Lene Espersen (KF), 2008-01-16:
Det er jo den første hasteforespørgsel, som bliver afprøvet efter de nye regler i Folketingets forretningsorden.
Det er forfærdende at høre om de her meget dramatiske episoder med fuldstændig meningsløse dødsfald og alvorlige personskader.
Uanset de mere generelle tal for voldskriminaliteten i vores samfund og hvordan de så i øvrigt udvikler sig, er det klart, at ingen ansvarlig politiker kan afvise at se på, om ikke vi lovgivningsmæssigt kan gøre mere for at sætte en stopper for sådanne helt uacceptable voldshandlinger.
Jeg vender tilbage til det helt aktuelle spørgsmål om indsatsen mod ulovlige våben i nattelivet om lidt.
Først vil sige noget om den generelle udvikling i voldskriminaliteten.
Opgørelserne af den registrerede voldskriminalitet gennem de sidste 10 år viser ingen stigning, for så vidt angår de alvorligste former for vold, dvs. drab, drabsforsøg og vold omfattet af straffelovens § 246.
Derimod er der sket en vis stigning i de registrerede tilfælde af de øvrige former for vold.
De meget omfattende offerundersøgelser, der har været gennemført i 1995-96 og igen fra 2005 til 2007, og som bygger på interviews med et repræsentativt udsnit af befolkningen i aldersgruppen 16-74 år, tyder imidlertid på, at stigningen skyldes en større anmeldelsestilbøjelighed i befolkningen.
Offerundersøgelserne viser, at der ikke er sket en stigning i andelen af personer, der inden for en 12-måneders-periode har været udsat for vold.
Hvis vi ser nærmere på ofrene for vold og på, hvor volden begås, kan det konstateres, at der de seneste år navnlig har været en stigning i den registrerede vold begået mod personer i offentlig tjeneste.
Offerundersøgelserne peger tilsvarende på, at en stigende del af den vold, der begås, sker i forbindelse med offerets arbejde.
Omfanget af værtshusvold og lignende viser derimod en klar faldende tendens.
Den del af volden, som begås på offentlig gade og vej, ligger nogenlunde konstant på godt en tredjedel af alle voldstilfælde. Hvis vi ser på, hvem der begår vold, har der i de seneste år været en relativt større stigning i den registrerede voldskriminalitet begået af unge i aldersgruppen 15-20 år end i den voldskriminalitet, der begås at befolkningen i øvrigt.
Der synes altså at være en grund til at være særlig opmærksom på udviklingen blandt de unge.
Gruppen af mænd med anden etnisk baggrund end dansk er fortsat overrepræsenteret i voldsstatistikken.
Men tal fra Danmarks Statistik peger dog på, at forskellen efter korrektioner for alder og socioøkonomisk baggrund er ved at blive mindre.
Ser vi på de metoder, der anvendes, peger offerundersøgelserne og undersøgelserne gennemført på Odense Universitetshospital og Århus Kommunehospital på, at antallet af knivstikkeri og overfald med andre våben ikke generelt er stigende.
Der er således fortsat en meget lille del af voldskriminaliteten, der begås ved brug af skydevåben eller knive.
De offerundersøgelser, som jeg her har omtalt, belyser også befolkningens generelle følelse af tryghed.
Der er altså ikke tegn på, at befolkningen generelt i de senere år er mere utryg.
Målinger, der er gennemført af Institut for Konjunktur-Analyse, viser, at der i de senere år har været et fald i den andel af befolkningen, der mere generelt er bekymret for vold og anden kriminalitet i samfundet.
Som det fremgår, kan der i forhold til den generelle udvikling i voldskriminaliteten både peges på nogle positive tendenser, men også nogle negative tendenser.
På den ene side er det jo positivt, at voldskriminaliteten ikke synes at være stigende, og på den anden side er det meget bekymrende, at en stigende del af voldskriminaliteten begås af helt unge.
Alt i alt giver udviklingen bestemt ikke anledning til at slække på indsatsen, tværtimod, efter regeringens opfattelse kan bl.a. den øgede anmeldelsestilbøjelighed i befolkningen også ses som udtryk for en øget tilslutning til, at enhver form for vold er helt uacceptabel.
Det betyder for mig at se, at den stærke og bredspektrede indsats for både at forebygge og også bekæmpe voldskriminaliteten skal fortsætte og udvikles yderligere.
Jeg vil kort nævne nogle af hovedpunkterne blandt de initiativer, der allerede er taget.
I 2002 blev handlingsplanen »Stop Volden« til bekæmpelse af voldskriminalitet fremlagt.
Som led i udmøntningen af handlingsplanen blev der gennemført ændringer af straffeloven, hvor straffene blev skærpet markant.
Vi har ændret tv-overvågningsloven for nylig, således at private erhvervsdrivende i vidt omfang har fået adgang til at foretage videoovervågning af egne indgange og facader med henblik på kriminalitetsbekæmpelse.
Med hensyn til det aktuelle spørgsmål om vold med anvendelse af skydevåben og knive vil jeg nævne, at der i 2004 blev gennemført en udvidelse af knivforbuddet og en skærpelse af straffen for at overtræde forbuddet.
