runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-11-17:
Ministeren gentager igen: Jeg har ikke kendskab til, at der er foregået noget ulovligt.
Men vi har kendskab til, at der i pressen berettes om ting, som fremstår som ulovlige.
Jeg kan ikke forstå, hvordan man som ansvarlig justitsminister kan sige: Jamen det behøver vi overhovedet ikke at undersøge.
Jeg kunne ikke forestille mig, at ministeren ville sige sådan om noget som helst andet ulovligt forhold.
Men det fremgår af redegørelsen, at det, man foretager sig fra amerikansk side, må man kun gøre i ambassadens umiddelbare nærhed.
Så står der yderligere, at optagelse af fotos, lyd og film uden for ambassadens område alene kan ske i overensstemmelse med relevante danske regler, herunder loven om tv-overvågning på offentligt sted samt beskyttelse af privatlivets fred.
Så er det så, at jeg synes, at vi også lige trænger til at få persondataloven med ind i billedet.
Den siger bl.a., at man skal gøre mennesker opmærksomme på, at de bliver registreret, og så vidt jeg ved, er det i hvert fald ikke sket.
Hvis der er oplysninger om potentielt strafbare forhold som terror, er der også meget, meget stramme regler, for det er jo personfølsomme oplysninger, og der skal rigtig meget til, for at man kan registrere.
Det skal også indberettes, at man registrerer de her ting, og Datatilsynet skal modtage en sådan indberetning.
Hvis ikke der er orden i de ting, er der jo tale om ulovligheder.
Julie Skovsby (S), 2010-11-17:
Mener ministeren, at regeringens madordning har været en fiasko, når over halvdelen af forældrene til børn i daginstitutioner har besluttet, at de ikke ønsker regeringens madordning, jf. undersøgelser fra både Politiken og Berlingske Tidende den 11. november 2010?
Tak for det.
Mener ministeren, at regeringens madordning har været en fiasko, når over halvdelen af forældrene til børn i daginstitutioner har besluttet, at de ikke ønsker regeringens madordning, jf. undersøgelser fra både Politiken og Berlingske Tidende den 11. november 2010?
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-17:
Til at begynde med vil jeg gerne slå fast, at hele ideen med at ændre reglerne for frokostordningen var at skabe fleksibilitet i ordningen, så forældrene fik mulighed for at få indflydelse på, om de ville med i frokostordningen eller ej.
Nu har forældrebestyrelserne i daginstitutionerne fået mulighed for at fravælge frokostmåltidet, og det har flere så benyttet sig af.
Og det er sådan set et udtryk for det frie valg, og det var netop den valgfrihed, der var formålet med lovændringen.
Når det så er sagt, så siger det jo sig selv, at forældrene fravælger frokosten, hvis forældrene bliver bedt om at tage stilling til noget, som de reelt ikke ved hvad er.
Kommunerne skal altså oplyse forældrene om den forventede pris for frokostmåltidet, ligesom kommunerne må fortælle forældrene, hvad det er for en type frokostordning, der forventes i den enkelte daginstitution.
Hvis kommunerne ikke oplyser forældrene ordentligt om pris og kvalitet, eller hvis de præsenterer forældrene for en dyr og dårlig frokostordning, er det egentlig meget klart, at forældrene vil fravælge den.
Det ville jeg sådan set også selv gøre.
Jeg mener, at det i denne sammenhæng er helt afgørende, at vi sætter fokus på dialog, at kommunerne skal i dialog med forældrene for på den måde at finde frem til nogle løsninger, som forældrene gerne vil have.
Vi ved jo, at der er steder, hvor forældrene ikke fravælger frokostordningen.
Senest har Politiken bragt en undersøgelse, som viser, at der er rigtig mange forældre i København, som gerne vil have frokostordning til deres børn, også selv om prisen ligger et sted mellem 27 og 32 kr. om dagen.
Det kunne tyde på, at forældrene gerne vil betale, hvis kvaliteten er i orden.
Når det kan fungere nogle steder, må det også kunne fungere andre steder.
Her må kommunerne altså til at lære af hinanden.
Julie Skovsby (S), 2010-11-17:
Skal jeg forstå ministerens svar på den måde, at regeringens madordning ikke har været en fiasko, selv om over halvdelen af forældrene nu siger, at de ønsker at stemme nej til ordningen?
