Per Clausen (EL), 2013-04-11:
Det, hr. Steen Gade sagde lige før, er jo en sørgelig kendsgerning, nemlig at vi i Danmark beskytter miljø og natur præcis så meget, som EU-reglerne kræver af os at vi skal gøre.
Det ville jo være dejligt, hvis vi brugte den frihed, vi har, til at skabe større biodiversitet, skabe større sammenhængende naturområder og til at beskytte naturen langt mere, end EU's minimumskrav bestemmer.
Det ville jo være rigtig godt, hvis vi bruger de muligheder, vi har, til at gøre det.
Det ville også have været rigtig godt, hvis hr. Jørn Dohrmann havde brugt de sidste 10 år, hvor han havde stor indflydelse på dansk politik, til at kræve, at den danske regering skulle gå i spidsen med hensyn til at beskytte natur og miljø langt ud over, hvad EU krævede af os.
I virkeligheden er det vel hr. Jørn Dohrmanns og den daværende VK-regerings ansvar, at hr. Steen Gade i dag med en vis sandhed kan sige, at den beskyttelse af naturen og miljøet, som vi har, er den, EU kræver at vi skal have.
Det er ikke godt.
Det er skidt.
Det burde have været meget bedre.
Skulle jeg komme med en enkelt kritisk bemærkning også i forhold til regeringen, ville den være, at jeg da også ville ønske, at regeringen på det område hurtigt tog nogle initiativer, som ville gøre, at vi kunne sige, at det der med at diskutere, hvordan vi overholder EU's minimumsdirektiver på det her område, er forholdsvis ligegyldigt, fordi vi er langt på den anden side af det.
Nu handler lovforslaget her faktisk om de her Natura 2000-områder, så lad mig vende tilbage til lovforslaget.
For det første forenkler man processen.
Det er faktisk i sig selv rigtig godt, at man laver nogle processer, som er mere gennemskuelige for mennesker.
Det gør man faktisk ofte, når man gør ting enklere, for når ting bliver enklere, er det også nemmere for mennesker at finde ud af, hvornår de skal agere og reagere.
Altså, man sikrer i hvert fald en større mulighed for en større folkelig deltagelse og en større inddragelse af dem, der i det juridiske sprogbrug hedder interessenter.
Men man åbner også op for, at dem, der er interesserede, har en mulighed for at komme på banen.
Det synes jeg er rigtig godt.
Så er lovgivningsprocessen her jo også en lille smule eksemplarisk, fordi man faktisk starter processen med at spørge folk, som har en særlig interesse i det her område, om, hvordan de kunne tænke sig at lovgivningen skulle indrettes.
Så laver man på den baggrund et lovforslag.
Så er der en høringsproces, og ud af høringsnotatet kan man se, at det er helt usædvanligt, vil jeg bare sige, i hvor stor udstrækning der er taget hensyn til de høringssvar, der er kommet.
Det er helt usædvanligt i forhold til tidligere regeringer, men såmænd også helt usædvanligt i forhold til den nuværende regering.
Indimellem lytter man måske også til nogle, hvorom jeg har tænkt: Behøver man også at lytte til dem, for de plejer sjældent at have noget godt sige?
Men man lytter til dem og inddrager det på en fornuftig og konstruktiv måde.
Det synes jeg faktisk er rigtig eksemplarisk.
Så jeg synes, at det her er et rigtig godt lovforslag, og det er et lovforslag, der er blevet til på en måde, som jeg synes meget gerne må danne skole for, hvordan man i øvrigt griber den slags ting an.
Det er måske også derfor, at lovforslaget, når det ligger her i salen, ikke rigtig kalder på den store modstand, fordi man har forsøgt at inddrage rigtig mange mennesker og rigtig mange organisationer i processen.
Det har man så gjort ud fra den præmis og på den betingelse, at det faktisk handlede om at skabe mere og bedre naturbeskyttelse, for det er selvfølgelig afgørende, at slutresultatet af den her lovgivning ikke bare er, at tingene er blevet enklere, og at flere mennesker deltager i rundkredssamtaler, men at vi faktisk sikrer, at der bliver gjort en indsats for at beskytte natur og miljø i Danmark.
Det er der god brug for.
Så der skal altså ikke være nogen tvivl om, at Enhedslisten er positiv over for det lovforslag, der ligger her.