Peter Skaarup (DF), 2012-01-17:
Tak for en forholdsvis positiv behandling af det her forslag.
Selv om det måske ikke ser ud, som om vi sådan lige i morgen får vedtaget forslaget med dets tekst, synes jeg, at det er positivt, at både den gamle regering, som hr. Tom Behnke pegede på, og også den nye regering følger op på det og har en del initiativer på vej, som først og fremmest kan hjælpe ofrene bedre, men som også kan give politiet mulighed for at afsløre de kriminelle på en mere klar og nemmere måde, end det er tilfældet i dag.
Jeg vil f.eks. nævne det med cpr-numre, som i dag er et problem.
Det har også været beskrevet i dagspressen, at man i for høj grad kan svindle med det pågældende cpr-nummer.
Der kan måske også være en udfordring, hvis der ikke er mulighed for at skifte cpr-nummer.
Det er bestemt noget, der kan overvejes.
I forhold til hele det her område er der jo ingen tvivl om, at fra at ganske få havde hørt om, at internettet overhovedet fandtes, er det i dag blevet allemandseje, og internettet har faktisk en ret stor konsekvens for den her type kriminalitet.
Det er i dag 86 pct. af alle danske familier, der har adgang til internettet.
Det er meget praktisk, for vi kan på ingen tid få informationer, og vi kan holde kontakt med familie og venner.
Men vi kan altså også risikere at blive udsat for kriminalitet begået af nogen, der misbruger internettet.
Skruppelløse kriminelle misbruger i stigende grad internettet til tyveri af identitet.
Og det kan føles meget frustrerende, og det kan føles meget krænkende for den enkelte, og man kan sige, at ud over det, der eventuelt bliver stjålet eller røvet i den konkrete situation, er selve det, at nogen udgiver sig for at være en selv, kritisk, og det er noget, der også psykisk kan medføre problemer for den enkelte.
Hvad kan man fremadrettet bruge den identitet til, som man har brugt en gang?
Det er noget, vi fra Folketingets side skal være meget opmærksomme på.
Man kan selvfølgelig sige, at det ikke er så alvorligt endda, og at det kun skal medføre en bøde, som hr. Tom Behnke sagde, men det er et spørgsmål, om det er tilstrækkeligt.
Det er også derfor, at vi i forslaget taler om, at der skal være mulighed for fængselsstraf i op til 2 år.
Dermed ikke være sagt, at der skal gives 2 år, men alene det at have en ramme, som betyder, at man kan få en fængselsstraf på op til 2 år, sådan som de har indført det i Norge her i 2010, kan være fornuftigt.
Når vi så i forslaget taler om, at vi opfordrer regeringen til inden den 1. marts at fremsætte et lovforslag, som ændrer straffeloven, som Folketinget så kan tage stilling til, er det, fordi det her forslag blev fremsat i Folketinget den 26. oktober sidste år – ret lange ekspeditionstider i Folketinget for at få en debat om vores forslag, må jeg sige, men det er en anden historie – og det er det, der gør, at fristen er kort, altså marts måned.
Vi er nu i januar måned, så det bliver svært over februar at nå at få regeringen med på at fremsætte et forslag.
Det er altså, at udviklingen går meget stærkt, og den sker på en måde, hvor den overhaler lovgivningen, og vi er nogle gange nødt til at opruste lovgivningen for at sikre, at den er tilstrækkelig effektiv, når vi skal bekæmpe den form for kriminalitet, der her er tale om.
Men som regeringen også er inde på, gør en højere straf, som vi foreslår, det ikke alene.
Det er nødvendigt, at potentielle gerningsmænd forstår, at tyveri af identitet ikke blot er drengestreger, men en alvorlig forbrydelse, som samfundet ser alvorligt på og straffer derefter.
Vi skal også tage hånd om ofrene, der i dag har det svært og har det meget svært.
