runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thomas Jensen (S), 2011-02-02:
Vi får en henvendelse i Skatteudvalget tilbage i 2006, hvor der er en borger, der skriver til daværende skatteminister hr. Kristian Jensen, at han har sendt en klage og gerne vil have den taget op, men ikke har hørt noget efter 9 måneder.
Det er jo dybt, dybt utilfredsstillende for den her skatteborger.
Derudover spørger skatteborgeren, om ministeren ikke mener, at det er væsentligt at sætte lidt mere fokus på at undersøge, om man har organiseret det rigtigt i SKAT, og om man måske skulle afsætte nogle flere ressourcer til opgaven.
Og ja, skatteministeren trak jo nærmest på skulderen, kan man udlede af hans besvarelse af spørgsmålet.
Det var altså tilbage i 2006.
Og så ved vi, at de her sager med ulovlig skatteopkrævning har været der siden 2005.
Nu, når ministeren så her i 2011 vil sætte nogle flere ressourcer af til det – jeg ved, at det er omkring 24 årsværk, det er i hvert fald tidligere blevet besvaret sådan –
hvordan står det så mål med, at der er over 2.800 sager på det område, der ligger og venter på at blive behandlet?
Kan de her 24 årsværk nedbringe den sagsbehandlingstid, så vi kommer under 31 måneder?
Det her er jo en alvorlig sag, for det var noget, vi fik fokus på i december måned 2010, hvor det kom frem, at regeringen, skatteministeren, ulovligt havde opkrævet ejendomsskatter fra en lang række borgere og virksomheder.
Vi ved jo ifølge grundlovens § 43, at det er grundlovsstridigt, for der er ikke nogen skatter i kongeriget Danmark, der må opkræves uden hjemmel i en lov.
Så er det også meget godt, at ministeren her siger, at det er utilfredsstillende, at der er så lange ventetider for de borgere, som så er kommet i klemme i systemet og gerne vil have revurderet deres skatteansættelser.
Men det her er jo ikke en ny sag.
Vi har også fået svar fra indenrigsministeren i den bemeldte sag om, at det var noget, man havde kendt til i mange år.
Der har været mange klager over de her vurderinger og især for de her 3-f-sager om fradrag for forbedringer i grundene.
Derfor er det også bemærkelsesværdigt, at man, når man går ind på SKAT’s hjemmeside, kan se, at der står, at SKAT vil sikre borgernes retssikkerhedsmæssige forhold betryggende, og at sagsbehandlingen, når man har sendt en klage ind, vil blive påbegyndt hurtigst muligt.
Når der er så lange ventetider – 31 måneder i gennemsnit, og hvis man bor på Vestsjælland, er det helt oppe på 51 måneder, man må vente på at få afgjort sin sag i vurderingsankenævnet; det er i hvert fald de tal, skatteministeren tidligere har oplyst – så kan jeg godt spørge mig selv, om der er noget hold i det, som Politiken skrev i december måned, nemlig at det lugter lidt af, at de her fradrag for forbedringssager er blevet syltet, og kan vi få en tilkendegivelse fra skatteministeren her i dag om, at det intet har på sig, at de her sager er blevet syltet i vurderingssystemet?
Troels Lund Poulsen (V), 2011-02-02:
Nej, det gør jeg ikke.
Jeg mener bestemt ikke, at det er acceptabelt med lange sagsbehandlingstider.
Sagsbehandlingstiderne på de 31 måneder, som bliver nævnt i spørgsmålet, vedrører de såkaldte 3 F-sager – altså ikke fagforeningen 3F, men det, der hedder fradrag for forbedringer i grundværdien – mens sagsbehandlingstiden for klager over vurderinger i øvrigt er ca. 19 måneder.
Sagsbehandlingstiderne skal vi jo generelt se på baggrund af et meget, meget stort antal klager over 2007-vurderingen.
Der er gjort en kæmpe indsats for at nedbringe den sagsmængde, og det er nu også ved at være lykkedes.
Vedrørende 3 F-sagerne gælder, at der er tale om genoptagelsessager, hvor der kan indregnes op til 30 år gamle udgifter i fradraget.
