Naser Khader (KF), 2015-11-05:
I Danmark er jeg ikke født, men her har jeg hjemme.
Samtidig er det mine børns fædreland, og det er også mit.
Jeg kerer mig om Danmark.
Derfor vil jeg gerne være med til at passe på Danmark.
Når vi i dag behandler dette lovforslag, mangler der som bekendt en person i forhold til det oprindelige lovforslag.
Nogle synes, det er en for lidt, men det er ikke nogen overraskelse, at vi i Det Konservative Folkeparti er meget glade for, at antidemokraten og islamisten Belal El-Khatib ikke længere er at finde på forslaget.
Jeg er nemlig blevet endnu mere bestyrket i, hvor vigtigt det er, at vi får forstået, især her i Folketingssalen, at statsborgerskab ikke er en ret for nye borgere, som de uden videre får.
Og statsborgerskab skal ikke gives til alle.
Hvorfor?
Fordi statsborgerskab forpligter.
Et statsborgerskab forpligter nemlig modtageren til at være aktiv for demokratiet, og det er ethvert lands suveræne ret at bestemme, hvem der skal være statsborger, hvem de mener vil være et aktiv for demokratiet.
Derfor er en del af det at få statsborgerskab, at man underskriver loyalitetserklæringen.
Men loyalitetserklæringen er åbenbart ikke det papir værd, den er skrevet på, fordi man samtidig går ud og agiterer for noget helt modsat af det, der står i erklæringen.
Jeg er glad for den demokratiske sindelagskontrol, der ligger i loyalitetserklæringen, men vi har også en ambition om, at loyalitetserklæringen også forpligter.
Det at være statsborger er ligesom at være medlem af en forening; man skal underlægge sig vedtægterne.
Det er blevet kaldt sindelagskontrol at ville forlange, at kommende statsborgere tager loyaliteten over for demokratiet alvorligt.
Jeg kalder det rettidig omhu over for vores demokrati.
Det er heller ikke enighedskontrol, nej, man behøver ikke at være enig med mig eller sige det samme som mig, men den demokratiske grundpakke skal man byde ind på.
Jeg er blevet mødt med kritik om, at jeg i sin tid, da jeg kom til Danmark, havde kontroversielle holdninger i forhold til de homoseksuelle – det havde jeg, da jeg var 16-17 år – og det er korrekt.
Jeg ville heller ikke have givet mig selv statsborgerskab dengang, men det ville jeg senere, for jeg blev klogere.
Jeg kom med al min uvidenhed til Danmark, da jeg var 11 år, fra et land, hvor den slags holdninger var almindelige.
Jeg kom til Danmark som demokratisk analfabet, ikke som antidemokrat, men demokratisk analfabet, og så er jeg blevet klogere.
Belal El-Khatib er født her, omgivet af holdninger, der ligger langt fra dem, han har i dag.
Det er muligt, at også han bliver klogere på et tidspunkt, men så må han søge igen, og så må vi se på ansøgningen igen.
Her på det seneste, den sidste måneds tid, hvor vi har haft en hel del debat om statsborgerskabet, har jeg fået en hel del borgerhenvendelser, flere mails i forhold til nøjagtig 14 ansøgere.
Nogle af dem er blandt de 2.500, der har søgt dispensation.
De bliver anklaget for en masse, som jeg ikke kan undersøge eller forholde mig til, så det skal jeg have hjælp til, og bl.a. derfor er vi også tilhængere af et ændringsforslag i forbindelse med andenbehandlingen for at se på de 2.500 sager igen, så vi kan finde ud af, hvordan vi skal forholde os til de påstande, der kommer i de borgerhenvendelser, vi har fået.
Det kan godt være, at nogle af dem ikke holder, men jeg synes, vi skal tage vores arbejde alvorligt og tage de borgerhenvendelser alvorligt og undersøge, om de påstande holder.