runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2010-04-09:
Seksuelle overgreb mod børn er en helt forfærdelig forbrydelse.
Som andre ordførere også har været inde på, kan det ødelægge barnets liv fuldstændig, og derfor er der ingen tvivl om, at det er noget, vi skal gøre rigtig meget for at undgå.
Det er rigtig vigtigt, at vi satser langt mere end i dag på at forebygge overgreb og på at hjælpe ofrene, både fordi ofrene har behov for hjælp, og også fordi vi ved, at mange af dem, der begår overgreb, selv har været udsat for overgreb.
Men der er en risiko for det, og derfor er det ekstra vigtigt, at vi hjælper ofrene.
Derfor mener jeg også, at det er afgørende, at vi får sat fart på de børnehuse, som vi fik et enigt Retsudvalg med på at vedtage sidste år, der sikrer, at når der er mistanke om overgreb mod et barn, bliver der taget hånd om det med det samme, og man får også taget hånd om barnet på en ordentlig måde.
Det er rigtig vigtigt, at vi får sikret, at der er midler nok til de projekter, der er, med at tage sig af krænkere, også dér, hvor krænkerne er andre børn, hvilket vi desværre ser i en del tilfælde.
Der er behov for at få set på langt mere viden omkring seksuelle overgreb mod børn, at få set på, hvad det er, der er sammenhængen i det.
Jeg synes, at det er fornuftigt at få eksperterne til at se på den nyeste viden på området og se på, om det giver grundlag for, at der er ting, vi har behov for at ændre på.
Det skal jo diskuteres ved et andet beslutningsforslag senere i Folketinget, at der skal være sikkerhed for en ordentlig kvalificeret seksualundervisning af alle børn.
Jeg tror, at det er rigtig vigtigt, at man går ind og lærer alle vores børn og unge, hvad man kan tillade sig, og hvad man ikke kan tillade sig, både at lære dem, hvad de ikke selv kan tillade sig at gøre eller at sige over for andre, herunder f.eks. hvordan man straks skal afvise sådan et spil som det, vi hørte om før, og også lære vores børn og unge, hvad det er, de skal sige fra overfor, og lære dem, hvor de kan gå hen med det samme og få hjælp, hvis der er nogen, der udsætter dem for noget, som de under ingen omstændigheder skal være med til.
Jeg tror, at det er rigtig vigtigt, at man lærer vores børn og unge at sætte grænser, lærer dem, hvad det er, de ikke skal acceptere, og jeg tror, at vi virkelig vil kunne komme langt, hvis vi går meget hårdere til den del af det og ikke bare accepterer en lang række af de ting, der florerer i dag på nettet, men siger, at det her ikke er acceptabelt, det skal man ikke finde sig i, og lærer vores børn og unge, at det ikke er acceptabelt, og at der er noget sex, der er dejligt, når man er blevet voksen, men at det under ingen omstændigheder er noget, børn skal være med til, og at der er en lang række former for sex, som de ikke skal acceptere, fordi det er noget, der er overgreb på dem.
Så jeg synes, at det er fornuftigt nok at bede eksperter om at se, om der er en ny viden, som kan bruges, men jeg synes, at især der, hvor der er behov for at sætte ind, er på hele forebyggelsen af, at der sker overgreb.
Tom Behnke (KF), 2010-04-09:
I forhold til børneerotika kan jeg huske, at vi har haft debatten tidligere her i salen, men jeg har ikke lige taget alle argumenterne med, som vi havde på det tidspunkt i forhold til det her.
Det, der er væsentligt i den her sammenhæng, og det, der er væsentligt for os Konservative, er, at vi beskytter børnene bedst muligt mod overgreb; at vi beskytter børnene mod, at de bliver udsat for ubehageligheder. Det er det, vi jagter hele tiden, og det er det, vi til stadighed er opmærksomme på, nemlig om lovgivningen nu er god nok til, at vi beskytter børnene.
Det er også derfor, jeg siger, at vi i forhold til de her stregtegninger i sig selv, tror jeg, taler om offerløs gerning.
Men hvis det er sådan, at tegningerne kan medføre, at der er nogle, der går et skridt videre eller endnu videre, så er det jo starten på en kriminel handling, og så bør vi tage hånd om det, og så bør vi sætte ind allerede på det tidspunkt.