Det komplicerer selvsagt tingene, hvis dokumentationsgrundlaget ikke er helt fyldestgørende nok eller måske slet ikke eksisterer.
Det betyder omvendt ikke, at man skal sidde med korslagte arme og lade tingene stå til.
Der skal selvfølgelig gøres en indsats.
Det er også derfor, at jeg i 2010 har tilført flere ressourcer til den opgave, ligesom der også er gennemført en lang række aktiviteter for medarbejderne.
Specielt vedrørende 3 F-sagerne er der med udgangspunkt i finanslovaftalen for 2011 afsat 24 årsværk for at nedbringe sagspuklen.
Derudover overvejer jeg også, om der endvidere er behov for at tilføre yderligere ressourcer til klagesagsbehandlingen.
Thomas Jensen (S), 2011-02-02:
Spørgsmålet lyder: Mener ministeren, at det er tilfredsstillende, at de gennemsnitlige sagsbehandlingstider i vurderingsankenævnene fra den 1. januar til den 9. december 2010 er 31 måneder?
Mener ministeren, at det er tilfredsstillende, at de gennemsnitlige sagsbehandlingstider i vurderingsankenævnene fra den 1. januar til den 9. december 2010 er 31 måneder?
Benedikte Kiær (KF), 2011-02-02:
Det er også derfor, vi har vedtaget mange konsekvente værktøjer og redskaber.
Vi har faktisk også i forvejen nogle rigtig gode redskaber, som man kan tage i brug, og som kan virke meget konsekvente i forhold til nogle af de problemer, som jeg hører spørgeren skitsere.
Det er også bare vigtigt, at kommunerne bruger nogle af de her værktøjer, f.eks. forældrepålæg eller ungepålæg.
Vi har jo også hele ungdomspakken, som vi også har vedtaget, bl.a. sammen med Dansk Folkeparti.
Så vi har et hav af gode muligheder og redskaber.
Nu har vi virkelig sat spot på dem med ghettostrategien, og vi har givet dem nogle yderligere muligheder, endda sat penge af til det.
Så hvis der er nogle balladefamilier, der bor i områder, med nogle drenge, som virkelig ødelægger det for de mange, der bor der, så må man gå ind og bruge det her med en ny start et nyt sted.
For at flytte problemerne fysisk er faktisk noget, der virkelig kan batte noget.
Det har vist sig at være sådan i andre områder.
Så der er et hav af muligheder, og det er egentlig bare at presse på, for at kommunen og boligorganisationen bare skal bruge løs.
Vi har redskaberne.
Det er bare at gribe muligheden.
Troels Lund Poulsen (V), 2011-02-02:
Jeg henholder mig til det spørgsmål, der er stillet nu, nemlig det, der handler om tiden fra den 1. januar til den 9. december 2010 i forhold til de 31 måneder, og her har jeg jo sagt, at det ikke er acceptabelt.
Det er også derfor, der bliver tilført flere ressourcer.
Der kan være behov for at tilføre yderligere ressourcer, der kan også være behov for at se på den overordnede klagestruktur, som vi indbød til et seminar om i sidste uge i Folketingets Skatteudvalg, hvor der så heldigvis også var deltagere.
Så vi ser på det hele, for jeg er sådan set helt enig med hr. Thomas Jensen.
Jeg tror heller ikke, der er nogen grund til at forsøge at lave en konflikt ud af, at man selvfølgelig skal have sikkerhed for, at ens sag bliver hurtigst muligt afgjort.
Dog skal man så også være sikker på, at tingene er så oplyste og så klargjorte som overhovedet muligt.
Noget af det, vi ser på andre dele af klageområdet, skyldes jo så også, at der en gang imellem er folk, der selv også vælger at trække sagerne i langdrag.
Men jeg kan sige til hr. Thomas Jensen, at jeg er fuldt opmærksom på problemet.
Derfor tilførte vi også flere ressourcer i den finanslov, vi har vedtaget, og jeg ser også på, om der skal gøres yderligere, for sagsbehandlingstiden skal bringes markant ned.
Thomas Jensen (S), 2011-02-02:
Det er da sådan et fromt ønske jeg kan høre at ministeren har, men kan vi få noget mere konkret?
