runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rikke Hvilshøj (V), 2006-12-06:
Jeg kan altså ikke bruge hr. Bjarne Laustsens påstand om nølen til noget som helst.
Vi kigger netop på sagen, fordi vi er blevet bedt om det.
Jeg er enig med hr. Bjarne Laustsen.
Der er taget hånd om den her sag, og der er jo netop sikret et tæt samarbejde; der er sikret, at politiet bliver uddannet; der er lavet følgegrupper netop for sikre udførelse af en kontrol med de her områder.
Og når man så støder på de her sager, jamen så går arbejdet i gang med at finde ud af: Jamen har grundlaget været i orden?
Og det er lige præcis det, vi sidder med lige nu.
Morten Østergaard (RV), 2006-12-06:
Det her er jo på den ene side en fortsættelse af en diskussion, vi har haft for nylig omkring en lempelse for pensionister i forhold til familiesammenføring inden for EU-retten, og på den anden side kan det jo meget passende også blive en debat om den seneste udvikling, der har været i den her sag, som er beskrevet bl.a. i Jyllands-Posten i søndags, og som viser, at Integrationsministeriet har været på meget gyngende grund, da man i slutningen af 2004 valgte en ny praksis i forhold til EU's familiesammenføringsregler.
Jeg glæder mig til at høre ministerens besvarelse.
Jeg vil bare understrege, at de her sager er af allerstørste vigtighed for dem, det drejer sig om.
Det er derfor, vi tager sagen meget alvorligt, og vi er meget optaget af deres retssikkerhed.
Jeg ved, at ministeren altid gør sig umage for at svare grundigt, men jeg vil bare anmode om, at ministeren netop i den her sag, fordi der er tale om så alvorlige konsekvenser for en masse mennesker, gør sig grundige overvejelser over, om der ikke bør kastes mere lys på den her sag.
Morten Østergaard (RV), 2006-12-06:
Tak for besvarelsen.
Det, der nok undrer mig mest, er, at ministeren ligesom giver indtryk af, at man var på helt sikker grund, at man vidste, hvad man gjorde, og at den nye fortolkning helt sikkert kunne holdes inden for EU-retten, for som jeg har forstået det, var der betydelig usikkerhed om, hvorvidt den nye praksis kunne rummes inden for EU-retten.
Jeg vil bare spørge ministeren, om jeg må forstå svaret således, at der altså ikke findes et notat fra Integrationsministeriet, som siger: »Det kan ... efter Integrationsministeriets opfattelse ikke med sikkerhed afgøres, om EFdomstolen ved en eventuel sag for domstolen vil komme frem til, at også studerende, pensionister og restgruppen vil være omfattet af Singhog Akrich-dommenes principper.«?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-12-06:
Ifølge mine jurister er man sikker på, at den fortolkning, vi har lagt til grund, selvfølgelig holder – også i forhold til EU-retten.
Jeg vil gerne tilføje, at det her er et område, hvor der jo med ny dansk lovgivning var behov for tilpasning.
På den ene side har vi den frie arbejdskraftindvandring, som EU-retten beskytter, og på den anden side er der de meget korte ikkeregulære ophold med henblik på omgåelse.
Sådan en dynamik er der altså også i jura, nemlig at vi hele tiden har skullet finde balancen i at sikre, at dansk lovgivning bliver overholdt i respekt for EU-retten.
Morten Østergaard (RV), 2006-12-06:
Så vil jeg også gerne spørge: Når man så har lempet, senest for pensionister, er det så et udtryk for, at man er kommet yderligere i tvivl om, hvorvidt den tolkning, man valgte i december 2004, var forkert, og at man derfor nu vælger at lave en ny tolkning?
Endelig: Mener ministeren, at det er en rimelig behandling af de mennesker, som efter de da gældende principper valgte at indrette deres liv på en sådan måde, at de kunne bruge EU-retten til at få familiesammenføring, at man stillede sagerne og deres behandling i bero i et år og derefter gav dem en afgørelse efter en ny praksis og ikke den praksis, der var gældende, da de ansøgte?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-12-06:
Berostillelsen varede et halvt år, og det er ikke unormalt, hvis der er behov for nogle mere principielle overvejelser i forbindelse med nogle sager, der dukker op, at man så berostiller dem.
