runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole Sohn (SF), 2010-12-15:
Hele den der skrevne tale var jo forståeligt nok en stor kritik af oppositionen, altså, vi kritiserer også regeringen.
Men det interessante er jo, at man først kritiserer Socialdemokraterne og SF for at komme med forslag om arbejdsmarkedsreformer og om, at vi skal arbejde lidt mere, og for, at vi vil kræve skatter ind i en uendelighed, og så efterfølgende, når man frigør sig fra manuskriptet og skal svare, svarer ministeren ærligt, at denne regering, altså VK-regeringen, hæver skatterne med 20 mia. kr.
Ja, siger finansministeren, denne regering mener faktisk også, at det er fornuftigt at øge arbejdstiden som en del af løsningen.
Ergo har regeringen jo bevæget sig i retning af nogle af de løsninger, S og SF har, om, at vi også er nødt til at finansiere de udgifter, vi har.
Det, der er problemet, er, at regeringen har brugt pengene to gange – både til et offentligt forbrug og til skattelettelser – og derfor står vi med regningen, og derfor skal der skæres ned på kernevelfærden ude i kommunerne.
Hvorfor dog ikke bare erkende, at man ikke har fulgt budgetterne?
Det, der er den her regerings store problem, er jo, at man har lagt nogle budgetter, som man ikke har fulgt, og nu skal regningen betales.
Det, regeringen har gjort, er, at man ikke har betalt kriseregningen; man har sendt den videre til kommunerne.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-15:
Jeg vil sige til hr. Ole Sohn, at det, der er problemet her, er, at når vi foreslår at gennemføre noget, der øger arbejdsudbuddet, stemmer S og SF imod.
Dagpengereformen er jo en del, der medvirker til løsningen af det problem, som skulle udfylde de 15 mia. kr., som S og SF mangler, men der stemmer S og SF imod.
Det er jo derfor, vi har det spørgsmål: Når man er imod de ting, vi foreslår, som øger arbejdsudbuddet, hvad er det så, man vil sætte i stedet for?
Så siger hr. Ole Sohn: at øge arbejdstiden.
Jamen fint, hvis hr. Ole Sohn vil øge den ugentlige arbejdstid med 1 time, så lad os da høre, hvad det forslag går ud på.
Hr. Ole Sohn fejer det hele ind under gulvtæppet og siger: Efter næste valg skal I bare se, så hokus pokus filiokus har vi løst de her problemer.
Men sådan spiller klaveret jo ikke i politik, vil jeg sige til hr. Ole Sohn.
Man er nødt til at få frem, hvad det er for nogle konkrete forslag.
Vælgerne skal da også vide, hvad det er, hr. Ole Sohn agter at foretage sig som minister i en eventuel S-SF-regering, og det er jo sådan set det, debatten handler om.
Vi har jo ikke stukket under stolen, at genopretningspakken betyder skattelettelser.
Det har vi jo rent faktisk stemt om her i Folketingssalen, så det kan ikke være en overraskelse for nogen; det har været til afstemning her i salen.
Morten Østergaard (RV), 2010-12-15:
Jeg ved ikke, om formanden gør finansministeren en tjeneste ved at lade ham gå over tiden, men i hvert fald vil jeg sige: Så lad os da få ordet på bordet.
Det er klart, at når man fører sig frem, som finansministeren gør her i dag, og forlanger klare svar, så fordrer det selvfølgelig også, at man selv er i stand til at give klare svar.
Vi ved jo nu, at forudsætningerne for regeringens genopretningsplan allerede er skredet med 5 mia. kr. siden maj og for indeværende år i forhold til nulvæksten.
Nationalbanken regner med, at det tal kommer til stige til 10 mia. kr., inden perioden frem mod 2013 er gået.
Der er altså et gigantisk hul i 2015-planen, hvor man jo i forvejen har et udestående på 5 mia. kr., hvis ikke man vil gøre regning uden vært og regne reformer med, der endnu ikke er vedtaget i Folketinget.
