhedslisten står ikke og siger, at det kun er kurderne, der er anstændige mennesker.
Der er 40 pct., der tilhører minoriteterne i Syrien.
Jeg besøgte Syrien i sidste uge.
Jeg mødtes med arabere, jeg mødtes med kristne, og jeg mødtes med den arabiske milits, som er en del af forsvarsstyrkerne i de kurdiske områder.
Det er de mennesker, Venstre har nægtet at hjælpe.
De har nægtet at hjælpe de kristne, som lige nu fører en desperat forsvarskamp.
Det foreslog Enhedslisten helt konkret at gøre.
Venstre stemte imod.
Det synes jeg er trist at konkludere.
Tak for det.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at høre fra udenrigsministeren, hvornår det så er på tide at øge presset.
I mandags var der møde med den tyrkiske ambassadør, og der var ikke noget nyt i sagen.
Hvor mange gange skal man mødes med den tyrkiske ambassadør, uden der kommer noget som helst nyt i sagen, før regeringen mener, det er på tide at øge presset?
Søren Pind (V), 2014-11-28:
Skal jeg forstå Enhedslistens politik sådan, at hvis man er kurder, er man et godt, ordentligt og anstændigt menneske, hvis man er moderat demokratisk syrer, skal man i hvert fald ikke støttes, for så går det helt galt, og at den holdning, som Nikolaj Villumsen her giver udtryk for, ingen medvirken har til den situation, der er opstået?
F.eks. har hr. Holger K. Nielsen dog været ude i refleksioner om, hvorvidt det ikke havde været en god idé at levere våben tidligere, og endda udenrigsministeren har været ude med nogle af de samme betragtninger.
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-11-28:
Nej, situationen er den, at det, man kan konkludere, er, at den frie syriske hær er mere eller mindre ikkeeksisterende, at mange grupper fra den er hoppet over til ekstremisterne i IS.
Det har hele tiden været vores bekymring, at der var en splittet opposition i den såkaldte frie syriske hær, og hvis man gav dem våben, kunne de ende i hænderne på ekstremisterne i IS.
Det er der desværre eksempler på er sket.
De våben bliver nu brugt til at angribe kristne kurdiske og arabiske byer, som desperat forsøger at forsvare sig.
Hvis man skal give våben til et område, hvor der er en konflikt, skal man tænke sig rigtig godt om.
Man skal være sikker på, at dem, man giver våben til, er demokrater, og man skal være sikker på, at de ikke vil bruge dem på en forkert måde.
De forslag, der har været fra Venstre, har vi i Enhedslisten klogeligt afvist.
De eksempler fra andre lande, der har fulgt Venstres forslag, har været rigtig, rigtig kedelige.
Men nu har vi en situation, hvor vi kan se, at der er nogle, der vil kæmpe mod IS, som er demokratiske og mangfoldige, og de fortjener vores støtte.
Der er det da trist, at Venstre for en måneds tid siden stemte imod det forslag fra Enhedslisten om lige præcis at støtte modstanden mod IS's angreb i Kobani.
Den socialdemokratiske ordfører siger, at der bliver lagt pres på den tyrkiske regering.
Det er jo også korrekt.
Men siden vi traf den beslutning her i Folketinget om at lægge pres på den tyrkiske regering, er der sket følgende.
For det første at vi intet nyt har fået at vide i sagen.
Når man, som vi har fået oplyst fra Udenrigsministeriets side, har talt med den tyrkiske ambassadør, har der ikke været noget nyt.
Desuden har vi siden da kunnet se på tyrkisk tv, at tyrkiske soldater står inde på den tyrkiske side af grænsen sammen med IS-krigere og hyggesnakker, hvorefter IS-krigerne går tilbage igen og angriber de demokratiske, kristne arabiske og kurdiske styrker i Kobani.
Er det ikke på tide, at der bliver lagt et fornyet og øget pres på den tyrkiske regering inden for rammerne, altså ved at gå til Menneskerettighedsdomstolen og trække et militært bidrag hjem?
Hallo!
Det er da inden for rammerne.
Vil Socialdemokraterne overhovedet ikke øge presset i en situation, hvor den tyrkiske regering ignorerer det pres, der er blevet lagt hidtil?
Altså, vi har en situation, hvor Tyrkiet holder grænsen til Kobani lukket.
Vi har en situation, hvor tyrkiske soldater står og sludrer med IS-krigere og lader dem vandre ind over den tyrkiske grænse og angribe Kobani.
Vi har en situation, hvor Danmark har besluttet at lægge et pres, men det har ikke hjulpet, og vi har en situation, hvor den danske udenrigsminister – da FN kritiserede, at Tyrkiet holdt grænsen til Kobani lukket – var stille.
Han sagde ingenting.
Hvorfor skal Danmark ikke øge presset?
Hvorfor skal Danmark se passivt til?
Zenia Stampe (RV), 2014-11-28:
For det første giver Tyrkiet nu mulighed for, at man kan træne nogle af de styrker, der skal gå op imod ISIL, i Tyrkiet, og Tyrkiet har også åbnet grænsen for peshmergastyrkerne, så de kan komme ind til Kobani.
Så der er jo sket noget, og det går i den rigtige retning.
Men det er jo klart, at det, der gør den her konflikt så umådelig kompliceret, er, at alle lande har alle mulige interesser.
Nu hørte vi hr. John Dyrby Paulsen være så venlig at sige noget direkte, som man ellers kan være bange for at sige åbent.
Men jeg har også Enhedslisten mistænkt for at bruge den her debat og hele den her sag som en stedfortræderdebat for noget helt andet, nemlig det kurdiske spørgsmål.
Det er en helt anden og meget kompliceret debat, men der er jo ingen tvivl om, at nogle af de forbehold, som Tyrkiet har haft, jo skyldes, at man har været bange for indirekte at komme til at støtte PKK.
Vi mener, at man på trods af den her frygt burde været gået videre eller i hvert fald have åbnet op tidligere.
Men det er jo et hensyn, som er der, og som man må tage højde for, og som i et eller anden omfang også er legitimt.
Vi har jo, ligesom alle andre lande i regionen, appelleret til Tyrkiet om at prøve at lægge gamle stridigheder og andre konflikter til side og i stedet stå sammen om at bekæmpe IS.
Og jeg synes, man er nået et stykke allerede.