runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Leif Lahn Jensen (S), 2010-02-10:
Grunden til, at jeg spørger om det her, er selvfølgelig, at det interesserer os alle, og det er også rart at høre, at det interesserer ministeren – det, at de ledige, når de kommer i aktivering, selvfølgelig skal hurtigt i gang med at få et arbejde igen.
Det lød det så ikke til at vi er uenige om.
Derfor er det jo selvfølgelig også afgørende, som ministeren siger, at aktiveringen er god, og at den netop målrettes efter at få den ledige i gang, samtidig med at den ledige også føler, at vedkommende får noget ud af den her aktivering; det er jo også altafgørende.
Jeg frygter, at der måske bliver mere fokus på processer og styring end reelt på det, som ministeren siger, nemlig at få noget godt ud af det i den anden ende.
Jeg har også set i Altinget den 3. februar, at professor Asbjørn Sonne rent faktisk mener, at hovedløs aktivering vil vende tilbage.
Det er derfor, jeg synes, vi skal have den her diskussion, for deler ministeren den bekymring, at det måske ender med, at aktivering ikke bliver god nok på grund af den økonomi?
Inger Støjberg (V), 2010-02-10:
Nej, som jeg sagde, er formålet med den aktive indsats jo at bringe ledige hurtigst muligt i job igen.
Derfor har kommunerne også økonomiske incitamenter til at sikre, at ledige kommer hurtigst muligt i job.
De kommuner, der er bedst til at bringe deres borgere hurtigt tilbage i job, sparer jo forsørgelses- og aktiveringsudgifter, og de får derudover øgede skatteindtægter.
Så egentlig kunne man sige, at der også er en vis portion snusfornuft i det for kommunerne: Det gælder selvfølgelig om altid at sikre den bedste aktivering, så de sparer udgifter, men får indtægter.
Torben Hansen (S), 2010-02-10:
Det er sådan set glimrende, at regeringen nu igen har en målsætning om, at 95 pct. af de unge skal have en ungdomsuddannelse.
Det er sådan set glimrende.
Men vi må jo konstatere, at lige nu er det mere end 20 pct. af en ungdomsårgang, der ikke får nogen uddannelse, og det, som spørgsmålet også relaterer sig til, er jo også alle dem, der er oppe i årene.
Alle analyser viser, at der de næste 5-8 år vil være et nettooverskud på 140.000 ufaglærte.
Samtidig vil det her land komme til at stå og mangle faglærte og mangle folk inden for det videregående uddannelsesområde.
Hvorfor vil beskæftigelsesministeren og regeringen ikke være med til, at vi i den her kriseperiode eksempelvis forsøger at aktivere dagpengene, og ligesom Socialdemokratiet være med til at foreslå, at der oprettes 30.000 ekstra uddannelsespladser, hvor folk, der er ledige i dag, rent faktisk kan tage uddannelse på dagpenge?
Det må da være noget af det, der kan være med til at sikre, når vi kommer ud på den anden side af den her krise, at det her land så også har en veluddannet arbejdskraft.
Hvorfor vil regeringen ikke være med til det?
Leif Lahn Jensen (S), 2010-02-10:
En god aktivering er for mig en aktivering, hvor den ledige prøver kræfter med nogle ting, føler sig inspireret og også bliver løftet.
Det er jo også det, planen er.
Derfor er det selvfølgelig også vigtigt, at arbejdspladserne tager godt imod dem, og at de føler, at der ikke bliver set ned på dem, og alle de der ting, som jeg er sikker på at vi er enige om.
I den forbindelse vil jeg så høre om to ting: Mener ministeren, at der skal formuleres retningslinjer for oplæring af de ledige på arbejdspladserne?
Altså, skal arbejdspladserne lave en eller anden form for retningslinjer, der siger: Det er den måde, vi vil gøre det på?
Og hvordan kan ministeren sikre, at de ledige så får den rette uddannelse; at de rent faktisk føler, at de lærer noget og ikke bare får nogle gentagelser af nogle kurser eller uddannelser?
Inger Støjberg (V), 2010-02-10:
Jamen jeg vil helt generelt sige, som jeg også nævnte i mit første svar, at jeg tror, man skal være meget, meget påpasselig med at lave retningslinjer fra centralt hold.
