Ole Sohn (SF), 2008-12-10:
Siden vi mødtes til førstebehandlingen af finansloven, er der unægtelig sket store forandringer i samfundet.
Vi er i en situation, hvor vi nu har negativ vækst i samfundsøkonomien.
Vi har en stigende ledighed, og vi kan se, at statens overskud forsvinder ganske hurtigt.
Vi kan også se, at prognoserne for de kommende år ser meget dystre ud.
Senest har regeringen i sin Økonomiske Redegørelse, som kom her forleden, understreget de dystre prognoser, som er forudsagt af både danske og udenlandske økonomer.
Det betyder, at vi, ud over det, vi kan konstatere allerede nu, med den stigende ledighed og den dårlige økonomi, kan forudse, at der sker en yderligere stigning i arbejdsløsheden, og at vi i 2010 får et underskud på de offentlige finanser på ikke mindre end 23 mia. kr. Og i det lys er det klart, at man må standse op og spørge: Har man så gjort det godt nok som regering?
Eller som finansministeren selv udtrykte det: Den smuldrer for os.
Men ikke nok med det.
Regeringen planlægger jo, trods det at forudsætningerne ikke holder, nye skattelettelser, som er ufinansierede.
Så kan man stille sig selv det spørgsmål, om det nu er særlig klogt.
Jeg tror faktisk, at jeg vil bruge det citat, som den nuværende statsminister brugte, jeg vil tro mellem tre og fem gange om dagen op igennem 1990’erne: Pengene fosser ud af statskassen.
Det er jo det, der er tilfældet.
Derfor må vi jo spørge både regeringen og dens støtteparti, hvor lang tid man vil acceptere, at man bruger penge, som ikke er der.
Når man giver ufinansierede skattelettelser, hvem skal så betale dem?
Det skal de kommende generationer, nogle skal jo betale dem.
Derfor er det ganske enkelt uansvarligt at fortsætte, som om intet er hændt.
Vi mener i SF, at det er vigtigt, at vi forbereder os på den kommende voksende ledighed.
Der er faktisk behov for allerede nu at sætte ind, men der er under alle omstændigheder behov for, at vi planlægger doseringen af de indgreb, der skal ske.
I vores optik er det fremrykning af offentlige investeringer.
Hvorfor ikke, når vi nu kan se, at der blandt de ufaglærte grupper, blandt bygningshåndværkerne, er en markant ledighedsstigning?
Hvorfor så ikke sætte ind med en storstilet plan i kommunerne, som slås med skolebygninger, som er forældede og gamle med uhumske toiletter?
Hvorfor så ikke sætte ind med en energivenlig renovering af hele den offentlige bygningsmasse både i kommunerne, i regionerne og i staten?
Derfor har vi fra SF's side fremlagt en investeringsplan, som netop sætter ind for at kunne imødekomme det behov, der er for øgede offentlige investeringer.
Man skal jo ikke gå ret meget rundt i en folkeskole for at konstatere - ud over toiletterne, som der meget berettiget har været snakket så meget om - at indeklimaet i landets skoler faktisk er meget dårligt, hvilket hæmmer både børns og læreres hverdag.
Samtidig ved vi, og det ved finansministeren også, for finansministeren har været så venlig at give et svar på det i Folketinget, at offentlige investeringer er langt, langt mere effektive end skattelettelser, når vi taler om beskæftigelseseffekten.
Dertil kommer, at investeringer i f.eks. renovering af den offentlige bygningsmasse er engangsinvesteringer, hvorimod skattelettelser er blivende.
Og specielt når de er ufinansierede, gør det jo kun ondt værre.
Regeringen taler meget om, at den har store investeringer klar.
Den har lavet en investeringsplan, en såkaldt kvalitetsfond.
Men der er det jo mest korrekt, tror jeg, at man må sige, at der ikke er tale om ekstra penge, men ganske enkelt om at fylde op i det hul, der ellers ville være kommet, hvis man stoppede investeringerne.
Og det er jo at være lidt fri i sin fortolkning af, hvad det betyder at komme med ekstra penge til finansiering, for det er der ganske enkelt ikke tale om.