Hvad er ministerens vurdering?
Kan de her 2.850 og flere til, der er kommet i klemme i systemet, og hvor nogle af dem har ventet i op til 51 måneder, f.eks. hvis de bor i Vestsjælland, på at få en afklaring, se frem til en forbedring i 2011?
Det ønsker ministeren at de kan, men er det 24 årsværk, der skal til, eller er det mere?
Hvor meget har ministeren konkret sat af for at få nedbragt den her sagsbehandlingstid?
Det kunne jeg godt tænke mig at høre her i dag.
Og mener skatteministeren, at det lever op til det, der står på SKATs hjemmeside, om, at det retssikkerhedsmæssigt er i orden, og at man kan forvente en meget, meget hurtig sagsbehandlingstid, når man indgiver en klage til et vurderingsankenævn?
Det er jo sådan nogle ting, som man som borger har behov for at få vide, når man er blevet opkrævet for meget i ejendomsskat.
Jeg vil godt have nogle lidt mere konkrete svar end de der lidt overskriftsagtige ting med, at ministeren da håber, at det går i den rigtige retning.
Vi vil have noget handling nu, ikke så meget snak, så vi får en sikkerhed for, at de her borgere kan få behandlet deres sager, og at de ved, hvad de fremadrettet skal betale i ejendomsskat.
Troels Lund Poulsen (V), 2011-02-02:
Det er lidt ligesom at kaste vand på en gås, for det, jeg siger til hr. Thomas Jensen, virker ikke.
Enten vil hr. Thomas Jensen ikke lytte, og det kan selvfølgelig være en medfødt skavank, eller også ønsker hr. Thomas Jensen ikke at høre, hvad der bliver sagt.
Jeg har jo ikke stået i dag og sagt, at det ikke er et problem.
Det er et problem, og derfor skal sagsbehandlingstiden ned.
Jeg er trods alt minister, og derfor sidder jeg ikke og gennemgår alle sager.
Nu har jeg så også på baggrund af hele det forløb, der har været i forbindelse med lovforslag L 65, bedt om en redegørelse, herunder om, hvornår SKAT har vidst hvad, og hvad der har været op og ned.
Der håber jeg så, at vi også ser på det spørgsmål, som handler om ophobningen af sager.
Det er så en redegørelse, som jeg håber, at vi kan få leveret her i løbet af februar måned, og så får Folketinget den lige så hurtigt, som jeg får den.
Men når det er sagt, må jeg sige til hr. Thomas Jensen, giver det ingen mening for mig at sætte et bestemt antal dage på, hvornår sagerne er afgjort.
Og jeg ved jo også, at hr. Thomas Jensen følger det her med millimeterpræcision, og det er jo kun godt, for så er der mange øjne, der følger sagen, at sagsbehandlingstiden skal ned, og mine øjne er også på sagen.
Benny Engelbrecht (S), 2011-02-02:
Jeg er naturligvis glad for, at der er en stolthed hos ministeren i forhold til det grænseoverskridende, og den stolthed deler vi i øvrigt, men jeg må bare indrømme, at når vi taler om midler, ville jeg ønske, at der ikke altid tages udgangspunkt i, at man skal prøve at få pustet et tal mest muligt op.
Det er en rigtig dårlig vane hos regeringen.
Jeg synes, det ville være ganske rimeligt og ganske fair, at ministeren gik herop og sagde: Ja, der er en lille smule forskel på, hvor store midler vi giver.
Det kunne man forklare med forskellig befolkningssammensætning, og hvad ved jeg.
Man kunne også sige: Ja, der er forskel på, hvordan vi giver midlerne.
Men når man begynder at indregne tal omkring nogle mindretalsforpligtelser, som er helt ekstraordinære, og sammenligner de enkelte grænseregioner, må jeg bare sige, at så virker det temmelig søgt.
Jeg håber, at også ministeren kan forstå, at det faktisk er noget, der støder ikke bare den danske flertalsbefolkning i det sydjyske og den tyske flertalsbefolkning i Tyskland på manchetterne, det støder faktisk også mindretalsbefolkningerne.