Jeg tror faktisk, der er rigtig mange ledige og rigtig mange jobcentre og i øvrigt nok også oppositionen, der ville være ret bekymret, hvis jeg sad ovre i Beskæftigelsesministeriet og lavede fuldstændig firkantede rammer for, hvordan ledige nu skulle behandles.
Nej, der skal jo netop altid tages udgangspunkt i den enkelte ledige.
Det er derfor, beskæftigelsespolitikken er indrettet på den måde, som den er, nemlig at det her drejer sig om den ledige, der kommer ind ad døren.
Det er den måde, det er udarbejdet på, og derfor kan jeg bare svare et klart nej til, at der vil blive lavet fuldstændige skabeloner, som man bare kan skrive et navn ind i, og så kører musikken derfra.
Nej, der skal altid tages udgangspunkt i den enkelte.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-02-10:
Nu bekymrer det mig selvfølgelig ikke, at ministeren siger, hvad ministeren siger.
Selvfølgelig gør det ikke det.
Nej, det, jeg ville spørge om, er: Hvad nu, hvis det sker, at der kommer nogle dårlige eksempler med kommuner, der alligevel tænker økonomisk, og at vi kan se, at der er nogle, der bliver aktiveret for aktiveringens skyld, og at der også er nogle, der får nogle dårlige uddannelser og nogle kurser, som de ikke kan bruge til noget?
Hvis vi nu kommer med de eksempler, har ministeren så tænkt sig at følge op på det, eller hvad har ministeren tænkt sig at gøre, hvis de eksempler begynder at komme dumpende, hvilket jeg desværre frygter?
Inger Støjberg (V), 2010-02-10:
Jeg vil gerne slå fast med syvtommersøm, at aktiveringen skal være i orden.
Der skal være kvalitet i aktiveringen, og jeg holder ikke hånden under nogen eller over nogen, der ikke sørger for, at der er en god aktivering rundtomkring.
Men der vil altid være eksempler, og det tror jeg også godt at hr. Leif Lahn Jensen er klar over.
Det vil der være rundtomkring, når vi har så relativt mange ledige, der skal igennem et system.
Men omvendt er mit indtryk altså også, at medarbejderne rundtomkring på jobcentrene er uhyre bevidste om, at det jo er mennesker, de har med at gøre, og at mennesker er forskellige, og at der derfor også skal forskellige tilbud til.
Torben Hansen (S), 2010-02-10:
Hvorledes vil ministeren sikre, at der er kvalificerede medarbejdere til fremtidens arbejdsmarked, når alle analyser viser, at der vil være en voldsom mangel på såvel faglært arbejdskraft som folk med mellemlange og lange videregående uddannelser?
Tak, hr. formand.
Hvorledes vil ministeren sikre, at der er kvalificerede medarbejdere til fremtidens arbejdsmarked, når alle analyser viser, at der vil være en voldsom mangel på såvel faglært arbejdskraft som folk med mellemlange og lange videregående uddannelser?
Inger Støjberg (V), 2010-02-10:
Regeringen har en meget klar målsætning på uddannelsesområdet om, at 95 pct. af en ungdomsårgang skal gennemføre en ungdomsuddannelse.
Det er et afgørende fundament for at sikre, at vi på sigt har de rette kompetencer på arbejdsmarkedet.
Regeringen har jo her i efteråret 2009 indgået en bred politisk aftale, som også Socialdemokraterne er en del af, om initiativer til at få unge mellem 15 og 30 år i uddannelse og i job.
Der er samlet afsat 2,3 mia. kr. til initiativerne, heraf er de sådan ca. 1,3 mia. kr. brugt til praktikpladser, og det betyder 5.000 ekstra praktikpladser.
Der er afsat knap ½ mia. kr. til initiativer på Beskæftigelsesministeriets område.
Der er ingen tvivl om, at uddannelse har stor betydning for arbejdsmarkedstilknytning.
Det er også derfor, at der generelt er gode betingelser for uddannelse i jobcentrene, og at der dermed er gode betingelser for at sende ledige i uddannelse, når der er behov for det.
Der er faktisk rigtig gode muligheder inden for de nuværende rammer for at bruge uddannelser, og for unge uden uddannelse er førsteprioriteten ganske enkelt, at de skal hjælpes i gang med en uddannelse, og at så mange som muligt så også gennemfører deres uddannelse.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-02-10:
Grunden til, at vi er i stand til at føre en ekspansiv finanspolitik, er jo hovedsagelig, at vi ikke lyttede til de råd, de to herrer gav os under højkonjunkturen.
