runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Jensen (V), 2009-05-28:
Jeg tager blot ordet, fordi hr. Frank Aaen tillægger mig holdninger, meninger og udtalelser, som ikke er mine egne, og jeg skal præcisere, at jeg ikke er af den opfattelse, at målet er at bekæmpe rigdom.
Jeg er af den opfattelse, at målet er at bekæmpe fattigdom.
Vi gennemfører en skattereform, som også løfter niveauet for de laveste indkomster, som giver de laveste indkomster ret til at beholde noget mere til sig selv af det, de tjener, som er socialt afbalanceret, fordi vi sikrer et højere tillæg til pensionisterne, som gør, at enlige forsørgere får en højere indtægtsgrænse for friplads, og som med en grøn check gør, at de laveste indkomster bliver kompenseret for de stigende grønne afgifter.
Jeg synes, at det her er en skattereform, som i høj grad også er socialt afbalanceret, og så har jeg det fint med, at danskerne får lov til at beholde nogle flere af deres egne penge.
Frank Aaen (EL), 2009-05-28:
Jeg skal også bare sige tak til skatteministeren for, at han bekræfter, at uligheden stiger.
Skatteministeren mener så, at det er godt, at det er helt i orden, og at det er socialt afbalanceret – det er jo en særlig definition af det ord.
Men at uligheden stiger, er vi enige om.
Niels Helveg Petersen (RV), 2009-05-28:
Det er såmænd ikke i polemisk hensigt, at jeg tager ordet her, men kun for i forbindelse med det citat, som skatteministeren var så begejstret for, at præcisere, at konkurrenceevnen for danske virksomheder jo også påvirkes af helt andre ting end bare skat.
Jeg har villet bringe lidt proportionssans ind i debatten om konkurrenceevne ved at pege på, at et grundlæggende problem for Danmark i de senere år jo er, at vi har tabt konkurrenceevne, og vi oplever bl.a. derfor, men ikke kun derfor, et markant fald i vores industrieksport.
Søren Gade (V), 2009-05-28:
Jeg vil indledningsvis henvise til et notat om forsvarslovens § 17, som den 7. april blev lagt ud på Forsvarsministeriets hjemmeside.
Og derudover vil jeg prøve at komme med nogle bemærkninger, som gerne skulle rydde nogle af de misforståelser af vejen, som er opstået, ikke alene i medierne, men også på den talerstol, jeg nu står på.
Først og fremmest deltager Danmark ikke i en global krig mod terror, som det ellers er blevet udlagt, både på talerstolen her og af personer uden for Folketinget.
Det er således en generel fejlslutning, når man sammenkæder en misforstået opfattelse af Danmarks rolle i bekæmpelsen af terrorisme som krig med de beføjelser, som under krig ligger i forsvarslovens § 17.
Danmark bekæmper og forebygger terrorisme gennem initiativer på en lang række områder, herunder ved udsendelsen af militære styrker.
Regeringen udarbejder i øvrigt også årligt en redegørelse til Folketinget om indsatsen mod terrorisme.
Der er heller ingen tvivl om, at mange af de modige mænd og kvinder, der er udsendt til bl.a. Afghanistan, betragter sig selv som værende i krig, og det har de god grund til, for som alle ved, er det en farlig opgave, de løser, og kamphandlinger er faktisk en del af deres hverdag.
Men det betyder ikke, at dansk deltagelse i den ikkeinternationale væbnede konflikt i Afghanistan aktuelt er at betragte, som at Danmark er i krig, jævnfør forsvarslovens § 17.
Dansk deltagelse i kamphandlinger i en ikkeinternational væbnet konflikt i et andet land medfører ikke i sig selv, at bestemmelsen i forsvarslovens § 17 automatisk finder anvendelse.
Bestemmelsen vil alene kunne finde anvendelse i de tilfælde, hvor Danmarks handlefrihed og sikkerhed er truet.
Der er i forbindelse med behandlingen af beslutningsforslaget også udtrykt bekymring for, om forsvarslovens § 17 anvendes med det formål at omgå visse af retsplejelovens bestemmelser og sågar til aflytning af Folketinget.
