Christian Juhl (EL), 2013-05-07:
Det kunne være spændende at lave en studiekreds i nyliberalismens fortrædeligheder, men det får vi nok ikke lov til af formanden i aften – det ville tage lidt mere end 10 minutter.
Jeg vil sige noget om de tre forslag, vi har fremsat, og jeg vil starte med at sige, at det allervigtigste i kampen mod arbejdsløshed selvfølgelig er at skabe arbejdspladser.
I lyset af klimakrisen er det fornuftigt at oprette bæredygtige og grønne arbejdspladser.
Den foregående regerings indsats for at skabe arbejdspladser, da krisen sendte arbejdsløsheden i vejret med raketfart, var nærmest fraværende.
Det vigtigste for dem var at ændre efterlønsordningen, så det nærmest lignede en likvidering, og bekæmpe de arbejdsløse i stedet for arbejdsløsheden gennem en halvering af dagpengeperioden og en fordobling af genoptjeningskravet.
Den nuværende regerings generalieblad er foreløbig ikke så meget bedre.
Arbejdsløsheden er ikke faldet, til gengæld er masser af arbejdsløse faldet ud af dagpengesystemet.
Når tusindvis af ledige falder ud af systemet, falder den registrerede ledighed, uden at en eneste kommer i arbejde.
Det er jo et rent mirakel.
Tænk lige lidt over det – når tusindvis af ledige falder ud af systemet, falder den registrerede ledighed, uden at en eneste er kommet i arbejde!
Det viser tallene både her og der.
Nu siger vi i Enhedslisten naturligvis ikke, at job kan skabes, ved at man knipser med fingrene.
Vi har bl.a. set store private virksomheder, der under krisen har sparet store overskud op i stedet for at investere dem i nye arbejdspladser.
Og vi må konstatere, at der er sparet tusindvis af mennesker væk i den offentlige sektor, og at den udvikling fortsætter med regeringens plan for tilnærmelsesvis nulvækst i den offentlige sektor.
Den såkaldte vækstplan, regeringen har vedtaget med højrefløjen, giver heller ikke meget optimisme – især ikke her og nu, hvor 30.000 forventes at falde ud af dagpengesystemet inden den 1. januar.
Der kunne imidlertid gøres noget.
Man kunne lade kommunerne bruge deres penge til grøn boligrenovering, opgradering af jernbanen, lånepuljer til offentlige investeringer osv. osv.
Ja, man kan blot se på Enhedslistens beskæftigelsesplan her fra marts 2013.
De tre forslag, vi behandler, handler under en fælles overskrift om: Del arbejdet.
Den type jobrotation giver tre gevinster – og ja, det har ordførerne hørt rigtigt: Den type jobrotation giver tre gevinster!
Den ansatte på orlov får nye kompetencer, den ledige får foden indenfor på arbejdsmarkedet, og arbejdsgiveren får en styrket medarbejder tilbage efter endt orlov.
Og det er her, det undrer mig meget, at Liberal Alliance slet ikke kan se nuancerne i den her politik, altså at der rent faktisk er mulighed for at styrke erhvervslivet ved at føre en fornuftig politik.
Blandt dem, der er i arbejde, er målgruppen medarbejdere, der er dagpengeberettigede og har en vis anciennitet.
Ordningen er frivillig for både lønmodtagere og arbejdsgivere og er stort set udgiftsneutral, fordi dem, der går på uddannelse, og dem, der kommer ind i vikariaterne, så at sige bytter indkomst.
Der vil selvfølgelig være visse omkostninger til uddannelse, men det vil jo være rigtig, rigtig godt også at få nogle af de ledige lærere i arbejde.
Til gengæld sparer staten udgifterne til aktivering.
Derfor er der ingen grund til at se spøgelser, i forhold til at det her er en vild udgift, tværtimod er det en rigtig god aktivitet.
Ordningen havde i sin tid rigtig stor beskæftigelseseffekt.
Alene i 1994 medførte det, at beskæftigelsen blev øget med næsten 9.000 på grund af den ordning.
Vi anslår, at en uddannelsesorlov kan give omkring 5.000 mennesker job.
Den anden ordning er børnepasningsorloven, og den har mange af de samme fordele som uddannelsesorloven, ud over at den giver forældre bedre mulighed for at være sammen med deres børn.
Forældreorloven blev ligesom uddannelsesorloven indført i en periode med høj arbejdsløshed og mangel på arbejde, hvilket jo ikke har så få ligheder med situationen i dag.
Jeg kunne godt ønske mig, at de orlovsordninger, vi lavede dengang, var en permanent del af arbejdsmarkedet.
Prøv at læse hendes kloge tanker; det er jo ret godt at høre på nogen, der har en vis erfaring.
Enhedslisten har også det ønske, men med den tilføjelse, at forældreorloven ligesom uddannelsesorloven skal udløse ret til dagpenge på højeste sats og ikke honoreres med en lavere sats, sådan som det skete i 1990'erne.
Vi må jo også modernisere os en smule.
Det sidste forslag i den her omgang handler om at sikre muligheden for, at en virksomhed kan indføre skraldemandsmodellen, hvis der er enighed om det mellem ansatte og ledelse.
Skraldemandsmodellen fik sit navn efter de århusianske skraldemænd i klubben af organiserede skraldemænd i Aarhus – den blev også kaldt KAOS, som vi hørte SF's ordfører og også andre sige – og de foreslog ganske rigtigt at fordele arbejdet solidarisk, ved at fire personer delte tre ansattes arbejde med den konsekvens, at de skiftedes til at gå ledig hver fjerde uge.
Senere har man beregnet – det har vi i hvert fald i Enhedslisten, og jeg tror også, andre har regnet på det – at man for ca. 5 år siden ville kunne give det tilbud, at fire personer får en ledig ind, og så får man en ugentlig fridag for en hund, altså en hundredkroneseddel, for man kom selv til at betale en lille del af udgiften for at få den ekstra fridag.
Ordningen er ligesom orlovsordningerne stort set udgiftsneutral.
Der skabes ikke flere ledighedsuger – der bliver blot flere til at dele dem.
Det vil kort sagt gøre passive dagpenge aktive.
Der vil være medlemmer af Tinget, for hvem skraldemandsmodellen næppe får nogen klokker til at ringe, men der vil vel også være nogle, hvor hukommelsen aktiveres – og der har vi jo allerede hørt, at selv formanden kunne huske visse ting fra den debat.
I hvert fald kan skatteministeren og formentlig yderligere et par SF'ere i SF's folketingsgruppe huske, at partiet var så begejstret for skraldemandsmodellen, at de fremsatte beslutningsforslag om det i februar 1992, i oktober 1994 og i oktober 1995.
Desværre fik de aldrig flertal for ordningen.
Jeg siger tak for bidragene.
De har jo overvejende været positive og mindre hysteriske end sidst, vi diskuterede arbejdsløshed, og det tror jeg er et tegn på, at flere og flere af mine kollegaer i de andre partier erkender, at det er en alvorlig situation, som vi er nødt til at finde løsninger på, og at man ikke bare hysterisk kan afvise Enhedslistens forslag.
Livet skal leves, også af de arbejdsløse, der rammes.
Tingene skal udvikles, også for de arbejdsløse, selv om vi har krise.
Derfor fremsætter vi en række forslag.
Vi har ikke nogle og tyve forslag tilbage, desværre, det havde jeg ønsket, men vi har i hvert fald en tre-fire stykker endnu, som vi gerne vil diskutere med medlemmerne den 23. maj.