runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Julie Skovsby (S), 2008-05-29:
Tak for det.
Vi Socialdemokrater kan støtte intentionerne og nogle af de tanker, som ligger bag beslutningsforslaget om forbud mod piercing at børn og unge, men vi kan ikke støtte beslutningsforslaget i dets helhed.
Helt afgørende for vores beslutning om ikke at støtte et forbud mod piercing af børn og unge er aldersgrænsen på 15 år og ideen om, at man fra 15 til og med 17 år skal have en forælders tilladelse til at få foretaget en piercing, ligesom også problemets omfang - eller mangel på samme, kunne man sige - har været helt centralt for vores beslutning om ikke at støtte forslaget.
De tanker i beslutningsforslaget, som handler om, at klinikkerne, der laver piercinger, skal leve op til en ordentlig hygiejnestandard, og at der skal føres kontrol med klinikkerne, kan vi Socialdemokrater godt støtte.
Det er tanker, som jeg vil anbefale at der arbejdes videre med i det efterfølgende udvalgsarbejde, eksempelvis kunne man undersøge muligheden for at lave en form for egenkontrolordning, som jo er kendetegnet ved at være betalt af branchen selv.
En sådan ordning ville højne niveauet for alle, der ønsker en piercing og altså ikke kun for nogle aldersgrupper.
Med hensyn til aldersgrænsen på 15 år og forældretilladelsen fra 15 til og med 17 år synes vi Socialdemokrater, at det er vigtigt at se på sammenhængen mellem de forskellige lavaldre, myndighedsalder og aldersgrænser, som allerede findes i dag.
Eksempelvis har vi både den seksuelle lavalder og den kriminelle lavalder på 15 år, men også retten til at frasige sig livsforlængende behandling eksisterer i dag for unge, der er fyldt 15 år.
Særlig den sidstnævnte aldersgrænse synes jeg er relevant i den her sammenhæng.
Retten til at frabede sig behandling, eksempelvis kemobehandling i tilfælde af en dødelig cancersygdom, finder vi i patientrettighedsloven.
Fordi vi i dag har så mange forskellige aldersgrænser skal et socialdemokratisk forslag og ønske være, at Folketinget laver en samlet redegørelse og vurdering af de forskellige aldersgrænser, således at vi sikrer en sammenhæng mellem de intentioner og virkninger, de forskellige aldersgrupper medfører.
Ifølge Statens Serum Institut, som er dem, der kan svare på dette spørgsmål,
har der i årene 2001-2006 kun være meget få tilfælde, hvor patienten har angivet piercing eller tatovering som mulig smitteårsag.
Ser man på tallene fra år til år, vil man se, at de er så små, at det faktisk ikke er muligt at vurdere, om der er sket en stigning eller et fald i antallet af sager, hvor en person er blevet smittet og eksempelvis har fået leverbetændelse.
Sagt med andre ord, så er der altså ikke tale om noget stort problem, hvis man kan tale om et problem.
Til sidst vil jeg gerne nævne et andet fokus, som jeg også mener at vi altid bør have, hver eneste gang vi laver lovgivning i Folketinget.
Det er fokus på effekterne og bieffekterne af et givet tiltag.
Her er det utrolig vigtigt for os Socialdemokrater at sige, at en bieffekt eller en situation, hvor unge selv begynder at eksperimentere og lave piercinger derhjemme, på efterskolerne eller andre steder som følge af et forbud mod piercing af unge, vil være meget uheldig.
Marlene Harpsøe (DF), 2008-05-29:
Jeg vil selvfølgelig først takke fru Julie Skovsby for Socialdemokraternes sympati og for, at Socialdemokraterne kan støtte intentionerne i vores forslag.
Det lyder rigtig fornuftigt, at Socialdemokraterne gerne vil være med til at se på nogle af områderne i det her beslutningsforslag og også gerne vil være med til at vurdere området i et meget bredere perspektiv, end det allerede er blevet gjort.
Jeg vil godt høre Socialdemokraternes ordfører, fru Julie Skovsby, om Socialdemokraterne vil være med til en beretning, hvor vi får skrevet de her ting, som vi kan blive enige om, ned, for bl.a. at få styr på autorisation osv.
Julie Skovsby (S), 2008-05-29:
Jeg ser meget frem til udvalgsarbejdet og også til, at vi skal til at formulere en beretning.
De ting, som jeg her har nævnt, vil jeg meget gerne gå videre med og se på, om vi kan få dem undersøgt.
