runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Peter Vernersen (S), 2010-04-29:
Det er åbenbart ikke gået op for finansministeren endnu, at regeringen jo selv i meget, meget høj grad er ansvarlig for den udvikling, vi har set de seneste år.
Vi har set, hvordan man førte en ekspansiv finanspolitik og kom mere benzin på bålet, da det gik allerstærkest.
Vi har set finansministeren spørge: Kunne I også bidrage med nogle indtægter?
Vi har set, at man har valgt at betale over 1 mia. kr. ekstra til privathospitalerne for deres behandlinger på sundhedsområdet.
Vi har set, at man vælger at give fradrag for arbejdsgiverbetalte forsikringer, og det løber også op i et stort beløb.
Alene det var jo to områder.
Vi så i går i Skatteudvalget, hvor der var åbent samråd, at man har haft fat i 30 multinationale selskaber, men der er et stort antal multinationale selskaber, der år efter år ikke betaler en krone i skat, og dem har man ikke haft fat i, fordi man ikke har personalet til det ovre i skatteforvaltningen.
Det er jo altså virkeligheden.
Men når vi har den her diskussion, er det jo ren ideologi.
Regeringen fører politik for dem, der har mest, og tager fra dem, der har mindst, og det er det, man er i gang med også i den her omgang.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-29:
Kan vi næste gang ikke bare få ét forslag fra S-SF-planen, som ligesom kan vise, hvad det egentlig er, vi gerne skulle have?
Det ville jo være så pokkers rart bare at få én lille ting, ét lille tal, vi kunne forholde os til.
Jeg vil gerne sige til hr. Jens Peter Vernersen, at for regeringen har det været en kerneopgave at få så mange patienter som muligt behandlet så hurtigt som muligt.
Det er jo derfor, vi har arbejdet med en ventetidsgaranti, og det er jo en af de virkelig store ting, vi har gennemført, som 300.000, tror jeg, har benyttet sig af, og som jo er et syvmileskridt i behandlingen herhjemme.
Så det, som hr. Jens Peter Vernersen opfatter som noget skidt, nemlig at der er en garanti for, at man ikke skal vente så længe, betragter regeringen faktisk som en af sine rigtig store sejre.
Jens Peter Vernersen (S), 2010-04-29:
Det spørgsmål, jeg stillede, var jo meget præcist, og det var så også et forslag til, hvad man kunne gøre: Man kunne have ladet være med at betale den overpris til privathospitalerne, som man har betalt år efter år, og som løber op i et milliardbeløb.
Man kunne lade være med at give fradrag for disse arbejdsgiverbetalte forsikringer, som en million mennesker nu har, og som også løber op i milliardbeløb.
Det var måske de første 2 mia. kr., som kunne dække stort set 10 pct. af det, vi mangler, ind.
Man kunne gå i gang med en ordentlig skattekontrol af de selskaber, som ikke har betalt skat år efter år; det fik vi ganske grundigt belyst i går i Skatteudvalget.
Så vil jeg spørge ministeren, for man skal have et flertal for det, man nu arbejder med: Hvor mange af de forslag, som ligger, støtter Dansk Folkeparti?
Støtter Dansk Folkeparti mindre folkepension, mindre førtidspension, mindre arbejdsløshedsunderstøttelse, eller hvad er det, man støtter fra Dansk Folkepartis side?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-29:
Nu har regeringen fremlagt sin politik – det går jeg ud fra er o.k. set med hr. Jens Peter Vernersens øjne – og så skal vi jo søge tilslutning til den.
Jeg håber da meget, at Socialdemokratiet, når vi kommer til den afgørende stemmeafgivelse, vil tage et medansvar for den økonomiske udvikling her i landet og ikke vil lade sig lede af nogle partitaktiske fiduser ved ligesom ikke at bevæge sig ind på den bane.
Når vi fremlægger noget i Folketinget, vil det da være med henblik på at få et meget, meget bredt flertal i Folketinget, og der er det jo så glædeligt, at det lyder, som om der er en stor vilje.
Der kommer forslagene måske så til den tid?
Rasmus Prehn (S), 2010-04-29:
Vi skal alle sammen tænke os om og spare.
