Colette L. Brix (DF), 2009-01-22:
Nu ved jeg godt, at det ikke ligger til hr. Frank Aaen at kunne forestille sig, at bankdirektører også er købmænd.
Når de penge kommer ud nu, og hvis de søger - for vi aner jo ikke, om de søger; vi ved ikke, hvor mange banker der søger de penge, der bliver stillet til rådighed så ville det da være fjollet håndværksmæssigt og forretningsmæssigt, hvis der kom nogle håndværkere og nogle mennesker, der var kommet lidt i klemme, ind og søgte om et lån, og man kunne se, at de folk altid havde overholdt deres forpligtelser.
Hvad er det, bankerne lever af?
Jamen det er jo kunderne, så selvfølgelig vil der da blive nogle udlån til virksomhederne.
Det er da fuldstændig soleklart.
Alt var jo stagneret - det ved vi jo udmærket godt, det har vi jo set den sidste tid - fordi de ikke kunne få deres penge i udlandet, og fordi det simpelt hen var svært at få gearet noget som helst til at give arbejde ude i befolkningen.
Og det er det, det her gør noget ved.
Jeg er fuldstændig overbevist om, at bankerne da ikke er så fjollede købmænd, at de ikke, hvis de tager de penge, vil låne ud.
For hvad er det, en bankvirksomhed lever af?
Jamen det er jo det, vi gør med det her, vil jeg sige til fru Line Barfod.
Det er jo det, vi gør.
Vi sætter noget i gang derude, vi sætter noget i gang i de slunkne kasser i bankerne, så de kan gå ud og begynde at give nogle lån og de kan begynde at arbejde igen.
Vi er jo nødt til at foretage os noget.
Hvis vi nu ikke havde gjort det, skal jeg da lige love for, at fru Line Barfod var røget op af stolen og havde sagt: I er vel nok uansvarlige, både regeringen og støttepartiet Dansk Folkeparti, for I har ingenting gjort.
Vi kender jo den svada, der kommer hele tiden.
Vi ved jo lige præcis, hvad der bliver sagt.
Vi forsøger at gøre noget.
Vi forsøger at tage brodden af den her finanskrise, åbne op for markederne, åbne op for virksomhederne, åbne op for, at hr. og fru Danmark igen kan få en god tilværelse, have deres daglige arbejde.
Det er bare det, vi prøver på, og jeg tror på, at det lykkes.
Ellers havde vi ikke været med til det her.
Vi tror på, at det lykkes.
Vi behandler i dag to lovforslag om kreditpakken og et ændringsforslag fra Enhedslisten.
Det har været et intenst forløb med meget koncentreret udvalgsarbejde.
Fra starten synes jeg at der har været tale om en meget dygtig og kvalificeret indsats fra både Økonomi- og Erhvervsministeriets side og fra Nationalbankens side.
Nu hastebehandler vi så kreditpakken på rekordtid, så loven kan træde i kraft i starten af februar.
Det er ganske imponerende.
Det er håndværksmæssigt kram og et godt politisk arbejde.
Vi har fra Dansk Folkepartis side fået mulighed for at sætte et par vigtige fingeraftryk.
For os har det været meget vigtigt at begrænse statens indflydelse mest muligt i forbindelse med kapitalindskuddene.
Med den endelige aftale får staten bestemmende indflydelse i form af konvertering til aktier, hvis den ansvarlige lånekapital, hybrid kernekapital, kommer over 35 pct. af bankens kernekapital.
Det er de krav, som det kommende kapitalkravsdirektiv fra EU lægger op til.
Vi tror på, at det i sidste ende er bedst at have et banksystem, der så vidt muligt fungerer på markedsvilkår under skarp overvågning af Finanstilsynet.
Med denne kreditpakke får vi både forbedret den første bankpakke og får tilført op til 75 mia. kr. i lånekapital til bankerne og 25 mia. kr. til realkreditinstitutterne.
Det er vigtigt, at pengene kommer ud og arbejder i virksomhederne ikke mindst i de mindre virksomheder.
Hvis gearingen er syv gange, vil der kunne komme over 500 mia. kr. ud til virksomheder og borgere.
En del vil dog gå til polstring af bankerne, måske halvdelen, så der netto vil kunne tilføres samfundet nær ved 300 mia. kr.
Det er positivt, at der følges op på kreditpakken, så det sikres, at disse mange milliarder kroner kommer ud og arbejder i samfundet.
Det tror jeg nu ikke, men vi skal selvfølgelig følge udviklingen nøje.
Hvis det ikke sker i tilstrækkeligt omfang, må vi eventuelt ind og se på, hvorfor det ikke sker og eventuelt foretage justeringer.
Ændringerne af direktørlønningerne er sket som et kompromis, som sender et stærkt signal om mindre grådighed og mindre uansvarlig adfærd i banksektoren.
Vi låser også aktieoptioner fast, begrænser bonusordninger m.m., i den tid det her varer.
Ikke mindst er vi glade for, at der sker forbud mod lån til køb af bankens egne aktier.
Kunderne skal nu selv have pengene med, hvis de vil købe bankaktier.
Det er sund fornuft, men det er trist at se, at mange personer er blevet vildledt og kommet galt af sted i visse banker.
Til sidst vil jeg sige, at jeg håber, at vi i udvalgsarbejdet kan få belyst, hvordan vi bedre sikrer de mindre virksomheders eksport.
Eksporten er på katastrofekurs, og vi ser den største nedgang siden anden verdenskrig, og måske bliver det værre.
Derfor er det meget glædeligt, at der i sidste øjeblik også kom en eksportpakke med, så Eksport Kredit Fonden får en låneramme på 20 mia. kr., men vi må ikke glemme de korte kreditter, mulighederne for at få fastsat en fast rente ved længerevarende eksport og bedre forhold for de kollektive eksportfremstød, som er meget vigtige for nye og mindre virksomheder, der skal ud på eksportmarkederne.
Med disse bemærkninger støtter vi både L 102 og L 103.
Til gengæld støtter vi ikke beslutningsforslaget fra Enhedslisten.
De har ikke været med i forhandlingerne, og deres forslag handler mest om at nationalisere bankerne.