Eigil Andersen (SF), 2009-04-22:
Sagen er jo, at den her reform af jobcentrene simpelt hen er ineffektiv.
Det kommer til at fungere på en meget elendig måde, som vil gøre, at den jobmatchning, der skal ske - at arbejdsløse med de rigtige kvalifikationer skal finde den plads, der kan være hos en arbejdsgiver, hvis der altså er pladser nok - simpelt hen vil komme til at fungere på en meget dårlig måde.
Jeg vil sige generelt, at de her to lovforslag er meget dårlige - både for arbejdsløse a-kasse-medlemmer på dagpenge og for kommunerne.
Det er der mange grunde til, og jeg vil prøve at nævne ti af de grunde, hvis tiden ellers tillader det.
For det første er arbejdsmarkedet regionalt.
En kommunegrænse er alt for snæver i forhold til at finde job.
Det ved vi sådan set alle sammen, for der er masser af mennesker, der kører både en halv, en hel og halvanden time for at komme på arbejde.
Man kan f.eks. sagtens bo i Silkeborg og arbejde i Skive, Viborg, Randers, Århus, Horsens eller Herning kommuner.
Og så er det også belyst, at arbejdsmarkedet er regionalt.
Derfor er det meget dårligt, at medarbejderne i jobcentrene aldrig vil komme til at kende en hel branche inden for f.eks. syv-otte kommuner, men kun i deres egen kommune.
Og det vil være til skade for de arbejdsløse, for de vil blive præsenteret for færre muligheder.
Det her første punkt er et punkt, som LO, FTF og Dansk Arbejdsgiverforening også har kritiseret meget kraftigt.
For det andet er det her, som jeg også var inde på lidt tidligere, dårligt, fordi risikoen for, at arbejdsløse vil få billig og dårlig aktivering - nærmest på samlebånd, hvor der ikke bliver taget hensyn til den enkeltes baggrund og behov - stiger drastisk.
Årsagen er de her refusionsprocenter, hvor kommunen fremover vil få 75 pct. refusion af dagpengene fra staten, hvis den ledige er i aktivering, og kun 50 pct., hvis vedkommende ikke er aktiveret.
Så det vil ofte blive noget med en stak aviser, en kaffemaskine, en computer og så en gruppe arbejdsløse, der kan snakke lidt om, hvordan man kan søge arbejde
bedst muligt
Det tror jeg også at man kan have glæde af i f.eks. 3 dage, måske i 5 dage, hvis det går højt, men det er jo ikke noget, der kan fortsætte i ugevis.
Det er klart, at det bedste set fra kommunens side er en aktivering, som virker og bringer folk i arbejde, men problemet med det her refusionssystem er, at man får refusionen, bare folk er aktiveret.
Det vil sige, at aktivering, som ikke virker, vil medvirke til at holde millionerne i kommunekassen.
Og med den elendige økonomi i kommunerne, som regeringen står i spidsen for med sit halsgreb eller jerngreb om kommunerne rent økonomisk, er det klart, at både byrådene, de kommunale chefer og jobcentermedarbejderne vil have øjnene stift rettet mod de her refusionsprocenter.
Og jeg er overbevist om, at den smalle økonomi peger i retning af, at der vil blive skåret yderligere ned på uddannelse og efteruddannelse til arbejdsløse.
Det er meget dårligt, for det er jo netop det, som er vores næsten eneste mulighed for at klare os igennem som samfund i den her globaliserede verden.
For det tredje er det det rene lottospil, om en kommune vinder eller taber på reformen.
Som det er nævnt, har LO beregnet, at Horsens Kommune vil få et minus på 54 mio. kr., og man kan se tal for de andre kommuner på LO's hjemmeside.
Nu bliver der så sagt, at det kan man ikke forudsige noget om.
Det, som LO har gjort, er at tage udgangspunkt i ledighedsudviklingen i 2004, hvor arbejdsløsheden toppede i den årrække.
Regeringen siger så, at den ikke har lavet nogen beregninger.
Naturligvis har regeringen lavet beregninger.
Det ville jo være helt uhørt, hvis den ikke havde gjort det.
Naturligvis findes de tal, men de ligger i nogle skrivebordsskuffer, og de bliver formentlig ikke offentliggjort af den grund, at de vil vise stærkt ubehagelige ting.
Men det er da usandsynligt, at man vil lave så kæmpe en reform uden at beregne virkningerne for de enkelte kommuner.
Det her er meget enkelt at løse.
Kommunerne bør simpelt hen have en budgetgaranti kommune for kommune - også i forhold til arbejdsløshedens udvikling i kommunen, for det er jo det, som er den store ubekendte faktor, som man som kommune kun kan gøre meget lidt for at påvirke.
Det er i høj grad tilfældigheder, afhængigt af hvad for nogle virksomheder der er i kommunen, og så har det noget at gøre med landspolitiske tendenser, og hvordan regeringen griber ind i konjunkturerne.
