Thomas Jensen (S), 2010-12-14:
Tilbage i folketingssamlingen 2002-03 udtalte daværende indenrigsminister, hr. Lars Løkke Rasmussen, under førstebehandlingen af L 39, at det var »et fantastisk godt forslag«, og videre: »Det her er jo en fremtidssikret model.«
Her 8 år efter, hvor mange lejere i almene boligforeninger, andelshavere og mange, mange tusinde boligejere måned efter måned har betalt for meget i ejendomsskat, så er den nuværende statsministers udtalelser fra 2002 ganske komiske, men også meget, meget alvorlige.
Det står nu helt klart, at hr. Lars Løkke Rasmussen og regeringen overhovedet ikke har haft styr på indretningen og gennemførelsen af skattestoppet.
Under behandlingen af det her lovforslag har vi undrende måttet se på, at både indenrigsministeren og skatteministeren løber fra at tage et ansvar for, at der ulovligt er opkrævet ejendomsskat fra mange tusinde borgere.
Men ministrene skal vide, at der skal placeres et ansvar.
Der er allerede afgivet modstridende forklaringer om, hvem der har ansvaret for den ulovlige skatteopkrævning.
Ét er sagt til kammeradvokaten, et andet er sagt til Folketingets Skatteudvalg.
Det står mere og mere klart, at der tilsyneladende ikke har været opfølgning på og kontrol af den indførte lovgivning tilbage i 2002-03.
Der er med andre ord tale om en ekstremt dårlig regeringsførelse udført af arkitekten bag skattestoppet.
Konsekvenserne kender vi så nu.
Kommunerne har igennem Skatteministeriets ansættelse uden lovhjemmel opkrævet for meget i ejendomsskat fra både boligejere, andelshavere, almene boligforeninger og en lang, lang række danske virksomheder.
Det er en grundlovssikret beskyttelse af borgerne, at ingen skatter må opkræves uden lov.
Socialdemokraterne mener, at det er særdeles alvorligt, at kommunerne gennem Skatteministeriet uden lovhjemmel har opkrævet for meget i ejendomsskat.
Lovforslaget, vi behandler i dag, har til formål at rette op på den her fejl fremadrettet.
Ministeren vil nu gøre den ulovlige praksis lovlig.
Årsagsforklaringerne for at fremsætte lovforslaget har dog været skiftende.
Først var det et skattehul, der skulle lukkes for at sikre, som det påstås, at man ikke løber ind i den såkaldte råjordsproblematik.
Det problem kunne dog løses lettere og ikke mindst med en mindre justering af bestemmelsen, men det har ministeren ikke ønsket.
Dernæst var virkningen af bestemmelsen utilsigtet og ikke hensigten med loven – et postulat, der slet ikke harmonerer med forarbejderne til bestemmelsen, hvor det klart er anført, at hensigten med bestemmelsen er, at senere ændringer i fradrag skal føre til en reduceret grundskyld.
Endelig var det ministerens trædesten for lovforslaget, at der var for lave grundvurderinger tilbage i 2001, og der bliver i lovforslaget postuleret en underlig kausal sammenhæng mellem fradrag og grundværdi, som der slet ikke er saglighed for i vurderingsloven, men efter flere spørgsmål om problematikken er det endnu ikke lykkedes at få et klart svar fra ministeren.
Derfor har ministeren nu fremsat et ændringsforslag, som skal rette op på dette og flugte med de udtalelser, som ministeren er kommet med til medierne.
Men problemet er, at ministerens ændringsforslag kun retter op på den del af problemet, som handler om allerede afgjorte fradragssager, men ikke løser problemet for de grundejere, som endnu ikke når at få en afgørelse inden lovens ikrafttræden.
Ministeren vil ikke præcisere ændringsforslagets ikrafttrædelsesbestemmelse.
Men nu har vi dog så sent som i aftes fået et svar fra ministeren: at man fremover blot kan henvise til svarene på spørgsmål 96, 64 og 24, og dermed sikrer man i den fremtidige fortolkning af loven, at omberegningen ikke virker med tilbagevirkende kraft.
Det er endnu en gang lovsjusk fra regeringen, og jeg mener, at ministeren om nogen under lovgivningen på dette område burde vide, at loven skal formuleres klart, sammenhængende og tydeligt, sådan at den ikke fejlfortolkes eller fejlimplementeres af skatteministeren.
Socialdemokraterne ønsker at få lovforslaget tilbage i udvalget mellem anden og tredje behandling med henblik på afgivelse af en tillægsbetænkning på baggrund af de spørgsmål, der endnu ikke er besvaret.