Det betyder altså, at regeringen står og skal redegøre for et sted mellem 10 og 15 mia. kr., hvis den stadig væk har et mål om at bringe balance i dansk økonomi i 2015.
Det skulle på den måde, som finansministeren har ført sig frem, være helt uden problemer at redegøre for krone for krone, hvor pengene skal komme fra.
Finansministeren skal lige huske, at landets statsminister i mandags lovede, at sundhedsudgifterne skal vokse.
Så med et nulvækstregime, som ligger foran os, må man jo lige pege på, hvor det er, der skal skæres yderligere ned for at hente de 10-15 mia. kr. og samtidig skabe råderum til, at sundhedsudgifterne vokser.
God fornøjelse, vil jeg sige til finansministeren.
Vi regner med et meget klart svar.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-15:
Men det svar findes jo i genopretningspakken, vil jeg sige til hr. Morten Østergaard.
Vi vedtog at konsolidere økonomien med 24 mia. kr., men inden i den pakke var der jo også en omprioritering, sådan at vi omprioriterede 10 mia. kr.: 5 mia. kr. til sundhedssektoren i 2011, 2012 og 2013, 3 mia. kr. til uddannelse, fordi vi skal opnå de her 95- og 50-procent-målsætninger, og penge til svage grupper.
Så vi havde en øvelse i genopretningspakken, hvor vi omprioriterede.
På finansloven for 2011 giver vi et løft til sundhedssektoren på 2 mia. kr., så det er jo en øvelse, som er inden i selve den her genopretningspakke, og det betyder med de økonomiske udsigter, vi har, at vi skal blive skarpere og bedre til at omprioritere i den kommende tid.
For forbedringerne i den offentlige sektor skal jo komme, ved at vi omprioriterer, og ved at vi udnytter ressourcerne bedre i den offentlige sektor.
Det er den måde, vi kan få frigjort kræfter og penge på til at forbedre den offentlige sektor.
Men øvelsen med de penge til sundhedssektoren lavede vi jo i genopretningspakken.
Morten Østergaard (RV), 2010-12-15:
Hør nu her!
Nu tager vi det helt langsomt.
5 mia. kr. er genopretningsplanen allerede skredet med, fordi nulvæksten ikke holdt.
Det er 5 mia. kr., man mangler.
I Økonomisk Redegørelse nævnes udestående krav til strukturel balance frem mod 2015 på i alt 5 mia. kr.
Det er så 10 mia. kr.
Hvis man i stedet for bruger Nationalbankens nok lidt mere realistiske vurdering af, hvordan væksten i de offentlige udgifter bliver til trods for regeringens ambitioner, så er det ikke 5 mia. kr. og ikke 10 mia. kr., men 15 mia. kr., man mangler.
Det, man skylder svar på, er, hvor de skal komme fra.
Vi kan nøjes med de 10 mia. kr., hvis finansministeren vil holde krampagtigt fast i den lidt urealistiske forventning til den offentlige vækst.
Hvor skal de 10 mia. kr. komme fra – koldt og kontant?
Finansministeren, som har pustet sig op i debatten her og forlangt klare svar, må kunne redegøre krone for krone for, hvor de 10 mia. kr. skal komme fra.
Frank Aaen (EL), 2010-12-15:
Den økonomiske redegørelse, vi fik her først på ugen, viser jo, at samfundets indkomster vokser i 2011, jeg tror, med 54 mia. kr. – det er jo også en slags penge.
Der er en pæn vækst.
Men når vi ser på, hvad der afsættes til velfærd, så er der negativ vækst, så er der benhårde besparelser.
Hvorfor har regeringen valgt en økonomisk politik, som betyder, at den ekstra indkomst, vi har at fordele i samfundet i 2011, går til biler og køleskabe i stedet for at gå til mere velfærd?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-15:
Det er, fordi vi har brug for, at den private sektor i Danmark vokser, vil jeg sige til hr. Frank Aaen.
