Lars Barfoed (KF), 2010-05-04:
Forespørgselsdebatten her i dag handler jo om, som hr. Peter Skaarup selvfølgelig var inde på, hvilken rolle Schengensamarbejdet og grænsekontrollen spiller i forbindelse med bekæmpelsen af den såkaldte østkriminalitet.
Jeg vil godt starte med at slå fast, at det selvfølgelig er fuldstændig uacceptabelt, at der er personer, som rejser til Danmark med det ene formål, at de skal begå kriminalitet her i landet.
Det skal og kan vi ikke tolerere.
Der er ikke alene tale om groft misbrug af vores gæstfrihed, det er også krænkende for de borgere, som det går ud over.
Derfor er jeg også meget optaget af, at vi gør en effektiv indsats for at dæmme op for det problem, som vi vitterlig har.
Som jeg vil komme tilbage til senere, spiller netop Schengensamarbejdet i den sammenhæng en vigtig rolle.
Inden jeg kommer nærmere ind på selve Schengenarbejdet, tror jeg, det kunne være nyttigt for diskussionen her at give et mere klart billede af omfanget og karakteren af den kriminalitetstrussel, som vi står over for fra Østeuropa.
I den forbindelse kan jeg oplyse, at Rigspolitiet i slutningen af 2009 gennemførte en større analyse af østkriminaliteten.
Det var en analyse, der omfattede alle sager registreret i politiets sagsbehandlingssystem, det såkaldte POLSAS, hvor østeuropæiske gerningsmænd har været sigtet.
Den analyse viste bl.a., at de østeuropæiske gerningsmænd oftest havde begået mange kriminelle forhold, ligesom gerningsmændene var kendetegnede ved at være såkaldt multikriminelle og altså typisk begik flere forskellige typer af berigelseskriminalitet.
For så vidt angår indbrudssagerne, bar flere af de begåede indbrud præg af, at gerningsmændene var uden fast opholdssted.
Det kunne man bl.a. se ud fra, hvad de havde stjålet.
De havde stjålet brugt tøj, mad, kosmetik, overnatningsudstyr, dyner og tæpper og den slags.
Man kunne også på baggrund af analysen konkludere, at størstedelen af de østeuropæiske kriminelle var henholdsvis rumænske, polske og litauiske statsborgere.
Gerningsmændene var oftest mænd i alderen fra 18 til 30 år, som begik kriminalitet i forening, og typisk foregik det omkring motorvejsnettet og i vores større byer.
Analysen viste så dog også, at antallet af sager med østeuropæiske kriminelle trods alt – trods alt – fortsat udgør en forholdsvis lille del af det samlede antal sager.
Rigspolitiet har efterfølgende lavet en analyse af sager om bl.a. voldsog narkokriminalitet fra de første 2 måneder i år eller nærmere bestemt for perioden fra den 1. januar til den 7. marts, og den analyse viste, at ud af i alt 8.156 sigtede personer kunne 317 personer karakteriseres som østeuropæiske kriminelle, og disse 317 personer var sigtet i 430 ud af i alt 10.495 sager. Selv om vi altså oplever, at der er mange østeuropæiske varevogne på de danske rastepladser, og selv om østeuropæiske gademusikanter og tiggere i øjeblikket måske er meget synlige i gadebilledet, viser tallene, at problemet med østeuropæiske kriminelle nok ikke er helt så omfattende, som man kunne få indtryk af bl.a. fra medierne, men derfor er det stadig væk naturligvis et problem.
Når det om proportionerne er sagt, må man jo altså konstatere, at vi har en grænseoverskridende kriminalitet, herunder fra Østeuropa, som vi skal tage meget alvorligt.
Vi må jo ikke glemme, at det ofte er professionelle forbryderbander, som kommer til Danmark for simpelt hen systematisk at berige sig ved lommetyverier, indbrud og røverier.
Den form for kriminalitet er ikke bare uacceptabel og stødende for vores retsbevidsthed, den skaber også en stor og – vil jeg også sige – forståelig utryghed for befolkningen.
Derfor er det vigtigt, at der bliver udført en både målrettet og intensiv indsats, så vi kan få ram på disse forbrydergrupper.
Det fører mig så over til selve Schengensamarbejdet.
Når det gælder indsatsen
bl.a. over for de østkriminelle, spiller Schengensamarbejdet altså en vigtig rolle.
Problemet med de østeuropæiske kriminelle illustrerer, hvordan kriminaliteten er blevet mere og mere international.
Schengensamarbejdet, som Danmark jo har deltaget i siden den 25. marts 2001, har to overordnede formål, som går hånd i hånd.
Det ene er etablering af fri bevægelighed for personer over de indre grænser, og det andet er styrkelse af indsatsen mod international kriminalitet og ulovlig indvandring.