Jeg synes, det er vigtigt at få nævnt, at det, der jo er historikken, er, at madordningen blev indført i 2008.
Først var det tiltænkt, at det skulle være obligatorisk.
Sidste år ændrede forligsparterne, regeringen, Dansk Folkeparti og Liberal Alliance, den, så ordningen blev frivillig.
Der skal stemmes hvert andet år.
Det er vel også lige værd at have in mente, at undlader man at stemme, tæller ens stemme for et ja.
Jeg tror ikke, at vi nogen andre steder kunne forestille os at have samme ordning, i hvert fald ikke hvis man tog sådan noget som en folkeafstemning til EU eller andre ting.
Men mit spørgsmål var egentlig, om det har været en fiasko, når det er det, der er udsigterne, nemlig at over halvdelen af forældrene vil sige nej.
Det kunne være interessant at høre, hvor ringe det egentlig skal være, for at ministeren og regeringen erkender, at det har været en fiasko med den her madordning.
Hvor ringe skal kvaliteten være, hvor meget discountmad skal det være, hvor høj skal prisen være, og hvor meget skal det halte efter, for at regeringen og ministeren vil sige, at o.k., så har det måske været en fiasko?
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-17:
Nu vil jeg sige til spørgeren, at jeg på ingen måde mener, at det er en fiasko.
Hvis forældrene bliver tilbudt eller sat over for et discounttilbud, som spørgeren fremhæver, eller de bliver sat over for en ordning, som de faktisk ikke ved noget om, så kan de fravælge det.
Det, der ligger i lovgivningen, og det, der ligger i den her madordning, er, at man kan foretage et aktivt fravalg, hvis man simpelt hen ikke mener, at det tilbud, som kommunen kommer med, er i orden.
Så det der med at sige, at det hele er en fiasko, og at det er et spørgsmål om discountmad, mener jeg faktisk er forfejlet.
Hvis det var en god kvalitet til en god pris hele vejen igennem, så er jeg sikker på, at vi havde set, at der var endnu flere, der havde sagt ja tak til den her ordning.
Vi kan se, at netop de steder, hvor forældrene bliver stillet over for et reelt valg, hvor de har god oplysning om, hvad det er for en kvalitet, og de ved, hvad det er for en mad, som bliver tilbudt børnene, og de kender prisen, så går de faktisk hen og siger ja.
Når det er uvist, siger de derimod nej, og derved får vi sådan set også fravalgt discountløsninger.
Julie Skovsby (S), 2010-11-17:
Altså, jeg tror ikke, at der er nogen, der er uenige i, at det er godt, at forældrene siger nej, når de får et dårligt tilbud.
Selvfølgelig er det godt, at forældrene siger nej, når de kan se, at det produkt, de får, den mad, de får, måske er ringere end den madpakke, de selv kan smøre, og den er tilmed også dyrere.
Det, der er pointen her, er jo, at ordningen er underfinansieret og var det i 2008, og at mange kommuner som konsekvens af nulvæksten har svært ved at give forældrene et rigtig godt tilbud.
Derfor synes jeg, at det er vigtigt igen at få slået fast, når nu det er regeringen, der har ansvaret for den her madordning, har indført den i 2008 sammen med støttepartierne og har ændret den: Hvor ringe er det så, at kvaliteten skal være, for at man siger, at det er en fiasko, at det ikke økonomisk hænger sammen, og at det kan vi ikke byde forældre, der har børn i daginstitutioner?
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-17:
Nu er vi jo sådan set enige om, at hvis det er en dårlig madordning, hvis det er discount, så er det rigtig godt, at forældrene kan sige nej og fravælge den.
Det er rigtig dejligt, at vi sådan set er enige på den front.
Men med hensyn til at det skulle være underfinansieret, kan jeg for det første sige, at kommunerne har fået penge til at finansiere de køkkener, der skal være ude i daginstitutionerne, og for det andet vil jeg sige angående den madordning, der bliver tilbudt børnene, at det sådan set meget klart står i loven, at kommunerne kan tage det, som madordningen koster.
Så er det jo bare med at finde frem til en god ordning, hvor man både har fokus på kvalitet og en god pris.
Så er den jo ikke underfinansieret.