Med politiloven af 2004 blev der også skabt mulighed for, at politiet kunne etablere de såkaldte visitationszoner.
Politiet kan således bestemme, at der i områder, hvor der vurderes at være en forøget risiko for vold, i en periode kan foretages stikprøvekontrol af, om nogen besidder eller bærer ulovlige våben på offentligt tilgængelige steder.
Der er ingen tvivl om - hvis man ser på politiets vurdering af de hidtidige erfaringer - at etablering af visitationszoner har en præventiv effekt.
Jeg vil også gerne fremhæve politiets strategi for en forstærket indsats mod bandekriminalitet.
Strategien her har været at tilpasse og udvide den mangeårige indsats mod rockerkriminalitet til også at omfatte andre kriminelle bander og netværk.
Den indsats består af en håndfast del, fokus på hurtig og konsekvens reaktion over for de mest forhærdede kriminelle, og en blødere forebyggende del rettet mod dem, der skal hjælpes ud af den kriminelle løbebane.
Den blødere del af indsatsen omfatter forskellige forebyggende indsatser over for de utilpassede unge, der flirter med bandeidentiteter, og her skal de unges familier og øvrige netværk inddrages.
Rigspolitiet vil snart offentliggøre en statusrapport, for så vidt angår bandekriminaliteten.
Et andet vigtigt område er retssystemets sagsbehandlingstider i voldssager, og her bliver der gjort rigtig meget for at sikre, at der sker en hurtig gennemførelse af de mål, man har stillet op.
Jeg kan oplyse, at domstolene med en lang række andre har sat sig ned i en arbejdsgruppe for at se på, hvordan man bedre kan opfylde målene for sagsbehandlingstiderne.
Også i fængslerne er der gjort meget, særlig møntet på de indsatte, der har en voldelig og truende adfærd, f.eks. programmet Anger Management, der retter sig mod unge med en aggressiv adfærd.
Hvis man ser fremad, vil jeg også gerne sige, at det selvfølgelig er vigtigt, at vi overvejer, hvilke nye initiativer der kan tages i anvendelse.
Det er rigspolitiets vurdering, at der er en meget stor mængde skydevåben i omløb, og for så vidt angår kriminelle grupper og netværk, har der været en stigende anvendelse af skydevåben i forbindelse med konfrontationer.
Vi har drøftet sagen med Rigsadvokaten og rigspolitiet, og derfor vil jeg senere i denne folketingssamling fremsætte et lovforslag for at skærpe straffen for ulovlig besiddelse af skydevåben på offentligt tilgængelige steder.
For at sikre, at personer, der har båret skydevåben på offentligt tilgængelige steder, umiddelbart fjernes fra gaden, vil lovforslaget også indeholde en ændring af retsplejelovens regler om varetægtsfængsling, så der bliver mulighed for at anvende retshåndhævelsesarrest i sådanne sager.
Det er vigtigt at sætte ind for at hindre nye knivoverfald som dem, vi har set i den seneste tid.
I dag er det forbudt at bære kniv på offentligt tilgængeligt sted, medmindre man har et anerkendelsesværdigt formål i form af et konkret, aktuelt gøremål, eller hvis der er tale om en lille lommekniv, hvor klingen ikke er over 7 cm og ikke kan fastlåses.
Der er ikke noget, der tyder på, at disse små foldeknive anvendes til voldelige overfald.
De knive, der anvendes, er allerede ulovlige, og derfor skal vi koncentrere os om retshåndhævelsen i forhold til de knive, der er ulovlige.
Straffen for at overtræde knivforbuddet er ved førstegangstilfælde i dag bøde; jeg mener, at der er behov for en stærkere reaktion, så vi sikrer, at alle - også de unge - forstår, at forbuddet mod at bære kniv på offentlige steder er alvorligt ment og skal overholdes.
Jeg vil senere i denne folketingssamling fremsætte forslag om at skærpe straffen, så man får en fængselsstraf allerede i førstegangstilfælde.
I forlængelse af det her vil jeg også sige, at der er behov for at udvide de nuværende målsætninger for sagsbehandlingstiderne i voldssager ved anklagemyndigheden, ved domstolene og Kriminalforsorgen til også at omfatte sager om ulovlig våbenbesiddelse på offentligt sted, så der sker en hurtig og retfærdig rettergang.
Politiet gør som omtalt allerede brug af ordningen med visitationszoner, og rigspolitiet anbefaler, at politikredsene i videst muligt omfang etablerer visitationszoner, hvor det er relevant.
Endelig vil jeg fremhæve, at regeringen har nedsat en ungdomskommission, og det er i en erkendelse af, at når det gælder den helt lille gruppe af unge, der er på vej ud i meget alvorlig kriminalitet, er der også dér behov for at finde nye redskaber til at kunne håndtere den situation.
Sammenfattende vil jeg sige, at der er behov for en stærk og målrettet indsats, og derfor vil jeg også i denne folketingssamling følge denne debat op med flere lovforslag, der har til formål at stramme lovgivningen på området, så der er mere konsekvens.