Carsten Hansen (S), 2012-04-10:
Jeg vil først godt sige tak til Folketingets partier for en meget positiv behandling.
Vi er enige om, at det her er et problem, som vi i fællesskab skal tage hånd om.
Så vil jeg sige, at der fra nogle enkelte ordføreres side ligesom blev lagt op til, at det her er det eneste svar, regeringen har.
Man kan jo være uenig eller enig i de tiltag, vi har taget, men i vores optik er et svar, at vi har afskaffet fattigdomsydelserne.
Derudover – og det vil jeg gerne kvittere den tidligere socialminister for – har vi i satspuljeaftalen fælles lavet det om en tidlig fremskudt indsats derude.
Vi ved fra en række stikprøveundersøgelser i store boligselskaber, at det virker.
Vi skal selvfølgelig følge yderligere op på det i satspuljeaftalen, altså en personlig rådgivning til folk med dårlig økonomi.
Og så kommer der så nu forslaget om løbedage.
Vi har i øjeblikket SFI i gang med at undersøge konsekvenserne af de hidtidige tiltag, hvad der virker, og hvad der ikke virker, herunder undersøger de også, hvad en dårlig økonomi betyder.
Og undersøgelsen kommer til sommer.
Derfor skal man se det her som en løbende, fortsat indsats.
Der er allerede nu kommet tre markante indsatser, synes jeg, fra regeringen på området.
Jeg skal begrunde det, for jeg kunne sådan høre på hr. Ole Birk Olesen og andre, at det nærmest er en tilståelsessag, at det her bare er et spørgsmål om dårlig økonomi.
Men det er jo rigtigt, som det er blevet sagt heroppe fra talerstolen, at der ikke er nogen enkel forklaring; der er ikke sådan en enkelt lille ting, som bare kan ændre det.
Jeg tror, at vi alle er enige om, at hver eneste gang der er en udsættelsessag, er det én for meget, og det gør ekstra ondt på de fleste af os, når det er en børnefamilie, der står til at blive udsat.
Jeg er så enig med fru Benedikte Kiær i, at man ikke kommer til at stå uden tag over hovedet, for der er en husvildebestemmelse.
Jeg er også enig med den ordfører – jeg tror, at det var fru Karina Adsbøl fra DF, eller også var det hr. Lars Dohn – som nævnte, at det er en anden udsættelse, hvis det skyldes, at man er kommet ind i en for dyr bolig, og så er det selvfølgelig en opgave for kommunerne at følge med, så de sikrer, at folk får en bolig, der passer til den økonomi, de har.
Men der er den såkaldte husvildebestemmelse.
Det er jo selvfølgelig årsagen til, at dem, der har flertallet nu, bl.a. har afskaffet fattigdomsydelserne – vi kan se det.
Må jeg så henvise til de sidste tal fra Domstolsstyrelsen.
Det kan godt være, at man fra den borgerlige regerings side tog et initiativ i 2009 til at ændre det i forhold til kommunerne, men må jeg ikke sige, at antallet af udsættelser fra 2009 til 2010 steg med 12 pct.
Det er alt for mange.
Vi har kunnet se, at der fra 2010 til 2011 har været en stigning på 0,5 pct.
Og det er sikkert lige så komplekst, som årsagerne til udsættelserne, men jeg er ikke i tvivl om, at afskaffelsen af fattigdomsydelserne har haft en positiv effekt.
Den er endnu ikke signifikant, men jeg tror, at vi bl.a. ser betydningen af den fremskudte indsats, og nu kommer løbedagene oveni.
Så skal jeg også sige, at det er rigtigt, hvad fru Benedikte Kiær sagde, nemlig at der er rigtig mange af de udsatte lejere, der ikke fik den boligstøtte, som de var berettigede til.
Her er også en opgave at gøre for kommunerne.
Og mest markant viste rapporten, at tre ud af fire udsatte lejere selv tilkendegav, at det bl.a. også skyldtes manglende evne til at styre økonomien.
Det er jo selvfølgelig årsagen til, at vi kommer med løbedagsforslaget nu.
Der vil jeg også godt understrege, at vi jo ikke har ændret på påkravsdagen.
Det var fru Karina Adsbøl fra DF, der rejste spørgsmålet om, hvad det ville betyde for lejerne.
Påkravene bliver de samme, som de var.
Det vil sige, at det ikke betyder ændringer i forhold til den del af det.
Men dem, der betaler over nettet – det er jo ikke alle der gør det – vil altså få fremrykket datoen, så de betaler, samtidig med at de får deres løn.
Det er så det, vi skønner i lovforslaget kan redde en del lejere, og de godt og vel 400, som vi forudsætter det vil ændre sig for, er også værd at tage med.
Det synes jeg er væsentligt at få sagt.
Så skal jeg sige, at det jo er et led i vores bestræbelser på at nedbringe antallet af lejere, der sættes ud af deres boliger.