Jeg vil slutte af med at minde om, at det jo er Folketinget selv, der adskillige gange siden 1951 har besluttet, at forsvarsministeren skal tillægges de beføjelser, der fremgår af bestemmelsen i forsvarslovens § 17, stk. 1, nr. 1, som dette beslutningsforslag jo netop vedrører.
Det er altså sådan, at Folketinget med bestemmelsen ved lov har tillagt forsvarsministeren nogle beføjelser, som kan anvendes under helt ekstraordinære forhold, det vil sige i de tilfælde, hvor Danmarks handlefrihed og sikkerhed er truet.
Det er også sådan, at der ved lov rent faktisk er sikret parlamentarisk indsigt med en eventuel anvendelse af bestemmelsen, idet regeringen i medfør af loven om Folketingets Kontroludvalg er forpligtet til at holde udvalget orienteret om væsentlige omstændigheder af sikkerhedsmæssig karakter.
Jeg skal endnu en gang understrege, at jeg ved en række lejligheder har oplyst, at regeringen, såfremt det måtte være aktuelt, underretter Kontroludvalget om bestemmelsens anvendelse …
… og jeg vil også godt som ved tidligere lejligheder understrege, at eventuelle spørgsmål vedrørende forsvarslovens § 17 selvfølgelig som hidtil kan stilles i Kontroludvalget, og derfor kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.
Line Barfod (EL), 2009-05-28:
Det var jo interessant at høre, at forsvarsministeren her ved andenbehandlingen får slået fast, at det at bekæmpe terror ikke betyder, at Danmark er i krig – det er jo rart at vide – og at det, at Danmark deltager i en international væbnet aktion i Afghanistan, heller ikke betyder, at Danmark er i krig.
Så burde det jo være ret nemt for forsvarsministeren at tage det fulde skridt lige om et øjeblik og gå op på Folketingets talerstol og konstatere: Danmark er ikke i krig, og Danmark er ikke i den helt særlige ekstraordinære situation, der gør, at man kan anvende forsvarslovens § 17 og aflytte alle, hvis man vil det.
Det burde være ret enkelt for forsvarsministeren at komme herop og fastslå, at der ikke er nogen grund til bekymring, for vi er ikke i krig, og derfor bliver den bestemmelse ikke anvendt i dag; det må forsvarsministeren meget nemt kunne gå op og sige.
Jesper Langballe (DF), 2009-05-28:
Jeg skal blot gentage, som jeg sagde ved andenbehandlingen, at der ved en misforståelse, da der blev skrevet betænkning, er kommet til at stå, ikke alene at vi stemmer imod ministerens ændringsforslag, men også at vi indstiller hele lovforslaget til forkastelse.
Begge dele er forkert, vi stemmer for.
Karen Ellemann (V), 2009-05-28:
Der er vel ingen af os, der er uenige i, at det naturligvis er vigtigt, at afgørelser i sociale sager skal formuleres både korrekt og ikke mindst forståeligt.
Og der er en klagevejledning, så klagen selvfølgelig bliver rigtig, men så den også skal være let at forstå.
Lene Hansen (S), 2009-05-28:
Hvis ministeren anerkender, at der er problemer med retssikkerheden i det sociale system, kan jeg egentlig ikke forstå, hvorfor ministeren ikke griber det her beslutningsforslag og siger: Her er der 13 meget veldokumenterede problemfelter, dem vil vi gerne gå ind og undersøge nærmere.
Jeg kunne tænke mig at høre, hvordan ministeren så vil udrede, præcis hvor de problemfelter, som ministeren er optaget af, ligger.
Karen Ellemann (V), 2009-05-28:
Der tror jeg desværre spørgeren har hørt mit svar forkert, for jeg anerkendte sådan set ikke, at der skulle være problemer med det.
Jeg anerkender blot, at det naturligvis er en vigtig forudsætning og det allerallervigtigste for borgernes retssikkerhed, at der netop er enkle og klare regler, som er til at forstå, og at den hjælp, man får, også bliver formuleret i et sådant sprog, at man kan modtage den og forstå den.
Marion Pedersen (V), 2009-05-28:
Jeg vil gerne starte med at fastslå, at vi i Venstre anser retssikkerheden for borgerne for en utrolig vigtig ting.
