Carsten Bach (LA), 2016-02-11:
Mange tak for det.
Og tak for redegørelsen fra ministeren, som indeholder et godt overblik over de aktuelle temaer i klimadebatten.
Vi er for så vidt enige med regeringen i, at Danmark ligger lunt i svinget, når det handler om CO2-reduktion og økonomisk indsats på området.
Vi er også enige i, at indsatsen helt klart må knyttes tæt til EU's samlede målsætning.
Danmark bruger ufattelig mange penge på energipolitikken, som jo langt hen ad vejen er midlet til at opnå de fastlagte reduktionsmål.
Der bruges efter vores opfattelse også alt for mange penge, fordi de høje omkostninger er med til at skubbe de energitunge arbejdspladser ud af Danmark og ofte til lande, som har færre miljøkrav end dem, vi har herhjemme.
Jeg havde selv i går lejlighed til at være med Miljø- og Fødevareudvalget på en lille studietur til et par virksomheder lokalt i Københavnsområdet, og det blev bl.a. nævnt, at de høje energiafgifter herhjemme er skyld i et meget lavt investeringsniveau for danske fødevarevirksomheder.
Det er helt centralt for Liberal Alliance, at vi holder op med at diskutere klimapolitik, som om vi lever på en øde ø, for hvad hjælper det, at vi bryster os af nogle store og dyre reduktioner herhjemme, hvis CO2'en bare bobler op et andet sted.
Liberal Alliance mener også, at vi skal væk fra en top-down-styret energipolitik, som bygger på planøkonomiske principper.
Vi kan aldrig her fra Folketinget forudsige teknologiudviklingen, og lovgivningen vil derfor altid halte bagefter med det resultat, at vi får støttet energikilder, der ikke er omkostningseffektive.
Vi kender jo alle til, hvordan solcellerne er faldet drastisk i pris, og at vi har måttet ændre lovgivningen på området 3-4 gange, mens pengene er fosset ud af statskassen.
Så sent som i december måned sidste år sprængte investeringslysten jo alle rammer på grund af de høje afregningspriser og en lav installationsomkostning.
Den største mangel i redegørelsen finder vi på PSO-området, på trods af at den afgift nærmest udgør livsnerven i støttesystemet til den energipolitik, som er midlet til at opnå klimamålene.
I Liberal Alliance forstår vi simpelt hen ikke, at man ikke finder anledning til at adressere det kæmpe problem, som knytter sig til lovligheden af PSO-støttesystemet.
Milliarderne flyver jo op af lommerne på danskerne og ned i vindindustriens lommer, uden at man reelt ved, om de skal tilbagebetales.
Liberal Alliance synes bestemt ikke, at det er udtryk for rettidig omhu at gå ind i nye projekter, når vi nu ikke kender kravene til den permanente ordning.
Det eneste, vi ved, er, at beløbet bliver større og større, og at vi nu har rundet omkring 8 mia. kr.
Alligevel fortsætter vi tilsyneladende med at støtte nye projekter, selv om vi kan købe billigere strøm til 15-20 øre svarende til cirka en fjerdedel af, hvad vi garanterer vindmølleopsætterne.
Det er på alle måder rigtig dårligt købmandskab, som jeg også har sagt i en tidligere debat i dag.
Hvis vi virkelig interesserede os for en omkostningseffektiv klimapolitik, burde vi jo opkøbe CO2-kvoter i bunkevis og brænde dem af eller deponere dem og så stoppe den uhyrlige vindmølleudbygning.
Vi bør holde op med at producere al den strøm med milliardtilskud for at forære den væk til vores naboer, når det blæser for meget.
Vi er nødsaget til at sælge op imod en tredjedel af den støttede strøm, og Liberal Alliance har meget svært ved at få øje på den påståede gevinst for klimaet.
Der er jo under alle omstændigheder de samme kvoter og udledningstilladelser i hele EU, uanset hvor mange møller vi herhjemme sætter op.
Den reelle effekt ville som sagt
først være til stede, hvis vi destruerede kvoterne, men jeg ved godt, at det jo ikke føles helt så godt, som hvis man kan bilde folk ind, at de skal købe dyr grøn strøm for at redde verden.
På trods af de her bemærkninger kan vi tilslutte os regeringens redegørelse, da den lægger vægt på omkostningseffektivitet og globaliserede løsninger.
Så mangler vi jo bare at se, hvorledes regeringen vil leve op til det.
Vi forventer, at det vil ske i det kommende energiforlig, hvor konkurrenceudsættelse vil blive det bærende princip i stedet for en politisk styret teknologiudvikling.