runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karsten Lauritzen (V), 2016-02-12:
Jeg tror, det negative består i, at man kan tage de her tal, og så kan man bruge dem til at hænge selskaber ud, som ikke betaler skat.
Det kan der som sagt være nogle legitime årsager til.
Der er også masser af selskaber, der ikke betaler selskabsskat, men enormt store summer i afgift af forskellig art.
Jeg er ikke enig med hr. Jeppe Bruus i, at man kan sætte lighedstegn mellem det stigende antal selskabsskattebetalinger og det, at vi har haft åbne skattelister.
Jeg tror overhovedet ikke, der er nogen sammenhæng mellem de to ting, og der er i hvert fald ikke nogen undersøgelser, der viser det, men man kan jo ikke udelukke, at det kan have haft en effekt, selv om man ikke kan dokumentere det.
Jeppe Bruus (S), 2016-02-12:
Tak for det.
Ministeren siger, at det selvfølgelig ikke har været en rar opvækst.
Det tror jeg er mildt sagt.
Jeg vil også gerne anfægte ministerens argument om, at vi ikke skal dømme fortiden med nutidens lovgivning og normer.
Nej, det kan jeg sådan set være enig i, men vil ministeren ikke bekræfte, at det, der foregik dengang, også var ulovligt efter datidens lovgivning?
Ministeren siger sådan set også i sit svar på spørgsmålene fra fru Pernille Rosenkrantz-Theil, at det selvfølgelig ikke er acceptabelt.
Nej, der modsiger ministeren så sin egen tale, fordi det, der foregik dengang med vold og overgreb, ikke var moralsk acceptabelt og heller ikke juridisk lovligt.
Det er jo det, der er pointen her.
Vil ministeren ikke gerne bekræfte, at det, der foregik dengang, også var ulovligt efter datidens lovgivning?
Karen Ellemann (V), 2016-02-12:
Jeg kan ikke redegøre i detaljer her fra talerstolen for, hvad der er sket, men jeg kan i hvert fald sige, at jeg fuldt ud anerkender, at de mennesker har haft urimelige forhold.
De har haft en hård opvækst og også en opvækst, som man formentlig set med datidens briller heller ikke har kunnet acceptere, og som jo ligger langt fra, hvordan vi i dag mener at udsatte børn og voksne skal behandles.
Nej, der er ikke fremkommet nye oplysninger.
Jeg har redegjort for den rapport, som vi fik tilbage i 2011, der udreder, hvad der skete dengang, og der er mig bekendt ikke kommet nye oplysninger siden det.
Laura Lindahl (LA), 2016-02-12:
Jeg er jo nyvalgt og er derfor interesseret i at høre ministeren, om der er kommet nye oplysninger i nogle af de her børnesager, som gør, at det er mere aktuelt, mere påkrævet, at give en undskyldning nu, end det var for den tidligere regering.
Karen Ellemann (V), 2016-02-12:
Det bliver lidt en gentagelse, fordi det naturligvis kredser om det samme spørgsmål, og det er jo diskussionen om, hvorvidt der kan placeres et ansvar for forhold, som fandt sted for mere end 50 år siden.
Jeg mener, det er vigtigt at slå fast i Folketingssalen, at det er et spørgsmål for domstolene, og at der jo konkret er en sag, som er anket til landsretten.
Og derfor kan vi ikke i dag stå i Folketingssalen og diskutere, hvordan en domstolsafgørelse måtte blive.
Trine Torp (SF), 2016-02-12:
Jeg hæfter mig ved, at ministeren siger, at historien ikke kan laves om.
Historieskrivning er jo noget, der sker hele tiden.
Historier er noget, vi hele tiden skriver sammen, og vores fælles historie har betydning for hver vores.
Det, der er sket, kan rigtigt nok ikke laves om, men den historie eller den fortælling, der er om det, kan godt forandres.
