Finn Sørensen (EL), 2016-02-02:
Jeg synes allerede, at den debat, vi har haft indtil nu, til fulde viser, at der overhovedet ingen saglige argumenter er for at fremsætte et sådant lovforslag.
De normale begrundelser for at lave alle disse stramninger er, at man skal holde flygtninge væk, ude af landet.
Men her taler vi altså om, at man vil udvide målgruppen og reglerne for en ydelse – der kun kan betegnes som en fattigdomsydelse – til en langt større gruppe, der allerede er her i landet i forvejen.
Det viser jo bare med al tydelighed, at der kun er et eneste formål, og det er at sparke nedad på en gruppe mennesker, som i forvejen har det svært i det her samfund, og som vi i forvejen ikke rigtig er lykkedes med at få integreret i det danske samfund, ligesom vi ikke er lykkedes med at opfylde det, som alle taler om, nemlig at de jo bare skal ud og arbejde og ind på arbejdsmarkedet.
I stedet vil man placere skylden for det hos de pågældende selv med én stor mistænkeliggørelse, der siger, at når de ikke er kommet i arbejde, og når de lever i noget, som nogle kalder parallelsamfund – som de jo typisk er blevet anvist til af kommunen – ja, så er det deres egen skyld; så er det nok, fordi de er dovne og ikke rigtig vil bidrage til det danske samfund.
Jeg vil gerne underholde Folketinget med en rigtig stærk oplevelse, jeg havde i går, hvor jeg var ude at besøge Lejerbo i Mjølnerparken.
Der var meget omtale af dem her i sidste uge, hvor det på et noget forkert grundlag – fandt jeg så ud af – blev fremstillet, som om deres løsning på de her problemer var at tage kontanthjælpen fra folk.
Jeg blev også selv lidt urolig, fordi jeg så, at en ordfører fra Liberal Alliance var meget varm tilhænger af de metoder, som man arbejdede med.
Men det blev et godt eksempel på, at man ikke skal dømme folk, før man selv har undersøgt det, og jeg tog så ud og havde et rigtig godt møde med en række personer i Mjølnerparken, som er ansvarlige for det daglige arbejde i Lejerbo.
Det var en meget, meget stærk oplevelse, der bekræftede mig i mine fordomme – som nogle vil kalde det – om, at der ikke er noget, de mennesker hellere vil, end at bidrage til det danske samfund, hvis de får muligheden, og hvis vi hjælper dem på den rigtige måde.
Og det er først og fremmest ved at styrke deres skolekundskaber og derefter ved at tage dem i hånden og stille og roligt give dem den selvtillid, man opnår, når man finder ud af, at man godt kan løse opgaver, som man ikke troede man kunne løse.
Det var en stærk oplevelse.
Det her lovforslag står i en skrigende kontrast til den positive tænkning, jeg mødte derude iblandt herboende og iblandt indvandrere.
For der er kun én tankegang i det her: Vi skal straffe de mennesker, der i forvejen er ramt rigtig hårdt.
Så hvad er der tilbage af alt det her?
Der er kun én ting tilbage, nemlig at regeringen og det borgerlige flertal skal have forringet vilkårene for nogle af de svage grupper i samfundet, og de skal have forringet reglerne for de sociale ydelser, fordi man ved, at det er noget, der presser lønningerne i det her land nedad.
Det er det ene formål, der er med sådan et lovforslag.
Det andet formål er at stigmatisere en bestemt befolkningsgruppe, så man kan køre på den splittelse, der allerede er i det danske samfund omkring det.
Og den tredje og meget lavpraktiske grund til sådan et lovforslag er, at det borgerlige flertal vil skaffe penge til skattelettelser, som de så kan kaste i grams til dem, der i forvejen har rigeligt.
Vi har jo lige fået oplysninger om, at de 10 pct. rigeste i det her samfund kun er blevet rigere igennem krisen, og de 10 pct. fattigste er blevet fattigere.
Det her lovforslag vil forstærke den udvikling, og det vil forværre, kan man sige, de udfordringer og den splittelse, der er i den danske befolkning, og det vil ikke gavne integrationen så meget som et milligram.
Så Enhedslisten stemmer imod.