Per Clausen (EL), 2013-12-05:
Nu har jeg jo ikke nogen særlig forpligtelse til at være enig med ministeren, men jeg vil alligevel sige, at når ministeren bliver citeret for, at hun vil fjerne unødvendige begrænsninger på landbrugsproduktionen og slippe landmændenes kreativitet løs, er jeg helt enig med hende i det.
Det er en rigtig klog og fornuftig sætning, selv om jeg godt kan forstå, at det kan give anledning til misforståelser hos dem, der ønsker at misforstå, fordi de tror, at alle hindringer er unødvendige, at al miljøregulering er unødvendig, at al dyrevelfærdslovgivning er unødvendig, og at det er bedre at afskaffe alle regler og så lade kreativiteten slippe løs.
Vi tror ikke på, at sådan det totale anarki er løsningen på alle samfundsmæssige problemer.
Så lad os komme til det her lovforslag, som vi behandler i dag.
Det er forhastet, kan man hos nogle få indtryk af.
Det forstår jeg ikke helt, for der er jo tale om en arbejdsgruppe, som kom med en rapport i 2010.
Der var ingen i den arbejdsgruppe, som såede tvivl om, hvorvidt det var rigtigt, at det dyrevelfærdsmæssigt ville være et kolossalt fremskridt at afskaffe fikseringen.
Der var også enighed om, at man skulle gøre det på det område, som beskrives i det her lovforslag.
Jeg ved ikke, hvorfor den daværende regering ikke rigtig kom i gang.
Man kan selvfølgelig også diskutere, hvorfor det har taget så lang tid for den nuværende regering at komme med det her forslag.
Det synes jeg jo er rigtigt og godt og vigtigt, for pointen er jo: Skal vi udvikle en fødevareproduktion i Danmark, som baserer sig på en høj grad af dyrevelfærd, markant hensyntagen til miljø, eller skal vi opretholde en svineproduktion, som ifølge den her arbejdsgruppe, som blev nedsat, har ganske alvorlige negative konsekvenser for dyrevelfærden?
Jeg kan ærlig talt
ikke forstå, at hr. René Christensen og hr. Erling Bonnesen mener, at de gavner dansk landbrug ved at gå ud at sige: Vi er nødt til at opretholde den produktionsform, hvor vi fikserer søerne, på trods af at vi ved, at det på en række områder har meget, meget alvorlige, meget, meget negative konsekvenser for dyrevelfærden, og vi ved, at det ville føre til markante forbedringer, hvis man greb ind over for det.
Altså det, som åbenbart skulle være reklametalen for dansk landbrug i fremtiden, skulle være, at vi heldigvis har politikere i Danmark, der er så indskrænkede, at de satser på at bevare en produktionsform, som udsætter dyrene for unødige lidelser.
Det tror jeg faktisk er en rigtig, rigtig dårlig idé.
Og derfor synes jeg også, at det her lovforslag i forhold til den erhvervsmæssige udvikling er et skridt i den rigtige retning.
Jeg tror, at hr. René Christensen antydede, at lovforslaget ikke løser alle dyrevelfærdsproblemer i den danske svineproduktion, og det er jeg helt enig i.
F.eks. opretholder vi jo muligheden for, at man stadig væk kan fiksere søerne i 20 pct. af tiden, på trods af at det fremgår ganske tydeligt af arbejdsgruppens rapport, at det også er en rigtig, rigtig dårlig idé set ud fra et dyrevelfærdsmæssigt hensyn.
Her har regeringen så valgt at sige, at fordi kreativiteten og evnerne i dansk landbrug endnu ikke har udviklet sig så langt, at man rigtig kan løse den udfordring, så lader man landbruget fortsætte med at behandle søerne dårligt i 20 pct. af tiden, hvorimod man på de andre områder siger, at det er opfattelsen, at dem, som er dygtige i dansk landbrug, kan løse udfordringerne.
Og det er jeg sådan set enig i.
Så kan man jo også diskutere hastværket i det her.
Jeg har besøgt mange svinestalde.
På et tidspunkt var der en række svineproducenter, der troede, at min holdning til dyrevelfærd og forholdene i dansk svineproduktion ville ændre sig, hvis jeg bare så det.
Nu har jeg fulgt det, siden jeg var barn, så det er ikke sådan nyt for mig at se svinestalde.
Det har sådan set bekræftet mig i, at der var god grund til at kræve forbedringer, og at der var god plads til forbedringer.
Men det har jo også overbevist mig om, at der faktisk med jævne mellemrum investeres i forbedringer og renoveringer og fornyelser og nye stalde.
Derfor vil jeg sige, at den overgangsregel, der nu er fastsat, på 20 år, tror jeg giver rigtig, rigtig god mulighed for, at man kan gennemføre det her på en rigtig, rigtig langsom og forsvarlig måde.
Man kan jo ikke, synes jeg, forsvarligt acceptere – 3 år efter at der er kommet en rapport, der klart siger, hvad man skal gøre – at gøre ingenting.
Vi lader, som om vi ikke ved det, vi snakker udenom, vi finder løsrevne citater fra dyrlægeforeningen, når kendsgerningen er, at alle – alle, som beskæftiger sig seriøst med det her – er enige om, at det her lovforslag vil være et kolossalt fremskridt for dyrevelfærden.
Jeg er glad for sammen med regeringen at kunne bære det her lovforslag igennem.