runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Helveg Petersen (RV), 2007-03-22:
Det Radikale Venstre bakker op bag det danske bidrag til Afghanistan.
Der er et meget klart folkeretligt grundlag for det danske bidrag.
Det er et grundlag, som vi finder man ikke kan sidde overhørig og også bør bidrage til.
Vi ønsker at bidrage til at udbrede demokratiet i Afghanistan, til at genopbygge Afghanistan.
Derfor er missionen, operationen selvfølgelig vigtig for Afghanistan selv.
Missionen er vigtig for FN som rammen for det internationale retssamfund, og missionen er vigtig for NATO som troværdig sikkerhedsalliance i det 21. århundrede.
Der er store diskussioner i NATO-kredse om vigtigheden af Afghanistanoperationen netop af hensyn til, at NATO også kan forblive en relevant og troværdig sikkerhedsalliance i det 21. århundrede.
Så Det Radikale Venstre støtter det danske bidrag til Afghanistan.
Vi har gennem længere tid argumenteret for, at vi faktisk burde komme ud af Irak med henblik på at kunne styrke bidraget til Afghanistan yderligere.
Og vi ser også gerne, at der lægges meget, meget stor vægt på hele genopbygningsdelen, for det er vigtigt i enhver diskussion om Afghanistan at gøre sig klart, at Afghanistan jo ikke vindes ved militære midler alene, men netop ved at der er stort fokus på hele genopbygningstankegangen.
Vi finder, der er nogle gode og store perspektiver i den indsats, som Danmark er med til, ikke mindst for den såkaldte samtænkning, hvor man forsøger at få det militære og det civile til at spille sammen netop med henblik på en langsigtet genopbygning.
Det er der nogle perspektiver i, som der i øvrigt også bliver lagt mærke til rundtomkring i den store verden, nemlig at Danmark her foretager nogle ting, som er spændende, og hvor man forsøger at sammentænke det militære med det civile.
Vi er helt med på og indgår også gerne i en diskussion om prioriteringen mellem det civile og det militære.
For det står klingende klart, at hele den civile del er helt afgørende for, at Afghanistan bliver en succes.
Vi er helt på det rene med, at det her er en meget, meget svær opgave.
Vi har sagt fra første færd, også da vi diskuterede Afghanistan her i Folketingssalen for et års tid siden, at vi var vel vidende om, at Afghanistan kunne risikere at udvikle sig til måske den farligste mission, som danske soldater har indgået i nogen sinde.
Så det er med åbne øjne, at vi erkender, at det her er en meget, meget farlig operation.
Den er meget vanskelig, men det bidrag, som vi yder, er ikke desto mindre væsentligt, og det er vigtigt, og det skal selvfølgelig gå på to ben: en militær komponent, fordi sikkerhedssituationen på jorden er, som den er, kombineret med stor vægt på den civile genopbygning, fordi det er det, der på den lange bane skal sikre et stabilt og fredeligt Afghanistan.
På den baggrund skal jeg sige, at Det Radikale Venstre afviser Enhedslistens beslutningsforslag.
Tom Behnke (KF), 2007-03-22:
Og lige netop på grund af det har vi jo sammen med regeringen truffet beslutning om, at der skal sendes flere soldater af sted.
Så hvis hr. Steen Gade mener det, han står og siger nu, bør han varmt anbefale at støtte, at vi sender flere danske soldater.
Ellers er der overhovedet ingen sammenhæng i det, som hr. Steen Gade står og siger.
Hvis man sidder derhjemme og der springer et vandrør, hvad er så vigtigst: at tørre vandet op eller lukke hullet?
Ja, der er jo sådan set ikke noget, der forhindrer en i at begynde at tørre vand op.
Men hvis man ikke sørger for at lukke hullet, er det meningsløst at blive ved med at tørre vand op.
Derfor er man nødt til at løse opgaverne i den rigtige rækkefølge.
Stands skaden, og så kan man tørre vandet op bagefter.
Det er fremgangsmåden, og det kan jeg forstå at hr. Steen Gade – i hvert fald i sin retorik her i salen – er enig i.
Men når der skal trykkes på knapperne, så kniber det jo.
Jeg er helt overbevist om, at vi som politikere har den opgave at træffe politiske beslutninger om, hvad vi ønsker.
