Karl H. Bornhøft (SF), 2010-02-12:
Dagens forespørgsel er en rigtig vigtig forespørgsel.
Dansk Folkeparti fortjener ros for at have sat palliation på dagsordenen.
Det er vores udgangspunkt for den her debat.
Vi vil ikke lægge skjul på, at vi også i forhold til udviklingen generelt er bekymrede, for vi kan jo se, at den fokus, der indtil nu har været fra regeringens side, i høj grad har været rettet mod kirurgiske patienter, og derfor er det indlysende vigtigt at få taget den her debat.
Vi synes, at for os i Folketinget må gælde den regel, at vi også tør kigge på de mennesker, som har meget svært ved at komme med håndfaste krav, og som ikke har så let ved at blive prioriteret.
Det er vigtigt, at de får en god og omhyggelig pleje, smertelindring, tid og ro i den sidste tid, og at de fleste får en ordentlig behandling.
I dag er vi jo altså i den situation, at vi må konstatere, at der er en del mennesker, som ikke får den behandling, de reelt burde have fået.
Derfor er det jo også nogle af de svageste patienter, vi snakker om – der, hvor døden er nært forestående.
Det er patienter, der ikke selv kan råbe op.
Derfor har de så desperat brug for, at andre gør det for dem, og at vi som politikere påtager os det ansvar at sørge for en behandling til dem.
Vi har altså et helt særligt ansvar for at sørge for behandling til den her gruppe af mennesker, som i deres udgangspunkt og situation står og har håbløst brug for vores hjælp.
Der er ingen tvivl om, at når vi taler om palliative patienter, taler vi også om patienter, der har nogle meget komplicerede forløb omkring både det fysiske, psykiske og de sociale sammenhænge.
Det er derfor, at behandlingen skal være så specialiseret som overhovedet muligt.
Der er ingen grund til lægge skjul på, at vi er bekymrede over den palliative indsats i lyset af de fyringer og sparekrav, der er på vores sygehuse i øjeblikket.
Der er ingen grund til at skjule, at vi allerede nu ser, at der faktisk på nogle sygehuse er en situation, hvor man bl.a. skærer i forhold til tilbuddet omkring de palliative patienter.
Derfor har jeg jo i flere omgange stillet ministeren spørgsmål i den forbindelse.
Jeg har kunnet forstå på ministerens svar, at det ikke er noget, ministeren bekymrer sig om, og derfor er det jo så rigtig godt, at der er en del andre, der gør det.
Der var mange af os, der i sidste uge deltog i en konference om palliation, og der fik vi jo meget, meget tydelig vist, hvor vigtigt området er, og hvor vigtigt det er, at der kommer fokus på døende patienter.
Konferencen viste jo også, og derfor er det så godt med forespørgslen, at der er rigeligt rum for forbedringer.
I SF mener vi rent faktisk, at den palliative behandling markant skal opprioriteres.
Patienterne skal have en værdig afslutning på livet.
Der skal overalt være mulighed for at vælge mellem hospice og palliativ behandling hjemme og for at kombinere det, hvis man ønsker det, med eget hjem, sygehus, palliativt sengeafsnit, team og hospice.
Det skal være en mulighed for alle.
I den forbindelse er det helt centralt, at vi tør holde fast i, at vi aldrig i offentlig sammenhæng vil acceptere, at nogle bliver delt op i A- og B-hold.
Derfor er det så vigtigt at holde fast i, at den her opgave bliver omgivet af den kærlighed, som også lige præcis denne gruppe af mennesker i så høj grad har brug for.
Derfor støtter vi varmt vedtagelsen i dag for et bedre tilbud til døende patienter og patienter med meget stærke smerter, og jeg vil ikke lægge skjul på, at SF's udgangspunkt er, at vi skal have flere hospicepladser og enestuer på de eksisterende sygehuse, og vi skal have flere palliative team.