Brian Mikkelsen (KF), 2011-02-02:
Det får Tyskland i meget, meget høj grad.
Det er vores vigtigste handelspartner, og en meget stor del af vores fokus på eksporten er jo fokuseret på Tyskland.
Vi er meget positive over for det grænseoverskridende samarbejde, men vi er også af den opfattelse, at det er vigtigt at se på den regionale og lokale opbakning og de reelle behov.
Jeg synes, at ovenstående tal, som jeg skitserede før, meget godt viser, at vi yder en kæmpe indsats på området.
Det handler også i høj grad om, at man fra regional og lokal side kommer med gode og bæredygtige ideer til, hvordan samarbejdet kan udvikles.
Så jeg er egentlig glad og meget stolt af den indsats, som vi yder i forhold til Sønderylland og Slesvig-Holsten.
Det fungerer rigtig godt.
Vi har nogle historiske, kulturelle, politiske årsager til, at vi er så massivt forankret med en statslig indsats i området, men den er også nødvendig, og den er vigtig, og den er jeg meget stolt af.
Benny Engelbrecht (S), 2011-02-02:
Og det har ikke været af positiv karakter, fordi man netop indregner de midler, der gives til mindretal, først og fremmest de midler, der bliver givet via det, der nu er blevet til sydslesvigloven, til det danske mindretal syd for grænsen, hvor det jo som bekendt er sådan, at vi har nogle ganske særlige forpligtelser, der baseres på Berlin-Bonn-erklæringerne fra 1955, hvor det er således, at man har et balanceprincip, sådan at vi danske har en forpligtelse for det danske mindretal syd for grænsen, mens den tyske stat påtager sig et ansvar for det tyske mindretal nord for grænsen.
Problemstillingen her er altså, at i det øjeblik man rydder det meget store tal – som i øvrigt er oprenset og også gentaget af ministeren her i 2010, hvor det store tal er på 554,1 mio. kr. – for det, der er de rene mindretalsbevillinger, er der altså kun 32,3 mio. kr. tilbage.
Der håber jeg for det første, at ministeren kan bekræfte, at den væsentlige og store del af det beløb, som nævnes her, altså handler om mindretal og om forpligtelser, som vi under alle omstændigheder har på grund af de gensidige aftaler, der er afgivet igennem Berlin-Bonn-erklæringerne, og som jo i øvrigt har været meget aktuelle på det seneste.
Når jeg så synes, at dette er relevant at bringe frem, er det jo naturligvis, fordi Tyskland er Danmarks største samhandelspartner.
Som det fremgår af de beregninger, som UdviklingsRåd Sønderjylland har foretaget, er det 85 pct. af den danske industrieksport, der forlader Danmark over den dansk-tyske grænse.
Med andre ord: Mener ministeren ikke også, at netop Tyskland og den grænseregion bør have en særlig opmærksomhed, når det gælder erhvervsmæssigt?
Brian Mikkelsen (KF), 2011-02-02:
Vi rundede det jo sådan lige før, og det er også blevet rundet i spørgsmål 6, 7, 8, så derfor vil jeg sådan lige opsummere, hvad der egentlig gives af statslige midler til udvikling af henholdsvis Øresundsregionen, grænseregionen ved Femern og region Sønderjylland-Slesvig.
Som det fremgår af min besvarelse af 6, 7, 8, alm. del, fra oktober 2010, understøttes de grænseoverskridende aktiviteter dels via statslige bevillinger, dels via EU-strukturfonde, og der skal EU-midlerne matches med midler fra f.eks. stat, regioner eller kommuner for at komme til udbetaling.
Ud over disse bevillinger er der statslige bevillinger, som har en positiv indflydelse på det grænseoverskridende samarbejde.
Det er f.eks. bevillinger til aktiviteter, der finder sted på universiteterne og statslige garantier til brokonsortierne.
Der er i årene 2005-2010 via statslige bevillinger og EU-strukturfonde afsat midler til de grænseoverskridende aktiviteter på i alt 208 mio. kr. til Øresundsregionen, i alt 3,1 mia. kr. til region Sønderjylland-Slesvig og 54 mio. kr. til Femern Bælt-regionen.