Det kan vi se i de historier, som bl.a. Jyllands-Posten har bragt om ofre, der er blevet udsat for det her.
Derfor foreslår Dansk Folkeparti, at der oprettes en hjemmeside og/eller en telefonlinje, hvor ofre for identitetstyverier kan få hjælp, så man som offer lige præcis ved, at der er der altså hjælp at hente, og den hjælp kan man så at sige få fra time til time.
Beslutningsforslaget, som bliver fremsat her i Folketinget i dag, og som vi behandler, er inspireret af norsk lovgivning.
De vil så nu, måske fordi de har fået regeringsmagten, ikke længere gennemføre det, de var positive over for dengang og mente var meget vigtigt dengang i sommeren 2011.
Det synes jeg jo er skidt for dansk politik, og i Dansk Folkeparti må vi tage afstand fra, at man siger noget ud til den brede befolkning og siger, at nu gør vi en hel masse, og vi gør i øvrigt, som de gør i Norge, for vi har jo en straffelovgivning, der meget ligner den norske og i øvrigt også den svenske – vi sammenligner os ofte med de to lande på det område – og så vælger man altså så her efter valget ikke at gøre det.
Nogle vil sige, at det er den samme gamle historie om en regering, der er blevet valgt på noget, og nu mener noget helt andet.
Ja, ja, men det er jo sådan set ligegyldigt for dem, der er blevet udsat for den her form for kriminalitet, at man må konstatere, at der ikke er lighedstegn mellem det, man siger, og det, man gør
Det er skidt.
Jeg har forgæves hos flere af regeringspartiernes ordførere ledt efter, hvorfor det så lige er, at man har skiftet holdning, men der er ikke rigtig kommet noget svar på det.
Det har været sådan lidt embedsmændsagtig tågesnak, men der har ikke været et svar på, hvad det er, der gør, at man siger noget i sommeren 2011, som man ikke længere vil stå ved.
Vi kan da så håbe på, og det vil vi da arbejde på fra Dansk Folkepartis side, at vi kan studere den norske ordning meget mere grundlæggende.
Er der noget, vi så trods alt kan få regeringen med på?
Jeg ved også, at justitsministeren har sagt, at man vil studere oplysningerne fra de norske myndigheder nærmere.
På det tidspunkt var det så en begrundelse for ikke at forholde sig til beslutningsforslaget.
Om de er blevet studeret nærmere nu, står måske lidt uklart, men det synes jeg at vi skal bore i under udvalgsarbejdet.
Det glæder mig da så, at både Enhedslisten, Venstre og Liberal Alliance har sagt, at det er en ting, vi skal have vurderet nærmere, nemlig, hvad de norske erfaringer er på det her område, og det, man måske kan overveje – det vil vi se under udvalgsarbejdet – er jo så at få regeringen til mere reelt at forholde sig til, hvad erfaringerne er via en beretning eller lignende.
Vi må se, hvad det kan føre frem til.
Det er i hvert fald vigtigt, og det skal være min afsluttende bemærkning, at der handles hurtigt i den her sag, fordi ude omkring i politikredsene og hos NITEC, der it-mæssigt centralt hos Rigspolitiet sidder og arbejder med de her ting, er der ikke særlig stor fokus på den her form for kriminalitet, for den er meget svær at efterforske, og de straffe, der kan gives, er meget små.
Derfor er incitamentet til at gøre så meget på området meget, meget lille, samtidig med at der altså er rigtig mange sager, så det er ekstremt svært at få taget det her seriøst.
Men jeg kan håbe på, at det, justitsministeren har sagt i dag, og det, som den tidligere har sagt, kan være med til at skubbe på, for at der så rent faktisk sker noget.
Jeg håber også, at man vil indse fra Socialdemokraterne og SF's side, at der skal være overensstemmelse mellem det, man siger, og det, man gør, for ellers når man ikke særlig langt i politik på lidt længere sigt.
Men tak for debatten.