Sophie Hæstorp Andersen (S), 2007-05-11:
Jamen grunden til, at det måske er en lidt skeptisk lykønskning med åbenheden, er jo, at jeg synes, at den åbenhed, vi hører her i dag, langt overskygges af de mange afslag, man har givet på f.eks. at igangsætte forsøg med fixerum, sundhedsrum, som Københavns Kommune har ønsket sig i rigtig mange år efterhånden, og at man før har afslået at kigge på spørgsmålet om lægeordineret heroin, og at man hele tiden har gjort det på en ganske stor viden, vil jeg sige, ovre i ministeriet, om, at der fandtes forsøg, at der fandtes erfaringer i landene omkring os, der viste, at mange tiltag kunne være med til at nedbringe dødeligheden for stofmisbrugerne.
I samme periode har man haft en justitsminister, som på andre områder har gjort livet langt sværere for stofmisbrugerne på gadeplan.
Så jeg synes bare, jeg vil sige, at hvis jeg lyder lidt skeptisk i dag, så er det ikke, fordi jeg ikke er glad over, at jeg nu hører den her åbning fra ministeren, så er det mere, fordi jeg synes, at når man ser det samlede billede, så kan jeg ikke genkende den samlede opmærksomhed, som ministeren står og siger man har givet området.
Det kan jeg simpelt hen ikke, og jeg kan slet ikke genkende, at det skulle have været så langt bedre end under den tidligere regering, der jo netop var med til at bringe det her arbejde ud i amterne med behandling, og som tilførte det masser af midler.
Der er indført en behandlingsgaranti.
Der er lavet en samlet strategi, hvor vi tværministerielt håndterer hele det her område, som er dilemmafyldt, for på den ene side skal vi altså bekæmpe narkotikamisbrug, slå ned på bagmænd og handel, fjerne acces til stoffer, og på den anden side skal vi åbent erkende, at vi ikke stopper det helt, og at nogle misbrugere derfor skal hjælpes videre.
Det er i øvrigt efter mit eget forslag, at satspuljepartierne har afsat en særlig Vesterbropulje, som nu kan bruges til at etablere et sundhedsrum på Vesterbro, når ellers lokaliteten falder på plads.
Så jeg kan simpelt hen ikke købe historien om, at vi ikke skulle have opmærksomhed på det.
Det er rigtigt, at vi har afvist lægeordineret heroin, ligesom den tidligere regering jo også har gjort det ved flere lejligheder.
Man kan sige, at hvis det var så indlysende rigtigt, kan man jo undre sig over, at den ikke gjorde det, da den selv havde magt til det.
Vi har afvist det, ikke af religiøse grunde, men fordi vi ikke har været overbevist om rigtigheden af det, bl.a. med henvisning til den ekspertgruppe, der har været nedsat.
Men vi er altså nu åbne over for at få ny viden frem, og giver den anledning til, at vi reviderer vores synspunkt, så gør vi det.
Allerførst bliver jeg jo nødt til indledningsvis lige at sige til ministeren, at den meget, meget lille åbning, jeg hører i talen i dag, selvfølgelig er positiv.
Men den kommer så også på baggrund af, at regeringen, siden den tiltrådte i 2001, hver gang der har været stillet forslag i Folketinget, vil jeg sige, på ganske upragmatisk vis, og måske nogle gange på ganske religiøs vis, har afvist ethvert tiltag, der er kommet for at forbedre situationen for stofmisbrugerne – med meget få undtagelser, der kun har handlet om behandling.
Og jeg vil egentlig høre ministeren, om det nu er, fordi man opdager, at der faktisk er sket et fald i dødeligheden i vores nabolande blandt stofmisbrugere – at det faktisk er lykkedes at nedbringe dødeligheden – at man nu kommer på andre tanker, mens det i Danmark uændret har været sådan de sidste 5 år, at der hvert år dør ca. 250-275 stofmisbrugere af overdoser eller andet.
Altså, det lyder næsten, som om man er ked af, at der udvises en åbenhed.
Det forstår jeg jo ikke.
Altså, vi føler jo ikke, at vi deltager i en eller anden konkurrence om, hvem der kommer først med specifikke synspunkter.
Vi føler, at vores opgave er at gøre det bedst muligt i forhold til en meget udsat samfundsgruppe.
Og det har vi gjort.
Der findes ikke nogen regering, som på tilsvarende måde som denne har givet det her område en samlet opmærksomhed.
Vi lavede den første samlede strategi på det her område, som var flerstrenget, og som jo hviler på to grundpiller, nemlig at vi på den ene side skal bekæmpe anvendelsen af euforiserende stoffer, og at vi på den anden side skal forebygge og behandle, og der er taget en stribe initiativer.
Og ganske kort – for den røde lampe lyser – har vores indstilling hele tiden været den, at der ingen grund er til etisk at bevæge sig ud på en dilemmafyldt sliske, hvis man kan gøre mere der, hvor man står.
Det har været vores position, og det er fortsat vores position, og nu er der altså iværksat et grundigt udredningsarbejde.