Lene Espersen (KF), 2007-01-23:
Min tale i dag omfatter både beslutningsforslag nr. B 44 og beslutningsforslag nr. B 45, og jeg vil behandle forslagene hver for sig og først sige noget om B 44 og derefter noget om B 45.
Efter beslutningsforslag nr. B 44, der er fremsat af Socialdemokratiet, SF, Det Radikale Venstre og Enhedslisten, pålægges regeringen at foretage en række forbedringer af forholdene for søer og pattegrise i svineproduktionen.
Der er tale om en genfremsættelse af beslutningsforslag nr. B 127, som blev førstebehandlet den 16. maj sidste år, og beslutningsforslag nr. B 82, som blev førstebehandlet den 7. juni 2005.
Vi har jo flere gange i det sidste par år haft en nærmere debat om de dyrevelfærdsmæssige forhold for søer og pattegrise, og jeg vil gerne starte med at sige, at jeg er enig i mange af de gode principper og tanker, der ligger bag de ti punkter i forslaget.
Det er dog fortsat min opfattelse, at mange af de spørgsmål, som beslutningsforslaget rejser, er så vigtige og komplicerede, at det ikke vil være forsvarligt at lovgive om dem, før de har været undergivet en grundig og sagkyndig vurdering.
Netop derfor har jeg nu besluttet at nedsætte arbejdsgruppen om hold af svin, som skal beskæftige sig med en række af de emner, som indgår i beslutningsforslaget.
Det vil jeg komme tilbage til om lidt.
Først vil jeg redegøre for regeringens holdning til de punkter i beslutningsforslaget, som regeringen fortsat ikke kan støtte, fordi de efter vores opfattelse ikke bidrager til en forbedring af velfærden for søer og pattegrise i forhold til situationen, som den er i dag.
I beslutningsforslagets punkt 3 og 10 stilles der krav om, at der skal etableres sygeog aflastningsstier til minimum 5 pct. af søerne i en besætning, og at sygestierne skal etableres i separate staldafsnit.
Som jeg tidligere har nævnt, er jeg enig med forslagsstillerne i, at syge søer skal opstaldes under særligt skånsomme forhold, og netop derfor har jeg fået gennemført i lovgivningen, at der altid skal være mindst én sygesti klar til brug.
Jeg kan derfor ikke se, at forslaget om sygestier til minimum 5 pct. af søerne vil medføre nogen forbedring af velfærden for syge søer eller for andre svin for den sags skyld.
Jeg mener heller ikke, at det er dyrevelfærdsmæssige hensyn, der taler for at etablere særlige staldafsnit for syge og tilskadekomne søer.
Spørgsmålet om separate staldafsnit er allerede blevet behandlet af arbejdsgruppen om hold af svin i 2003, hvor arbejdsgruppen udtalte, at svin, der er syge, også har behov for kontakt med andre dyr.
Det taler imod at lave separate hospitalsafsnit.
I beslutningsforslagets punkt 6 har forslagsstillerne anført, at der altid skal stilles krav om indhentelse af en forhåndsgodkendelse, f.eks. hos en uvildig dyrlæge, inden der gives tilladelse til ombygninger og nybygninger af sostalde.
Jeg mener, at dette forslag vil føre til en unødvendig og ressourcekrævende administrativ kontrol, som vil kunne anvendes langt bedre på den løbende velfærdskontrol ude i besætningerne.
Det er i den forbindelse værd at bemærke, at det jo sjældent er i de nybyggede stalde, at man ser de største dyrevelfærdsmæssige problemer.
En forudgående kontrol af nybyggerier vil derfor ikke være målrettet mod de stalde, hvor problemerne faktisk findes.
Regeringen kan derfor ikke støtte det element i beslutningsforslaget.
I beslutningsforslagets punkt 9 stiller forslagsstillerne krav om, at gødningssystemerne før 2011 skal kunne håndtere halm, grovfoder og redebygningsmateriale.
