René Skau Björnsson (S), 2008-10-22:
Langt om længe, fristes jeg til at sige om det her lovforslag.
Det var på tide.
Der er gået alt for lang tid, siden ministeren blev opmærksom på det problem, som lovforslaget her vil løse for mennesker med handicap, der jo har mistet store beløb lige pludselig.
Nu er der faktisk gået over et år, hvor mange har mistet en masse penge i strid med de intentioner, Folketinget havde med lovgivningen, fordi ministeren enten ikke har taget problemet alvorligt eller har haft andet at foretage sig.
Jeg gjorde for 12 måneder siden ministeren opmærksom på, at der var rigtig mange, der pludselig ikke kunne få dækket deres merudgifter på grund af en afgørelse i Ankestyrelsen i 2007.
12 måneder er det siden.
Så er det unægtelig noget sent, at regeringen tager et initiativ et helt år senere.
Det er jo ikke småpenge, folk har mistet; op til 4.000 kr. pr. måned i større eller mindre dele af den her meget lange periode.
Vi er alle enige om - Folketingets partier og de, der står bag her - at Ankestyrelsens afgørelse gjorde, at loven ikke blev udmøntet på den måde, som var vores intention, da vi i sin tid vedtog lovgivningen.
Så skal vi selvfølgelig have en diskussion om, hvordan de mennesker kompenseres, som har mistet deres ydelse, de, der nu i løbet af det sidste år ikke har fået de penge, som vi jo egentlig havde intentioner om de skulle have.
Den diskussion skal vi have, også i forbindelse med det her lovforslag.
Skal de selv betale prisen for, at vores intentioner i Folketinget er kørt af sporet?
Jeg har selvfølgelig nogle spørgsmål til lovforslaget.
Jeg stiller en del af dem skriftligt, men noget af det, der er vigtigt for os, er, at vi får ændret afgrænsningen af målgruppen, der kan få dækket de handicapbetingede merudgifter.
Så vi skal i hvert fald under udvalgsbehandlingen klart have defineret og beskrevet, hvad der forstås ved det ord, man bruger om indgribende karakter, når talen falder på varigt nedsat funktionsevne.
Jeg tror stadig væk, at det kan give anledning til fortolkning rundtomkring i kommunekontorerne, når man skal til at se på det begreb.
Man kan godt stille spørgsmålet, om det overhovedet er relevant, om konsekvenserne er indgribende eller ej.
Det er vel udgiftens størrelse og personens sammenhængende handicap, der bør være afgørende.
Der er som sagt nogle uklarheder, og dem lover jeg at stille nogle spørgsmål til under vores udvalgsbehandling.
Det her forslag drejer sig jo om merudgiftsydelsen, og der har jeg også lyst til at pege på et andet stort problem, der er med ydelsen, nemlig at de penge, man får, pludselig falder bort, når man fylder 65 år.
Det er bestemt ikke fornuftigt.
Man har jo stadig væk det samme handicap, også efter man er fyldt 65 år.
Vi fremsatte forslag om at ændre på den model sidste år.
Det er der ikke lagt op til i lovforslaget her, men jeg håber, at vi kan finde et flertal i Folketinget for at ændre den urimelighed, og at vi finder en løsning, inden året er omme.
Det vil være en rigtig god afslutning på 2008 for mennesker med handicap.
Så er der den anden del af det her lovforslag, der omhandler de bedre muligheder for at få støtte til pasning af nærtstående med handicap eller alvorlig sygdom derhjemme.
Der er vi tilfredse med de ændringer, som ministeren lægger op til.
Vi glæder os til at se, hvordan den nye fleksibilitet bliver beskrevet i vejledningen.
Det er vores erfaring, at det er nødvendigt at være meget tydelig i sit budskab til kommunerne om, at det er meningen, at den skal fortolkes fleksibelt.
Så alt i alt kan jeg konkluderende sige, at vi er glade for, at ministeren har lyttet til os – bedre sent end aldrig - og at der nu sker noget på de to områder, som lovforslaget handler om.
Så vi går positivt ind i arbejdet med lovforslaget.