Marianne Jelved (RV), 2013-01-24:
Allerførst vil jeg gerne kvittere for den meget positive modtagelse, lovforslaget har fået, og som selvfølgelig også bunder i, at der er en meget bred aftalekreds bag alle de forandringer, der er kommet i forbindelse med hele vores kunststøttesystem.
Så vil jeg sige til hr. Eyvind Vesselbo, at jeg har noteret mig efterlysningen af en mere intensiv kulturdebat i Danmark.
Det lød også, som om hr. Vesselbo mente, at der burde komme et initiativ fra regeringen.
Det kan man jo ikke afvise, men jeg vil bare appellere til, at vi sådan set alle sammen kan bidrage til at tage initiativ til det, og jeg vil gerne deltage i en sådan debat.
Hr. Alex Ahrendtsen indledte sin ordførertale med en appel om at få delt lovforslaget i to, og han begrunder det med, at Dansk Folkeparti har forskellige holdninger til forslaget, altså for og imod forskellige dele af lovforslaget.
Det har jeg stor forståelse for, men inden vi træffer den type afgørelse, vil jeg appellere til, at vi tager en drøftelse efter førstebehandlingen i løbet af udvalgsbehandlingen, for der er flere forskellige handlemåder, man kan bruge.
Så det vil jeg vende tilbage til.
Med hensyn til selve lovforslaget vil jeg gerne fremhæve nogle af de forhold, som jeg synes er meget centrale.
Hele lovforslaget bygger jo på reformen af kunststøttesystemet, og der er to politiske aftaler fra sidste juni, der ligger bag det.
Da kom der dels en reform af kunststøttesystemet, dels en reform af de livsvarige ydelser.
Så kom der en tillægsaftale, hvilket flere ordførere også været inde på, i november måned.
Og i den sammenhæng skal jeg sige – og det er delvis et svar til hr. Jørgen Arbo-Bæhr – at der faktisk blev lavet et høringsnotat i november i forbindelse med tillægsaftaleforhandlingerne, men høringssvarene blev ikke sendt over.
Og så er der sendt høringssvar plus høringsnotat over den 16. januar, og det fremgår – sådan som vi har kunnet se det på nettet – at det også var omdelt den 16. januar.
Men hvis der er den type problemer, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr gjorde rede for her, vil vi gerne i ministeriet tage fat i, hvordan man forhindrer, at den slags skævheder, hvis man kan kalde det det, opstår.
Men vi har i hvert fald sendt det efter de gængse regler, altså samtidig med fremsættelsestalen og fremsættelsen af lovforslaget.
I 1964 blev Statens Kunstfond oprettet, og i 2003 blev en række mindre institutioner under Statens Kunstråd lagt sammen, og med lovforslaget lægger vi op til her i 2014, som jo så er 50-året for Statens Kunstfond, at vi får en hensigtsmæssig reform af kunststøttesystemet.
Jeg er meget glad for indholdet af reformen, fordi den indebærer væsentlige ændringer, der vil blive til gavn for dansk kunst, og det er også fremhævet af adskillige ordførere.
På baggrund af Kunststøtteudvalgets rapport fra 2011 og med inddragelse af kunstlivet som sådan er der blevet et meget enklere og mere gennemskueligt kunststøttesystem.
Så det er i virkeligheden en ægte reform.
Jeg er meget glad for, at det er lykkedes at få så brede politiske aftaler på området, som det er tilfældet, for det skaber stabilitet og langsigtede rammer om kunststøtten, og det tror jeg at alle, der drager nytte af og har glæde af kunststøtten, vil være meget glade for.
Så det bliver en stor fordel for dansk kunst i de kommende år.
Baggrunden for reformen ifølge rapporten fra Kunststøtteudvalget fra september 2011 og kunstlivets reaktioner har altså bidraget til det politiske arbejde, og det er et godt eksempel på en kultur i Danmark, som er en lidt anden definition af kultur end den, hr. Eyvind Vesselbo nævnte før.
Men det er trods alt en politisk kultur, vi har, en samarbejdskultur, vi har, bredt i Folketinget og med de interessenter, der er i samfundet, som har en interesse i det lovforslag, vi behandler.
Og det er virkelig også en slags kunstart, at vi kan levere den type samarbejde på tværs af alle vores uenigheder – og indimellem også en delvis enighed – mellem partierne.
