runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Benny Engelbrecht (S), 2009-11-04:
Tak for svaret.
Jeg er meget glad for, at Forbrugerombudsmanden er så klar i sin melding om, at man i hvert fald ikke kan bruge udtrykket PBS-gebyr, hvis gebyret er større end det, man rent faktisk skal betale.
Vi ved jo, at gebyret ligger på lige under 5 kr., det er på 4 kr. og 32 øre plus nogle ekstra øre pr. linje, man afregner.
Og for at komme med nogle konkrete eksempler vil jeg sige, at der er nogle selskaber, eksempelvis et teleselskab, der hedder A+, og et selskab, der hedder pengeautomaten.dk, som begge to benytter sig af PBS-gebyrer på 15 kr., det er altså en hel del højere end det, som man må forvente er det, de betaler til PBS for rent faktisk at overføre penge.
Man kan gøre noget allerede nu, hvis de faktisk overtræder det.
Jeg er klar over, at det så i givet fald vil være en sag for Forbrugerombudsmanden, men er der ikke behov for allerede der at præcisere nogle regler?
Det er den ene side af sagen.
Den anden side af sagen er spørgsmålet om, om det ikke også er relevant at få kigget lidt på de rammer, der nu engang er.
Jeg ved godt, at man gerne vil afvente Konkurrencestyrelsens rapport, men vi ved jo ikke, hvornår den kommer.
Hvornår forventer ministeren at vi får en rapport med en analyse fra Konkurrencestyrelsen, som vil være nok så væsentlig?
Det her er jo trods alt et spørgsmål, som adskillige partier i Folketingssalen i hvert fald har indikeret at de har en interesse for at sætte nogle begrænsninger i forbindelse med.
Lene Espersen (KF), 2009-11-04:
Jeg mener som udgangspunkt, at virksomhederne selv må bestemme, om de vil opkræve et gebyr af kunderne for en betalingsservice, eller om de i stedet for vil indregne det i prisen.
Der er tale om en udgift, som virksomhederne skal have dækket ligesom alle andre omkostninger.
Men virksomhederne skal naturligvis oplyse tydeligt, hvis de opkræver gebyr for en ydelse.
Det er de forpligtet til efter markedsføringsloven.
Og jeg mener samtidig, at gebyret skal afspejle de omkostninger, som virksomhederne har til f.eks. PBS.
Forbrugerombudsmanden har oplyst, at det er hans umiddelbare vurdering, at anvendelsen af udtrykket PBS-gebyr som udgangspunkt vil være i strid med markedsføringsloven, hvis gebyret ikke svarer til virksomhedernes omkostninger til PBS.
Rapporten ventes offentliggjort i foråret 2010, og på baggrund af analysens resultater vil jeg tage de nødvendige tiltag.
Benny Engelbrecht (S), 2009-11-04:
Hvorfor mener ministeren, at det fortsat skal være tilladt for virksomheder at opkræve et gebyr for, at deres kunder betaler via PBS – et gebyr, som indtil for få år siden var helt ukendt?
Finder ministeren, at forslag om udvidelse af Rejsegarantifondens dækning til at omfatte eksempelvis kør selv-ferier vil kunne fremsættes i indeværende samling?
Søren Krarup (DF), 2009-11-04:
Om en måneds tid mødes jeg med den højtærede forskningsminister i forbindelse med en forespørgselsdebat om det danske sprogs usle skæbne på de videregående uddannelser, og den sag, som jeg gerne vil drøfte med ham i dag, handler om samme emne.
Den tager nemlig sit udgangspunkt i en dansk jurastuderende, der få dage før sin eksamen i faget formueret IV får at vide af sit fakultet, at han skal eksamineres på engelsk.
Han er fortvivlet, han taler meget godt engelsk, men ikke sådan at han kan bevæge sig hjemmevant i engelsk på samme måde som i dansk.
Man har jo som bekendt kun ét modersmål, og når det virkelig gælder – som her ved en krævende eksamen – er det nødvendigt at kunne forstå et spørgsmål med det samme og med det samme at kunne besvare spørgsmålet præcist.
Den juridiske student er derfor fortvivlet, og jeg gentager, at der er tale om en dansk student ved et dansk universitet vedrørende danske love, og så skal han tvinges til at tale engelsk.
Det juridiske fakultet er nådesløst, og her hjælper ingen kære mor: Den danske student ved det danske universitet skal tvinges til at lade sig eksaminere på engelsk om danske anliggender.