Karen Ellemann (V), 2016-02-12:
Jeg har redegjort for i min tale, hvordan vi gennem en årrække har indsamlet viden om, hvad der skete dengang, og også sørget for, at de udsatte har fået en stemme, at vi har fået øjenvidneberetninger.
Det mener jeg er afgørende vigtig viden for os i nutiden for at lære af fortiden, så vi ikke begår samme fejl i nutiden og heller ikke fremtiden.
Laura Lindahl (LA), 2016-02-12:
Jeg skal bare forstå det helt rigtigt.
Det, vi diskuterer nu, foregår på fuldstændig samme grundlag, som da den tidligere regering diskuterede det, og den tidligere socialminister Karen Hækkerup sagde nej til at give en undskyldning.
Der er ikke noget, der har ændret sig med hensyn til det, vi diskuterer i dag, og man kunne selv have givet en undskyldning, da man havde regeringsmagten for 8 måneder siden.
Der er altså ikke kommet nogen nye oplysninger, der gør, at noget skulle have ændret sig, og som kunne være årsag til, at man hellere vil have, at der bliver givet en undskyldning nu end for 8 måneder siden, hvor man bare kunnet have givet undskyldningen.
Er det korrekt?
Benny Engelbrecht (S), 2016-02-12:
Jeg er meget enig med ministeren i, at vi skal lære af historien.
Når selv en hård budgetbisse som mig føler mig tvunget til at tage ordet i dag, er det selvfølgelig, fordi den historie, som er rullet op i det konkrete tilfælde, er meget bevægende for alle, som har fulgt med i den.
Jeg bliver nødt til at gå ind og anfægte det argument, som ministeren kom med indledningsvis.
Ministeren sagde, at det er farligt at dømme fortiden med nutidens målestok.
Det er jo ikke det, vi gør.
Det, vi gør, er jo rent faktisk at se på det, der skete dengang med præcis de lovgivningsmæssige rammer, som der også var dengang, altså herunder det, som hr. Jeppe Bruus netop fremførte argumentet om, nemlig at dengang var seksuelle overgreb jo heller ikke tilladt.
Lad mig så også bare minde om, at ministeren jo har en partifælle, en tidligere statsminister, hr. Anders Fogh Rasmussen, der ellers var rimelig frisk i biddet i august 2003, da han forholdt sig til historiens vingesus, og hvordan samarbejdspolitikken var under anden verdenskrig.
Karen Ellemann (V), 2016-02-12:
Jeg kan i hvert fald bekræfte, at den rapport, vi fik tilbage i maj 2011, viste, at der var en række anbragte børn på flere børnehjem, som var blevet udsat for overgreb og svigt.
I forhold til Godhavn viste den rapport, at der dengang foregik fysisk afstraffelse og overgreb, og at staten frem til 1970 på en række punkter simpelt hen ikke levede op til sin tilsynsforpligtelse.
Det er også derfor, at Godhavnsdrengene efterfølgende har rejst kravet om erstatning, som jo så kører ved domstolene.
Jeppe Bruus (S), 2016-02-12:
Kan ministeren ikke bekræfte, at et seksuelt overgreb også var ulovligt dengang?
Det kan vel ikke være svært at lave den vurdering.
Det drejer sig ikke om sådan en større historieskrivning.
Men kan ministeren ikke bare bekræfte, at efter gældende lov dengang var det også ulovligt at begå seksuelle overgreb mod anbragte børn?
Benny Engelbrecht (S), 2016-02-12:
Men vi kan forhåbentlig så også blive enige om, at hvis det er sådan, at en sådan domstolsafgørelse viser, at det, der skete dengang, var forkert ud fra datidens målestok, er der vel også belæg for at se nærmere på, om der netop er brug for, at man faktisk også giver en formel undskyldning.