Det er klart, at der er afsat penge til kommunerne, hvoraf der er afsat ekstra millioner til uhumske toiletter.
De 100 mio. kr. rækker nu ikke langt i forhold til landets toiletter.
Så skal der også siges noget positivt, og det er, at regeringen er kommet med et trafikudspil, som også indebærer forbedringer af den kollektive trafik.
Det synes vi er på positivsiden, og det kvitterer vi for, og vi er klar til at indgå i de forhandlinger, der nu starter op.
Vi mener, at man skulle have været mere ambitiøs, og det vil vi selvfølgelig gerne bidrage til under forhandlingerne, sådan at vi får et virkelig markant løft i den kollektive trafik og får begrænset den voksende trængsel og dermed også kan få nedbragt CO2-udslippet.
Så et par bemærkninger om den lidt mere langsigtede økonomiske politik.
Jeg tror, det er fremgået af min ordførertale indtil nu, at vi ikke finder, at tiden er inde til at give skattelettelser, specielt ikke når de ufinansierede.
Vi mener, at der er behov for at bruge pengene på velfærden i form af fremrykning af offentlige investeringer, men også ud fra, at der sker en ændring af samfundet, som faktisk ikke er særlig sund.
Vi ser, at der er flere og flere familier, der lever i fattigdom.
Kan vi virkelig være bekendt som et af verdens allerrigeste lande, at vi kan se børnefamilier, som ikke kan klare dagen og vejen, og hvor børn ikke får en fornuftig opvækst i nogle trygge rammer?
Kan vi være det bekendt?
Nej, selvfølgelig kan vi ikke være det bekendt.
Her bør vi sætte ind.
Og regeringens og Dansk Folkepartis argumenter om, at det, at man gør folk fattigere, giver et bedre incitament til at søge arbejde, har jo vist sig ikke at holde stik.
Vi kan jo se, hvordan børnefamilier og også andre kommer længere og længere væk fra en normal hverdag.
Det vil kun gøre ondt værre i en tid, hvor ledigheden generelt vokser.
Vi mener også, at det er vigtigt, at man udviser rettidig omhu og sætter ind for at imødegå den stigning i arbejdsløsheden, som vi ved kommer, og som regeringen har skitseret i Økonomisk Redegørelse.
Så der er ingen argumenter for blot at ville se tiden an.
Her gælder det kun om at vise rettidig omhu og komme i gang.
Men der er også behov for bedre velfærd generelt i den offentlige sektor.
Vi kan jo se - ud over de mangler, der er i den offentlige bygningsmasse, når vi snakker folkeskolen - at der også er store kvaler med indholdet i folkeskolen for sikre en bedre undervisning, altså flere ressourcer til at sikre en bedre undervisning.
Hvorfor er det vigtigt?
Jo, det er selvfølgelig vigtigt, at undervisningsmaterialerne, hvis man da overhovedet har dem i skolerne, er rimelig opdaterede.
Det andet er, at bedre uddannelse faktisk er en forudsætning for, at vi kan klare os i fremtiden.
Hvis ikke vores børn og unge får en ordentlig opvækst i trygge vilkår, en god folkeskole og ikke mindst en ungdomsuddannelse, hvor vi desværre nu kan se, at der er et fald i antallet af unge, der gennemfører en ungdomsuddannelse, så bliver det bare værre og værre.
Det, man kan se, er, at med den politik, som regeringen har ført, må vi konstatere, at der sker en stigning i investeringsgælden, forstået på den måde, at alle de uløste opgaver, vi lader ligge, skal betales af vores børn og børnebørn.
Det er de ufinansierede skattelettelser, det er de manglende investeringer i den offentlige bygningsmasse osv. osv. Den lave vækst i det offentlige forbrug har jo også vist sig at være alt, alt for urealistisk lav, og også her er der behov for at der bliver sat ind.
Men for at det hænger sammen for regeringen, mangler der jo sådan set 14 mia. kr. i 2015-planen.