Det gælder naturligvis også på det sociale område, og det har vi altid blik for, når vi foretager os noget på området.
Nu ved jeg godt, at forslagsstillerne så straks vil sige: Jamen hvis man er så optaget af det, hvorfor så ikke stemme for forslaget?
Til det kan jeg sige, at selv om det er positivt og vi er enige i, at retssikkerhed er noget vigtigt noget, er vi ikke enige, når vi når til midlerne til, hvordan det skal nås.
Vi anser det derimod som en forkert prioritering af ressourcerne og mener, at det mest hensigtsmæssige og gavnlige er, at vi løbende griber fat om de problemer, der måtte opstå.
Efter min mening er forslaget om en kommission en meget omfattende og ressourcekrævende opgave, og der er ikke noget, der tyder på, at det store arbejde vil bære særlig frugt.
Venstre mener derimod, at kræfterne bør sættes ind på konkrete områder, som det også allerede er tilfældet i dag.
I forlængelse heraf kan jeg henvise til de initiativer, regeringen allerede har sat i værk, og som indenrigs- og socialministeren allerede har skitseret i sin tale, og som jeg derfor ikke vil komme nærmere ind på.
Som jeg allerede har sagt, skal en afvisning af en retssikkerhedskommission ikke tolkes som en slap holdning til retssikkerheden, tværtimod.
Vi vurderer, at det er bedre at bruge energien på at løse konkrete problemer.
I tråd med det synspunkt vil jeg henvise forslagsstillerne til i stedet for dette beslutningsforslag at komme med konkrete forslag til løsning af de problemer, de mener der måtte findes på området.
På den måde kan vi tage problemerne fra en ende af og få en grundig politisk debat om hvert enkelt område.
Det vil også have det formål, at vi får styrket retssikkerheden på de enkelte områder.
I stedet for at nedsætte en kommission, der i 2 år skal sidde og arbejde og arbejde, er det min overbevisning, at det er bedre at tage fat der, hvor de konkrete problemer ligger.
Det behøver vi ikke at bruge tid og ressourcer til at få en kommission til at fortælle os.
Med en sådan høring kunne vi få et bedre, hurtigere og mere effektivt indblik i de problemer, der måtte være, og vi kunne efterfølgende fortsætte diskussionen i udvalgene på et mere oplyst grundlag.
Fordi dette beslutningsforslag til forveksling ligner de to tidligere fremsatte beslutningsforslag, B 100 tilbage i 2006 og senest B 102, der blev fremsat i 2007, vil jeg afslutningsvis gøre opmærksom på, at Venstre heller ikke kan støtte beslutningsforslaget denne gang.
Meta Fuglsang (SF), 2009-05-28:
Der har jo været flere konferencer om retssikkerhed på det sociale område, og så vidt jeg husker, er det så sent som her i begyndelsen af maj måned, at der senest var en konference om retssikkerhed på det sociale område, hvor temaet var børn og unge – sidste år lå temaet, så vidt jeg husker, på beskæftigelsesområdet.
Når nu ordføreren peger på, at man f.eks. skal holde en høring, går jeg ud fra, at ordføreren også har været opmærksom på den konference, der har været, og når ordføreren mener, at det er måden at gå frem på,
vil jeg gerne spørge: Hvilke overvejelser har ordføreren gjort sig på baggrund af den konference, der har været?
Hvor er det, vi skal sætte ind?
Hvor er det, der kan være problemer nu, hvor Venstre vil være parat til at sige, at der er vi nok nødt til at gøre et eller andet?
Marion Pedersen (V), 2009-05-28:
Jeg har været opmærksom på konferencen, men jeg har ikke deltaget i den, fordi jeg først lige er blevet medlem af Socialudvalget for lidt over en uge siden.
Og jeg må tilstå, at jeg ikke har læst op på den, men jeg mener stadig væk, at det, vi skal gøre, er, at vi tager fat i de konkrete ting, som vi synes der er problemer i, og så tager dem i udvalget en ad gangen.