Mine jurister er sikre på, at vores fortolkning holder.
Vi er ikke alene om den fortolkning, jeg ved i hvert fald, at briterne også lægger den fortolkning til grund.
Endelig vil jeg sige med hensyn til den seneste ændring, at det er en præcisering.
Den handler om, at hvis man har brugt sin ret som arbejdstager, som vandrende arbejdskraft i EU og efterfølgende er pensioneret som arbejdstager eller som selvstændig erhvervsdrivende, jamen så har man de samme rettigheder, som hvis man ikke, havde jeg nær sagt, havde nået at blive pensioneret.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-12-06:
Tak til ministeren for de foreløbige besvarelser.
Jeg har to opfølgende spørgsmål i forlængelse af det, ministeren har svaret hr. Morten Østergaard.
Det ene drejer sig om, at Jyllands-Posten i dag har en artikel, hvor Claus Haagen Jensen fra Aalborg Universitet er citeret for at sige: »Man ændrer normalt ikke med tilbagevirkende kraft, for det truer retssikkerheden.
I den konkrete sag strider det desuden mod EU's retssikkerhedsprincipper og princippet om, at man altid skal tage hensyn til borgernes berettigede forventninger«.
Var der derfor ikke, netop i disse sager, tale om en berettiget forventning om at blive behandlet efter EU-reglerne og ikke efter de danske familiesammenføringsregler?
Det er det ene spørgsmål.
Det andet er: Kan ministeren oplyse om, hvad der er sket med de mennesker, der så er blevet behandlet efter de danske familiesammenføringsregler?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-12-06:
Altså, det sidste står jeg ikke her med en opgørelse over, af helt naturlige årsager.
Mine jurister er ikke enige i den fortolkning.
Det var de principielle overvejel ser, der førte til, at vi sagde, at man skulle have været i beskæftigelse eller fungeret som selvstændig erhvervsdrivende, hvis man skulle kunne få sin ægtefælle familiesammenført til Danmark efter EU-reglerne.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2006-12-06:
Oh, tak for svaret, men er der ikke tale om at tage lige let nok på den her sag?
Dermed er vi tilbage i EU's retssikkerhedsprincipper og princippet om at tage hensyn til borgernes berettigede forventninger.
Det kunne jeg godt tænke mig at ministeren forholdt sig til i stedet for at tale sådan lidt uden om.
Altså, de her mennesker – mennesker af kød og blod – havde en berettiget forventning om at få behandlet deres sager efter EU-reglerne.
Er det så ikke urimeligt, at den danske stat har valgt at behandle deres ansøgninger efter nogle andre regler?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-12-06:
Jeg mener, de har ret til at få behandlet deres ansøgninger efter dansk lovgivning i respekt for EU-retten.
Morten Østergaard (RV), 2006-12-06:
Det er en spændende udlægning.
Ministeren refererer til sine jurister, og jeg forstår, at ministeren mener sig på sikker grund.
Vi kan så dokumentere, at det jo ikke gælder Integrationsministeriets jurister i forbindelse med praksisændring, for det fremgår af notater, at man ikke var på sikker grund.
Vi taler her om mennesker, som af den daværende integrationsminister direkte blev opfordret – opfordret – til at udnytte EU-reglerne, således at de alligevel kunne få familiesammenføring, fordi de danske regler aldrig var indført med henblik på at skulle ramme dem.
Så vælger man administrativt, endda efter at de har ansøgt, at bruge de danske regler i stedet for de EU-regler, som de som EU-borgere også har ret til at bruge.
Der vil jeg gerne som det afsluttende spørgsmål – og jeg forventer, at vi kommer til at snakke meget mere om den her sag i samråd og måske tilbage i salen igen – spørge ministeren: Hvem bestemmer, hvilke regler en sag skal behandles efter – den, der ansøger, eller den, der behandler ansøgningen?
Rikke Hvilshøj (V), 2006-12-06:
Blandt de ansøgninger, der kommer ind, tror jeg altså ikke er nogen, hvor man søger efter en specifik paragraf.
