runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Yildiz Akdogan (S), 2009-05-15:
Det er muligt, men som jeg også lagde op til i min ordførertale, er det bestemt noget, jeg godt kunne tænke mig at prøve at arbejde videre med også i udvalget for at se, om man kunne finde en ordning, der netop havde et mere bredt sigte i forhold til både at aflaste børnefamilierne og netop også få sat gang i nogle af de her ufaglærte borgere, som rammes af krisen nu.
Jacob Jensen (V), 2009-05-15:
Jeg synes, det er fint, at man har det ønske, at man gerne vil målrette det.
Det er jo sådan set også det, jeg lagde op til i min ordførertale for et øjeblik siden.
Men mit spørgsmål var sådan set mere, om ordføreren sådan ud fra en alt andet lige betragtning kunne have sin egen vurdering af, om det vil være dem, som har de højeste indkomster, som bedst er i stand til at betale de 60 pct., som man jo selv skal betale, eller om det vil være dem med de laveste indkomster, som så vil benytte sig af den her ordning, hvor man selv skal betale 60 pct. Jeg spørger sådan set blot, fordi jeg er bekymret for den sociale profil, der ligger i det her forslag, hvis det er sådan, at vi med skattefinansiering i ryggen tilbyder en ordning for børnefamilierne.
Så synes jeg i hvert fald, at det bør være sådan, at det skal rettes til dem, som har størst behov.
Det er derfor, jeg bare spørger til, om Socialdemokraterne ikke er enige med mig i, at det vil være dem, som har de højeste indkomster, der alt andet lige vil bruge den her ordning i højere grad end dem, som måske ikke engang selv kan betale de 60 pct.
Yildiz Akdogan (S), 2009-05-15:
Tak for spørgsmålet.
Forslaget er bl.a. lavet med henvisning til en rapport, som regeringen i øvrigt selv har været med til at sætte i gang, rapporten fra Familie- og Arbejdslivskommissionen.
Den har godt nok ikke opgjort det i nogle specifikke fagområder eller indkomstgrupper, men ifølge rapporten fra regeringens egen nedsatte kommission siges det, at man aflaster familier med børn, når der indføres en sådan ordning.
Og når man ser på, hvor travl en hverdag almindelige familier med børn har, så er det måske slet ikke så tosset.
Man kunne netop prøve at lave en undersøgelse og måske stille nogle yderligere spørgsmål i udvalget for at se, hvor man kan ramme målrettet i forhold til at hjælpe og aflaste nogle familier.
Jacob Jensen (V), 2009-05-15:
Jeg skal bare høre Socialdemokraternes ordfører om Socialdemokraternes vurdering af, hvem der ville benytte den her udvidelse, hvis den blev gennemført.
Ville det være familien, som har en husstandsindkomst på, lad os sige 1½ mio. kr., eller vil vurderingen være, at det formodentlig ville være familien, som har en lavere indkomst, måske på under 2-300.000 kr.?
Hvem ville alt andet lige være dem, som ville benytte sig af den her tilskudsordning, hvor man får 40 pct. i tilskud og selv skal betale de 60 pct.?
Er det dem med de høje indkomster, eller er det dem med de lave indkomster?
Yildiz Akdogan (S), 2009-05-15:
Ja, meget er der sket med den samfundsenhed, som vi kalder familien.
Den traditionelle familie bestående af en arbejdende far og en hjemmegående mor, der tog sig af børnene, hører heldigvis fortiden til.
Siden 1950'erne, da kvinderne for alvor begyndte at komme ind på arbejdsmarkedet, har de fleste husstande haft ikke bare en, men to arbejdende forældre, og denne moderne familie skal præstere professionelt og have tid til og med familien.
Udfordringen for de fleste danske familier i dag er netop at kunne begge dele og dermed finde balancen mellem familien og arbejdet, hvilket ikke altid er lige let.
Selv om de fleste familier er tilfredse med balancen mellem familielivet og arbejdslivet, har mange også svært ved at få hverdagen til at hænge sammen.
Tre ud af ti erhvervsaktive danskere har svært ved at få jobbet og familien til at gå op i en højere enhed, og ifølge Familie- og Arbejdslivskommissionens rapport fra 2005 svarer det til cirka 900.000 erhvervsaktive danskere.
