Hans Christian Schmidt (V), 2013-04-04:
Tak for det.
Jeg kan jo starte med at sige, at havde vi fulgt den oprindelige tidsplan, som vi plejer at gøre, havde ingen udvalg haft problemer.
Så man kan sige, at vi havde ikke behøvet at have en lang debat i dag.
Havde man bare fulgt den tidsplan for dette forslag, som man fra Folketingets side selv havde lagt, havde vi ingen problemer haft.
Nu gør man det, at man fremsætter lovforslaget den 7. februar og haster en betænkningsafgivelse i Miljøudvalget igennem den 20. marts.
Der er altså 1 måned og 13 dage, og det skal sambehandles i Landdistriktsudvalget.
Vi følger nøje den tidsplan, der ligger der.
Vi indkalder ministeren til samråd den 2. april, hvor der er frist for spørgsmål.
Samme dag, altså den 2. april, stiller udvalget spørgsmål, og vi får svar i dag kl. 9.
Man må da have forståelse for, at når vi får svar på spørgsmål i dag kl. 9, kan det da være, at der er opfølgende spørgsmål.
Det havde der ikke været noget problem i, for hvis vi bare havde kørt efter den oprindelige tidsplan, havde vi stillet de oprindelige spørgsmål, som vi skulle, og også de opfølgende spørgsmål, og vi havde afgivet betænkning – alt lige efter bogen.
Så jeg vil gerne have lov at sige til hr. Per Clausen: Man skal ikke begynde at fedte det her af på Landdistriktsudvalget.
Det kan godt være, at Miljøudvalget sidder og beslutter nogle ting, der ændrer forudsætningerne for andre udvalg, men det må hr. Per Clausen tage med Miljøudvalget.
Jeg vil heller ikke diskutere det politiske, som jeg hører kører i Miljøudvalget, men Landdistriktsudvalget gør meget ud af det her.
Vi besøger alle egne af Danmark, og vi hører om, hvad der sker på øerne og i landdistrikterne, hvor den her lov jo har stor betydning.
Når vi så får bemærkninger tilbage fra dem, stiller vi selvfølgelig også spørgsmål.
Det er nemlig sådan, at hvis man slår op i »Håndbog i folketingsarbejdet«, kapitel 5, stk. 12, vil man se, at der meget tydeligt står: »I praksis imødekommer udvalgene dog som hovedregel ønsker fra enkelte udvalgsmedlemmer om at udsætte betænkningsafgivelsen, som f.eks. begrundes med, at medlemmerne har brug for mere tid til at arbejde yderligere med forslaget, eller at en eller flere folketingsgrupper ikke har truffet beslutning om indstillingen til forslaget.«
Det var præcis det, der skete i Landdistriktsudvalget.
Så den forudsætning er i orden.
Og Præsidiet har – dengang de nuværende regeringspartier var i opposition, og de nuværende oppositionspartier var i regering – behandlet en sag om det her: »Præsidiet behandlede i januar 2002 en klage over et udvalgs behandling af et konkret forslag, hvor et snævert flertal i udvalget besluttede at afgive betænkning, selv om mindretallet i udvalget ønskede forslaget yderligere belyst.
Præsidiet udtalte i den anledning: »Som led i bestræbelserne på at højne kvaliteten i lovgivningsarbejdet, lægger Præsidiet stor vægt på, at lovforslag og beslutningsforslag får en saglig og korrekt behandling i Folketinget.
Præsidiet tillægger det således særlig stor betydning, at forslagene som altovervejende hovedregel sikres en behandling, hvor det tilstræbes, at sagen bliver belyst i bred enighed udvalgsmedlemmerne imellem, inden Folketinget træffer sin beslutning«.
« Kære folketingsmedlemmer, det, som jeg på vegne af Landdistriktsudvalget i al beskedenhed beder om, er, at man retter sig efter sin egen håndbog, som man har vedtaget, og som Præsidiet har givet vejledning i hvordan skal forstås.
Hvis man kører det her igennem i dag, gør man præcis det modsatte af, hvad der står her i håndbogen, og præcis det modsatte af, hvad Præsidiet har vejledt Folketinget i at gøre.
Det er ikke klædeligt, og jeg havde gerne set og håber stadig væk på, at man vil stoppe behandlingen, så Landdistriktsudvalget kan få lov til at gøre sit arbejde færdigt.