Mette Reissmann (S), 2013-02-22:
Regeringen har en klar målsætning om, at 60 pct. af en ungdomsårgang skal gennemføre en videregående uddannelse i 2020, og at 25 pct. skal gennemføre en lang videregående uddannelse.
For regeringen er det ufravigeligt, at vi når målsætningerne om, at flere skal gennemføre en videregående uddannelse, uden at vi skal gå på kompromis med uddannelsernes kvalitet og relevans for samfundet.
For at sikre begge ting er det vigtigt, at den eksterne kvalitetssikring af de videregående uddannelsesinstitutioner er både effektiv og ubureaukratisk, samtidig med at den stiller større krav til institutionernes kvalitetsarbejde.
Det er netop disse ting, der er nøgleord for det lovforslag, vi behandler her, og for L 138, som vi som behandler her, og som er fremsat som konsekvens af de ændringer, der følger af L 137.
Som det er nu, bliver hver enkelt uddannelse akkrediteret som følge af den daværende regerings forslag fra 2006.
Det betyder, at en uddannelsesinstitution kan have op til 40 akkrediteringer om året.
Det har medført højlydt kritik for den store bureaukratimængde, der er forbundet med det.
Kobler man det sammen med, at 85 pct. af alle videregående uddannelser bliver akkrediteret positivt, vidner det om, at man kan bruge ressourcerne bedre.
Med det her lovforslag vil vi gå væk fra en uddannelsesbaseret akkreditering og over til en mere helhedsorienteret institutionsbaseret akkreditering.
Med andre ord: Fra at alle uddannelser skal akkrediteres, bliver det nu selve uddannelsesinstitutionen, der skal akkrediteres, og det betyder, at der fremover kun vil ske en akkreditering hvert sjette år, og at man i højere grad end nu kan målrette kontrolindsatsen mod uddannelser, der har særlige kvalitets- og relevansproblemer.
Samtidig medfører dette lovforslag, at alle nye uddannelser skal prækvalificeres af et udvalg og i sidste ende godkendes af ministeren.
Det skal sikre, at alle nye uddannelser er gavnlige set i et samfundsøkonomisk og uddannelsespolitisk perspektiv.
Jeg noterer mig, at høringssvarene generelt har vist, at lovforslaget modtages positivt.
Der har været en efterspørgsel efter klare tilkendegivelser af, hvad en reduktion af administrative omkostninger ved akkreditering medfører.
Til det vil jeg blot sige, at alene det faktum, at vi går bort fra at skulle lave op til 40 akkrediteringer om året og over til én institutionsakkreditering hvert sjette år, vil medføre en klar afbureaukratisering.
For til sidst at opsummere vil jeg sige, at lovforslaget vil sikre, at der stilles større krav til uddannelsesinstitutionernes kvalitetsarbejde, mens der vil ske en afbureaukratisering af hele akkrediteringen af uddannelserne.
Samtidig vil lovforslaget være med til at sikre, at nye uddannelser er gavnlige i et samfundsøkonomisk og uddannelsespolitisk perspektiv igennem den nye prækvalifikation.
Hos Socialdemokraterne ser vi med glæde frem til, at der sker afbureaukratisering af akkrediteringsområdet, og at der bliver stillet større krav til institutionernes kvalitetsarbejde og kvalitetsudvikling.
Vi er således positive over for de ændringer, som lovforslaget medfører, og af disse årsager kan Socialdemokraterne støtte lovforslaget.