Og derefter skal vi overlade det til militærfolk og eksperter at udføre opgaven.
Jeg tror, det vil være helt livsfarligt for de danske soldater, hvis det er hr. Steen Gade og jeg, som skal sidde herinde og disponere, hvordan man skal løse opgaven ude på stedet.
Det vil være livsfarligt.
Ønsker vi at hjælpe Afghanistan, når de har bedt os om at hjælpe?
Ønsker vi at yde en indsats i Afghanistan, når FN har bedt os om at gøre det?
Ja, det gør vi.
Derefter overlader vi det til de mennesker, som er kompetente til at løse opgaven på stedet, at gøre det.
Rune Lund (EL), 2007-03-22:
Enhedslisten er ikke modstander af f.eks. fredsbevarende styrker i FN-regi.
Men det, som er det helt store problem i Afghanistan, er lige præcis det ensidige militære fokus, som der er, og som hr. Tom Behnke er et meget godt eksempel på her i Folketingssalen i dag.
Taleban er nogle, man skal ud at jage i bjergene, og så skal man skyde dem, og så løser man problemet på den måde.
Vi har bare kunnet se, at den strategi kun har ført til én ting.
Den har ført til, at Taleban er blevet stærkere.
Den har ført til, at modstanden er vokset.
Den har ført til, at utilfredsheden er steget.
Det er vel heller ikke gået hr. Tom Behnkes næse forbi, at størstedelen af den modstand, der er mod den udenlandske tilstedeværelse, bunder i, at den almindelige befolkning er sur over at se deres familiemedlemmer blive dræbt, at almindelige mennesker er sure over at se, at deres opiumsmarker bliver brændt af, uden at man giver dem noget alternativ osv. osv., at den såkaldt nationale modstand er rygraden i den modstand, som der er i Afghanistan, og den kommer man uden om ved at fokusere på det civile og ikke det militære.
Steen Gade (SF), 2007-03-22:
Man kan jo i hvert fald ikke beskylde hr. Tom Behnke for at have alt for meget af tvivlens nådegave i den her sag.
Hvis vi nu går til Helmandprovinsen – det er jo dér, man bekæmper Taleban – så kan jeg forstå på Dansk Institut for Internationale Studiers sidste rapporter, at 80-90 pct. af soldaternes tid, arbejdskraft – det, de er dernede for – går ikke til at jagte Taleban, men går til at sikre soldaternes egen sikkerhed.
Giver det ikke anledning til nogle overvejelser om, om der ikke er nogle ting, som på en eller anden måde ikke fungerer i projektet?
Tom Behnke (KF), 2007-03-22:
Forudsætningen for en fredsbevarende styrke er, at der er fred.
Så længe Taleban sender raketter i hovedet på de soldater, der prøver på at stabilisere situationen, eller i hovedet på de projekter, hvor man prøver på at genopbygge landet, er man da nødt til at reagere.
Det er man da nødt til.
Man kan da ikke bare lade raketterne regne ned over hovedet på en.
Der skal da gives igen.
Der skal man da fjerne den trussel, der ligger fra Talebans side.
Det med, at vi har et ensidigt fokus på den militære indsats, er jo direkte forkert, og jeg kan simpelt hen ikke forstå, at hr. Rune Lund overhovedet med sit intellekt kan få sig selv til at påstå det.
Udenrigsministeren har ord for ord stået her og dokumenteret hele den civile indsats, og hr. Rune Lund er fuldstændig blind og vil ikke høre.
Men det er da klart, for hvis hr. Rune Lund hørte efter og forholdt sig til den virkelighed, der er i Afghanistan, ville hr. Rune Lunds grundlag for det her forslag være helt væk, og det er selvfølgelig ærgerligt, men det er en kendsgerning.
Rune Lund (EL), 2007-03-22:
Vi har jo en situation i Irak i dag, hvor man må sige, at krigen er tabt, hvor man må sige, at de udenlandske styrkers tilstedeværelse er direkte kontraproduktiv.
Styrkerne er en del af problemet, de er ikke en del af løsningen.
Jeg er også glad for, at Det Radikale Venstre er kommet med over på antikrigsholdet i forhold til Irak sammen med Socialdemokraterne, sådan at vi der er både Enhedslisten, SF, Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre.
