Birthe Rønn Hornbech (V), 2007-02-27:
Det er jo en bestemmelse, der ofte har været til debat her i Folketinget.
Som regel har det været en debat om, hvorvidt bestemmelsen skulle afskaffes.
I dag er det lidt anderledes.
Nu understreger forslagsstillerne, at bestemmelsen skal kunne beskytte en hvilken som helst gruppe, der forhånes og nedværdiges.
Samtidig understreges det, at politiske ytringer skal mødes med modsigelse og ikke med strafforfølgelse.
Det er synspunkter, som vi i Venstre kan være enige med forslagsstillerne i.
Der er imidlertid desværre ytringer også i den politiske debat, der ikke nøjes med at være politiske ytringer, men som under dække af at være politiske bemærkninger netop tilsigter at nedværdige og forhåne andre grupper på grund af deres religion, etniske tilhørsforhold osv.
Disse grupper kan og skal beskyttes, og det bliver de allerede i straffeloven i dag.
Vi hører forslaget på den måde, at Dansk Folkeparti er af den opfattelse, at det kræver, at man er mindretal, for at man er omfattet af bestemmelsen.
Det kan vi ikke finde noget belæg for nogen steder, som også justitsministeren har været inde på, men vi vil da meget gerne høre, om forslagsstillerne ved noget, som vi ikke ved, om, at bestemmelsen ikke skulle omfatte flertalsgrupper, eller om vi helt har misforstået, hvad meningen med ændringen skulle være.
Men for at forstå det vil jeg da godt bede om at få et eksempel – et eksempel, hvor forslagsstillerne mener man ikke straffer i dag – på, hvor man mener at f.eks. en folkekirkedansk gruppe bliver forhånet og nogen derfor skulle kunne straffes.
Nu har vi jo for en halv time siden hørt, at det ikke kan være blasfemisk, men der må så være nogle andre steder, hvor man mener at forslaget vil gøre en forskel.
Det ville nok lette forståelsen, hvis vi kunne få nogle praktiske eksempler.
Vi er så i øvrigt enige med forslagsstillerne i, at bestemmelsen under alle omstændigheder kun skal anvendes, når der er tale om en vis grovhed.
Som sagt mener vi, at bestemmelsen allerede omfatter det, som er punkt 1 i forslagsstillernes forslag.
Men så kommer der jo noget, der for så vidt er værre set ud fra et strafferetligt synspunkt.
Forslagsstillerne ønsker, at sande ytringer skal være straffri.
Det forstår jeg simpelt hen ikke.
Nedværdigende og forhånende ytringer, som er det, vi kalder gerningsindholdet i racismebestemmelsen i dag, er jo ikke noget, der kan føres sandhedsbevis for.
Også der vil jeg godt have nogle praktiske eksempler på, hvordan man skulle kunne føre sandhedsbevis.
Hvad skulle det være for nogen ytringer og efterfølgende bevisførelse, hvor det praktisk var muligt?
Endelig foreslås det, at fremprovokerede bemærkninger skal være straffri.
Jeg er bange for, at man i dette andet led fuldstændig blander tingene sammen og dermed kommer i strid med grundlæggende principper i dansk ret.
Straffeloven er altså formuleret på den måde, at man formulerer nogle gerningsindhold, og det skal være bevist, og så skal den pågældende kunne dømmes, hvis det både er faktisk og retligt bevist, at der er forsæt og alt det her.
Men at der er blevet provokeret, kan jo aldrig medføre, at der skulle ske en frifindelse, og at forholdet så ikke er begået.
Det kan godt være, det får indflydelse på strafudmålingen, for der ville enhver ordentlig forsvarer selvfølgelig anføre, at der var tale om en provokation, og det fremgår direkte af straffeloven, at man skal tage den slags – forholdene omkring gerningen og gerningsmanden – i betragtning.
Så det er der heller ikke noget nyt i, men det er altså en fatal sammenblanding, man her begår, af spørgsmålet om skyldig/ikkeskyldig og spørgsmålet om strafudmålingen.
Så det er altså desværre i strid med helt grundlæggende retsprincipper om bevisførelse i Danmark.
Vi kan ikke støtte forslaget, men vi vil meget gerne have, at forslagsstillerne, hvis det ikke er muligt i dag, i udvalgsarbejdet kommer med nogle praktiske eksempler på, hvad første led i bestemmelsen egentlig omfatter.