Helle Sjelle (KF), 2010-04-13:
Først og fremmest vil jeg sige tak til ligestillingsministeren for en hel serie gode argumenter for regeringens afvisning af beslutningsforslag nr. B 161.
Forslaget er jo fremsat af oppositionen, der som sædvanlig, fristes man til at sige, foretrækker regulering og tvang frem for pragmatisme og holdningspåvirkning, men det er jo ikke noget nyt.
For os Konservative er ligestilling mellem mænd og kvinder en værdi i sig selv.
Vi mener ganske enkelt, at kvinder og mænd er lige værdige og derfor skal have lige muligheder.
Det her beslutningsforslag lægger op til, at regeringen skal gøre to ting: For det første skal regeringen fremsætte et lovforslag, der tvinger danske børsnoterede virksomheder til at have mindst 40 pct. kvinder i deres bestyrelse ved udgangen af 2014.
Ligestillingsministeren har allerede nævnt, at der findes sådanne ligestillingspuljer.
Det er altså en helt unødvendig udgift for staten at oprette endnu en pulje.
Jeg vil derfor nu rette min opmærksomhed mod forslaget om kvoter.
Der skal heller ikke være nogen tvivl om, at vi Konservative er modstandere af de lovfæstede kvoter for kvinder, som oppositionen ønsker sig.
Det er der mange gode grunde til, og jeg vil blot fremhæve nogle af dem her.
Den første gode grund er, at kvindekvoter risikerer at skabe kvotekvinder – kvinder, der har opnået deres stilling, alene fordi de er kvinder.
For os Konservative er det væsentligt, at virksomhederne har mulighed for at ansætte folk på grund af deres kompetencer og ikke er tvunget til at ansætte folk på grund af deres køn.
Efter vores opfattelse er og bliver kompetencer det bedste kriterium at hyre sine bestyrelsesmedlemmer og ansatte ud fra, og det skal virksomhederne altså have friheden til at gøre.
Den anden grund til vores modstand mod kvoter er, at det er udtryk for lighedsmageri af værste skuffe.
Vi Konservative er tilhængere af lige og frie muligheder.
Vi er ikke, sådan som hele oppositionen synes at være,
tilhængere af resultatlighed.
For mig er det interessante spørgsmål, om kvinder har mulighed for at få bestyrelsesposter, og om bestyrelserne har mulighed for at vælge kvindelige medlemmer.
Mindre interessant er det derimod, om andelen af kvindelige og mandlige bestyrelsesmedlemmer er fuldstændig lige, selv om det naturligvis ikke er uinteressant.
Konsekvensen af den resultatlighed, som oppositionen åbenbart ønsker sig, er socialistiske tilstande af værste skuffe – et samfund med næsten total lighed og få forskelle, men til gengæld hverken vækst eller velstand.
Den tredje og sidste grund til vores modstand mod kvoter er, at vi som lovgivere efter vores opfattelse bør begrænse vores trang til at regulere alle aspekter af det danske samfund.
Oppositionens forslag retter sig mod børsnoterede virksomheders bestyrelser, men bruger også meget plads på at tale om andelen af kvindelige ledere.
Vil oppositionens næste skridt så være at blande sig i, hvor mange kvindelige ledere virksomhederne har?
Hvorfor egentlig nøjes med bestyrelserne, når vi nu er i gang?
Og endelig, hvorfor agiterer oppositionen kun for resultatlighed i samfundets top, i de børsnoterede selskabers bestyrelser?
Hvad med resten af samfundet?
Hvad med skraldemændene, hvad med sygeplejerskerne, og hvad med jord- og betonarbejderne?
Og så synes jeg stadig væk, at vi mangler svaret vedrørende fagbevægelserne.
Alt i alt er der gode grunde til at afvise oppositionens beslutningsforslag om kvoter og endnu en ligestillingspulje.
Derfor arbejder regeringen da heldigvis også, som ligestillingsministeren har nævnt det, med at bearbejde holdninger, så flere virksomheder forhåbentlig vil udnytte det store potentiale, som kvindelige chefer og bestyrelsesmedlemmer udgør.
Nogle af landets mest veldrevne virksomheder udnytter da heldigvis også allerede det kvindelige potentiale, og forhåbentlig er der endnu flere, der vil gøre det i fremtiden til gavn og glæde for os alle.