For det fjerde er der de uheldige kommuner, som bliver økonomisk sorteper; de bliver så derefter tvunget til at tage stilling til, om de vil skære ned på aktiveringen af ledige dagpengemodtagere, på ældreområdet eller på folkeskolen.
Og som nævnt tror jeg, at det vil ramme uddannelse for arbejdsløse, selv om det er sådan, at uddannelse er knaldhamrende nødvendigt, hvis vi skal kunne klare os i en situation, hvor vores produktion i mange tilfælde desværre bliver udkonkurreret af produktionen i Østeuropa, Kina eller Indien.
For det femte er økonomimodellen i den her reform dybt indviklet og fuldstændig uoverskuelig.
Jeg tror, at der er under en håndfuld mennesker i Danmark, som fuldt ud har forstået, hvad den går ud på, så indviklet er den - selv i ministerierne har man problemer med at forstå den.
Man har prøvet at løse cirklens kvadratur - og det er som bekendt umuligt - ved at man på den ene side giver incitamenter til at bringe ledige i arbejde/aktivering - det er det ene hensyn, man tager - og at man på den anden side gerne vil udstyre kommunerne med et hullet sikkerhedsnet, så den enkelte kommune ikke går helt rabundus, fordi nogle store virksomheder lukker.
Sandheden er, at vi får et 91-strenget beskæftigelsessystem i Danmark, svarende til antallet af jobcentre, fordi der er nogle af kommunerne, der samarbejder om jobcentre.
Arbejdsmarkedspolitikken i Danmark bliver slået til atomer, og det medfører langt ringere forhold, fordi mange af de her ting er regionalt præget og landspolitisk præget, bl.a. gennem regeringens økonomiske politik, men også i lovgivning og andre ting.
For det syvende har Dansk Arbejdsgiverforening skrevet til bl.a. statsministeren, at det er, og jeg citerer: uansvarligt at gennemføre så stor en reform nu på grund af den stærkt stigende arbejdsløshed.
Og man foreslår, at det hele simpelt hen bliver udskudt, indtil krisen er ovre på et eller andet tidspunkt.
Jeg har aldrig nogen sinde oplevet - og jeg tror ikke, det er forekommet - at Dansk Arbejdsgiverforening til en borgerlig regering har skrevet, at den var ved at gøre noget uansvarligt.
Men jeg mener, det er rigtigt.
Eksperterne forventer, at ledigheden stiger fra ca. 60.000, som vi havde ved årsskiftet, til ca. 120.000 ved juletid i år og endnu mere næste år.
Det betyder, at der i løbet af et år er brug for dobbelt så meget tid i jobcentrene til samtaler, dobbelt så meget tid til at finde aktivering, og alle ved, at så stor en reform i sig selv lægger beslag på mange ressourcer, der kommer til at gå fra det, man arbejder med for de arbejdsløse.
På længere sigt - og det er den ottende grund - vil det nye system være murbrækker for en skrækkelig borgerlig kongstanke, nemlig at både ledige a-kassemedlemmer og kontanthjælpsmodtagere skal have én ydelse, og det bliver selvfølgelig den lave, nemlig på kontanthjælpsniveau, hvor man heller ikke kan få noget, hvis man har en ægtefælle med en indtægt.
Den gule lampe lyser, og jeg skal til at nærme mig afslutningen.
Den niende grund er, at kommunerne får incitamenter til en øget udlicitering, som det er blevet nævnt her i debatten for lidt siden, man får nemlig et incitament til at udlicitere til andre aktører, for det udløser et ekstra tilskud på 50 pct. Og som det er sagt i debatten her i dag, er det fuldstændig rigtigt, at det jo vil underminere de kommunale medarbejderes job og deres aktivitet, for det er bedre at udlicitere, og det stiller jo de kommunale medarbejdere i en meget ulige situation i den konkurrencesituation, der så også bliver om deres arbejde, i forhold til andre aktører.
Jeg mener ikke, at det at udlicitere, hvor der så er et privat firma, der skal have overskud, på nogen måde er en kvalitetsforbedring.
Den tiende grund er, at man nedlægger Arbejdsmarkedets Ankenævn, der har vist en vis selvstændighed og underkendt vores beskæftigelsesminister i flere omgange, og som omgør 30 pct. af sagerne.
Alt i alt må jeg sige, at jeg er bange for, at det her ender med et stort sammenbrud, hvor de arbejdsløse ikke får den hjælp, som de har krav på, og slet ikke i en situation, hvor arbejdsløsheden er voldsomt stigende.
Og man vil samtidig pålægge jobcentrene nye opgaver i forbindelse med sygesamtaler og aktivering.
Og SF vil derfor stemme imod de her meget kraftige forringelser for både arbejdsløse og for kommunerne.