Da brugte vi overskuddet til at nedbringe gælden, så vi faktisk havde mere til gode, end vi skyldte væk.
Det gør, at vi nu kan trække på kassekreditten og skaffe danskerne så skånsomt igennem krisen som muligt.
Hvis vi havde lyttet til de råd, vi havde fået fra de herrer, skulle vi, for hver gang vi havde tjent 1 kr., have brugt 2 kr.
Jeg priser mig hver dag lykkelig for, at vi ikke fulgte de råd, vi fik fra S, SF og Enhedslisten om, hvad vi skulle bruge de overskud til dengang.
Vi viste rettidig omhu.
Vi har så en økonomi, der gør, at vi kan trække på kassekreditten nu, hvor krisen rammer hårdest.
Men vi siger så også, at der selvfølgelig bliver en regning at betale senere.
Det er jo den økonomiske virkelighed, som hr. Morten Bødskov, som hr. Rasmus Prehn, som hr. Hjort Frederiksen og som hr. Peter Christensen i den kommende tid må agere i.
Inger Støjberg (V), 2010-02-10:
For det første vil jeg godt sige til hr. Eigil Andersen, at med den ungepakke, som et bredt flertal i Folketinget vedtog i 2009 eller gik sammen om at aftale, og som hr. Eigil Andersens parti og dermed Socialistisk Folkeparti godt nok ikke tog del i, er der netop sat massivt ind over for de unge.
For jeg er fuldstændig enig med hr. Eigil Andersen om, at det er helt afgørende, at vi gør, hvad vi kan, for at imødegå ungeledighed.
Det er derfor, der er blevet afsat 2,3 mia. kr., og det er derfor, der er blevet lavet aktive tilbud til de unge meget, meget tidligt i forløbet.
Hvis man er 19 år og kommer ind på et jobcenter, kommer man i gang allerede inden for 1 uge.
Så jeg vil blot sige til hr. Eigil Andersen, at det maleri, som hr. Eigil Andersen maler op, ganske enkelt ikke er korrekt.
Det er malet i meget dystre farver, som jeg ikke mener holder vand i forhold til virkeligheden, og det kunne hr. Eigil Andersen jo tage en diskussion om med det parti, som hr. Eigil Andersen formodes at ville prøve at danne regering med på et tidspunkt, nemlig Socialdemokratiet, som jo er en del af den her aftale.
Jeg er meget opmærksom på, at den stigende ledighed kræver et øget fokus på udbuddet af relevante aktiveringsforløb.
Så jeg vil gerne sige, at det er jobcentrene, der fremskaffer de relevante aktiveringsforløb.
Det sker gennem deres dialog med virksomheder og uddannelsesinstitutioner, og jeg ved fra min kontakt med jobcentrene, at der er meget fokus på det område.
Vi har støttet op om opgaven med at fremskaffe aktiveringsforløb igennem en række landsdækkende initiativer.
Vi har indført en kvote, så jobcenteret kan anmode kommunen og regioner og andre om at stille en konkret løntilskudsplads til rådighed.
Jobcentrene har hermed fået et værktøj, som medvirker til at sikre, at der er de løntilskudspladser, der er brug for.
Så har vi iværksat virksomhedscenterkampagnen.
Kampagnen har til formål at udbrede kendskabet til virksomhedscentre, som er et særlig tæt samarbejde mellem jobcentre og virksomheder om virksomhedspraktikpladser for de lidt svagere grupper af ledige.
Der er en ambitiøs målsætning om, at kampagnen skal sikre, at der bliver dobbelt så mange virksomheds- og løntilskudspladser på rigtige virksomheder, og det skal så ske fra juni 2010 og frem til juni 2011.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-02-10:
Det, der selvfølgelig er det vigtigste, er jo, at aktiveringspladsen har en god indstilling og holdning med hensyn til at få den ledige i arbejde igen, og at det ikke bare drejer sig om at få vedkommende til at gøre ting som at lave kaffe eller feje gulv – det, de andre medarbejdere ikke når.
Det tror jeg vi er meget enige om.
Det har også vist sig, at 42 pct. af dem, som har været i aktivering ved private aktører, ikke er tilfredse med aktiveringen, hvor 73 pct. af dem, som har været i aktivering på en virksomhed eller et uddannelsessted, har været tilfredse.