Men det forudsætter altså, at vi undersøger det nøje og grundigt, fordi der vil være tale om en juridisk afgrænsning, som vil være utrolig skarp, i forhold til hvad der så er ulovligt, og hvad der er lovligt.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-04-09:
Men det er jo lige præcis en af de problemstillinger, vi render ind i i forbindelse med animeret børneporno, og som gør, at i hvert fald jeg føler mig enormt frastødt og synes, at vi skal undersøge det her.
Det er vi så også alle sammen enige om at gøre.
Men hvordan forholder den konservative ordfører sig til begrebet børneerotika, som jeg har nævnt et par gange her i dag.
Nu tror jeg ikke, at jeg behøver at forklare det mere.
Synes den konservative ordfører også, at vi skal undersøge, hvorvidt det skal være omfattet af et forbud, og sætte gang i de her undersøgelser, som vi alle sammen er enige om?
Tom Behnke (KF), 2010-04-09:
Jeg kender ikke det pågældende spil og har ikke hørt om det før.
Men med den beskrivelse, som bliver givet her, er det jo direkte afskyeligt.
Det er afskyeligt, fordi der for det første er nogle, der kan finde på at lave sådan et spil, og for det andet, fordi det er helt virkelighedsfjernt, at der findes mennesker, der så efterfølgende synes, at det er underholdende at beskæftige sig med.
Jeg kan ikke sætte mig ind i den tankegang.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-04-09:
Det drejer sig om et japansk spil, som begynder med en scene i en undergrundsstation, hvor man kigger på en teenagepige.
Hun opdager det og spørger: Kan jeg hjælpe dig?
Herefter tager spillet fart, og så skal man med sine karakterer i det animerede spil vælge, hvor grov man vil være over for pigen.
Man kan vælge at følge efter hende i toget, genere hendes søster eller mor, eller simpelt hen tage fat i hende og løfte hendes kjole.
Men det slutter ikke her, for i en række interaktive scener kan man sammen med en række venner presse hende op i et hjørne og voldtage hende.
Hvad er egentlig den konservative ordførers holdning til spil af den her type?
Tom Behnke (KF), 2010-04-09:
Det er jo præcis derfor, at det her er utrolig vanskeligt at behandle og forholde sig til, for hvor går grænsen så?
Hvornår er stregerne på et stykke papir så realistiske, at de er omfattet af det her beslutningsforslag?
Og hvornår de blevet så meget mere realistiske, at det allerede er strafbart i dag?
For det er det jo!
Hvis tegningerne er realistiske, eller hvis computeranimationen er så realistisk, at man med rette foranlediges til at tro, at det er rigtigt, hvad man ser, så er det strafbart.
Det er det allerede i dag, så det er jo ikke det, beslutningsforslaget har tanke for.
Det har heller ikke tanke for de streger, hvor man ikke kan se, hvad det forestiller.
Men hvor går grænserne så henne?
Hvis vi skal lave ny lovgivning, bliver vi nødt til at lave lovgivning, der er så præcis, at den kan håndteres af myndighederne og af domstolene efterfølgende, for ellers vil det være et slag i luften.
Derfor synes jeg, at det er godt, at Socialdemokratiet har rejst debatten her i Folketingssalen, og jeg synes, at det er godt, at justitsministeren har bebudet, at det her vil blive undersøgt nøje, inden ministeren vender tilbage til Folketinget.
Karen Hækkerup (S), 2010-04-09:
Jeg er meget enig i det sidste, den konservative ordfører sagde, nemlig at det ville føre til overgreb.
Det er den konklusion, jeg også selv har draget, og det er også det, som forskere i de forskellige artikler, som jeg har henvist til i beslutningsforslaget, siger.
Jeg kan i hvert fald forstå, at det er den konklusion ministeren ikke er helt enig i, før man ved noget mere; men vi må jo så se, hvad ministeren siger, når der kommer nogle ekspertudtalelser.
Jeg vil gerne rette den konservative ordfører i en ting: Der er ikke kun tale om stregtegninger.
Jeg tror egentlig, at der er mange, der sidder foran tv-skærmene og tænker, om det er stregtegninger, vi taler om.
Det er det ikke.
Det er tegninger, der ligner.
De tegninger, der bliver smidt ud af politiet i dag, fremstår, som om de viser rigtige børn, men politiet ved, at de er animerede, og derfor smider de dem ud.
Kim Andersen (V), 2010-04-09:
Alle gode gange tre.
