runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-10-22:
Jamen det er jo med stor tilfredshed, jeg kan konstatere, at ministeren ved, hvad det er, Venstre vil; det er jo rart.
Hvis ministeren så også kunne redegøre lidt mere præcist for, hvad det er, regeringen vil, så ville jeg føle mig både oplyst og glad, men som medlem på bageste række og som en af de yngste i Venstres sold kan det selvfølgelig være, jeg må anstrenge mig lidt ekstra for at forstå regeringens politik.
Men når det er, min kollega hr. Martin Geertsen spørger så kraftigt ind til det, er det jo, fordi antallet af asylansøgere til Danmark er mangedoblet over det seneste år, og det er jo selvfølgelig noget, som både belaster vores økonomi, men som også skaber udfordringer ude i landets kommuner, særlig når vi ved, at Danmark tager en relativt stor andel i forhold til sine EU-partnere.
Mette Frederiksen (S), 2014-10-22:
Jeg tror i hvert fald ikke, det er anbefalelsesværdigt, at spørgeren bruger begrebet slapning, for jeg er ikke sikker på, at det indgår i det danske sprog, og det bør måske heller ikke gøre det.
Man kan jo godt lege den der leg.
Jeg ved godt, hvad det er, Venstre gerne vil, og vi kan så sikkert fremadrettet bruge utrolig mange timer sammen på at diskutere, om noget er stramt, eller om noget er slapt.
Jeg vil ikke gøre mig til dommer over, hvilke ord andre mennesker bruger i deres politiske argumentation.
De kommer ikke uden grund.
De kommer, fordi de flygter fra primært Mellemøsten.
Ikke desto mindre er den tilstrømning så stor, at vi bliver nødt til at reagere, fordi vi allerede nu kan se, at kommunerne har svært ved at følge med.
Er det at slække på asylreglerne eller stramme dem?
Det er selvfølgelig at stramme, men vi gør det ikke uden en god grund.
Martin Geertsen (V), 2014-10-22:
Altså, det kunne jeg godt tænke mig at få en præcision af, for det er jo sådan set regeringen selv, statsministeren, der med sylespids præcision har brugt ordet stramning om et udvalgt forslag, der bliver fremsat her i Folketingssalen.
Hvor er det, man kan bruge begrebet stramning og så det modsatte?
Mette Frederiksen (S), 2014-10-22:
Jeg mener, at man bliver nødt til at se starthjælpen i en anden kontekst end den rent udlændingepolitiske.
Det, der var situationen efter en del år med starthjælp som en del af det danske ydelsessystem, var jo, at en del af de mennesker, man ønskede skulle komme ud på arbejdsmarkedet animeret af starthjælpen, ikke kom ud på arbejdsmarkedet.
Derfor kunne man jo se, at til trods for højkonjunktur og til trods for efterspørgsel på arbejdskraft var der altså en gruppe af borgere med etnisk minoritetsbaggrund, en del af dem med flygtningebaggrund, som ikke kom i arbejde, som ikke kom i beskæftigelse, som ikke kom væk fra kontanthjælpssystemet, men i stedet blev fastholdt i en situation uden arbejde, uden selvforsørgelse og med et meget lavt ydelsesbeløb.
Der kom jo selvfølgelig en situation, hvor man blev nødsaget til at overveje, om det er den rigtige måde gøre tingene på.
Så kan man jo spørge, om det er at være strammer eller ej, når jeg siger, at jeg i virkeligheden hellere vil have stærkere fokus på, hvordan vi sikrer, at folk, der kommer hertil, faktisk står til rådighed for det danske arbejdsmarked og så hurtigt, som det overhovedet lader sig gøre, kommer ud at blive selvforsørgende.
Det er det, der er ånden i eksempelvis kontanthjælpsreformen.
Martin Geertsen (V), 2014-10-22:
Tak for det.
Nu siger ministeren, at ministeren ikke rigtig sådan kan forholde sig til det der med, om man er strammer eller man er slapper på det udlændingepolitiske område.
Men, minister, grunden til, at det interesserer os, er jo, at statsministeren med uhyre stor præcision har brugt ordet stramning om et af de punkter, vi vender tilbage til senere på dagsordenen.
Så statsministeren er i hvert fald syleklar og spids på, hvad der er en stramning, og hvad der ikke er en stramning.