Derfor ser vi også dette af SF fremsatte forslag om at udvide hjemmeserviceordningen til at gælde for familier med børn under 14 år som et sympatisk tiltag.
Når man som forældre føler sig magtesløse over for sammenhængen i hverdagen, har det konsekvenser også for stressniveauet, og netop stress koster ikke alene i sundhedsudgifter, men også i tabt arbejdsfortjeneste, og stress er også gået hen og blevet en hyppig livsstilssygdom i dagens Danmark.
Selv om det i sidste instans er den enkelte, som har ansvaret for at skabe balance mellem familie- og arbejdsliv, er kvaliteten af de ydre rammer i høj grad også afgørende.
Udvidelsen af hjemmeserviceordningen har ifølge forslagsstillerne flere formål.
Først og fremmest er ønsket at hjælpe de børnefamilier, der har behov for det, men som en bieffekt vil udvidelsen af ordningen også skabe arbejdsmuligheder for netop de ufaglærte og de kortuddannede, som jo i den grad rammes af den eksisterende krise.
Ligeledes vil det også hjælpe på afskaffelsen af sort arbejde eller gør det selv-arbejde, og dermed vil staten også få noget ud af det rent indtægtsmæssigt.
Der er ingen tvivl om, at vi Socialdemokrater er positive over for hjemmeserviceordningen både som en aflaster for børnefamilierne og som en igangsætter for arbejdsløse og alle borgere på sociale ydelser.
Spørgsmålet er så, om vi kan tilrettelægge en ordning, hvor vi formår begge dele.
Det mener vi bestemt ikke er umuligt, og netop derfor ønsker vi, at der skal arbejdes videre på dette sympatiske forslag i udvalget, hvor yderligere undersøgelser kan foretages.
Morten Helveg Petersen (RV), 2009-05-15:
Altså, nu har jeg læst og forstået forslaget sådan meget bogstaveligt, og forslaget går bogstavelig talt ud på at udvide hjemmeserviceordningen, og det er vi ikke tilhængere af, som jeg forsøgte at argumentere for.
Jeg skal heller ikke her på stående fod redegøre for alle de øvrige forslag fra kommissionen, men vi deltager selvfølgelig gerne i de typer af diskussioner.
Vi synes bare, det er et reelt diskussionsemne, i hvilket omfang det offentlige og staten skal ind at yde tilskud til den her type ordninger.
Så når vi afviser forslaget her, er det, fordi forslaget meget konkret sigter på at udvide den nuværende hjemmeserviceordning, og det er vi ikke tilhængere af, al den stund vi har været kritiske over for hjemmeserviceordningen gennem alle årene.
Lars Christian Lilleholt (V), 2009-05-15:
Tak for det.
I Venstre deler vi helt ministerens afvisning af det her forslag.
Det er for dyrt, og det er administrativt meget bøvlet.
Men vi er faktisk meget enige med Enhedslisten i en række af de ting, som de har skrevet i deres forslag, nemlig at danske familier gør rigtig meget for at spare på energien.
Det er mit klare indtryk, også når man mødes med børnefamilier, at ikke mindst børnefamilierne har meget fokus på at holde energiforbruget nede.
Danskerne er blevet rigtig gode til at spare på energien, og det er også årsagen til, at vi i mere end 30 år har haft næsten uændret forbrug af energi, til trods for at der har været en meget, meget stor økonomisk vækst i vores samfund.
Alene den udfordring er ganske massiv og kommer til at koste ganske mange penge.
Derfor afviser vi forslaget fra Enhedslisten.
Connie Hedegaard (KF), 2009-05-15:
Når fru Mette Gjerskov starter sit spørgsmål med at sige, at forudsætningen selvfølgelig skal være, at det tæller positivt i vores regnskab, er vi inde ved kærnen af, hvad forskellen er i forhold til det, jeg foreslår som en mulighed, såfremt staten ender med ikke at få brug for alle de reserver, der er sat til side til nye virksomheder.
Så kan det andet komme i spil, og så vil det i givet fald skulle tælle og kunne tælle positivt med i vores regnskab.
Det er bare ikke det, hr. Per Clausen foreslår, for hr. Per Clausen har et andet perspektiv, nemlig at hvis man river dem over, er der nogle andre, der kan komme til at betale for det et eller andet sted, og så vil det altså belaste landets skatteborgere med en ekstra, væsentlig omkostning, uden at det vil kunne bidrage til at opfylde de danske mål.
