Lennart Damsbo-Andersen (S), 2011-03-15:
Dengang jeg gik i skole, lærte jeg, at man skal opføre sig ordentligt over for hinanden, at man ikke må slå på folk med briller eller sparke nogen, der ligger ned.
I den her sag bliver der både sparket til og trampet på folk, der ligger ned.
Lad mig sige det med det samme: Forslaget om indførelsen af en 225-timers-regel og ændringen af tildelingen af boligydelser er diskriminerende, ødelæggende for familiernes børn og skaber dybere fattigdom og modvirker integration.
Socialdemokratiet stemmer imod forslaget og vil ændre det, i det øjeblik vi får magt som agt.
Når regeringen og Dansk Folkeparti argumenterer for 300-timers-, 450-timers- og nu 225-timers-reglen, er det med udgangspunkt i en SFI-rapport lavet i en opgangstid med fuld beskæftigelse i Danmark, en rapport, som anfører, at 30 pct. er kommet i arbejde eller uddannelse.
Er det tegn på succes?
Næh, det er tegn på en forfejlet politik, for hvad med de 70 pct.?
Er de kommet nærmere arbejdsmarkedet?
Er de blevet bedre integreret?
Der er kun ét svar: et stort rungende nej.
Det er et sygt system, og dobbeltdosis af en medicin, der ikke virker, gør ikke nogen raske.
Når man ser på effekten af de seneste regelændringer i forhold til aktivering og refusion, ser man, at den creaming, som jobcentrene nu praktiserer, vil betyde, at de svage, som vi her taler om, vil blive ladt i stikken og stå allersidst i køen af ledige.
De skal ses i sammenhæng med, at der gennem de sidste 10 år har været en konstant stigning i antallet af personer, der kan betegnes som fattige.
Der er sat en effektiv stopper for opførelsen af billige boliger.
Hvordan kan regeringen vende det blinde øje til de fakta?
Det er en udhuling af sikkerhedsnettet under de svage i Danmark.
Men det mest vederstyggelige er godt nok, at der skal skæres i boligstøtten, hvis en familie mister ungeydelsen.
Det, der kommer til at ske, er ikke en bedre integration, men kun, at borgere, der i forvejen har problemer med at finde ind i det danske system, bliver ladt i stikken og sat på gaden.
Når man gennemlæser høringssvarene, der er indsendt, ser man, at det er en lang række af løftede pegefingre i forhold til virkningen af loven.
Ikke desto mindre står der i indledningen til forslaget, at det skal øge integrationen og modvirke ghettodannelsen i Danmark.
Har jeg ret i min påstand?
Ja, der er i hvert fald ikke noget i bemærkningerne til lovforslaget, der viser noget andet.
Her er der fine beregninger af, hvor meget kommunerne og staten sparer: ca. 13 mio. kr.
Men antallet af unge, der kommer i uddannelse, og voksne, der kommer i job, eller hvordan det kommer til at gå med integrationen, er der ikke et eneste bud på.
Hvorfor mon?
Socialdemokratiet ønsker, at alle, der bor i Danmark, bliver en del af vores samfund.
Det betyder som udgangspunkt, at fattigdomsydelserne skal afskaffes, og at der skal sættes ind i forhold til, at alle, unge som voksne, får en uddannelse og et arbejde, og ikke mindst, at de bliver mødt med tillid og tro på, at de har noget at byde ind med.
Jeg har ikke et øjeblik været i tvivl om, at Dansk Folkeparti ikke har integration som en del af deres partiprogram.
Ellers havde man aldrig fremsat så ødelæggende et forslag som det, vi behandler i dag.