Og det er jo dér, vandene skilles, vil jeg sige til hr. Frank Aaen, for det, hr. Frank Aaen ser bort fra hele tiden, er jo, at de mange penge, som vi fordeler herinde til velfærd, skal tjenes et bestemt sted, nemlig i den private sektor.
Derfor skal vi jo være ømme over for, at vi ikke udsulter den private sektor.
Og husk nu på, at der er mistet 180.000 arbejdspladser i den private sektor, og at den offentlige sektor er vokset med 30.000, vil jeg sige til hr. Frank Aaen.
Vi er nødt til nu at prioritere, at der kommer gang i de private virksomheder igen.
Jeg ved godt, at det vender sig lidt i hr. Frank Aaen ved tanken om det her, men jeg tror, at sådan er kendsgerningerne i det virkelige liv.
Frank Aaen (EL), 2010-12-15:
Det er i øvrigt sådan, at vi ikke producerer ret mange biler i Danmark, så det giver jo ikke beskæftigelse.
Så jeg synes stadig væk, at det store problem er, at vi ikke kan få at vide hvorfor.
Jeg ville have respekt, hvis det var sådan, at man sagde, at man her afsatte en stor sum penge til at skabe egentlig beskæftigelse for at komme i gang med beskæftigelsen i Danmark, men her går en stor del af pengene altså til noget, der ikke skaber beskæftigelse, og så har man samtidig valgt, at den offentlige sektor skal beskæres.
Kan vi ikke være enige om, vil jeg spørge finansministeren, at det i hvert fald ikke er økonomi, der dikterer, at vi gør det ene og ikke det andet, at det er et rent politisk valg, at det er vigtigere, at omsætningen i Elgiganten og hos Fona og nede hos bilforhandleren vokser, end at vi får bedre velfærd?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-15:
Jeg tror faktisk ikke, der er en modsætning mellem de to ting.
Jeg betragter det da som en del af velfærden, at vi kan købe noget hos Elgiganten, at vi kan købe noget hos Fona.
Jeg drømmer mig jo ikke tilbage til tiden med Østtyskland, hvor der ikke var noget, man kunne købe, vil jeg sige til hr. Frank Aaen, det ideal deler jeg sådan set ikke.
Det, der er helt afgørende, er jo, at vi kan få noget eksport, at vi kan få gang i danske virksomheder, så vi kan tjene nogle penge.
Det er vel sådan set den banale sandhed om det her.
Jeg må jo så tage hatten af for hr. Frank Aaens finanslovforslag.
Jeg så, at man ville hæve skatterne med over 100 mia. kr., men man ville kun øge de offentlige udgifter med 86, så der er selvfølgelig et overskud i det regnskab, men jeg tror faktisk ikke, at det ville føre til øget velstand her i landet.
Margrethe Vestager (RV), 2010-12-15:
Jeg tror, at finansministeren valgte at bruge formuleringen »enhver anstændighed tilsiger, at man skal kunne svare konkret«, og derfor vil jeg gerne give finansministeren endnu en mulighed for at svare konkret.
Så vidt jeg kan forstå på Økonomisk Redegørelse, er der et udestående krav på 5 mia. kr.
Hvis SU-udspillet bliver gennemført, har man 0,25 mia. kr. hjemme; hvis førtidspensionsudspillet bliver gennemført, har man 1 mia. kr.
hjemme.
Nu skal man være forsigtig med hovedregning – nogle af mine efterfølgere som undervisningsminister har haft problemer med det –
så derfor skal jeg ikke sådan været særlig præcis, men bare sige, at i hvert fald 3 mia. kr. udestår.
Hvordan – helt konkret – vil finansministeren finde dem, altså helt konkret?