Meta Fuglsang (SF), 2009-05-28:
Jeg har jo i mit eget professionelle virke oplevet en række af de problemer, der er med retssikkerheden på det sociale område, så jeg vil gerne spørge, om jeg skal fortolke det, ordføreren siger, som et tilsagn om, at hvis jeg kommer med nogle konkrete eksempler på problemer med retssikkerheden på det sociale område, vil ordføreren gå seriøst ind i det og arbejde på at løse de problemer i den kommende lovgivning.
Marion Pedersen (V), 2009-05-28:
Det var et tilsagn om, at jeg synes, det vil være en god idé, at vi tager det op i udvalget – eventuelt i samarbejde med Retsudvalget.
Jeg kan jo ikke på forhånd sige, at der kan blive lovgivning på området, men det er i hvert fald noget, vi vil gå seriøst ind i, og vi vil kigge på de enkelte ting, der kan være, og som virkelig er et retssikkerhedsproblem.
For det bør ikke være sådan, at man er fuldstændig ude i skoven, fordi der er et problem på det sociale område.
Line Barfod (EL), 2009-05-28:
Jeg kan så oplyse ordføreren om, at forslaget faktisk er blevet til på baggrund af en høring, der blev holdt i et samarbejde mellem Retsudvalget og Socialudvalget, og hvor de her forslag blev nævnt af de organisationer, der deltog på høringen.
Et af de konkrete punkter, som er fuldstændig afgørende, hvis man skal have adgang til retfærdighed, er muligheden for at få retshjælp.
Og der skal jeg bare høre Venstres helt principielle holdning
: Mener Venstre, at borgere i det sociale system skal have samme krav på retshjælp som borgere i skattesystemet?
Marion Pedersen (V), 2009-05-28:
Det er jo sådan, at klagesager på det sociale område er helt anderledes, end de er på mange andre retsområder, altså, man har mange flere klagemuligheder, og langt de fleste sager på det sociale område behandles ikke i retssystemet; det er forsvindende få, der behandles der.
Vi har en meget velfungerende administrativ klageadgang.
Det er klart, at det ikke er altid, man får sin vilje, selv om man klager, men sådan er det jo på alle områder.
Lene Hansen (S), 2009-05-28:
Anerkender ministeren slet ikke, at der faktisk er rigtig mange borgere, som også henvender sig til ministeren, går jeg ud fra, og os andre?
Anerkender ministeren slet ikke, at der faktisk er rigtig mange borgere, som føler, at de kommer i klemme i det sociale system, og at retssikkerheden er truet, og som ikke forstår den behandling, de har fået i det sociale system?
Line Barfod (EL), 2009-05-28:
Det er jo lidt sjovt at høre fra en regering, der ellers har nedsat rigtig mange kommissioner, at man ikke mener, at kommissioner er vejen frem.
Da regeringen tiltrådte i 2001, gjorde man rigtig hurtigt noget for at opfylde det løfte, man havde givet, og som man havde kæmpet for i flere år, nemlig at nedsætte en retssikkerhedskommission.
Den lavede også et godt stykke arbejde med at se på virksomheders retssikkerhed, og vi lavede en lovgivning i enighed.
Men den anden del, som handlede om de borgere, der kommer i klemme i det sociale system, skulle denne kommission ikke se på, og det har regeringen ikke siden været med til at se på.
Mener ministeren virkelig, at man kun har brug for kommissioner til at hjælpe virksomheder, men at der ikke er behov for, at man har en kommission til at se på, hvordan man hjælper nogle af de borgere, der har det allersværest?
Karen Ellemann (V), 2009-05-28:
Jamen fordi en kommission er hensigtsmæssig på et område, behøver den jo altså ikke være det på et andet, og som jeg sagde i min tale, tror regeringen ikke på, at en social retssikkerhedskommission er vejen til bedre retssikkerhed for den enkelte.
I beslutningsforslaget peges der på 25 organisationer og myndigheder, der bør overvejes i forbindelse med sammensætningen af en kommission, og en lang række emner, som bør belyses over 2 år, og der finder jeg altså bare, at vi langt bedre får sat effektiv fokus på borgernes retssikkerhed gennem målrettede og konkrete initiativer.
Line Barfod (EL), 2009-05-28:
Problemet er bare, at det oplever borgerne altså ikke.
