Rasmus Prehn (S), 2011-04-07:
Lad mig indledningsvis takke for den gode og vigtige og principielle debat, vi har haft her i dag.
En særlig stor tak skal selvfølgelig lyde til medforslagsstillerne, men også til Det Radikale Venstre, som bakker op om forslaget her, og også tak til regeringspartierne, til Dansk Folkeparti for at gentage budskabet om, at man ikke er på frihedens hold, at man ikke er med til at lægge beslutninger ud til det lokale demokrati.
Jeg synes, at det er vigtigt så kort tid før et folketingsvalg at få slået fuldstændig fast, at der er to veje at gå i Danmark.
Hvis det er, man gerne vil lægge vægt på det lokale demokrati, hvis man gerne vil værne om det kommunale selvstyre, og hvis det er, man gerne vil have, at folk skal føle ansvar for de beslutninger, de tager, er det altså Socialdemokratiet, SF og Enhedslisten sammen med De Radikale, man skal satse på, for højrefløjen har meldt sig under tvangsideologiens faner.
Vi hørte jo tydeligt på hr. Rasmus Jarlov, at det var det, man havde valgt.
Det er jo lidt skuffende, når man tænker på, at landets indenrigsminister i sin tid skrev sit speciale om Grundtvigs frihedssyn, at ministeren nu har konverteret til leninismen, hvor tillid er godt, men kontrol er bedre.
Det med at overlade noget til de enkelte kommuner, er man ikke til længere.
Nej, vi skal sidde på Slotsholmen og bestemme helt ned i mindste detalje, hvad det er, man skal gøre i landets kommuner.
Det er skuffende at have en konvertit som indenrigsminister, der skifter fra Grundtvig til Lenin.
Så synes jeg, at det er lidt ærgerligt, når man hører debatten her i dag, at der var flere ordførere, der gjorde sig lidt muntre over, at det er fjerde gang, vi skal tage den her debat.
Det handler ikke om at forbyde udbud.
Med det her forslag kan kommunerne vælge, som de har lyst.
Hvis de vil sende noget i udbud, fordi de tror, at det giver bedre service, det giver en billigere løsning, det giver bedre forhold for medarbejderne, så kan de vælge at gøre det, som de har lyst til, for der er nemlig kommunalt selvstyre, der er frihed til selv at træffe beslutninger.
Det her forslag lægger simpelt hen op til en frihedsdagsorden, og det lægger op til, at vi får undersøgt, hvilken vej vi går med det her.
Er det entydigt altid en fordel at sende i udbud, eller kan der være ulemper ved det?
Vi ved lidt fra forskellige eksperter.
Jeg kan nævne professor Carsten Greve fra CBS, der påpeger, at vi faktisk ved relativt lidt om, hvad styrken er ved udbud, når det kommer hen på de mere bløde områder.
Vi har erfaringer med det fra snerydning, fra de mere tekniske ting.
Der kan være penge at spare, men når vi bevæger os ind på andre områder, ved vi ikke tilstrækkeligt om, hvilke fordele og ulemper der er ved det.
Det er derfor, at vi er ydmyge nok til at sige: Lad os dog undersøge det, så vi ikke bare tordner af sted i et ideologisk korstog uden at få undersøgt tingene til bunds.
Så vi vil gerne have en undersøgelse.
Der er jo noget, der tyder på, at det med, at man altid kan tjene penge og altid kan gøre det bedre ved at sende i udbud, ikke passer.
Jeg nævnte i mit spørgsmål til indenrigsministeren som noget af det første, at man, hvis man kigger på de ti kommuner i Danmark, der klarer sig bedst, når det kommer til service i forhold til skat, altså de ti kommuner, der er allermest effektive, kan se, at det kun er de tre af dem, der lever op til regeringens udbudskrav.
De syv af dem ligger altså under, i forhold til hvor meget man sender i udbud.
Så når vi kigger på, hvilke kommuner der er bedst til at levere service, i forhold til hvad man betaler i skat i kommunen, er der mange af dem, som ikke sender så meget i udbud.
Hvorfor skulle det egentlig ikke være sådan?
For som hr. Frank Aaen var inde på, møder offentligt ansatte jo op hver eneste dag med det for øje at lave en god indsats.
Hvorfor skal vi stå herinde på Christiansborg og pege fingre ad dem og sige: Du er offentligt ansat, du gør det sikkert lidt mindre godt end andre, og derfor er vi nødt til at tjekke efter, om ikke de private gør det bedre?
Det kan altså rent faktisk godt være sådan, at man virkelig knokler fra det offentliges side for at gøre det godt, men hvis det er, at man i kommunalbestyrelsen tror, at der er en opgave, der kan løses bedre af et privat firma, er det fint for os at prøve at sende det i udbud.
Man skal bare ikke tvinges til det.
Så er der det næste.
Det er jo, at regeringen virkelig har talt meget om det med at afbureaukratisere.
