Bertel Haarder (V), 2016-04-15:
Der må ikke herske tvivl om, at hensynet til børns sikkerhed skal vægtes tungt.
Det er også derfor, at børneattestloven gør det obligatorisk for myndigheder og virksomheder at indhente en børneattest, når de skal ansætte en person, der skal have direkte kontakt med børn under 15 år.
Den ordning omfatter altså både frivillige og ansatte, herunder pædagoger og pædagogmedhjælpere i daginstitutioner og fritidsordninger, dagplejere og plejefamilier, personale på døgninstitutioner og socialpædagogiske opholdssteder, lærere og pedeller på skoler med elever under 15 år, livreddere i svømmehaller samt trænere og spejderledere.
Dette regelsæt om børneattester ønsker forslagsstillerne ændret, således at det klart og tydeligt fremgår af loven, at børneattesten skal indeholde oplysninger om visse seksualforbrydelser begået mod børn under 15 år inden for de sidste 10 år for at have gyldighed.
Altså, det nye er, at børneattesten skal indeholde oplysninger, der dækker de sidste 10 år.
Sådan er det nemlig ikke i dag.
Det vil få betydning for rigtig mange ansættelser.
Det svarer til, at 99,97 pct. af de indhentede børneattester var uden anmærkninger.
Det ser regeringen som udtryk for, at børneattesterne faktisk virker efter hensigten.
Så den eksisterende ordning er, sådan som lovgiverne havde tænkt sig den skulle være, og den har tilsyneladende også en vis effekt, selv om det jo altså heldigvis kun er rigtig, rigtig få, som har anmærkninger på deres børneattest.
Den ordning kan selvfølgelig godt suppleres, men konsekvenserne af det fremsatte beslutningsforslag er meget vidtrækkende og rejser nogle væsentlige problemstillinger.
Som det er i dag, er det ikke en gyldighedsbetingelse, at børneattesten skal gå 10 år tilbage.
10-årskravet, som beslutningsforslaget lægger op til, vil betyde, at ingen uanset nationalitet, og det vil også sige danskere, der har boet i landet i hele deres liv, kan blive beskæftiget i en stilling, der omfatter kontakt med børn under 15 år, før de er 25 år gamle.
Ingen under 25 år kan jo levere en børneattest, der dækker de sidste 10 år.
For at tegne et billede af, hvor mange der vil blive afskåret fra at arbejde med børn, hvis et 10-årskrav indføres, kan jeg oplyse, at Kommunernes Landsforening skønner, at der er ca. 200.000 personer, der arbejder med børn under 15 år i kommunerne, og af dem er ca. 25.000 mellem 15 og 25 år.
Totalt arbejder der som bekendt omkring en halv million i kommunerne.
I Idrætsdanmark er der engageret mere end 27.000 frivillige under 20 år svarende til en andel på 10 pct. af de frivillige i Idrætsdanmark.
Herudover er der ca. 100.000 frivillige i alderen 20-39 år svarende til en andel på ca. 27 pct.
Spejderne engagerer også rigtig mange frivillige under 25 år.
Derudover vil forslaget også påvirke private virksomheder inden for særlig turisterhverv samt kultur- og oplevelseserhverv.
Det gælder forlystelsesparker, legelande, badelande, rideskoler, danseskoler m.v.
Forslaget rejser også en problemstilling om, hvilke oplysninger der kan indhentes fra andre lande, for som det er i dag, sender politiet ikke forespørgsler til andre landes myndigheder, når der udstedes en børneattest, og det nytter f.eks. ikke at spørge i Sverige, for i Sverige har man slet ikke en lignende ordning.
Som jeg startede med at sige, må der ikke være tvivl om, at regeringen vægter hensynet til børns sikkerhed tungt.
Forældre skal kunne overlade deres børn i institutioners og foreningers varetægt uden at være bekymrede.
Men regeringens holdning er også, at beslutningsforslagets konsekvenser for beskæftigelsen på børneområdet, for det private erhvervsliv og for det frivillige forenings- og idrætsliv vil være for vidtgående og uden merværdi.
Derfor kan regeringen altså ikke støtte beslutningsforslaget.
Jeg vil foreslå, at Kulturudvalget i stedet afgiver en beretning om, hvordan gode erfaringer i kommunerne og idrætsforeningerne kan udbredes.
Dem er der nemlig rigtig mange af.
Under alle omstændigheder vil regeringen gerne tage sagen op med Kommunernes Landsforening, hvis det ønskes, og eventuelt andre relevante interessenter med henblik på at drøfte udbredelsen af gode, praktiske ordninger, som kan supplere børneattester, som går færre end 10 år tilbage.
Jeg ved, at der allerede i dag er kommuner, der supplerer børneattester med flere andre kriterier, før de ansætter f.eks. flygtninge på børneog ungdomsområdet.
Også inden for idrætten har man tiltag som f.eks. samværspolitikker, der betyder, at en flygtning ikke står alene med børnehold, men har en medtræner eller en mentor.
En børneattest er jo kun et oplysningsgrundlag.
Den må aldrig stå alene – sådan er det også i dag – uanset hvor lang tid den går tilbage. Der skal altid foretages en samlet vurdering af, om en person har de rigtige kvalifikationer til at kunne arbejde med børn under 15 år, og børneattesten er kun ét blandt mange midler til brug for denne vurdering, og den fritager på ingen måde de ansættende myndigheder og foreninger fra at bære det fulde ansvar for, at de ansætter de rigtige personer, som kan tage vare på børnene på en tryg og forsvarlig måde.