Derfor spørger vi til de 31 punkter, som vi opfatter som lempelser – om ministeren er enig i, at det er lempelser, sådan set ud fra den samme målestok, som statsministeren bruger, når hun med knivskarp præcision siger, at det, regeringen selv foretager sig nu, er en opstramning.
Lad mig tage et eksempel: Mener ministeren, at afskaffelsen af starthjælp er en lempelse af dansk udlændingepolitik?
Mette Frederiksen (S), 2014-10-22:
Jamen udlændingeområdet er jo lige så foranderligt som alle andre politikområder.
Mens jeg var beskæftigelsesminister, stod jeg også ofte over for folk fra partiet Venstre, som sagde: Kan ministeren love, at der ikke kommer mere på det område, eller vil ministeren love, at der kommer mere på det område?
Altså, politik er jo evnen til at reagere – ikke bare regere, men reagere på de udfordringer, vi står over for.
Det gælder også på udlændingeområdet.
Undskyld mig, verden står i brand.
FN vurderer, at vi ikke har haft større flygtningestrømme end siden lige efter anden verdenskrig.
Vi sidder hver eneste dag foran vores tv hjemme i stuerne og ser folk, der bliver halshugget og forfulgt; bomber, der ryger ned over hovedet på folk.
Det har også en afsmittende effekt i forhold til Danmark.
Det skal vi kunne reagere på, fordi vi på den ene side selvfølgelig skal beskytte de mennesker, der har behov for vores beskyttelse, men omvendt skal vi også have det til at fungere i en dansk kontekst.
Det er derfor, vi har lagt an til stramninger på asylområdet.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-10-22:
Jeg synes, det er interessant at bruge ordet balance, for balance eller ligevægt er i hvert fald ikke det, jeg vil bruge til at karakterisere regeringens politik med for tiden.
Vi oplever, at statsministeren i sin åbningstale taler om stramninger.
Regeringens næstkommanderende i form af hr. Morten Østergaard udtaler så, at stramningen måske ikke er så stram endda.
Jeg har ministeren mistænkt for at være lidt småradikal på området, men det kan ministeren så måske selv udrede.
Men påregner regeringen at tilbagerulle andre af de lempelser, man har foretaget på udlændingeområdet?
Nu går man ind og strammer reglerne for familiesammenføring; er det første skridt, eller er det det, vi ser fra regeringen?
Mette Frederiksen (S), 2014-10-22:
Strammer, slapper, strammer, slapper
– jeg tror, der er mange, der gerne vil pådutte hinanden forskellige ord, og der er sikkert også en stor interesse for at finde ud af, om jeg er strammer, eller om jeg er slapper.
Man kan sådan set i princippet inden for rimelighedens grænser pådutte mig alle de ord, man overhovedet vil, for det er jo ikke det, der er det afgørende.
Det afgørende er, om den udlændingepolitik, vi fører i Danmark, virker.
Jeg har det sådan, at når det handler om udlændingepolitik, synes jeg, at det måske bedste udgangspunkt, man overhovedet kan tage, er, at tingene skal kunne fungere.
Det vil sige, at integrationen skal virke.
Vi skal have vores almindelige samfundsliv til at fungere, og for at det kan lade sig gøre, er der selvfølgelig en væsentlig diskussion i, hvor mange der kommer hertil, og det er i den balance, den her regerings udlændingepolitik er placeret.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-10-22:
Jamen jeg værdsætter, at ministeren er oplagt, og jeg vedkender mig, at det da nok ikke er den største lempelse af udlændingeloven.
Til gengæld har ministerens politiske allierede, fru Liv Holm Andersen, skrevet på det sociale medie Twitter, at man har lempet 26 gange.
Og når jeg spørger, er det jo blot for at få en fornemmelse af, i hvilken retning regeringens politik bevæger sig.
Altså, der er jo impressionistisk kunst, der er mere retvendt end den måde, hvorpå befolkningen og i øvrigt også vi i Folketinget opfatter regeringen på udlændingeområdet i øjeblikket.
Strammer man, letter man, eller hvordan foregår det?
Der foregår jo en diskussion i øjeblikket om, om de lempelser, regeringen har foretaget på udlændingeområdet, er direkte årsag til, at Danmark er en asylmagnet i de her dage.
Ministeren er garanteret bekendt med den redegørelse fra UNHCR, der viser, at vi i Danmark modtager flere syriske flygtninge end tilsammen 15 EU-lande.
Det er jo derfor, min interesse drejer sig om spørgsmålet.
Om det så er 30, 31 eller 26 områder, man har lempet på, er for mig ikke afgørende.