Kan hr. Morten Helveg Petersen ikke se, at den udvikling, vi har i Afghanistan, på helt utrolig mange punkter ligner den udvikling, der er i Irak, nemlig hvor man tror, at man kan løse nogle ting militært, som ikke kan løses militært, og hvor en udvikling i Afghanistan, som den vi ser nu, faktisk bare styrker fundamentalisterne, styrker Taleban i stedet for at svække dem?
Det, som er problemet med den måde, som det kører på i Afghanistan i øjeblikket, er, at man siger: Vi laver en militær løsning, og så kommer det civile i anden række.
Det, som jeg siger, det, som Enhedslisten siger, er: Hvis vi skal vinde noget som helst i Afghanistan, skal vi fokusere på den civile genopbygning.
Jeg er ikke modstander af FN's fredsbevarende tropper, det er jeg ikke, men forudsætningerne må være de rigtige, og det giver altså ingen mening at sætte tropper ind i en situation, hvor den eneste måde, man tror man kan løse det her på i praksis, er ved at sende flere tropper til Afghanistan, for det kommer ikke til at løse den her konflikt.
Det kommer kun til at føre til, at Taleban vinder.
Karsten Nonbo (V), 2007-03-22:
Det er ikke et synspunkt, jeg vil stå her og sparke væk.
Jeg lyttede til, hvad fru Line Barfod sagde.
Omvendt var det ikke et synspunkt heller, jeg vil stå her og afgive et uigenkaldeligt løfte på.
Tom Behnke (KF), 2007-03-22:
Det er så et synspunkt, jeg ikke deler på nogen som helst måde.
Vi har her at gøre med en nødvendig opgave.
Afghanistans demokratisk valgte regering har bedt os om at hjælpe.
FN har entydigt bedt landene om at hjælpe.
I hele verden er man enig om, at hvis man skal kunne lave en civil genopbygning i Afghanistan, er man nødt til at beskytte medarbejderne.
Man er nødt til at beskytte dem ved en militær tilstedeværelse.
Man er nødt til med en militær tilstedeværelse at bekæmpe Taleban.
Det er man simpelt hen nødt til.
Ellers er det for farligt.
Hvis vi trak alle soldater ud og kun havde civile medarbejdere i Afghanistan, ville det gå
rivende galt.
Den risiko vil vi da under ingen omstændigheder løbe.
Men det er da rigtigt, at man ikke kun skal have en militær indsats.
Vi skal have både en militær indsats og en civil genopbygning, og det skal gå hånd i hånd, og det er jo præcis det, der er tilfældet.
Line Barfod (EL), 2007-03-22:
Jeg er meget glad for, at ordføreren siger, at det ikke er her, vi slår søm i, og at ordføreren er åben over for, at vi under udvalgsarbejdet netop tager ud og ser på, hvad det er, de åbne standarder kan, fordi de jo giver mulighed for, at vi kan udvikle det, sådan som vi gerne vil, frem for at vi låser det fast i et privat firma, der så får monopol på det hele med risiko for, at vi så ikke kan få den udvikling, vi gerne vil have.
Karsten Nonbo (V), 2007-03-22:
Problemet med fremtidssikring er jo, at fremtiden render stærkt på det her område.
Så hvornår vi lige skal hugge til og få det rigtige udstyr, vil jeg ikke stå og love eller forudsige fra Folketingets talerstol, det har vi jo bl.a. udvalgsarbejdet til.
Vi har også udvalgsarbejdet til at se på det spørgsmål, som fru Line Barfod rejser.
Vi kan ikke lige stå her og sige fra talerstolen, hvad der er bedst.
Det her lovforslag er jo bare fremsat som en slags bemyndigelse til, at vi når rigtigt i mål.
Line Barfod (EL), 2007-03-22:
Det glædede mig, at Venstres ordfører sluttede af med at være åben over for, at vi i udvalgsarbejdet skal se på, hvad det her kommer til at betyde for kommunerne, for taxafirmaer og andre.
Så bemærkede jeg, at ordføreren sagde: Vi skal finde frem til noget, der er fremtidssikret.
Derfor vil jeg høre, om ikke Venstre synes, at det ville være bedre at lave noget, der faktisk var fremtidssikret ved at være bygget på åbne standarder.
