Nikolaj Villumsen (EL), 2014-01-23:
Tak for det.
Europarådet er en vigtig organisation.
Det er ikke en organisation, der har en flot bygning som dem, EU har, eller har et nyt hovedkontor til knap 10 mia. kr. som det, NATO er ved at bygge her midt i krisen.
Europarådets bygning i Strasbourg er faktisk ikke så meget at prale af.
Personligt bliver jeg ramt af voldsom støvallergi, hver eneste gang jeg er der, for tæpperne har ligget der tungt siden 1970'erne.
Men Europarådet er vigtigt.
Det er noget, der forpligter.
Det forpligter Danmark, og det forpligter også Rusland, som er i klar strid med menneskerettighederne, når de krænker ytringsfrihed, pressefrihed og undertrykker seksuelle minoriteter.
Det er afgørende, at Danmark fortsætter med at kritisere disse krænkelser, at vi kritiserer dem, hver gang vi ser dem, men også, at vi efterlever den kritik, som Europarådet berettiget rejser af os.
En helhjertet opbakning til menneskerettighederne er desværre nogle gange en sjældenhed i Europarådets parlamentariske forsamling.
Alt for ofte går der geopolitiske og partipolitiske interesser i sagerne, som når Rusland kritiserer Vesten for at svigte whistlebloweren Edward Snowden og for at se gennem fingre med den massive overvågning fra USA's spiontjeneste NSA, mens vestlige lande kritiserer Rusland for landets antihomolovgivning og overdrevne fremfærd over for Greenpeace og Pussy Riot-aktivisterne.
Desværre finder der krænkelser sted af menneskerettighederne i både øst og vest.
Jeg mener, at Danmark skal kritisere dem, lige meget hvor de finder sted.
Det gælder både jagten på Snowden, den massive overvågning fra USA og den fuldstændig utilstedelige fremfærd og undertrykkelse, der finder sted i Rusland.
Jeg mener, at Danmark derfor har en afgørende rolle at spille i Europarådet som en stemme, der står vagt om menneskerettighederne, som en stemme, der kritiserer, når der finder krænkelser sted i Aserbajdsjan, i Tyrkiet, i Ukraine og i Rusland, men som også kritiserer, når der finder krænkelser sted af menneskerettigheder inden for EU´s grænser.
Desværre er det ikke altid sådan, det foregår.
Nogle gange ser vi, at den ene beskidte hånd vasker den anden.
Det har vi set allertydeligst inden for det seneste år i diskussionen omkring Ungarn.
Både Europarådets rapportør gennem et 2-årigt langt arbejde og Venedig-Kommissionen slog klart fast, at der finder krænkelser af grundlæggende rettigheder sted i Ungarn, konkrete krænkelser af pressefriheden, religionsfriheden og domstolenes uafhængighed for bare at nævne noget.
Alligevel slap den konservative ungarske regering for kritik.
Et ændringsforslag fra Dansk Folkeparti, som blev stillet sammen med serbiske, russiske og engelske højrekræfter, medførte, at Europarådet konstaterede, at man fandt, at der fandt menneskerettighedskrænkelser sted i Ungarn, men man ønskede ikke at gøre noget ved det.
Den ene beskidte hånd vaskede den anden.
Den ungarske befolkning blev svigtet, og jeg mener, at hele forløbet er skammeligt.
Det undrer mig egentlig ikke så meget, som jeg sagde tidligere, at Dansk Folkeparti ikke støtter menneskerettighederne og ønsker at holde hånden over krænkelser af menneskerettighederne fra de regeringer, man godt kan lide rundtomkring i Europa, men det er tankevækkende, at så mange andre stemte for forslaget, særlig når de stemte bag lukkede døre.
Det rejser et grundlæggende problem for Europarådet, et problem, som jeg synes vi bør overveje hvordan vi kan gøre noget ved i den parlamentariske forsamling.
Vi bør overveje, om vi ikke kan sikre, at Europarådets monitoreringsudvalg tager menneskerettighederne mere seriøst fremover.
Mit konkrete forslag vil være, at vi åbner møderne i monitoreringsudvalget, som det sker i alle andre udvalg i den parlamentariske forsamling, frem for at holde dem bag lukkede døre, som det sker i dag.
Havde denne procedure været gældende, da vi behandlede Ungarn, så kan jeg uden at bryde min tavshedspligt eller løfte sløret for meget nok sige, at der var nogle, der havde stemt anderledes, end de gjorde, alene af den grund, at deres vælgere ville kunne se, hvad de stemte.
Det havde formentlig flyttet de afgørende stemmer, så ungarernes menneskerettigheder ikke var blevet ignoreret, men var blevet taget hånd om.
En anden ting, som er bemærkelsesværdig og interessant i forhold til Europarådet, er, hvordan EU og Europarådet har håndteret finanskrisen forskelligt, særlig når man ser på EU's nedskæringspolitik og krisepolitik.
Mens EU har strammet den økonomiske styring af landenes politik, har Europarådet kritiseret nedskæringspolitikken for at krænke demokratiske og sociale rettigheder.
Jeg synes, det er en interessant udvikling, som bør mane til eftertanke.
Bør vi føre en krisepolitik, der sikrer borgernes menneskerettigheder?
Det mener jeg, og jeg mener også, at det er vores forpligtelse over for Europarådet, og det er en forpligtigelse, som jeg mener vi bør følge.
Men det understreger også, at der er mange forskellige måder at have et europæisk samarbejde på.
Man kan have et overnationalt samarbejde, der grundlæggende bygger på indretningen af det indre marked, som vi kender det fra EU, og man kan have et mellemstatsligt samarbejde, der bygger på den europæiske menneskerettighedskonvention, som vi kender det fra Europarådet.
Der er ingen tvivl om, at Enhedslisten rigtig, rigtig godt kan lide Europarådet, fordi Europarådet spiller en vigtig rolle for det arbejde, der foregår for menneskerettighederne, også når Europa er i krise, men også i forhold til de menneskerettighedskrænkelser, som foregår inden for EU.
Jeg havde personligt oplevelsen af at være valgobservatør i Bulgarien.
Bulgarien er som bekendt et EU-medlemsland.
Her sendte EU ikke valgobservatører, selv om Bulgarien fra Europarådets side er under overvågning for krænkelser af menneskerettighederne.
I EU antog man, at alting pr. definition ville være godt i et EU-land som Bulgarien.
Desværre var det ikke tilfældet, og derfor mener jeg det var godt, at Europarådets sendte valgobservatører til landet.
I Enhedslisten mener vi, at Danmark bør prioritere Europarådet.
Vi vil gerne kvittere for det gode arbejde, der bliver lagt fra den danske regerings side, fra ambassadens side i Europarådet, fra danske parlamentarikere i den parlamentariske forsamling i kongressen, men vi mener, at Danmark bør arbejde aktivt for at styrke Europarådet endnu mere.
Jeg mener, at Europarådet er en god ramme for Danmarks arbejde for menneskerettigheder og for arbejdet for en europæisk dialog på regerings- og parlamentarisk niveau, og det er et sted, hvor Danmark kan spille en afgørende og vigtig rolle som en reel forsvarer for menneskerettigheder.
Lige meget hvilken partifarve der er tale om, lige meget hvilket geopolitisk sted i Europa man befinder sig, skal krænkelser af menneskerettighederne altid kritiseres.