Hans Christian Schmidt (V), 2007-01-19:
Jeg tager ordet nu, fordi det jo sker igen og igen, at hr. Jens Peter Vernersen begynder at fortælle noget om landbrugsstøtten.
Jeg vil bare sige nok en gang, at den danske regering har den holdning, at landbrugsstøtten skal afvikles sådan, som jeg har skitseret det i mine svar: gradvis og nøjagtig sådan, at alle lande bliver underlagt de samme regler, så vi ikke skal have det sådan, at dansk landbrug og i særdeleshed danske arbejdspladser skal lide under, ikke at landbrug i andre lande er bedre end i Danmark, ikke at fødevareindustrien i andre lande er bedre end i Danmark, men under at dansk landbrug får ringere konkurrencevilkår og så skal afgive arbejdspladser til udlandet.
Det vil vi ikke være med til.
Med hensyn til landbrugsstøtten er jeg bare nødt til at sige til hr. Jens Peter Vernersen – jeg ved ikke, om han ved det – at når man diskuterer direkte støtte, er de tal jo kun en del af landbrugsstøtten.
Sagt sådan meget firkantet kan man sige, at der er en direkte støtte, og at der er en indirekte støtte, og så har man den samlede landbrugsstøtte, en landmand får.
Man kan selvfølgelig godt sige: Jamen jeg kan godt lide kun at tale om den ene, og så må I gætte jer til resten.
Men sådan kan man ikke gøre.
Nu kan jeg så føre bevis for, at SR-regeringen i den grad ønskede at give mere støtte til landmændene, for SR-regeringen sørgede for, at der i 1993 var 3,6 mia. kr. i direkte støtte, i 1994 var der 4,4 mia. kr. i direkte støtte, og i 1995, da man havde siddet der i 3 år, var det 5,3 mia. kr. i direkte støtte.
Heraf ville man så, hvis man brugte den samme model, kunne udlede: Prøv at se engang, hvordan SR-regeringen igen og igen forsøger at give flere penge til landbruget.
Men det ville ikke være rimeligt over for hr. Jens Peter Vernersen og hans parti, for vi ved jo godt, at fordi en direkte støtte går op, så giver det ikke nødvendigvis et bedre samlet resultat, hvis den indirekte støtte går ned.
Det følger af matematikkens logiske regneeksempler.
Derfor er det sådan, at når vi lige pludselig kan høre, at OECD siger, at den samlede landbrugsstøtte er faldet, er det jo, fordi OECD siger, at vi ikke kun kan regne med enten direkte støtte eller indirekte støtte.
Vi er nødt til at se på, hvordan det ser ud, når man lægger dem sammen, ellers giver det jo intet billede.
Så lad os prøve det.
Hvis OECD siger, at der i 2003 er 56 mia. euro i det, man kalder indirekte støtte, og 49 mia. euro i direkte støtte, så giver det i alt 105 mia. euro.
Vi kan gøre op, at den samlede støtte i 2003 var på 105 mia. euro.
Ja, der er det fuldstændig rigtigt, at den direkte støtte er steget fra 49 milliarder til 55 milliarder, altså med 6 milliarder.
Men til gengæld er den indirekte støtte faldet fra 56 til 43 milliarder, altså et fald på 13.
Nu er det så, hvis den ene af ens kasser er steget med 6 milliarder, mens man i den anden har mistet 13, at man skal regne ud, om man mon så samlet har fået noget godt ud af det, hvis man vil have flere penge?
Der er svaret: Nej, det har man ikke.
Den diskussion her er jeg sikker på, at vi kommer til at få mange gange.
Men det ændrer jo ikke ved, at hvis man kun vil diskutere én ting, nemlig den direkte støtte og ikke den indirekte støtte, så får man jo ikke det rigtige samlede billede.
Jeg tror, hr. Jens Peter Vernersen vil være enig med mig i, at det ville være urimeligt, hvis jeg skulle sige til ham, at det parti, der har givet flest penge til landmændene direkte, er Socialdemokratiet.
Der er ingen, der har kunnet overgå det bagefter.
Når man tænker på, at der i direkte støtte er 1,4 mia. kr. i 1992, 3,6 mia. kr. i 1993, 4,4 mia. kr. i 1994 og 5,3 mia. kr. i 1995, hvad kan man så udlede af det?
Man kan ikke kun bruge direkte støtte til at forklare, hvad den samlede landbrugsstøtte er.
Man er nødt til at lægge tallene sammen.
Det ville jeg bare bidrage med, og så kan vi jo tage en diskussion, men jeg synes, det er rimeligt at sige, at de to ting skal lægges sammen.