Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2009-02-19:
Jeg vil godt starte med at sige tak for den gode og lange debat, vi har haft her i dag, om forbedrede forhold for børn af indsatte.
Det var jo mit håb, at vi også i dag kunne have givet hinanden håndslag på, at vi gerne ville gøre noget mere forpligtende end det, der bliver gjort i forvejen.
Det er trods alt børnene, som står med sorteper, når den ene forælder er blevet sat ind; det er børnene, der står tilbage med følelsen af tristhed og afmagt og savn af den her forælder, og det synes jeg vi her i dag skulle have gjort noget for at sikre at vi kunne imødegå.
Til justitsministeren vil jeg sige, at jeg synes, der er en meget overdreven fokus på at holde de elektroniske massekommunikationsmidler ude af fængslerne i dag.
Det er slet ikke alle steder objektivt begrundet i sikkerhedshensyn.
Hvad er der i vejen for f.eks. at kunne sms'e, hvis man sidder i et åbent fængsel, hvor man alligevel kan gå hen og benytte telefonen eller skrive breve?
Der er i princippet ikke nogen stor forskel på det.
Jeg synes, vi skal bruge de tekniske løsninger.
Der er jo i dag mulighed for i udstrakt grad at begrænse adgangen til og brugen af de her ting.
F.eks. med hensyn til webcams er jeg er overbevist om, at man kan finde en løsning på, hvordan den her forælder kan komme i kontakt med kun sit barn, hvis det er det, der er nødvendigt.
Jeg er uenig med ministeren i, at der gøres nok med hensyn til kriseberedskabet.
Der er altså nogle familier, som har et behov, som slet ikke bliver opdaget, fordi det alene er politiet, der står med et skøn om, hvorvidt der skal foretages en henvendelse til socialforvaltningen eller ej, og i sådan en presset situation, hvor der måske har været en anholdelse - den har måske været voldsom, og der har været en ransagning - er det altså ikke sikkert, at politiet har fokus på det.
Det, jeg hørte på den konference om børn af indsatte, der for nylig blev afholdt, var netop, at familierne følte sig ladt tilbage, og at politiet oftest, hvis der var to forældre til stede, skønnede, at her skulle de ikke gøre mere.
Hvis hjemmet så nogenlunde ordentligt ud og der var en anden forælder, gjorde man ikke mere der.
Mange af de her familier bliver altså efterladt i chok og sorg og krise, fordi det her sker meget, meget pludseligt, og de kan sagtens have brug for hjælp, og mange af dem kan måske ikke navigere i det følelsesmæssige kaos, der opstår efterfølgende, og sørge for at skaffe sig den hjælp, de har brug for.
Det var positivt, om vi kunne finde en måde at sikre en mere effektiv hjælp til de her familier.
Derudover synes jeg heller ikke, det er nok, at politiet kan undersøge, om der er børn til stede ved en anholdelse.
Jeg synes, det skal være et krav, at det har man gjort, inden man tager ud og foretager en anholdelse eller en ransagning.
Er der børn i det her hjem?
Er der børn, som vi måske skal tage vare på?
Så kan politiet forberede sig på det.
Jeg er med på, at det kan man ikke altid gøre, men jeg synes, at det mere skal være hovedreglen, end det skal være undtagelsen, at man undersøger, om der faktisk er børn til stede.
Til Venstres ordfører vil jeg sige, at SF selvfølgelig har finansieret det her forslag.
Jeg kunne godt høre, at Venstres ordfører var mere optaget af at afspore den debat, der var, om familiebehandlingspladser.
Det synes jeg er rigtig, rigtig ærgerligt.
Vi kunne have givet hinanden håndslag på, at vi vil sikre de her pladser til børn af indsatte og deres familier.
Der er kun fem pladser, og det er altså meget, meget lidt i forhold til det store antal børn, som må opleve, at deres forældre bliver sat ind.
Behovet er kæmpestort, og vi ved jo på baggrund af den rapport, som er kommet, at det her rent faktisk hjælper familierne - hjælper til at holde kontakten til familien, hjælper til at nedbringe gentagelseskriminalitet, og formentlig vil det engang i fremtiden også betyde, at nogle af de her børn undgår selv at havne i kriminalitet.
Til Socialdemokratiet, Enhedslisten og De Radikale vil jeg sige tak for de venlige og rosende ord.
Til Dansk Folkeparti vil jeg sige: Det her handler jo ikke om børns ret til besøg i alle situationer.
Jeg mener også, at vi i beslutningsforslaget klart har givet udtryk for, at der kan være tilfælde, hvor man må sige at kontakten simpelt hen ikke skal være til stede.
Det kunne være, hvis en forælder ikke har lyst til at have besøg af sit barn.
Jeg tvivler på, at det vil være ret mange tilfælde, der er tale om her; jeg tror, man har et ret stort behov for at holde kontakt med nogen, når man sidder i fængsel, og i hvert fald også med sine børn.
Men der kan jo være tilfælde, som Venstres ordfører, tror jeg, det var, også nævnte tidligere, hvor det var en person, som f.eks. havde slået moren ihjel, og så er det selvfølgelig ikke hensigtsmæssigt.
I øvrigt findes den her barnets ret også i forældreansvarsloven.
Her er det barnet, der er i centrum, og det er barnet, der har ret til at se begge sine forældre, og jeg mener, at det her forslag er helt i overensstemmelse med, hvordan vi har gennemtænkt forældreansvarsloven.
Jeg ser frem til, at vi måske kan lave en beretning på dele af det her forslag, og det vil jeg selvfølgelig tage kontakt til Dansk Folkeparti om efterfølgende.
Til De Konservative vil jeg sige, at jeg synes, det er lidt en syltekrukke og lidt et dårligt argument, at man har fuld tillid til alle de ting, som foregår, og at man er tilfreds med udviklingen.
Jeg synes, vi havde haft muligheden for sammen virkelig at forbedre forholdene for børn af indsatte.
Det var det perspektiv, som jeg syntes var det vigtigste her i dag.
Men tak for debatten.