runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Støjberg (V), 2009-11-26:
Med forslaget følger vi op på den tradition, der har udviklet sig over en lang årrække, med at forhøje hædersgaverne i forbindelse med årsdagene for besættelsestiden.
Hædersgaverne er hidtil blevet forhøjet cirka hvert femte år, og det synes jeg er en god og værdig tradition, som vi skal blive ved med.
Det er en fin måde at markere Danmarks anerkendelse af de mennesker, der under besættelsen gjorde en særlig indsats for Danmark, og af de mennesker, for hvem besættelsestiden fik betydelige følger for deres fremtidige tilværelse.
Jeg vil gerne takke Folketinget for, at vi kan stå sammen om dette lovforslag, så vi kan sige en pæn og værdig tak.
Per Clausen (EL), 2009-11-26:
Efter Enhedslistens opfattelse burde det jo være sådan, at denne ydelse var pristalsreguleret, så den beholdt den værdi, den oprindelig havde.
Sådan er det desværre ikke, men det skal jo ikke forhindre, at vi stemmer for den forbedring, der lægges op til her i dag, for selvfølgelig gør vi det.
Vi synes, det er fantastisk vigtigt at hædre de mennesker, der i en meget, meget udfordrende og vanskelig historisk epoke valgte at sætte livet ind for at forsvare Danmarks selvstændighed, men jo også for at forsvare demokrati og et begreb, der næsten ikke var opfundet dengang, nemlig menneskerettigheder, mod et truende diktatur.
På den måde er de jo stadig væk et eksempel for os, der lever i vores tid, og det eneste, vi kan håbe på, er jo, at vi i en tilsvarende situation vil være i stand til at levere også vores indsats.
Man kan jo roligt sige, at det daværende Folketing ikke var i stand til det, men det er jo givetvis blevet bedre efterfølgende; det må vi håbe.
Jeg synes virkelig, at det er en sag, jeg er fuldstændig enig i.
Nu har jeg normalt ikke noget imod, at der skal være mindretal og flertal i Folketinget, men i denne sag er jeg helt enig i, at det er dejligt, at vi i enighed kan gennemføre denne forhøjelse af beløbet.
Helge Adam Møller (KF), 2009-11-26:
Et meget moderne udtryk i de senere år, og også et meget berettiget udtryk, er jo respekt.
Man hører det normalt i forbindelse med de danske soldaters indsats rundtomkring i verden, specielt i Afghanistan,
og det her drejer sig også om respekt – respekt for nogle mennesker, der godt nok for lang tid siden, som Venstres ordfører sagde, gjorde en fantastisk indsats.
Men det er jo ikke længere siden, end at vi er en del – jeg kan se udenrigsministeren, og jeg kan se mig selv – som er født under besættelsen, og der er stadig væk medlemmer her i Folketinget, som er født før besættelsen, og for hvem det var en helt særlig epoke i danmarkshistorien.
De personer, hvis hædersgaver vi her forhøjer, var frihedskæmpere, modstandsfolk, og det var dem, der kom i koncentrationslejr.
Men det var også, hvad der er nogle, der tit glemmer, de 5.000-6.000 danske søfolk, der straks og umiddelbart den 9. april, da tyskerne besatte Danmark, gik i allieret tjeneste, vendte deres skibe og sejlede til England eller til neutral havn i Amerika eller andre steder.
Der var altså mange, der ydede en kæmpeindsats, dem er der stadig væk nogle tilbage af, og derfor er det jo rigtigt, at de får den hædersgave, og at vi forøger den.
Der er nogle, der kan sige: Jamen 16.100 kr., er det så nok?
Det er jo netop en hædersgave, og hæder kan ikke gøres op i penge.
Et par hundrede af dem ligger begravet ude i Ryvangen, nemlig de, der blev henrettet af tyskerne og derfor ikke overlevede, men blev torteret, dømt og siden skudt.
Det er et godt lovforslag, og jeg synes, det er vigtigt, at vi stadig væk mindes og tænker på dem, der ydede en kæmpeindsats dengang, og som fortjener respekt, ligesom andre unge danskere gør i dag.