De tal viser jo helt klart, at det ikke er ligegyldigt, hvor man kommer i aktivering og hvordan.
Hvordan sikrer vi os så, at aktiveringspladserne er gode?
Hvilke krav synes ministeren vi skal stille til disse aktiveringspladser?
Der må vi jo også have nogle krav herindefra, så vi ikke risikerer at få sådanne tal mere.
Inger Støjberg (V), 2010-02-10:
Som jeg tidligere på dagen har nævnt for hr. Leif Lahn Jensen, tror jeg, det er helt afgørende, at man ikke laver fuldstændig firkantede regler her på Christiansborg, eller at jeg sætter mig ned i Beskæftigelsesministeriet og bygger nogle kasser op, og så putter man bare ledige ned i de kasser, og så er alting godt, for det tror jeg egentlig ikke at alting er.
Jeg synes, det er helt, helt afgørende, at vi tager udgangspunkt i det enkelte menneske, den ledige, der kommer ind ad døren på jobcenteret.
Det er den ledige, man skal kigge på og se, hvad det er, der er bedst for vedkommende, hvordan vi bedst hjælper vedkommende videre.
Jeg vil gerne gentage, hvad jeg også tidligere i dag har sagt til hr. Leif Lahn Jensen, at jeg følger rigtig meget med i, at tingene er i orden.
Jeg er ikke sådan en, der vil bevare systemer for systemernes skyld, men er tværtimod parat til at kigge på tingene, hvis det viser sig, at der er problemer rundtomkring.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-02-10:
Ministeren har fuldstændig ret: Man skal kigge på det enkelte menneske.
Og den analyse fra Ugebrevet A4, jeg så fortalte om, viser jo rent faktisk, at der er et sted, vi har et problem, nemlig ved de private aktører, og det er det, som ministeren gerne vil kigge på, siger ministeren.
Nu skal vi jo kigge overordnet på det, og jeg fornemmer, at ministeren siger: Det med de private aktører stopper vi så, for der er der et problem.
Inger Støjberg (V), 2010-02-10:
Nu er jeg jo så heldigt stillet, at jeg ikke har den ideologiske tilgang til det her på samme måde, som hr. Leif Lahn Jensen jo tydeligvis præsterer lige nu.
Hr. Leif Lahn Jensen har set sig vred på, at det er private firmaer, som udfører et stykke arbejde med at hjælpe ledige i job.
For mig er det ikke afgørende, om det er private, eller om det er offentlige, for mig er det kvaliteten, der er i højsædet.
Jeg forstår egentlig ikke rigtig hr. Leif Lahn Jensens kamp imod det private, for det er tilsyneladende bare en kamp imod noget, der er privat, fordi det er privat.
stå om at sikre de bedste muligheder for de ledige.
Om det så er et privat firma, eller om det er offentligt, synes jeg egentlig ikke vedkommer sagen.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-02-10:
Der er i hvert fald to punkter, hvorpå ministeren og jeg er enige.
Vi vil det enkelte menneske, og vi siger også begge to, at vi vil løse problemerne inden for det her.
Men så hører jeg det sådan, at hvis det et eller andet sted drejer sig om, at der er et problem med de private aktører, står ministeren af.
Er det korrekt?
Torben Hansen (S), 2010-02-10:
Hvilke skridt vil ministeren tage for at sikre uddannelsesaktivering en stærkere placering i beskæftigelsesindsatsen?
Inger Støjberg (V), 2010-02-10:
Der er ingen tvivl om, at uddannelse har en betydning for arbejdsmarkedstilknytningen, og hvis uddannelse er vejen til job, så skal det her redskab selvfølgelig bruges af jobcentrene.
Regeringen har sikret, at jobcentrene har gode muligheder for at tilbyde uddannelse til ledige, der netop har brug for det.
For unge uden uddannelse er det et klart mål, at de skal hjælpes i gang med en uddannelse, og også for andre grupper af ledige, særlig ufaglærte, kan et kort opkvalificerende kursus være en god vej tilbage til arbejdsmarkedet, især hvis det allerede er aftalt med en virksomhed, at et kursus – f.eks. kunne det jo være et hygiejnekursus – er adgangsbilletten til en ansættelse.
Fra 1. august 2009 fik alle jobcentre i en forsøgsperiode mulighed for at give virksomheder tilskud til opkvalificering i op til 6 uger af nyansatte med en vis forudgående ledighed.
