Mikkel Dencker (DF), 2014-06-02:
Dansk Folkeparti valgte for 2 år siden at gå med i energiaftalen, som jo blev indgået mellem næsten alle Folketingets partier.
Det valgte vi at gøre af forskellige grunde.
Det er ikke, fordi vi deler regeringens målsætning om et fossilfrit Danmark, for det gør vi ikke.
Det handler først og fremmest om, at vi ønsker at få indflydelse på en politisk aftale, som omfatter enorme milliardbeløb, og som har indflydelse på alle danskeres private økonomi og vores virksomheders konkurrenceevne.
Derfor var det vigtigt for os at deltage i aftalen.
Men det var ikke bare for at have indflydelse på selve aftaleteksten, det var så sandelig også for at få indflydelse på den lange række af udmøntninger, der sker i løbet af aftalens i alt 8 år lange løbetid, og ikke mindst fordi aftalen trækker i retning af, at Danmark også i fremtiden vil være uafhængig af energi fra udlandet.
Det er en meget væsentlig prioritet for Dansk Folkeparti.
Det er nemlig et element, vi lægger vægt på, for vi ønsker altså ikke at stå i et afhængighedsforhold til fremmede magter, og hvis man spoler tiden omkring 40 år tilbage, kan man huske, hvordan det gik, da vi var afhængige af import af olie fra meget fremmede – kan man sige – magter.
I relation til afhængighed af import af energi er muligheden for at udvinde skifergas en vigtig mulighed, og det er da også et emne, der er blevet diskuteret en hel del i de sidste år.
I Dansk Folkeparti ser vi store perspektiver i at udvinde skifergassen, for den vil kunne holde Danmark velforsynet med gas i flere årtier og samtidig bidrage med enorme beløb til statskassen.
Et andet vigtigt element i energiaftalen, som vi lægger vægt på, er, at energibesparelser indgår som en meget vigtig del.
For os er det en vigtig del af energipolitikken – og det er også den nemmeste måde at nedbringe CO2-udslippet på – at man sørger for at spare på energien.
Det er også en vigtig måde at undgå import af energi på.
Danmarks konkurrenceevne blive styrket, når overflødigt forbrug af energi bliver minimeret. Nu er der jo gået 2 år, siden energiaftalen blev indgået, og så kan det spørgsmål naturligvis rejses, om alle beregninger, der ligger til grund for aftalen, holder.
Skulle det vise sig, at der kommer differencer mellem indtægter og udgifter, må man tage stilling til, hvordan det skal løses.
Dansk Folkepartis svar er entydigt: Kommer der til at mangle penge til at betale for aftalens realisering, må aftalens udgifter skæres ned, for med denne energiaftale må vi sige at Dansk Folkepartis smertegrænse for, hvor meget vi vil betale for energipolitikken, er nået, og yderligere udgifter vil skade vores erhvervsliv, det vil skade vores beskæftigelse, og det vil skade forbrugerne.
For Dansk Folkeparti er det, som jeg lige sagde, vigtigt, at vores erhvervsliv ikke belastes yderligere af den førte energipolitik og dermed taber konkurrenceevne over for udlandet.
Det vil nemlig koste arbejdspladser.
Derfor ser vi også med bekymring på udsigten til en kraftigt stigende PSO-afgift i de kommende år.
Vores opfordring til regeringen er derfor også at tage højde for de problemer, som PSO-afgiften kommer til at udgøre for dansk erhvervsliv.
Hvad der helt konkret skal gøres for at holde snor i udviklingen i PSO'en, er vi åbne over for at diskutere.
Her kan man forestille sig flere forskellige modeller, og vi anerkender også, at regeringen i sit sidste udspil vil gøre noget ved problemet, men altså slet ikke i tilstrækkeligt omfang.
Med de ord skal jeg sige, at vi takker for redegørelsen, og så ser vi frem til den fortsatte debat her i dag.
Og så skal jeg slutte af med på vegne af Dansk Folkeparti og Liberal Alliance at fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse
»Folketinget tager den energipolitiske redegørelse til efterretning og opfordrer regeringen til at tage højde for de problemer, som energipolitikken giver erhvervslivet, hvor stigende omkostninger til energi skader erhvervslivets konkurrenceevne med tab af arbejdspladser til følge.
Folketinget opfordrer regeringen til i energipolitikken at lægge vægt på at fremme vækst og beskæftigelse og at gennemføre energipolitikken med de lavest mulige omkostninger for borgere og virksomheder.«