Jeg har det igen sådan, at når det kan lade sig gøre i nogle kommuner, hvor de både kan finde en god dialog med forældrene, og hvor de også kan finde frem til en god madordning, som forældrene godt kan lide, og samtidig også gøre det til en pris, som kan accepteres, bør man også kunne finde ud af det i andre kommuner.
Derfor er jeg også sikker på, at når man kan indse, at de godt kan i andre kommuner, og kan lære af de metoder, de bruger, så vil vi også fremadrettet se, at der er flere, der vil takke ja.
Julie Skovsby (S), 2010-11-17:
Jeg må sige, at jeg simpelt hen ikke er enig i, at den her ordning skulle være fuldstændig finansieret, og at det her ikke er et typisk eksempel på kommuner, der står under nulvækst.
Jeg kan minde om, at De Konservative startede med at forsvare forældres ret til at smøre madpakker, og så kom madordningen i 2008, og så lavede man ordningen om igen.
Nogle kommuner har jo været ude at bygge køkkener i daginstitutioner, fordi man troede, at det var obligatorisk.
Det var det så ikke alligevel.
Det vil sige, at der står køkkener i nogle kommuner, som bliver brugt til at lave kaffe i, med køleskab til madpakker, og ellers ikke brugt til andet.
Det er da fuldstændig uansvarligt af regeringen.
Andre områder, hvor vi ser typiske eksempler på nulvækst, er jo lukkedage og lukkeuger osv., så hvordan kan man sige, at det her ikke er en konsekvens af nulvækst i kommunerne?
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-17:
Nu har man jo førhen prøvet at arbejde med nedrivninger i de udsatte boligområder.
F.eks. er det sket i Kokkedal med stor succes, hvor man har revet en boligblok ned for at skabe rum for andre ting; f.eks. arbejder man med en meget ambitiøs tilgang i Gellerupparken, hvor der skal rives nogle boligblokke ned; og f.eks. har man også i Askerød sat netop nedrivning af nogle boligblokke på dagsordenen.
Så der er faktisk interesse for at få brugt nogle af de midler, der er sat af til nedrivninger.
Baggrunden for, at vi har sat de penge af, er netop, at vi ønsker at efterkomme et ønske, der er ude i nogle af boligorganisationerne, og når vi bliver spurgt, hvad det sådan cirka svarer til, så siger vi, at det kan være omkring 2.000 boliger, og der har man taget udgangspunkt i, hvad det førhen gennemsnitligt har kostet at rive boliger ned, plus at man så tager højde for, at man med den her aftale faktisk kan gå ind og yde større støtte til nedrivning af boliger, for vi er udmærket godt klar over, at nogle af de her boliger faktisk ikke er betalt ud.
Så de beregninger, der ligger bag de godt 2.000 boliger, er faktisk rigtig velfunderet.
Peter Westermann (SF), 2010-11-17:
Jeg noterer mig ministerens optimisme, men tillader mig alligevel at være en smule mere realistisk og bare slå fast, at vi i SF ikke mener, at en ekstra bevilling på 5 mia. kr. kan betale for et markant løft og samtidig få høvlet køen af projekter for 8 mia. kr. helt væk.
Ministeren nævner selv puljen til nedrivninger, og i den forbindelse synes jeg, det kunne være interessant at høre, hvorvidt ministeren mener, at de 500 mio. kr., der er sat af, vil kunne række til at rive over 2.000 boliger ned over 4 år, sådan som ministeren er citeret for at sige i pressen.
Ministeren har muligvis udeladt den beregning, at mange af de boliger, man vil rive ned, er højt belånt, så prisen for at rive dem ned er rigtig stor.
Så betyder det her en markant ekstraudskrivning for landets kommuner og for realkreditinstitutterne?
Og vil det i så fald betyde, at landets almene boligselskaber vil få sværere ved at få lån i realkreditinstitutterne, hvis realkreditinstitutterne ved, at et lån til et alment boligselskab betyder en risiko for, at lånet går tabt, når man river ned?
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-17:
Der må jeg igen korrigere spørgeren, for hvis man ser på nogle af de indsatser, der er i den samlede ghettostrategi, den samlede ghettoplan, ser man, at der også er sat midler af på selve finansloven.
