Anne Baastrup (SF), 2010-04-08:
Det her lovforslag er kommet til verden, fordi kommunalreformen spillede fallit på det sociale område.
Vi havde en lang stribe af kan-institutioner for det meget specialiserede område, og jeg tror i og for sig ikke, at man i, jeg tror, det hed Velfærdsministeriet dengang, reelt troede, at kommunerne ville påtage sig de her institutioner, for i nogle af dem er de vandretliggende, da nogle af beboerne er rigtig, rigtig dårlige, og alle kunne se, at de kom fra nær og fjern i det oprindelige amt.
Det går også op for dem, at de rent faktisk skal regne ud, hvor stor den regning, de skal sende for nogle af de beboere, er.
Og så opstår problemet selvfølgelig hos den kommune, der modtager regningen.
Den regning er for stor.
Derfor var det et ønske fra KL, at dette lovforslag skulle laves.
Jeg tror ikke, at der er ret mange, der beskæftiger sig med det særligt specialiserede område, der synes, at det her er Guds gave til menneskeheden.
Jeg vil også gerne lige skyde en pil igennem de bemærkninger, der begrunder, at man nu laver det – handlekommune og betalingskommune skal være sammen osv. – nemlig at det skyldes børneområdet.
Da børneområdet blev lavet om, lavede vi handlekommunen om, fordi der var børn, der blev udsat for mishandling.
Konkret var det en enkelt sag fra en nordsjællandsk kommune, hvor barnet, en lillebitte pige, var anbragt med alkoholskade forårsaget af moderens alkoholmisbrug.
Moderen flytter så til Jylland.
Med udgangspunkt i den konkrete sag blev vi i Folketingets Socialudvalg i midten af 1990'erne enige om, at vi skulle lave om på barnets handlekommune, således at den kommune, der havde besluttet sig for, at barnet var blevet anbragt, havde retten til også at beslutte, hvornår barnet skulle hjem.
Og jeg ved godt, vi ikke får amterne tilbage, og at vi ikke får det her lagt ud til regionerne, det ved jeg godt, men lad os da så se på, hvordan vi finansierer det særligt specialiserede område, således at den enkelte kommune, der får en borger, som har brug for et særligt og specielt tilbud, ikke kan mærke det på skatteprocenten.
Det er ikke værdigt, det er ikke rimeligt.
Jeg har aldrig nogen sinde tidligere, dengang amterne havde det her som opgave, været udsat for borgmestre, der har beklaget sig over, at de ikke kan renovere skolerne, fordi de har for mange mennesker med handicap i deres kommune.
Vi har simpelt hen fået lagt en bestemt gruppe af de allerallersvageste borgere i dette land for had, og det går ikke!
Vi har stadig væk muligheden for at lave det om, og der synes jeg, vi skal benytte os af det her lovforslag til at gennemtænke, hvad det rent faktisk er, vi har gang i.
Vi behøver ikke at vedtage det i denne samling, men lad os da få nogle kloge mennesker, der kan regne den ud og lave forskellige modeller til, hvordan det her kan finansieres.
Jeg spekulerer selv på, om ikke vi kunne finde et beløb i en eller anden størrelsesorden, den enkelte kommune skal betale, 300.000-400.000 kr., svarende til det gamle grundtakstmodelbeløb, og så lægge en objektiv finansiering ind over, således at kommunerne er med til at finansiere det.
Det kunne være en model.
Det kunne også være en model at forøge statsrefusionen.
Men det er ikke værdigt, at vi lader enkelte kommuner med måske 30.000, 40.000, 50.000 mennesker stå i en situation, hvor de i forsøget på at argumentere for deres valg henviser til, at de har mange mennesker med handicap boende i deres kommune.