Frank Aaen (EL), 2008-12-16:
Det er såmænd bare det enkle spørgsmål, når det nu, som hr. Naser Khader sagde, er vigtigt at tage ved lære af det, der er sket: Hvordan skal man kunne tage ved lære, hvis ikke man ved, hvad der skete?
Det er jo det, undersøgelsen går ud på - at skabe et fælles erfaringsgrundlag for os alle sammen.
Så skal der selvfølgelig drilles politisk med, at det var dumt gjort, men det vigtige er jo, hvordan vi undgår, at det sker en anden gang.
Hvordan skal vi kunne tage ved lære uden at vide, hvad det var, der skete?
Alle ved, at Danmark gik i krig i Irak på en løgn, alle ved, at det har ført til en katastrofe, og ingen ved, hvad der vil ske i det land i de kommende år, men flere hundrede tusinde er i hvert fald indtil videre døde.
Vi ved også, at Dansk Folkeparti bidrog med de afgørende stemmer.
Ikke alene var det altså det tyndest tænkelige grundlag, Danmark blev sendt i krig på, men vi er også i den besynderlige situation, at Dansk Folkeparti i dag erkender, at det var en fejl, at Danmark gik i krig, men man står ved sin beslutning.
Som jeg prøvede at sige før i de korte bemærkninger, synes jeg, det er meget mærkeligt, at man, hvis man har erkendt, at man begik en fejl, så ikke selv er interesseret i at få undersøgt, hvordan man kunne komme i den situation.
Og at tro, at historikere kan basere deres undersøgelser på noget uden at komme ind og se, hvilke dokumenter der ligger i regeringens arkiver, uden mulighed for afhøring af embedsfolk og afhøring af politikere, at tro, at man kan grave sandheden om, hvad der skete, frem uden det, ved enhver ikke kan lade sig gøre.
Derfor vil jeg sige, at når Dansk Folkeparti på den ene side åbent erkender, at det var en fejl at gå i krig, men ikke ønsker at undersøge, hvordan man kunne begå den fejl, så er det, fordi man er bange for det, der kommer frem; så er det simpelt hen, fordi man ikke ønsker at få den viden frem i offentligheden.
Det er jo ikke kun Dansk Folkeparti, der har taget fejl.
Efterretningsvæsenet har erkendt, at det tog fejl.
Vi har masser af klare udsagn om, at det hele var forkerte påstande, og når vi nu ved, at det var gennemført forkerte påstande, oplysninger og opfattelser, som var baggrunden for, at Danmark gik i krig, og vi så har et beslutningsforslag, som statsministeren gang på gang har fortalt os ikke nævner ordet masseødelæggelsesvåben, så kan man selvfølgelig sige: Var det en misser, at man ikke lige nævnte det afgørende argument i offentligheden?
Var det en misser, at man ikke nævnte det, som hr. Søren Espersen før nævnte som argumentationen for at gå i krig, nemlig masseødelæggelsesvåbnene?
Var det en fejl, at det ikke blev skrevet?
Eller var det, fordi man vidste, at det argument ikke holdt for historiens dom, og at det derfor var klogt ikke at skrive det ind?
Man kan sige, at det var det jo, men det gør det jo bare meget værre, at man bevidst undlader at skrive det, som man baserer hele sin argumentation på, ind, fordi man godt ved, at det er løgn.
Jeg kan ikke forstå, at der ikke er et flertal i Folketinget, der synes, at det må undersøges.
Lige præcis den detalje: at det, der var hovedargumentet for at gå i krig, ikke blev nævnt i den egentlige vedtagelse om at gå i krig.
Hvorfor skrev man uden om den egentlige begrundelse?
Det synes jeg et stort mysterium.
Jeg mener, det er en tilståelsessag, at man argumenterer på den måde og så alligevel undgår at få det skrevet ind.
Så vil jeg også sige, at vi forleden dag stillede et spørgsmål her i Folketinget til statsministeren: Var der en eneste overvejelse om, hvad der skulle ske i Irak, efter at Saddam Hussein var væltet?
Og svaret var chokerende, svaret var chokerende: Nej, der var ikke én overvejelse, der var ikke én kontakt til USA om: Hvad gør vi, når vi har vundet krigen over Saddam Hussein?
Det viser jo også, at det hverken var sandheden om, hvad der skete i Irak, eller ønsket om at forbedre irakernes liv i det videre forløb, der var det drivende; det drivende for regeringen og Dansk Folkeparti var udelukkende at traske i hælene på George Bush, og lige så snart George Bush havde udstukket linjen, så fulgte man bare efter som lemminger.
Det er jo sandheden, og det er selvfølgelig også derfor, man ikke har lyst til på nogen måde at få gravet frem, hvad det nu egentlig var, der skete.
Derfor vil jeg bare sige, at alle de, der siger, at der ikke er grund til en undersøgelse, for det er der ikke brug for, gør det til hver en tid, fordi de ikke har lyst til at have undersøgelsen, for hvis der ikke var noget at skjule, så havde det jo været det nemmeste at beslutte: Selvfølgelig laver vi da en undersøgelse; bare se os i kortene, det er ikke noget problem.
Men når vi ikke må se regeringen og Dansk Folkeparti i kortene, så er det selvfølgelig, fordi der er et problem, og det ved man også ganske udmærket, og derfor er jeg også så glad for, at der er et flertal efter et kommende folketingsvalg, som vil sikre, at den undersøgelse kommer, for så får vi bedre belyst, hvad det egentlig var der skete i de dage.