Tom Behnke (KF), 2011-04-28:
Muligheden med fodlænke, elektronisk fodlænke, altså det, at man sidder i sit eget hjem med en fodlænke på og en elektronisk anordning, der gør, at myndighederne kan holde øje med, at man er der, når man skal være der, har vi jo indført og bruger i forbindelse med, at dem, der får nogle af de kortere frihedsstraffe, og som i øvrigt findes egnede til det, kan få lov til at afsone derhjemme.
Det er hensigtsmæssigt af flere gode grunde.
Man kan jo så selv få lov til at betale for lys, vand, varme og husleje; man kan også selv sørge for, at man får noget at spise.
Når man er derhjemme, er det ikke kriminalforsorgen, der skal sørge for alle de ting.
Der er også en anden væsentlig fordel ved det, og det er, at man har langt bedre mulighed for at bevare kontakten til sin familie og for at drage omsorg for sin familie, og dermed er der også et resocialiserende element, ikke bare i forhold til familien, men også i forhold til f.eks. beskæftigelse og uddannelse, idet man, når man på den måde sidder derhjemme, godt kan få lov til at passe sit arbejde eller sin uddannelse i det tidsrum, hvor det nu er nødvendigt.
Men ellers skal man være derhjemme, og på den måde er man så frihedsberøvet, når man ikke lige passer sit arbejde.
Det er jo en ganske glimrende ordning, som jeg selv foreslog tilbage i 1995 – det er ved at være nogle år siden.
Dengang var der ligesom ikke den store stemning for det, der havde vi også en anden regering.
Men så fik vi heldigvis en borgerlig regering, der syntes, at det var en rigtig god idé, og så har vi fået den ordning.
Og den udvikler sig jo hele tiden, og vi bliver klogere og klogere på det og får flere og flere erfaringer med den.
Det er en ganske glimrende måde at gøre tingene på, når det i øvrigt er hensigtsmæssigt i forhold til den dømte og den dømtes forhold.
Spørgsmålet i beslutningsforslaget her er så, om den ordning skal bruges til noget mere end til afsoning.
Skal den bruges i forbindelse med varetægtsfængsling?
Skal den bruges i forbindelse med udslusning fra, at man har siddet inde i et lukket fængsel eller måske i et åbent fængsel, hvor det så kan bruges som en del af udslusningen?
Og det er jo to interessante forslag.
Det ene er mere fremkommeligt end det andet, vil jeg sige.
For det at forestille sig, at vi skal ind og bruge elektronisk fodlænke som et alternativ til varetægtsfængsling, kan jeg ikke få øje på er muligt.
Hvis man ser på, hvad årsagen er til, at vi varetægtsfængsler folk, kan jeg ikke se, at det kan lade sig gøre, at man kan sidde i eget hjem med en elektronisk fodlænke på.
For hvorfor er det, at vi varetægtsfængsler?
Det gør vi, for at den mistænkte ikke går ud og påvirker vidner.
Hvordan vil vi sikre os det, hvis vedkommende sidder i eget hjem med adgang til telefon og internet, til at få besøg osv.?
Hvordan kan vi sikre os, at den, der sidder varetægtsfængslet i sit eget hjem, ikke har mulighed for at gå ud og påvirke efterforskningen, slette spor efter gerningen?
Hvad nu, hvis gerningen er sket i det pågældende hjem?
Skal man så være varetægtsfængslet på gerningsstedet?
Det kan jo heller ikke lade sig gøre.
Hvis vi varetægtsfængsler, fordi der er en risiko for, at vedkommende vil flygte, herunder flygte til udlandet, ja, så er det også noget nemmere, når man sidder derhjemme.
Der kan det heller ikke lade sig gøre, at vi varetægtsfængsler i eget hjem.
Og så er der egentlig ikke rigtig flere grunde til, at vi varetægtsfængsler.
Det er der ikke.
Hvis ikke de her grunde er opfyldt, siger domstolene, at der ikke er nogen grund til at varetægtsfængsle, og hvis ikke der er nogen grund til at varetægtsfængsle, skal vi i hvert fald ikke gøre det, at vi sætter dem i en elektronisk fodlænke i eget hjem.
Det ville jo være helt omvendt.
Så jeg har svært ved at se, at der kan være nogen muligheder, men jeg lytter da til, at man i England åbenbart har fundet en eller anden mulighed, så det kan lade sig gøre.
Det synes jeg lyder lidt interessant.
Jeg kender det ikke, og jeg har ikke nogen erfaring med det, men kan vi under udvalgsarbejdet få noget mere information om, hvordan det er derovre, så kan det da godt være, at jeg kan blive overbevist om, at der kunne være en mulighed for at gøre det.
Jeg tvivler, men jeg kan jo blive overbevist.
Så er der den anden del, som jeg synes er langt mere interessant og fremkommelig.
Det er, når det gælder udslusning.
Når man har fået en frihedsstraf – altså det, at man ryger i fængsel – starter man i nogle tilfælde, typisk i de grovere sager, med at sidde i et lukket fængsel.
I den måde, vi gennemfører sanktionerne på her i landet, er der sådan et udslusningsforløb, man prøver at følge, hvis det kan lade sig gøre, og i den sammenhæng synes jeg, vi skal se på, om den elektroniske fodlænke kan være et element.
Det skal jo så sammenholdes med de andre muligheder, vi har, for udslusning.
Hvordan kan den elektroniske fodlænke passe ind der?
Igen skal sigtet være, at vi sørger for, at de, der er dømt, kommer godt tilbage i samfundet igen og kan leve en kriminalitetsfri tilværelse.
Det må jo være det, der er målet for os alle sammen.
Så den del er vi positive over for, og vi glæder os til, at vi kommer lidt længere hen på året, hvor vi skal diskutere en ny flerårsaftale for kriminalforsorgen, og vi forventer, at vi i den forbindelse kan tage det her forslag med.