Synes ministeren ikke også, at det er for galt?
Giver den højtærede forskningsminister mig ikke ret i, at det danske sprog på denne måde forfalder som et sprog, der er kvalificeret i alle sammenhænge, også de videnskabelige?
Helge Sander (V), 2009-11-04:
Jeg vil gerne til en start igen fastslå, at det ikke er ministerens kompetence at gå ind og blande sig i disse enkeltstående spørgsmål, og jeg synes også, det er vigtigt at sige, at vores universiteter har en global opgave, men samtidig også en opgave som en kulturbærende videninstitution i Danmark.
Det erkender jeg selvfølgelig gerne, men vi lever altså i en international verden, hvor det er ganske vigtigt, at vi også har unge mennesker, der kan agere i det store udland.
Jeg vil gerne sige, for så vidt angår det her specifikke forhold på Københavns Universitet, at jeg er vidende om, at der på bacheloruddannelsen inden for jura er 13 obligatoriske fag, og der er altså et enkelt, der udbydes på engelsk.
Karen Ellemann (V), 2009-11-04:
Lad mig starte med at slå fast, at overvejelserne om objektiv sagsbehandling jo er forankret i finansministerens ressort, men som kommunernes minister har jeg selvfølgelig også en mening om den her sag.
Med strukturreformen blev den decentrale offentlige sektor i Danmark styrket.
De fleste borgernære opgaver blev flyttet til de nye og stærkere kommuner, og kommunerne blev så at sige borgernes hovedindgang til den offentlige sektor, det ligger fast.
Det betyder dog ikke, som spørgeren ellers hævder, at kommunerne er borgernes eneste indgang til den offentlige sektor, for både regionerne og staten varetager jo i dag fortsat opgaver med direkte borgerkontakt, men kommunerne er hovedindgangen.
Det er en funktion, der særlig knytter sig til opgaver, hvor borgerne har behov for en lokal, borgernær service.
Med de rammer på plads er det så enhver ansvarlig regerings opgave løbende at overveje, om den offentlige sektor kan indrettes smartere, sådan at vi bruger de offentlige ressourcer mest hensigtsmæssigt.
Det er altså også baggrunden for, at regeringen gør sig overvejelser om objektiv sagsbehandling.
Vi taler her om sager som udbetaling af folkepension, boligstøtte, barselpenge m.v.
Sagsbehandlingen i de her sager baserer sig nemlig på objektive kriterier som f.eks. alder og indkomst, så der er altså ikke tale om områder, hvor behovet for borgernærhed er påtrængende.
Der er nu engang ikke meget kommunalt selvstyre i at tage stilling til, om en borger er over eller under 65 år, eller om en indkomst er over eller under 250.000 kr.
De penge, som kan spares ved en eventuel centralisering af de her rutinesager, vil regeringen sådan set hellere bruge på at forbedre service på de områder, hvor borgernærhed gør en forskel, og hvor borgernærhed giver kvalitet.
Det har jeg sådan set i udgangspunktet lidt svært ved at forstå at man kan være uenig i, men det er heller ikke sikkert, at spørgeren er det.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-04:
Nej, sådan kan man ikke konkludere.
Hvis man ikke ønsker det, er det jo noget andet.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-04:
Fastholder ministeren filosofien fra strukturreformen om, at der kun skal være én indgang til det offentlige, nemlig kommunen, eller har regeringen planer om at fravige dette princip i forbindelse med centralisering af den såkaldte objektive sagsbehandling?
Karen Ellemann (V), 2009-11-04:
Det eneste sted, jeg har mødt en vakuumpakket leverpostejmad, har været her i Folketingssalen, og jeg har immer væk været meget rundt ude i daginstitutionerne.
Så jeg er glad for, at spørgeren også taler om fleksibiliteten i ordningen, muligheden for rent faktisk at skabe en rigtig god frokostordning ude i daginstitutionerne, også selv om der vil være steder, hvor det ikke er den trygge madmor eller madfar, som rent faktisk står med råvarerne lige for næsen af institutionsbørnene.
Men ikke desto mindre er der altså rige muligheder for at tilrettelægge det.
Omkring finansieringen må jeg altså lige minde om, at der jo lige præcis i den oprindelige aftale blev givet muligheden for at hæve forældrebetalingen med de 5 procentpoint.
