Jens Joel (S), 2016-01-19:
Tak for det, formand.
Det, vi diskuterer nu, er jo genindførelsen – eller tilpasningen, om man vil – af den såkaldte boligjobordning, nemlig indførelsen af den grønne boligjobordning.
Og man kunne jo starte med at spørge sig selv: Hvad skal man egentlig forvente af en grøn boligjobordning?
Ja, jeg synes jo, det ville være nærliggende at forvente, at den var grøn, og at den skabte nogle arbejdspladser.
Det er ikke rigtig tilfældet med den ordning, vi i dag behandler.
Ministeriet regner med, at vi får 300 arbejdspladser ud af en ordning, som koster 400 mio. kr.
Det er væsentlig over 1 mio. kr. pr. job; det er en meget dyr ordning.
Og så kan man selvfølgelig sige, at nu er den jo også blevet grøn i tillæg.
Og det er klart en forbedring, i forhold til at den ikke havde været grøn.
Det er så at sige et skridt i den rigtige retning, men det er et meget lille skridt.
Faktisk er regeringen ikke engang i stand til at fortælle, hvor lille et skridt – eller hvor stort et skridt – det er, for man mener ikke, at man kan regne på den grønne effekt, der er af det.
Så man har altså en ordning, der koster 1,3 mio. kr. for hvert eneste job, den skaber, og som har en miljøeffekt, som man ikke rigtig kan bestemme.
Det synes jeg er en lidt mærkelig prioritering, det synes vi Socialdemokrater er en lidt mærkelig prioritering, ikke mindst i en uge, hvor finansministeren har stået og sagt til kommunerne, at de jamrer, fordi der ikke er penge i kassen, fordi det er vanskeligt at få velfærden til at hænge sammen ude i kommunerne.
Der er det ganske enkelt ikke den rigtige måde at prioritere på – at bruge pengene på en ordning, som hverken er særlig grøn eller skaber arbejdspladser.
Vi har fra Socialdemokraternes side tidligere været med til at forlænge og udvide boligjobordningen, og det syntes vi var en god idé at gøre i de år, hvor vi skulle trække Danmark fri af krisen.
Heldigvis lykkedes det jo for vores daværende regering at få skuden på ret køl, og nu er vi langsomt og sikkert, om end med forskelligt tempo rundtomkring i landet, på vej ud af krisen.
Beskæftigelsen stiger, og økonomien er i fremgang.
Og vi har hele tiden set boligjobordningen som et redskab, der hører en krisetid til.
Vi mener ikke, at det skal være sådan, at man mere eller mindre permanent får statsstøtte til håndværksarbejde i Danmark, så folk, der tjener godt, kan få støtte fra de andre skatteydere, som måske ikke engang selv har råd til at hyre en håndværker.
Det er én del af historien.
Men det hører jo også med til historien, at skatteministerens parti og vores nuværende statsminister rejste rundt i valgkampen med nogle helt andre tal end dem, vi nu står over for.
På daværende tidspunkt ville en boligjobordning give 5.000 arbejdspladser; det var man sikker og vis på.
Som vi allerede har fået syn for siden, blev det gradvis skruet ned og er nu landet på de 300, som vist er historien fra officielt hold nu.
Så virkeligheden derude er, at vi har en ordning, som koster 1,3 mio. kr. pr. job, den skaber, og at skatteministeren selv i et samråd har bekræftet, at man kunne have fået flere arbejdspladser for færre penge, hvis man havde gjort noget andet.
Jeg tror faktisk, at sandheden om den her boligjobordning er, at det eneste job, den egentlig sikrer, er statsministerens.
Men det er selvfølgelig helt legitimt, at der nu er et flertal bestående af Dansk Folkeparti, regeringen, De Konservative, SF og Alternativet, der har valgt at bruge pengene på den her skattelettelse, som batter meget lidt.
Jeg synes, man må konstatere, at ordningen har været populær, og jeg tror også
Og der mener vi at tiden er løbet fra det, og at der i stedet for var brug for, at man turde prioritere nogle af de ting, som vi har mest brug for at satse på, nemlig vores velfærd, der lige nu er under hårdt pres i kommunerne.