Hvis bare der er færre regler og mindre papir, bliver det hele meget bedre.
Men hvis der er noget, der er en papirdræber ud over alle grænser, er det udbud, så er det det her tvangsudbud.
Det er jo det ene ringbind efter det andet, der skal udfyldes for at kunne sende en opgave i udbud.
Det koster jo også nogle penge.
I nogle kommuner koster det måske 100.000 kr. at lave et udbudsmateriale, og i andre kommuner kan det være endnu dyrere, helt op til 0,5 mio. kr. for at lave et udbudsmateriale.
Det er en hel masse mandetimer og en hel masse papirer, der skal udfyldes, for at lave et udbud, og hvis det så er sådan, at man på forhånd, er sikker på, at der altså ikke kommer nogen private firmaer og byder ind her, hvorfor skulle man så lave alt det? Men det er det, man risikerer, når det er, som det er nu, hvor regeringen lægger pres på kommunerne, for at man skal sende en bestemt andel i udbud.
Så tvinges man til at fylde en hel masse ringbind, 30-35 ringbind med udbudsmateriale, og så er der ikke nogen, der byder ind.
Det er bøvl og papir og bureaukrati.
Og det er jo også det, kommunaldirektørerne giver udtryk for i den undersøgelse fra Ugebrevet A4, som er lagt ved som bilag til det her forslag.
To ud af tre kommunaldirektører siger: Det ender i juristeri, det ender i bureaukrati, det ender i unødigt papirbøvl, når man tvinger kommunerne til udbud.
Så det er altså ikke sådan, at udbud altid er en tryllestav.
Det har vi også den tidligere formand for KL, den nuværende næstformand i KL, Erik Fabrin, borgmesteren i Rudersdal Kommunes ord for.
Han skrev et indlæg den 27. januar 2010, hvori han siger: Udbud er ikke nogen tryllestav.
Og det er det ikke, men det er, som om hele den borgerlige fløj tror, at bare man siger udbud, så bliver alt bedre, billigere osv.
Men sådan er det ikke.
Kommunernes egen næstformand, Erik Fabrin, siger: Udbud er ikke en tryllestav.
Det synes jeg burde gøre indtryk på de borgerlige politikere her i salen.
Det er altså ikke altid, at det er en fordel med udbud.
Så er der det med medarbejdernes vilkår, og det burde jo ikke mindst optage hr. Hans Kristian Skibby fra Dansk Folkeparti, som jo plejer at bryste sig af også at være lønmodtagernes parti.
Det viser sig jo i de undersøgelser, bl.a. LO har lavet, at det i mange tilfælde er sådan, når man sender noget i udbud og det bliver overtaget af et privat firma, at det bliver på medarbejdernes bekostning.
LO's undersøgelse viser, at mange gange bliver medarbejdernes arbejdsfunktion sat op i tempo, at mange gange bliver det mere ensidigt arbejde, mere ensformigt arbejde, så arbejdslysten bliver mindre, at stressen bliver større, og det betyder altså også, at effektiviteten kan gå hen og blive mindre.
Så hvis effektiviteten bliver mindre, får vi en ringere service, plus at vi har nogle medarbejdere, som er mindre tilfredse, som er mindre lykkelige for at gå på arbejde.
Det er jo også værd at tage med.
Så kort fortalt har Erik Fabrin fra Venstre ret, når han siger, at udbud ikke er nogen tryllestav.
Der kan være en bagside af medaljen, og det skal vi altså have undersøgt, inden vi bare fortsætter derudaf i fuld fart.
Så afslutningsvis vil jeg gerne sige: Jamen prøv at høre, det har været værd at tage den her debat, også selv om det er fjerde gang, for nu har vi fået gjort det helt klart for danskerne, hvad det er for et valg, der skal træffes.
Vil man have et blindt ideologisk korstog, hvor vi tonser derudad bare for at sende mest muligt i udbud uden at vide, om det er en fordel for danskerne eller ej, så skal man bare stemme på de borgerlige partier.
Men hvis man gerne vil have fornuftige løsninger – sund fornuft, pragmatisme – hvor kommunerne sender i udbud, når det giver mening, men lader være, når det bare bliver bureaukrati, så skal man stemme på Socialdemokratiet, SF, Enhedslisten og De Radikale.
Det er et helt klart valg.
Det er også et principielt valg: Vil vi have et demokrati, der bygger på, at vi har decentralisme, at man ude i sit lokale samfund kan være med til at træffe afgørelse om, hvor vi skal bevæge os hen?
Vil vi have kommunalt selvstyre?
Vil man have frihed og tillid, ja, så skal man stemme på den røde blok.
Hvis man vil have Lenin, mistillid, kontrol og tvang, så skal man stemme på den højre fløj her i Folketinget, for de vil tvinge tingene i udbud.
De er så optaget af den liberalistiske ideologi, at de vil tvinge sig til det, og det er jo i sig selv en selvmodsigelse.
Så mange tak for debatten.