Det er jo her, vi er fundamentalt uenige, fordi hr. Rasmus Prehn og hele oppositionen ønsker, at hele Danmark skal finansiere børns mad i daginstitutionerne, og der er vi uenige, fordi vi stadig mener, at det altså skal være en forældrebetalt ordning.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-04:
Ja, man havde jo et anlægsloft, mens kommunerne havde penge, og da det så var, at der kom en lavkonjunktur, afskaffede man anlægsloftet.
Men så er problemet jo, at kommunerne ikke har penge til at løfte det her område.
Men det glæder mig, at ministeren lægger an til, at der er store frihedsgrader til, hvordan man skal gøre det her.
Det ændrer bare ikke ved, at det mange steder vil blive de her uinspirerende madpakker, og det er jo derfor, at så mange forældre gør oprør.
Men når det netop bliver den uinspirerede vacuumpakkede madpakke, som ministeren jo har set, bl.a. da den var her i Folketingssalen, så tror jeg, at folk siger, at hvis det er på de her vilkår, så vil de faktisk gerne have lov til at vælge det fra, for så kan de lave noget, der er mere inspirerende selv.
Og det er jo den diskussion, det her handler om, nemlig at hvis man skal have det, så vil man have det ordentligt.
Og det er derfor, jeg spørger ministeren: Skal vi så ikke have en ordentlig ordning i stedet for?
Skulle vi ikke lave fuld finansiering, sådan at man kan få et ordentligt måltid mad, for det er jo det, der er brug for, også af sundhedsmæssige årsager?
Karen Ellemann (V), 2009-11-04:
Nu har jeg så hørt et nyt begreb i dag omkring madordningerne, nemlig at børnene ligefrem skulle få serveret frysetørret mad, det har jeg så ikke oplevet endnu.
Men jeg har som sagt i de forløbne uger været meget rundt på landevejene i Danmark og besøgt daginstitutioner med alverdens forskellige madordninger, og det er lige præcis det, der er meget, meget vigtigt i den her aftale, i den her lovgivning, at det er en meget fleksibel lovgivning i forhold til, hvordan man søger at udnytte det.
For jeg er rimelig overbevist om, at hverken spørgeren eller jeg kan se det formålstjenlige i, at der skulle etableres store produktionskøkkener i enhver lillebitte daginstitution.
Så det her er altså et spørgsmål om, at man ude i kommunerne bedst ved, hvordan man tilrettelægger den her opgave, der er ikke en one size fits all i enhver kommune, og med hensyn til det med anlægsloftet tror jeg nok at hr. Rasmus Prehn er fuldstændig enig med mig i at vi ikke længere har noget anlægsloft.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-04:
Så skal jeg høre, om ministeren ikke kan bekræfte, at de steder, hvor man har vellykkede madordninger, altså i vuggestuerne, har man også de køkkener, der skal til for at frembringe den her mad, så man kan få veltillavet varm mad og andet, hvorimod man i flere børnehaver ikke har de køkkener, der skal til.
Det han man bl.a. ikke, fordi regeringen har haft et meget nidkært anlægsloft og i det hele taget holder igen med anlægsrammerne.
Så kan ministeren ikke bekræfte, at man i mange børnehaver ikke vil kunne lave det samme spændende tilbud som i vuggestuerne, fordi man simpelt hen ikke har rammerne til det, og at man derfor er tvunget ud i at skulle servere frysetørret, vakuumpakket mad, som måske bliver leveret en dag eller to om ugen, og så skal det ellers tøs op?
Det er jo det, forældrene er blevet så fortørnede over.
Hvis man skal have den her ordning, og ministeren ikke vil gøre det frivilligt, er udgangspunktet så ikke, at man er nødt til at øge de anlægsrammer, kommunen har, så de kan få lavet de køkkener, så de kan lave noget af ordentlig kvalitet?
Da debatten om det her lovforslag kørte, havde vi fra socialdemokratisk side det forslag, at man var nødt til at lave en fuld finansiering fra statens side, fordi det ellers ville betyde, at man skulle have en ret stor brugerbetaling ude i institutionerne.
Det, som mange forældre gør oprør over i mange institutioner, er jo, at man skal betale et ret stort beløb, og så får man faktisk en madordning, som ikke har en kvalitet, man synes er rimelig.