Jeg har hørt – der har jo været en diskussion om det – fra bl.a. Københavns Kommune og Mikkel Warming, som jeg har været i dialog med, om den forpligtigelse, som kommunerne fik i 2007, så kommunerne af egen drift skal vurdere borgernes behov for hjælp i sager om udsættelse af børnefamilier.
Der fik kommunerne nemlig, og det vil jeg gerne anerkende, pligt til at undersøge, når kommunen modtager fogedrettens underretning om, at en borger sættet ud af lejemålet, om der er børn og unge under 18 år i husstanden.
Der har man simpelt hen pligt til at gå ind og være med til at vurdere, om man skal sætte dem ud af boligen eller ej.
Det lader til, som SF's ordfører sagde heroppefra, at kommunerne ikke gør det.
Der tror jeg, vi skal i dialog med både Socialministeriet og kommunerne for at se på, hvad der kan være af eventuelle blokader for at gå ind her.
I bekendtgørelsen står der faktisk ret tydeligt, at man kan gøre det, og at det er en særlig grund til ikke at sætte familien ud, hvis der er børn.
Det er fra 2007, da vi havde en anden regering, men kommunerne bruger det ikke, så vidt det er mig oplyst, men det er noget, jeg synes vi skal se på i fællesskab, altså hvordan vi eventuelt kan gøre brug af det her i højere grad. Så kommer der, som jeg sagde, en SFI-rapport til sommer, der vurderer de hidtidige initiativer.
Vurderingen går bl.a. på, hvad gæld og fattigdom betyder, og jeg synes da, at vi i Folketinget skal sætte os sammen og se på, hvad vi yderligere kan gøre.
Jeg vil også sige, at det godt kan være, at der ikke har været noget tal før, men når der har været en så markant stigning fra 2002 og frem til 2011, er det jo en stigning, som vækker bekymring; det er bekymrende, at så mange mennesker ikke kan betale deres husleje.
Der er som sagt nogle meget komplekse årsager til det.
Jeg skal forholde mig til det andet element i lovforslaget, nemlig hjemmel til at indkalde statistiske oplysninger fra landets huslejenævn og beboerklagenævn.
Det er sådan, at vi i virkeligheden har en database over huslejenævns og beboerklagenævns afgørelser.
Nævnene lægger de afgørelser, som nævnene finder er af principiel interesse, ind i databasen.
Databasen er især tænkt som et værktøj for andre nævn, som har et mindre antal sager og derfor ikke har den samme erfaring med at træffe afgørelser på lejelovgivningsområdet.
Databasen vil endvidere kunne bruges af andre, såvel private som professionelle, som kan have nytte af at få kendskab til, hvilke typer afgørelser nævnene træffer i bestemte sager.
I tilknytning til den her database er det meningen eller hensigten at etablere en nævnsstatistik, hvortil nævnene indberetter oplysninger om forskellige forhold, herunder om antallet af sager, som indbringes til afgørelse for nævnene, fordelt på forskellige emner, om indbringelses- og afgørelsestidspunktet, og om der bliver afholdt besigtigelse, og hvem der har fået medhold.
Det vil være et særdeles brugbart værktøj i forbindelse med kommende overvejelser om ændringer af lejelovgivningen, som jo pågår i øjeblikket, som fru Louise Schack Elholm også sagde.
Jeg skal bare takke for opbakningen til det sidste element.
Jeg skal ikke gå nærmere ind i det, jeg synes, det var godt at høre, at alle partier kunne se fornuften i, at man kan opmagasinere møbler i den periode, hvor skifteretten behandler sagen, så man kan få den ældrebolig lejet ud så hurtigt som muligt.
Jeg håber ikke, det vil give anledning til, at nogen pårørende får kvababbelser af den grund.
Det er vigtigt at sige det.
Man kunne jo stille spørgsmålet: Hvad skal det hjælpe?
Og det var der også nogle der gjorde.
Hvad skal det hjælpe, når der ikke sker noget og man bare fortsætter med at betale husleje, som man plejer?
Man kan sige, at hensigten er, at de lejere, som er tilsluttet betalingsservice, betaler huslejen lidt tidligere, end de gør nu.
Vi vil altså ikke påføre lejerne større udgifter med det her forslag.
Det er også en bemærkning til fru Karina Adsbøl.
Det er også meget klart præciseret i loven, men man er også meget velkommen til at stille spørgsmål under udvalgsbehandlingen i forhold til det såkaldte påkravsgebyr.
Forslaget skulle gerne opfattes som noget positivt, især af de lejere, som har svært ved at administrere deres egen økonomi, og som derfor risikerer at bruge for mange penge, inden huslejen bliver betalt.
Nogle af os synes egentlig, det er banalt, at man betaler sin husleje, når man får sin løn, og således sikrer, at man ikke bliver sat ud af sin bolig, men det er det ikke for alle, især ikke for dem med voldsomt stor gæld.
På den måde vil jeg sige tak for behandlingen.
Jeg glæder mig til den fortsatte behandling af det her, og jeg glæder mig også til udvalgsbehandlingen og til at svare på spørgsmål, hvis der måtte være nogle af dem.