Nu har jeg jo været rimelig positiv, synes jeg, over for de socialdemokratiske beslutningsforslag her i et par omgange.
Nu bliver det, må jeg sige til fru Karen Hækkerup, lidt mere forbeholdent, for nu fornemmer jeg ligesom, at Socialdemokraterne sådan er ude at fiske lidt i vandet, hvor der, om jeg så må sige, er sat snører ud i forvejen.
Sandheden er jo den, at justitsministeren på et meget tidligt tidspunkt har sagt, at man er parat til at se på det her spørgsmål, som rejses – forsørgertabserstatningens størrelse – en drøftelse af, hvor stort et beløb børn skal have i erstatning, hvis en forsørger, en forælder, dør, eller hvis begge dør.
Det har ministeren givet tilsagn om at se på og indkalde til drøftelser om, og det ser vi så frem til at drøfte.
For jeg er i og for sig enig med forslagsstillerne i, at der kan findes eksempler, hvor man må undre sig over størrelsen af en erstatning og det pågældende barns mulighed for at komme videre i livet.
Men det er jo så heller ikke hele sandheden for barnet, om end det er en nok så tragisk situation, som foranlediger den økonomiske situation.
På trods af det tragiske vil det jo være sådan, at barnet vil skulle forsørges af en anden forælder, af nogle adoptivforældre eller af det offentlige, hvis begge forældre falder bort.
Det er altså noget andet end der, hvor en samlever eller en ægtefælle sidder tilbage og har mistet sin partner eller sin ægtefælle og ikke længere har en egentlig indtægt, og hvor vedkommende derfor skal have en forsørgertabserstatning på et andet niveau. Justitsministeren har så også sagt, at man til afløsning for det udvalgsarbejde, som foreslås i beslutningsforslaget, gerne vil snakke om erstatningsansvarsloven.
Den drøftelse om erstatningsansvarsloven skal så finde sted i forbindelse med de drøftelser, som ministeren vil indkalde til om forsørgertabserstatning.
Og dermed synes vi, at regeringen og ministeriet har taget de initiativer, som er rimelige i den her sammenhæng.
Vi kan ikke støtte Socialdemokraternes forslag.
Vi er sikre på, at den opdatering, den justering, som der givet vil være behov for på en række områder, vil blive varetaget bedst og på bedst mulig vis ved de drøftelser og forhandlinger, som ministeren allerede har taget initiativ til, også inden det her forslag blev fremsat.
Line Barfod (EL), 2010-04-09:
Jeg er fuldstændig klar over, at der vil være en række sager, hvor der vil være problemer med beviset.
Jeg er fuldstændig klar over, at det er tungt for politiet at løfte de her sager.
Men jeg mener faktisk, at det er så alvorlig en situation, at vi er nødt til at se på, hvad vi kan gøre.
Ud fra regeringens egne tal er det altså omkring 250 voldtægter om dagen, der finder sted.
Det mener jeg at vi bliver nødt til at tage meget alvorligt og se på, hvad vi kan gøre, for at politiet bruger ressourcer på at løfte den opgave, og også få det gjort klart for dem, der køber sex, at det er voldtægt, og gøre det klart, at man kan risikere at få en straf, hvis man køber sex hos en kvinde, som man ved kun har sex med en, fordi hun er tvunget til det.
Det mener jeg er nødvendigt at få en diskussion af.
Jeg synes, det er fint at lade Straffelovrådet se på det, men jeg mener, at ministeren skal tage det noget mere alvorligt, at der altså er behov for, at politiet også ser på, hvordan de kan løfte den bevisbyrde, også på baggrund af de bestemmelser, vi allerede har i dag.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-04-09:
Det lyder jo sådan set udmærket, men problemet er, at i praksis er det altså bare noget helt andet, der foregår.
Ministeren var også inde på, at straffen selvfølgelig skulle afspejle grovheden.
Det lyder udmærket.
Vi har en sag fra Jylland, hvor nogle unge mænd sætter ild til et marsvin, de overhælder det med benzin og sætter ild til det, og det brænder, og man slår det til sidst ihjel med en golfkølle.
De her unge mænd får mellem 20 og 40 dages betinget fængsel og en bøde hver på 1.000 kr. Hvis vi så ser på sådan noget som straffen for hærværk, er det jo ofte langt hårdere straffe, man her bliver idømt, men også større bøder.