Samtidig startede et andet forsøg, der giver mulighed for allerede fra første ledighedsdag at give længerevarende aktive tilbud om uddannelse til ufaglærte, hvis det er det, der skal til, for at de kan komme tilbage til arbejdet hurtigere.
Og endelig har regeringen lige forbedret mulighederne for de personer, der risikerer at blive afskediget.
Uddannelse vil fremover kunne række ud over opsigelsesperioden, så ufaglærte og faglærte med korte opsigelsesvarsler i højere grad kan få gavn af de uddannelsesmuligheder, der ligger i varslingsindsatsen.
Initiativet er en udmøntning af finanslovaftalen for 2010 og er aftalt mellem regeringen og Dansk Folkeparti.
Det er imidlertid vigtigt at understrege, at uddannelse ikke altid er den hurtigste vej tilbage i job.
I mange tilfælde er det en periode på en rigtig arbejdsplads, f.eks. i virksomhedspraktik eller med løntilskud, der skal til, for at den enkelte kommer tilbage i job igen.
Torben Hansen (S), 2010-02-10:
Tak, hr. formand.
Jeg spurgte jo helt specifikt til uddannelsesaktiveringen.
Der blev her i efteråret lavet en analyse, der viste, at siden 2001 er uddannelsesaktiveringsdelen af dem, der er i aktivering, faldet fra 56 pct. til 36 pct. Det vil sige, at der i 2008 var betydelig færre, der fik en uddannelse, når de var i aktivering, end der var tidligere – og det er netop, når vi taler om uddannelse, og når vi taler om, at fremtidens udfordringer herhjemme kun kan løses, når det er sådan generelt, at vi alle sammen bliver dygtigere, end vi er i dag.
Vi har også set det samme i forbindelse med uddannelsesrevalidering, som jo er et meget virkningsfuldt instrument til at få folk tilbage på arbejdsmarkedet på, så de bliver selvforsørgende.
Her er andelen af pladser på uddannelsesrevalidering rent faktisk næsten blevet halveret de seneste 5 år.
Hvordan har ministeren det egentlig med, at man nu kommer med en masse store, forblommede taler om, hvor godt det er, og hvor godt det kan blive, men det korte og det klare og det kyniske i det her er, at alle de tal, der er på det her område, peger i en helt anden retning end den, som ministeren forsøger at få op på bordet her i dag.
Inger Støjberg (V), 2010-02-10:
Jeg synes ærlig talt, at det sådan er lige flot nok at stå og nærmest gøre lidt grin med alle de tiltag, der netop er kommet for at sikre, at mennesker skal kunne komme tilbage i job så hurtigt som overhovedet muligt, og sikre, at der er gode muligheder.
For mig at se er min og regeringens opgave den at skaffe mulighederne, at lave rammerne og så sørge for, at jobcentermedarbejderne jo kan benytte sig af de muligheder, så de kan få de ledige tilbage i job hurtigst muligt.
Jeg har en grundlæggende tro på, at jobcentermedarbejderne hver eneste dag knokler for at gøre det på den bedst mulige måde, og jeg har ingen som helst grund til at tro andet.
Torben Hansen (S), 2010-02-10:
Tak, hr. formand.
Jamen nu trækker ministeren så det kort op af lommen, der handler om, at man, når man er presset på alle mulige andre fronter, siger, at medarbejderne gør det godt.
Det tror jeg vi alle sammen er enige om de gør.
Det her er bare et spørgsmål om, hvilke rammer der bliver lagt fra regeringens side; eksempelvis er uddannelsesrevalideringen blevet mere end halveret, og uddannelsesaktiveringen er også gået fra 56 pct. af de aktiverede til 36 pct.
Det er de kolde, klare facts, som ministeren skal forsøge at forholde sig til i stedet for at trække det der desperationskort op, der handler om, at medarbejderne gør det glimrende.
De gør det absolut glimrende, men de kan jo ikke agere ud over de rammer, som der nu engang er.
Er ministeren ikke enig i, at det i forhold til det her er bedre med et varigt match end et hurtigt match, der lynhurtigt løber ud igen for den enkelte aktiverede?
Jeg synes, det er sølle, at man så hiver desperationskortet op og giver medarbejderne derude et eller andet sted skylden for en politik, som er fejlet.
