Jørgen Poulsen (RV), 2011-04-28:
Jeg vil egentlig starte med at sige tak for den her debat.
Jeg synes faktisk, vi er kommet et godt stykke vej, når vi her i dag har kunnet fastslå, at der jo rent faktisk ikke findes nogen praktiske forhindringer for at indføre dobbelt statsborgerskab, så vi på den måde ville kunne lette tilværelsen for alle de danskere, der bor uden for vores land, og såmænd også for de udlændinge, som bor og arbejder i vores land.
Jeg kan så være en lille smule ærgerlig over, at vi skal skynde os så langsomt, for vi er jo ved at blive de sidste – i hvert fald i Europa – til at tilrette vores lovgivning til de tider, vi befinder os i.
Jeg vil egentlig godt citere Venstres politiske ordfører, fru Ellen Trane Nørby, da hun forleden tiltrådte som politisk ordfører for Venstre, for da sagde hun nemlig om de her ting, hvor vi er bagefter i forhold til det internationale:
Verden er større end Danmark, og vi må forholde os til, at vi er en del af en global verden.
Vi skal have ind i den danske debat, at vi ikke lever hverken i en osteklokke eller et akvarium.
Problemet her er jo, at vi med det her dobbelte statsborgerskab faktisk fortsat befinder os i en osteklokke.
Vi er et af de meget, meget få lande, der ikke har villet tilpasse os, og det synes jeg er ærgerligt for netop et land som Danmark, som jo lever af at være udadvendt og internationalt.
Og det er jo også det, vi vil med det her forslag, selv om vi får skudt andre motiver i skoene, som om vi vil nedbryde nationalstaten.
Vi vil gerne bringe Danmark på højde, også på det her område, med de andre lande, vi sammenligner os med.
Jeg vil så også sige – for det skal da siges – at for Radikale Venstre handler spørgsmålet om dobbelt statsborgerskab også om integration.
Det handler om lighed.
Det handler om demokrati.
Vi finder det helt urimeligt, at danskere, som bor i udlandet, og de udlændinge, som bor her i Danmark, skal forhindres i at tage del i den almindelige demokratiske proces i samfundslivet i Danmark.
Det, der sker med det her, er jo, at der bliver en voldsom risiko for, at danskere i udlandet og udlændinge, der bor i Danmark, bliver låst fast i en status som udlændinge hele deres liv.
Det kan ingen være tjent med.
Her er der tale om en verdenskendt dansk forsker, som er ansat ved Harvarduniversitetet i USA, og problemet er jo, at hun ikke kan få adgang til laboratorier i USA, som er belagt med den sikkerhed, der gør, at man skal have et amerikansk statsborgerskab for at komme der.
Hun kan ikke søge stillinger, som kræver, at hun har et amerikansk statsborgerskab, og hun kan ikke få over sit hjerte at give slip på det danske statsborgerskab, for hun vil tilbage til Danmark.
Og Danmark kunne jo egentlig have god brug for, at et sådant menneske kunne færdes i de forskermiljøer og arbejde i de forskermiljøer; det ville da være til stor gavn for Danmark.
Men nu må hun sidde og se på, at kandidater fra andre lande, f.eks. Finland eller Sverige eller Belgien, hvor man jo tillader dobbelt statsborgerskab, kan søge de her stillinger.
Og jeg synes, Danmark skyder sig lidt i foden ved fortsat at opretholde disse rigoristiske regler.
Jeg må jo så desværre erkende, at debatten heller ikke i dag har ført frem til, at det står lige for døren at indføre dobbelt statsborgerskab.
Jeg synes, det er, som om man her i Folketinget vil nægte, hvordan verden er indrettet.
Jeg synes, det er en helt utrolig fint gennemarbejdet rapport, vi har fået fra ministeriet, fra regeringen; den gør jo punkt for punkt op med alle de myter og fordomme, der har været på det her område – som om nogen kunne gå ind og snylte på det danske velfærdssamfund; som om nogen kunne gå ind og sko sig på at have mere end ét statsborgerskab.
Det er helt ubegrundet.
Der er ikke så meget at være bange for.
Jeg synes jo også, det må gøre meget indtryk på medlemmerne her i salen, at de lande, som har gennemført det, og som har haft det i årevis, ikke kan sige andet, end at det har været positivt, både for dem, der bor i landet, de udlændinge, der er kommet til landet, og også for de borgere, som er flyttet ud af landet.
Men jeg vil ende med endnu en gang at sige tak til ministeren for at gå ind i det her med den alvor, som jeg synes ministeren gjorde det med, og tak til alle ordførerne fra de andre partier.
Jeg synes, det har været en fuldstændig anderledes og langt mere rimelig debat, end vi tidligere har haft om det her spørgsmål.
Jeg fornemmer rent faktisk, at det bevæger sig i den rigtige retning, og at vi ligesom godt vil erkende, at det her nok kommer en dag; det handler bare mere om, hvornår det så kommer.
Jeg vil selvfølgelig sige særlig tak til SF for støtten og ikke mindst til Liberal Alliance, og også tak til Enhedslisten for den støtte, man har givet os.
Jeg håber stadig væk ikke, at vi skal være de sidste til at indføre dobbelt statsborgerskab.