Line Barfod (EL), 2009-05-29:
Det har jo været et meget absurd forløb, der har været, med det her lovforslag om minimumsstraf, som hr. Morten Østergaard også har været inde på.
Det har været højst besynderligt at følge, hvordan partier, som overhovedet ikke tror på minimumsstraf, som er imod, at man generelt indfører minimumsstraf, og som ikke tror på, at det vil have nogen effekt i forhold til den igangværende bandekrig – fordi man godt er klar over, at for folk, der er på vej ud for at slå andre ihjel eller for at skyde for at skræmme og derfor alligevel står til en langt højere straf end 1 års fængsel, er det altså ikke afgørende, om selve straffen for våbenlovsovertrædelse bliver omfattet af en minimumsstraf på 1 år – alligevel af rent populistiske grunde har valgt pludselig at melde ud, at man støtter minimumsstraf på lige det her begrænsede område.
Jeg håber så meget, at Socialdemokraterne og SF har lært af det her forløb og derfor holder deres løfter fra førstebehandlingen om, at det her er det eneste sted, hvor man går med til minimumsstraf, og at man ikke vil være med til det på nogen andre områder.
For det er et kæmpe problem, at man går ind og på den måde er med til at sige, at der skal være en minimumsstraf, og at vi ikke lader domstolene have muligheden for at foretage en vurdering.
Jeg er helt med på, at man så alligevel har sat det med musehullet ind, altså at det kun er under særlig skærpende omstændigheder.
Men problemet er jo, at det vil der jo være i en række tilfælde.
Man har godt nok forsøgt at svare på de her mange spørgsmål, der har været, så vi sådan kan se: Jamen der er nogle, som vi godt kan lide, og der kommer minimumsstraffen ikke til at gælde.
Så er der dem, som vi ikke kan lide, og det er der, minimumsstraffen skal gælde.
Den tidligere økonomi- og erhvervsminister og nuværende europaparlamentskandidat og hans ministerchauffør har jo været nævnt rigtig mange gange, og derfor tænkte jeg, at jeg ville prøve at finde et andet politikereksempel, som jeg har spurgt til, og på spørgsmål 54 har jeg så fået det svar, at den politiker ud fra denne nye bestemmelse nok ville blive idømt 1 års minimumsstraf.
Til almindelig oplysning for dem, der ikke helt kan huske historien, er det Mogens Camre, jeg taler om, som for nogle år siden havde et håndvåben med i en flyvemaskine og forsøgte at sige, at det absolut ikke var, fordi han skulle bruge den.
Han havde den bare med af venlighed over for en græsk politiker.
Det var dengang, hvor der var en militærjunta i Grækenland.
Men hvis loven havde været gældende dengang, havde han fået 1 års minimumsstraf.
Så er det de voldsramte kvinder, som der har været spurgt til, og her kan det også blive lidt svært for domstolene at forklare, at man i to ellers ens sager i den ene sag, hvor det er en af dem, vi ikke kan lide, vil give 1 års minimumsstraf, mens man i den anden sag, hvor det er en af dem, vi godt kan lide, ikke vil give 1 års minimumsstraf.
Der skal minimumsstraffen altså heller ikke gælde.
Så det bliver lidt svært at se, hvordan man har tænkt sig at der skal være nogenlunde retssikkerhed i forhold til at kunne regne med, hvad det er for en afgørelse, der kommer, og hvornår minimumsstraffen skal gælde.
Men vi må jo se, hvordan man har tænkt sig at bruge det i forhold til domstolene.
Det værste er sådan set, at det her forslag slet ikke virker, og at det ikke kommer til at betyde noget i forhold til den igangværende bandekonflikt.
Der er det jo i stedet en lang række af forslagene i det beslutningsforslag, B 141, som hele oppositionen står sammen om, og som vi også skal stemme om om lidt, der skal til.
Her har vi foreslået, at man laver en national handlingsplan, så man får samlet alle de mange, der har taget initiativer eller er i gang med initiativer på det her område, og at man satser langt mere på forebyggelse og satser langt mere på det langsigtede for at fjerne grundlaget for rockerne og andre bander.
Det er jo den vej, man skal gå, hvis man skal forhindre, at der igen bliver skudt i gaderne om 1 år eller 5 år eller 10 år.
Så skal man jo ikke kun sætte ind med politi og straf og fængsel, men også med socialarbejdere.
Vi har fra Enhedslistens side foreslået, at hver gang der sættes en ekstra betjent ind, skal der også sættes en ekstra socialarbejder ind.
Men derudover bliver vi nødt til også at se på den organiserede kriminalitet og se på, hvad vi kan gøre for at forhindre, at nogen får lov til at have en subkultur, får lov til at bestemme så meget i vores samfund.
Der er en lang række ting, som vi har foreslået at der kan gøres, som satser på forebyggelse, og som især satser på, at de unge, der er i fare for at blive rekrutteret, som føler, at de ikke en del af samfundet, som føler, at de ikke har noget at miste, i stedet får muligheden for at få noget at miste, får nogle andre fællesskaber, de kan være med i, og det er i høj grad det, som vi tror på at man skal satse på.
Vi kan jo se, at der er nogle af de tiltag, vi har foreslået i vores fælles beslutningsforslag, som ministeren allerede har taget til sig og er i gang med at gennemføre, og vi må så håbe, at regeringen, selv om den stemmer imod vores forslag, alligevel hen ad vejen vil gennemføre langt flere af de forslag, vi er kommet med.
Så det betyder altså, at man også her kraftigt udvider muligheden for, at politiet kan bruge aflytning.
Jeg kan forstå, at den holdning har Dansk Folkeparti ikke, når det kommer til politiet.
Der mener man ikke at der er behov for domstolskontrol.
Der skal man have fuld tillid til, at politiet ikke vil misbruge den adgang, de nu får, til udvidet aflytning.
Så vi stemmer imod både det her forslag og aflytningsforslaget lidt senere, og så håber vi, at vi senere kan komme igennem med en lang række af de forslag, der er i oppositionens fælles forslag om en indsats imod organiseret kriminalitet og væbnede opgør.