Det er nogle forslag, som jeg har nævnt, så jeg skal ikke kunne sige, om vi måske kommer frem til noget, der er anderledes, men det er ting, som jeg meget gerne vil have med i beretningen.
Marlene Harpsøe (DF), 2008-05-29:
Det andet er en serviceorientering, kan man kalde det.
Fru Julie Skovsby taler om en bieffekt, nemlig den, at de unge vil starte med at pierce sig selv derhjemme.
Jeg kan fortælle fru Julie Skovsby, at det desværre allerede sker.
Man kan rent faktisk købe sådan et piercingsæt, som indeholder en nål og et par smykker, og så kan man faktisk tage det med hen på efterskolen, og så kan man dele nålen med sine kammerater.
Mener fru Julie Skovsby ikke, at hvis vi går ind og giver nogle ordentlige forhold på klinikkerne, hvor de unge kan gå hen i stedet for, får vi lidt mere kontrol på området?
Julie Skovsby (S), 2008-05-29:
Det, jeg nævnte, var, at jeg kan være lidt bange for, at det, hvis vi laver et forbud for børn og unge mod piercing, kan få den konsekvens, at man selv begynder at eksperimentere derhjemme.
Når ordføreren siger, at der allerede findes sæt, som man direkte kan tage med hjem, kan jeg da kun være endnu mere urolig for, at der kommer til at være mere af det i fremtiden, hvis vi går ind og laver nogle begrænsninger, som måske gør, at de unge ikke taler med deres forældre om det.
Karina Lorentzen (SF), 2008-05-29:
Den primære er, at SF slet ikke kan gå ind for den foreslåede aldersgrænse på 15 år for piercing eller for, at der skal foreligge en forældretilladelse til piercing for 15-17-årige.
For det første finder SF ikke, at forslaget er helt i tråd med det ansvar, som vi gerne vil give unge, når vi f.eks. ønsker at sætte valgretsalderen ned.
Når vi i SF ønsker det, er det, fordi vi gerne vil og tør overlade noget ansvar til unge mennesker.
En beslutning om, hvorvidt man skal have en piercing, er altså noget, en 15-årig godt kan tage stilling til.
En 15-årig kan faktisk allerede i dag tage stilling til, om han eller hun ønsker at modtage livreddende foranstaltninger, og i den sammenhæng er piercing altså et noget mindre problem.
»Helt unge bliver ofte betaget af piercinger, men de er ikke selv i stand til at tage stilling, når de gerne vil have smykker alle vegne.
De kan ikke vurdere konsekvenserne af det, og derfor må der være en retslig beskyttelse af dem … «.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvordan det kan være, at Dansk Folkeparti forestiller sig, at den kriminelle lavalder uden problemer kan sænkes, når man ifølge det her forslag ikke engang kan tage vare på sin egen krop, når man er 15 år.
Hvordan er det så, at Dansk Folkeparti forestiller sig, at man skal kunne overskue konsekvenserne af en kriminel handling?
For det andet undrer SF sig også over, at øreringe skal undtages.
Og desuden viser tal fra Sundhedsstyrelsen jo klart, at gruppen af smittede med hepatitis C som følge af piercinger ligger stabilt på 6-8 om året, og at alle de smittede er over 28 år.
Så der er altså ikke noget belæg for at lave en aldersgrænse.
Vi skal dog til sidst komme med en indrømmelse, og det er, at vi er positive over for intentionerne om en autorisation og bestemte hygiejnekrav.
Det vil vi meget gerne være med til at kigge på.
Det er trods alt en god idé at få området reguleret, så der er bestemte og ensartede krav til uddannelse af piercere.
Men overordnet må SF sige nej til forslaget.
Marlene Harpsøe (DF), 2008-05-29:
Det glæder mig at høre, at SF - på nogle punkter selvfølgelig - kan støtte det her beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti, og jeg er glad for, at fru Karina Lorentzen kommer med en såkaldt indrømmelse om, at SF gerne vil støtte det her med en autorisationsordning og en hygiejneordning, så der er nogle krav til de her klinikker.
Er det noget, som SF gerne vil være med til at bakke op om i en fælles beretning, så vi kan få de ting igennem, som vi nu engang kan blive enige om?
For det, som ligger Dansk Folkeparti meget på sinde, er at få gjort så meget, som vi overhovedet kan, og så meget, som vi kan blive enige om.