Det er jo en anselig sum, og vi har ikke hørt fra regeringen, hvordan de vil løse det problem, ud over som sagt, at det hele smuldrer.
I hvert fald kan vi konstatere, at regeringens økonomiske politik ikke hænger sammen, og det er nu for første gang erkendt af finansministeren.
Det, vi kommer til at se som en konsekvens af den manglende sammenhæng i regeringens økonomiske politik, er jo, at der sker markante besparelser i det offentlige forbrug over for kommunerne, hvor kommunerne så svarer igen for at kunne få dagen og vejen til at hænge sammen ved at lave markante stigninger i daginstitutionspriser, i SFO-priser, og priserne i den kollektive trafik får et anseligt løft.
Det gør jo, at de skattelettelser, som nogle har fået, fuldstændig bliver ædt op af voksende afgifter og forbrugerafgifter.
Vi har faktisk også forsøgt at lægge det ind med det forslag til udvidelse af arbejdsstyrken, som vi har lagt frem, og som vi også ønsker at forhandle med regeringen om, for regeringen står jo over for det problem, som den også har erkendt under finanslovforhandlingerne, at der skal ske en udvidelse af arbejdsstyrken.
Derfor undrer vi os meget over, at regeringen indkalder til forhandlinger om udvidelse af arbejdsstyrken og så giver op.
Vi deltog i et møde, tilkendegav vores ønsker om at bidrage til at løse den opgave, vi kom med konkrete forslag, vi blev aldrig siden indkaldt af regeringen.
De gav fuldstændig op over for den udfordring, vi stod over for.
Forstå det, hvem der kan, når man så efterfølgende fra regeringens side må konstatere, at ens økonomiske politik ikke hænger sammen.
Vi ser nu, at vi står over for nogle udfordringer her i det kommende år, i 2009, med at få lavet en skattereform og med at få lavet en markant indsats over for klimaet.
Vi vil gerne tilkendegive, at vi er helt enige i, at der er behov for en skattereform; vi er helt enige i, at der er behov for en skattereform, der markant sænker skatten på arbejde, men som samtidig både er grøn og socialt afbalanceret; vi ønsker ikke selvfinansierende skattelettelser eller en underfinansieret skattereform, vi mener sådan set, at det er vigtigt, at vi får lavet en skattereform, som er fuldt finansieret, fordi det ud fra alle betragtninger er det mest økonomisk ansvarlige.
Viser der sig nogle økonomiske dynamiske effekter, kan vi gøre brug af dem, når de foreligger.
Det har han erkendt, og det synes jeg man skal kvittere for.
Lad os nu se fremad, og vi håber på, at statsministerens retorik omkring en mere miljøvenlig profil også kan omsættes til reel handling.
Vi er i hvert fald klar til at gå ind i forhandlingerne om den trafikplan, som er fremlagt.
Vi mener, at det er ufattelig vigtigt, at vi får sat fokus på en styrkelse af den kollektive trafik, så vi kan få nedbragt trængselsproblemerne, og vi kan få nedbragt CO2-udslippet.
Så vil jeg også gerne ved den her lejlighed kvittere for, at de forhandlinger, der trods alt blev omkring finansloven og omkring politiforliget, var gode og fornuftige.
Vi fik en forøgelse af politistyrken, som der var behov for.
Jeg vil bare gerne her understrege, at nu har regeringen fået de ressourcer, der skal til, og så mener jeg sådan set også, at regeringen har ansvaret for at løse opgaven.
Desværre må vi jo konstatere, at i de sidste 7 år er stort set samtlige kriminalitetskurver gået den forkerte vej.
Under den her regering er kriminalitetskurverne stort set steget på alle parametre.
Det vidner jo om, at der er noget grundlæggende galt.
Nu håber vi, at med de ressourcer, der er givet til politiet, får de også rum til at løse de opgaver, de står over for.
Det er jo derfor, at vi trods en god fordeling af satspuljen bl.a. til psykiatrien må konstatere, at fattigdommen desværre vokser på dramatisk vis i en tid, hvor vi trods krise stadig væk er et af verdens rigeste lande.