Et enigt Folketing vedtog jo sidste sommer, at vi i videst muligt omfang skal bygge efter åbne standarder, når vi laver store it-investeringer frem for at bygge hele radiokommunikationssystemet om hele beredskabet, også de private osv., på et privat firma, der har monopolet, og hvor der kan ske noget med det firma eller andet, som gør, at vi er fuldstændig afhængige af dem og ikke kan udvide, sådan som vi gerne vil i fremtiden.
Karsten Nonbo (V), 2007-03-22:
Det lovforslag, vi skal behandle nu, skal sørge for, at det radioudstyr, som politi, redningsberedskab, Falck, ambulancer osv. bruger, er ens og kan tale sammen.
Skal vi bekæmpe terror, skal vi agere under terrorangreb, eller skal vi foretage redningsarbejde ved større ulykker eller naturkatastrofer, så skal vi kunne kommunikere sammen.
Det er derfor væsentligt, at vi har noget materiale, som virker.
Mange redningsarbejdere, politifolk og læger har prøvet at stå i den frustrerende situation, som det er at skulle kalde assistance, opgive positionen, advare andre, og så virker materialet ikke.
Ud over det frustrerende, irriterende og deprimerende kan det også koste menneskeliv.
Derfor hilser vi i Venstre velkommen, at vi får det her lovforslag fra forsvarsministeren.
Nu forpligtes alle aktører, nemlig kommunerne, regionerne, redningsfirmaerne og politi til at arbejde med samme system, så de netop kan tale sammen.
Også ved udliciteringer skal kommuner og regionsråd sørge for, at eventuelle private aktører bruger relevant udstyr.
En sådan beslutning betyder også, at de får fælles gavn af et samlet udbud og af stordriften.
Derfor venter vi nu på, at man kommer frem til et godt resultat, når man skal have fundet det radioudstyr, der skal bruges.
Vi har også brug for noget fremtidssikret, så vi håber, at vi rammer noget brugbart.
Allerhelst, hvis vi skal have lidt ønsketænkning, ville det jo være dejligt med noget, der ud over at kunne sende lyd også kunne sende billeder.
Det er fremtidsmusik, og det kommer en dag.
Nogle kommuner har måske lige investeret i et nyt anlæg, og det er måske et andet anlæg end det, Radioudvalget når frem til.
Vi har også fået indsigelser fra Taxa på Fyn og er meget forbeholdne over for deres indlæg, men vi ser jo selvfølgelig på det i udvalgsbehandlingen.
Er der problemer med kommuner eller amter, skal problemerne løses eller knækkes.
Denne lov skal vedtages af hensyn til borgernes sikkerhed, den skal vedtages for at spare menneskeliv, så Venstre hilser denne lov velkommen.
Rune Lund (EL), 2007-03-22:
Det er en meget interessant debat, vi har her i dag om Afghanistan.
Man får sådan et flashback til dengang, vi diskuterede Irak for 2 år siden, da jeg lige var kommet i Folketinget.
Når vi diskuterede Irak hernede i Folketingssalen, fik vi også at vide: Det går fremad, det går opad, det går bedre, det går i den rigtige retning, alting bliver bedre, alting bliver smukt, alting bliver godt.
Og hvad er det, vi har set siden da?
Det er, at alting er blevet værre, alting er blevet mere kaotisk, alting er blevet mindre succesfuldt.
Det var svært at trænge igennem med budskabet dengang.
Vi var ikke så mange herinde i Folketinget, som stod for det synspunkt.
Der er kommet flere til.
Det har været med til at få flere sandheder frem om, hvordan det går i Irak.
Det er godt.
Nu gentager det hele sig med 2 års forsinkelse i forhold til Afghanistan.
Udenrigsministeren står heroppe og siger: Jamen det er helt forkert, og det er irrelevant at snakke om, hvorvidt 2006 var et bedre år end 2005.
Det er ikke spor irrelevant, for den udvikling, vi ser i Afghanistan, er jo netop en udvikling, som bliver stadig dårligere.
Uanset hvordan man vender og drejer det – og der kunne jeg egentlig godt have tænkt mig, at der var sådan lidt mere selverkendelse fra de partier, som støtter missionen i Afghanistan – går det den forkerte vej i Afghanistan i øjeblikket, og den strategi, som er lagt for Afghanistan i øjeblikket, er en fiasko, og den vil i sidste ende kun føre til én ting: at Taleban vinder.