For det er jo et udestående krav, som dermed ikke er finansieret.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-15:
Nu skal jeg fortælle hr. Morten Østergaard det.
Vi har jo tilrettelagt en politik fra 2011 til 2013, hvor de offentlige udgifter skal holdes i ro.
Vi har gennemført nogle meget skrappe sanktioner over for kommunerne.
Vi kan modregne 3 mia. kr. i bloktilskud; vi modregner individuelt 60 pct. i de kommuner, der overskrider; der er nu gennemført regnskabspligt; der skal laves politisk godkendte halvårsregnskaber osv.
Derfor er jeg ret sikker på, at budgetterne bliver holdt i 2011, 2012 og 2013, og så længe kommuner og regioner holder budgetterne i 2011, giver merforbruget i 2010 ingen problemer i forhold til målet om balance i 2015, i forhold til langsigtet holdbarhed eller i forhold til EU-henstillingerne.
Så vi er rigtig, rigtig godt på sporet,
vil jeg sige til Morten Østergaard, og for at understøtte målsætningen om at holde de her udgifter i ro, har vi netop i genopretningspakken vedtaget de her skrappe sanktioner.
Ole Sohn (SF), 2010-12-15:
Jeg vil komme med en stilfærdig opfordring til finansministeren om, at man, næste gang der skal laves en replik, hvis der bliver en næste gang, ikke beder om at få lavet sådan et stand-up-komiker-manuskript, som finansministeren forsøgte sig med her, for det kræver, at man har humor, og det var der ikke.
Til gengæld synes jeg, at de besvarelser, der kommer efterfølgende, er mere interessante, altså når finansministeren taler af hjertet, for så kan vi jo nærme os hinanden.
Finansministeren anerkender i Økonomisk Redegørelse nøjagtig som S og SF, at øget arbejdstid er en del af løsningen.
Så vi er lidt mere konkrete end regeringen, men lad os nu ikke skændes om det, når vi er enige om udfordringen.
Dertil kommer så, at i den økonomiske redegørelse – og nu ser vi bort fra de ufinansierede skattelettelser, som regeringen og statsministeren senest ved afslutningsdebatten erkendte var givet – er planen igen skredet.
Så er spørgsmålet: Hvorfor bruger finansministeren ikke sin taletid til at sige til Folketinget, hvordan man vil løse den udfordring, man har fået, ved at de planer, man har lavet, en gang til har vist sig at være utilstrækkelige?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-15:
Jeg vil sige til hr. Morten Bødskov, at der jo ikke er nogen, der betvivler, at en øget og fleksibel arbejdstid kan løse nogle økonomiske problemer, men fortæl mig hvordan.
Det er jo det, vi står og efterlyser her.
Det er jo bare noget magi, man siger.
Hr. Morten Bødskov skal udfylde 15 mia. kr. for at få sin plan til at hænge sammen, og det eneste, hr. Morten Bødskov siger, er: øget og fleksibel arbejdstid.
Jamen hør nu her, lad os da høre, hvori det består. Skal det være 1 time mere i den ugentlige arbejdstid?
Skal de deltidsbeskæftigede tvinges på fuld tid?
Hvad med dagpengene osv.?
Altså, det er jo helt besynderligt at høre på den diskussion.
Jeg må så også erkende, at vi jo også i genopretningspakken har sat skatterne op.
Det har vi gjort for at få en afbalanceret løsning, da vi jo alle sammen skulle bære byrder i den her forbindelse.
Så vores genopretningspakke er sammensat af tre elementer.
Den er sammensat af, at vi holder de offentlige udgifter i ro, at vi ikke regulerer skattefradrag og først indfaser den sidste del af topskattelettelsen i 2013, og så af reformer.
Det er jo de tre virkemidler, vi har.
Per Ørum Jørgensen (KD), 2010-12-15:
Jeg er enormt glad for, at netop Socialdemokraternes finansordfører stiller mig det spørgsmål, for nu er der nyttig viden på vej til Socialdemokraterne, hvis man vil rykke ind i regeringskontorerne – viden, som kunne blive brugbar i det fremtidige arbejde, hvis man skulle få et flertal.