Det er sådan set det, jeg anfører som hovedgrunden i forhold til hr. Per Clausen.
Man vil bede borgerne betale for noget to gange, uden at det virker positivt ind på det danske Kyotoregnskab.
Mette Gjerskov (S), 2009-05-15:
Forudsætningen skal da selvfølgelig være, at det tæller positivt i vores regnskab.
Jeg kan slet ikke forstå, hvordan der er forskel på, at staten opkøber kvoter, fordi borgerne har sparet energi, og at staten opkøber kvoter, fordi staten ikke har opfyldt sine forpligtelser over for EU.
Det kan da være lige meget, det er det samme system.
Man opkøber en kvote, det vil sige, at man sikrer sig, at der er en CO2-udledning, der ikke kommer til at ske i Europa, som ellers ville være sket, og så river man simpelt hen kvoten over, brænder den på bålet, hænger den op i en ramme inde i stuen, eller hvad man gør ved den.
Men man udleder i hvert fald ikke CO2'en.
Jeg synes da, at det er en metode i vores tilgang til klimaproblemet, som skal undersøges nøje, og som skal overvejes nøje.
Jeg synes da, at det er en interessant måde, og det var faktisk ikke ment polemisk i forhold til Enhedslisten.
Connie Hedegaard (KF), 2009-05-15:
Jeg skal vende tilbage til det sidste, og fru Mette Gjerskovs polemik med hr. Per Clausen og hr. Per Clausens accept af det europæiske system vil jeg ikke bruge tid på.
Jeg vil blot sige til fru Mette Gjerskov, at det, jeg foreslog i et samråd for nylig, eller luftede som en mulighed, er noget fuldstændig andet end det, hr. Per Clausen foreslår. Det, regeringens overvejelser går i retning af,
er, om man kunne undlade at sende ubrugte kvoter i cirkulation på kvotemarkedet.
Det vil altså sige, at kvoter, som Danmark i dag råder over, og som vi har ret til at auktionere, som vi har sagt, f.eks. kan gå til helt nye virksomheder, for de skal jo have noget at starte på.
Men det er altså noget helt andet end det, hr. Per Clausen taler om, hvor han i sidste ende sådan set bare kommer til at sende en regning dobbelt videre til forbrugerne, uden at det reelt ligesom spiller positivt ind i det danske regnskab.
Mette Gjerskov (S), 2009-05-15:
Jeg er noget overrasket over, at ministeren fuldstændig skyder det her forslag ned under henvisning til, at der er EU-regler og kvoteregulering.
Jeg skal ikke sige, at det er for første gang, men det her forslag viser i hvert fald markant Enhedslistens ønske om at arbejde med det system, der er, i stedet for at arbejde mod systemet.
Enhedslisten kommer med det her forslag og siger: O.k., nu har vi det her EU-system, hvordan får vi det bedst mulige ud af det?
Og det er altså, at man køber nogle kvoter og river dem over.
Jeg kan slet ikke forstå, hvordan ministeren kan være så kritisk over for det, for det er da ikke mere end en eller to uger siden, ministeren selv sagde, at hvis Danmark ikke lever op til sine forpligtelser, vil regeringen købe kvoter op og rive dem over.
Hvordan hænger de to ting sammen?
Connie Hedegaard (KF), 2009-05-15:
Jeg mener, at problemet med hr. Per Clausens argumentation er, at hr. Per Clausen taler, som om energipolitik er sådan noget, der foregår i en isoleret national kontekst.
Der er en international måde at regulere det her på, og det hedder Kyotoaftalen.
EU har vedtaget at gøre tingene på en bestemt måde, og det er hele måden, vi bygger vores kvotesystem op på.
Og der må landene jo inde i det system prøve at handle nogenlunde fornuftigt og rationelt.
Det er jo ikke sådan, at jeg mener, at folk bare kan fyre løs, og det ved hr. Per Clausen også godt.
Jeg har ikke noget ønske om, at vi bare sådan eksporterer det hele ud af Danmark, og det ved hr. Per Clausen endnu bedre.
Og derfor er det også godt, at folk sparer på energien; det er i alle tilfælde godt, for de kvoter er ikke sat en gang for alle.
Meningen er jo, at de efter den ene periode skal kunne reduceres, og efter den næste periode skal de kunne reduceres yderligere.