I Dansk Folkeparti undrer vi os over, at sådan noget som at begå hærværk på en lygtepæl åbenbart skal koste mere i straf end at mishandle et dyr.
Er ministeren ikke enig i den påstand?
Lars Barfoed (KF), 2010-04-09:
Hvis vi bevæger os ind på det tema, hvor vi taler om voldtægt og tvang, bevæger vi os også ind i en anden sfære.
Jeg er fuldstændig enig i, at alt det, vi taler om her, under alle omstændigheder er alvorligt, og er noget, vi skal gøre noget ved.
Man kan jo godt blive straffet for overtrædelse af eller medvirken til overtrædelse af straffelovens bestemmelser om voldtægt eller overtrædelse af bestemmelsen om samleje opnået ved anden ulovlig tvang i de tilfælde, hvor man modtager seksuelle ydelser af et offer for en menneskehandel, med forsæt til, at den pågældende udfører den ydelse under tvang.
I det omfang volden eller trusler om vold er udøvet af nogle andre personer end kunden selv, kan betingelserne for at straffe kunden for voldtægt eller medvirken til det jo være opfyldt, hvis man kan bevise, at der dels på den ene side har været den fornødne årsagssammenhæng mellem den udøvede vold og truslerne og på den ene side den seksuelle kontakt, der har været i det konkrete tilfælde, dels at kunden har haft det fornødne forsæt til det.
Så der er jo mulighed for at straffe, men jeg er enig i, at det er noget, vi skal se på med stor alvor.
Christian H. Hansen (UFG), 2010-04-09:
Tak for svaret.
Mit næste spørgsmål skal handle om, at et af de allerstørste problemer jo er, at politiet ikke har ressourcer nok til at tage sig af de her dyreværnssager; det er nogle af de sager, som bliver henlagt på politistationerne.
Og jeg ved godt, at regeringen har en anden holdning til det og har sagt, at det fungerer udmærket med den model, man har stillet op nu.
Jeg kan forstå, at hr. Kim Andersen i hvert fald læser B.T., men jeg ved ikke, om han også ser Animal Planet, for der kan man jo se, at de i en masse andre lande har noget, der hedder dyreværnskorps eller dyreværnspoliti, man kan kalde det, hvad man vil, men de har i hvert fald et specielt korps, der tager sig af dyrevelfærdssager.
Man har det i USA, og man har det i England og i en række andre lande.
Kunne det ikke være rigtig godt, hvis vi herhjemme kunne få lavet en model med et korps, som man har i andre lande, til at tage sig af de her sager?
Kim Andersen (V), 2010-04-09:
Jo, men præmissen for spørgsmålet er næppe helt rigtig.
Som jeg har fortalt i et par omgange, har vi jo faktisk fra VK-regeringens side justeret strafniveauet i forhold til dyremishandling, og som jeg indledte med at sige, er dyremishandling da forfærdeligt og grimt, og det er da noget, der skal bekæmpes, og det skal også have en hård og markant sanktion.
Men der skal jo i den måde, vi sanktionerer forskellige lovovertrædelser på, være en form for proportionalitet, og den mener vi er fundet i det her tilfælde.
Christian H. Hansen (UFG), 2010-04-09:
Tak for det.
Jeg skal stille ordføreren for Venstre, hr. Kim Andersen, et spørgsmål.
Nu er regeringen jo rimelig kendt for, at hvis det handler om andre former for kriminalitet, vil man gerne hæve strafferammen, fordi man siger, at det er godt at gøre det, men når det handler om sager om dyremishandling, mener man ikke, det er godt at gøre det, og så er det bare, jeg gerne vil spørge om forskellen på, hvorfor det er godt at gøre det, når det handler om mennesker, men rigtig dårligt at gøre det, når det handler om dyr.
Kim Andersen (V), 2010-04-09:
Jo, det gør det, og det gør det også, uden at fru Marlene Harpsøe behøver at læse flere års udgaver af B.T. op her i Folketingssalen.
Ofte er det jo mennesker, som er psykisk syge, mennesker, som er i en krisesituation, der af den ene eller den anden grund kommer til at begå de her forfærdelige ting og ofte mod deres egne dyr, og de mennesker skal jo hjælpes.
Så er der særlige tilfælde, som er så bestialske, at der naturligvis skal en voldsom straf til, og det er der altså også i lovgivningen mulighed for, endda for frihedsberøvelse.
