Kristian Thulesen Dahl (DF), 2006-12-07:
Det er jo rigtigt, som Folketingets formand sagde ved afslutningen af den foregående ordførers tale, at man måske til dem, der har forvildet sig ind for at overvære noget af debatten her, skulle orientere om, at det, vi har en debat om nu, er ændringsforslagene til finansloven for næste år.
For man må jo sige, at meget af den debat, der har været indtil nu, sådan set ikke har forholdt sig ret meget til ændringsforslagene.
Man må også sige, at meget af det, Socialdemokratiet har bidraget med indtil nu, overhovedet ikke har forholdt sig til ændringsforslagene.
Man kunne jo få det indtryk, at det måske for mange af ændringsforslagenes vedkommende handler om, at det egentlig er rigtig gode ændringsforslag, og lad os derfor lade være med at bruge tid på det og på noget, hvor vi kan prøve at genere hinanden.
Men skulle man nu for et øjeblik alligevel forvilde sig ind på de der ændringsforslag og se på, hvad det er, de indeholder, så indeholder de jo en bred vifte af forhold, der skal forbedre vilkårene for ganske almindelige danskere.
Dansk Folkepartis bidrag i den her proces har jo været at tage udgangspunkt i det forslag til finanslov, som regeringen har fremsat, og forbedre det på en lang række punkter, så ganske almindelige danskere kan få forbedret deres vilkår.
Hele den her seance startede jo med, at vi havde forhandlinger i kølvandet af det velfærdsforlig, vi lavede i sommer.
Det er egentlig lidt utroligt, når man fra nogle af de forligspartier, der var bag den aftale og også bag ved at bruge de penge, der så skulle bruges i kølvandet af det, kan stå og sige, at det finanslovforslag, der nu ligger på bordet, stort set er visionsløst.
Det kan man godt undre sig lidt over, når nu en stor del af det, der ligger, faktisk er, at vi skal bruge flere penge på nogle gode områder i kølvandet af velfærdsforliget i sommer.
Jeg kan da ikke lade være med at sige, at jeg synes, det er godt, at vi kan bruge nogle flere penge på uddannelsesområdet, så vi kan få flere af de unge, der går ud af folkeskolen, ud i en ungdomsuddannelse.
Det synes jeg faktisk er godt, fordi det er et mål for os, at så mange som overhovedet muligt i det her samfund får en ungdomsuddannelse.
Det, der er en basis for et godt liv, for at man kan komme ud og få et godt arbejde, er, at man får en god uddannelse, og det gælder alle unge.
Vi synes sådan set også, det er godt, at de af de unge, der så ønsker at være iværksættere, altså starte egen virksomhed, får forbedret mulighederne i det forslag, der ligger.
Der lå et forslag om, at 10. klasse, som vi kender den i dag, skulle forsvinde, og at tilbuddet på efterskolerne ikke skulle være der, som vi kender det.
Vi syntes, der var noget fornuftigt i, at unge kunne vælge at gå i 10. klasse på en efterskole og lære noget og udvikle sig.
Og det er blevet fastholdt med den aftale her – det synes jeg da er værd at nævne.
Det har været noget, der har været diskuteret ganske længe.
Hvad angår hele forebyggelsesområdet, har vi et kæmpeproblem med, at folk bliver nedslidte, at folk bliver udsat for at måtte miste arbejdet, fordi de bliver nedslidte.
Med den her finanslov ligger der så 200 mio. kr., der skal bruges mere næste år på at forebygge nedslidning.
70 mio. kr. af dem er øremærket specielt til ældreplejen, hjemmeplejen.
At vi bruger flere penge på sådan nogle ting, er det ikke noget, man egentlig burde synes var fornuftigt og godt?
Så har forskning også været diskuteret meget, hvor der jo skal bruges 1 mia. kr. mere næste år.
Det kunne Socialdemokratiets ordfører vist ikke nævne med et eneste ord, selv om man jo ellers tidligere har sagt, at det var meget vigtigt, at vi brugte flere penge på forskning.
Det er klart, at når der nu kommer flere penge til forskning, er det ikke en idé at snakke om det, for så er det bedre at finde nogle områder, hvor man kan prøve at være sur.
Det var så lidt om det der med den aftale, der var i kølvandet på sommerens velfærdsaftale.
Så har vi også sammen med regeringen forholdt os til en række problemer for ganske almindelige danskere, som vi så også har lavet en afsluttende finanslovaftale til.
Et af de store problemer i fremtiden med at sikre, at danskerne har gode vilkår, er jo bl.a. at sikre, at vi har en ordentlig offentlig sektor, hvor vi har en god service fra den offentlige sektors side.
Vi kan se, at et af de steder, hvor der virkelig bliver problemer de kommende år, hvis ikke vi sætter ind, er i den offentlige sektor, om ikke andet så alene af den grund, at det bliver utrolig svært at finde tilstrækkelig mange ansatte til den offentlige sektor.