Hvordan får ministeren det til at hænge sammen med, at man har givet skattelettelser i 100.000-kroners-klassen til de allerrigeste i det danske samfund, skattelettelser, der bliver brugt på dyr rødvin, ferieture og andre ting, som jo ikke ligefrem er særlig beskæftigelsesfremmende i Danmark?
Her er der altså en gruppe, som ikke skal spare.
Er det ikke det, der er situationen nu?
Er det ikke sådan, det hænger sammen?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-29:
Jeg vil sige til hr. Rasmus Prehn, at jeg betragter det som yderst ansvarligt af kommunerne, at de allerede nu prøver at bringe overensstemmelse mellem indtægter og udgifter, og vi giver nu 1½ år til at indkøre de her ting.
De kommuner, der har fat i det nu, kommer selvfølgelig også bedre igennem den her krise, som vi er i.
Men det er da klart, at vi alle sammen skal tænke os om og gennemføre besparelser.
Jeg håber ikke, at jeg har givet udtryk for, at det er noget nemt, kommunerne, regionerne eller vi her i Folketinget står over for.
Det er da rigtig, rigtig svære øvelser, men der er altså en krise, der har ramt hele verden, og vi kan hver dag læse om samfund overalt på jorden, som er i stor krise i de her tider.
Vi er et af de lande, der er mindst ramt, men det stiller selvfølgelig også krav til, at vi opfører os ansvarligt, for nu skal vi som alle andre lande ud at låne penge på de internationale finansmarkeder, og ved at føre en ansvarlig finanspolitik får vi det så billigt, som det kan lade sig gøre.
Rasmus Prehn (S), 2010-04-29:
Ministeren bliver ved med at give udtryk for, at vi fortsætter på det samme høje niveau i den kommunale sektor, som vi kender i dag.
Men kan ministeren så ikke forklare, hvorfor vi i kommune for kommune ser, at man allerede nu, meget tidligt på året, er i gang med at spare stenhårdt på kernevelfærden?
Det er jo altså plejehjem, der lægges op til skal lukkes, det er natsygeplejersken, der skal afskediges, det er børnehavepædagogen, der bliver sendt hjem med en fyreseddel, det er skolelæreren, der har udsigt til at blive afskediget, så børnene også får ringere undervisning.
Det er jo ikke det samme høje niveau.
Når ministeren taler om ekspansiv finanspolitik og om klog krisehåndtering, kan ministeren så ikke forklare, hvordan det nogen sinde kan være klogt at tage varme hænder fra den offentlige sektor og sende mennesker hjem med en fyreseddel i hånden?
Hvordan kan det nogen sinde være klog krisehåndtering?
Skaber det ikke bare yderligere krise og ledighed?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-29:
Regeringens økonomiske politik er, at vi fører en lempelig finanspolitik i 2010.
Det gør vi for at få Danmark så skånsomt igennem krisen som muligt.
Vi har taget en lang række initiativer, som jeg redegjorde for i min tale: tre bankpakker, vi har udskudt afregningstider for moms og A-skat, vi har frigivet SP-midler, vi har lavet en skattereform, der er underfinansieret i de her år, og vi ser resultatet af det.
Så siger vi – og det, jeg siger her, er meget konkret, vil jeg sige til fru Pia Christmas-Møller – at så vil vi i 2011 starte konsolideringen, for vi vil ikke have, at gælden løber løbsk, så renteudgifterne som en gøgeunge kommer ind i de offentlige budgetter.
Jeg tror, at fru Pia Christmas-Møller også værdsætter, at en regering kommer med nogle gennemarbejdede og gennemtænkte forslag, for fru Pia Christmas-Møller må huske, at i 2010 fører vi en lempelig finanspolitik, der spares ikke en krone; det er i 2011, 2012 og 2013, vi taler om.
Så jeg mener virkelig, at det er rettidig omhu, vi anvender.
Pia Christmas-Møller (UFG), 2010-04-29:
[Lydudfald]
… meget nøje efter finansministerens tale og for den sags skyld også økonomi- og erhvervsministerens tale, og jeg må ærligt tilstå, at der hørte jeg mest en redegørelse for, hvilke udfordringer man ser, og ikke særlig meget om, hvad man vil gøre ved dem ud over de ting, som allerede for længst er besluttet.
Men jeg kan simpelt hen helt principielt ikke forstå, at regeringen føler, at det er oppositionen, der skal komme med svarene.