Det skaber en troværdighed om Folketingets arbejde og det lovforslag, som nu bliver behandlet, og som bliver til lov.
Så jeg vil også gerne kvittere for, at vi opretholder den type samarbejde uanset regeringens farve i øvrigt.
Vi får et kunststøttesystem, som bliver meget enklere, og vi får en enhedsorganisation, som vi nu kalder Statens Kunstfond.
Det betyder, at Statens Kunstråd nedlægges, og at Statens Kunstråds midler fordeles til fagudvalgene til gavn for de enkelte kunstarter.
Og det nuværende system med to søjler af udvalg, altså den for legatstøtte og den for projektstøtte, føres videre.
Så udvalgsstrukturen justeres, så der bliver en mere klar og logisk form.
Så kommer der et nybrud, som jeg synes er meget, meget spændende, nemlig at kunsthåndværk, design og arkitektur får forøgede muligheder for også at få projektstøtte.
Og kræfterne på design og kunsthåndværk samles, ved at Danish Crafts fusioneres ind i Statens Kunstfond.
Filmen får et selvstændigt legatudvalg, og det placeres i Statens Kunstfond, sådan at filmen bevarer kontakten med de øvrige kunstarter.
Og det tror jeg vi alle sammen vil være glade for.
Kunststøtten gøres mere åben og gennemskuelig, og samtidig decentraliseres støtteorganisationen, ved at det alene er fagudvalgene, der tildeler støtte.
Der har jeg også lyttet mig til at ordførerne er meget tilfredse med, at det politiske element i den tildeling af støtte er fjernet.
Og det understreger jo et andet dansk kulturprincip, som jeg også er glad for, og som mange har hæftet sig ved, nemlig at det her i virkeligheden er en understregning af armslængdeprincippet, som bliver taget ikke bare ad notam, men alvorligt.
Så skabes der en samordning igennem én fælles bestyrelse og ét fælles repræsentantskab.
De livsvarige ydelser skifter navn til Statens Kunstfonds hædersydelse.
Og som jeg lige nævnte før, er der ikke længere medlemmer fra de politiske partier i repræsentantskabet.
Men alligevel er der blevet luftet en bekymring – der var en af ordførerne, der nævnte det – eller i hvert fald eftertænksomhed, kan man så sige, med hensyn til hvor vi nu får et forum, hvor man også kan drøfte kunst og kultur mellem de udøvende kunstnere, dem, der tildeler støtte, og så det politiske niveau.
Og jeg synes også, vi skal prøve at drøfte i kredsen af forligspartier, hvordan vi kan bidrage til den type debat og kommunikation og i virkelighed samhørighed om noget, der er en fælles interesse i, selv om man kommer fra forskellige dele af samfundet.
Beslutningsprocessen for tildeling af ydelserne bliver forenklet, og det betyder også, at Folketingets Finansudvalg ikke længere er en del af processen.
Igen er sigtet at undgå den nuværende situation, hvor politikere skal træffe rent kunstfaglige beslutninger, og det siger jo selv den tidligere formand for Finansudvalget også er en glimrende idé.
Fordelingen af ydelserne mellem kunstarterne justeres.
Minimumsydelsen og ydelserne til de efterladte afskaffes, og de nævnte ændringer gælder fremadrettet, sådan at ingen af de nuværende modtagere af ydelserne stilles ringere.
Det er i øvrigt også en typisk dansk overgangsordning.
Derudover indeholder forslaget en række konsekvensændringer i loven om litteratur, musik, scenekunst og film, ligesom der parallelt med forslaget fremsættes et lovforslag om billedkunst og kunstnerisk formgivning, som vi behandler om lidt her i salen.
Endelig indeholder lovforslaget ændringer i lov om musik, som ikke er omfattet af de nævnte politiske aftaler, men som fremsættes på baggrund af et ønske fra Statens Kunstråds Musikudvalg.
Udvalget har bl.a. ønsket præcisering af målet med musikskoleundervisningen og justering af regelsættet for de musikalske grundkurser.
Alt i alt har vi med forslaget skabt et fundament for kunststøtten, som jeg tror vil vise sig langtidsholdbart og til stor gavn for dansk kunst.
Jeg ser frem til det videre arbejde i Kulturudvalget om færdiggørelse af lovforslaget, hvilket jeg også nævnte tidligere i mit indlæg.