Jeppe Bruus (S), 2016-02-12:
Efter 60 år undskylder Danmark for første gang officielt, at danske myndigheder aktivt medvirkede til at udlevere jødiske flygtninge og andre uskyldige mennesker til Nazityskland, som det skete i forbindelse med anden verdenskrig.
Den undskyldning blev givet af daværende statsminister Anders Fogh Rasmussen den 5. maj.
Det var en officiel undskyldning for en historisk begivenhed.
Og som Anders Fogh Rasmussen siger: »En undskyldning kan ikke gøre historien om, men den kan tjene til at erkende historiske fejltagelser, så nuværende og kommende generationer forhåbentlig undgår lignende fejl i fremtiden.«
Der er jo tale om, at man godt kan undskylde og påtage sig både skyld og ansvar fra politisk hold.
Kan Venstres ordfører ikke bekræfte, at det godt kunne lade sig gøre for daværende statsminister Anders Fogh Rasmussen, og at det derfor også kan lade sig gøre for nuværende statsminister Lars Løkke Rasmussen?
Ja, nu går der så Christiansborgsnak i den.
Det der er jo ren Christiansborgtaktik.
Kan ordføreren ikke bare svare fuldstændig klokkeklart på spørgsmålet: Hvis regeringen fremlagde et forslag om at give en undskyldning, ville Dansk Folkeparti så støtte det?
Det var det ene spørgsmål.
Det andet forholder sig til, at ordføreren siger: Hvad der har fundet sted ud fra datidens normer og regler.
Den må vi lige over en gang til.
Det kan måske så være lidt sværere at forholde sig til.
Men det var to spørgsmål.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-02-12:
Jamen jeg taler ikke om, hvad der kan lade sig gøre, og hvad der ikke kan lade sig gøre.
Jeg taler om, hvad der giver mening, og hvad der giver mindre god mening.
Hørte jeg ministeren erkende, at der er sket fejl?
Hørte jeg ministeren sige, at vi selvfølgelig aldrig havde gjort det samme i dag?
Hørte jeg ministeren sige, at det, der skete dengang, var forfærdeligt?
Mette Frederiksen (S), 2016-02-12:
Når man som regering træffer beslutninger, gør man det som et kollektiv.
Det har sikkert et lidt mindre kollektivt præg, når man er en etpartisregering, men når man er flere partier, træffer man beslutninger kollektivt.
Det gælder i den her sag, som det gælder ved alle andre.
Jeg har ikke nogen som helst problemer med at sige, at jeg mener, at vi begik en fejl ved ikke at få gennemført det her.
Den ønsker vi at give, og jeg synes egentlig, at det ville klæde de øvrige partier i Folketinget at forholde sig til, om man synes, at man skal gå den vej eller ej.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-02-12:
Retsopgøret efter besættelsen er også vores tid.
Der er også folk fra dengang, der lever.
Det her er altså en meget stor principiel debat på det indholdsmæssige plan.
Jeg noterer mig, at jeg ikke fik svar på, om det var Socialdemokraterne, der i sin tid var ansvarlige for, at regeringen dengang ikke kom med en undskyldning.
Jeg hørte heller ikke fru Mette Frederiksen tage ordet undskyld i sin mund, andet end at sige, at der var begået fejl.
Det tror jeg alle kan se der er, også mod Godhavnsdrengene, men jeg hørte ikke, at vi fik en officiel undskyldning.
Mette Frederiksen (S), 2016-02-12:
Det er altså en mærkelig tendens, der er kommet på Christiansborg.
Når jeg står på talerstolen i dag og siger, at det var en fejl, at vi ikke gjorde det, så er det jo sagt.
Så find dog på noget nyt at diskutere i næste spørgsmål, for nu er det jo Venstre, der afviser det.
Venstre har muligheden for at stemme for.
Ja, jeg mener, at det var en fejl, at vi ikke gjorde det, da vi sad i regering.
Den fejl vil jeg gerne rette op på, for jeg synes, det er vigtigt.
Jeg synes, at det her er vigtigt.