Den situation vil man jo ikke komme til, hvis man siger: I kan bare bruge løs, vi betaler os bare fra det.
I et teoretisk eksempel kan det godt lade sig gøre, men hr. Per Clausen ved jo, at det slet, slet ikke er den strategi, den danske regering forfølger.
Per Clausen (EL), 2009-05-15:
Jeg vil sige det på den måde, at hvis vi ikke havde et kvotesystem, havde vi sådan set ikke brug for det her forslag.
Så årsagen til forslaget er sådan set kvotesystemet.
Så vil jeg bare spørge ministeren, om hun så ikke i det mindste kan bekræfte, at Kyotoaftalen kan opfyldes udelukkende ved at flytte CO2-forbrug ud af Danmark, og at det jo også er bekræftet gentagne gange af klima- og energiministeren i svar på spørgsmål fra mig, at den umiddelbare konsekvens af, at man som forbruger sparer, er, at disse kvoter kan sælges til anden side og kan føre til øget CO2-udslip andre steder i verden.
Så man kan ikke meningsfyldt sige til borgerne i Danmark, at de kan spare på energien for at spare på CO2-udslippet, hvis de tænker globalt - kun hvis de tænker på klima- og energiministeren, som har et behov for at opfylde en Kyotoaftale, uden at det koster for meget.
Connie Hedegaard (KF), 2009-05-15:
Det er jeg selvfølgelig fuldstændig uenig i.
Jeg mener simpelt hen ikke, det er rigtigt, og jeg mener ikke, at vejen frem er at kræve, at folk skal betale to gange, uden at det så i øvrigt har nogen effekt.
Og det er jo det, jeg har forsøgt at beskrive - altså hvad konsekvenserne af hr. Per Clausens forslag er.
Vi skal ikke flytte CO2-udslip ud af Danmark, vi skal også adressere den udfordring i Danmark.
Det er derfor, alle Folketingets partier undtagen hr. Per Clausens står bag en ambitiøs energiaftale, det er derfor, vi har transportaftaler, det er derfor, vi lige nu sidder og forhandler, hvad landbruget skal levere osv. osv. Men jeg mener stadig væk, at grundproblemet i hr. Per Clausens forslag her er, at hr. Per Clausen taler, som om vi ikke har et kvotereguleret system.
Hr. Per Clausens tankegang kunne måske have været interessant, før vi havde et kvotesystem.
Nu har vi et kvotesystem, og det er altså hensigtsmæssigt, at vi prøver at indrette vores politik efter det faktum.
Per Clausen (EL), 2009-05-15:
Ministeren har jo ret i, at Danmarks opfyldelse af Kyotoaftalen kan klares, ved at vi flytter CO2-udslip ud af Danmark - det er rigtigt.
Men jeg tror sådan set, at de borgere i Danmark, der sparer på energien, ikke har en plan om, at det skal føre til, at CO2-udslippet flyttes ud af Danmark, de har det grundsynspunkt, at de skal reducere også det globale CO2-udslip.
Og derfor mener jeg sådan set bare, at klimaministeren fuldstændig svigter de mennesker, som er villige til at gøre en indsats for at medvirke til at reducere CO2-udslippet og være med til at løse klimaproblemerne, og i virkeligheden er med til at lægge en kæmpe bombe under det, der er et af grundprincipperne i den konservative politik, nemlig det personlige ansvar.
Nu er energiforbruget jo steget under denne regering, men det er rigtigt, at stigningen ikke er så stor som den, der er i den almindelige økonomi.
Jeg vil godt spørge hr. Lars Christian Lilleholt, om han mener, at det er motiverende for mennesker, som sparer på energien eller for den sags skyld går over til at bruge vedvarende energi, at de jo klart, hvis de undersøger sagen, kan konstatere, at den besparelse, de gennemfører, er meningsløs i forhold til CO2-udslippet på europæisk og globalt plan, fordi man kan være sikker på, at det, de sparer, bliver solgt, at det bliver omsat til penge, og at andre så bruger, om jeg så må sige, den ret.
Et af problemerne ved kvotesystemet er, at det godt kan være, det har lagt et loft for, hvor højt udslippet kan være, men det har også lagt en effektiv bund for, hvor langt vi kan komme ned, og det er det, vi forsøger at gøre op med med det her forslag.