Ib Poulsen (DF), 2009-11-26:
Det er jo rigtig godt, at regeringen igen er kommet på banen i den her sag.
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at Dansk Folkeparti var utilfreds med, at man ikke ville forlænge Absalons ophold fra det tidspunkt, de tog hjem, den 1. april, og så indtil nu.
Men vi hilser det velkommen, at man nu igen vil være med i indsatsen mod pirateri i to perioder her fra nytår, og så håber jeg, at regeringen den her gang vil holde fast i, at man fortsætter efter nytår 2010, indtil problemet er løst.
Danmark er en af verdens største søfartsnationer, så selvfølgelig skal vi være til stede og bekæmpe pirateri.
Og som den tidligere ordfører sagde, er det jo rigtig godt, at vi nu har fået en aftale med Kenya om at tage krigsfanger.
Det hilser vi velkommen, og det er et godt initiativ, så vi bedre og mere effektivt kan jagte piraterne.
Da Absalon skulle have været hjemme midt i januar i år,
var det Dansk Folkeparti, der pressede på, for vi syntes ikke, det var rimeligt, at en så stor søfartsnation som Danmark trak sit bidrag tilbage, og det lykkedes da også at få overtalt regeringen til, at man fortsatte til den 1. april.
Så det var fint nok, men vi havde som sagt gerne set, at man var fortsat ud over den 1. april, og indtil man igen var klar nu her.
Så er det jo rigtigt, som det er blevet sagt, at det her er godt eksempel på, at Danmark kan være med til de her operationer, og at vi selv kan bestemme, trods det at vi har et forbehold på det her område i forhold til EU.
Dansk Folkeparti kan støtte forslaget.
Holger K. Nielsen (SF), 2009-11-26:
Den indsats, vi diskuterer i dag, ligger jo i forlængelse af det, vi tidligere har vedtaget her i Folketinget om bekæmpelse af pirateri, Task Force 150 og Task Force 151.
Det støttede vi, og derfor støtter vi også, at Danmark deltager i den her mission, som så bliver mere direkte under NATO's ledelse, Operation Ocean Shield.
Det er klart, at ligesom sidst, vi diskuterede de her ting, lægger vi også vægt på, at Danmark er en søfartsnation, og at vi har nogle maritime interesser, vi skal varetage.
Det er meget naturligt, at vi vurderer vores militære operationer udeomkring i verden, i forhold til hvilke nationale interesser, vi har.
Jeg mener bestemt, at vi, modsat andre steder i verden, har store interesser i forbindelse med hele det maritime, f.eks. at kunne beskytte den danske handelsflåde, og derfor er det naturligt, at vi lægger vægt på at kunne deltage i bekæmpelse af pirateri.
Det skal så også siges, at det jo ikke er gjort med det her.
Jeg tror, de færreste har en forestilling om – formentlig heller ikke regeringen – at vi kan få løst pirateriproblemet gennem den maritime indsats, vi gør hernede.
Der er tale om meget komplekse problemstillinger nede omkring Somalia.
Der er tale om en social og politisk udvikling i det område, som er dybt, dybt bekymrende; om næsten en hel generation, som er vokset op med, at det at bedrive pirateri er det, man skal leve af, og man får også af den grund mere og mere avancerede midler til at kunne foretage de her forbrydelser med.
Det er derfor, det også er nødvendigt med overvågningsmateriel, så vi bliver bedre til at overvåge farvandene dernede; at vi bliver mere præcise i den indsats, vi skal gøre; og at vi kombinerer det med politiske løsninger i hele området omkring Afrikas Horn.
Det er en meget, meget central del af det her.
Jeg synes også, vi skal være klar over, at vi skal være åbne over for kritiske diskussioner om den faktiske indsats.
Der er f.eks. en debat, som forskerne har,
om det kloge i at sejle i konvoj, som man jo i høj grad gør, og om der er andre måder, man måske kunne sejle på.