Jeg er stadig væk en del af regeringens parlamentariske grundlag, og jeg har altså stadig væk større forventninger til regeringen, end jeg har til oppositionen, men det kan da være, jeg skal revurdere det efter i dag.
For ét er, at regeringspartiernes ordførere angriber oppositionen, når de bliver spurgt om regeringspartiernes politik, men jeg må sige, at det er pauvert, at finansministeren også gør det.
At finansministeren bruger sin egen beskyldning mod oppositionen, nemlig at et angreb skal dække for mangel på politiske bud og forslag, synes jeg simpelt hen er dybt forstemmende.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-29:
Hvis fru Pia Christmas-Møller havde været her fra starten – og det ved jeg ikke om hun var – ville hun have hørt, at min allerførste indledning var, at jeg var glad for i dag at kunne redegøre for regeringens økonomiske politik, og det brugte jeg faktisk hele min tale på.
Så synes jeg bare, at det, der jo ligesom er en skændsel i den her debat, er, at oppositionen bare kritiserer; oppositionen har ikke noget forslag.
Det kan være, fru Pia Christmas-Møller har en hørelse, som jeg ikke har, men jeg har ikke hørt noget som helst.
Hr. Morten Østergaard stod med 2015-spørgsmålet og kunne ikke svare på, hvad det var, oppositionen var enige om.
Det synes jeg jo sådan set er det, der ligesom er den ubalance, der er i debatten.
Men jeg vil da gerne, næste gang jeg får ordet, gentage, hvad regeringens økonomiske politik går ud på, og jeg ville da også meget gerne, men det forbyder min beskedenhed mig, udpensle alle de gode resultater, vi har fået, hvor f.eks. det med ledigheden jo er et af de allerallerbedste.
Pia Christmas-Møller (UFG), 2010-04-29:
Det er meget beskæmmende at overvære debatten i dag, og jeg forstår slet ikke regeringens tilgang til debatten.
Finansministeren sagde: Det er en skændsel at skulle stå her i dag.
Ja, det sagde han virkelig, og jeg måtte skrive det ned, for det kan ikke være rigtigt, at det er opfattelsen hos den regering, som får sin økonomiske politik til debat her i Folketinget.
Jeg forstår ikke, at regeringen slet ikke tager det som et privilegium, at man forventer af den, at den skal regere, og at det er den, der skal komme med svarene, og at den er regering, fordi vælgerne har ment, at det var lige præcis de mennesker bedst til.
Det er jo præcis forskellen på en regering og en opposition – regeringen skal regere.
Jeg forstår ikke, at regeringspartierne ikke i dag med et eneste ord har nævnt den overskrift, der er i Børsen, nemlig »Ledighedstallene overrasker igen positivt«.
Det er da et eksempel på noget ret vitalt for danskerne og et eksempel på, at regeringens økonomiske politik faktisk virker, i hvert fald på ét område.
Margrethe Vestager (RV), 2010-04-29:
Hvis det er uhyre konkret, vil jeg meget, meget nødigt høre finansministeren, når han er flyvsk, for så bliver det rigtig svært.
Derfor vil jeg vil gerne bede finansministeren om at komme lidt tættere på, hvad hans overvejelser er om en reduktion i overførslerne for 10,5 mia. kr.
Vi taler jo om noget, der skal være bragt på plads inden 2013, dvs. på meget kort sigt.
Jeg tror, at det vil være utrolig godt for den politiske debat, hvis finansministeren er mere præcis end ved blot at sige: Det drejer sig om 10,5 mia. kr. på overførslerne, I kan få det at vide i slutningen af august.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-29:
Nu vil jeg så kort gentage regeringens økonomiske politik.
Vi fører en ekspansiv finanspolitik i 2010.
Det giver sig udslag i, at vi har et underskud på 95 mia. kr.
Det gør vi for at føre Danmark så skånsomt igennem krisen som muligt.
Så er vi nødt til at konsolidere i 2011, 2012 og 2013, og i modsætning til oppositionen, som mener, at man kan konsolidere uden at spare og tilsyneladende også uden at sætte skatterne op, har vi sagt, at vi gør det, at vi ser på udgifterne.
De 13,5 mia. kr. ved at holde de offentlige udgifter i ro har vi meldt ud nu, fordi vi skal møde kommuner og regioner her i juni måned, og for så vidt angår de 10,5 mia. kr., vender vi tilbage, når vi skal fremsætte et finanslovforslag.