På det tidspunkt vil det være nødvendigt at forbedre gyllesystemerne i allerede eksisterende bygninger, så de kan håndtere halm eller andet materiale, som kan opfylde søernes behov for rodemateriale og grovfoder.
Jeg mener derfor ikke, der er behov for specifikke regler for gyllesystemerne, som alligevel skal tilpasses for at kunne leve op til de gældende regler.
Samlet set er det fortsat regeringens vurdering, at de fire punkter, som jeg lige her har nævnt, ikke vil bidrage væsentligt til at forbedre forholdene for dyrene, og regeringen kan derfor ikke støtte dem.
For så vidt angår de øvrige punkter i beslutningsforslaget, mener jeg, som jeg også tidligere har sagt, at der er tale om meget vigtige emner af stor betydning for svins velfærd, som kræver at blive behandlet på et sagligt, velunderbygget grundlag.
Jeg har derfor også flere gange tidligere tilkendegivet, at jeg vil gendanne arbejdsgruppen om hold af svin og bede arbejdsgruppen udtale sig om disse vigtige emner, når resultaterne af en række forskningsprojekter foreligger.
Det Jordbrugsvidenskabelige Fakultet har oplyst, at der i løbet af foråret og efteråret 2007 forventes at foreligge nogle resultater fra nogle af de igangværende forskningsprojekter om emner, der har særlig betydning for svins velfærd.
Som jeg nævnte før, har jeg derfor besluttet at nedsætte arbejdsgruppen om hold af svin, så arbejdsgruppen allerede nu kan begynde at arbejde med at vurdere spørgsmålene og løbende inddrage resultaterne af den forskning, som forhåbentlig vil foreligge i løbet af året.
Det fremgår af arbejdsgruppens kommissorium, at arbejdsgruppen skal beskæftige sig med de emner, som også er indeholdt i beslutningsforslaget.
Det drejer sig om spørgsmålet om søernes pladsbehov, spørgsmålet om, hvad der kan udgøre fyldigt foder eller fiberholdigt foder til drægtige søer og gylter, behovet for at begrænse brugen af farebokse til farende og diegivende søer, spørgsmål i relation til halekupering af svin og fravænningsalder for pattegrise og det meget omdebatterede spørgsmål om fastsættelse af kravet om rode- og beskæftigelsesmateriale, herunder hvilken konkret mængde halm der kan opfylde svins behov for rode- og beskæftigelsesmateriale.
Som jeg nævnte før, har Det Jordbrugsvidenskabelige Fakultet oplyst, at der i løbet af 2007 vil foreligge forskningsresultater om en række af disse emner.
Når resultaterne foreligger, vil arbejdsgruppen have et tilstrækkeligt fagligt og videnskabeligt grundlag for at kunne udtale sig om de komplicerede spørgsmål.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege, at regeringen overordnet set fortsat kan støtte intentionerne bag beslutningsforslaget, som sigter mod at skabe bedre vilkår for søer og pattegrise i svineproduktionen.
Som jeg har redegjort for, er det imidlertid regeringens opfattelse, at man i disse komplicerede spørgsmål skal tage de initiativer, der er nødvendige, men at det samtidig skal ske på et tilstrækkeligt videnskabeligt grundlag.
Da arbejdsgruppen om hold af svin nu er nedsat igen, og da arbejdsgruppen skal behandle en række af de centrale spørgsmål, som er omfattet af beslutningsforslaget, mener jeg ikke, at det vil være forsvarligt at tage nogen lovgivningsmæssige initiativer på nuværende tidspunkt.
Regeringen kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget på det foreliggende grundlag.
Jeg vender mig herefter mod beslutningsforslag nr. B 45.
Forslaget pålægger regeringen at øge frekvensen af velfærdsbesøg i de danske kvæg- og svinebesætninger fra 5 pct. til 10 pct. med virkning fra den 1. april i år.
Som forslagsstillerne har anført, er der tale om en genfremsættelse af B 55, som vi behandlede den 23. februar sidste år.