Det synes jeg også at udenrigsministeren burde have forholdt sig til.
Jeg synes egentlig, det havde været meget naturligt, at man som udenrigsminister forholder sig til, om den strategi, man står for, er en taberstrategi, om man vil, eller om det er en vinderstrategi.
Én ting er i hvert fald sikker: Hvis vi lader udenrigsministeren føre Danmark i det her spørgsmål, ender vi ét sted, og det er, at Taleban vinder.
Det ville jeg synes var meget trist; det ville jeg synes var meget sørgeligt.
Jeg havde håbet på, at jeg med denne her debat i dag måske kunne have fået nogle indrømmelser fra udenrigsministeren i forhold til, at det ikke gik så godt, at der nok var problemer med de mange drab på civile, at man brænder opiumsmarker af uden at give nogen alternativer, al den slags ting.
Det har vi ikke fået.
Jeg er sikker på, at når virkeligheden også indhenter udenrigsministeren, vil vi få en anden diskussion om det her, så vil vi få en diskussion, hvor jeg håber konklusionen kan blive, at uanset om det er i Irak, om det er i Afghanistan, eller om det er nogen andre steder i verden, så vinder man altså ikke folks hjerter, så vinder man altså ikke demokratiet ved at bombe eller i hvert fald prøve at bombe det ind i hovedet på folk.
Per Stig Møller (KF), 2007-03-22:
Jeg synes, det er utrolig primitivt af hr. Rune Lund, for situationen er meget forskellig fra provins til provins.
Vi vidste jo fra starten, at det var de vanskeligste steder, og derfor var det dem, man sidst gik ned til.
Der synes jeg altså, at hr. Rune Lund skulle prøve at reflektere lidt over, om hr. Rune Lund faktisk – jeg ved ikke engang, om hr. Rune Lund har været i Afghanistan – overhovedet er i stand til og burde stå her og fortælle, hvordan afghanerne føler, og så blæse på de tal og målinger, der findes for, hvordan afghanerne føler det.
Så vil hr. Rune Lund lege med 2005 og 2006.
Lad os spørge: Hvad føler afghanerne i december 2006, hvor de sidste tal, jeg har, er fra?
Der siger de altså, at sikkerheden er forbedret, og at Afghanistan går mod fredelige tider.
Det er det, afghanerne siger.
Rune Lund (EL), 2007-03-22:
Nej, det er faktisk ikke det, hr. Rune Lund gør; det, hr. Rune Lund gør, er, at han foreslår en strategi, som vil bringe os ud af det morads, som Afghanistan er på vej til at blive, for den strategi, som udenrigsministeren er fortaler for, er jo den strategi, som de sidste mange år, siden 2001, har ført til, at Taleban nu igen er en politisk kraft, at Taleban kontrollerer halvdelen af landet.
Så det, udenrigsministeren gør, er jo det, som i sidste ende vil bringe Taleban til magten.
Jeg synes, det er utrolig vigtigt, om 2006 var et bedre år, om jeg så må sige, end 2005, for det var det, der var pointen i, at jeg fremlagde de tal, som jeg fremlagde.
Per Stig Møller (KF), 2007-03-22:
Nu er det jo blevet gjort meget tydeligt med mit svar før, at hr. Rune Lund har sagt en masse usandheder her, selvfølgelig ikke bevidst, men det var jo en masse usandheder, der blev fyret af.
Det kan man jo bare se ved at se i referatet bagefter.
Men det var selvfølgelig ikke bevidst, det var, fordi hr. Rune Lune ikke sidder med ordentlige oplysninger.
Jeg vil ikke ind i den her leg med, om det ene år er bedre end det andet; det er jo for primitivt.
Det går da ikke godt nok.
Men jeg vil bare understrege igen, at det altså går bedre, end hr. Rune Lund siger – og det er også, hvad afghanerne selv siger.
Jeg kan godt nævne flere tal, hvis det skal være: 88 pct. af den afghanske befolkning foretrækker den nuværende regering frem for Talebans styre.
Hvorfor skulle vi så hjælpe Taleban?
Hvorfor skulle vi ikke hjælpe de 88 pct.?
Det, hr. Rune Lund gør, er at hjælpe Taleban, og det synes jeg faktisk er ganske uansvarligt.
Rune Lund (EL), 2007-03-22:
Det er meget interessant, det, udenrigsministeren siger.
