Finn Sørensen (EL), 2014-10-24:
Jeg er enig med den foregående ordfører i mange ting, også i hans afsluttende bemærkninger om, at vi er nogle, der er medlem af EU uden at kunne lide det.
Men det vender jeg tilbage til lidt senere i mit indlæg – det tror jeg faktisk godt der kan siges noget seriøst om.
Tak for de skriftlige redegørelser, vi har fået fra ministrene.
Jeg synes, det er godt materiale – jeg vil faktisk håbe, at mange borgere vil gøre sig den umage at finde frem til det og læse det – for det dokumenterer, at det nordiske samarbejde er langt bedre end sit rygte, fordi der jo er listet, i nogenlunde let tilgængelig form, som vi har ønsket, en lang række konkrete eksempler på det samarbejde, vi har i det nordiske, på en hel masse planer, som faktisk giver gode resultater for borgerne.
Vi skal gøre noget mere ud af at få det ud over rampen, som vi talte om tidligere.
Jeg vil selvfølgelig gerne endnu en gang fremhæve indsatsen og vores gode samarbejde her i Folketinget med hensyn til fjernelse af grænsehindringer.
Det er en lang og sej kamp, men jeg synes, vi har gjort fremskridt i forhold til det.
Vi har haft et godt samarbejde mellem partierne, det lykkedes at få en nogenlunde fodslæbende regering med på det, og nu er det, som om der er ved at ske en forvandling.
Det virker faktisk, som om den danske regering er begyndt at kunne lide det og ligesom er med til at fremhæve, at vi har lavet et godt stykke arbejde her, som de andre nordiske lande måske kunne lære noget af.
Så det er jo en fin ting.
Der er også nye initiativer på bedding og gode tanker om det danske formandskab, og det er vel værd at fremhæve, at der nu lægges op til et langt tættere samarbejde på sundhedsområdet, som jo vil have stor nytteværdi for befolkningen.
Så der er alt i alt gode prioriteringer.
Jeg savner dog, ligesom den foregående ordfører, en langt højere fælles indsats i kampen mod social dumping.
De nordiske arbejdsmarkedsmodeller har så mange ting tilfælles, i hvert fald langt mere tilfælles end med modellerne andre steder i Europa, at vi burde samarbejde langt tættere om at modvirke de negative effekter, der også er, af fri bevægelighed – det skal vi jo sætte ord på – i hvert fald af den form for fri bevægelighed, som EU-reglerne har medført, og som jo i kraft af afgørelser i Domstolen og traktaternes formuleringer betyder, at faglige og sociale rettigheder bliver underordnet i forhold til kravet om de økonomiske friheder.
Det er et regulært problem i forhold til medlemslandenes muligheder for at beskytte sig imod social dumping.
Og jeg så gerne, og det gjorde Enhedslisten og Den Venstresocialistiske Grønne Gruppe i Nordisk Råd også gerne, at vi havde et langt tættere samarbejde i de nordiske lande om at modvirke de negative effekter, der er der.
Jeg vil også sige tak til den danske delegation i Nordisk Råd for et godt samarbejde.
Bortset fra et eller andet med grænsehindringer og sådan noget, der nu skal indføres over for svenskere, har vi vel kun, set fra Enhedslistens side, konstateret én væsentlig uenighed, og det er hele den her sparediskussion og holdningen til regeringens måde at gribe den an på.
Jeg vil gerne understrege, at det da er i orden i alle institutioner, både i Nordisk Råd og i Nordisk Ministerråd, at kigge på, hvordan vi kan spare.
Tingene skal ikke altid gøres, som man altid har gjort, men besparelseskrav på 10 pct., som man desværre er kommet igennem med – det meste af, hvad man gerne ville – hænger altså ikke sammen med skåltalerne, og set med vores briller hænger det altså heller ikke sammen med regeringsgrundlagets målsætning om at styrke det nordiske samarbejde.
Det er jo så én ting, altså at det er nogle alt for grove sparemål, hvis man gerne vil styrke det nordiske, men så er der også måden, man sparer på, altså den her berømte grønthøster, der i sig selv er en elendig maskine, og som vi jo kender.
Den kører også rundt i ministerierne her i Danmark en gang om året med nogle kedelige resultater.
Men i Nordisk Ministerråd er den endnu værre, for der forsvinder pengene helt ud af systemet, og man er nødt til at skære ned på vigtige initiativer.
Problemet med den metode er jo også, at vi som menige medlemmer af Nordisk Råd, hvis man kan sige det på den måde, som regel først finder ud af konsekvenserne ved grønthøsteren, når det er for sent, når der er slået søm i og der er truffet beslutninger om at spare eller nedlægge forskellige aktiviteter.