For det, at man henviser til statens aktiver, er faktisk en meget anvendt metode i et finansministerium, og det vil hr. Morten Bødskov også få glæde af, hvis han en dag bliver finansminister.
Så det var godt, at spørgsmålet kom frem i dag i god tid.
Jeg vil også sige til hr. Morten Bødskov, at det er rigtig klogt, at man ikke skriver, hvilke af statens aktiver man ønsker at sælge.
Det er bare et godt og velment råd.
For hvis man skriver et konkret aktiv ind i sådan en aftale, vil man også devaluere det aktiv ret voldsomt, hvis man ønsker at sælge det.
Så det er bare et godt fif, hvis hr. Morten Bødskov har ambitioner om at blive finansminister en dag.
Det er faktisk en god metode at anvende, som jeg er helt tryg ved, i forhold til at vi får den motorvej, som hr. Poul Nyrup Rasmussen jo egentlig lovede os i 1996, og som ikke er blevet til noget endnu.
Han viste, hvordan man ikke skulle gøre det.
Morten Bødskov (S), 2010-12-15:
Jeg tror, at vi er rigtig mange, der havde svært ved at forstå, hvad det var, hr. Per Ørum Jørgensen sagde, men er en sådan rimelig ædruelig konklusion på svaret ikke, at der vel godt kan siges at være lige så meget uld i hr. Per Ørum Jørgensens mund, da han skulle svare på det her, som der er elastik i de her formuleringer, når det handler om, hvad der i grunden kommer af penge til den motorvej?
Det er jo det, der er virkeligheden.
Kan man ikke pege på, hvad det er for statslige aktiver, der rent faktisk skal sælges, før man får den her motorvej?
Kan man ikke bare pege på én statslig ejendom, som skal sælges?
Kan man pege på én statslig aktiepost, som kan sælges?
Jeg kan se, at finansministeren sidder og ryster på hovedet.
Jeg ved ikke, om det er over mig eller det, jeg siger, men nu nikker han til begge ting, og så er der måske noget om det.
Kunne man ikke bare pege på ét statsligt aktiv, som giver kroner i kassen, og som vil betyde, at der kan startes på anlæg af den her motorvej?
Det er meget enkelt: Kan vi få bare ét statsligt aktiv, som skal sælges, for at der kommer penge til etablering af motorvejen mellem Holstebro og Herning?
Per Ørum Jørgensen (KD), 2010-12-15:
Jeg føler faktisk, at jeg på en høflig og velmenende måde gav et godt råd videre til Socialdemokraternes finansordfører.
Det fes så ikke lige ind, og det giver da anledning til bekymring et eller andet sted.
Det, jeg egentlig sagde, og det vil jeg godt gentage, var, at hvis man skrev et konkret eksempel ind på, hvad det var, man ville sælge, så ville man selvfølgelig devaluere det aktiv helt vanvittigt, så man ikke kunne få den pris for det, som det var værd.
Det er bare et godt råd til hr. Morten Bødskov, hvis han skal være finansminister en dag, at det nok er en rigtig dum måde at handle på.
Når jeg sådan har fulgt den politiske debat i dag, må jeg indrømme, at jeg synes, at det har handlet meget om, hvorvidt der har været tidligere socialdemokratiske ministre, der er blevet behandlet på privathospitalerne.
Jeg kan ikke lade være med at tænke på, når jeg hører hr. Morten Bødskovs spørgsmål, om ikke vi er ved at være tæt på en opklaring af det spørgsmål.
For med alle de gange, som Socialdemokraterne har skudt sig selv i foden igennem de senere år, så må der jo ganske givet have været en, der har været forbi et privathospital.
Margrethe Vestager (RV), 2010-12-15:
Det gik hen over hovedet på mig.
