Camilla Hersom (RV), 2012-11-01:
Tak for det.
Vi skal i dag behandle lov om ændring af lov om klage- og erstatningsadgang.
Det skal altså ikke længere være det offentlige og dermed skatteyderne, der betaler for patientskader, der er opstået som følge af behandling i privat regi.
Radikale Venstre mener, at det er et godt og retfærdigt princip.
Fuldstændig ligesom vi mener, at det er godt og retfærdigt, at vi ikke fortsætter med at overbetale privathospitalerne; fuldstændig ligesom vi mener, at det er godt og retfærdigt, at der ikke længere findes et skattefradrag for forsikringer til privathospitaler, som også blev betalt af skatteyderne.
Som ordføreren for Socialdemokraterne, fru Sophie Hæstorp Andersen, var inde på, er dette lovforslag derfor det sidste i en tretrinsraket, som vi kan være utrolig glade for.
Vi mener, at den form for ansvarliggørelse, som der med det her forslag sker af privathospitalerne, faktisk er fuldstændig afgørende for, at samarbejdet mellem den offentlige og den private sundhedssektor kan udvikle sig i en frugtbar retning.
Deraf følger naturligvis også, at patienten har ret til erstatning, hvis det går galt.
Men ingen bør kunne lukrere på andre med baggrund i systemets indretning.
Det er ikke rimeligt.
Og det fremgår da også af høringssvarene, at der er helt generel opbakning til, at private får et medansvar for patienterstatningerne.
I den forbindelse mener Radikale Venstre, at det også er på sin plads at fremhæve, at Brancheforeningen for Privathospitaler og Klinikker støtter forslaget.
Vi bemærker så også, at brancheforeningen ønsker at bruge forslaget som en anledning til både at medvirke til at skabe incitamenter til at reducere skader og som et redskab til at luge ud blandt brodne kar i branchen.
I Radikale Venstre vil vi gerne kvittere for den ansvarlig tilgang, der her vises.
Det væsentlige for os er dog at sikre en mere rimelig fordeling af de økonomiske byrder, og vi mener, at det er afgørende, at det er en ændring, der sker snarest.
Vi mener derfor, at den mest farbare vej er at tage udgangspunkt i det eksisterende system, men være åben over for tilpasninger i fremtiden.
Lovforslaget har været i høring i to omgange.
Høringsprocessen har medført flere konkrete ændringer af det oprindelige forslag.
Speciallægerne er nu blevet omfattet af forsikringspligten, så der ikke sker en konkurrenceforvridning på markedet.
Derudover kommer forsikringsselskaberne til at medfinansiere driften af Patientskadeankenævnet, og der er ændret på repræsentationen i Lægemiddelskadeankenævnet og i Patientskadeankenævnet.
Det er ændringer, Det Radikale Venstre er tilfreds med.
Der har været udtrykt bekymring for, om det vil være muligt at etablere forsikringer, der kan dække det behov, der opstår som følge af denne lovændring.
Radikale Venstre er helt tryg ved, at markedet vil være i stand til at imødekomme den efterspørgsel, der opstår, og vi bemærker, at der f.eks. ikke er noget til hinder for, at man fra de private aktørers side kan lave en aftale om en fælles forsikring for en hel branche.
Det vil også give brancherne et selvstændigt incitament til at stille krav til deres medlemmer.
Man kan jo f.eks. nægte at optage de omtalte brodne kar eller ekskludere dem, der allerede er optaget.
De brodne kar vil derefter selvsagt skulle betale en meget dyr forsikring, måske endda en umulig dyr forsikring.
Og det er vel i virkeligheden det, brancheforeningen efterspørger.
Der er en række mindre elementer i lovforslaget, jeg ikke vil nævne i min tale her, men bare slutte af med at bemærke, at Det Radikale Venstre synes, det er glædeligt, at patienter og forbrugerrepræsentanter fremover kan blive honoreret for det arbejde, de varetager i tandlægeankenævnene, da honorering er forudsætning for, at det er muligt at have den form for repræsentation.
Vi kan støtte lovforslaget i dets helhed.