For mig er det ikke bare et beslutningsforslag en fredag formiddag.
For mig er det her muligheden for, at vi som parlament og som Folketing kan se fortiden i øjnene og få skabt et grundlag, hvorpå vi kan give de pågældende en undskyldning.
Og vi kan godt gøre det her til et christiansborgspørgsmål – det gør vi jo flittigt i stort set alle henseender – eller også kan vi diskutere indholdet, for det, vi har fået at vide substantielt er Venstres forklaring på, hvorfor man ikke skal stemme for,
er, at det hører en anden tid til.
Men det var ikke en anden tid.
Det er vores tid.
Det var ikke en anden tid, det var vores tid, og jeg synes, at vi skal ind til kernen og forholde os til substansen: Vil vi give en undskyldning eller ej?
Jeg mener, at svaret er ja.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-02-12:
Vi fik før et sjældent indblik i uenighederne i den forrige regering, og jeg kunne forstå, at det ikke var SF, der havde modsat sig, at man dengang gav en undskyldning, tværtimod.
Jeg kunne også forstå på fru Mette Frederiksens tale her, at fru Mette Frederiksen er overrasket over, at Det Radikale Venstre har det synspunkt, som de har, så det må betyde, at Det Radikale Venstre heller ikke dengang ytrede sig imod at give en undskyldning.
Jeg må så konkludere, at det var Socialdemokraterne, som dengang havde skylden for beslutningen om den uanstændige afvisning af at give en undskyldning.
Kan vi få en officiel undskyldning på Socialdemokraternes vegne for den fejlagtige politik i forrige periode?
Laura Lindahl (LA), 2016-02-12:
Og tak for ordførerens indlæg.
I forhold til anstændighed mener ordføreren ikke, at det ville være mere anstændigt – i stedet for som Folketing eller regering at give en undskyldning til nogle børn – at fjerne forældelsesfristen, sådan at alle svigtede børn i Danmark altid har en mulighed for at få placeret det ansvar, som ligger tungt på deres skuldre?
Er det ikke lige præcis ved at fjerne forældelsesfristen, at vi ser fortiden i øjnene og står ved vores nutidige ansvar?
Mette Frederiksen (S), 2016-02-12:
Som jeg sagde før, mener jeg, at vi begik en fejl ved ikke at få det her gennemført, mens vi sad i regering.
Snævert set er det sådan set korrekt, at med den post, jeg bestred på det tidspunkt i regeringen, ville det ikke være et anliggende for undertegnede som ressortminister, men det ændrer jo ikke på, at nu har vi muligheden for at få truffet en anden beslutning.
Jeg vedkender mig de fejl, vi har begået i Socialdemokratiet.
Jeg står her i dag og siger, at nu ønsker vi at få det gennemført og kan vel sådan set godt forvente, at Dansk Folkeparti gør det samme, nemlig hvad vil Dansk Folkeparti?
Nu har man muligheden for at stemme for.
Lad os få givet ofrene en undskyldning.
Susanne Eilersen (DF), 2016-02-12:
Nu er det jo lige nøjagtig ordføreren, der selv er citeret i den her artikel, og som vi jo også ud fra det samråd, der var i juni 2011, kunne se at ordføreren kæmpede glødende for.
Jeg kan så læse længere nede i artiklen, at Poul-Erik Rasmussen, der selv havde valgt at tage kontakt til netop ordføreren, siger, og jeg citerer igen: »Men jeg blev bare fejet af: det var ikke længere hendes bord.«
Så vil jeg godt høre ordføreren: Hvorfor er det, at det er ordførerens bord, når ordføreren er i opposition, og når ordføreren så kommer ind og får en stor central placering i en regeringsmagt, så ikke længere ordførerens bord?
Mette Frederiksen (S), 2016-02-12:
Nu er det jo svært for mig at uddybe et citat fra en anden, men jeg kender Poul ganske godt og har også samtalet med både ham og andre af Godhavnsdrengene.
