Per Clausen (EL), 2011-05-31:
Det spændende ved de her debatter er jo, hvornår højdepunkterne indtræffer.
I år indtraf det første højdepunkt allerede i starten af debatten.
Det er jo ret fantastisk, at både statsministeren og Venstres ordfører kan nå at holde længere indlæg om, hvor godt det går, og at der er ved at komme i gang i væksten, når man nogenlunde samtidig kan konstatere, at bruttonationalproduktet er faldet, at beskæftigelsen falder, og at det eneste, der rigtig vokser, er arbejdskraftreserven.
Det synes jeg alligevel er godt klaret, at man så kan beskrive det, som om det går rigtig godt.
Tidligere har vi hørt om, at hr. Villy Søvndal er en farlig socialist.
I dag var det mest hr. Villy Søvndals synlige optagethed af ministerbiler, der fyldte debatten.
Så kan man jo godt sige, at så er det måske rigtigt, når statsministeren siger, at nu kan vi ikke bære mere af det samme.
Det er måske ikke os, der har brug for en pause eller fred for regeringen, det er regeringen, der har brug for fred for den opgave, som man har med at være regering i det her land.
I hvert fald tegner debatten i dag et tydeligt billede af, at VK-æraen i dansk politik står ved sin afslutning.
Man kan jo ikke sige, at afslutningen er køn.
Med stigende desperation klamrer man sig til taburetterne.
Det ene luftkastel efter det andet præsteres under stor hurlumhej, selv om kendsgerningen er, at flertallet er væk, og det derfor kun er skræk for vælgernes dom, der forhindrer, at der udskrives valg, selv om debatten i dag viste, at det måske også er skrækken for fru Pia Kjærsgaard, der udsætter valget.
I modsætning til statsministeren ser vi i Enhedslisten frem til valget.
Meget tyder på, at Enhedslistens muligheder for at arbejde for en solidarisk økonomisk politik, en ambitiøs klima- og miljøpolitik og en anstændig udlændinge- og flygtningepolitik i Folketinget vil blive langt bedre efter valget.
Vi får lidt fremgang, og det ser ud til et nyt flertal, hvor Enhedslisten vil få de afgørende mandater.
De seneste ugers begivenheder har i hvert fald dokumenteret indholdet i VK's politik.
Dem, der aldrig blev inviteret med til festen, skal betale regningen for finanskrisen, mens bankdirektørernes lønkonti svulmer, sendes regningen til de arbejdsløse, til de lønmodtagere, som har knoklet hele deres liv, til de uddannelsessøgende og til alle dem, der er afhængige af den offentlige velfærd.
Dansk Folkepartis formand, fru Pia Kjærsgaard, har sagt offentligt, at hun er stolt.
Det var svært at få øje på stoltheden i dag, men måske kan man alligevel godt forstå, at fru Pia Kjærsgaard er stolt, når hun ikke skal stå ved det i Folketingssalen, for hun har sat en helt ny standard i form af vælgerbedrag og hykleri.
Regningen er betalt, siger hun.
Det er rigtigt.
Regningen for skattelettelserne til de rigeste er sendt videre til de grupper, som aldrig er blevet forkælet, til dem, der altid har skullet betale, til dem, Dansk Folkeparti altid har påstået de forsvarede.
Reelt er efterlønnen afskaffet.
I stedet for at skaffe arbejdspladser til de arbejdsløse øges antallet af arbejdsløse, fordi Venstre, Konservative, Dansk Folkeparti og De Radikale har vedtaget, at det er bedre for samfundet, at mennesker er arbejdsløse, end at de får efterløn.
Der skabes jo ikke en eneste ny arbejdsplads ved at reducere antallet af efterlønsmodtagere og pensionister, men der bliver flere arbejdsløse.
Vismænd har i dag sagt, at der bliver 20.000 flere.
Og det skaber heller ikke en eneste ny arbejdsplads at fratage de arbejdsløse deres forsørgelsesgrundlag efter 2 års arbejdsløshed, men det skaber rigtig nok flere fattige.
Så flere arbejdsløse og flere fattige er konsekvenserne af de aftaler, Venstre og Konservative, Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre har lavet de sidste to somre.
Konsekvensen af regeringens politik er også, at lønmodtagernes andel af samfundskagen reduceres med fem procentpoint frem mod 2020.
Ca. 100 mia. kr. flyttes fra lønmodtagerne over til arbejdsgiverne.
Det er konsekvensen af politikken, og afkortningen af dagpengeperioden og tilbagetrækningsreformen skal yderligere presse lønnen ned.
Overvismanden lægger ikke skjul på, hvad formålet er.
Som han sagde i et forsøg på at være pædagogisk: Hvis vi sætter 200.000 mennesker af på en kaj i Danmark, vil vi på kort sigt øge arbejdsløsheden med 200.000, men på lang sigt vil lønnen tilpasse sig den ny markedssituation, og så vil beskæftigelsen igen stige, sagde han i et forsøg på at være pædagogisk
Fra 1973 til 1993 steg arbejdsstyrken med 320.000.
Der kom ingen nye arbejdspladser – der kom ingen nye arbejdspladser.
Så i løbet af disse 20 år steg arbejdsløsheden med over 300.000.