Man skal i det hele taget være meget opmærksom på, hvad det er af erfaringer, man kan drage af den hidtidige indsats, og at vi så også er åbne over for at gøre det i den her forbindelse.
Det er klart, at det er en fordel, at man har fået den aftale med Kenya.
Det var dybt, dybt problematisk, sidst man fik fanget nogle pirater og så ikke vidste, hvad man skulle gøre af dem, og det har selvfølgelig i høj grad undergravet tilliden til den her indsats, men det, at der kom en aftale om det, er ganske, ganske vigtigt.
Så alt i alt kan SF støtte det her beslutningsforslag.
Frank Aaen (EL), 2009-11-26:
Vi er også meget tilfredse med, at vi er kommet hertil, hvor vi er, og at vi er et af de lande, der relativt tidligt ratificerer den her konvention.
Der er en del anbefalinger i høringssvaret fra Røde Kors og Folkekirkens Nødhjælp, som jeg synes at vi skal arbejde for bliver gennemført.
Jeg har set, at det er kommenteret af ministeren i høringsnotatet, men vi vil vende tilbage til i udvalgsarbejdet, hvordan vi kommer længere i den retning.
Altså, noget af det, jeg synes er helt afgørende vigtigt, er jo, at vi prøver at påvirke andre lande til at tage det samme skridt, som vi gør.
Der synes jeg, at vi har et særligt ansvar – ikke fordi jeg vil hænge enkelte lande ud – for de lande, som vi betragter som vores allierede.
Der tænker jeg selvfølgelig på USA, og der tænker jeg også på Israel, som jo på bestialsk vis brugte dem, sidst der var konflikt i forhold til Libanon, og virkelig fik spredt enormt mange bomber, som folk stadig væk dør af i området.
Vi skal selvfølgelig også lægge pres på Rusland, og vi skal også lægge pres på Kina og de andre, men jeg synes, at vi har et særligt ansvar for at lægge pres på dem, der anses for at være vores venner, og som vi er i en eller anden form for alliance med.
Jeg synes også, vi skal tage fat i det der spørgsmål om investeringer i selskaber, der producerer klyngevåben, herunder pensionsselskaber, og give dem en hjælp til at komme ud af den slags investeringer, ved at de simpelt hen er klar over, at her er noget, som man skal være opmærksom på.
Og det synes jeg i særdeleshed at man skal gøre, fordi pensionsselskaber – det gælder jo selvfølgelig i særdeleshed ATP og LD, men også almindelige pensionsselskaber – jo forvalter offentlige midler, enten i form af at de direkte ved lov har fået pengene puttet ned i de der fonde, eller ved at vi har en skattebegunstigelse, der gør, at cirka halvdelen af de penge, der ligger i almindelige pensionskasser, er udskudt skat, altså i virkeligheden vores alle sammens penge.
Så der synes vi også at vi har et særligt ansvar for at lægge pres på, for at de trækker alle former for investeringer i selskaber, der producerer klyngevåben, ud.
Jeg synes, at man godt kan anlægge den betragtning, at det er vi faktisk forpligtet til at gøre, fordi vi ikke på nogen måde må hjælpe til, at andre producerer klyngevåben, og det skal vi altså heller ikke gøre finansielt.
Så er vi også enige i, at der skal afsættes midler til at hjælpe der, hvor der er ofre for klyngevåben, og hvor der stadig væk ligger klyngevåben.
Det gør vi også i et vist omfang, men det kunne vi sikkert gøre endnu bedre.
Enhedslisten støtter selvfølgelig det her forslag.
Niels Helveg Petersen (RV), 2009-11-26:
Det Radikale Venstre støtter med meget stor glæde dette forslag, og jeg vil da gerne komplimentere ministeren og hans embedsmænd for de almene bemærkninger til beslutningsforslaget, som giver en udmærket beskrivelse af arbejdet i tidens løb med at forbyde særlig inhumane våbentyper.
Nu føjer vi altså endnu en inhuman våbentype til de forbudte, og det er en glædelig begivenhed og udtryk for en god udvikling.