Vi havde også i sin tid, da vi havde debatten her i Folketingssalen, et konkret eksempel med en madpakke, der blev udleveret i Hvidovre Kommune, som jo på mange måder ikke levede op til de kvalitetskrav, som jeg tror mange har forventninger om der skal være, når de smører mad til deres børn.
Og den her ordning, man så har lavet fra regeringens side, betyder altså, at rigtig mange forældre siger, at det vil de ikke være med til.
De vil ikke give flere penge for at få en ringere kvalitet end den madpakke, de selv kan smøre.
Jeg kunne da godt tænke mig at høre, om det ikke gør indtryk på ministeren.
I Aalborg Kommune er det en meget, meget stor del, der har samlet underskrifter ind og siger nej tak til den her ordning, og senest har det været på Ritzau i dag, at der er en masse kommuner, faktisk hver tiende kommune, der ønsker sig fritaget fra den her madordning, fordi, som de siger, forældrene skal betale så meget, og kvaliteten bliver så ringe, at det ikke er det hele værd.
De kan ikke tilbyde det pædagogiske måltid, de gerne ville tilbyde, og så er det faktisk bedre at lade være, siger de.
Gør det ikke indtryk på ministeren?
Karen Ellemann (V), 2009-11-04:
Loven om frokostmåltid i daginstitutioner blev som bekendt vedtaget i Folketinget i november måned 2008 og skulle have været trådt i kraft den 1. januar 2010.
Loven indebærer, at alle børn i daginstitutioner fremover skal have et sundt frokostmåltid som en del af dagtilbudsydelsen.
Det vil med andre ord sige, at frokostmåltidet bliver en integreret del af det samlede pasningstilbud, en del af kerneydelsen, og at forældrene ikke kan få reduktion i forældrebetalingen, hvis de vælger frokosten fra.
En ordning, hvor frokostmåltidet ikke var en fast del af dagtilbudsydelsen eller en del af kerneydelsen, ville have medført en risiko for, at netop de forældre, som af forskellige årsager ikke har overskud til at give deres barn en sund madpakke med, formodentlig ville vælge frokosten fra.
Derudover synes jeg, at der er nogle vigtige pædagogiske aspekter i at lade børnene spise den samme mad.
Loven om frokostmåltid i daginstitutioner indgår som en del af finanslovaftalen for 2008 og 2009 og kommuneøkonomiaftalen for 2009.
I den forbindelse blev det aftalt, at loven skulle finansieres ved at hæve loftet for den maksimale forældrebetaling fra de nuværende 25 pct. til 30 pct. af de budgetterede bruttodriftsudgifter.
Efterfølgende har der lokalt vist sig en række udfordringer i forhold til at nå at implementere loven til tiden, altså med virkning fra den 1. januar 2010, og på den baggrund blev det i kommuneøkonomiaftalen for 2010 aftalt at udskyde tidspunktet for, hvornår alle børn skal have et sundt frokostmåltid.
Det blev udskudt til den 1. januar 2011.
Sidst, men ikke mindst blev det aftalt, at kommunerne får et permanent, årligt løft i bloktilskuddet på 400 mio. kr. til implementering af loven.
Regeringen og KL er på den baggrund enige om, at der er gode rammer for at implementere loven, og derfor har jeg altså ikke til hensigt at ændre i rammerne for eller finansieringen af ordningen.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-04:
Vil ministeren set i lyset af den udbredte forældreutilfredshed overveje at gøre madordningen frivillig eller fuldt finansieret og dermed gratis?
Skriftlig begrundelse
Af Nordjyske Stiftstidende Aalborgs artikel »Madprotester til minister« den 28. oktober 2009 fremgår det, at over halvdelen af forældrene i Aalborg Kommune til børn i kommunens børnehaver nu har skrevet under på, at de ikke ønsker regeringens madordning indført, så længe at den ikke er tilstrækkeligt finansieret.
Helge Sander (V), 2009-11-04:
Jeg vil gerne sige til hr. Søren Krarup og alle andre, at de danske universiteter virkelig var i forfald, hvis ikke de forholdt sig til den virkelighed, der er i dag, nemlig at Danmark er en del af det internationale selskab.
Vi lever i en global verden, og det er derfor, at det er så vigtigt, at vi kan håndtere internationale forhold.
Og jeg vil gerne sige, at nok er jura specielt dansk i forhold til visse andre fag, men jeg gentager altså, at det er ét ud af 13 fag på bachelordelen, og at der ikke er nogen af fagene på kandidatdelen, der skal være på engelsk.