Karina Lorentzen (SF), 2008-05-29:
Det vil vi meget gerne være med til at se på, og det kan vi sagtens indgå i et udvalgssamarbejde om.
Vi har tidligere været ude at plædere for en autorisation af piercere, så det er ikke noget problem for os.
Line Barfod (EL), 2008-05-29:
Det har vi sådan set også i Enhedslisten.
Det indførte vi for nogle år siden som forsøg for en tidsbegrænset periode, og det virker, kan jeg så sige.
Men jeg synes, ministeren mangler at svare.
Ministeren siger, at det er noget vi skal tilkæmpe os.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Den kamp kan man vel føre mange steder.
Er ministeren ikke enig i, at en væsentlig del af at tilkæmpe sig det er, at man så også opnår, at man fører det herind i Folketinget, og at vi i Folketinget kan være med til at opnå nogle resultater, nøjagtig ligesom man fik stemmeretten igennem bl.a. via Folketing og Landsting, og nøjagtig ligesom man på et eller andet tidspunkt har behov for også at få ligeløn kæmpet igennem - også med tiltag fra Folketinget?
Julie Rademacher (S), 2008-05-29:
Vi vil allerhelst gå ind og fokuserer på den udfordring, som vi står over for i Danmark, nemlig at løse det med, at vi skal have flere kvinder i bestyrelserne.
Der er mange steder i Norge, hvor det ikke har været nødvendigt at gå ind og sanktionere.
Jeg synes derfor, at vi skal tage den debat hen ad vejen og starte med at tage debatten om, hvilke mål vi gerne vil opnå.
Derefter kan vi så gå ind og diskutere sanktioner.
Der skal da ikke være tvivl om, at der er forskellige måder at sanktionere på.
Det har vi jo i mange andre sammenhænge diskuteret i det her Folketing.
Så jeg er helt overbevist om, at hvis der er et flertal for at indføre det, skal vi nok også få et flertal for at finde en sanktion.
Jacob Jensen (V), 2008-05-29:
Så vil jeg bare spørge helt konkret, når nu ordføreren ikke ville svare i første omgang, om ordføreren er enig med ordførerens formand, fru Helle Thorning-Schmidt, når hun den 10. marts udtaler til Information, at virksomhederne om 4 år skal have 40 pct. kvinder i deres bestyrelser, ellers vil selskabet blive tvangsopløst.
Er ordføreren enig i det?
Julie Rademacher (S), 2008-05-29:
Jeg er enig med min formand eller forkvinde eller leder, om man vil.
Men som jeg sagde før, synes jeg, at vi skal fokusere på den udfordring og det problem, vi står over for at skulle løse.
Jeg håber også, at vi kan tage en diskussion om det her uden at skulle gå direkte over i sanktionsdiskussionen, og at vi som politikere i høj grad her tager et ansvar.
Så jeg er da først og fremmest meget glad for, at det her problem overhovedet bliver taget op.
Ellen Trane Nørby (V), 2008-05-29:
Ja tak.
Det her er jo en debat, der handler om ligestilling, og jeg er fuldstændig enig med den socialdemokratiske ordfører i, at ligestilling handler om, at alle på alle niveauer tager et ligeligt ansvar.
Derfor føler jeg som kvinde, at det er direkte devaluerende over for mine kompetencer og mit værd som kvinde, hvis jeg skal dømmes på, hvilket køn jeg har, og ikke på, hvilke kompetencer jeg har.
Jeg vil derfor gerne spørge den socialdemokratiske ordfører, om den socialdemokratiske ordfører opfatter de danske kvinder som mindre kompetente end de danske mænd.
Julie Rademacher (S), 2008-05-29:
Det var da en enormt pudsig måde at få vendt fuldstændig om på det her billede.
Selvfølgelig mener jeg ikke, at de danske kvinder er mindre kompetente end de danske mænd.
Jeg startede netop min ordførertale med at sige, om vi ikke bare skal blive enige om, at mænd og kvinder i Danmark er lige kompetente og så tage den derfra.
Det vil være mit korte svar på det.
Ellen Trane Nørby (V), 2008-05-29:
Jo tak.
Jeg er glad for at høre, at vi kan være enige om, at kvinder og mænd i det her land er lige kompetente.
Vi kan nok også alle sammen være enige om, at der sidste år blev optaget 63,3 pct. kvinder på de videregående uddannelser i Danmark.
