Eva Kjer Hansen (V), 2007-01-16:
Det er dog en sjælden systembevarende og systemforsvarende opposition, vi har været vidende til her i debatten ved andenbehandlingen af forslag L 80.
For sjældent har jeg dog hørt oppositionen så kraftigt tale for, at det er systemet, der på vegne af borgeren skal bestemme, hvad det nu er, der er bedst.
Det her lovforslag handler om to afgørende ting.
Det ene er at sikre de ældre en ret til selv at bestemme, hvor de vil bo.
Og det gælder også, når de er så svage og afhængige af omsorg og pleje, at de har brug for en plejebolig.
Jeg synes, det skal være en ret for den ældre at vælge, hvor man gerne vil bo.
Det andet er, at vi vil sikre en mangfoldighed omkring udbuddet af plejeboliger.
Vi ser gerne, at der også er selvejende institutioner, at der er private, som tilbyder plejehjemslignende forhold til vores ældre.
Det er det, der er sigtet med det her lovforslag, nemlig at vi sætter den enkelte ældre i centrum og prioriterer, at det er den enkelte ældre, der får lov til at vælge, hvor man gerne vil bo, og hvem man gerne vil have til at varetage den pleje og omsorg, som man har brug for.
Der er flere ordførere, der har været inde på, at hele det her lovkompleks er unødig bureaukratisk, det er unødig omstændeligt.
Men sådan må det nu engang være, når der er rigtig mange detaljer at tage stilling til.
Ikke mindst den sikring, vi har ønsket at give lejerne i den her boligform, har betydet, at lovforslaget er blevet meget omfattende.
Så er der ordførere, der har været inde på, at det her er asocialt, eller det begunstiger de rige.
Det er jo simpelt hen ikke korrekt.
Jeg har netop lagt vægt på, at det her bliver en valgmulighed, som alle får, fordi man får pengene med fra kommunen til den plejehjemsplads, man har brug for, og vi har netop reguleret på boligområdet, sådan at man kommer til at betale en husleje svarende til principperne i almenboligloven.
Det vil sige, det her netop er en valgmulighed for alle.
Det har så også betydet, at lovforslaget måske er blevet mere kompliceret end som så, fordi det har været et vigtigt princip for os at sige, at der ikke skal kunne tjenes på boligdelen, det skal ligge op ad det regelsæt, der er gældende på almenboligområdet.
Jeg skal til den radikale ordfører sige, at vi har diskuteret regelsættet meget omkring udbud, når der er udbud og genudbud efter 10 år, og jeg er meget indstillet på at lade kammeradvokaten kigge på det regelsæt.
Jeg vil dog sige, at vi har været meget omhyggelige i Socialministeriet i forberedelserne til det her lovforslag.
Vi har diskuteret meget indgående med Konkurrencestyrelsen, hvordan det her forholder sig i forhold til EU-retten på området, og der er det, vi har vurderet, at man simpelt hen er nødt til at stille kravet om udbud, på den måde vi har skruet det sammen, med en kvote for, hvor mange boliger der kan etableres, og så er EU-reglerne simpelt hen, at der skal være krav om udbud.
Men jeg vil gerne lade kammeradvokaten kigge på det, og jeg er selvfølgelig også villig til at følge op på den vurdering, der kommer fra kammeradvokatens side.
Jeg har ikke et udpræget behov for at stille krav om, at man lige præcis på det her område skal have et udbud, men jeg mener, at vi er nødt til at følge det regelsæt, der gør sig gældende, de konkurrenceregler, der er i EU-sammenhæng; men skulle det vitterlig være sådan, at Kammeradvokaturen kommer til en anden vurdering, vil jeg naturligvis arbejde videre på den baggrund.
Vi har også diskuteret meget, om det nu skal være lejede bygninger, eller om det skal være ejede bygninger.
Der er det igen hensynet til lejerne, til de ældre, jeg synes må vægte tungest i den her diskussion, for der vil være en masse problemer forbundet med at give mulighed for at etablere de her boliger i lejede bygninger.