For mig er det afgørende, at ministeren anerkender, at man har lempet politikken på en lang række områder.
Det har haft en konsekvens; det medfører langt flere asylsøgere til Danmark, det belaster os på det økonomiske område, og regeringen har svært ved at acceptere årsag og sammenhæng.
Årsag: Man lemper udlændingeloven.
Sammenhæng og virkning: Der kommer markant flere asylansøgere til Danmark.
Lars Barfoed (KF), 2014-10-22:
Så vil jeg til gengæld erklære mig enig med ministeren i, at det kan man ikke nøjes med, hvis man skal definere public service.
Nu er der begrænsede tekstmuligheder, når man skal formulere spørgsmål her; så må man jo sådan forenkle det lidt.
Jeg vil nu holde fast i, at det også handler om, selv om det ikke er den fulde juridiske definition, at være der, hvor markedet ikke er til stede.
Det er vigtigt for os, at vi har en samfundsbærende kulturinstitution, der er
til stede der, hvor de kommercielle tv-kanaler ikke er til stede, og som tilbyder befolkningen noget, uanset om der er nogle, som vil betale for, at reklamer ligger lige foran eller lige efter de udsendelser, så man kan tjene penge på det.
Det er vigtigt, at vi kan formidle kultur og debat og nyheder og alt muligt andet, uden at vi skal tage hensyn til kommercielle interesser.
Det er vigtigt for vores kultur og for dannelsen i vores samfund, og derfor er det, at jeg siger, at det – lad mig så sige – også handler om at være der, hvor markedet ikke er til stede.
Når man ser på Danmarks Radios prioriteringer, ser man, at det bl.a. er sport, unge, alle mulige ting, som kommercielle tv-kanaler godt kunne finde på at sende, f.eks. en konkurrence om, hvilke amatører der er bedst og måske engang kunne blive dygtige musikere.
Det koster, jeg ved ikke hvor meget, men rigtig, rigtig mange penge at have f.eks. sådan en udsendelse kørende år efter år.
Det gør man altså på bekostning af professionelle musikere, som i årtier til danskerne har leveret kvalificeret, professionel musik, bygget bro mellem generationer, bygget bro mellem musiktyper.
Det er en mærkelig prioritering, at lige præcis sådan noget som Underholdningsorkestret, som ingen private tv-kanaler kunne løfte, fjerner man altså, mens man bliver ved med at opprioritere det, som i virkeligheden er i konkurrence med private, kommercielle tv-kanaler, som sagtens kan løfte den del af det.
Marianne Jelved (RV), 2014-10-22:
Jeg er mest glad, når jeg kan erklære mig enig med hr. Lars Barfoed, for vi er jo forligsbundne, og derfor er jeg ked af, at jeg bliver nødt til at præcisere i forhold til den udlægning, som hr. Lars Barfoed kommer med, om public service.
Det handler ikke kun om at være der, hvor markedet ikke kan være.
Det er en alt, alt for snæver definition af public service, og derfor skal man se i radio- og tv-lovgivningen, § 10, hvor der er en meget fyldig beskrivelse af, hvad public service er.
Jeg er ret overbevist om, at hr. Lars Barfoed udmærket kender den.
Det handler om, at almenheden skal forsynes med et bredt udbud af programmer og tjenester, nyhedsformidling, oplysning, undervisning, kunst og underholdning.
Jeg tror endda, at vi i den seneste medieaftale har tilføjet endnu en kategori, nemlig debat.
Det handler om, at der skal tilstræbes kvalitet, alsidighed og mangfoldighed.
Det handler om, at man skal være upartisk og saglig osv.
Der er en lang række definitioner af, hvad der skal til, men først og fremmest er der en lang liste over forskellige typer af programmer.
Derfor kan man ikke nøjes med at sige, at Danmarks Radio kun skal være der, hvor markedet ikke kan være.
Jeg går ud fra, at Danmarks Radio tænker på samme måde, som jeg gør, og det er følgende: Når der er truffet en beslutning om en økonomisk ramme, forventer politikerne, der har truffet den beslutning, at Danmarks Radio gennemfører de initiativer, der skal til, for at den økonomiske ramme kan holdes i de kommende 4 år.
Det, Danmarks Radio gør,
er, at de handler med rettidig omhu, fordi de selvfølgelig skal have besparelserne til at virke fra årets start.
Derfor kan jeg ikke fortænke dem i, at de handler, som de gør.