Skal det forstås sådan, at udenrigsministeren mener, at situationen er blevet gradvis bedre i Afghanistan de senere år, og at 2006 over en bred kam var et bedre år end 2005, at den almindelige befolkning var mere tilfreds i 2006, end den var i 2005, at Taleban var svagere i 2006, end de var i 2005, at det i det hele taget for 2006's vedkommende gik i den rigtige retning i forhold til 2005?
Er det sådan, udenrigsministerens ord fra Folketingets talerstol skal forstås, for så ved jeg godt, hvem det er, der taler usandt fra Folketingets talerstol; så er det ikke mig, så er det udenrigsministeren.
Rune Lund (EL), 2007-03-22:
Det passer ikke, vil jeg gerne sige til hr. Hans Kristian Skibby.
Problemet er, at man siger, at den militære såkaldte løsning skal danne fundamentet for den civile genopbygning.
Det er en forkert måde at se det på.
Det har været en fiasko lige fra starten af.
Den måde, man skal se tingene på, hvis man f.eks. skal tro sådan noget som Senlisrapporten og andre analyser, der kommer nede fra Afghanistan, er, at den civile genopbygning skal danne fundamentet for en eventuel militær indsats, dvs. se tingene lige præcis omvendt af det, som hr. Hans Kristian Skibby gør.
Det er lige præcis det, der er finten i det her.
Jeg står her og siger: FN's fredsbevarende tropper er ikke noget, vi er modstandere af i Enhedslisten, men vi er modstandere af en total fejlslagen strategi i Afghanistan, som overordnet set kun går ud på – eller i hvert fald primært går ud på, og i praksis kun går ud på – at tro, at man kan bombe demokrati ind i hovederne på folk.
Det har været en fejltagelse, og jeg kan sige til hr. Hans Kristian Skibby, at hvis man valgte en anden strategi, ville det være mere sandsynligt, at man fik fred i Afghanistan, og så ville det også være mere sandsynligt, at man kunne få folk til at tage ned og hjælpe.
Hans Kristian Skibby (DF), 2007-03-22:
Nu er der jo ikke noget nyt i, at hr. Rune Lund ikke vil svare på spørgsmål om, hvorvidt man fra Enhedslistens side tror, at der vil være endnu flere, der vil melde sig frivilligt til at rejse derned og deltage i den civile genopbygning.
Men lad det nu være.
Spørgsmålet er ifølge hr. Rune Lund tilsyneladende et enten-eller: Det er den civile genopbygning eller den militære tilstedeværelse.
Hvorfor ikke tænke på det med både-og?
For det er det, der er tilfældet i dag, hvor man jo kigger på det samlet set og siger: Jamen forudsætningen for at tilbyde en god solid civil genopbygning, demokratiseringsproces osv. i Afghanistan, dialog med de folkevalgte og Karzai og alle de andre, der sidder dernede, er selvfølgelig, at der er en vis form for sikkerhed rundtomkring i landet.
Stabilitet er en forudsætning for, at det hele kan blive en succes, og det bliver det altså kun, hvis man har et militært engagement med, og det får man altså ikke, hvis hr. Rune Lund får magt, som han har agt.
Det er jo altid interessant at høre de her udmeldinger fra Enhedslisten, når vi har de her debatter i Folketinget, om, at vi jo selvfølgelig kan finde en anden vej: Der er altid en anden løsning; der er diplomatiets løsning; der er politikernes forhandlinger osv., og der er ikke nogen grund til at have en militær konfrontation overhovedet.
Det er den der typiske bakspejlspolitiker, som vi oplever igen i dag fra Enhedslistens side.
Mit spørgsmål er: Flere gange i ordførerens indlæg nævnte hr. Rune Lund den civile genopbygning.
Hvis vi nu stemte ja til forslaget her i dag – hvilket ikke sker, heldigvis – og man så fjernede den militære tilstedeværelse og dermed den militære sikkerhed for de folk fra andre lande end Afghanistan, som er dernede og deltager i den civile genopbygning – bl.a. skolerne har været nævnt i dag med øgede undervisningsformer osv. – hvor mange danskere tror hr. Rune Lund så ville drage til Afghanistan og hjælpe, uden at der var sikkerhedsstyrker, som militært kunne træde til for at sikre deres liv og førlighed?