Det har vi drøftelser af, og vi har da i hvert fald tilsagn om, at hele processen skal være mere gennemskuelig – vi må så håbe, at vi via det kan rette op på det. Set fra Enhedslistens og vores gruppe i Nordisk Råds side skal vi altså i den her besparelsesiver sørge for at skåne de borgerrelaterede aktiviteter og de grundlæggende institutioner.
Det må være de administrative omkostninger og prioriteringspuljerne hos formandslandet og hos ministrene, der skal holde for, når vi skal have finansieret hovedparten af besparelserne.
Set fra Enhedslistens side og fra vores gruppe i Nordisk Råds side har vi altså den klare opfattelse, at vi helt skal droppe nedskæringerne på Nordisk Journalistcenter, nordiske sommerhøjskoler og de nordiske huse.
Vi er selvfølgelig glade for, at der nu kommer en million kroner til Nordisk Journalistcenter, men fremtiden for institutionen er jo stadig helt uvis, og det duer nu engang ikke, hvis man gerne vil have en fri presse til at fungere på nordisk plan. Så er vi jo i gang med nogle reformer af Nordisk Råds arbejdsmodeller, den måde, vi arbejder på, og der vil jeg da også gerne takke de andre deltagere i den arbejdsgruppe, vi har haft, for, at vi i fællesskab har turdet tænke ud af boksen og komme med nogle, hvad skal vi sige, lidt kontroversielle forslag, der jo alle sammen handler om en hovedlinje.
Vi skal have mere politik i Nordisk Råd, mere politisk diskussion, og det får vi ved at sikre, at partigrupperne i Nordisk Råd får en større rolle, så det er dem, der bliver drivende i diskussionerne.
Så vil jeg gerne gøre lidt reklame for nogle forslag, som Den Venstresocialistiske Grønne Gruppe kommer med til sessionen i næste uge.
Det handler om, at vi må følge op på Sveriges gode udmelding om at anerkende Palæstina.
Så det har vi et forslag om, som vi håber at de andre dele af den danske delegation vil se nådigt på.
Vi har et forslag om styrkelse af den frie presse i Norden og et forslag om et tættere samarbejde om udviklingsbistand, der måske også kunne være med til at modvirke nogle af de problemer, som hr. Mikkel Dencker mener der er, og som der jo i et eller andet omfang også er.
I forhold til at vi har mange flygtninge, der søger asyl, så burde vi også samarbejde tættere i Norden om at styrke udviklingsbistanden, hvilket jo i hvert fald ville kunne hjælpe på det i den ende af verden.
Og så til slut et forslag om et samisk filminstitut.
Til slut nogle mere generelle bemærkninger om udviklingen af det nordiske samarbejde.
Et markant flertal på 47 pct. valgte et nordisk forbund, kun 28 pct. valgte fuldt medlemskab af EU, og så var der 25 pct., der ikke vidste, hvad de skulle mene om det.
Det er faktisk en god pejling, der er i det.
Jeg tror, det er dækkende for, hvad store dele af befolkningen tænker om det nordiske samarbejde.
Folk ønsker spontant et tættere nordisk samarbejde, og de er altså her blevet spurgt direkte om et nordisk forbund, der jo ligesom statsligt osv. kommer op på niveau med den statsdannelse, vi nærmest har i EU – måske endda mere vidtgående.
Og det er da bemærkelsesværdigt, at et flertal af danskerne synes, at det er en god idé.
Det siger os i Den Venstresocialistiske Grønne Gruppe, at det bør føre til, at vi tager lidt mere konkret fat på diskussionerne om fremtiden på lang sigt for det nordiske samarbejde.
Derfor er jeg sammen med en række andre, også andre partier end mine venner i Nordisk Råd, medforslagsstiller til et forslag om, at vi bør gå videre med de tanker om en nordisk forbundsstat, der er kommet forskellige modeller på.
Det handler jo ikke om, at vi på sessionen nu her i næste uge skal binde os til, at det så er en ganske bestemt model, vi går efter.
Det er forslagsstillerne såmænd ikke engang selv klar til at konkludere.
Nej, vi bør sætte et stykke arbejde i gang, der kan undersøge forskellige modeller for et tættere nordisk samarbejde.
Der kan jo tænkes mange måder, lande kan samarbejde på.
Og hvis jeg må være lidt skrap, i håb om, at det kan vække noget debat: Hvis vi så ser historisk på det, det lange træk, hvor er EU så på vej hen?
Er EU på vej op eller ned?
Set med mine briller er EU på vej ned, fordi man har en grundlæggende problematisk konstruktion.
Hvor er det nordiske samarbejde på vej hen?
Det er på vej op.
Det har vi allerede fået bekræftet i dag.
Tak for ordet.