Så vi synes, at der er de fornødne sanktionsmuligheder på det område.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-04-09:
Jeg ville ønske, at hr. Kim Andersen havde lidt mere realitetssans.
Altså, det her handler om levende væsener – det handler altså om dyr.
Det handler ikke om ting eller noget som helst andet.
Dyrenes Beskyttelse har også været ude at sige, at man altså må bakke op om Dansk Folkepartis forslag, og det håber jeg da at et flertal her i Folketinget vil gøre.
Jeg er ærgerlig over, at man ikke i Venstre vil gøre det.
Lad os prøve at tage nogle eksempler på, hvad der er af dyreværnssager: Hund med ni hvalpe bundet til lygtepæl på offentlig gade; hund hængt i træ; hund, der er blevet banket ihjel med jernrør; marsvin, som er blevet brændt ihjel; hundehvalp, som er blevet sultet ihjel; hund, som er blevet efterladt i skoven med strips rundt om munden.
Er det ikke noget, der gør indtryk på hr. Kim Andersen?
Kim Andersen (V), 2010-04-09:
Jeg tror, at det er alle bekendt, at vi har en helt særlig strafudmåling, når det drejer sig om drab.
Jeg vil også gerne sige, at jeg jo gjorde ganske klart i det, jeg sagde før, at vi ikke på nuværende tidspunkt ønsker at indføre minimumsstraf på dette område.
Man kan altid diskutere, om bødeniveauet og den hjemmel, der er i strafferammen til også at frihedsberøve, er fuldstændig korrekt, eller om den skulle være plus 10 pct. eller minus 20 pct., det kan altid diskuteres.
Som jeg gav udtryk for, er vi i Venstre af den opfattelse, at der er proportionalitet i det niveau, vi har lagt os på nu, og som vi i øvrigt selv har forhøjet ad to omgange.
Vi er jo i den her sammenhæng i den heldige situation, at vi her i landet har en stor og rig foreningstradition, og vi har jo også mange dyreværnsforeninger og frivillige organisationer i det hele taget, som er vældig, vældig nyttige i forhold til at varetage dyrenes tarv og interesser, både i forhold til at have en tilsynsfunktion og i forhold til at være et godt herberg, når dyr har været udsat for misrøgt eller i øvrigt er uden hjem.
Jeg synes, det er en rigtig god ordning, og den skal vi understøtte.
Jeg mener ikke, at vi skal til at lave et særligt politikorps, der tager sig af dyr og dyreværnssager.
Vi må sige, at det er en politimæssig opgave, at dyreværnsloven overholdes, og jeg tror ikke, vi samlet set får mere politi ud af, at vi laver flere organisationer inden for det samlede politivæsen herhjemme.
I øvrigt vil jeg bare afslutningsvis sige, at som spørgeren også ved, er der jo ingen regering i dette århundrede, der over så få år har tilført flere ressourcer end VK-regeringen.
Det er klart, at mishandling af dyr skal straffes konsekvent, og det skal straffes hårdt.
Vi synes i Venstre, at vi har fundet et strafniveau for dyremishandling, som der er proportionalitet i i forhold til strafferammerne for andre områder, hvor loven overtrædes.
Jeg er meget enig med justitsministeren i den redegørelse, han netop har givet her i Folketinget, og med de synspunkter, han har gjort gældende.
Vi har jo i to omgange under den nuværende VK-regering i 2003 og 2007 hævet bødetaksterne, bødestraffene for dyremishandling, og der er i dag også mulighed for at idømme fængsel, altså frihedsberøvelse i særlig grove tilfælde.
Vi er ikke tilhængere af minimumsstraffe i Venstre, og slet ikke på et område som det her.
Vi er af den overbevisning, at sanktionsniveauet er passende og proportionalt på dette område, og vi kan derfor ikke støtte DF's beslutningsforslag.
Lars Barfoed (KF), 2010-04-09:
Det synes jeg da er noget, vi skal drøfte.
Hvis det er sådan, at der er dyr, som man må frygte bliver yderligere mishandlet, hvis det er sådan, at man ikke gør noget, skal man da overveje, om der er tilstrækkelige midler til at sikre mod det.
Det er naturligvis ikke rimeligt, hvis man ved, at dyr er i fare for at blive mishandlet, at der ikke er mulighed for at gøre noget ved det.