Lars Barfoed (KF), 2014-10-22:
Jeg ved ikke, om det er afslutningen – det er i hvert fald et nyt spørgsmål, kan man sige.
Det var jeg slet ikke klar over; det er sjældent, man får mere taletid, end man havde forventet.
Nej, nej, det vil jeg ikke, for jeg synes, det er vigtigt at følge op på det.
Nu siger ministeren, at den kontakt skal forhandles, og at det er ministeren, der bestemmer.
Vi andre skal konsulteres, men vi har i sidste ende ikke noget at skulle have sagt, for det er ministeren, der bestemmer.
Lad os nu få den dialog.
Men det er jo underligt, at man kan træffe en beslutning og begynde at eksekvere den ude i Danmarks Radio, for jeg forstår, at de pågældende musikere har fået deres fyreseddel, inden den kontrakt er lavet om.
Jeg forstår simpelt hen ikke, hvordan Danmarks Radios ledelse kan disponere i direkte strid med en kontrakt, uden at den kontrakt er lavet om.
Marianne Jelved (RV), 2014-10-22:
Det er der også god tradition for sker.
Altså, sådan som jeg husker det fra de gange, jeg har været med, er der en dialog også mellem ministeren og aftalepartierne om indholdet i public service-kontrakten.
Men i sidste ende indgås aftalen imellem ministeren og Danmarks Radio – men partierne bliver inddraget.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2014-10-22:
Jamen som udgangspunkt har vi jo et medieforlig, hvor vi har beskåret Danmarks Radios budget med 74 mio. kr. ud over det hele, så det næsten er 4 mia. kr., vi giver til Danmarks Radio.
Derfor synes jeg, at når vi skal snakke public service-kontrakt, bør vi, der har været med til at lave det her forlig, måske komme ind over, sådan at vi i virkeligheden også kan spille med, når public service-kontrakten skal fornys.
Marianne Jelved (RV), 2014-10-22:
Nu skal der jo forhandles en public service-kontrakt, og derfor kan jeg ikke stå her i Folketinget – det ville ikke være fair over for den part, som jeg skal forhandle med, nemlig Danmarks Radios ledelse – og sige, hvordan public service-kontrakten skal udformes for de kommende år på baggrund af hele den samlede medieaftale.
Derfor vil der være ændringer i public service-kontrakten i forhold til den kontrakt, der gælder i dag, alene af den grund, at vi i aftalekredsen af de otte partier har øget vores krav på en række områder, hvilket Danmarks Radio har måttet tage højde for.
Der er altså tale om en forhandlingssituation, som jeg må tage højde for at jeg skal kunne varetage, og derfor kan jeg ikke stå i Folketingssalen, flere uger før den forhandling tager sin begyndelse, og sige, hvordan den vil ende.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Det betyder ikke i princippet, at Danmarks Radio selv skal have de institutioner, der leverer musikken.
Jeg siger bare, at det ikke er skrevet nogle steder på Mosestavlerne eller andre vigtige steder, at der skal være et bestemt antal orkestre i Danmarks Radio, for at man kan leve op til public service-kravet.
Lars Barfoed (KF), 2014-10-22:
Nej, men der står dog i kontrakten, at der skal være et underholdningsorkester.
Men lad det så lige ligge.
Det vender vi jo tilbage til.
Men vi har jo skrevet f.eks. i vores medieaftale, at Danmarks Radio ikke skal konkurrere med private aktører, hvor det ikke tjener et public service-formål.
Deri ligger jo, at der er noget, man skal overlade til det private marked, til de kommercielle tv-kanaler.
Man skal koncentrere sig om det, som er public service.
Det er derfor, jeg synes, det er en mærkelig prioritering, at man altså sparer et underholdningsorkester væk, som er i hvert fald et af de fornemste eksempler på public service og i den grad har en uvurderlig betydning for dansk musikliv.
Det pakker man sammen med en enkelt beslutning på et eller andet sparemøde i ledelsen, og så opprioriterer man alt det andet.
Det synes jeg er en mærkelig prioritering, og det er bare det, jeg gerne vil have ministeren til at forholde sig til.
Marianne Jelved (RV), 2014-10-22:
Nu syntes jeg, vi havde holdt debatten i et rimeligt toneleje.
Jeg vil gerne sige til hr. Lars Barfoed, at jeg er fundamentalt uenig i, at Danmarks Radios troværdighed som public service-station afhænger af, om Danmarks Radios Underholdningsorkester er der eller ikke er der.
