Morten Østergaard (RV), 2009-04-17:
Forslaget, som vi behandler her i dag, udspringer jo som bekendt at den aftale, som regeringen indgik med Dansk Folkeparti for at få Dansk Folkeparti til at acceptere, at Danmark er medlem af EU, og at det er sådan, at når der falder domme ved EF-Domstolen, er Danmark forpligtet af dem.
Det synes jeg er vigtigt at få med, for baggrunden var altså, at EF-Domstolen afsagde en dom, der har betydning for danskere, som har udenlandske ægtefæller og ønsker at vende tilbage til Danmark.
Baggrunden er ikke, som det anføres i lovforslaget, at man synes, der er problemer med bandekriminalitet, eller at man synes, de nugældende regler for udvisning ikke har den effekt, de skulle have.
Men har der været nogen evaluering af nogen art?
Næ, baggrunden var alene, at man var nødt til at give nogle indrømmelser, en betaling til Dansk Folkeparti for at få dem til at acceptere den retstilstand, som Danmark befinder sig i, hvor det er sådan, at når der falder domme ved EF-Domstolen, er Danmark forpligtet til at efterleve dem.
Det er utrolig centralt i debatten her, for det viser jo, hvor langt regeringen er villig til at gå, når den skal holde sammen på sit parlamentariske grundlag,
og hvor bundet den er til at gøre noget, den ellers ikke havde tænkt sig, og som der ikke rigtig er sagligt belæg for, for at få tingene til at hænge sammen.
Hvis man så skal bevæge sig ind på det område, som det handler om, nemlig kriminelle udlændinge, kan jeg sige for Det Radikale Venstres vedkommende, at vi tager skarpt afstand fra og siger nej til enhver form for bandekriminalitet, nej til enhver form for vold.
Det gælder, uanset hvem der er involveret, uanset om det er danske statsborgere eller udenlandske statsborgere.
Vi synes, at den udvikling, vi har set i de seneste måneder, er et tydeligt udtryk for, at der ikke har været ført en effektiv retspolitik her i landet de sidste 7 år; en politik, der har kunnet forhindre, at man står i en situation, som er ganske unik i Europa.
Der er ikke andre lande i Norden, hvor der har været skudepisoder af den karakter, vi har set på gaderne især i København de seneste måneder.
Det er en situation, der er helt unik for Danmark, hvor en borgerlig regering har siddet ved magten og ført, hvad den selv mener er en stram retspolitik, men som i hvert fald har vist sig ikke at være en effektiv retspolitik.
Med hensyn til de konkrete forslag, der er lagt frem her, har vi ikke nogen intention om at skulle forsvare kriminelle udlændinges ret til at være i Danmark; vi synes, at folk, der kommer hertil for at begå kriminalitet, skal udvises hurtigst muligt.
Men det, der jo så er vigtigt, er, at vi også samtidig sørger for, at vi ikke indfører et element af dobbeltstraf.
Og her synes jeg, at man med forslaget om ikke at lade den almindelige proportionalitetsvurdering, som ligger i den såkaldte trappestigemodel, hvor det, der er afgørende for, om nogen kan udvises, er, hvor længe de har været her og grovheden af den forbrydelse, de har begået, gælde for den almindelige vold, men løfte den almindelige vold over på den særlige liste over forseelser, der som udgangspunkt altid skal føre til udvisning, kommer betænkelig tæt på en dobbeltstraf.
Det er jo desværre sådan, at vi hver eneste weekend kan opleve f.eks. værtshusslagsmål her i Danmark, og så vil det altså være sådan, at hvis en person kaster et glas øl i hovedet på en anden person, og den, der kaster, er udlænding, vil det kunne føre til udvisning, mens det ikke vil være tilfældet, hvis personen ikke er udlænding.
Det er jo helt nede på det niveau, vi er, og jeg synes, man må sige, at det er en skævert i lovforslaget.
Det, der skal vurderes, er altså proportionaliteten: Er der sammenhæng mellem den kriminalitet, der er begået, opholdets længde, tilknytningen til hjemlandet, hvor man er statsborger, og tilknytningen til Danmark?
Det er jo det, der ligger i trappestigemodellen, som jo sådan set fungerer udmærket.
Det, man så kan spørge om, er, hvad effekten af forslaget her vil være.
Når vi kigger på høringssvarene, må vi sige, at de, der er bedst til at vurdere det, jo nok er de jurister, som i praksis kommer til at stå og tumle med lovforslaget ude i de danske retssale, og de siger jo stort set over en bank, at det er meget svært at se, at hvis man skal holde sig inden for de gældende konventioner, som vi jo bl.a. har hørt Venstres ordfører sige, vil forslaget føre til væsentlige ændringer, fordi det vil stride mod proportionalitetsvurderingen, som man skal foretage, jævnfør menneskerettighedserklæringen.
Når man så samtidig skærper indrejseforbuddets længde, lægger man sådan set sig selv hindringer i vejen, hvis man ønsker, at flere skal udvises, fordi det også vil indgå i proportionalitetsvurderingen.
Endelig er der så spørgsmålet om, hvad det er, man opnår.
Ja, det, man opnår, er, at man pålægger anklagemyndigheden at nedlægge påstand om noget, man godt ved man har meget ringe chancer for at komme igennem med.
Det betyder, at der kommer ekstra sagsbehandling, og det medfører, at de voldssager, vi gerne vil have afgjort hurtigere, bliver afgjort langsommere, fordi domstolene også skal forholde sig til noget, som man på forhånd godt ved formentlig ikke rigtig fører noget med sig.
Kernen i lovforslaget er jo i virkeligheden, at man er i gang med at sande et i forvejen overbelastet domstolssystem til med ekstra vurderinger, som ikke skal foretages, fordi man tror, de får nogen effekt, men fordi man ønsker at sende signaler.
Det sidste element, der er med, er EU’s og FN's terrorlister.
Her må vi sige, det er besynderligt, at Dansk Folkeparti, som har kritiseret det, nu stiller sig tilfreds med den retssikkerhed, der er på det område.
Det er den ikke på nuværende tidspunkt, og derfor vil vi stille en lang række spørgsmål og stiller os meget skeptiske over for, om vi kan støtte lovforslaget.