Der kommer så også midler fra satspuljen, og ja, det er rigtigt, at man, som det har været førhen med boligaftalerne, går ind og sætter rammerne for, hvad Landsbyggefonden kan bruge de kommende år.
Med hensyn til hvad der egentlig er meningen med Landsbyggefonden, så lever den her boligaftale på glimrende vis op til formålet med Landsbyggefonden, nemlig at Landsbyggefonden med de penge, der bliver indbetalt fra alle de udamortiserede lån rundtomkring i de enkelte boligorganisationer, der er betalt ind til Landsbyggefonden, solidarisk med de mest udsatte boligområder går ind og løfter f.eks. en renoveringsindsats der.
Derfor er jo hele formålet med Landsbyggefonden sådan set også på glimrende vis imødekommet med den her boligaftale.
Peter Westermann (SF), 2010-11-17:
Mener ministeren, at den indgåede boligaftale, der over de næste 3 år vil give Landsbyggefonden mulighed for at investere 5 mia. kr. mere, er en ambitiøs aftale, set i lyset af at der allerede nu er et renoveringsefterslæb, der betyder en kø på over 200 projekter til en værdi af 8 mia. kr?
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-17:
Jeg er rigtig glad for, at hr. Peter Westermann stiller mig netop dette spørgsmål, for det afspejler nemlig en meget udbredt misforståelse, som jeg meget gerne vil udrydde.
Herudover er der årligt i perioden fra 2011-2016 afsat en ramme på 2,6 mia. kr.
Sammen med den ekstraordinære indsats er der således i de kommende 6 år afsat knap 21 mia. kr. til renoveringer, og så har vi jo at gøre med et helt andet tal – faktisk er det et historisk højt tal – og konkret betyder det, at Landsbyggefondens venteliste til renoveringsstøtte kan være afviklet allerede inden 2013.
Peter Westermann (SF), 2010-11-17:
Det er meget optimistisk at mene, at renoveringskøen kan blive afhjulpet allerede så hurtigt, som ministeren giver udtryk for.
Bevares, udgangspunktet var meget uambitiøst, men det, man kommer op med, er bare ikke i nærheden af at møde udfordringen, for udgangspunktet var jo et niveau på de 2,6 mia. kr. som basis, som var det, ministeren også gav udtryk for.
Så kommer man med en pose penge – kun over 3 år – på 5 mia. kr. ekstra, og derefter går man tilbage til det foregående niveau.
Et ekstra beløb på 5 mia. kr. kan jo ikke betale et efterslæb fra det tidligere niveau, hvor man stadig væk gav 2,6 mia. kr. om året.
Det kan jo ikke betyde, at man med 5 mia. kr. så kan renovere for 8 mia. kr. projekter, eller hvordan?
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-17:
Det har Landsbyggefonden endnu ikke gjort, for man skal jo først i gang med de kommende ansøgninger, der kommer ind.
Hvis man foretager lidt hovedregning, vil man kunne se, at der med de 5 mia. kr., der bliver afsat ekstra, og de 2,6 mia. kr., der er årligt, faktisk er rigeligt rum til, at man godt kan få afviklet ventelisten inden for de kommende 3 år.
Peter Westermann (SF), 2010-11-17:
Ja, det ville der være, forudsat at behovet for renovering var stoppet nu, altså at der ikke var nye boliger, der skulle renoveres, nye store projekter.
Vi kan bare konstatere, at der med den forrige aftale blev opbygget et efterslæb på 8 mia. kr., og derfor er en ekstra indsats på 5 mia. kr. ikke nok, og slet ikke i lyset af at regeringen jo i sin boligaftale skriver om en masse øvrige tiltag, som skal finansieres med den her boligaftale.
Det er jo ikke alle pengene, der skal gå til renovering.
Men mener ministeren virkelig, at der vil blive råd til at finansiere et renoveringsefterslæb på 8 mia. kr. med en ny pose penge på 5 mia. kr. og samtidig sikre et gevaldigt løft af de udsatte boligområder, så man kan trække flere ressourcestærke beboere til, hvilket vi jo er enige i er udfordringen?
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-17:
Alle de midler, der skal bruges dertil, ligger ud over den årlige ramme på 2,6 mia. kr. til renovering.