Jeg sætter selv rigtig, rigtig stor pris på Underholdningsorkestret, og det er der rigtig mange mennesker, der gør.
Men der er mange andre musikgrene, der slet ikke har den mulighed – f.eks. folkemusik, som jeg også sætter meget stor pris på.
Den har jo ikke samme bevågenhed i Danmarks Radio.
Skal vi gå rundt og finde alle mulige kulturområder, som ikke har den samme position i Danmarks Radio, som orkester- og musiklivet har, og sige, at så opfylder Danmarks Radio ikke sine forpligtelser?
Folkemusikken er en kæmpestor folkelig tradition.
Fanø har et fantastisk program og kan en hel masse, som vi kunne have glæde af i hele Danmark.
Det burde vi eksportere til København, til Danmarks Radio, for at Danmarks Radio kunne opfylde sin public service.
Men det er jo ikke sådan, vi tænker til daglig.
Lars Barfoed (KF), 2014-10-22:
Jeg må bare afslutningsvis sige, at vi jo ikke er færdige med at diskutere det her.
Vi skal også diskutere public service-kontrakt.
Jeg er om nogen – som jeg også sagde før – tilhænger af, at vi har et stærkt Danmarks Radio, og at vi har en stærk kulturinstitution som Danmarks Radio, der kan formidle det, som det kommercielle marked ikke kan.
Selv om det ikke er hele definitionen på public service, er det for mig en vigtig del af forståelsen af det.
Jeg mener, at hvis beslutningen står ved magt, er det en kulturpolitisk skandale.
Jeg mener, at man undergraver sin egen betydning og eksistens i det her samfund, hvis man begynder mere og mere at drive virksomhed, som om man var en kommerciel tv-kanal, som bare er interesseret i at kapre så mange seere som muligt og ikke forstår, hvad meningen med at have en public service-kanal egentlig er.
Jeg synes, det er dybt foruroligende, at det forholder sig på den måde, og det vil jeg da gerne høre ministerens kommentar til.
Marianne Jelved (RV), 2014-10-22:
I en del af det nye i den medieaftale, vi indgik lige før sommerferien, fremgår det, at vi pålægger Danmarks Radio at prioritere regionerne.
Derfor siger vi – endda helt udtrykkeligt – i aftalen, at Danmarks Radio ikke må spare på P4-stationerne rundt om i landet, fordi vi vil styrke det regionale udbud.
Vi har også et andet sted i medieaftalen bedt om, at der skal være mere kultur fra regionerne rundtomkring i Danmark på Danmarks Radios programflade.
Det vil sige, at Danmarks Radio skal ud og have fat i kulturlivet.
Deri indgår landsdelsorkestrene.
Det kan jo hverken erstatte Underholdningsorkestret eller Danmarks Radios symfoniorkester, men det kan bidrage til at formidle den kultur, der foregår ude i landet, til hele landet.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2014-10-22:
Mit udgangspunkt er et svar, som ministeren selv har givet hr. Anders Samuelsen.
Når ministeren nu snakker om landsdelsorkestre, vil jeg spørge, om de kan opfylde det, som Underholdningsorkestret opfylder i dag?
Underholdningsorkestret spiller jo til alle film og mange serier – bare til »1864« er ni tiendedele af musikken spillet af Underholdningsorkestret.
Og vil Danmarks Radio tage hånd om landsdelsscenerne?
De er jo selvstændige, så Danmarks Radio kan som udgangspunkt ikke gå ud fra, at landsdelsscener kan spille musik for dem.
Marianne Jelved (RV), 2014-10-22:
Jeg var ikke forberedt på, at jeg skulle excellere i tal, så jeg kan ikke svare konkret på Jørgen Arbo-Bæhrs spørgsmål.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2014-10-22:
Jeg tror, at jeg vil tage fat i ministerens tidligere svar, hvor ministeren sagde, at Danmarks Radio har udvist rettidig omhu ved at nedlægge Underholdningsorkestret.
Derfor vil jeg spørge: Er det rigtigt?
For de siger selv, at de sparer 30 mio. kr. om året, men ikke mindst på grund af de tjenestemandsansatte koster det 50 mio. kr. plus 5 mio. kr., der bliver overført til andre orkestre.
Det er 55 mio. kr. i udgift. Så har Underholdningsorkestret mange koncerter, hvor de får billetindtægter.