Vi kan se på alle de prognoser, vi sidder med, at der bliver store problemer.
Vi kan også nu se mange steder, at der er begyndende problemer, bl.a. på vores ældreområde.
Set fra Dansk Folkepartis side er det er altså sådan, at hvis man mangler arbejdskraft hos LEGO i Billund, kan det godt være, at man kan løse en del af det problem ved, at man får lavet noget af sin produktion i et andet land, i Tjekkiet eller ude i Asien, som en underleverance eller måske endda flytter en større del af produktio nen ud.
Det er aldrig noget, vi rigtig synes er godt, for vi vil jo gerne beholde arbejdspladserne herhjemme, men det er dog en måde, hvorpå de får løst nogle af deres opgaver, hvis de mangler arbejdskraft.
Men vi har det altså sådan, når det handler om den offentlige sektor, eksempelvis om plejen af vores ældre, at vi ikke i Dansk Folkeparti synes, det er et særlig godt forslag, hvis nogle ville synes, at vi skulle begynde at sige til de ældre: I kan få en god ældrepleje, fordi vi har lavet en aftale med nogle ude i Asien, hvor der er arbejdskraft, der kan I i øvrigt lige tage ud, og så kan I blive passet i jeres alderdom derude.
Det ville jo ikke lige være et godt svar at give dem.
Derfor har vi i finansloven lavet en aftale med regeringen, som tager hul på hele den her debat omkring en kvalitetsreform af den offentlige sektor.
Og derfor har det jo også været så afgørende for os, at vi med aftalen sætter penge af til en begyndende indsats.
For vores udgangspunkt er, at hvis vi vil have en bedre offentlig sektor, gør vi det ikke alene med de penge, der i dag er i den offentlige sektor.
Vi kan gøre meget for at få mere ud af de penge, vi allerede bruger, men vi tror også på, at hvis man skal lave en stor omstilling af den offentlige sektor, så vi får en bedre offentlig sektor alle sammen, kræver det også penge til de omstillinger, som er en følge af det.
Derfor har vi så fået afsat en kvart milliard kroner på finanslovforslaget for næste år til at komme i gang med den her opgave.
Vi har ikke lagt skjul på, at det for os at se er penge, der skal starte den her proces, når man til sommer har de gode politiske forslag.
Vi tror ikke på, at det er tilstrækkeligt for at få en bedre offentlig sektor.
Der skal flere penge til i kølvandet af det, men det er et startbidrag.
Jeg mener, når man har det udgangspunkt, som jeg her har gjort rede for, så er det altså godt nok utrolig skuffende at komme til sådan en finanslovdebat og høre, at det store oppositionsparti, der håber at komme i regering, mener, at man skal håndtere det inden for de penge, der så er, og at man vil stemme imod de her 250 mio. kr. ekstra til den offentlige sektor.
Jeg forstår det simpelt hen ikke.
Jeg kan ikke finde hverken hoved eller hale i, at Socialdemokratiet vælger at stemme imod at give en kvart milliard kroner ekstra næste år til den offentlige sektor – en bevilling, der alene har overskriften: bedre kvalitet i den offentlige sektor.
Det er fair nok at mene, at der skulle mange flere penge til.
Vi ved godt, at det er sådan at tage et ansvar i form af et forlig og at være i opposition.
Jeg har selv siddet i den rolle engang, og jeg ved, hvordan tal kan være sådan lidt tilfældigt valgt en gang imellem, og det er de så for Socialdemokratiet netop nu.
Fred være med det.
Men at man derfra vil sige, at man vil afvise en kvart milliard ekstra til bedre kvalitet i den offentlige sektor næste år, er mig en gåde.
På ældreområdet har vi et andet godt forslag, når det handler om kvalitet, nemlig at der over de næste 2 år skal bruges 200 mio. kr. på, at de ansatte i vores ældreomsorg kan komme med forslag til forbedringer inden for deres område.
Det håber jeg så til gengæld kan få en bredere tilslutning.
Det baserer sig jo på, at de ansatte, der i dagligdagen går med tingene, ved, hvor skoen trykker, og de kan komme med forslag til, hvordan man kan forbedre deres arbejdsdag.
Vi ved godt, at hvis ansatte i den offentlige sektor får en bedre arbejdsdag, vil det typisk også give sig udslag i, at de mennesker, de har med at gøre i den offentlige sektor, altså her de ældre, også får det bedre og får en bedre pleje.
Vi har så, som det allerede har været nævnt i debatten, ikke bare haft kig på, hvordan vi forbedrer vilkårene for pleje og omsorg af de ældre, men også hvordan vi giver de pensionister, der har en rigtig dårlig økonomi, bedre vilkår.
Ældrechecken har vi jo nu igen fået udbygget.