Den styrkede indsats mod den grænseoverskridende kriminalitet og ulovlig indvandring udgør så en modvægt til den fri personbevægelighed.
Indsatsen skal jo sikre, at bortfaldet af personkontrollen ved de indre grænser ikke kan blive misbrugt af personer, som f.eks. måtte være eftersøgt eller udvist i anledning af kriminalitet, som de har begået.
Derfor indeholder Schengenkonventionen bestemmelser om politisamarbejdet på tværs af grænserne og indeholder også det fælles Schengeninformationssystem.
I dette informationssystem indlægges der bl.a. oplysninger om eftersøgte personer og genstande.
De retshåndhævende myndigheder i Schengenlandene kan herefter ved opslag konstatere, om antrufne personer eller genstande så er registreret i systemet.
Systemet udgør så på den måde et vigtigt redskab i det samarbejde, der er om bekæmpelse af kriminalitet på tværs af grænserne.
Hvad angår Schengensamarbejdets andet formål, altså den frie personbevægelighed over de indre grænser, følger det af Schengenreglerne, at de indre grænser skal kunne passeres uden personkontrol.
Det betyder bl.a., at politiet som den altovervejende hovedregel ikke må gennemføre grænsekontrol af personer, som f.eks. rejser mellem Danmark og Tyskland eller mellem Danmark og Sverige.
Så er der måske nogle, som vil spørge, om ikke det er et problem i forhold til indsatsen mod østkriminalitet, at vi ikke længere kan udføre traditionel grænsekontrol.
Hertil vil jeg gerne svare et klart og tydeligt nej.
Traditionel grænsekontrol er og bliver ikke løsningen på problemerne med grænseoverskridende kriminalitet, herunder fra østeuropæiske kriminelle.
Det er jo sådan, at EU-borgere, uanset om de kommer fra et Schengenland eller ej, er fritaget for visum og har ret til at indrejse og at opholde sig i Danmark.
Derfor ville en genindførelse af grænsekontrollen ikke betyde nogen lukning af grænserne.
Vi kan ikke lukke os selv inde på den måde.
Bl.a. er det derfor også politiets vurdering, at en genindførelse af den traditionelle grænsekontrol ikke i sig selv vil give nogen nævneværdig effekt i forhold til indsatsen mod bl.a. de østeuropæiske kriminelle.
Politiets vurdering er, at det udbytte, der ville være forbundet med en systematisk personkontrol ved de indre grænser, ikke ville stå i forhold til de betydelige ressourcer, som man skulle bruge på det.
Rent politifagligt får man meget mere ud af at anvende ressourcerne til efterretningsbaserede indsatser, der målrettet går efter at optrævle grupperne og få fanget forbryderne.
Derfor er bl.a. østkriminalitet genstand for en systematisk og landsdækkende politimæssig monitorering og overvågning, der varetages af politikredsenes centre for operativ planlægning og analyse.
Den systematiske politimæssige overvågning indebærer bl.a., at politikredsene løbende registrerer samtlige foreliggende oplysninger, der kan være af betydning for bekæmpelse af østeuropæisk organiseret kriminalitet.
Det giver politiet en omfattende og aktuel baggrundsviden, så politiet proaktivt – altså uden at man venter på anmeldelser – kan iværksætte og også målrette indsatser og efterforskninger på området.
Udviklingen på området bliver også fulgt af den nationale følgestab for politiets indsats mod indbrud i privat beboelse, røverier og kriminalitet begået af østeuropæiske kriminelle.
Følgestaben virker som en platform for faglige drøftelser og erfaringsudveksling og formidling af informationer mellem Rigspolitiet og politikredsene.
Anklagemyndigheden og SKAT er også med i den stab.
Også ude i politikredsene bliver der ydet en aktiv og målrettet indsats mod de østeuropæiske kriminelle bander.
Der er nogle politikredse, som har nedsat særlige taskforces mod østkriminalitet, mens man andre steder har oprettet nogle fælles efterforskningshold med deltagelse af både danske og udenlandske politifolk.
Selv om der ikke længere er sådan en systematisk grænsekontrol i traditionel forstand, må vi jo heller ikke glemme, at politiet fortsat udfører en vigtig politimæssig kontrolopgave i de grænsenære områder.
Rigspolitiet har bl.a. oplyst, at der altid er en stærk polititilstedeværelse i de grænsenære områder, herunder i Syd- og Sønderjyllands politikreds og i Sydsjællands og Lolland-Falsters politikreds, bl.a. for at sikre kontrollen på udlændingeområdet.
Den kontrol består bl.a. i daglig patruljering i de grænsenære områder, og også i målrettede indsatser, som har til formål at afsløre udenlandske kriminelle, som har begået kriminalitet her i landet, eller som er på vej til Danmark for at begå kriminalitet.
