Eigil Andersen (SF), 2010-10-12:
I denne sag er både Dansk Folkeparti, Venstre og Konservative i gang med at skade folk på de danske arbejdspladser, og det ligger i klar forlængelse af de samme partiers halvering af dagpengeperioden fra 4 til 2 år.
Hensigten er, at lønmodtagernes forhold skal forringes; lønmodtagerne og deres familier skal simpelt hen rammes af det sorte trekløver, som er Dansk Folkeparti, Venstre og De Konservative.
Som nævnt er der hver dag 50.000 mennesker i Danmark, der er syge på grund af dårligt arbejdsmiljø, og det er et uhyggeligt tal.
Det står simpelt hen i arbejdsmiljøloven, som vi behandler i dag.
Og når det går så dårligt med arbejdsmiljøet, er der så nogen som helst grund til at forringe arbejdet med at forbedre det fremover ved at inddrage 50 mio. kr.?
Nej, absolut ikke.
Vi ved alle sammen, at problemerne med dårligt psykisk arbejdsmiljø er stærkt stigende, og antallet af erhvervssygdomme og arbejdsulykker er kæmpestort.
Det er som nævnt en halvering af den bevilling, der har været hidtil.
Den varme luft, man har fundet på, er, som det er sagt her fra talerstolen, at der skal laves en mere virksomhedsrettet indsats.
Jamen sagens kerne er, at branchearbejdsmiljørådenes hidtidige indsats netop har været virksomhedsrettet.
Det er en fuldstændig urealistisk tankegang på baggrund af den ressourcenedskæring, der nu sker.
Jeg mener, at der er tale om en systematisk og væsentlig forringelse af mulighederne for at forbedre arbejdsmiljøet og dermed også en væsentlig forringelse af mulighederne for at formindske sygefraværet, formindske nedslidningen og formindske udstødningen fra arbejdsmarkedet.
Den vil simpelt hen blive forøget, når dette forslag desværre bliver vedtaget.
Det er både menneskeligt forkert og samfundsøkonomisk katastrofalt, at man ikke vil øge indsatsen for et bedre arbejdsmiljø.
Branchearbejdsmiljørådene vil fremover få dårligere muligheder for at hjælpe arbejdspladserne med forebyggelse, og det vil sige, at arbejdspladserne alene bliver overladt til Arbejdstilsynets tilsynsvirksomhed og så de køb af rådgivning, man kan foretage.
På samme måde vil man på virksomhederne opleve, at man ikke længere kan få den samme høje kvalitet af branchespecifikke bud på, hvordan man bedst tackler problemerne, f.eks. tager hånd om stress, får lavet en god sygefraværspolitik og får lavet gode og brugbare arbejdspladsvurderinger.
Branchearbejdsmiljørådenes muligheder for at udarbejde gode og velbegrundede vejledninger til branchens arbejdspladser svækkes, også ved at branchearbejdsmiljørådene fratages muligheden for at få kortlagt de her branchespecifikke arbejdsmiljøproblemers indhold, deres omfang og deres udbredelse.
Det bliver også svækket.
Politisk set er det fuldstændig bagvendt, at man gennemfører så drastiske ændringer i et af vore arbejdsmiljøredskaber uden at vide, hvilken plan for arbejdsmiljøforbedringer frem mod år 2020 de her redskaber skal medvirke til.
Planen for, hvordan vi skal arbejde med arbejdsmiljøet for at forbedre det frem til år 2020, bliver debatteret for øjeblikket, og der skal træffes beslutning om den til næste år.
Hvad betyder det?
Det betyder, at denne beslutningsprocedure simpelt hen bør være modsat: Først skal vi have lavet en 2020-plan med overvejelser om de nødvendige værktøjer og de forskellige parters medansvar, og så skal vi have lavet en eventuel udmøntning af en reform f.eks. vedrørende branchearbejdsmiljørådene.
Det er grunden til, at vi fra SF’s side siger: Træk forslaget tilbage, drøft det med arbejdsmarkedets parter sammen med 2020-planen, og når der så er truffet beslutning her i Folketinget om 2020-planen, må man overveje, hvad der skal ske med branchearbejdsmiljørådene.
Det ville være sagligt og logisk, og vil man ikke det, vil vi stemme imod dette lovforslag.