Dansk lovgivning skal overholdes i respekt for EU-regler og for EU-retten, og det er sådan, at de her sager er blevet vurderet.
Skriftlig begrundelse
Når der findes 20 ulandsprojekter, som ifølge Politiken den 1. december 2006 er »godkendt som bæredygtige«, og som derfor alle må formodes at bidrage positivt til udviklingen i Afrika, vil det være interessant at få oplyst, hvorfor man overhovedet skal udvælge kun 5 af dem i stedet for at gennemføre dem alle sammen.
Rasmus Prehn (S), 2006-12-06:
»Set i lyset af at regeringen har et erklæret mål om, at flere unge skal vælge at blive iværksættere, hvordan forklarer ministeren så, at studerende på landets videregående uddannelser ifølge en ny undersøgelse mister lysten til at blive iværksættere i løbet af studietiden, og hvilke initiativer påtænker ministeren at igangsætte for at vende udviklingen?«
Skriftlig begrundelse
Ifølge Urban Vest den 28. november 2006 har Aalborg Universitet netop offentliggjort en undersøgelse, hvoraf det fremgår, at de studerende mister lysten til at være iværksætter i løbet af deres studietid.
Konkret viser undersøgelsen, at mens kun 31,1 pct. af de studerende på første og andet semester hellere vil være lønmodtager end iværksætter, udgør andelen hele 53,7 pct. af de studerende på niende og tiende semester.
Det er sådan, at vi jo har hørt regeringen gentagne gange give udtryk for, at regeringens ambition er, at vi får flere iværksættere, og ikke mindst blandt vores akademikere, altså vores unge med videregående uddannelse har det været et mål for regeringen, at der blev flere iværksættere.
Det er så interessant i Urban at kunne læse, at universiteter dræber iværksætterlysten.
Det er sådan, at man på Aalborg Universitet har lavet en undersøgelse, hvor man har spurgt studerende ved videregående uddannelser, om de har lyst til at være iværksættere eller ej.
Der kan man se, at den andel, der er, som har lyst til at være iværksættere, altså er blevet mindre, og at der er en større andel, der har lyst til at være lønmodtagere.
Da jeg ved, at det er noget, som regeringen kerer sig meget om og ikke mindst videnskabsministeren går meget op i, er det klart, at jeg selvfølgelig gerne vil have ministerens kommentar til det her.
Hvordan forklarer ministeren, at der er sket et fald i unge, som vil være iværksættere?
Hvilken strategi har ministeren og regeringen for at sikre, at der kommer flere iværksættere?
Charlotte Fischer (RV), 2006-12-06:
Når statsministeren udtaler til Berlingske Tidende den 1. december 2006: »Man skal være sikker på, at hvor man sætter mål i udsigt, skal de også kunne indfries.
Om man så kalder det garantier eller noget andet – det ved jeg ikke.
Garanti skal man kunne bruge, når man er sik ker på, at man kan opfylde det«,
skal det så tages som udtryk for, at statsministeren fortryder formuleringen i regeringsgrundlaget fra 2001 om, at »Borgerne skal have en reel og konkret garanti for behandling for alle sygdomme inden for en fastsat periode?«
Rikke Hvilshøj (V), 2006-12-06:
Jo, i den konkrete sag, er det noget, der bliver vurderet på lige nu
Altså, hvis man er her i landet på baggrund af en udstationering, er det ikke noget, som Udlændingeservice eller andre under mit ansvar er inde over, for så kræver det ikke en arbejds- og opholdstilladelse, og det, vi beskæftiger os med, er at give arbejds- og opholdstilladelser i de tilfælde, hvor det er påkrævet.
Ole Vagn Christensen (S), 2006-12-06:
Jeg har brug for at få at vide af integrationsministeren angående de her SE-numre, som jo skal foreligge, for at man sådan set kan sige, at der er tale om en arbejdsplads i Polen: Er det ministeren bekendt, at Udlændingeservice sørger for, at der er et materiale, der attesterer, at man har kendskab til, at der eksisterer et SE-nummer på dem, der lader sig udstationere eller lader sig bruge af Østaftalen?