Jeg får masser af henvendelser fra borgere, der kommer i klemme i systemet, og som absolut ikke oplever, at myndighederne ikke er deres modpart.
Karen Ellemann (V), 2009-05-28:
Jamen en række af de punkter, som forslagsstillerne mener at en kommission kunne se på, mener jeg bare har et forkert udgangspunkt, for jeg mener, at det er en forkert forudsætning, at borgerne står magtesløse, hvis en kommune ikke overholder alle regler i en konkret sag.
Jeg mener, at borgerne altid har mulighed for at klage over kommunens afgørelse til det sociale nævn eller beskæftigelsesankenævnet, og myndighederne skal selv oplyse sagerne.
Derfor er der ikke behov for den her regel om den omvendte bevisbyrde.
Så jeg finder ikke, at der er grundlag for at nedsætte den her sociale retssikkerhedskommission.
Meta Fuglsang (SF), 2009-05-28:
Ministeren er inde på det her med, at man kan få offentlig retshjælp til at få bistand ved advokat, hvis der skulle opstå problemer i forbindelse med sådan en offentlig sag.
Så vil jeg gerne spørge ministeren, om ministeren er klar over, hvilket økonomisk råderum det giver borgeren i forbindelse med advokathjælp, altså om ministeren er klar over, hvilke muligheder man har som borger for at få advokathjælp, hvad det økonomiske råderum er.
Hvad forestiller ministeren sig at der er af egentlig, reel advokathjælp i det her system?
Karen Ellemann (V), 2009-05-28:
Jamen der er jo nogle helt klare regler for det.
Meta Fuglsang (SF), 2009-05-28:
Jeg tolker så ministerens svar sådan, at ministeren ikke ved, hvad rammen er for den advokathjælp.
Så kan jeg orientere ministeren om, at hvis man skal have retshjælp til hjælp hos en advokat, er det inden for en beløbsramme, der hedder 800 kr. inklusive moms – og så kan ministeren forestille sig, hvor meget hjælp man får – medmindre der er en tvist, for så kan man få cirka det dobbelte.
Det vil sige, at det er den økonomiske ramme, som man henviser til, når en borger skal have juridisk hjælp til at løse tvister, og her taler vi altså om tvister, der drejer sig om retten til fleksydelse, retten til kontanthjælp, at man har fået afslag på revalidering, selv om man burde have fået revalidering, om hele forsørgelsesgrundlaget for ens familie.
Line Barfod (EL), 2009-05-28:
Jeg kan så oplyse ordføreren om, at i skattesystemet, selv om det jo meget ofte drejer sig om virksomheder, har man krav på, at man får betalt sine udgifter til advokat og revisor hele vejen igennem klagesystemet; dér skal man ikke vente, til man kommer over i retssystemet; dér har man krav på at få det betalt, og selv om man ikke vinder sagen, men kun får delvist medhold, har man også dér krav på at få dækket en stor del af sine udgifter.
Men i det sociale system har man ikke krav på noget som helst andet end de her 800 kr. inklusive moms, som altså ikke rækker langt til en advokat, skulle jeg hilse og sige.
Så mener Venstre helt principielt, at man har ret til samme retshjælp og samme adgang til retfærdighed i det sociale system som i skattesystemet?
Marion Pedersen (V), 2009-05-28:
Ja, man har i hvert fald krav på samme form for retfærdighed på alle punkter, ligegyldigt hvad det er for en lovgivning, vi snakker om, altså om det er skattelovgivningen eller anden lovgivning.
Vi har jo i øvrigt tidligere i dag stemt om noget i forbindelse med skatteloven, hvor vi faktisk begrænser den mulighed for at få dækket sine udgifter i forbindelse med skattesager.
Men det er så en anden sag.
Men som hovedpunkt vil jeg sige, at selvfølgelig har man krav på, at man kan få kørt sin sag igennem, men vi har altså et helt andet klagesystem, lige så snart det gælder sociale sager, og det gør simpelt hen, at det ikke kører på samme måde på det sociale område, så man lige så ofte kommer ud i retshandlinger og dermed skal have fat i en advokat.
Men jeg synes, vi skal tage det op i udvalget, når vi når om på den anden side af den mødefri periode.