Men hvis vi har en tro på, at kvinder og mænd er lige meget værd, og at de også har de samme kompetencer, skulle vi så ikke lade kompetencerne være dømmende i forhold til, hvilke positioner man opnår i samfundet, og netop kigge på de positive dynamikker og på ligeværd i stedet for at kigge på kvoter, egentlig som et negativt element til også at få nogle stereotyper, hvor kvinder lige pludselig bliver deres køn i stedet for deres kompetencer?
Det vil jeg egentlig gerne høre ordførerens bemærkninger til.
Julie Rademacher (S), 2008-05-29:
Jeg mener i høj grad, at vi har lige så mange kvinder som mænd i Danmark, der er kompetente til at sidde i de bestyrelser.
Jeg må nok også gå til bekendelse her fra talerstolen og indrømme, at jeg ikke altid selv er gået ind for kvoter.
Jeg kan godt forstå fru Ellen Trane Nørbys argumenter, men jeg er nået til den konklusion, at vi nu har ventet i så mange år, og der er stadig væk ikke sket noget.
Det synes jeg bare ikke er godt nok.
Vi er nødt til at opstille nogle målsætninger; vi er nødt til at have noget handling bag; vi er simpelt hen nødt til at gøre noget nu, så vi om 10 og 15 år i hvert fald har mere end 10 pct. kvinder i virksomheders bestyrelser.
Karsten Lauritzen (V), 2008-05-29:
Ja tak.
Jeg vil nu vove at påstå, at der rent faktisk er sket noget, og jeg er bestemt ikke enig med ordføreren i, at der overhovedet ingen udvikling er på det her område.
Det er der bestemt.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge lidt ind til, hvordan ordføreren forestiller sig at de mænd, der sidder i de her bestyrelse, som kvinderne så skal kvoteres ind i, mon vil se på de kvinder.
Kan man ikke få sådan en situation, hvor det bare ser ud, som om det er kvinderne i bestyrelsen, som har nogle pladser, men at det ikke reelt kommer til at betyde noget, for de kommer til at udgøre et B-hold, fordi de jo er kommet ind på kvotepladser i stedet for at være valgt af selskabernes aktionærer, sådan som man normalt ville gøre?
Kunne ordføreren ikke være bange for, at man kun vil få sådan en symbolsk ligestilling og ikke en ligestilling i praksis, fordi mændene så vil pege fingre af de kvinder, der sidder på såkaldte kvotepladser?
Julie Rademacher (S), 2008-05-29:
Jeg er glad for, at spørgsmålet også kommer her fra hr. Karsten Lauritzen, og jeg har et svar parat, og det er, at vi vil implementere det her over en periode.
Det er jo sådan, at man i rigtig mange bestyrelser supplerer ind efterhånden, og det betyder, at der er mænd, der går ud, og så vil jeg da foreslå, at man så lader kvinder komme ind.
Karsten Lauritzen (V), 2008-05-29:
Jeg takker da for svaret.
Jeg vil dog godt bede ordføreren om så at forholde sig til noget helt andet, nemlig om ordføreren ikke synes, det er problematisk, at vi her fra Folketinget bestemmer, hvem der skal lede de her selskaber.
Det er jo det, vi gør, hvis vi tvinger kvinder ind ved kvoter, for så tager vi jo magten og indflydelsen fra selskabernes aktionærer.
Er det ikke et godt princip, at de, der ejer selskabet, også er med til at bestemme, hvem der sidder i bestyrelsen?
Ser ordføreren ikke et problem i, at man fra Folketingets side laver kvoter og dermed tager indflydelsen fra de aktionærer, som rent faktisk ejer selskaberne, og som vel retmæssigt bør bestemme, hvem der sidder i ledelsen?
Er ordføreren enig i det synspunkt?
Julie Rademacher (S), 2008-05-29:
Jeg mener i høj grad, at virksomhederne er i stand til selv at bestemme deres bestyrelsessammensætning.
Jeg mener også, at vi fra Folketingets side godt kan påtage os det ansvar at tage stilling til, om det fremover udelukkende skal være mænd, der sidder i virksomheders bestyrelser, eller om vi ikke skal gå ind og lede dem lidt på vej.
Når det er sagt, er der jo rigtig mange ting, som det her Folketing tillader sig at blande sig i.
