Gitte Lillelund Bech (V), 2010-05-12:
Jeg vil sige, at jeg er bekendt med, at der findes værktøjssæt, men jeg kender simpelt hen ikke detaljerne i det værktøjssæt, som fru Pernille Frahm henviser til.
Med hensyn til det her med værnepligtslignende vilkår vil jeg sige, at jeg har det princip, at jeg mener, at kvoter er for fisk og ikke for mennesker.
Det vil sige, at når jeg taler om, hvad man skal gøre i stedet for at lukke værnepligtsholdene med det samme og sige, at der er halvandet års ventetid, så gælder det jo sådan set også for de unge mænd, som melder sig frivilligt, og som siger, at de eksempelvis gerne vil ind ved flyvevåbnet eller søværnet.
De får at vide: Kom igen om halvandet år.
Du har meldt dig frivilligt, men der er først plads om halvandet år.
Så når jeg taler om, at man eksempelvis kunne friholde 10 pct. af værnepligtspladserne, er det ikke et spørgsmål om, at de kun er øremærket til kvinderne, men at de er øremærket til de bedste, der er på Forsvarets Dag i den periode.
Og der er mit håb jo selvfølgelig, at der med hensyn til en del af kvinderne vil være tilfælde, hvor vi siger: Ja, det er faktisk nu – fordi de alternativt smutter et andet sted hen og slet ikke kigger hen på forsvaret.
Jeg vil så også sige, at jeg ikke tror, at det her med at give muligheden for, at man kan komme ind med det samme, er det eneste, der skal til for at rekruttere kvinder.
Jeg tror, at hele det her arbejde med rollemodeller, alt det her med, at der skal flere kvinder i ledelse, er noget, vi skal have fat i.
Så er der alt det, der handler om kompetenceudvikling, hvad det er for nogle uddannelser, som forsvaret tilbyder, og hvordan man kan parallelisere dem over til det civile uddannelsessystem.
Min idé fremadrettet kan være, at der i højere grad bliver arbejdet med, at man kan have en karriere i forsvaret, men på et tidspunkt kan sige, at man ønsker at sætte den på hold og gå ud i det civile og få nogle kompetencer derude og så gå tilbage igen.
Mit indtryk er, at det i hvert fald vil tiltale en del af de kvinder, jeg har talt med, og som er i forsvaret.
Knappen lyste altså ikke.
Som det er hr. Bjarne Laustsen bekendt, kørte der for knap 1½ uge siden, tror jeg, det var, en stor historie i medierne, som handlede om, at man skulle lukke Flyvestation Aalborg, man skulle lukke Flådestation Korsør, man skulle lukke Haderslev Kaserne, og man skulle lukke Høvelte Kaserne.
Og i den forbindelse udsendte forsvaret en pressemeddelelse, hvoraf det meget klart fremgik, at forsvaret ikke har indstillet til lukning af tjenestesteder med henvisning til de her fire tjenestesteder, som var ude i pressen.
Og det var sådan set det, der var min basis for det, jeg sagde på Flyvestation Aalborg, da jeg var på besøg i mandags.
Forsvaret har ikke indstillet – og det fremgår meget klart af den pressemeddelelse, forsvaret sendte ud – til lukning af de her tjenestesteder.
Det synes jeg sådan set var værd at nævne for dem, der er på flyvestationen.
Jeg vil så sige, at vi er i en afklaringsproces nu, en generel afklaringsproces med hensyn til, hvordan vi får implementeret forsvarsforliget.
Og i den afklaringsproces har vi givet hinanden håndslag på, at vi ikke forhandler i pressen.
Det vil sige, at min udmelding i Aalborg bestemt heller ikke var en forhandling, den var sådan set bare baseret på, at forsvaret selv har sagt, at det var en and, at Flyvestation Aalborg skulle lukkes.
Jeg synes måske også, det er værd at nævne her – og det er hr. Laustsen også fuldstændig klar over – at da vi indgik forsvarsforliget sidste år, stod der meget klart i forligsteksten, at der skal ske en reduktion af årsværk på 5 pct., og at der skal ske en reduktion af øvrig drift på 18 pct. Så vi har været klar over, at der er årsværk, der skal forsvinde fra forsvaret.