Som et eksempel på sådan en kontrolindsats kan jeg nævne, at Syd- og Sønderjyllands Politi i slutningen af marts gennemførte to større motorvejskontroller rettet mod bl.a. kriminalitet begået af østeuropæere.
I forbindelse med den indsats blev godt 700 biler kontrolleret.
Kontrollerne medførte bl.a., at to litauiske mænd på henholdsvis 30 og 37 år, som blev fundet i besiddelse af stjålne genstande, blev anholdt og sigtet for tyveri.
Endvidere blev bl.a. en 29-årig polsk mand sigtet for overtrædelse af våbenloven.
Så selv om den automatiske paskontrol ved grænsen er ophævet, foregår der altså bestemt også i dag en politimæssig kontrol i vores grænseområder.
Når vi så taler om at gennemføre målrettede efterretningsbaserede indsatser mod den grænseoverskridende kriminalitet, er et tæt internationalt samarbejde helt afgørende.
Derfor er det også meget vigtigt, at dansk politi deltager i det internationale samarbejde om kriminalitetsbekæmpelse, som jo bl.a. foregår inden for rammerne af Schengensamarbejdet og Europol.
Over for mig har Rigspolitiet oplyst, at det er politiets opfattelse, at udvidelsen af EU med de central- og østeuropæiske lande faktisk har styrket dansk politis muligheder for at bekæmpe den grænseoverskridende og organiserede kriminalitet i samarbejde med politimyndighederne i de nye medlemslande.
Dansk politi har ved flere lejligheder haft stort udbytte af samarbejdet med andre EU-lande
, herunder de østeuropæiske lande, i forbindelse med konkrete sager bl.a. om indbrud og hjemmerøverier.
Tilsvarende er meldingen fra politikredsene, at det internationale samarbejde er meget vigtigt, når vi taler om forebyggelse og efterforskning af kriminalitet begået af østeuropæiske kriminelle.
Det gælder selvfølgelig ikke mindst i grænseområderne, hvor dansk politi heldigvis har et glimrende samarbejde med henholdsvis svensk og tysk politi og myndigheder.
Rigspolitiet har bl.a. oplyst, at Københavns Politi har ugentlige møder med svensk politi.
Det gør man bl.a., fordi der er mange af de østeuropæiske kriminelle, som træffes i København, som har relationer til eller er indrejst via det sydlige Sverige.
På samme måde har Rigspolitiet oplyst, at Syd- og Sønderjyllands Politi og Sydsjællands og Lolland-Falsters Politi har et tæt samarbejde med tysk politi.
Det samarbejde vurderes at være af afgørende betydning for den indsats, som bliver foretaget af politikredsene ved grænserne og for, at der løbende bliver udvekslet oplysninger om kriminelle fra Østeuropa, som er på vej til eller fra Danmark.
I den forbindelse kan jeg også nævne fælleskontoret i Padborg, som er bemandet med tysk og dansk politi, tysk toldvæsen samt personale fra SKAT.
Gennem kontoret bliver der udvekslet bl.a. oplysninger i sager om udlændinge, som bliver anholdt med koster fra berigelseskriminalitet i Danmark.
Som et eksempel på, hvordan det fungerer, kan jeg nævne en sag, hvor tysk politi i slutningen af marts standsede to litauiske statsborgere ved grænsen mellem Tyskland og Polen.
I deres køretøjer blev der fundet genstande, som politiet mente var stjålne, hvorefter de tyske myndigheder kontaktede fælleskontoret i Padborg.
Derfra kunne man så oplyse, at disse genstande stammede fra tyverier begået i tre forskellige politikredse i Danmark, og nu er der så indledt et samarbejde mellem dansk og tysk politi i den sag. Som det gerne skulle være fremgået af det, jeg har sagt, er det hverken politiets eller regeringens opfattelse, at traditionel grænsekontrol er løsningen på problemerne med grænseoverskridende kriminalitet, herunder fra Østeuropa.
Det, der skal til, er moderne politisamarbejde med en efterretningsbaseret politiindsats, der målrettet går efter at optrævle grupperne og fange forbryderne.
Her spiller Schengensamarbejdet altså en vigtig rolle, fordi et tæt internationalt politisamarbejde, herunder udveksling af oplysninger på tværs af grænserne, er helt afgørende for, at sådan en politiindsats kan fungere.
Med de ord vil jeg gerne slutte af med at sige, at regeringen fortsat fuldt og helt støtter Danmarks deltagelse i Schengensamarbejdet.
Vi ser bestemt ikke Schengensamarbejdet som en forhindring, men derimod som en styrke i den fælles indsats, når det drejer sig om at bekæmpe kriminalitet på tværs af grænserne.