Det her er noget principielt, og derfor kan det altså ikke være noget, der falder ind under det begreb, der hedder, at man ikke kan svare, fordi det er under behandling.
Rikke Hvilshøj (V), 2006-12-06:
Jeg kan forsikre hr. Bjarne Laustsen om, at der ikke er tale om nølen.
Der er tale om, at vi netop i disse dage er ved at vurdere, hvad grundlaget er.
Det er selvfølgelig ikke noget, vi kan behandle her i Folketingssalen og sidde og blive enige om.
Jeg kan forstå på hr. Bjarne Laustsen, at han er helt sikker på, hvad der er grundlaget og ikke er grundlaget.
Det er noget, som Udlændingeservice sidder og vurderer på, og hvor der er nogle jurister inde over, og det er jeg tryg ved.
Charlotte Fischer (RV), 2006-12-06:
Nu er kendsgerningen, at regeringen ikke har levet op til behandlingsgarantien på kræftområdet – stråleterapien, men også på andre ventetidsfrister på kræftområdet – og sådan har det været i mange år.
Det er endda blevet værre.
Statsministeren siger: Man skal kun bruge ordet garanti, når man er sikker på, at man kan opfylde den.
Kendsgerningen er, at man ikke kan opfylde den på kræftområdet; man kommer heller ikke til at kunne det lige foreløbig, det er i hvert fald de vurderinger, der er.
Derfor vil jeg spørge: Hvad er konsekvensen så set med statsministerens øjne?
Vil statsministeren og regeringen fortsat bruge ordet behandlingsgaranti og de ord, der står i regeringsgrundlaget: en reel og konkret garanti.
Vil statsministeren bruge det udtryk i dag?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-12-06:
Allerførst vil jeg gerne slå fast, at vi altså må kræve, at det offentlige sundhedsvæsen i Danmark er i stand til at behandle kræftpatienter hurtigt og godt, på højeste internationale niveau.
Den opgave må vi være fælles om at løfte.
Dernæst vil jeg lige minde om, at ordet behandlingsgaranti på kræftområdet eller i det hele taget for livstruende sygdomme ikke er indført af den her regering.
Det blev faktisk indført af den tidligere regering.
Behandlingsgarantien for patienter med livstruende sygdomme blev indført under den tidligere regering.
Det, der ligger i garantien, er, at myndighederne skal gøre, hvad de kan for at finde et behandlingstilbud inden for fristerne, i Danmark eller udlandet.
Hvis der findes et tilbud, så skal patienten have det.
Jeg er tilhænger af, at vi fører den politik.
Men når fru Charlotte Fischer er betænkelig ved at bruge ordet behandlingsgaranti, må jeg altså minde om, at det var den regering, som fru Charlotte Fischers parti selv var medlem af, som indførte ordet.
Charlotte Fischer (RV), 2006-12-06:
Og vi kan sige, at man næsten ikke kan bevæge sig længere ud, når det gælder om at udstikke meget nagelfaste garantier.
Jeg er helt og fuldt tilhænger af, at vi prioriterer kræftområdet meget højt, og at vi skal efterleve en meget høj kvalitet.
Men jeg synes, at det stritter mod hinanden, når statsministeren på den ene side siger, at man aldrig skal bruge ordet garanti, hvis man ikke kan opfylde det, og på den anden side i dag står med et område, hvor vi bare må konstatere, at man ikke opfylder den, og at man ikke har gjort det i mange år.
Er det ikke sagen?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-12-06:
Jeg er, det vil jeg gerne sige, meget utilfreds med, at der er et antal kræftpatienter, som ikke har fået det tilbud, de skulle have.
Det synes jeg er uacceptabelt.
Derfor er jeg også glad for, at indenrigs- og sundhedsministeren har taget aktion på det hurtigt, for det skal der rettes op på.
Man kan altid diskutere, hvad man skal kalde det her.
Nu var det altså den tidligere regering, der valgte at kalde det en behandlingsgaranti for livstruende sygdomme.