Så må jeg sige, at når jeg står her i dag, bliver jeg selvfølgelig nødt til at agere i forhold til den universitetslov, vi har i dag, og det er ud fra den, at jeg har svaret.
Men jeg må samtidig sige, at på det her område er der altså forhold i forbindelse med f.eks. EU og internationale privatretlige sammenhænge, der måske også skal kunne tackles af en dansk uddannet jurakandidat.
Så jeg vil sige, at jeg absolut er fortrøstningsfuld.
Vi skal være opmærksomme på de forhold, som hr. Søren Krarup har sat fokus på her i dag, men det så langt, langt værre ud, hvis det var således, at universiteterne ikke var deres opgave voksen og iagttog, at vi i dag lever i et helt andet samfund end for bare 10-20-30 år siden.
Søren Krarup (DF), 2009-11-04:
Jeg spurgte: Hvem tror ministeren at universitetet tager hensyn til?
Og svaret er, at det tager hensyn til de fremmede, de engelsktalende studerende, og ikke til de danske, selv om der dog er tale om et fag, der er så udpræget dansk som jura, der handler om danske love.
Det vil sige, at et dansk universitet ikke tager hensyn til sine danske studerende, og det synes jeg simpelt hen er en katastrofe.
Det betyder også en ødelæggelse af det danske sprog, fordi de bliver ude af stand til at tale deres sag på det niveau, som bl.a. bruges på universitetet.
Så siger ministeren, at der er tale om selvstyre.
Javist, og det kan da også godt være, at det, jeg siger, er et oplæg til, at ministeren skal se på universitetsloven og måske sørge for det, som vi er nogle stykker der har ønsket, nemlig at det bliver gjort til et krav, at der virkelig skal tales dansk på uddannelserne, fordi der er tale om et dansk universitet.
Jeg vil så lige slutte med at sige, at denne evige henvisning til det globale jo simpelt hen er ensbetydende med at acceptere det danske universitets forfald, og der har jeg nu skildret en sag, der belyser det meget klart: Det danske universitet forfalder som et sted, hvor danske studerende som en selvfølge kan studere, og det betyder selvfølgelig, at de danske studerende vil falde fra.
Helge Sander (V), 2009-11-04:
Jamen jeg har fuld tillid til, at universitetet tager hensyn til den opgave, man primært har, nemlig at sikre, at både uddannelser og eksamener foregår i overensstemmelse med den måde, hvorpå de er udbudt, og jeg er også helt sikker på, at man vil tage hånd om den her sag på Københavns Universitet.
Men det ændrer ikke ved, at jeg går ud fra, at den studerende ikke har været helt sagesløs, for kravet for at komme ind på jura er, at man har et niveau i engelsk, der svarer til engelsk på B-niveau.
Og som sagt er det altså ét fag ud af 13, som det handler om.
For gøre det fuldkomment kan jeg også sige til hr. Søren Krarup, at efter hvad jeg har fået oplyst, er det således, at der ikke er nogen af de fag, der udbydes på kandidatuddannelsen, som skal tages – de er alle valgfrie.
Så så katastrofalt, som hr. Søren Krarup fremstiller det, synes jeg nu ikke at det forekommer.
Søren Krarup (DF), 2009-11-04:
Jeg kan naturligvis ikke referere den omtalte sag med den juridiske student i alle dens faser, for det bliver for omfattende, men efter at jeg har fået den grundigt fremstillet, kan jeg bevidne, at studenten er sagesløs.
Da han i 2007 begynder at studere jura, foreligger der intet om, at eksamen i formueret IV er en eksamen på engelsk.
I 2007 hedder emnet fast ejendom, og eksamen foregår på dansk, men umiddelbart før eksamen opdager studenten, at det nu hedder formueret IV, og at det er et obligatorisk emne, hvor eksamen foregår på engelsk på højt niveau.
Studenten er virkelig uskyldig.
Han og hans jurakammerater er derfor rasende, men et dansk universitet tager ikke hensyn til danske studerende.
Karen Ellemann (V), 2009-11-04:
Jo, selvfølgelig gør det indtryk på mig, at så mange forældre er utilfredse med ordningen.
Men jeg er også ret overbevist om, at utilfredsheden skyldes en bekymring for noget ukendt og i høj grad også skyldes rigtig mange misforståelser og rigtig meget skræmmekampagne.