Det er uhyre konkret.
Jeg har jo ikke hørt et eneste tal fra hr. Morten Østergaard – ikke et eneste tal.
Kunne hr. Morten Østergaard ikke bare nævne ét tal, som oppositionen var enige om – bare ét tal?
Sophie Løhde (V), 2010-04-29:
Først vil jeg komme med en helt overordnet bemærkning.
Nu er der er forespørgselsdebat senere i dag om dansk økonomi, og nu bliver der jo bl.a. sagt her, at psykiatrien finansieret via satspuljen skal afskaffes, så der har oppositionen jo allerede som minimum brugt de første 820 mio. kr., man skal finde ekstra et andet sted.
Men jeg synes, det er en lille smule trist, at hr. Per Clausen, som plejer at være kendt for at være en meget grundig herre, der læser alt, hvad der bliver sendt til ham, sådan set slet ikke forholder sig til det, der er det helt essentielle i aftalen om det her, nemlig at spørgsmålet om tvungen opfølgning ikke kan iværksættes, medmindre samtlige kriterier er blevet fulgt op, og at man dermed lever op til dem.
Det betyder jo også, at hvis man eksempelvis i en region ikke har etableret opsøgende psykoseteams, så er der ikke mulighed for at iværksætte tvungen opfølgning.
Og det er jo netop, fordi det her ikke er et instrument, som er et symptom eller reaktion på, at et system har svigtet; det er et ekstra redskab til at kunne forebygge noget af den endnu mere langvarige tvang, som en lille gruppe af patienter er udsat for og dermed forhåbentlig kunne give et bedre tilbud i psykiatrien, selv om det er et rigtig svært spørgsmål.
Per Clausen (EL), 2010-04-29:
Jeg kan forsikre fru Sophie Løhde om, at jeg med hensyn til lige præcis det her lovforslag har læst alt, hvad der er fremsendt, også høringssvarene, og kender derfor også reaktionen fra samtlige faglige organisationer med undtagelse af Lægeforeningen, der beskæftiger sig med det her område, og det er en klar afvisning af det her lovforslag.
Lad mig så bare i al stilfærdighed spørge: Er det for at tvinge regionerne og kommunerne til at indføre psykoseteams, at man indfører yderligere tvangsforanstaltninger over for de psykisk syge?
Er det sådan, at de psykisk syge skal rammes for at tvinge kommunerne og regionerne?
Den logik forstår jeg simpelt hen ikke.
Sophie Løhde (V), 2010-04-29:
Jamen så vil jeg da gerne spørge hr. Per Clausen, om det er udtryk for mere tvang, at en person bliver hentet en, to, tre, fire, fem, seks, syv gange af politiet for at komme ind på hospitalet og blive tvangsindlagt, end at man i tide siger: Nu skal vi have iværksat en lang række foranstaltninger, men vi hjælper også nogle personer, som måske i manglende sygdomserkendelse ikke er i stand til at tage den medicin, som de har brug for, og der laver vi en særlig mulighed for dem.
Det drejer sig om ganske, ganske få patienter.
Men jeg synes, det er ærgerligt, at man i Enhedslisten synes, at det er udtryk for værende mindre indgribende, at vi bare læner os tilbage og venter på sjette, syvende og ottende gang, psykiatrilovens foranstaltninger træder i kraft, og ser passivt til, at personen bliver tvangsindlagt.
Per Clausen (EL), 2010-04-29:
Altså, det her er meget tæt på at være utroligt, selv i Folketinget.
Svaret har været, at det arbejder man på, og så igangsætter man nogle af dem nu, og det er godt, men hvorfor man, inden man ved, hvordan det virker, igangsætter et forsøg med noget, som ingen har sandsynliggjort kan have nogen som helst positiv effekt, tager et nyt tvangsinstrument i anvendelse, kan jeg bare ikke forstå.
Så passivitet tror jeg nok er det sidste, som fru Sophie Løhde kan beskylde mig for i den her sag.
Christian H. Hansen (UFG), 2010-04-29:
Tak for det, formand, det skal blive ganske kort.
Jeg vil bare sige, at Fokus faktisk har stemt for Enhedslistens fem ændringsforslag, og vi stemmer også imod selve forslaget i dag, og det gør vi, fordi vi mener, at det her er et skridt i den forkerte retning.