Vi har diskuteret alt lige fra piercinger, hvornår unge må drikke, og til f.eks. hvilke målsætninger og krav der skal være til uddannelsessystemet, der godt nok er offentligt, og også til rigtig mange private virksomheder på så mange andre områder.
Så selvfølgelig er Folketinget som institution og lovgivende magt i stand til at tage stilling til det her spørgsmål.
Marlene Harpsøe (DF), 2008-05-29:
Beslutningsforslaget, som er fremsat af Socialistisk Folkeparti, lægger op til at tvinge virksomheder til at engagere mindst 40 pct. kvinder i virksomhedernes bestyrelse.
Dansk Folkeparti går overraskende nok ikke ind for, at man skal tvinge virksomheder til at ansætte et bestemt køn.
Man skal antages, fordi man er den bedst egnede og ikke, fordi man repræsenterer et bestemt køn.
Dansk Folkeparti finder det udmærket, hvis flere kvinder indtræder på topposter i erhvervslivet, men vi finder ikke, at dette skal være med tvang, sådan som beslutningsforslaget lægger op til.
Kvinder er stærke individer, og derfor vil jeg også som ligestillingsordfører slå fast, at kvinder ikke er det svage køn, som nogle forsøger at gøre os til.
Beslutningsforslaget vil kunne være med til at fastholde kvinder i en rolle som særlig svage, fordi de er kvinder.
Det vil vi fra Dansk Folkepartis side ikke være med til.
Kvinder er stærke individer, kvinder kan selv, og kvinder vil selv.
Denne kønstvang, som Socialistisk Folkeparti ønsker at indføre, finder vi fra Dansk Folkepartis side nedværdigende, idet kvinden kun vil få jobbet, fordi hun er kvinde, men ikke, fordi hun egentlig er egnet til at besidde denne bestyrelsespost.
I et moderne og frit samfund som det danske vil mange kvinder føle sig set ned på, hvis de har fået en toppost, udelukkende fordi de er kvinder, og de vil føle sig mindre værd end de kolleger, som har fået deres post på retfærdig vis og efter almindelig praksis, nemlig den praksis, at den bedst egnede både erfaringsmæssigt, uddannelsesmæssigt og personlighedmæssigt selvfølgelig får posten.
Flere og flere kvinder tager i dag en længerevarende uddannelse.
Det betyder, at kvinderne på en række uddannelser, bl.a. læge og jura, overhaler mændene indenom, og dermed udgør kvinderne et klart flertal på flere uddannelser.
Det betyder også, at vi med tiden vil se flere kvinder på topposter i de danske virksomheder.
Det vil ske som en helt naturlig udvikling, hvilket vi i Dansk Folkeparti bakker op om.
Og hvis kvinderne skulle komme i overtal på landets topposter, så vil vi ikke være med til at tvinge virksomheder til at ansætte flere mænd.
Dansk Folkeparti kan med disse bemærkninger ikke støtte beslutningsforslaget.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2008-05-29:
Det er sådan, at Lisbeth Knudsen, som er direktør for det Berlingske Officin, og Susanne Larsen, som er administrerende direktør i SAS, og Elsebeth Budolfsen, som tidligere administrerende direktør i ALK-Abelló, og en lang række andre erhvervskvinder i Danmark har været ude at sige, at de gerne vil have kønskvotering efter den norske model.
Det har de ikke sagt, fordi de er store tilhængere af kvoter, men fordi de kan se, at der ikke er andet, der hjælper.
Men hvordan påvirker det ordføreren, at så stærke røster i dansk erhvervsliv ønsker den her kønskvotering?
Marlene Harpsøe (DF), 2008-05-29:
Jeg må sige, at det ikke påvirker mig som ordfører eller Dansk Folkeparti, at der skulle være røster i det danske erhvervsliv, som mener, at kønskvotering er den rigtige vej frem.
I Dansk Folkeparti mener vi nu engang, at hvis man skal tale om ligestilling, så skal man tale om ligestilling, og mænd og kvinder skal være ligestillet, når de søger et job, og man er kun ligestillet, hvis man bliver antaget på de kvalifikationer, som man nu engang har.
Ellers kan man ikke tale om at ligestille de her to parter.
Kvinder er lige så meget værd som mænd, og det er vores udgangspunkt i det her.
Jacob Jensen (V), 2008-05-29:
Jeg vil bare konkret spørge ordføreren: Når man nu opstiller sådan nogle målsætninger, som blev nævnt her til slut, om bl.a. 40 pct. kvinder i bestyrelserne inden udgangen af 2012, hvilke konsekvenser skal det så have for virksomheden, hvis den ikke opnår den målsætning?
