Özlem Sara Cekic (SF), 2010-04-26:
Det her lovforslag indeholder flere elementer, og der er også nogle af dem, vi slet ikke har diskuteret ud over den oppegående fiksering.
Jeg har selv været på Sikringen, og jeg er også bekendt med de patienter, der bliver udsat for det her – det drejer sig faktisk om to patienter, men nu er det jo sådan, at vi ikke kan stå og fortælle mere konkret om de her patienter.
Jeg synes, det er lidt underligt at begynde at snakke om, om den ene tvangsforanstaltning er mere nedværdigende end den anden, for det er tvang generelt.
Vi har patienter på Sikringen, som har været bæltefikseret i mere end 6 år – mere end 6 år.
Vi har mennesker i Danmark i dagens moderne psykiatri, som har været bæltefikseret i mere end 6 år.
Det synes jeg ikke jeg kan leve med.
Der er flere problemer i forhold til den oppegående fiksering på Sikringsafdelingen.
Jeg har jo bedt om en uvildig undersøgelse af Sikringen, for det er ikke første gang, Sikringen begår lovovertrædelser, og nu er det sådan, at først gør de det, indtil der er nogen, der opdager det, så beder man Sundhedsstyrelsen og sundhedsministeren kigge på det, og så kommer der en lovændring.
Det andet var jo f.eks., da man lavede tvangsslankekure, hvor man gerne ville have, at patienterne skulle spise mindre, og da der kom fokus på det i pressen, trak man det alligevel tilbage.
Der er flere problemstillinger, og Rådet for Socialt Udsatte har også påpeget, at den oppegående tvangsfiksering ikke kommer til at løse de udfordringer, som Sikringen står over for, og derfor synes jeg, det er dødærgerligt, at man begynder at lave yderligere stramninger i stedet for at gå ind og lave en uvildig undersøgelse af Sikringen, sådan som vi fra SF's side har bedt om flere gange.
En anden problemstilling i forhold til det her lovforslag er den kortere betænkningstid.
Jeg synes, det virker paradoksalt og enormt underligt, at der er partier, der herfra står og siger, at man vil have mindre tvang, og at man gerne vil forebygge tvang, samtidig med at man med hensyn til det redskab, vi har i dag i forhold til at lave mindre tvang, nemlig betænkningstiden, går ind og forkorter den, til trods for at man ved, at det faktisk bliver sværere at gå ind og motivere en patient.
Og så er argumentet jo, at det skal være muligt i de her meget konkrete alvorlige situationer med en patient, som er meget psykotisk, at kunne bruge tvangsmedicinering, men det synes jeg godt nok er et argument, der er langt ude, for det giver lovgivningen allerede mulighed for i dag.
I dag er lovgivningen sådan i forbindelse med de her akutte situationer, hvor en patient er i en psykose, at man godt kan iværksætte en tvangsbehandling.
Det kan godt være, at man har lavet den lovgivning om, men det kender jeg ikke til, og det er i hvert fald sådan, lovgivningen er i dag.
Derfor kan vi på ingen måde støtte det her lovforslag.
Det står i modsætning til alt det, vi fra SF's side tror på der skal til for at skabe en moderne psykiatri.
Jeg ønsker på ingen måde patienter, som ligner guantánamofanger, som er bæltefikserede på maven, armene og benene, og som går rundt i psykiatriske afdelinger og på Sikringen.
Jeg ønsker at give psykiatrien de midler, der skal til, for at man kan forebygge og at give de redskaber på Sikringen, der gør, at tvang bliver den allersidste udvej, og at tvang, især oppegående bæltefiksering, ikke bliver nødvendigt, fordi man kan give dem nogle redskaber.
Jeg sidder faktisk også med en oversigt over, hvordan tvangsforanstaltningerne har udviklet sig på Sikringen, og der vil jeg bare lige sige, at i 2000 var der 18 bæltefikseringer, og i 2009 var der 2.338 bæltefikseringer.
Der er et eller andet, der er ravende galt, og derfor vil jeg gerne have det undersøgt.