Frank Aaen (EL), 2010-05-28:
Jeg skal starte med at beklage, at jeg ikke deltog i den første del af debatten, fordi jeg for lang tid siden har indkaldt forsvarsministeren i samråd i Forsvarsudvalget vedrørende Afghanistankrigen og filmen »Armadillo«, et samråd, som jeg selvfølgelig ikke kunne blive væk fra.
Men jeg er glad for, at jeg lige nåede at komme og bidrage med, hvad Enhedslisten mener.
Jeg er sikker på, at et tema, der har fyldt meget indtil videre, har været de uanstændige nedskæringer i udviklingsbistanden på 2-3 mia. kr., som regeringen sammen med Dansk Folkeparti vil gennemføre, og som vi synes er fuldstændig uanstændige.
Men det er jo altså regeringens og Dansk Folkepartis måde at prioritere på, at tage penge fra dem, der slet ingenting har, for at give til dem, der i forvejen har så mange penge, at de knap nok kan finde ud af at bruge dem.
Vi er enige i nogle af de hovedprioriteter, der er lagt frem, af både regeringen og oppositionen, f.eks. fattigdomsorienteringen, men det er altså ikke lige det, der slår igennem i det, vi behandler i dag.
Der er fattigdomsorienteringen for VKO’s vedkommende jo mere noget, man siger, end noget, man faktisk gør i praksis.
Vi hører selvfølgelig til dem, der dybt beklager, at det fremover er Dansk Folkeparti, der skal svinge taktstokken i udviklingspolitikken.
Det er simpelt hen næsten ikke til at bære.
Det er resultatet af den politik, der er blevet ført, men det er ikke til at bære, at det skal være sådan i et års tid måske.
For det her er jo et nyt argument for, at vi snart skal have det valg, der kan sikre et nyt flertal, og som kan sikre, at bistanden igen kommer på rette spor og kommer op på det niveau, som vi er enige om.
Om det så bliver det første år, ved jeg ikke om jeg kan lokke mine samarbejdspartnere til, men vi er i hvert fald enige om det principielle i, at vi skal op på 1 pct., og at vi på sigt skal op på 1,5 pct., fordi hjælp ved klima- og miljøkatastrofer ikke er udviklingsbistand.
Det er reparation på ulykker, som ikke skal finansieres ved at tage penge fra de udviklingsprojekter, som vi prøver at sætte i gang rundtomkring i verden.
Men det er jo klart nok, at med de økonomiske planer, der er lagt frem, er det ikke noget, vi lige gør straks efter regeringsskiftet, selv om vi meget gerne ville fra Enhedslistens side.
Men at vi skal forhøje ulandsbistanden, lige så snart vi får et regeringsskifte, er der jo ikke nogen som helst tvivl om.
Det står også i det forslag til vedtagelse, som den samlede opposition har lavet.
Vi har selvfølgelig en lang række konkrete holdninger til, hvad det er, der skal til.
Jeg vil bare sige, at en af de ting, der skal ryddes ud – det burde ske allerede nu – er, at gæld, som en diktator måske for mange år siden optog i et udviklingsland, og som så i dag betales, ved at gælden bliver eftergivet, nu betales, ved at man nedskærer i de bistandsmidler, der er til rådighed.
Det er en af de helt urimelige ting, der foregår.
Det er rent bogholderi til gavn for det danske Finansministerium.
Vi skal selvfølgelig også have taget det ud, at klimaindsats bliver betalt af udviklingsbistanden, herunder f.eks. at klimatopmødet i København skulle betales af de fattigste i Afrika.
Det hører ingen steder hjemme.
Vi skal have ud, at den krigsindsats, Danmark står for i Afghanistan, underbygges af bistandsmidler, når man sammenblander militær indsats og udviklingsbistand.
Den slags ting skal også ryddes ud.
Endelig vil jeg sige, at noget af det, der skal være meget fokus på i det fremadrettede arbejde, er den liberalistiske handelspolitik, ulandene er blevet påduttet, både af EU og af verdenshandelsorganisationen WTO, og som har været til umådelig stor skade for udviklingslandenes økonomi og deres udvikling.
Det skal vi have kigget på, og i den forbindelse skal vi selvfølgelig også kigge på de multinationale selskaber, som jo i dag unddrager udviklingslandene skattebetaling i et omfang, der mange gange overstiger verdens samlede ulandsbistand.
Vi skal simpelt hen hjælpe dem til at opkræve skat, ikke mindst af de multinationale selskaber.
Det ville faktisk være meget vigtigere end det, vi giver i udviklingsbistand, hvis det kunne lykkes os.