Maria Reumert Gjerding (EL), 2016-04-19:
Tak for det.
Hovedparten af Danmarks areal ligger altså skjult under vand, og de problemer, som havområderne igennem tiden har oplevet og været igennem, har i høj grad undgået den offentlige opmærksomhed.
Den politiske opmærksomhed har hovedsagelig været begrænset til enkeltstående alvorlige episoder som iltsvind, stormflod eller fiskebestandskollaps, og havets problemer bliver desværre ofte kun debatteret i det omfang, at der er tale om åbenlyse økonomiske konsekvenser relateret til erhvervsinteresser.
Men naturen i havet er presset, og den marine mangfoldighed er i tilbagegang, og det skyldes en lang række menneskeskabte påvirkninger.
Det skyldes, at vi udleder mere kvælstof, end naturen kan klare, det skyldes, at fiskeriet er enormt intensivt, og det skyldes, at havbunden gennemtrawles næsten lige så intensivt, som landjorden pløjes.
Det må da i et eller andet omfang kalde til eftertanke herinde i Folketinget.
I forhold til havet ser vi, at ålegræs og tangbælter ikke længere vokser på så dybt vand som tidligere.
Algeopblomstringer som følge af kvælstofforurening forårsager iltsvind, og siden midten af 1990'erne er diversiteten af bundlevende dyr i dele af Kattegat omtrent halveret.
Flere bestande af fisk er kraftigt reduceret, og nogle er næsten helt forsvundet, ligesom flere bestande af ynglende og overvintrende fugle er på stærk og bekymrende retur.
Det, der er vigtigt i den sammenhæng at huske på, er, at Danmark er vigtig for en lang række europæiske trækfugle, der er afhængige af de danske kystnære farvande, det er simpelt hen her, de finder mad, og de arter har igennem de seneste år også vist en bekymrende tilbagegang, i takt med at vores natur ikke længere trives.
Vi bliver nødt til at forholde os til, hvordan vi håndterer et fiskeri, hvis overudnyttelse af ressourcerne har ødelagt havnaturen og nedfisket bestandene.
Vi må forholde os til, hvordan vi håndterer landbrugets pres på havnaturen via den alt for høje næringsstofudledning og den råstofudvinding, som bl.a. ødelægger vigtige gydeområder.
Det, jeg synes er vigtigt at sige, er, at samtidig med at vi i Enhedslisten absolut mener, at naturen har en ret i sig selv, er naturen jo også det, der understøtter en lang række andre erhverv, som vi også skal tilgodese – alle de erhverv, som er afhængig af en ren natur og økosystemer, der hænger sammen.
Det handler om turisme, det handler f.eks. om fiskeri.
Når vi i Enhedslisten har fremsat det her beslutningsforslag, B 43, om at standse tabet af havets biodiversitet, er det, fordi vi mener, at det er ved at være sidste udkald i forhold til at igangsætte de initiativer, der skal sørge for, at vi bare kommer tilnærmelsesvis i mål i 2020.
Vi har i vores forslag forsøgt at lægge os så tæt op ad det, forskerne og eksperterne ikke bare generelt i natur- og biodiversitet, men også dem, som faktisk er eksperter i den danske natur- og biodiversitet ved kysterne og ved havnaturen, peger på der skal til.
Det, de siger, er, at det kræver, at vi udlægger store, sammenhængende marine nationalparker, hvor en særlig type fiskeri ikke længere kan finde sted, og det er fiskeri med bundslæbende redskaber.
De siger, at det er nødvendigt, at vi reducerer landbrugets udledning af kvælstof, fordi vores sårbare kystnatur ikke kan klare det.
Det kan man godt synes er urimeligt, for i Tyskland har de en anden natur, så der må de udlede mere, men der har vi bare en anden og langt mere sårbar natur i Danmark.
De peger også på, at vi skal sætte ind over for en lang række miljøfarlige stoffer.
Desuden vil det kræve, at vi sætter ind over for råstofudvinding i særlige områder, især der hvor der er vigtige habitatområder, det vil sige, hvor fiskebestandene er afhængige af, at naturen er rigtig god, for at de kan reproducere sig selv, og så der også i fremtiden kan være stærke sammenhængende fiskebestande.
Jeg vil gerne takke partierne for behandlingen af B 43.
Jeg synes stadig væk, vi er et stykke fra at have en dialog om, hvad det faktisk er, vi kan mødes om.
Jeg mener faktisk, at det virker en lille smule absurd, at vi siger til hinanden, at vi er enige om målene, men at vi ikke kan begynde at have en dialog om, hvordan vi på tværs af Folketinget også kan få en enighed om midlerne.
I forhold til biodiversitet ved kysterne – det andet beslutningsforslag, som vi behandler her, nemlig B 46 om at standse tilbagegangen i biodiversitet ved Danmarks kyster – synes jeg, det er meget vigtigt at slå fast, at Danmarks kyster er fuldstændig enestående i international sammenhæng.
Det er kysterne, der udgør størstedelen af Danmarks vilde og uspolerede natur, og det er et helt særligt naturmæssigt træk ved Danmark, som værdsættes utrolig højt, både af danskere og af turister.
Sammen med de lavvandede kystområder, som jo også er helt særlige for Danmark, rummer strandengene og kystklitterne en stor og faktisk i europæisk sammenhæng en helt enestående biologisk mangfoldighed, som vi i Danmark har et helt særligt ansvar for at beskytte.
Det danske strandengsareal er reduceret med mere end 50 pct. inden for de sidste par hundrede år.
Det skyldes hovedsagelig, at vi har taget rigtig mange af de her arealer i produktion.
Men på trods af det rummer Danmark ca. 36 pct. af det totale areal af strandenge i hele Europa, og det siger, at vi har noget helt særligt her, noget, som mennesker kommer hertil for at opleve, men også at det er noget, der er så unikt, at vi har et helt særligt ansvar for at beskytte det.
Et lignende billede tegner sig for vores kystklitter, hvor vi i Danmark også har 84 pct. af det totale areal af klithede i Europa.
Og igen, derfor er det så bekymrende, at lige præcis de naturtyper, som findes i vores land, og hvor vi har et ansvar, og hvor vi har noget, der internationalt er i særklasse, er i så alvorlig tilbagegang, skal vi reagere på, og vi skal nå at stoppe skaderne, før det er for sent.
Beslutningsforslag B 46 handler om, at vi skal tage det ansvar alvorligt, og vi skal lytte til de fremtrædende biodiversitetsforskere, som meget konkret peger på, at det, vi må sørge for, er varieret græsning på de tilbageværende strandenge.
Vi må se at få omlagt de kystnære landbrugsarealer fra dyrkning til naturformål med græsning og ophør af dræning, så naturen kan få arealerne tilbage.
Vi kommer ikke udenom, at en af hovedårsagerne til, at vi har så store problemer med vores natur og biodiversitet i Danmark, er, at vi har alt for store arealer under plov, og det er arealer, vi bliver nødt til at tage tilbage fra landbruget og overgive til naturen.
Tak for ordet.