Lars Christian Lilleholt (V), 2009-05-15:
Det er ganske motiverende at spare på energien, både i forhold til familiens økonomi, hvor der ofte kan være ganske mange penge sparet ved at spare på energien, og i forhold til vores klima, hvor det er mit helt klare indtryk, at mange familier har meget fokus på, hvad de kan gøre i deres husholdning for at reducere energiforbruget og leve på en mere fornuftig måde.
Pernille Frahm (SF), 2009-05-15:
Jeg er jo enig både i det, ministeren sagde, og også det, Karsten Nonbo sagde om, at vi har et problem med, at en række store producenters lande ikke har tilsluttet sig det her.
Hvorfor skal det være til fordel for dem, så de kan blive ved med at producere det her og tjene penge på det?
Hvorfor skal vi, der har tilsluttet os den her konvention, ikke vise, at vi mener det alvorligt, og sørge for, at de ikke får et fortrin frem for vores virksomheder, og så stoppe investeringer i dem, selv om det måske er store firmaer og store lande, vi taler om?
Mette Gjerskov (S), 2009-05-15:
Først i forhold til EU’s regler og det, hr. Per Ørum Jørgensen kalder byrdefordelingen, vil jeg sige, at det var sådan, at da EU skulle beslutte, hvilke lande der skulle reducere med hvor meget, skyndte den daværende danske statsminister, Anders Fogh Rasmussen, sig at skælde ud og sige, at det var helt urimeligt, at Danmark skulle reducere med så meget.
Efterfølgende har man lavet nogle planer.
Jeg er godt nok ikke imponeret over dem, og jeg mener, at de er hullede, men man har dog trods alt nogle planer for, hvordan man skal leve op til EU-reglerne.
Men heller ikke mere.
Det er bare det, der er min pointe.
Der står ingen steder noget om, at regeringen vil gå et eneste skridt videre end det, der er krav om i EU.
Jeg synes ærlig talt, at regeringspartierne burde stå ved, at det er sådan, det er.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-05-15:
Nu ved jeg ikke, hvor minimumsreglerne i EU kommer fra.
Det er jo sådan, at man fordeler en byrde - eller en udfordring - og der har Danmark så den største forpligtelse af alle EU-lande.
Så det her med minimums- og maksimumsregler i EU tror jeg er noget, fru Mette Gjerskov skal have læst op på, i forhold til hvordan vi regulerer de her ting.
Det, der ligesom lå som en undertone i fru Mette Gjerskovs tale, var også, at det ikke rigtig kan betale sig at spare på energien.
Sådan er systemet indrettet.
Men er det ikke også rigtigt i forhold til forsyningssikkerhed, eller hvis der kommer andre krav om reduktion af CO2, at det selvfølgelig altid kan betale sig - også økonomisk - for den enkelte husstand at indtænke klima- og energibesparelser, og at det faktisk er den mest effektive måde at klare den klimaudfordring, vi står over for, på.
Lars Christian Lilleholt (V), 2009-05-15:
Dansk enegang på det her område vil være en ganske dyr affære, og det er baggrunden for, at vi afviser det her forslag.
CO2 er internationalt reguleret i EU’s kvotesystem, og det sikrer jo samlet set år for år, at der bliver brugt færre og færre CO2-kvoter i Europa, og at udledningen af CO2 bliver reduceret.
Per Clausen (EL), 2009-05-15:
Det er jo fuldstændig rigtigt, at mange mennesker er fokuseret på at reducere CO2-udslippet.
Det gælder familier, det gælder skoler, det gælder kommuner, det gælder boligselskaber.
Der mødes man og diskuterer, hvordan man kan reducere CO2-udslippet.
Men jeg kan så bare forsikre hr. Lars Christian Lilleholt om, at der alligevel er en eller anden, der mener at have læst et eller andet sted, at hvis vi sparer her - og det kan godt være, det giver penge på lang sigt, men i første omgang er det måske en investering, der skal til - har det ingen betydning, for så bruger de bare kvoten nede i Polen eller et andet sted.
Og dem, der kommer med de argumenter, kan altså indimellem godt være med til at skabe en stemning, der gør, at man ikke kommer til at gå så langt, som vi alle sammen kunne ønske os.
Derfor kunne det måske nok være værd at overveje, hvordan man kan sikre sig, at de besparelser, som gennemføres rundtomkring i det danske land, også har effekt på det internationale udslip af CO2.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-05-15:
Tak for det.