Jeg vil gerne starte med at sige, at regeringen ikke har ændret holdning til beslutningsforslaget, siden vi behandlede det sidst.
Stikprøvekontrollen er i den sammenhæng et vigtigt redskab.
Spørgsmålet er imidlertid, om en forøgelse af kontrollen, sådan som forslagsstillerne lægger op til, nødvendigvis vil betyde en yderligere forbedring af dyrevelfærden rundtomkring i besætningerne.
Hvis man ser tilbage på de ændringer, der blev foretaget i 2004, kan man se, at disse ikke alene indebar en forhøjelse fra 2 pct. til 5 pct. af de besætninger, som skulle kontrolleres, men omlægningen af stikprøvekontrollen betød også, at besøgene overgik til som udgangspunkt at blive uanmeldte, ligesom udpegningen af de besætninger, der skulle kontrolleres, nu i et vist omfang var risikobaseret.
Hvis man sammenligner resultaterne af velfærdskontrollen fra 2004 med resultaterne fra 2003, kan man konstatere en stigning i antallet af indskærpelser og politianmeldelser.
Denne stigning kan imidlertid ikke alene tilskrives frekvensøgelsen fra 2 pct. til 5 pct., men hænger jo givetvis også sammen med den måde, som kontrollen nu planlægges og udføres på.
I vurderingen af forslaget om at hæve kontrolfrekvensen fra 5 pct. til 10 pct. må også indgå, om det forventede dyrevelfærdsmæssige udbytte står mål med det øgede ressourceforbrug.
Det er klart, at en forøgelse af frekvensen af velfærdsbesøgene i de danske kvæg- og svinebesætninger vil have en række økonomiske konsekvenser for de myndigheder, som står for kontrollen.
Fødevarestyrelsen har over for mig oplyst, at der vil blive tale om merudgifter i regionerne og i styrelsen centralt på i alt ca. 4,4 mio. kr. årligt, hvis frekvensen af velfærdskontrollen i kvæg- og svinebesætningerne hæves fra 5 pct. til 10 pct.
Som jeg tidligere har anført, vil problemet med omkostningerne ikke blot kunne løses ved at flytte disse omkostninger over på erhvervet.
Det skyldes, at der ikke bør indføres brugerbetaling på udførelse af stikprøvekontroller, da det jo i vist omfang vil bero på tilfældigheder, hvem der udsættes for kontrol og dermed pålægges brugerbetaling.
Omkostningerne ved et øget antal stikprøvekontroller vil derfor skulle bæres af det offentlige, og en eventuel forøgelse af stikprøvekontrollen vil derfor i givet fald indgå i forhandlingerne om næste års finanslov.
Dertil kommer, at Fødevarestyrelsen har vurderet, at en eventuel forøgelse af velfærdskontrollen nok vil betyde en forstærket kontrol, men at udbyttet ved at øge kontrollen ikke vil have den samme velfærdsmæssige betydning, som da vi foretog ændringen fra 2 pct. til 5 pct. og samtidig ændrede kontrolmetoderne.
Fødevarestyrelsen har samtidig vurderet, at gevinsten ved at øge velfærdskontrollen til at omfatte 10 pct. af kvæg- og svinebesætningerne ikke vil stå mål med de meromkostninger, som kontrollen vil medføre.
Jeg mener derfor ikke, at der er grundlag for at øge frekvensen af velfærdsbesøgene.
Som jeg nævnte indledningsvis, er regeringen meget positiv over for initiativer til nye tiltag, som kan forbedre velfærden for dyrene i besætningerne.
Imidlertid må udgifterne til en eventuel forøgelse af stikprøvekontrollen som nævnt i givet fald indgå i forhandlingerne om næste års finanslov.
Desuden finder jeg det væsentligt, at Fødevarestyrelsen har vurderet, at gevinsten ved den foreslåede forøgelse af velfærdskontrollen ikke står mål med de omkostninger, som kontrollen vil medføre, og regeringen kan på denne baggrund ikke støtte beslutningsforslaget.