Per Clausen (EL), 2009-04-17:
Når man lytter til denne debat, er der jo ikke nogen tvivl om, at den forskel, der har været på Enhedslistens holdning til biobrændstoffer, og den holdning, som er den almindelige i Folketingssalen, er blevet reduceret ganske væsentligt i løbet af de sidste 2-3 år.
Jeg skal også i min tale måske komme med et lille bidrag til en lille bevægelse fra Enhedslistens side, for med de tilkendegivelser, der her er kommet fra en række ordførere, mener jeg faktisk, at vi vel er i den situation, at vi skulle have en mulighed for at få fokuseret på det, der er det vigtige, nemlig 10-procents-målsætningen i år 2020, som det, der ligesom er det, der er målsætningen.
Så er spørgsmålet jo, om man skal sætte gang i noget, som er en dårlig start på den løsning.
Det er jeg meget enig i er værd at overveje.
Det er jo sådan, at når man ser på biobrændstoffer, er der i hvert fald mindst to alvorlige problemer, som det ser ud nu.
Det første er konkurrencen om jord til fødevarer.
Det er klart, at man selvfølgelig kan løse det problem ved at inddrage den jord, der ikke bruges til landbrug, til at producere fødevarer på, og så kan man bruge den jord, man producerer fødevarer på, til at producere biobrændsel på.
Med EU's nye bæredygtighedsregler bliver det sikkert sådan fremover, at man fælder regnskoven med henblik på at dyrke fødevarer, og så kan biobrændstofferne rykke ind de andre steder.
Det får den absolut negative konsekvens, at CO2-reduktionen og dermed gevinsten bliver reduceret, og det skaber også nogle andre natur- og miljømæssige problemer.
Det er også det, som er et af kerneproblemerne nu.
Hvis jeg ellers kan huske de diskussioner, der har været i Miljøudvalget og Europaudvalget rigtigt, tror jeg sådan set, at der i hele forløbet har været enighed om, at vi skulle have nogle skrappere bæredygtighedskriterier i EU.
Og jeg tror sådan set, at afstanden i ambitionsniveau mellem mig og ministeren har været mindre, end den har været mellem ministerens oprindelige ambitionsniveau og det, der så kom ud af det.
Når man kigger på det her lovforslag, synes jeg også, at man skal kigge på de udgifter, der er forbundet med det.
Jeg ved godt, at det kan overraske nogen, at Enhedslisten begynder at tale bekymret om udgifter til omstilling fra fossile brændstoffer til andre brændstoffer, men man skal ikke lade sig overraske over, at det også kan komme på tale.
Pointen er jo – og det er også et argument for, at vi har kritiseret andre dispositioner, som har været meget omkostningsfyldte - at der er grænser for, hvor mange midler og ressourcer der er til rådighed i vores samfund.
Vi deler fra Enhedslistens side fuldstændig det synspunkt, der er kommet frem om, at el også teknologisk har udviklet sig ganske eksplosivt i de senere år, hvad angår elbiler.
Det synes vi i virkeligheden man skulle prioritere.
Bare til allersidst en lille, åben bemærkning.
Vi har jo også tidligere været meget kritiske over for andengenerationsbiobrændstof, og det har vi været ud fra det synspunkt, at det, andre kalder affald, jo ganske ofte er en konsekvens af en absolut ikkebæredygtig produktion.
Men når det er sagt, skal det jo ikke udelukkes, at der kan produceres biobrændsel på affald, som kommer fra en produktion, som er bæredygtig, og som vi i hvert fald af den ene eller den anden grund er nødt til at opretholde.
Når fru Anne Grete Holmsgaard f.eks. nævnte almindeligt affald, vil jeg sige, at der ikke er nogen tvivl om, at det også handler om at nedbringe affaldsmængden, men i den udstrækning, der er noget, skal det selvfølgelig bruges så fornuftigt som muligt.
Pointen er bare, at hvis man har nogle meget skrappe krav til, hvad det er, man vil satse på inden for andengenerationsbiobrændstoffer, og nogle meget skrappe krav til de miljømæssige konsekvenser, vil det jo aldrig blive den forkromede løsning på problemet med biltransport eller i det hele taget på problemet med den transport, der er på landjorden; så vil der skulle andre ting til, og så må man jo i givet fald finde de rigtige steder at bruge biobrændstof.