Så det kan altså tage rigtig, rigtig mange år, før øget arbejdsudbud fører til flere arbejdspladser – hvis det nogen sinde sker.
Den offentlige service og de offentligt ansatte rammes ikke bare af nulvækst og de nedskæringer, der følger af dette.
Ønsket om detailregulering og kravet om udbud og privatiseringer fører til, at flere og flere ressourcer bindes i bureaukrati.
Vi har fået et begrebskontor, hvor dygtige mennesker spilder deres tid på over flere sider at beskrive, hvad et toiletbesøg og hvad et måltid er.
SOSU-assistenterne slæber rundt på lange beskrivelser af, hvordan man kun skal tørre støv af på vandrette flader, og hvor mange sekunder man må bruge på dette om måneden; alt sammen, fordi den offentlige sektors serviceydelser skal kunne sendes i udbud.
Det kræver, at priser og ydelser kan sammenlignes og kontrolleres.
Det er på tide, at vi gør op med et regime, hvor de privilegerede forgyldes på andres bekostning, hvor nedskæringer og et bureaukratisk helvede ødelægger den offentlige service og arbejdsglæden for de offentligt ansatte, og hvor hver dag byder på en ny nederdrægtighed over for indvandrere og flygtninge.
Enhedslisten står for et klart alternativ til denne politik.
Vi vil skabe nye arbejdspladser gennem investering i energibesparelser, vedvarende energi og kollektiv transport.
Arbejdsløsheden skal nedbringes som et led i at løse klimaudfordringen.
Gennem etableringen af en fremtidsfond, finansieret af en mere effektiv beskatning af Nordsøenergien, hvor A. P. Møller og de multinationale olieselskaber har haft et ekstraordinært overskud på 76 mia. kr. siden 2003, og gennem en fremrykning af beskatningen af en meget lille del af pensionsopsparingen skaffer vi midler til grønne investeringer, der kan skabe over 50.000 nye arbejdspladser hvert år de næste 5 år.
For vi står nemlig fast på, at klima- og miljøudfordringen skal løses.
Vi skal nedbringe vores ressourceforbrug og vores forurening.
Vi vil skabe plads for udvikling og velstand for de fattige mennesker på kloden.
Vi vil overlade en jord til vores børn og børnebørn, som giver mulighed for fortsat udvikling og velfærd.
I Enhedslisten opfatter vi den offentlige sektor som en ressource, hvor der hver dag produceres værdi til glæde for os alle.
Jeg har faktisk mere glæde af, at vi har et godt uddannelsessystem, en god ældrepleje, gode vilkår for vores børn i børnehaverne og af et spændende kulturliv end af at få nye skattelettelser, så vi i mit lille hjem kan købe den tredje fladskærm.
Alle, der tjener over ½ mio. kr., skal betale det samme i skat, som de gjorde i 2009.
Det vil give 7,3 mia. kr. mere, hvilket vil betyde, at kommunerne ikke behøver at skære på velfærden.
Men det handler ikke kun om flere penge til offentlig service.
Det handler også om at slippe de offentligt ansatte fri for den kontrol, den mistro og det bureaukrati, der alt for længe har præget den offentlige sektor.
F.eks. skal vi stadig have lov til at bestemme, hvordan vi vil leve, også selv om vi på grund af alder eller sygdom er blevet afhængige af andre menneskers hjælp.
Valget mellem forskellige udbydere skal erstattes med selvbestemmelse over ydelsens indhold.
Vi vil afvise angrebet på efterlønnen, og forringelserne af dagpengesystemet skal rulles tilbage.
Umiddelbart efter næste valg skal vi suspendere Venstre, De Konservative, Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstres afkortning af dagpengeperioden, sådan at de tusindvis af mennesker, der frygter at falde ud af dagpengesystemet i juli 2012, sikres.
Så har man tid til at udforme et nyt dagpengesystem, hvor vores hovedsynspunkt er, at ingen, som aktivt står til rådighed for arbejdsmarkedet, det vil sige søger arbejde og tager relevant efteruddannelse, skal tabe retten til dagpenge, fordi der ikke er noget arbejde til vedkommende.
Den viser, at kravet om retfærdighed, demokrati og respekt for menneskerettigheder også opstår i lande, hvor de vestlige magthavere jo havde indstillet sig på at støtte korrupte diktatorer for at sikre vestlige økonomiske og politiske interesser.
Disse revolutioner understreger behovet for en ny aktivistisk udenrigspolitik.
Støtte til demokratiske folkelige bevægelser, aftaler, der understøtter lokalbefolkningens muligheder for social udvikling, og sikring af menneskerettigheder skal træde i stedet for krigseventyr, der aldrig fører til noget godt.
Vi har brug for et brud med 10 års borgerlig ørkenvandring.
Enhedslisten ønsker en solidarisk, økonomisk politik, en ambitiøs klima- og miljøpolitik og en anstændig udlændingepolitik.
Det kræver ikke bare et nyt flertal.
Det kræver ikke bare, at ministerbilerne bliver fyldt med nogle andre mennesker.
Det kræver, at man får en helt anden politik, og det er det, vi håber på at få, når vi får valget, om ikke andet, så i hvert fald den dag, fogeden står og banker på statsministerens dør og siger: Nu kræver grundloven og valgloven, at der udskrives valg.