Karsten Lauritzen (V), 2015-11-17:
Jeg vil gerne takke for den overvejende positive modtagelse af lovforslaget.
Lovforslaget samler jo en lang række elementer, hvor det overordnede formål er at styrke hjemmelsgrundlaget samt at forenkle og præcisere en række bestemmelser i forskellige afgifts- og skattelove.
Det er vigtigt, at lovgivningen på skatte- og afgiftsområdet er klar og præcis og i øvrigt også letforståelig, og det er i sidste ende til gavn for både dansk erhvervsliv, borgere og skattemyndighederne.
Et af de elementer, som jeg lige vil fremhæve, er bemyndigelsen til momskontrol af betalingsoplysninger – vel og mærke oplysninger, hvor man har anonymiseret, hvem køberen er.
Det er vigtigt, at danske virksomheder kan konkurrere på lige fod med udenlandske virksomheder, og det betyder, at når danske virksomheder udsættes for unfair konkurrence fra udenlandske virksomheder, som ikke følger de danske momsregler f.eks., så skal der gøres noget ved det.
Derfor er jeg også glad for, at regeringen med det her lovforslag imødekommer et ønske fra erhvervslivet om forbedret kontrol på området for nethandel.
Nu får SKAT altså et redskab til at sikre, at udenlandske virksomheder både opkræver og afregner dansk moms i forbindelse med salg til danske forbrugere.
Jeg lægger samtidig vægt på, at SKAT kun har bemyndigelse til at udføre den her kontrol, når den er nødvendig for skatte- og afgiftsfastsættelsen.
Det mener jeg at lovforslaget er med til at sikre, bl.a. ved at Skatterådet jo skal inddrages forud for en eventuel kontrol.
Som de fleste jo har bemærket, og som også en del ordførere har været inde på her i debatten i dag, indeholder lovforslaget også en skattefritagelse for privat brug af Marienborg for den til enhver tid siddende statsminister.
Reglerne kommer herved på linje med, hvad der gælder i Norge og i Sverige, og hvad der i øvrigt har været gældende i mange år for medlemmer af Folketingets præsidium.
Og hvis jeg skal kommentere den debat, der har været mellem ordføreren for Enhedslisten og en række andre ordførere, en lillebitte smule, så er det jo rigtigt, at der her er tale om en særbehandling – men jeg synes en berettiget og sagligt begrundet særbehandling – af landets statsminister, også en særbehandling, der er i god overensstemmelse med det, som der stod i højesteretssagfører C. L. Davids testamente, da han overdrog Marienborg til staten i 1962.
Da sagde han, og det står på side 16 i lovforslaget: »Min ejendom Marienborg ved Frederiksdal testamenterer jeg til Staten på det vilkår, at den overlades til vederlagsfri sommerbolig for landets statsminister.
På grund af sin beliggenhed, der på en gang er landlig og dog i umiddelbar nærhed af hovedstaden, vil den formentlig egne sig til det angivne formål.
Det har undret mig, at der ikke tidligere er stillet en sommerbolig til disposition for landets skiftende statsministre, på hvis arbejdskraft der trækkes så store veksler.«
Så står der i øvrigt videre: »Skulle statsministeren af en eller anden grund ikke ønske at benytte boligen, stilles den midlertidigt til disposition for et andet medlem af regeringen ...«.
Der skal jeg sige, at det ikke er skatteministeren, men i første omgang er udenrigsministeren.
Det er rigtigt, at det jo er en særbehandling, men en særbehandling, som statsministrene i de andre nordiske lande også har, og en særbehandling, som jeg synes er velbegrundet.
Der er noget særligt ved at være folketingsmedlem; der er noget særligt ved at være præsidiemedlem; der er noget særligt ved at være statsminister.
Derfor synes jeg – også med den argumentation, der ligger i lovforslaget – at man fuldt ud kan forsvare det, der bliver lagt op til.
Det er jeg glad for at et bredt flertal i Folketinget kan se.
Det var sådan set, hvad jeg ville sige, og så håber jeg selvfølgelig på en god og konstruktiv udvalgsbehandling.
Det sidste er jeg fuldstændig enig i – fuldstændig enig – men der er nogle særlige regler, der gælder for folketingsmedlemmer, og nogle særlige regler, der gælder for ministre, og nogle særlige regler, der gælder landets statsminister.
Det synes jeg er fuldstændig sagligt begrundet.
Men de regler, der gælder for folketingsmedlemmer, præsidiemedlemmer, ministre og statsministeren, kan vi fuldt ud stå på mål for, og de ligner jo altså også, når det handler om statsministerens embedsbolig, de regler, man har i bl.a. vores nordiske nabolande.