Jeg mindes også, hvordan der blev bragt vakuumpakkede madpakker ind i Folketingssalen under den første debat.
Der er jo nemlig i lang tid ikke blevet skrevet og talt om meget andet end netop de her skræmmebilleder med vakuumpakket mad og flymad, og derfor kan jeg sådan set godt forstå, at mange forældre kan være bekymrede over det uventede.
Men jeg tror altså lige, at vi skal have noget realitetssans og fornuft ind i den her diskussion, for vi må altså lige huske på, at der i rigtig mange år er blevet serveret frokost for de mindste børn i rigtig mange vuggestuer rundtomkring, og mig bekendt har de madordninger, de fleste steder i hvert fald, fungeret rigtig, rigtig godt, og forældrene har været glade for ordningen.
Bare lige ganske kort: Jeg har i de forløbne uger været meget rundtomkring i landet og besøgt daginstitutioner og besøgt dem, som allerede nu har været i gang med at få implementeret ordningen og få den i gang, og har været i meget tæt dialog med mange af de forældre, som åbenlyst siger: Ja, vi var rigtig bekymrede, vi var imod i starten, men hold da op en lettelse, og hvor er det en fornøjelse at se, at vores børn overvinder kræsenhed og kommer glade hjem og fortæller om den fælles madoplevelse.
Benny Engelbrecht (S), 2009-11-04:
Hvorfor mener ministeren, at det fortsat skal være tilladt for virksomheder at opkræve et gebyr for, at deres kunder betaler via PBS et gebyr, som indtil for få år siden var helt ukendt?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-04:
Forbeholdene er alvorlige.
Tag f.eks. euroen.
Her har vi jo fået en fuldskala virkelighedsnær eksemplificering af, at det koster at stå uden for euroen.
Man kunne se det med den spekulation, der var mod den danske krone omkring sidste årsskifte.
Man kan se, hvordan vi op igennem hele foråret har sloges – og i nogen grad stadig væk slås – med en merrente, som der ikke kan findes nogen andre forklaringer på end det forhold, at der altså i internationale miljøer er en sidste snært af tvivl om, hvorvidt vi står fast på vores fast krone-politik, når vi altså de facto så at sige har euroen med en fast vekselkurs, men alligevel ikke har indført selve mønten, selve valutaen.
Det har kostet os en merrente; det er evident.
Derfor skal vi det forbehold til livs.
Jeg bliver jo så bare nødt til at forholde mig til det faktum, at der altså knytter sig nogle forudsætninger til en indtræden i eurozonen, som vi aktuelt ikke opfylder.
Og derfor er vi altså i det dilemma, at den krise, der altså bedre end mange taler har eftervist, at der er en meromkostning ved at stå uden for euroen, også er en krise, der gør, at vi så aktuelt ikke kan stemme om euroen.
Jeg har indkaldt partierne til et møde den 25. november og vil konsultere dem, og så skal jeg nok træffe min beslutning og også kommunikere den til hr. Per Clausen.
Per Clausen (EL), 2009-11-04:
Nu er det jo rigtigt, at det er fornuftigt at have en folkeafstemning, der sker på et gennemtænkt grundlag.
Det er sådan set derfor, jeg siger, at man skal planlægge folkeafstemningen, i god tid før den bliver afholdt, sådan at befolkningen har mulighed for at vurdere de synspunkter, der fremføres for og imod, i forhold til om vi skal droppe forbeholdene eller ej.
Men jeg må jo sige, at jeg synes, det er en smule overraskende, at det efter alle de år, hvor vi har hørt på, at forbeholdene var en ulykke for Danmark, efter at Lissabontraktaten er faldet på plads, hvor vi yderligere har fået at vide, at den ville gøre ulykkerne endnu større, stadig væk er statsministerens synspunkt, at det ikke er det rette tidspunkt at holde en folkeafstemning på, fordi det nok ikke er gennemtænkt nok endnu.
Altså, hvor mange indlæg, om jeg så må sige, skal vi se fra ministre og andre EU-begejstrede politikere, der fortæller, hvor vigtigt og hvor afgørende det er at slippe af med forbeholdene, før vi får den folkeafstemning?
Det grænser jo til det uansvarlige, hvis statsministeren ellers tager sig selv alvorligt, at blive ved med at udsætte den folkeafstemning, når det nu er så vigtigt at få forbeholdene væk.