Inger Støjberg (V), 2010-02-10:
Det glæder mig altid, når hr. Leif Lahn Jensen også er med til, at vi kommer til enighed, og til, at vi faktisk kan bruge de her mange, lange onsdage, vi har her i Folketingssalen, på også at prøve på at finde en fællesnævner indimellem.
Det synes jeg klæder folkestyret, og det synes jeg klæder både hr. Leif Lahn Jensen og mig.
Men som jeg nævnte, er det ikke afgørende for mig, om det er offentligt eller privat, for mig er det afgørende, at tingene fungerer.
Derfor holder jeg også øje med de her ting, og derfor er jeg også parat til at tage skruetrækkeren frem for at justere nogle ting, hvis det skulle være nødvendigt.
Eigil Andersen (SF), 2010-02-10:
Sandheden om det her er, at medarbejderne i jobcentrene er ved at segne under arbejdsbyrden.
Det er selvfølgelig på grund af den stigende arbejdsløshed.
Det er sandheden.
Det betyder, at der simpelt hen er for lidt tid til rådighed, til at man kan hjælpe den enkelte på den bedst mulige måde, og det betyder, at det sætter de unges fremtid på arbejdsmarkedet på spil, og det kan vi som samfund selvfølgelig ikke være bekendt.
Der er mange ting, som den her regering har gjort forkert i den forbindelse.
En af dem er, at der er et hav af firkantede regler, sådan at 75 pct. af jobcentermedarbejdernes tid går til bureaukrati, kontrol og dokumentation.
Det er kun 25 pct. af tiden, der går til snak med arbejdsløse og arbejdsgivere.
Kære minister, var det ikke en god idé at få det lavet om, sådan at man brugte 75 pct. af tiden til at snakke med arbejdsløse og arbejdsgivere, og at man i øvrigt fra statens side hjalp til med nogle penge, så der kan komme flere medarbejdere i jobcentrene?
Leif Lahn Jensen (S), 2010-02-10:
Det er rart, vi har en opmærksom formand, tak for det.
Hvordan vil ministeren opstøve eller opdyrke meningsfyldte og formålstjenlige aktiveringspladser i disse tider, hvor ledigheden stiger og jobbene forsvinder?
Hvordan vil ministeren opstøve eller opdyrke meningsfyldte og formålstjenlige aktiveringspladser i disse tider, hvor ledigheden stiger og jobbene forsvinder?
Inger Støjberg (V), 2010-02-10:
Det må jo så glæde hr. Eigil Andersen, at vi netop på beskæftigelsesområdet har fjernet mange regler.
Det er faktisk sådan, at med hensyn til afbureaukratisering er beskæftigelsesområdet gået foran.
Der er regler, der løbende er blevet fjernet, og det er jo et arbejde, som den tidligere beskæftigelsesminister, hr. Claus Hjort Frederiksen, satte i gang, og noget af det, som vi netop i høj grad har afbureaukratiseret, er ungereglerne.
Jeg kan i dag kun give hr. Eigil Andersen ret i, at vi skal gøre alt, hvad vi overhovedet kan for at afbureaukratisere, og jeg vil også fortsætte den afbureaukratiseringsbølge, som er sat i gang.
Jeg ser gerne på forslag om afbureaukratisering på jobcentrene, som hr. Eigil Andersen måtte kunne bringe.
Eigil Andersen (SF), 2010-02-10:
Vi har en hel stribe forslag, så det bidrager vi gerne med.
I den her forbindelse vil jeg nævne, at det, der er lavet fra regeringens side for at fjerne reglerne, svarer til en mus, og der er brug for en elefant, hvis ministeren kan forstå mit billede. Så vil jeg sige, at den kommunalisering af jobcentrene, som regeringen har gennemført, sammen med den økonomimodel, der er lavet, for de fleste kommuner i Danmark medfører, at de får et underskud, når arbejdsløsheden stiger.
De vil med den her reform som regel få et underskud på mellem 3 mio. kr. og 15 mio. kr., og det er en af grundene til, at man bliver nødt til at fyre jobcentermedarbejdere.
Man kan i øvrigt sige, at med det, ministeren her skitserer, fralægger hun sig ansvaret og siger, at det nu ligger i kommunerne.
Var det så ikke en meget bedre idé at holde fast i, at det er statens ansvar, så der kunne gøres noget, herunder hjælpe de unge arbejdsløse på en ordentlig måde, for det sker ikke i dag?