Jeg ville jo egentlig allerhelst komme i gang med arbejdet nu.
Det er derfor, vi har fremsat beslutningsforslaget.
Hvis vi ikke kan få flertal i det nuværende Folketing, er det jo en kamp, vi vil blive ved med at kæmpe.
Susanne Eilersen (DF), 2016-02-12:
Tak for det.
Citatet starter: »Vi troede, at vi havde opbakning fra Socialdemokraterne, men nu gider de os ikke mere.
Det er, som om de bare har brugt os til at få magten med.«
Vil ordføreren uddybe det citat?
Jeppe Bruus (S), 2016-02-12:
Har der været nogen negative effekter af de åbne skattelister?
Man kunne næsten få det indtryk.
Tværtimod kan vi jo se, at antallet af dem, der betaler selskabsskat, er stigende, og at der også samlet set bliver betalt mere selskabsskat.
Det er jo sådan set en positiv historie.
Så hvori består det negative?
Karsten Lauritzen (V), 2016-02-12:
Jeg synes for at være helt ærlig, at der har været skatteministre i den tidligere regering, som i lidt for stor grad har brugt det her til at hænge nogle virksomheder ud.
Det må jeg ærligt erkende.
Debatten, da man indførte det, handlede meget om, at man har brug for at hænge nogle virksomheder, der ikke betaler skat, til tørre, så de betaler skat.
Jeg synes ikke, at den retorik, der var, var særlig fornuftig.
Så kom der nogle skatteministre efterfølgende i den tidligere regering, som ikke havde den samme retorik, mens listerne eksisterede, men helt grundlæggende synes jeg, at der var en negativ retorik.
Jeg synes også, at der er nogle i dag, der bruger en meget negativ retorik om landets virksomheder.
Der er altså nogle helt legitime årsager til, at en virksomhed ikke betaler skat.
Det kan f.eks. være, at den ikke tjener penge, og derfor er regeringens politik, at vi skal forbedre rammevilkårene, så virksomhederne kommer til at tjene penge.
De kommer i hvert fald ikke til at tjene penge ved at blive hængt ud som nogle, der ikke bidrager.
Jeg tror, at et af de selskaber, som jeg i hvert fald har opfattet har følt sig hængt ud – jeg ved ikke, om de føler sig hængt ud – var jo teleselskabet 3, som var et af de selskaber, der var stor debat om for nogle år siden.
Jeppe Bruus (S), 2016-02-12:
Tak for det.
Det er en ret ejendommelig situation, tænker jeg, at man har en skatteminister og en regering, der nu ønsker større lukkethed om noget så basalt som selskabers oplysninger om, hvad de betaler i selskabsskat, al den stund at de oplysninger, som ministeren også selv refererer, jo fremgår af deres regnskaber andre steder.
Så her er spørgsmålet alene, om man ønsker at man skal kunne gå ind og tjekke det på en liste, der ligger hos Skatteministeriet.
Så siger ministeren, at der er nogle selskaber, der kan føle sig hængt ud.
Hvad er det for nogle selskaber?
Når jeg kigger ned igennem historikken, kan jeg ikke se, at der er en masse selskaber, der virkelig føler, at det her krænker deres selskaber, at de føler sig hængt ud.
Det er det første spørgsmål.
Så siger ministeren også, at det her ikke skal sovses ind i negativ retorik.
Hvem er det, der har sovset det ind i negativ retorik?
Når man nu kigger på det, vi gennemførte, ser man, at det netop var for at skabe åbenhed og dræbe nogle af de myter, der kunne være opstået.
Mette Frederiksen (S), 2016-02-12:
Hvorfor egentlig gøre det til et spørgsmål om enten-eller?
Altså, vi har jo forældelsesfrister på en række områder – både på det socialpolitiske og det retspolitiske – og vi kan da bare påbegynde den diskussion om forældelsesfrist.