Dertil vil jeg lige fremhæve, at man, hvis man ser på, hvordan profilen har været bagudrettet, vil kunne se, at det faktisk først er igennem det seneste år og fremadrettet, at vi er på et historisk højt niveau, der hedder 2,6 mia. kr. om året.
Det har man sådan set ikke været førhen.
Det er derfor, på den baggrund, og plus de ekstra 5 mia. kr., at jeg er optimistisk i forhold til at få afviklet den kø, der er, på de 8 mia. kr.
Nu vil jeg holde mig til emnet, og det er madordninger, og ikke begynde at komme ind på lukkedage osv., for så bliver det et langt svar, jeg skal komme med.
Nemlig, og jeg skal holde mig til tiden.
Forældrenes valg er jo netop bevaret med den her ordning og netop ved, at de kan foretage et fravalg.
Jeg er som konservativ rigtig glad for, at forældrenes valg er bevaret.
Med hensyn til køkkenerne er det jo ikke spildte kroner der.
For det andet kan forældrene jo selv beslutte, om de vil lave deres egen madordning.
Der har de jo også brug for at have et køkken.
Julie Skovsby (S), 2010-11-17:
Er ministeren enig med De Konservatives socialordfører, Vivi Kier, i, at madordningens manglende succes bl.a. skyldes, at personalet i daginstitutionerne er negative over for madordningen?
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-17:
Regeringen ønsker et samfund, hvor alle har lige muligheder for et godt liv, og hvor vi alle har lige muligheder for at forfølge vores ambitioner, som vi hver især ønsker det, uanset hvor vi bor.
Opgøret med ghettoerne kræver en bred indsats.
Problemerne kan ikke løses med politi alene, med job alene, med uddannelse alene, med integration alene, med socialt arbejde alene eller med boligpolitik alene, og derfor har regeringen præsenteret en strategi mod ghettoisering, der sætter ind over hele linjen.
Thomas Jensen (S), 2010-11-17:
Tak til ministeren.
I den seneste debat i offentligheden har det været sådan, at man kunne få den opfattelse, at den almene sektor er en stor ghetto.
Jeg vil gerne understrege her i dag, at det heldigvis er sådan, at langt, langt størstedelen af de almene boligområder er velfungerende boligområder, hvor beboerne deltager aktivt i demokratiet, er glade for at bo og føler sig trygge.
Men vi har de her enkeltområder i Danmark, hvor udviklingen desværre er gået den forkerte vej.
Ud af de lidt over 940.000 mennesker, der bor i den almene sektor, er der en gruppe af lejere, som bor i de her ghettoområder.
Men det, der er helt centralt, er jo, at vi får ændret beboersammensætningen i de områder.
Noget, der har været virkelig værdifuldt i det danske samfund, er jo, at folk fra forskellige sociale baggrunde møder hinanden og får en større forståelse af hinanden og på den måde finder ud af, at de har flere ligheder end forskelligheder.
Derfor er det også vigtigt, at vi i de her boligsociale områder, som vi kalder ghettoer, får løst den udfordring og ændret beboersammensætningen.
Når jeg ser på det boligforlig, som lige er blevet indgået mellem regeringen, Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre, bliver jeg skeptisk, for jeg synes ikke, at jeg kan se konturerne af, at man får ændret beboersammensætningen i de her boligområder.
Det er jo ret banalt.
Hvis man skal ændre en beboersammensætning i et ghettoområde, skal man have nogle til at flytte ud, og man skal have nogle til at flytte ind.
Og især med hensyn til det første synes jeg ikke, at jeg kan se nogen redskaber.
Der er ikke nogen gulerod, der bliver hængt op foran de folk, der i dag bor i ghettoområderne, så de for alvor kan flytte ud af dem.
Det, der er i særdeleshed mangler, er et svar på, hvor de her mennesker skal flytte hen.
Mener ministeren, at der i den indgåede boligaftale er et svar på, hvor folk, der skal ud af ghettoen, skal flytte hen?
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-17:
Der er mange af de ting, som hr. Thomas Jensen sagde i sin lange indledning til spørgsmålet, som jeg må sige at jeg er meget enig i, netop det med, at vi har 550.000 almennyttige boliger, og at langt størstedelen fungerer rigtig godt.