Der har man indført nogle regler, altså helt tilbage fra den tid, for patienter med livstruende sygdomme, f.eks. kræft, hvor man så har indført nogle maksimale ventetider for undersøgelse og behandling.
Det er jeg faktisk tilhænger af, så det har vi videreført.
Vi har så gjort det frie valg, og om man vil garantien endnu bredere, for vi har sagt, at for en lang række behandlinger og sygdomme skal der være en udvidet garanti så at sige, nemlig at kan det offentlige ikke inden for maksimalt 2 måneder klare behandlingen, så får man ret til at vælge behandling på et privathospital eller et hospital i udlandet, og pengene følger med patienten.
Det er i øvrigt en model, vi nu forbedrer næste år ved at forkorte den periode, der går, indtil man har det frie valg, til 1 måned.
Så regeringen lever fuldt ud op til regeringsgrundlaget og de løfter, vi har givet før valget.
Men det, der er sket på kræftområdet, er ikke tilfredsstillende, og derfor skal det gøres bedre.
Morten Østergaard (RV), 2006-12-06:
Nu er jeg en lille smule forvirret over statsministeren.
Jeg forstår, at statsministeren gentagne gange har beklaget, at behandlingsgarantien, som den er formuleret af regeringen, ikke er blevet overholdt på grund af de forhold, som har været blotlagt i offentligheden igennem nogle uger, og nu siger statsministeren her, at regeringen til fulde lever op til regeringsgrundlaget fra 2001.
Derfor må vi spørge: Hvornår træder den reelle behandlingsgaranti, som statsministeren og resten af regeringen i regeringsgrundlaget fra 2001 lovede befolkningen, i kraft, hvis statsministeren mener, at man til fulde lever op til det i dag?
For vi har i hvert fald konstateret, at den ikke gælder nu.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-12-06:
Der tror jeg, hr. Morten Østergaard skal være klar over, at det, vi taler om i regeringsgrundlaget, jo er retten til frit valg for patienterne.
Det er, at hvis ikke man kan få behandling på et offentligt hospital inden for 2 måneder, så får man frihed til at vælge et privathospital eller et hospital i udlandet, og pengene følger med.
Den ordning forbedrer vi næste år til at gælde allerede efter 1 måned.
Det er det, der står noget om i regeringsgrundlaget.
Så gælder der for livstruende sygdomme en, om jeg så må sige ældre ordning, som allerede var indført, inden vi trådte til som regering, men som vi har videreført, bl.a. på kræftområdet, hvor der er endnu kortere ventetidsperioder, f.eks. forundersøgelse 2 uger, operation 2 uger, medicinsk behandling 2 uger, strålebehandling 4 uger osv.
Dér er indført nogle endnu skrappere regler, og dem har vi videreført, men har altså måttet erkende, at der har været et antal patienter, der ikke har fået det tilbud, de skulle have, og det har indenrigs- og sundhedsministeren så taget initiativ til at få rettet op på straks.
Det er en aldeles forkert fremstilling, at regeringen skulle have sovet i timen.
Jeg tror, jeg kan sige, at der nok er blevet investeret flere penge i en forbedring på kræftområdet under denne regering, end der blev under den tidligere regering.
Jeg står ikke med de nøjagtige tal her, men det, jeg siger her, tror jeg holder, hvis vi begynder at gøre det op, altså at der er sket meget mere under denne regering.
Der er f.eks. foretaget massive investeringer i at få flere strålekanoner.
Så har der efter de informationer, jeg har, vist sig problemer med også at få personale nok til at kunne betjene dem, men det er alt sammen noget, der skal arbejdes med.
Og under alle omstændigheder er det selvfølgelig uacceptabelt, at der er et antal patienter, som ikke har fået det tilbud, de skulle have, om at kunne få behandlingen et andet sted, når nu det offentlige sundhedsvæsen ikke kunne klare det inden for fristerne.
Charlotte Fischer (RV), 2006-12-06:
Jeg tror, at statsministeren skal tale med sin sundhedsminister om begrebernes indhold.
Vi er blevet belært om, at behandlingsgaranti ikke er lig fritvalgsgaranti.
Så jeg tror lige, at der er noget der.
