Maja Panduro (S), 2013-12-03:
Jeg skal også starte med at sige tak til Dansk Folkeparti for at stille den her forespørgsel og dermed give os anledning til at diskutere det her meget vigtige emne.
Som bekendt er forespørgslen anmeldt, før vi indgik en aftale – heldigvis med alle partierne – herinde i Folketinget.
Men jeg synes da, at det er rigtig relevant at fortsætte med at have fokus på det her område, og det giver jo også anledning til, at vi kan snakke en lille smule om den aftale, som vi har lavet, som ministeren jo også meget grundigt redegjorde for.
Dengang, man lavede kommunalreformen, stemte mit parti, Socialdemokraterne, jo imod, og en af de mest tungtvejende grunde til, at vi gjorde det, var en bekymring for netop det specialiserede socialområde.
Den evaluering viste jo, at der på mange områder ikke er så meget at være bekymret for, og at borgerne stadig væk oplever at få en god service og at få et tilbud, der er tæt på dem, og det er både i forhold til, at det er de politikere, som de kan stemme på ved kommunalvalget, og som træffer beslutningerne, og det er også i forhold til, at det er tæt på familien og omgangskredsen osv.
Men evalueringen viste også, at der på nogle områder i den grad var grund til bekymring, og det er jo ikke en bekymring, som det kun har været os i Socialdemokratiet, der har haft, men en bekymring, som vi har hørt fra ganske mange organisationer, og som selvfølgelig er blevet tydeligere og tydeligere, i takt med at vi har oplevet, at nogle af de meget specialiserede institutioner har været presset.
Derfor er jeg også glad for, at det er lykkedes at lave en aftale bredt her i Folketinget med hvert eneste parti om at lave nogle justeringer af den kommunalreform, således at vi forhåbentlig – og vi er jo enige om, at det kan det her jo gøre – tager et stort skridt til at sikre, at ikke nødvendigvis de specialiserede mursten, som ministeren sagde, men den specialiserede viden, bliver bevaret.
Vi gør det, at vi fra statens side gennem Socialstyrelsen tager et større ansvar på os for at sikre koordineringen og sikre, at overblikket er der – også i en grad, så det i sidste instans er muligt at give Socialstyrelsen en call in-funktion, og det er faktisk muligt at foretage et pålæg, altså at pålægge enten en kommune eller en gruppe af kommuner at sikre, at det her tilbud til den her målgruppe kan være til stede.
Det er relativt drastisk, men jeg tror, at det er nødvendigt – i hvert fald nødvendigt at have den sabel at rasle med, lad os så håbe, at netop fordi truslen er til stede, bliver det måske ikke nødvendigt derude.
Den anden side er, at jeg faktisk helt grundlæggende ikke tror, at kommunalpolitikere er dårlige mennesker.
Jeg tror på, at kommunalpolitikerne gerne vil et godt tilbud til borgerne.
Og derfor er det jo også, at jeg tror på, at det, når vi nu sikrer det nationale overblik, sikrer koordineringen og gør måden, som man skal drifte og finansiere driften på, mere overskuelig og også løsner op for, at det ikke behøver at være sådan helt strengt takstfinansieret, vil skabe bedre muligheder for den enkelte kommune til at finde det rigtige tilbud til lige præcis den borger, som kommunen står og har brug for et tilbud til.
Det tror jeg på vil give en bedre livskvalitet til den borger, som vi har med at gøre.
Og det er både, når det angår en borger, som har en kompleks kronisk lidelse, som vedkommende måske har haft hele sit liv og kommer til at have hele sit liv, og som har brug for, at eksempelvis overgangen mellem sundhedsområdet og socialområdet eller overgangen til institutioner eller bosteder, som passer til forskellige aldersgrupper, foregår på en bedre måde, end det gør i dag.
Og det er også, når det angår folk, hvor der er tale om noget meget pludseligt opstået, eksempelvis en erhvervet hjerneskade, fordi man er kørt galt i en bil.
De kan måske med den rette hjælp blive meget selvhjulpne igen, sådan som vi har set det i eksemplet med pigen fra Djursland.
Uanset hvem af dem, det er, er det nogle af de borgere, som har brug for, at der bare er et samfund og et tilbud, som fungerer.
Det skylder vi de her mennesker, og det har vi heldigvis nu hvert eneste parti i det her Folketing lovet hinanden.
Det glæder jeg mig rigtig meget over.