Endelig forventes det frem til 2014, at der vil blive bevilget 2,2 mia. kr. til region Sønderjylland-Slesvig, 109 mio. kr. til Øresundsregionen og 37 mio. kr. til Femern Bælt-regionen.
Det overordnede billede er således, at der er forskel på, hvor mange midler der er afsat til de grænseoverskridende aktiviteter, og hvad de går til.
Det er klart, at der her er store forskelle; alle grænseregioner er jo meget forskellige.
Derfor synes jeg ikke, at det er problematisk, at der ikke afsættes de samme midler til alle grænseregioner og de ikke målrettes de samme aktiviteter.
Sønderjylland-Slesvig er jo bl.a. præget af, at det er en landfast grænseregion med nationale mindretal på begge sider af grænsen og et mangeårigt samarbejde.
Derfor går langt den største del af de statslige midler jo så også til undervisningsområdet, til kulturelle formål, til skoler og gymnasier.
Ligeledes bliver Øresundsregionen og Femern Bælt-regionen jo også karakteriseret på hver sin måde.
Så jeg synes egentlig, at det ser meget fornuftigt ud.
Vi har altid haft et stærkt historisk, kulturelt tilhørsforhold til den syddanske region, og derfor synes jeg selv, at vi gør det på et fornuftigt niveau.
Benny Engelbrecht (S), 2011-02-02:
Finder ministeren, at det er hensigtsmæssigt, at der er stor forskel på, hvad der gives af statslige midler til udvikling af henholdsvis Øresundsregionen, grænseregionen ved Femern og region Sønderjylland-Slesvig?
Brian Mikkelsen (KF), 2011-02-02:
Det er jeg ikke enig i.
Det fremgår også af svarene på de spørgsmål, som spørgeren selv var inde på, altså spørgsmål nr. 6, 7 og 8, at der bliver brugt rigtig mange ressourcer i Region Syddanmark.
Region Sønderjylland og Slesvig fik samlet set markant flere midler fra statslige bevillinger og strukturfonde end de andre regioner.
Det er der selvfølgelig nogle gode historiske grunde til, også kulturelle grunde, men de ligger niveauer over de andre regioner.
I de regionale partnerskabsaftaler om vækst og erhvervsudvikling med de regionale vækstfora har vi også tilkendegivet fra regeringens side, at vi fortsat vil bidrage til at synliggøre og udfolde den dansk/tyske grænseregions visioner i de løbende drøftelser med den tyske regering og delstatsregeringen.
Vi står også fortsat til rådighed for at drøfte de løbende muligheder, der er i det grænseoverskridende samarbejde.
Der kan jeg som et kuriosum nævne, at Danmark og Tyskland på erhvervsuddannelsesområdet er ved at udarbejde en slags mutual understanding, hvor vi kan samarbejde endnu tættere, så der er mange gode projekter i gang.
Benny Engelbrecht (S), 2011-02-02:
Det er i øvrigt meget vigtigt, at man holder tungen lige i munden, når man taler om store summer.
Som det også fremgår af alm. del af spørgsmål 6, 7 og 8, kan man godt remse ganske store summer op, og hvis man vel at mærke tillægger kulturmidler og de midler, der bliver givet til det danske mindretal i Sydslesvig, og de midler, der bliver givet til tyske mindretal i Danmark, regner dem med, så er det fuldstændig korrekt, at det faktisk bliver til nogle meget store summer.
Men trækker man de midler fra – og det synes jeg sådan set ret beset er mest reelt, for mindretalsproblematikken er jo noget ganske særligt – må man jo sige, at det er nogle utrolig små og meget pauvre beløb, der står tilbage.
Jeg vil egentlig godt lige bede ministeren om at bekræfte, at ser man på en alt andet lige-sammenligning mellem de enkelte regioner, bliver der brugt forsvindende lidt på forskning og erhvervsudvikling netop i det syd- og sønderjyske område.
Brian Mikkelsen (KF), 2011-02-02:
Der vil selvfølgelig også være regionale midler efter 2013.
