Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-11-19:
Jeg vil starte med at citere fra PsykiatriFondens bog om spiseforstyrrelser, hvor Stine bl.a. fortæller om sin daglige kamp mod sin spiseforstyrrelse.
Så jeg vil gerne være perfekt på arbejdet, og jeg vil gerne, at mit tøj er stilfuldt og pænt, så mit ydre viser, at jeg er en selvsikker ung pige, der har styr på sit liv – men det har jeg jo ikke.
Det citat viser, hvor kompleks en sygdom spiseforstyrrelser er, og viser, at det, vi i dag drøfter, nemlig udseendet, selvværdet, rollemodellerne og sygdom, er vedkommende og vigtigt.
Spiseforstyrrelser handler om mad og handler om meget mere end mad.
Når man har en spiseforstyrrelse, er man ekstremt optaget af mad, vægt og udseende, og maden kommer til at fylde det meste af ens tid.
Men maden er kun den ene side af sagen.
Lige så svært, som man har det med mad, har man det med sine egne tanker og følelser.
Spiseforstyrrelser handler altså altid om lavt selvværd og om en usikker selvfølelse.
En spiseforstyrrelse er en psykisk sygdom, der viser sig i et unaturligt forhold til mad, men som i virkeligheden handler om følelser.
Man hører jævnligt om spiseforstyrrelser og underernæring blandt modeller, men der findes ikke nogen egentlig registrering af modellers sundhed, og jeg kan derfor ikke oplyse specifikt om sundheden blandt modeller i modebranchen.
Jeg vil imidlertid gerne understrege, at alle borgere med behov for psykiatrisk behandling selvfølgelig skal behandles, det er en klar målsætning for regeringen.
Og regeringen har sammen med satspuljepartierne understøttet den målsætning ved at indføre udvidede patientrettigheder for alle i psykiatrien fra og med 2010, og vi har også i fællesskab haft fokus på behandling af spiseforstyrrelser i flere år.
Men en ting er selvfølgelig at sikre, at vores borgere kan behandles, når de bliver syge, f.eks. får en spiseforstyrrelse.
En helt anden ting er at forebygge og undgå sygdomme.
Forebyggelse af spiseforstyrrelser er utrolig svært, fordi der er så mange forskellige årsager til sygdommen.
Det handler grundlæggende om manglende trivsel og dårligt selvværd.
En del af forebyggelsen skal ske i hjemmet, i familien.
Det er vigtigt som forældre at styrke børns tro på sig selv, at være opmærksom på, om ens børn har det godt, og at videreføre nogle gode og sunde spisevaner til sine børn.
Sundhedsstyrelsen påpeger, at fremme af mental sundhed og forebyggelse af spiseforstyrrelser blandt unge helt generelt vil kunne finde sted i mange, mange forskellige sammenhænge.
Der er behov for professionel fokus på almen trivsel, og inklusion i skolerne, modvirkning af mobning og marginalisering samt fremme af naturligt selvværd er vigtige fokusområder i den her sammenhæng.
Og i samfundet er der ligeledes behov for en generel modvirkning af fejlagtige forestillinger blandt unge om kroppen og dens udvikling, og de tiltag må antages at kunne forebygge risikoadfærd og dermed forebygge spiseforstyrrelser blandt unge.
Charteret er udarbejdet i et samarbejde mellem Danish Fashion Institute og Landsforeningen mod spiseforstyrrelser og selvskade.
Det etiske charter blev lanceret for at sikre danske modeller bedre trivsel og desuden påvirke holdningen til krop og idealer i modebranchen, i medierne og i samfundet generelt.
Landsforeningen mod spiseforstyrrelser og selvskade har i det her efterår evalueret udtalelsen fra modebranchens etiske charter.
De har bl.a. undersøgt, om det etiske charter har skabt holdningsændringer, i en dialog med modebranchen.
De har spurgt 17 personer, som på forskellige måder har arbejdet med relation til skønhedsidealer og spiseforstyrrelser, f.eks. en designer, en modefotograf, en kvindeorganisation, en politiker og en overlæge, og evalueringen viser overordnet set, at det etiske charter ikke har givet anledning til, at modebranchen har ændret attitude, eller at de helt tynde modeller er droppet.
Evalueringen peger på, at der er mange forskellige meninger og holdninger blandt interessenterne i modebranchen, blandt politikere, læger og patient- og pårørendeorganisationer.
Undersøgelsen viser f.eks., at der er delte meninger om, hvorvidt der er sket en holdningsændring i modebranchen.
Generelt er der enighed blandt de adspurgte om, at modebranchen selv har erkendt at have et ansvar og er bevidst om den indflydelse, de har på skønhedsidealer, men flere peger på, at en ting er ord og en anden er handling, og at branchen som helhed ikke har taget et ansvar.
Landsforeningens evaluering mere end antyder, at emnet spiseforstyrrelser og skønhedsidealer ikke er uddebatteret, og det er et problematisk område, hvor der er behov for en bredt funderet indsats.
Jeg håber derfor, at modebranchen og Landsforeningen mod spiseforstyrrelser og selvskade selv vil tage den udfordring op og følge op på evalueringen.
Det vil forhåbentlig inspirere til dialog og holdningsændring både i modebranchen og også uden for modebranchen, i medierne og blandt de unge selv.
Vi har nemlig alle et ansvar, vi, der er forældre, professionelle i skolerne, i sundhedsvæsenet, i klubberne og ude i erhvervslivet og andre, der møder børn og unge, der har brug for støtte og omsorg.
Det er det signal, som jeg mener at dagens debat her i Folketinget skal sende.
Hvis vi skal forebygge spiseforstyrrelser blandt unge, skal alle bidrage, især en branche, der har så meget indflydelse på idealer, som modebranchen nu engang har.