Line Barfod (EL), 2009-05-28:
Først er jeg lidt rystet over, at Konservative åbenbart har opfundet et fuldstændig nyt retssikkerhedsbegreb, og jeg håber ikke, man vil udbrede det til også at gælde straffelovsovertrædelser, så det er fuldstændig ligegyldigt, om man får en rigtig eller forkert beslutning, bare processen har været den rigtige.
Normalt siger vi, at retssikkerhed også handler om, at man kan regne med, at det er den rigtige beslutning, der bliver truffet, og at man har en forudsigelighed, i forhold til hvilke beslutninger der bliver truffet.
Men jeg vil gerne høre, om ordføreren vil være med på en høring, som Venstres ordfører foreslog.
Og jeg vil gerne høre også Konservatives helt principielle holdning til, om borgere på det sociale område skal have samme adgang til retfærdighed, samme mulighed for retshjælp, som borgere har på skatteområdet.
Vivi Kier (KF), 2009-05-28:
Af natur er jeg jo et meget positivt indstillet menneske, og jeg deltager selvfølgelig altid gerne i en høringsproces.
Så der er svaret et klart ja.
Og når man så igen og igen gerne vil sammenligne med skatteområdet, vil jeg gerne sige, at jeg mener, at der et tale om to helt forskellige lovgivningsområder.
Jeg mener, at det er rigtig, rigtig vigtigt på det sociale område, at borgeren forstår den beslutning, der træffes, og at man har et helt entydigt og klart klagesystem, så man kan sige: Jamen det er jeg ikke enig i.
Så jeg synes ikke, at man kan sammenligne to områder.
Sociallovgivningen er indviklet, og for mig er det vigtigste, at borgerne forstår, hvorfor der tilkendes noget på området, eller hvad det nu er, man søger om at få eller måtte have brug for at få hjælp til.
Line Barfod (EL), 2009-05-28:
Jeg kan så forstå, at fru Vivi Kier mener, at advokater ikke kan medvirke til, at man får en større forståelse og en bedre oplysning i sagen – det kan vi jo så tage en debat om på et andet tidspunkt – men jeg forstår det simpelt hen ikke.
Er det virkelig holdningen hos Konservative, at på skatteområdet, hvor vi typisk snakker om folk med masser af ressourcer, virksomheder, selvstændige osv. og ofte store multinationale selskaber, som har masser af muligheder for at kunne få professionel bistand, siger man, at det er rigtig vigtigt, at der er adgang til retfærdighed, og at staten derfor betaler udgiften til advokater og revisorer, men at man på det sociale område, hvor vi snakker om nogle af de mennesker, der står i en situation, hvor de har allerallerfærrest ressourcer, og ofte er midt i en stor, dyb livskrise, måske i en situation, hvor de er blevet kørt ned og ligger på hospitalet, ikke skal have nogen mulighed for at kunne få adgang til retshjælp?
Vivi Kier (KF), 2009-05-28:
Jeg vil gerne igen sige, at jeg ikke synes, vi skal ende med et socialsystem, hvor man, hver gang man har brug for hjælp og kontakter sin kommune, skal stille med advokater og en hob af mennesker.
Vi skulle jo altså gerne med den tillid, der er, nå frem til, at en sag bliver behandlet.
Jeg skal medgive, at der sker fejl også i det sociale system, desværre, indimellem også for mange fejl, men jeg mener ikke, at det er vejen frem at gå, at man som borger skal møde op med en advokat for at være sikker på, at man får sin ret.
Vi skal sikre os en enkel, klar og gennemskuelig lovgivning, som gør, at alle synes, at den afgørelse, de så får, kan de leve videre med.
Og for mennesker, der er i akut nød og synes, de har fået en forkert afgørelse, er det altid rigtig, rigtig svært.
Jeg har et stort, varmt socialt hjerte, men jeg mener, det er en forkert vej at gå med advokatbistand.
Og så undrer spørgsmålene mig meget, for når jeg læser beslutningsforslaget, som det ligger, ser jeg, at der bare står om de dele, der er nævnt, at det er noget, man kunne kigge på, og ikke nødvendigvis noget, man skulle kigge på, men sådan lyder det efterhånden ikke.