Det var den ældrecheck, der var nogle, der hånede os for, da vi startede med at arbejde med ældrecheck, og som de slet ikke mente ville blive til noget, for det var bare sådan en midlertidig foranstaltning.
Nu kan vi da se, at den begynder at være oppe på et niveau, der nu nok er nået dertil, at ikke ret mange vil foreslå den afskaffet.
Der, hvor forbedringen jo er mest mærkbar næste år, er der, hvor vi får fjernet den urimelige modregning i boligydelsen, som pensionisterne har oplevet.
Det er 135.000 pensionister, der bor i lejebolig, der primært får glæde af det – 135.000 pensionister, der i dag oplever, at de modtager ældrechecken, og så får de efterfølgende en modregning i boligydelsen.
Det slipper de for fremover.
Ud over det hæver vi så ældreydelsen til alle pensionister – de ca. 220.000 pensionister – hvoraf hovedparten altså får den fulde ydelse.
Vi har hele tiden sagt, at det ikke er en guldregn ned over de pensionister, der har dårlige økonomiske vilkår.
Det er en lille håndsrækning til nogle af de økonomisk allerdårligst stillede pensionister i det her land, lidt ekstra midler at gøre godt for.
Det synes jeg egentlig burde vække noget mere tilfredshed, end vi har hørt indtil nu.
Det er jo naturligt nok, fordi en meget stor del af vores indsats i den offentlige sektor, servicen over for borgerne, leveres gennem kommunerne.
Så får vi nemlig at vide, at vi skal tale om, hvordan folk oplever det.
Og så kan vi jo selvfølgelig gå ud på gaden spørge: Hvordan oplever du det?
Men herinde er det somme tider sådan, ud over at vi selvfølgelig er meget påvirkelige af, hvordan folk oplever det – for det ville da være mærkeligt andet i et demokrati – at vi må dykke ned i tallene for at se, hvordan tingene udvikler sig.
Der kan jeg godt se, det kan være lidt besværligt for nogle, når vi f.eks. har tallene for børnepasning.
Når man nu har været ude og sige, at der skal fyres 3.000 pædagoger, når man nu har været ude og sige, at der skal være milliardstore nedskæringer i kommunerne, og tallene så kommer ind og viser, at det skal der så ikke, er det da træls, at vi er nogle, der så bruger tid på at nævne tallene – det kan jeg da godt se – men ikke desto mindre bliver vi vel nødt til det.
Om ikke andet bliver vi da nødt til at orientere kollegerne herinde om, hvordan det ser ud.
Tallene for dagpasningsområdet er nu, at man forventer, at man næste år holder et uændret niveau – uændret niveau – og at man oven i det så lægger den sum, vi med finansloven kommer med til bedre kvalitet i dagpasning, nemlig 200 mio. kr.
Men hvis det nu er udgangspunktet, altså et uændret niveau fra 2006 til 2007, og der så kommer der flere penge med finansloven til bedre kvalitet, er det så en nedskæring, eller er det ikke en nedskæring?
Herinde er det en nedskæring, fordi vi så går væk fra at måtte diskutere, hvad tallene er, til at diskutere, hvordan folk oplever det.
Jeg har tidligere i debatter herinde også sagt, at folk vil opleve det vidt forskelligt, fordi vi, oven i at vi altså åbenbart, ser det ud til, har uændrede udgifter til børnepasning næste år i forhold til i år, så endda lægger lidt oveni med finansloven.
Ud over det har vi en kommunalreform, hvor kommunerne bliver lagt sammen; vi har en udligningsreform, hvor vi forsøger at bekæmpe ulighed i det her land ved at flytte penge fra nogle områder, der har en bedre økonomi, til områder, der har en dårligere økonomi.
Vi bekæmper uligheden ud over landet.
Derfor vil folk selvfølgelig alene af den grund opleve tingene forskelligt, alt efter om de bor i et område, hvor f.eks. fem kommuner bliver lagt sammen til en, der oplever serviceforbedringer, altså at man får bedre vilkår, eller man bor i den del af kommunen, hvor man drosler lidt ned for at hjælpe dem ovre i den anden del, der skal have nogle bedre vilkår.
Derfor hænger tingene ganske, ganske glimrende sammen.
Og hvis man vil se det i en sammenhæng – det ved jeg godt det kan være lidt svært at bede politikere om, det skal man måske vare sig for – så er der en klar logik i det, der foregår.
Det er klart, at hvis man ikke vil det, fordi det ikke passer ind i ens kram at se helheden i det, så kan man selvfølgelig pille de her enkeltelementer ud og så kun fokusere på dem for at få lige præcis den dagsorden sat, man gerne selv vil have.
Fred være med det, det er det politiske spil, og det deltager vi gerne i også i den her debat.
Det her var så et beskedent forsøg på alligevel at trænge lidt igennem over for i hvert fald nogle af mine kolleger, som åbenbart ikke rigtig har villet se, hvordan tingene er i en større sammenhæng.