Konventionen indeholder bestemmelser om et forbud for de kontraherende stater, som det hedder, mod at bruge, udvikle, fremstille, på anden måde erhverve, oplagre, opbevare eller overføre visse våbentyper, der defineres som klyngeammunition.
Det er grundindholdet i de forpligtelser, Danmark hermed påtager sig.
Vi har klyngebomber, som skal destrueres.
Det er der redegjort for i beslutningsforslaget, og de penge, der skal bruges hertil, er det da en glæde at være med til at bevilge.
Helge Adam Møller (KF), 2009-11-26:
Da jeg hørte Dansk Folkepartis ordfører for 5 minutter siden, blev jeg helt betænkelig, inden konklusionen kom, for ordføreren kaldte forslaget for symbolpolitik og et slag i bolledejen, tror jeg det var.
Det er vist 90 pct. af dem.
Men hvis man kigger lidt på forhistorien, synes jeg nu alligevel, at der er grund til optimisme, fordi forhistorien går helt tilbage til 1899, ikke lige med klyngeammunition, men det var første gang, man havde en stor konference i Haag nede i Holland og blev enige om, at man fremover ville forbyde våben, der forårsagede unødig, menneskelig lidelse.
Det første, man forbød dengang, var så dum-dum-kugler.
Og til dem, der ikke har været soldat, kan jeg fortælle, at en dum-dum-kugle er et almindeligt projektil, ligesom man kender dem, men når det rammer et levende væsen, nærmest eksploderer det og forårsager altså nogle kolossalt store skader i stedet for bare at flyve gennem arme eller ben, hvilket kan være ubehageligt nok.
Men det startede altså dengang, og de har faktisk ikke været anvendt, i hvert fald ikke i officielle krige, siden hen.
Lad mig minde om Genèvekonventionerne fra 1925 efter første verdenskrig, hvor der blev anvendt giftgas og rigtig mange soldater på Vestfronten døde eller fik skader for resten af livet af giftgas.
Det forbød man så i 1925, og selv under hele anden verdenskrig blev det ikke anvendt en eneste gang.
Første og eneste gang, det mig bekendt er anvendt i krigshandlinger, siden det blev forbudt for 80 år siden, var af Saddam Hussein, der brugte det imod sin egen befolkning, kurderne, og myrdede, man er lidt uenige, om det var 10.000 eller 60.000, men et eller andet antal derimellem, ved hjælp af giftgas.
Så jeg tror altså, at det virker.
Det kan godt ske, at det ikke virker første dag, måske heller ikke anden dag eller tredje år, men et sted skal det starte.
Derfor er det godt og rigtigt, og vi støtter det helhjertet.
Ib Poulsen (DF), 2009-11-26:
Med alle de varme anbefalinger bliver det snart hedt herinde.
Med vedtagelsen af B 60 bliver Danmark et af 93 lande, som godkender konventionen om klyngeammunition.
Dansk Folkeparti støtter regeringens holdning, nemlig at anvendelsen af klyngevåben bør standses, idet man udmærket kan sammenligne dem med landminer.
I Dansk Folkeparti anerkender vi den indsats, som regeringen har ydet for at få skabt en international modstand mod klyngevåben.
Allerede i 2004 besluttede regeringen og Dansk Folkeparti, at Danmark skulle arbejde for et internationalt juridisk bindende forbud mod de farligste klyngevåben.
90 pct. af de lande, der besidder klyngevåben, tilslutter sig konventionen, men de sidder kun på 10 pct. af verdens beholdning af klyngevåben.
De store lande er ikke med.
Derfor kan man godt sige, at det her lidt er symbolpolitik, et slag i bolledejen, men det er et dyrt slag i bolledejen, som også Socialdemokraternes ordfører var inde på.
Det vil koste mindst 250 mio. kr. at destruere våbnene plus det, det koster at skulle anskaffe erstatningsvåben.
Jeg regner med, at regeringen har fokus på prisen for at destruere klyngevåben.
Kan det gøres billigere, eller er der mulighed for opbevaring eller noget andet?