Den er i øvrigt startet i kølvandet på en aktuel børnesag – igen igen – hvilket vel sådan set bekræfter behovet for, at vi som samfund tør se det i øjnene, når vi svigter nogle af vores allermest udsatte grupper, og det finder jo stadig sted på det sociale område.
Så jeg og Socialdemokratiet er – det har vi i øvrigt også meldt – aldeles positive over for at diskutere forældelsesfrister.
Det er da et helt aktuelt og nødvendigt spørgsmål.
Men hvorfor gøre det til et enten-eller?
Hvorfor ikke gøre det til et både-og?
Men jeg har sådan set ikke sagt, at det ikke er svært.
Jeg har ikke sagt, at der ikke er behov for yderligere faglige vurderinger og afgrænsninger.
Det eneste, jeg i virkeligheden beder om, er, at vi kommer i gang med det arbejde, også selv om det er svært.
Det er jo, synes jeg, lidt på sin egen måde ærgerligt for vores folkestyre, hvis vi stopper en nødvendig proces, fordi den er svær.
Så må vi jo gå i gang med den.
Som jeg sagde det før: Når det handler om socialområdet, mener jeg, det er helt markant og tydeligt, hvorfor det er nødvendigt at påbegynde det her arbejde.
De svære diskussioner er jeg sikker på at vi kan finde en afgrænsning til og en konklusion på, hvis vi tænker os om.
Jeg har ikke nogen planer om at gå ind i spørgsmål omkring anden verdenskrig.
Jeg vil ikke på stående fod afvise, at det kan være relevant at gøre det.
Det, jeg har faglige forudsætninger for i dag i forbindelse med det beslutningsforslag, der behandles, er at forholde mig til, både hvad angår Folketinget og mig selv, hvad det er, der er foregået i vores socialforsorg og på socialområdet i det hele taget i nyere tid.
Det er for mig så utrolig entydigt og tydeligt, at det skal medføre en undskyldning.
Spørgsmål omkring anden verdenskrig har jeg ikke forudsætninger for at kunne svare fyldestgørende på her.
Mette Abildgaard (KF), 2016-02-12:
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om fru Mette Frederiksen, hvis hun bliver statsminister, også vil give en officiel undskyldning til de stikkere, men også dem i deres selskab, der blev likvideret efter anden verdenskrig.
Det blev aldrig fulgt op i retssystemet, og man fik ikke dømt dem, som udførte de her mord.
Der er oven i købet eksempler på, at man fra statens side forsøgte at mørklægge de undersøgelser, der var af det dengang.
Det, vi taler om i dag, er et fundamentalt brud og svigt af socialt udsatte børn.
Så jeg vil blot høre, om der også er planer om eksempelvis at give en undskyldning for det.
Mette Frederiksen (S), 2016-02-12:
Men vi kender jo fra en række andre samfund den her måde at arbejde på.
Altså, ifald vi gør det her – jeg kan jo ikke få flertal for det i dag, men det håber jeg vi får en dag – vil vi jo lægge os i rækken af en række øvrige lande, der også har givet undskyldninger på baggrund af overgreb, der er sket.
Så selve det, altså instrumentet, er jo ikke ubekendt.
Og jeg har lidt svært ved at forstå, hvorfor rækkefølgen skulle være bedre.
Hvorfor tager vi det ikke på vores skuldre?
Vi har alt andet lige flere ressourcer og flere muskler til at kunne løfte diskussionen, nemlig ved at tage officielt stilling som stat og som samfund og sige: Der blev begået fejl, der blev begået overgreb.
Ofrene lever stadig, de skal have det løftet af deres skuldre, og det er Folketinget, der kan gøre det.
Laura Lindahl (LA), 2016-02-12:
Når jeg ikke tænker, at det handler om både-og, er det, fordi jeg ser en undskyldning som det samme som det, man gør, når man pålægger et ansvar eller tager et ansvar, altså når man får placeret ansvaret for de handlinger, der er foretaget.