Jeg synes, det var et meget interessant indlæg fra Socialdemokraternes ordfører.
Jeg har faktisk ikke rigtig fundet ud af, om Socialdemokraterne støtter det her forslag, men måske endnu mere relevant, om Socialdemokraterne støtter og accepterer det kvotesystem, som vi har, bl.a. i EU, for nu er der jo også valgkamp til Europa-Parlamentet, og rigtig mange Socialdemokrater taler pænt om klima og miljø - en stor kompliment for det.
Men det er jo egentlig også interessant, om man så støtter - kan vi sige - den europæiske dimension, som jo bl.a. er i kvotesystemet.
Jeg har ikke hørt om bedre systemer til at reducere effektivt på europæisk og globalt plan end netop kvotesystemet.
Mike Legarth (KF), 2009-05-15:
Og vi medvirker jo også på alle måder til at få det forbudt og koblet ud af krigsførelsen.
Det gør vi på to måder: Vi arbejder via Oslokonventionen, som blev forhandlet i august og underskrevet i december sidste år, og som vil blive vedtaget her i Folketinget i løbet af dette år, hvor det vil blive fuldstændig forbudt på nogen måde at engagere sig i noget med klyngeammunition, altså at opbevare og producere på alle måder, og vi forpligter os også til at opstille nogle retslige sanktioner over for dem, der måtte gøre det osv. osv.
Det andet spor går via FN's våbenkonvention, CCW, hvor vi også forsøger at bekæmpe anvendelsen af klyngeammunition.
Så man kan sige, at vi på de to spor gør alt, hvad vi kan.
Derudover har vi indført en lovgivning om socialt ansvar i virksomhederne, hvormed vi er helt sikre på, at gennemskuelighed og åbenhed om de produkter, virksomhederne sælger, nu kommer frem i lyset.
Hvis man på en simpel måde kunne lave lovgivning imod det, gjorde vi jo gerne det, men der har ministeren tilkendegivet, at det er et problem med hensyn til EU og WHO, om vi overhovedet har nogen medholdelighed i forbindelse med at gøre det, og det vil det udredningsarbejde, som ministeren vil fremlægge senere, tilkendegive.
Vi tror, der kan være problemer i det, og det kan vi se ud fra det, der er sket i Belgien, som har hensigten, men som stadig meget senere endnu ikke har kunnet lave en positivliste over de virksomheder, som skulle have været blacklistet, og det er jo formentlig, for det første fordi disse virksomheder gør det i hemmelighed, og for det andet fordi det er et element i forhold til hele produktet.
Men bottom line - på bundlinjen: Der findes ikke nogen større modstander af klyngeammunition end Det Konservative Folkeparti.
Ib Poulsen (DF), 2009-05-15:
Jamen hvis man har penge i en pensionskasse, som man synes foretager uetiske investeringer eller forkerte investeringer i forhold til miljø, kan man jo stemme med sine fødder.
Man kan flytte sine penge til et andet pensionsselskab.
Der er jo fokus på de her ting fra pensionskassernes side.
Der er også penge i ikke at investere etisk ukorrekt, så jeg synes, der er muligheder for ikke at være med til at støtte de her firmaer.
Pernille Frahm (SF), 2009-05-15:
For dem må man gerne investere i.
Danske firmaer, danske pensionskasser og sådan set også kommuner osv. må stadig væk gerne investere i dem.
Så det er til fordel for dem.
Danske virksomheder må derimod ikke engang producere dem ifølge den her konvention.
Hvis vi bare følger det spor, at vi siger, at vi må bruge konventionerne, er hr. Ib Poulsen så opmærksom på, at vi faktisk laver konkurrenceforvridning til fordel for virksomheder, der ligger i lande, som vil blæse på de her konventioner?
Er hr. Ib Poulsen opmærksom på det?
Ib Poulsen (DF), 2009-05-15:
Med hensyn til dyrevelfærd har vi jo en udmærket ordfører på området, som jeg synes bør svare på det spørgsmål.
Men som jeg kom ind på i min redegørelse, synes jeg ikke, at forbud er vejen frem med hensyn til at få de store lande med til at forbyde klyngevåben.
Jeg mener ikke, at vi skal lovgive om det på den måde, som der er lagt op til.
Jeg tror ikke, at det er vejen frem.