Line Barfod (EL), 2008-12-16:
Der har været diskuteret mange aspekter i forbindelse med lovforslaget, både under førstebehandlingen og andenbehandlingen.
Det, der for mig er afgørende at få sagt noget om i det her indlæg, er spørgsmålet om forholdet til grundloven.
Der er problemet, som hr. Høgni Hoydal også var inde på, med, at man her laver et lovforslag, der klart handler om én person.
Det fremgår også af det populære navn i offentligheden, tuneserloven.
Derfor vedtager Folketingets flertal så en lov for at sikre, at man kan berøve denne ene person friheden.
Det klæder ikke Folketingets flertal, og det er i betænkelig meget nærhed af at gå ind på magtens tredeling at påtage os de opgaver, der normalt ligger hos enten den dømmende eller den udøvende magt.
Der er flere, der har henvist til, at Justitsministeriets embedsmænd har lovet, at vi ikke er på kant med grundloven.
Det er det samme Justitsministerium, der sagde, at Tvindloven heller ikke var på kant med grundloven.
Det er det samme Justitsministerium, der var involveret i tamilsagen og heller ikke der mente, at der var nogen problemer.
Det er, som andre har været inde på under debatten, højst forudsigeligt, at Justitsministeriet ikke vurderer, at der er problemer i forhold til grundloven.
Professor Henning Koch var blevet bedt om at komme til en høring og fremlægge sin vurdering i forhold til grundloven.
Det gjorde han, og han mente, at forslaget var i strid med grundloven.
Han byggede det på tre præmisser, og jeg har endnu ikke hørt nogen saglige argumenter fra regeringen imod de tre præmisser.
Den første præmis var, at efter dansk ret er der tale om en frihedsberøvelse.
Der ligger en dom, en højesteretsdom, fra 1959, der fastslår, at der er tale om en frihedsberøvelse, også selv om der ikke er tale om en indespærring.
Regeringen har ikke fremlagt en eneste højesteretsdom, der tilsidesætter den dom fra 1959.
Regeringen siger, at det kræver indespærring, såfremt der skal være tale om frihedsberøvelse.
Så indtil regeringen kommer med noget andet, må vi gå ud fra, at højesteretsdommen fra 1959 stadig er gældende. Dertil kommer, at man i de forskellige statsretslærebøger siden 1959 har fulgt Højesterets fortolkning.
Så sent som i den kommenterede grundlov fra 2006 er det den, man lægger til grund.
Regeringen er ikke kommet med en eneste statsretsekspert, der tilsidesætter den vurdering, som ligger fra dem, der har skrevet lærebøgerne, fra Højesteret og fra professor Henning Koch fra høringen, om, at der er tale om en frihedsberøvelse.
Den anden præmis, professor Henning Koch lagde til grund, var, at det er et grundlæggende retsprincip i en retsstat, at borgerne har frihedsrettighederne, og at det kræver en konkret begrundelse, hvis man skal foretage et indgreb i en borgers frihed.
Jeg har heller ikke hørt et eneste argument fra regeringen om, at man ikke mener, at det er et grundlæggende retsprincip, at borgerne har deres frihed, og at det, hvis man skal foretage indgreb i friheden, kræver en konkret begrundelse.
Jeg synes, de borgerlige skulle tænke over, om man ikke mener, at det er det, der fortsat skal være grundprincippet i en retsstat.
Når man, som man gør med dette lovforslag, begynder at sige, at udgangspunktet er, at alle de borgere, der er omfattet af lovforslaget, får foretaget et indgreb i deres frihed, og at det kræver en konkret begrundelse, hvis ikke man skal gøre det, så er vi ovre i en tankegang, som vi normalt tillægger politistater og ikke retsstater.
Det er så det, der er den tredje præmis for Henning Koch, altså at det fremgår af lovforslagets bemærkninger, punkt 3.1, at udgangspunktet er, at alle på tålt ophold skal pålægges at tage ophold i Center Sandholm, og at det, hvis ikke man skal tage ophold i Center Sandholm, kræver en konkret begrundelse - altså det princip, som vi normalt tillægger politistater og ikke retsstater.
Jeg har endnu ikke set nogen argumenter fra regeringen, der går imod de tre præmisser.
Så længe vi ikke har set nogen argumenter fra regeringen, der går imod de tre præmisser, så mener jeg, det er meget svært at tilbagevise kritikken af, at lovforslaget er i strid med grundloven, og derfor mener jeg, at det er afgørende, at vi får svar fra regeringen på, hvad argumentet er for, at man ikke mener, det er i strid med grundloven.
Man kan jo ikke bare sige: Fordi vi har flertal, vedtager vi det i Folketinget, og så vedtager vi, at det ikke er i strid med grundloven.
Man bliver jo nødt til at argumentere.
Det plejer man i hvert fald at skulle i et demokrati, og jeg håber, at vi fra ministeren får nogle svar - både her i dag og senere skriftligt - på, hvad argumentet er for, at det ikke skulle være i strid med grundloven.