Men jeg synes bare, det er tankevækkende, at hr. Per Ørum Jørgensen ikke synes, debatten er perspektivrig.
Jeg synes egentlig, det ville være vigtigt, hvis hr. Per Ørum Jørgensen så ville give nogle perspektiver på det samarbejde.
Nu kunne jeg forstå, at hr. Kristian Thulesen Dahl og hr. Per Ørum Jørgensen synes, det var en underlig ting, at Det Radikale Venstre blev væk fra den lukkede fest, som man har holdt om finanslovaftalen, for i Det Radikale Venstre kom vi jo selvfølgelig med vores reformprogram.
Vi kom med de ønsker, vi havde til finansloven, og vi blev ikke inviteret igen, og jeg synes nu engang ikke, det er en skam at blive væk fra en fest, som man ikke er inviteret til.
Det kan være, at Per Ørum Jørgensen ser anderledes på det, men det vil jeg glæde mig til at høre.
For en af de forskelle, der vil være på Kristendemokraterne og Det Radikale Venstre, er, at vi ikke har legitimeret et pointsystem, at vi ikke har legitimeret, at staten går ind og vurderer nytteværdien af en ægtefælle på det danske arbejdsmarked.
Og det er måske det, der virkelig er en murbrækker for et ægte, varmt og gennemført værdifællesskab mellem Kristendemokraterne og Dansk Folkeparti.
Per Ørum Jørgensen (KD), 2010-12-15:
Nej, jeg tror ikke, jeg generer nogen ved at sige, at der ikke ligefrem er et værdifællesskab mellem Dansk Folkeparti og Kristendemokraterne.
Men vi har jo faktisk kunnet finde ud af at samarbejde på trods af forskellighederne, og det er sådan set det, der er væsentligt, hvis man vil have indflydelse, på trods af at man anerkender, at der er mange ting, man ikke er enige om, og sådan er det.
Men der er også nogle ting, man er enige om.
Vi var f.eks. enige om, at den sociale indsats i forhold til det, regeringen havde lagt frem, skulle styrkes, og vi sikrede, at den blev styrket.
Vi har det sådan hos Kristendemokraterne, at vi kan samarbejde med alle partier, som kan være med til at sikre og bidrage til, at vi får indflydelse på politikken, og det er så en måde at arbejde på.
Vi kunne jo også vælge at stille os uden for Finansministeriet og protestere mod pointsystemet med et banner.
Jeg tror bare ikke, der var andre end mine allernærmeste familiemedlemmer, der ville have opdaget det.
Så var det faktisk bedre at gå ind og søge indflydelse.
Jeg vil faktisk – uden at virke bedrevidende eller profetisk – sige til fru Margrethe Vestager, at hun efter et valg, hvis der sammen med fru Margrethe Vestager bliver et flertal i den røde blok, så vil skulle stå i samme situation som jeg, med hensyn til, om hun vil godtage et pointsystem eller ej.
Jeg ved ikke, om det skal være en advarsel, men det er bare et faktum, for det er det, som S og SF vil, og det er de samme principper, der ligger bag, og derfor kommer fru Margrethe Vestager til at stå i akkurat samme dilemma, som jeg stod i.
Margrethe Vestager (RV), 2010-12-15:
Jamen jeg synes, det er et privilegium både at høre om de gode råd, som hr. Morten Bødskov får, og de gode råd, som jeg får.
Jeg takker for det, for jeg kan forstå, at den egenerfaring, som hr. Per Ørum Jørgensen nu har fået, er helt anderledes end den erfaring, hr. Per Ørum Jørgensen havde tidligere, da han jo også deltog i finanslovforhandlingerne.
Nu er det lige pludselig noget helt, helt andet.
