Margrethe Vestager (RV), 2013-05-16:
Mange tak for det, formand.
Formålet med beslutningsforslaget i dag fra Dansk Folkeparti er at pålægge regeringen at fremsætte lovforslag om, at kravet om stillerlister afskaffes for kandidatlister, der allerede er repræsenteret i en kommunalbestyrelse eller et regionsråd.
Det vil medføre en administrativ lettelse for de kandidatlister, der allerede er valgt ind i kommunalbestyrelsen eller regionsrådet, for efter forslaget vil de lister ikke længere skulle indhente underskrifter fra stillere, når de ved det efterfølgende valg genopstiller under samme navn.
Det vil dermed kun være nye kandidatlister, der skal ud at samle underskrifter.
Også for de enkelte valgbestyrelser i kommuner og regioner vil en sådan afskaffelse af stillerlister betyde en administrativ lettelse.
Valgbestyrelserne vil ikke længere skulle kontrollere, om stillerne for allerede repræsenterede kandidatlister opfylder betingelserne for valgret, som det ellers er et krav i dag.
Så ja, der kan isoleret set godt være fordele forbundet med den foreslåede afskaffelse af stillerlister.
En afskaffelse vil gøre det nemmere for nogle.
Men hvis det var helt så enkelt, så reglerne nok ikke ud, som de gør i dag.
For fordelene kan netop ikke betragtes isoleret.
Dermed vil jeg blot ganske kort nævne, hvilket formål det egentlig tjener at have stillerlister.
I nogle situationer kan det nemlig være vanskeligt at afgøre, hvem der egentlig kan tegne en liste, og dermed også hvem der kan godkende de kandidater, der skal opstille for listen til næste valg.
F.eks. kan uenighed mellem kandidater i løbet af en valgperiode resultere i, at en liste bliver sprængt, måske endda i to lige store dele.
Hvem skal så have ret til at tegne listen ved det kommende valg?
Jeg tror, vi alle sammen, selv om vi jo altid forsøger med ro og snorlige ordninger i vores partier, kender den type situationer.
Det kan jo sådan set også tænkes, at en fraktion af et landsdækkende parti bryder ud af partiet og stifter et nyt landsdækkende parti.
Også her har nogle af os aktuelle erfaringer med lige præcis det.
Hvad skal der så ske på det lokale plan?
Skal det så være det gamle parti eller det nye parti, der har ret til at tegne partiet ved næste valg?
Det kan jo være præcis den samme person, den samme valgte, men nu tilhørende et nyt parti.
Eller skal ingen af dem have ret til det, hvis der er to valgte – en, som er blevet i det gamle parti, og en, som er brudt ud og nu er en del af det nye parti.
De er begge to valgt på det gamle partis stillerlister, og hvem skal så ligesom kunne stille op på de stillere, de fik lavet sidst?
Det kan så – i hvert fald så vidt jeg ved – i yderste konsekvens bero på partiets vedtægter, hvem der er ekskluderet, og hvem der ikke er ekskluderet, og dermed også hvem der herefter tegner listen ved et efterfølgende valg.
Hvis vi afskaffer stillerlisterne, får valgbestyrelserne en vanskelig opgave med at afgøre, hvem der har ret til at tegne den enkelte liste.
Så der findes altså ikke en løsning, efter hvilken vi bare afskaffer stillerlisterne, og så er alle glade.
En anden konsekvens, hvis vi afskaffede stillerlisterne, er den forskelsbehandling, der kan opstå, hvis to lister har indgået et valgforbund.
Bliver kun den ene liste repræsenteret med stemmer fra den anden liste – det er jo sådan, valgforbund fungerer – skal den repræsenterede liste ikke hente underskrifter fra stillere ved et efterfølgende valg.
Det skal den liste, der ikke blev repræsenteret, derimod.
Den første liste kan så at sige løbe både med den anden listes stemmer og samtidig opnå en fordel ved det efterfølgende valg.
Det synes jeg egentlig godt kan virke lidt urimeligt.
Situationen kan f.eks. opstå for de landsdækkende partier, som har en uensartet lokal organisation, som gør, at lokale vælgerforeninger opstiller for hver deres liste, men indgår listeforbund.
Med de gældende regler om stillerlister undgår vi en sådan urimelig situation.
En sidste ting, jeg vil påpege, er, at hvis vi afskaffer stillerlisterne, skal vi samtidig indføre en alternativ procedure for at sikre godkendelse af kandidaterne.
Vi skal både sikre, at hver enkelt af de opstillede kandidater har godkendt deres egen opstilling, og at de er blevet godkendt af det parti, som de stiller op for.
Jeg synes egentlig, at begge to er nogenlunde rimelige krav.
En sådan procedure kender vi også fra folketingsvalg.
Her melder kandidaterne sig enkeltvis, hvorefter de enkelte partier skriftligt meddeler, hvilke kandidater de kan godkende.
Så igen vil jeg sige, at en afskaffelse af stillerlister isoleret set vil gøre tingene lidt lettere for nogle, men stillerlisterne tjener nogle formål, som vi under alle omstændigheder skal varetage.
Derfor er det heller ikke så oplagt, om en afskaffelse af stillerlisterne nu også vil være den gevinst, som det umiddelbart ser ud til.
I det lys forbeholder vi os naturligvis vores stillingtagen, men som man måske kan høre, hælder vi til, at den ordning, vi har i dag, måske ikke er så ringe endda.