Peter Skaarup (DF), 2011-04-06:
Jeg kan tilføje til det med Rumænien, at Folketingets Retsudvalg i hvert fald fik oplyst under et besøg, vi aflagde hos den norske justitsminister, Knut Storberget, at man ud over de her internationale bestræbelser, der også er i EU, på at lave aftaler med hjemlandene om at modtage deres statsborgere til afsoning, virkelig også har brug for at lave bilaterale aftaler med de pågældende lande, for det er ikke helt nemt, det er ikke helt enkelt, det tager lang tid, og man skal over for det enkelte land være meget opsat på, at de skal overholde det, som er på dagsordenen for de møder, der bliver holdt.
Så derfor er vores ønske i Dansk Folkeparti helt sikkert, at man fra dansk side og fra justitsministerens side virkelig lægger sig i selen og får lavet sådanne aftaler med nogle af de lande, som har rigtig mange borgere siddende i danske fængsler, for det kan frigøre rigtig mange pladser.
Tak til justitsministeren for regeringens bidrag til debatten om ytringsfriheden og truede virksomheder – aviser og medier – der tillader sig at trykke tegninger, som nogle måske ikke kan lide, men som selvfølgelig skal have lov til det, hvis de pågældende aviser eller medier synes, at det er en del af deres arbejde at viderebringe sådanne tegninger eller læserbreve.
Det er ikke noget, som staten eller nogen andre skal kunne knægte.
Det skal de have lov til, og de skal ikke begrænses.
Der har i det hele taget igennem de sidste årtier været stigende udfordringer i form af trusler også her i Danmark vendt mod individer og institutioner, der specielt af islamistiske grupper er blevet udpeget til at være skyldige i blasfemi.
Allerede i 1989 – hvis vi går tilbage i historien – var der voldelige islamister, der ville tage livet af Salman Rushdie.
Det var så, fordi han tillod sig at fabulere lidt over Muhammeds liv i »De sataniske vers«, men det var ikke kun Salman Rushdie, der fik problemer af den grund.
Der var en forlægger i Norge, der blev skudt, og flere steder udbrød der voldelige optøjer.
Og det var så noget, vi desværre måtte se genoplivet, på baggrund af at Morgenavisen Jyllands-Posten tillod sig at trykke de meget kendte tegninger i avisen.
Det var dermed også noget, der påvirkede Danmark.
Vi blev lagt for had – specielt i arabiske lande – og den såkaldte Muhammedkrise opstod så i 2006.
I forbindelse med Muhammedkrisen var der mange aktører, der blev berørt økonomisk af islamisternes urimelige trusler.
De oplagte eksempler er som nævnt Jyllands-Posten, der har måttet investere i et meget udvidet sikkerhedskoncept, og som har haft – os bekendt – et rigtig godt samarbejde med Politiets Efterretningstjeneste, ligesom andre virksomheder og institutioner nødvendigvis har måttet have det, bl.a. Folketinget.
De trusler, der kommer, er totalt vilkårlige.
Det er svært at forudsige, hvornår de kommer, og hvordan de kommer.
Således var det sådan, at Politikens Hus på Rådhuspladsen åbenbart var et udpeget terrormål her omkring juletid, da en gruppe islamister var på vej til at bemægtige sig adgang til huset for at myrde løs.
Og vi ser gang på gang verbale trusler, skriftlige trusler udstedt mod enkeltpersoner og aviser i Danmark, hvis de tillader sig at bruge deres ytringsfrihed til det, de nu ønsker at komme ud med af budskaber.
De her vilkårlige og urimelige vredesudbrud, der kommer fra islamisterne, kan ramme hvem som helst når som helst, og kun fantasien sætter egentlig grænsen for, hvem det næste mål er.
Grisen er jo et beskidt dyr i islamisternes tankegang, men faktisk et yderst vigtigt dyr i dansk landbrugsproduktion.
Den danske ytringsfrihed er meget vidtgående, og det trigger åbenbart islamisterne, og hvem ved, om det er Danish Crown eller »Svikmøllen«, der bliver centrum for det næste angreb på ytringsfriheden udført af islamister i Danmark?
Der er ingen tvivl om, at islamistisk terror og de trusler, vi ser, kan komme hele tiden, og at de er kommet for at blive.
Det betyder, at stadig flere individer og institutioner kan og vil blive udsat for konsekvenserne af det tyranni, som det er udtryk for, og der kan være en risiko for, at det også er trusler, der har en indflydelse på ytringsfriheden.
På den måde kan man sige, at det i den grad også her i landet hæver prisen på ytringer.
Det kan være kunstnere, det kan være forlæggere, det kan være producenter af diverse ting, som altså ikke blot skal overveje, om de kan og vil leve med at blive truet på deres helbred, for de skal også overveje, om de er i stand til at klare det økonomiske læs, som lige pludselig væltes over på dem, fordi de bruger deres ytringsfrihed.
Vi vil med den her forespørgselsdebat jo give de individer og institutioner, som måtte blive truet på deres omsætning og deres levebrød, den hjælp og den assistance, som de har brug for i deres daglige arbejde.
Derfor hilser vi selvfølgelig også det, som regeringen er kommet frem med her under forespørgselsdebatten, velkommen, nemlig at det er et arbejde, som Politiets Efterretningstjeneste tager på sig og videreudvikler hele tiden, for det er der behov for.
Vi vil i Dansk Folkeparti ikke udelukke, at der er brug for flere initiativer hen ad vejen, og vi har været inde på, at der kunne være brug for en statslig fond, der kan ydes støtte fra, ifald der måtte komme mere af den slags, der er trusler mod ytringsfriheden.
Men i dag synes vi, at vi bør – det håber vi vi kan – stille os samlet omkring en opbakning til PET med henblik på at sige, at det er Politiets Efterretningstjeneste, der meget aktivt går ind for at hjælpe producenter, virksomheder og medier, der måtte blive udsat for et tryk mod deres ytringsfrihed.