Men det, jeg synes er spændende og interessant, er, at hr. Per Ørum Jørgensen vil det at sikre regeringens fortsættelse og dermed også har givet en fuldstændig soleklar vurdering af, at det er det bedste, hr. Per Ørum Jørgensen kan gøre for socialt udsatte mennesker i Danmark, for mennesker, som lever et sårbart liv, for mennesker, som er på starthjælp, på kontanthjælpsloft, på 450-timers-reglen.
Alt det har hr. Per Ørum Jørgensen valgt fra, for han vil hellere fortsætte med den nuværende regering, og det synes jeg bare man skal tage ad notam, for det viser jo, at der måske trods de politiske forskelle alligevel er et ægte og varmt værdifællesskab mellem Kristendemokraterne og Dansk Folkeparti.
Morten Bødskov (S), 2010-12-15:
Nu ved jeg godt, det er sent, og sådan er det jo en gang imellem.
Men jeg vil gerne starte med et meget direkte spørgsmål til finansministeren, for nu bruger man jo så igen tiden på at tale ned om, at fagbevægelsen har vist ansvarlighed til gerne at ville se på at være med til at øge den gennemsnitlige arbejdstid.
Nu læser jeg følgende op for finansministeren, og så vil jeg bare høre, om han kan sige, hvor det er læst op fra.
Jeg kan sige så meget, som at det er en aktuel publikation.
Der står følgende: »Øget og mere fleksibel arbejdstid i det offentlige kan også bidrage til sunde finanser, fordi arbejdsudbuddet dermed forøges.«
Mit spørgsmål til finansministeren er: Hvor står det skrevet henne – i en sådan relativt aktuel publikation?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-12-15:
Jeg vil gætte på, at det står i Økonomisk Redegørelse.
Men min kritik går på, vil jeg sige til hr. Morten Bødskov, at vi ikke må høre et eneste forslag fra S og SF om, hvordan de 15 mia. kr. skal udmøntes.
Det er da mærkeligt, at vi ikke bare kan få antydningen af et forslag.
Det eneste, vi hører, hver gang der er et forslag om en dagpengereform, er, at det ikke duer.
Alle forslag bliver hældt ned ad brættet, og det er da underligt.
Jeg tror, det er en af de første gange, jeg har oplevet nogen i en lang periode før et valg fremhæve, at de har et columbusæg, som kan løse alle landets problemer, uden at nogen kan mærke noget.
Men man vil ikke fortælle bare antydningsvis, hvad det er.
Jamen, vil jeg sige til hr. Morten Bødskov, det lugter jo langt væk af, at man har et eller andet i ærmet, som man ikke vil fortælle.
Hvorfor kan vi ikke i dag, før vi nu går på juleferie, få bare ét lille forslag, der skal udmønte de 15 mia. kr.?
Morten Bødskov (S), 2010-12-15:
Det er sådan set meget godt, at vi er kommet så langt, at finansministeren nu skriver under på publikationer fra Finansministeriet, hvor der direkte står det, som der står i vores udspil »En Fair Løsning«, nemlig at en øget og mere fleksibel arbejdstid kan bidrage til at skabe sunde finanser.
Så er den jo ligesom ude, og jeg synes faktisk, det er meget formålstjenligt, at vi har fået det ud af den her debat, nemlig at Finansministeriet nu indrømmer: Nåh jo, der er godt nok ham der finansministeren, som tumler lidt rundt i debatten en gang imellem og siger nogle lidt underlige ting osv. og hidser sig lidt op, men når det kommer til stykket, kan det faktisk godt lade sig gøre.
Godt, det er vi så enige om.
Der står, at en øget og fleksibel arbejdstid kan give sunde finanser.
Fint, godt, så er vi enige om det.
Så vil jeg bare lige spørge finansministeren, når man nu er så from i den henseende og mener, at man stadig væk har et skattestop: Når vi nu kommer til 2013, som er den periode, vi taler om, hvor meget har den her regering så efter planerne hævet skatten med?
Hvor meget hæver regeringen skatterne med i 2013?