Vi mener i øvrigt også, at hvis man skal gå ind og gøre noget for psykiatrien, skal man bl.a. sørge for, at den kommer på finansloven og ikke bliver sådan noget, man skal sidde og diskutere frem og tilbage.
Samtidig kan jeg også oplyse om, at hvis det skulle gå sådan, at SF får mulighed for at fremsætte et forslag, som går ind og ophæver det, som de åbenbart stemmer for i dag, vil vi også støtte det i Fokus.
Morten Østergaard (RV), 2010-04-29:
Danmark står over for alvorlige økonomiske udfordringer på kort og lang sigt.
Vi har oplevet en alvorlig økonomisk krise, som vi endnu ikke har set de fulde effekter af.
Vi har mistet i hundredtusindvis af job, og der skal findes veje til ny vækst og beskæftigelse.
Samtidig udgør vores demografi en tikkende bombe under samfundsøkonomien, og så langt øjet rækker, er der underskud på de offentlige finanser.
Der skal findes veje til at undgå en enorm gældsætning af staten med regninger til kommende generationer til følge.
Derfor var det jo med stor spænding, at vi imødeså fremlæggelsen af regeringens såkaldte konvergensprogram, som gennem uger var blevet udråbt til at være den nye hjørnesten i regeringens økonomiske politik.
Og konvergensprogrammet var dyster læsning.
Regeringen justerede endnu en gang sine økonomiske forudsigelser i negativ retning.
Krisen blev omsat til en gigantisk regning, som blev lagt til den, der allerede ventede, fordi man i de gode tider havde svigtet at skabe holdbarhed i økonomien.
Udfordringen blev trukket hårdt op af både stats- og finansminister.
Men lige så rundhåndet man var med de dystre gloser om den økonomiske situation, lige så sparsom var man med de konkrete løsninger.
Men hvordan?
Der har været talt om offentlig nulvækst, men det slår hverken til i 2013 eller i 2015, og af konvergensprogrammet fremgår det øverst på side 9, at der ikke er truffet politisk beslutning om, hvordan man vil nå målene.
Det er en regerings væsentligste opgave og ansvar at tilrettelægge den økonomiske politik, at udvise rettidig omhu, og når udsigterne er så dystre, som de er for Danmark, bliver dette ansvar naturligvis blot yderligere understreget.
Det er derfor bekymrende, at landets ledelse tilsyneladende ikke hidtil har været i stand til at fremlægge en sammenhængende plan, der matcher udfordringen, som man selv har tegnet den op.
Det er derfor, vi i dag har bedt regeringen om en redegørelse.
For vi håber, at svarene vil komme på bordet; at regeringen vil anvise konkret den kurs, man agter at følge.
Så har vi bemærket, at statsministeren på forhånd har stillet sig lidt småsur an over for debatten.
Det er lidt ubelejligt for regeringen at skulle svare på ubehagelige spørgsmål i Folketingssalen, som man nu i ugevis har veget uden om.
Statsministeren vil have en plan fra oppositionen, og det er jo en ærlig sag, at man har brug for en hjælpende hånd.
Men med debatten i dag håber vi at have givet regeringen en chance for at vise, at den ikke er helt rådvild, at den har en sammenhængende plan, og at den har et andet svar på de afgørende økonomiske udfordringer end det evindelige spørgsmål: Hvad vil oppositionen?
Hvordan agter regeringen at tilrettelægge den økonomiske politik, således at der både skabes grundlag for fornyet vækst og beskæftigelse, for overholdelse af EU's konvergenskrav og for langsigtet holdbarhed i dansk økonomi?
Det er det spørgsmål, vi stiller; det forventer vi et svar på, og vi ser frem til ministrenes besvarelse og til debatten.
Mike Legarth (KF), 2010-04-29:
Jeg vil først tilkendegive, at jeg synes, det virker som en parodi, at man her skal stå og høre på, at regeringen ikke har ytret sig, fremlagt en økonomisk plan, når ordføreren, der står på talerstolen – den blok, hr. Morten Østergaard tilhører – ikke selv har meddelt noget som helst om, hvordan man selv vil løse de problemer, vi står over for.
Jeg skal gøre det meget simpelt, sådan at også offentligheden, som man nemlig ikke kan snyde ved med uld i munden at tale udenom, kan forstå, hvad det er, vi taler om.