Så som udgangspunkt vil jeg spørge: Er det ikke rigtigt, at over en 4-årig periode sparer man i virkeligheden ingen penge i Danmarks Radio ved at lukke Underholdningsorkestret?
Marianne Jelved (RV), 2014-10-22:
Derfor er de i Danmarks Radio også nødt til at have en programflade, som kan fange alle forskellige aldersgrupper.
Det, jeg foretrækker at se i fjernsynet, er ikke det, mine børnebørn foretrækker at se i fjernsynet.
Derfor skal der være noget for begge grupper og for mange andre slags grupper.
Derfor er det vigtigt for mig at understrege, at der skal være en mangfoldighed.
Når vi på politisk plan har sagt, at der skal gøres mere for at få fat i de unge, så må Danmarks Radio også se sig om efter, hvad der kan fange de unge ind, så de også får en nyhedsformidling, som passer til dem, så de kan blive hængende, som det hedder i fagsproget, ved tv'et og ikke forsvinder, når tv-nyhederne dukker op.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2014-10-22:
Tak for svaret fra ministeren.
Jeg tror, jeg vil gå direkte til det.
Underholdningsorkestret er jo en del af public service i Danmarks Radio.
Derfor står det også direkte nævnt i den gamle public service-kontrakt.
Så derfor vil jeg spørge ministeren, om ministeren vil gå ind for en public service-kontrakt, som ændrer ved den gamle kontrakt på det her niveau, eller, hvis det skal stå der, om så ikke Danmarks Radio skal overholde og dermed også opfylde den, så Underholdningsorkestret også kører videre efter den 1. januar.
Mette Frederiksen (S), 2014-10-22:
Nu er det jo indledningsvis svært at påstå, at det er sjovt at diskutere den problemstilling, der knytter sig til foreign fighters og danske statsborgere, der på et i mine øjne helt forkvaklet grundlag finder det nødvendigt at rejse til verdens konfliktområder og optræde på ofte den forkerte side i konflikter.
Så sjov bliver diskussionen nok ikke, men jeg vil meget gerne svare, også selv om jeg har været her i mere end 1 time.
Må jeg ikke bare lige starte med at anfægte præmissen i spørgsmålet, for når Venstre siger, at man fuldstændig frit kan rejse til Syrien og Irak for at kæmpe, uden nogen form for konsekvenser, så er det ikke rigtigt. Straffeloven indeholder bestemmelser, som betyder, at det afhængigt af de konkrete omstændigheder kan være strafbart at rejse ned og deltage i væbnede kamphandlinger; der er klare regler, som er med til at trække de strafferetlige grænser på området.
Det er, som spørgeren ved, strafbart at yde økonomisk støtte eller indsamle midler til terrorister eller terrororganisationer.
Det er strafbart at hverve personer til at begå terrorhandlinger.
Det er også strafbart at træne, instruere eller på anden måde oplære en person i at begå terrorhandlinger, ligesom det i øvrigt er strafbart at lade sig oplære, træne eller instruere i at begå terrorhandlinger.
Når det så er sagt, synes jeg, der er nogle uklarheder i det strafferetlige værn på det her område – og det er selvfølgelig derfor, Venstre stiller spørgsmålet – og det har jeg sådan set som nytiltrådt justitsminister tænkt mig at gøre noget ved, fordi det selvfølgelig ikke skal være muligt at gå ind i det, som Venstre antyder.
Jeg vil gerne sikre, at vores strafferetlige værn på det her område er tilstrækkeligt til at modvirke deltagelse og hvervning til væbnede konflikter, og derfor har regeringen jo allerede bedt Straffelovrådet om at kigge på det.
Hvis de gældende regler ikke er tilstrækkelige, skal Straffelovrådet også udarbejde forslag til nye strafferetlige bestemmelser, og det er selvfølgelig afgørende, fordi vi har behov for at have helt klarhed på området.
Men det er altså ikke sådan, som Venstre siger, at man fuldstændig kvit og frit kan rejse rundt og begå utrolig dumme ting.
Så ved jeg ikke, om jeg lige her i slipstrømmen må sige, at vi i nær fremtid fremsætter et lovforslag, så vi sikrer, at der kommer bedre og stærkere redskaber til at modvirke det her, bl.a. så myndighederne kan gribe ind uden at skulle løfte de beviskrav, der er forbundet med at føre en straffesag om eksempelvis terrortræning.
Men jeg må nok lige vende tilbage til det præcise indhold, når jeg får ordet igen.