Det er det, jeg ser en undskyldning være et symbol på, lige så vel som jeg ser det, når domstolene gør det.
Derfor mener jeg, det er det samme, man får ud af det, hvis man går til en domstol, der får placeret ansvaret; det er det samme som den undskyldning, man vil give.
Og jeg synes, det er mere rigtigt at gøre det via domstolene, så det også gælder for alle.
Mette Abildgaard (KF), 2016-02-12:
Vi har meget i danmarkshistorien at være stolte af, og vi er ikke bange for at se tilbage på de mange gode minder og genoplive dem.
Alle kan jo lide at være stolte af deres land.
Men vi har desværre også mange svigt på samvittigheden som nation, og svigtene bliver ikke mindre af, at man i eftertiden tier dem ihjel.
Lad mig sige det ganske klart: Ja, vi har gennem danmarkshistorien svigtet nogle af de udsatte grupper, som vi ellers som samfund havde et helt særligt ansvar over for.
Godhavnsdrengene er blot ét eksempel på dette, men det er jo desværre et eksempel, som står hjerteskærende i alles bevidsthed.
Vi skylder disse børn at gøre alt, hvad der står i vores magt, for at sikre, at lignende svigt ikke kommer til at ske igen fremadrettet.
Jeg kan godt forstå, at der sidder nogen tilbage med ønsket om en officiel undskyldning fra Danmark, men vi mener i Det Konservative Folkeparti, at det er svært i nutiden at undskylde for noget, der skete i fortiden, også selv om vi ikke er i tvivl om, at der skete ting, der ikke var lovlige.
Kun de ansvarlige kan undskylde, og man kan ikke påstå, at den nuværende statsminister bærer et ansvar.
Vi er også bekymret for, om det kan danne en præcedens for undskyldninger.
For burde vi eksempelvis så også undskylde for, at stikkere og andre i deres selskab blev likvideret efter anden verdenskrig, uden at de ansvarlige blev retsforfulgt?
Der svigtede vi nogle helt grundlæggende retsprincipper, der ellers også er fundamentale i en stat.
Det svære er, hvor vi trækker grænsen.
Så må jeg bare sige, at det at have den her debat i dag jo overhovedet ikke havde været aktuelt eller nødvendigt, hvis forslagsstillerne selv havde handlet, da man havde muligheden for det.
Kunne man på nogen måde give en moralsk anerkendelse af, at det, der skete dengang, ikke var i orden, så ville jeg synes, det var alle tiders, men det må være op til regeringen at tage det initiativ.
Det mener jeg ikke er noget der skal pålægges fra Folketingets side.
Vi er som parti også klar til at diskutere forældelsesfristen.
Til allersidst vil jeg bare sige, at de ting, der har fundet sted, er modbydelige, og undskyldning eller ej kommer de svigt, der har fundet sted, aldrig til at være i orden.
Med de ord må jeg sige, at vi ikke støtter beslutningsforslaget.
Det er også helt fair, og det er heller ikke det, vi diskuterer i dag.
Jeg bringer blot eksemplet frem for at understrege, at det her er en svær sag, hvor det kan være svært at trække en streg i sandet og sige: Det er her, vi undskylder, og det er her, vi ikke undskylder.
Jeg vil så apropos den sag, jeg bringer op her, nævne, at den altså også er vældig underbygget i forhold til, at der er et reelt problem.
Det var sådan set bare min pointe at understrege, at det kan være svært at trække en streg i sandet for, hvornår der skal undskyldes, og hvornår der ikke skal.
Trine Torp (SF), 2016-02-12:
Jeg vil bare sige, at jeg vil opfordre Laura Lindahls parti til at blive en del af en regering.
Så vil man være klar over, at det ikke er alle de synspunkter, man har, som man kan gennemføre.