Hvad angår ghettoer, de 29 boligområder, så står de sådan set kun for omkring 28.000 boliger.
Så jeg er meget enig i, at det er meget vigtigt, at vi også påpeger, at den almene sektor faktisk tilbyder rigtig mange gode steder, hvor man kan bo.
Med hensyn til ændret beboersammensætning er det jo ikke kun i boligaftalen, at der er nogle elementer.
Der er jo også hele ghettostrategien.
For jeg er sådan set enig med hr. Thomas Jensen i, at det jo er et spørgsmål om, hvem der flytter ind, og hvem der flytter ud.
Det er nogle af de ting, som man skal have fokus på.
Nu kan jeg forstå, at hr. Thomas Jensen har meget fokus på, hvem der flytter ud.
Der må jeg sige, at ovre i en anden aftale, som vi har lavet med satspuljepartierne, har vi lavet en aftale om flyttehjælp, hvor der er sat 20 mio. kr. af netop til at tilbyde nogle beboere en ny start et nyt sted.
Det er noget, man har rigtig gode erfaringer med fra Tingbjerg.
Det vil vi nu gerne brede ud til de andre 28 boligområder – der er 29 boligområder – så de også får glæde af den rigtig gode erfaring, man har fra forsøget fra Tingbjerg.
Thomas Jensen (S), 2010-11-17:
Det lyder jo flot, men flotte ord gør det ikke alene.
Og mit spørgsmål gik helt konkret på: Hvor skal de folk flytte hen?
Det er jo ikke nok at give dem flyttehjælp, hvis de ikke har nogen steder at flytte hen.
Når ministeren siger, at det ikke kun er boligaftalen, det handler om, men at det også handler om at have en ghettostrategi, så synes jeg, det er bemærkelsesværdigt, at man ikke har lyttet til de anbefalinger, der kom i det her digre værk, der udkom for snart 2 år siden.
Det er jo regeringens eget ghettoudvalg, programbestyrelsen, som er kommet med en masse anbefalinger til, hvordan man kan løse nogle af de her problemer i de udsatte boligområder.
Derfor er mit korte, klare spørgsmål til ministeren: Hvor skal folk fra ghettoområderne flytte hen?
Det hedder »Fra udsat boligområde til hel bydel«, og det er fra november 2008.
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-17:
Jeg er faktisk også glad for, at hr. Thomas Jensen lige fremhævede det sidste, altså at det er fra november 2008.
Og hvis man ser på de anbefalinger, der kommer fra programbestyrelsen i den nævnte rapport, og ser på, hvad det er for nogle anbefalinger, der er kommet til staten, vil det fremgå, at vi faktisk kan sige, at regeringen sådan set har gennemført langt de fleste af de anbefalinger, der er, også med den her boligaftale, hvor vi også har taget fat på det omkring salg af grunde.
Ja, der er et par enkelte ting fra programbestyrelsen, som regeringen ikke vil gennemføre, bl.a. det om en ny boligtype, men ellers har vi stort set gennemført langt de fleste af anbefalingerne.
Thomas Jensen (S), 2010-11-17:
Jeg vil godt for anden gang opfordre til, at ministeren svarer på det spørgsmål, jeg stiller.
Det er ganske kort og klart.
Ministeren står og taler om flyttehjælp, og jeg siger, at det da er fint med flyttehjælp, og det bakker jeg fuldstændig op om, for det er en del af satspuljeaftalen.
Men det er jo ikke nok at give flyttehjælp, for folk skal også have et sted at flytte hen.
Hvilke boliger skal de her folk flytte ind i?
Hvad med at sprede det boligsociale ansvar i Danmark ud, som Socialdemokraterne og SF foreslår, og sørge for, at alle kommuner påtager sig deres del af opgaven for at sikre, at der er nogle gode og trygge boligområder i Danmark?
I ministerens egen valgkreds i Nordsjælland Storkreds er det jo sådan, at der er en lang række kommuner, som ikke påtager sig et boligsocialt ansvar.
Socialdemokraterne og SF vil gerne have, at de kommuner, der ikke har så mange almene boliger, også bygger nogle almene boliger, sådan at vi kan brede ansvaret for den her indsats ud.
Spørgsmålet til ministeren er: Hvor skal de her folk fra ghettoen flytte hen?