Mikkel Dencker (DF), 2010-05-31:
Lovforslaget her implementerer den del af genopretningspakken, som hører under skattelovgivningen.
Som det allerede er sagt mange gange her i Folketinget i dag og i går, har det været nødvendigt at handle for at rette op på det offentlige underskud, der er opstået som en konsekvens af finanskrisen, og den deraf følgende kriseindsats fra regeringen og Dansk Folkeparti.
I Dansk Folkeparti tager vi ansvaret på os, og derfor er vi gået ind i arbejdet med genopretningspakken.
Jeg må sige, at jeg mener, at det resultat, vi er nået frem til sammen med regeringen, er yderst tilfredsstillende.
Det løser problemet med budgetunderskuddet, samtidig med at vi har fundet en løsning, som er rimelig, og som er afbalanceret.
På skatteområdet består genopretningspakken af en række elementer.
For det første suspenderes den automatiske regulering af en række beløbsgrænser i skattesystemet i årene 2011-2013.
Det betyder, at eksempelvis personfradraget ikke stiger, ligesom bundfradraget for topskat heller ikke vil stige.
På den måde tilvejebringes 2,1 mia. kr. til nedbringelse af underskuddet i 2011.
Denne metode finder vi i Dansk Folkeparti yderst rimelig, idet alle danskere kommer til at bidrage med et om end lille beløb, nemlig 335 kr. årligt for en ikketopskatteyder.
Dermed illustreres det også, at det offentlige underskud er et problem for alle, som alle skal være med til at løse.
Samtidig fastholdes også en progression i underskudsdækningen, idet topskatteydere kommer til at bidrage mere end andre.
Et yderligere element, som har med topskatten at gøre, er den planlagte forhøjelse af bundradraget for topskat, som er aftalt i forårspakken fra sidste år mellem Dansk Folkeparti og regeringen.
Den bliver udskudt til 2014, og dette tilvejebringer 1,8 mia. kr.
Endelig er det aftalt, at fradraget for kontingent til fagforeninger begrænses til 3.000 kr. årligt, og dermed indføres der et incitament til, at fagforeningerne nedbringer deres udgifter og deraf følgende kontingent.
En del fagforeninger kan sagtens klare sig med et kontingent på 3.000 kr. pr. medlem eller under, men mange andre ligger langt over dette beløb.
Jeg må desværre sige, at jeg tror, at en del af fagforeningerne malker deres medlemmer for penge via kontingentet, simpelt hen fordi medlemmerne som følge af eksklusivaftaler er tvunget til medlemskab for at kunne beholde deres arbejde.
Det er ikke rimeligt.
Når man så tager med, at flere fagforeninger udnytter kontingentmidlerne til at føre politiske kampagner vendt mod regeringen og Dansk Folkeparti samt yder støtte til venstrefløjens kampagner både i valgkampe og uden for valgkampene, så må man sige, at en politisk handling som denne her er påkrævet.
Jeg er sikker på, at hvis fagforeningerne holder sig til fagligt arbejde for medlemmernes skyld, sådan som medlemmer har en berettiget forventning om at man gør, vil en veldrevet fagforening sagtens kunne klare sig med et kontingent på under 3.000 kr. om året.
Sidst, men ikke mindst,
har Dansk Folkeparti og regeringen aftalt at sætte et loft over børnefamilieydelsen.
Ifølge den oprindelige aftale fra tirsdag i sidste uge skulle der indføres et loft på 30.000 kr. årligt pr. familie med en indfasning over 3 år.
Siden da har forslaget været udsat for nogen kritik, og Dansk Folkeparti og regeringen har så – i går er det så blevet – besluttet at justere den oprindelige aftale.
Det betyder så, at loftet i stedet for bliver på 35.000 kr. årligt, og at indfasningen kommer til at foregå mere gradvis, så det maksimale fald i de første 3 år højst kan udgøre 12.000 kr.
Samtidig beskæres børnefamilieydelsens satser med 5 pct. på alle satser, sådan at alle børnefamilier kommer til at bidrage og ikke kun dem med mange børn, men alle familier.
Det finder vi også rimeligt.
I Dansk Folkeparti har vi igennem mange år arbejdet for, at der skulle sættes et loft over børnechecken, og det er der flere årsager til.
For det første er det vigtigt, at det ikke er en væsentlig indtægtskilde at have børn i sig selv.
Alt andet lige er det forældrene, som skal forsørge deres børn, og ikke omvendt.
Børnechecken skal nemlig ikke i sig selv være en betydelig indkomst og måske erstatte en af forældrenes arbejdsindkomst og i vid udstrækning gøre det muligt at leve af børnechecken.
For indvandrergruppen udgør børnechecken en ekstra problematik, idet den netop her kan have en negativ integrationseffekt.
Hvis en indvandrerfamilie får mange børn, sådan som det er sædvane i visse kulturer, og dermed er berettiget til en meget høj børnefamilieydelse, kan dette i sig selv tælle som en hovedindtægt for en af forældrene, typisk moren, og dermed behøver hun ikke at søge ud på arbejdsmarkedet og bliver ikke en del af det danske samfund.
Jeg skal sige, som det måske er fremgået af min ordførertale, at da vi er ganske glade for genopretningspakken i Dansk Folkeparti, støtter vi lovforslaget her.