Så hvis det er sådan, at en nærmere vurdering af det afdækker, at der ikke er de tilstrækkelige midler i dag til at skride ind, er det da bestemt noget, vi kunne drøfte.
Christian H. Hansen (UFG), 2010-04-09:
Tak for ministerens svar.
Jeg synes, det var et positivt svar, og jeg vil så igennem udvalget spørge ind til, hvor mange gange den bliver brugt, og så kan vi få et fyldestgørende svar den vej.
Mit næste spørgsmål går lidt på det, at det er sådan, at når man nu har begået dyremishandling, kan der, inden sagen kommer for en domstol, gå et stykke tid.
Sådan er det også med andre strafferetlige sager, at der kan gå et vist stykke tid.
Problemet er jo bare, at de dyr, der er blevet mishandlet, får lov til at blive hos ejeren, indtil sagen er afgjort ved domstolen.
Synes ministeren ikke, at det ville være rimeligt, hvis man i de tilfælde, hvor der er begået dyremishandling, der er rejst en sag, og personen skal for en domstol, i mellemtiden sørger for, at de dyr bliver fjernet fra ejeren, indtil sagen er afgjort?
Synes ministeren ikke, det kunne være rimeligt, at man gjorde det i fremtiden?
Lars Barfoed (KF), 2010-04-09:
Jeg mener, at de straffebestemmelser, som vi har i lovgivningen, derunder den bestemmelse om muligheden for at frakende folk retten til at have med dyr at gøre, er bestemmelser, som domstolene naturligvis skal tage i betragtning og anvende, hvor det er relevant, fornuftigt og rimeligt at gøre det.
Det går jeg også ud fra at domstolene gør.
Men jeg har ikke et sådan samlet præcist kendskab til, hvor mange gange og i hvilke sammenhænge den bestemmelse har været anvendt, at jeg her og nu kan tage stilling til, om det er sådan, at det er en bestemmelse, vi bør se på.
Men jeg er enig i, at den naturligvis skal anvendes, hvor det er rimeligt og fornuftigt at gøre det.
Christian H. Hansen (UFG), 2010-04-09:
Den mulighed ligger der faktisk allerede.
Vil ministeren i fremtiden arbejde for, at den reelt bliver brugt endnu mere end i dag?
Altså arbejde for, at man, når folk, der har mishandlet dyr, allerede når de har gjort det en gang, går ind og siger – det er en af de ting, som jeg synes forslaget her mangler – at anden gang skal de selvfølgelig have en straf, men samtidig frakendes retten til at have med dyr at gøre.
Det kunne i mange dyreværnssager være rigtig godt, hvis man gik ind og brugte den mulighed, der faktisk ligger i lovgivningen i dag.
Jeg vil bare høre, om ministeren vil medvirke til at sende et signal til domstolene om at bruge de paragraffer, der er i dyreværnsloven, fuldt ud.
Lars Barfoed (KF), 2010-04-09:
Det var en rystende, kynisk og grusom behandling, som de pågældende unge mennesker gav det pågældende dyr.
Når straffen blev betinget til fængsel i henholdsvis 20 til 40 dage og så en tillægsbøde, var det, som jeg forstår det, sådan, at man tog hensyn til de domfældtes unge alder, og at byretten også henviste til, at de ikke tidligere var straffet af betydning for sagen, heller ikke i den tid, der var gået, siden forholdet blev begået.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-04-09:
Jeg forstår ikke, at hr. Kim Andersen siger, at man fra Venstres side ikke er fortaler for minimumsstraffe.
Vi har f.eks. minimumsstraffe i Danmark i dag for drab.
Det håber jeg da også at man fra Venstres side støtter.
Jeg må indrømme, at jeg ikke forstår, at hvis man på en helt bestialsk måde slår et dyr ihjel – det lider simpelt hen så meget, at det dør – og det er en klar overtrædelse af dyreværnslovens § 1 og § 28, så skulle det være en retfærdig straf at få omkring 30 dage i fængsel, som hr. Kim Andersen åbenbart mener.
Nu, hvor Venstres ordfører sådan set allerede har været med til at indføre minimumsstraffe bl.a. i forhold til ulovlig våbenbesiddelse, hvorfor kunne man så ikke også på det her område være med til at sikre, at en forbryder, som har mishandlet et dyr, som minimum kommer 7 dage ubetinget i fængsel?