Merete Riisager (LA), 2014-03-13:
Vi behandler nu lovforslag nr. L 150, som er en del af folkeskolereformen.
Det er en reform, som vi har meget, meget lidt tillid til i Liberal Alliance vil gøre børn dygtigere og give en bedre skole.
Ved en høring for nylig om digital læring sagde Lars Henrik Schmidt, som er et af mine gamle pædagogiske idoler, at det her med at søge mål for læring og den tilhørende frustration ved, at det er så svært faktisk at få tag om at måle læring, jo altså er noget, man har kendt til i århundreder; måske endda i årtusinder har man haft den her frustration.
Så det er altså ikke nogen ny debat.
Men nu står vi her med en række forskellige værktøjer, som så ifølge regeringen og aftaleparterne skal forbedre folkeskolen.
Der er skidt og kanel, lad os starte med det bedste.
Kvalitetsrapporterne bliver forenklet.
Det synes vi er ganske udmærket i Liberal Alliance.
Der bliver brugt rigtig meget tid på det derude, og det er jo ikke det, der er det væsentligste ved evaluering.
Det er jo ikke den tid, der bliver brugt, men hvad man kan bruge den til.
Derfor kunne vi godt tænke os, at kvalitetsrapporterne blev forenklet endnu mere til nogle nøgletal, som var umiddelbart tilgængelige for borgerne, og derved også gjorde det nemmere at sammenligne skoler.
Så har vi elevplanerne.
Dem mener vi i Liberal Alliance bør være frivillige, det er et procesværktøj.
Det er et procesværktøj, som læreren skal bruge sammen med eleven og forældrene.
Derfor kunne ministeriet jo bare lave nogle forskellige stykker og så lægge dem på ministeriets hjemmeside, så skolerne selv kunne vælge, hvad for et procesværktøj de synes var bedst.
Det gør De Frie Grundskoler, og det har de stor succes med.
Men der er altså en enorm lyst herinde fra Christiansborgs side til at detailstyre folkeskolen, og hvis der er noget, folkeskolen ikke har behov for, så er det altså mere detailstyring.
Folkeskolen har brug for mere frihed.
Så er der en forenkling af mål.
Det har vi sådan set ikke noget imod.
Vi mener, det er vigtigt at slå fast, at når vi laver målinger på den her måde, er det altså meget færdigheder og kundskaber, vi måler.
Det er som sagt rigtig udmærket, vi skal bare som politikere huske at være klar over, hvad det faktisk er, vi måler, og også at der faktisk er en risiko for at havne i en 2D-læring, hvis vi overdriver vores fokusering på lige præcis den måling.
Så har vi trivselsmålene, som vi i hvert fald i Liberal Alliance desværre ikke mener vil skabe mere trivsel.
Jeg sammenligner det lidt med de arbejdspladsvurderinger, som mange sikkert kender fra deres arbejdsplads, hvor man bruger timer og uger på at spørge folk, hvordan belysningen er, om man nu sidder godt på sin stol, men man får aldrig spurgt, om chefen er psykopat, og i øvrigt om der er en ordenlig ledelse og en tilstedeværelse af dem, der skal sørge for det gode arbejdsmiljø.
Så vi har en forventning om, at det her vil blive noget lignende.
Vi taler altså om en skemaundersøgelse, som får svært ved at opfange angst og trusler og også, hvor trivselsvanskeligheder stammer fra, altså om de stammer fra hjemmet eller fra skolen.
Det er altså en kompleks størrelse, vi har med at gøre her.
I øjeblikket sker der et inklusionsarbejde, som fuldstændig er løbet regeringen af hænde.
Handicappede elever, urolige og voldelige elever kommer tilbage i klasserne, uden at man skelner mellem de forskellige behov, og byrden lægges i høj grad over på børnene.
Jeg gad da godt se den skemaundersøgelse, der med nogen som helst rimelighed kunne afdække det drama, som mange børn står i lige i øjeblikket ude på skolerne.
Folkeskolen skal have bedre rammevilkår og mere frihed.
Vi skal have mere forældreansvar, og vi skal sørge for, at når man gør noget som f.eks. inklusion, har man altså styr på, hvad det er, man gør.
Men samlet set står folkeskolen i en situation, mener jeg, der er meget, meget rodet, hvor man indfører inklusion og en folkeskolereform, som er en uskøn blanding af ekstrem topstyring gennem mål og så altså en hippieagtig pædagogik, hvor skolen skal være alt fra fritidsklub til hjem og skole.
Det er en uskøn blanding, og vi har i Liberal Alliance ingen tillid til, at det samlet set vil give en bedre skole, og at regeringen overhovedet har styr på den implementering, som forestår, endsige har den tillid fra lærerne, der skal til, for overhovedet at lave egentlige og gunstige forandringer.
Så det bliver et nej fra Liberal Alliances side til L 150.