Det er der jo umiddelbart ikke ifølge konventionen.
Det kommer til at koste de hårdt plagede skatteydere omkring 1 mia. kr. for lidt symbolpolitik.
Men vi er jo vant til at bruge 1 mia. kr. til symbolpolitik i ny og næ, uden at skatteyderne får noget for pengene.
Her tænker jeg på det kommende klimatopmøde.
Dansk Folkeparti kan støtte forslaget.
John Dyrby Paulsen (S), 2009-11-26:
Det er en meget, meget dyster baggrund, vi nu er i gang med at vedtage et beslutningsforslag på – ikke fordi der er noget galt med beslutningsforslaget, tværtimod, men baggrunden er dyster, nemlig ammunition, som mest af alt skader civile, ikke mindst børn, og som skader, efter at en eventuel krigshandling er afsluttet.
Det siger sig selv, at det må vi alle sammen være interesseret i at få forbudt, så vi kan komme det uvæsen til livs.
Med det her beslutningsforslag bliver det gjort fuldstændig entydigt og officielt, og det er entydigt godt.
At vi så ikke tog den direkte vej til konventionen, men skulle en tur omkring et forgæves forsøg i FN-regi på at få nogle af de store producentlande med, vil jeg så lade være.
Det medvirkede måske til at få forsinket processen en anelse, men man skal være glad for det resultat, der trods alt ligger på bordet nu, og det er vi også.
Det er lige før, at vi i den her sammenhæng må kalde det årets underdrivelse.
For det er ikke bare ønskeligt, det er i sandhed noget, som vi skal presse på for, så det ikke bare bliver ved konventionen, men at den også bliver gennemført i praksis.
For der er som sagt langt fra, at man har ideen, og til, at man egentlig kan få gennemført det, man gerne vil.
Og det, vi gerne vil, er at få destrueret den her klyngeammunition.
Derfor tror jeg, det er vigtigt, at Danmark presser på i den her sammenhæng for at få lavet nogle muligheder i praksis for at destruere ammunitionen på en billig og på en ordentlig måde, for det er det, der i sidste ende vil være med til at kunne føre den her konvention ud i livet.
Og det mener jeg vi skal presse på for at få gennemført.
Vi støtter naturligvis varmt beslutningsforslaget.
Karsten Nonbo (V), 2009-11-26:
Det her beslutningsforslag går ud på at udfase klyngebomber.
Det er jo en glædelig begivenhed, at det gør det.
Vi har før haft en debat her i Folketingssalen om klyngeammunition, og vi har haft to forespørgselsdebatter.
Den sidste, vi havde, var, så vidt jeg husker, i maj måned i år, hvor vi lavede et fælles forslag til vedtagelse og besluttede, at vi ville arbejde videre på at udfase de klyngebomber. Derfor kommer der nu et beslutningsforslag fra ministeren, hvori der står, at vi udfaser klyngeammunition.
Jeg har selv deltaget i en af de konferencer, der har været rundtom i Europa, og der har jo bl.a. været den i Oslo, så nu ligger der en konvention fra Oslo, og den er meget, meget detaljeret, med hensyn til hvordan vi udfaser klyngeammunition.
Sjældent har jeg set
noget så detaljeret og velgennemført som den her konvention.
Den indeholder bl.a. bestemmelser om opbevaring og om, hvordan destruktion skal foregå, om, hvordan man eventuelt kan få udsættelse, og om, hvordan man skal søge udsættelse.
Så vi tilslutter os det beslutningsforslag fra Venstres side og roser dem, der har udfærdiget det.
Per Stig Møller (KF), 2009-11-26:
Jeg vil godt takke Folketinget for den brede tilslutning, der har været til forslaget om at sende et dansk militært bidrag til Afrikas Horn og tage ledelsen for NATO's flådestyrke i en periode.
Jeg er ganske enig i alle de taler, der er blevet holdt.