Jeg vil stadig lægge mig i kølvandet på den tidligere spørger og sige: Statsministeren holder fast i ordet garanti i regeringsgrundlaget fra 2001.
Vi er i 2006, 5 år efter.
Den har faktisk ikke på noget tidspunkt gjaldt, når det gælder kræftområdet.
Hvornår kan befolkningen regne med, at regeringen lever op til sit løfte fra 2001?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-12-06:
Det løfte, vi har givet i det første regeringsprogram 2001 og i det andet regeringsprogram 2005, er fritvalgsordningen til patienter, således at kan de ikke få behandling på et offentligt hospital inden for 2 måneder, og fremover inden for 1 måned, så kan de vælge et privathospital eller et hospital i udlandet, og pengene følger med patienten.
Det er det, vi har lovet, og det er det, vi har gennemført, og det har i øvrigt haft fantastiske virkninger.
Der er nu næsten 100.000 flere operationer om året, end der var i 2001.
Der er vel også op mod 100.000, der har benyttet sig af det frie valg.
Så det er en succes.
Det virker, og der er afsat milliarder af ekstra kroner til sundhedsvæsenet.
Men det går ikke godt nok på kræftområdet, og det er det, indenrigs- og sundhedsministeren har taget fat i, selv om vi har investeret ganske betragtelige beløb i scannere og strålekanoner.
Vi prøver at få uddannelse af sygeplejersker og andet personale på plads, således at apparaturet også kan betjenes, for vi skal have ordentlig og hurtig behandling af kræftpatienter her i landet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Bjarne Laustsen (S), 2006-12-06:
»Vil ministeren oplyse, hvorfor udbetalinger fra den særlige pulje på 6,4 mio. kr., som har været til rådighed for en tidlig indsats for de ledige i Nordjyllands Amt, skal stoppe, samt hvad der skal sættes i stedet?«
Morten Østergaard (RV), 2006-12-06:
Jeg er glad for den sidste erkendelse, for den står lidt i kontrast til det, som statsministeren sagde for et øjeblik siden om, at man levede op til regeringsgrundlaget.
For hvis man gjorde det, så var der jo ingen grund til, at indenrigs- og sundhedsministeren nu har sat gang i en masse udmærkede initiativer.
Men vi må bare konstatere, at det jo er på baggrund af, at man har sovet igennem 5 år og ikke været opmærksom på, om man overholdt regeringsgrundlaget.
Jeg vil spørge statsministeren: Er det rimeligt?
Er det det, borgerne kan forvente af den kontrakt, statsministeren har med vælgerne, nemlig at med hensyn til de ting, som man skriver i et regeringsgrundlag, kan ministrene sove i timen og lade 5 år gå, før vi konstaterer, hvad ministeren sagde her i salen i sidste uge, at det jo er almen viden, at den behandlingsgaranti ikke kan overholdes inden for 4 uger?
Derfor spørger jeg statsministeren: Er det rimeligt?
Er det det, statsministeren mener, når han siger, at man overholder de løfter, man giver til vælgerne?
For efter 5 år kan vi stadig ikke regne med regeringsgrundlaget fra 2001.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2006-12-06:
Regeringen står selvsagt ved regeringsgrundlaget fra 2001.
Målsætningen er – og jeg citerer: at borgerne skal have en reel og konkret garanti for behandling for alle sygdomme inden for en fastsat periode.
Kan behandlingsgarantien ikke opfyldes af det offentlige sundhedsvæsen, får patienten mulighed for frit valg af behandling på privat sygehus eller i udlandet.
Det er det, der står.
Det er netop den ordning, vi har indført på sundhedsområdet.
For så vidt angår den konkrete sag om kræftpatienter, vil jeg gerne understrege, at jeg ligesom indenrigs- og sundhedsministeren finder det uacceptabelt, at mennesker i en så vanskelig situation ikke i alle tilfælde har fået den hjælp, de har krav på.
Derfor er jeg også glad for, at indenrigs- og sundhedsministeren nu sammen med amterne, Sundhedsstyrelsen og sygehusene tager de nødvendige skridt til at rette op på situationen.