Så ville beboerne blive fremlejetagere, og dermed ville de reelt få en ringere retsstilling end det, der ellers ville gøre sig gældende.
Udbuddet forudsætter også, at den nuværende leverandør har en afståelsesret til bygningerne, således at disse kan afstås til vinderen af udbuddet, og det forudsætter også et ejerskab af bygningerne.
Ellers vil det være meget kompliceret.
Endelig er det jo også sådan, at lejefastsættelsen mellem en ejer og en friplejeboligleverandør ville være fri efter reglerne om lejefastsættelse i erhvervslejemål, mens fastsættelsen her mellem leverandøren og borgeren bliver reguleret i friplejeboligloven.
Og der er det igen de hensyn, som jeg synes har vejet tungest i forhold til, om der skulle være tilgængelighed til at etablere de her boliger i lejede bygninger.
Men jeg vil også tilkendegive, at vi fra ministeriets side gerne vil lave en beskrivelse af, hvad der nu vil gøre sig gældende for de nuværende friplejeboliger, hvordan deres muligheder er, hvordan hele processen vil forløbe.
Og jeg vil også sige, at vi fra ministeriets side vil være meget behjælpelige med at finde en løsning for de eksisterende friplejeboliger – ingen tvivl om det.
Vi har allerede på nuværende tidspunkt også haft mange gode samtaler med de eksisterende friplejehjem for netop at høre deres syn på sagen, og hvilke problemer de synes gør sig gældende.
Fru Lise von Seelen var inde på, at der var mange uafklarede vinkler.
Jeg må sige, at det stiller jeg mig uforstående over for.
Det kan godt være, der er ting, man er uenig i, men der er rent faktisk stillet i alt 124 spørgsmål – der mangler så en besvarelse på det sidste vedrørende kammeradvokatens undersøgelse – og der har vi jo svaret meget grundigt på de forskellige elementer, der kunne være.
Men det, jeg i den grad savner fra Socialdemokraternes side, er en forståelse og en respekt for, at ældre gerne selv vil vælge, hvor det er, de skal bo, og de får med det her lovforslag udvidede valgmuligheder.
Vi giver dem en mulighed for, en ret til at sige: Vi vil gerne hen på et friplejehjem, og så selvfølgelig en mulighed for, at det, der er der, er det, de gerne vil og f.eks. kan være i overensstemmelse med de værdier, som de gerne vil have det sted, hvor de nu vil bo.
Men det er altså et opgør med, at det er kommunen, der bestemmer, om den vil give penge med.
Nu får den ældre retten til at få pengene med.
Med hensyn til diskussionen omkring tilkøb skal jeg sige, at tilkøbsregelsættet jo ikke reguleres i den her lov.
Det er et spørgsmål om, hvad det er for nogle aktiviteter, kommunerne må tage sig af, og det vil sige, det er i det regelsæt, man skal diskutere, hvad tilkøbsmulighederne er.
For tilkøbsmulighederne er der jo allerede i dag for private leverandører.
Hvis man bor på et kommunalt plejehjem, kan man selvfølgelig også foretage tilkøb – men hos andre private leverandører og ikke hos den kommunale leverandør – ligesom man jo i dag i de selvejende institutioner, i de friplejehjem, der er, kan foretage tilkøb.
Den mulighed er der allerede i dag, og den bliver som sagt ikke reguleret med det her lovforslag, men det er styrelsesreglerne for, hvad det er, en kommune må tage sig af.
Det er der, det hører hjemme.
Så er der flere, der har været inde på, at man gerne vil have lovforslaget tilbage mellem anden- og tredjebehandlingen, og det synes jeg er helt fint.
Skulle der virkelig være spørgsmål, som ikke er blevet stillet endnu, eller ting, der dukker op, er det jo fint, at vi har yderligere mulighed for at få vendt de spørgsmål, der måtte være.
Men det her drejer sig om at udvise respekt for den ældre og det, som den ældre gerne vil have skal gøre sig gældende, når man også er dybt afhængig af pleje og omsorg.