Karen Jespersen (V), 2008-05-29:
Jo, men både valgret og ligeløn hviler jo på, at alle individer betragtes som lige - mænd, kvinder, lige meget hvad baggrunden man har og det er jo det fundamentale træk ved et samfund som det danske.
Det er, at vi ikke deler os ind i grupper, men at vi er lige individer, der skal have lige rettigheder.
Jeg er meget betænkelig ved alle former for gruppesærrettigheder.
Men i det hele taget er det jo en fundamental ting ved vores samfund, som vi glemmer nogle gange, det er, at det bygger på individrettigheder, og at vi jo netop har tilkæmpet os en lige status for kvinder og mænd i lovgivningen som helhed.
Så er jeg altså imod, at vi begynder at lave grupperettigheder, hvad enten det er for mænd eller kvinder.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2008-05-29:
Jeg synes, det var meget, meget hårde ord, vi hørte fra Venstres ordfører, som jo repræsenterer hele Venstres gruppes synspunkt om kvoter, og derfor har jeg to spørgsmål.
Når det er et faktum, at Venstres EU-parlamentariker Karin Riis-Jørgensen den 8. maj i år har sagt til Berlingske Tidende, at hun ønsker kvoter i EU, når det gælder kommissionsposter, har Karin Riis-Jørgensen så også fået denne svada om, at det er uhørt, grotesk, formynderisk og antidemokratisk, ligesom vi skal høre det her i dag?
Der er folk af akkurat samme partifarve som ordføreren, som går ind for kvoter, og var det ikke værd at tænke på, at det ikke er fordi man går ind for kvoter, men fordi man går ind for resultater og kan se, at resultater kun kommer gennem kontant lovgivning?
Har fru Karin Riis-Jørgensen fået den samme svada fra ordføreren?
Jacob Jensen (V), 2008-05-29:
Jeg troede faktisk, vi ikke talte om kvoter.
Jeg troede faktisk, vi talte om en målsætning om, at der skal være et vist antal kvinder på bestyrelsesposter, og der er jo trods alt en forskel.
Vi har selvfølgelig også diskuteret det tema, og der var fuldstændig enighed om, at vi ikke kan gå ind for denne formynderiske og centralistiske tankegang.
Vi mener faktisk, at ledelsesretten ude i virksomhederne er det, der tjener virksomhederne og dermed samfundet bedst.
Vi anerkender, at der efter vores opfattelse ikke er nok kvinder, men vi mener bare, at det ikke er det middel, der bliver lagt op til her, vi skal anvende for at komme videre i denne sammenhæng.
Vi skal have fat i nogle af de initiativer, som ligestillingsministeren har taget, nemlig at man laver en frivillig ordning, som virksomhederne kan tilmelde sig og dermed binde sig til en målsætning, men ikke en kvote, om at komme videre i forhold til at få flere kvinder ind på posterne.
Vi mener ikke, at det, der lægges op til her, er den rigtige vej at gå.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2008-05-29:
Jeg kan godt forstå, at ordføreren har svært ved at svare på spørgsmålet og i stedet begynder at tale om noget ordkløveri.
Jeg har ikke fået noget svar på, hvad ordføreren og Venstres gruppe mener om, at en fremtrædende EU-parlamentariker og medlem af Venstre går ud og taler om, at vi skal have kvoter i EU-systemet.
Så vil jeg gerne spørge om en anden ting.
Kan ordføreren fuldstændig afvise, at det i en meget lang række tilfælde på en eller anden måde har haft betydning at være mand i de danske virksomheders bestyrelser?
Kan ordføreren afvise, at der er personer, der sidder på bestyrelsesposter, netop fordi de er mænd?
Jacob Jensen (V), 2008-05-29:
Spørgsmålet er, hvordan vi fremmer, at kvinder faktisk kommer på bestyrelsesposter og kommer til tops i erhvervslivet og andre steder i samfundet, for vi er jo sådan set enige om, at det er den vej, vi skal gå.
Vi er så bare ikke enige om, hvordan vi skal gøre det.
I forhold til Karin Riis-Jørgensens kan jeg bare gentage mit svar fra før.
Jeg tror, det står meget lysende klart, at jeg taler på vegne af Venstres folketingsgruppe, og der er fuldstændig enighed om at afvise forslaget her.