Vi er jo en af de fem største søfartsnationer, som hr. Helge Adam Møller sagde, og det er vigtigt, at den civile søfart kan finde sted uhindret, og det har jo været opgaven, således som hr. Søren Pind nævnte, at sikre det i de sidste 2.100 år.
Det danske søværn var også – jeg tror, det var i 1797 eller 1798 – i kamp ud for Libyen, hvor man simpelt hen bombarderede Libyen for at sikre, at landet holdt op med at lave pirateri, det, der altså dengang hed barbariet, ud for Libyen.
Dernede havde vi en dansk admiral, som så også vandt, og det var en meget stor søsejr, som Danmark vandt dernede i Middelhavet.
Det er jo rigtigt, som det også er blevet nævnt, at NATO's og EU’s flådestyrker gennem Atalanta jo har haft en vis succes, fordi antallet af vellykkede piratangreb er faldet.
Vi tager så ledelsen i NATO, men det er fuldstændig rigtigt, som hr. Niels Helveg Petersen sagde, at det jo kun er Danmark, og Danmark alene, der afgør, om, hvornår og hvor dansk militær skal sættes ind.
Men NATO spiller en meget vigtig rolle i at afskrække piraterne og få stoppet pirateriet, for ellers skal den civile skibstrafik jo tage meget, meget store omveje.
Og vi kan heller ikke have, at vores søfolk bliver opbragt af pirater og kan bruges i piraternes spil efter at have været taget til fange af dem i månedsvis.
Det må høre op, og det er der heldigvis mange nationer ud over NATO og EU – der er jo også nævnt Kina, Japan og Rusland og andre – som vil være med til.
Så derfor er det også vigtigt, at vi fortsætter med yderligere indsatser, sådan som hr. Holger K. Nielsen var inde på.
Det er vigtigt, at vi er klar over, at vi ikke bare kan lade det militære bidrag stå alene, for piraterne kommer et sted fra, nemlig fra folk inde på kysten, som har opdaget, at det er et godt levebrød.
Det er det levebrød, der skal tages fra dem, men jo ikke således, at de så intet har at leve af.
Derfor er det vigtigt, at Somalia bliver stabiliseret, at vi bidrager til forsøget på at stabilisere Somalia, og at vi bidrager til en social, økonomisk og politisk udvikling i Somalia, som så betyder, at der ikke kommer nye pirater ud fra land, fordi de har noget bedre og noget sikrere at tage sig til.
Derfor har regeringen jo også lavet en Somaliastrategi – jeg tror bl.a., at den skal drøftes i nævnet i morgen – og der er det jo vigtigt, at vi er klar over, at opgaven altså er mangefold: Den er både til havs, og den er også til lands.
Det er jeg enig i.
Så jeg er glad for opbakningen.
Jeg er helt sikker på, at søværnet også er glad for den meget brede opbakning, der har været til opgaven.
Niels Helveg Petersen (RV), 2009-11-26:
Det Radikale Venstre støtter med glæde dette forslag.
I forlængelse af den tidligere ordveksling, der havde grundlag i et spørgsmål fra salen, vil jeg gerne understrege, at det jo altid er Folketinget, der træffer beslutning om at sende danske tropper udenlands.
Hvad enten vi har et forsvarsforbehold i EU eller ej, er det altid Folketinget, der træffer den beslutning.
Det er det jo også altid, når vi stiller styrker til rådighed for NATO.
Det er ikke en NATO-beslutning at sende danske tropper i kamp, det er alene en beslutning for det danske Folketing, jævnfør den danske grundlov.
Jeg vil godt understrege, at det danske bidrag jo er undergivet folkeretten.
Den giver lov til og mulighed for at få flådefartøjer til at opbringe piratskibe eller skibe, som pirater har bemægtiget sig eller har kontrol over, og flådefartøjer må om fornødent være bemyndiget til at ødelægge skibe.
Endvidere har de adgang til at inspicere skibe, og vi er derfor på folkeretlig meget fast grund, når vi stiller et dansk skib til rådighed for denne operation.
Pengene til operationen holdes inden for forsvarets rammer.
Det Radikale Venstre støtter med glæde dette forslag.