Som jeg nævnte, har vi i forbindelse med de regionale vækstforamøder, jeg har haft både med Region Syddanmark, Region Sjælland og også med Region Hovedstaden, brugt en meget stor del af vores prioriteringer i retning af det grænseoverskridende.
Så jo flere initiativer der er, som kan være med til at fjerne barrierer og øge integrationen og mobiliteten, jo flere projekter vil vi gerne støtte.
Jeg er jo også med til at medfinansiere en meget stor del af dem.
Region Syddanmark får jo rigtig mange penge til det integrationsarbejde, der er, så det kigger vi hele tiden positivt og konstruktivt på.
Benny Engelbrecht (S), 2011-02-02:
Ministeren har tidligere været så venlig i denne folketingssamling skriftligt at svare på spørgsmål nr. 6, 7 og 8, alm. del, som netop handler om de midler, der har været anvendt i 2010, og som anvendes fremadrettet i de kommende år og om, hvad der i overslagsårene forventes at blive afsat på det her område.
I den sammenhæng fremgår det også meget tydeligt, at vi selvfølgelig efter 2013 især ikke ved, hvordan vi skal forholde os i forhold til EU og den del, der handler om den regionale udvikling.
Kan ministeren pege på, hvilke tanker den danske regering har gjort sig i forhold til regional udvikling, altså er det et spørgsmål, man også vil sætte på den europæiske dagsorden?
Det er ganske afgørende, at vi også sikrer, at der er midler til regional udvikling, også den vej igennem.
Det må vel være en naturlig del af den overordnede strategi, der skal laves for grænseregionerne.
Brian Mikkelsen (KF), 2011-02-02:
Det har vi jo hele tiden.
Som jeg nævnte før over for spørgeren, så har jeg haft møde med alle de regionale vækstfora.
Der var et af temaerne i et par af regionerne, hvordan man sådan kunne udviske det grænseoverskridende samarbejde mere på forskningsdelen, uddannelsesdelen og jobmobilitetsdelen.
Det er en stor succes både i Sønderjylland, det bliver det med Femern Bælt, og det er det i hele Øresundsregionen, så vi står altså her på toppen af en kæmpe succes.
Hvis der er yderligere barrierer for integration, yderligere barrierer for, at man sådan kan få udvikling i grænseområderne, er vi selvfølgelig parate til at se på dem.
Benny Engelbrecht (S), 2011-02-02:
Først og fremmest tak for svaret fra ministeren.
Der er jo ingen tvivl om, at vækstpotentialet er ganske stort.
Det er naturligvis også derfor, at der er blevet satset ret massivt, eksempelvis i Øresundsregionen i forhold til at udvikle det samarbejde, der er grænseoverskridende.
Jeg tror heller ikke, at der er mange, der kan undgå at lægge mærke til, hvad der bl.a. er kommet ud af dette samarbejde, ikke mindst på grund af den faste forbindelse, naturligvis, som står ganske tydelig, men også fordi man stort set ikke kan gå ind i en virksomhed, som har service, dvs. en café eller en butik, uden at man taler svensk.
Tilsvarende kan jeg betro ministeren, at det også er ganske almindeligt at møde personer i den sydjyske del af Danmark, som i hvert fald har en tysk accent.
Det er muligt, at de ikke længere taler tysk, fordi tyskerne faktisk er ret flinke til at lære dansk.
Det er jo ganske interessant.
Det, der er det væsentlige i den her sammenhæng og årsagen til, at jeg bringer spørgsmålet på banen, er naturligvis spørgsmålet, om ikke vi har behov for at have en overordnet strategi på området for udvikling af vores grænseregioner.
Jeg forstår sagtens, at der er nogle ting, som skal bindes op på den regionale udvikling.
Det er ganske naturligt, at der også skal være et lokalt initiativ.
Især må jeg pege på, at det jo er sådan, at disse nærområder, som vi jo altså har temmelig mange af, kan udgøre nogle ganske naturlige – kan man sige – udvidede hjemmemarkeder, især det tyske marked.
Jeg går ud fra, at ministeren er enig med mig i, at det tyske marked kan blive en stor videreudvikling for en række danske virksomheder.
Så spørgsmålet er: Vil ministeren være med til at lave en overordnet strategi på dette område?