Er hr. Morten Østergaard enig i, at vejen ud af krisen er at sætte tæring efter næring og at give erhvervslivet konkurrencevilkår, så vi kan få skabt beskæftigelse og vækst?
Vil Det Radikale Venstre i nogen sammenhæng i et regeringssamarbejde med den røde blok medvirke til at hæve skatten for erhvervslivet?
Morten Østergaard (RV), 2010-04-29:
Det Radikale Venstre har jo fremlagt sin økonomiske plan.
Det gjorde vi allerede i januar, inden regeringen kom med et konvergensprogram, og det fremgår tydeligt deraf, at erhvervsskatter ikke indgår som en del af vores plan.
Vi kigger kritisk på erhvervsstøtteordninger, men det er så en anden historie.
Men jeg vil gerne sige, at af det forslag til vedtagelse, som jeg læste op – og som hr. Mike Legarth jo ikke har fået endnu og derfor måske ikke har fanget alle detaljerne i – fremgår det jo klart, at der er enighed om i oppositionen, at det er nødvendigt at skabe langsigtet holdbarhed i dansk økonomi.
Og det er jo definitionen på at sætte tæring efter næring, at man har en langsigtet holdbarhed, og det kræver bl.a. klare prioriteringer og reformer, så flere bliver længere på arbejdsmarkedet.
Det burde en konservativ jo sådan set sætte pris på.
Jeg er spændt på at se, hvad regeringen lægger frem, og om man kan finde lige så håndfaste løfter der.
Men det, jeg synes er interessant – og hr. Mike Legarth har jo chancen for at svare – er, om vi i dag kan få at vide, hvor de 10 mia. kr., som skal findes inden 2013, skal komme fra, for det har regeringen endnu ikke redegjort for.
Og hvad med de ekstra 7 mia. kr., som skal findes inden 2015?
Hvor er det præcis vi kan regne med at regeringen finder de her beløb?
Uden en præcis angivelse har man ikke en plan, så har man bare nogle målsætninger.
Mike Legarth (KF), 2010-04-29:
Vi fik en ny omgang talen udenom.
Jeg spurgte meget enkelt – og det er så nemt for alle at forholde sig til, uanset om man sidder bag tv-skærmene eller ved radioen og lytter til den her debat: Vil Det Radikale Venstre medvirke i et regeringssamarbejde med Socialdemokratiet og SF om at hæve skatten for erhvervslivet?
Per Clausen (EL), 2010-04-29:
Som jeg har forstået det, er det sådan, at det tvungne samarbejde, som der nu tales om, skal igangsættes som en forudsætning for, at man efterfølgende kan tage den yderligere tvang i anvendelse, og derfor kan der naturligvis ske det, at den yderligere tvang slet ikke bliver taget i anvendelse, fordi folk ikke får de her tilbud, fordi det heller ikke den her gang lykkes at få sat dem i værk.
Men jeg er enig i, at den lange række tiltag, som man nu lover at ville indføre, vil være fremskridt.
Jeg forstår bare ikke, hvorfor man, inden man ved, hvordan det går med de tiltag, mener, at det er nødvendigt at gennemføre en forsøgsordning med øget tvang i psykiatrien.
Karen J. Klint (S), 2010-04-29:
Den korte bemærkning til hr. Per Clausen skal gå på, om hr. Per Clausen slet ikke kan se, at den måde, lovforslaget er pakket ind på, faktisk er for at sikre en gennemførelse af de øvrige tiltag, som ikke bliver gennemført i dag, og som vi nu siger skal gennemføres som en samlet pakke.
Og hvis den pakke ikke virker, er der en ekstra lille kattelem – ikke en ladeport, det er en lille kattelem – og den er der faktisk for, at seks-syv kriterier, som i dag ikke bliver tilgodeset, nu skal tilgodeses, ikke enkeltvis, og man kan ikke sortere i dem, de skal være tilgodeset alle sammen, før loven kan blive aktiveret.
Med lovforslaget bliver systemerne nu pålagt et meget snævert samarbejde.
Jeg vil bare spørge, om vi ikke kan få en lille indrømmelse af, at der trods alt nu bliver tvunget samarbejde mellem systemerne og med den pågældende patient, et samarbejde, som ikke er til stede i dag.