Morten Bødskov (S), 2012-05-03:
Tak for det, formand.
Med beslutningsforslaget pålægges regeringen i denne samling at fremsætte de nødvendige lovforslag og foretage andre fornødne administrative ændringer, der skal gøre det muligt for danske fodboldklubber på divisionsniveau at indsamle og udveksle oplysninger om kendte uromagere, der har taget del i grovere fodboldrelaterede uroligheder eller gentagne gange har gjort sig skyldige i alvorlige brud på stadionreglementerne.
Beslutningsforslaget skal med andre ord skabe mulighed for, at fodboldklubber kan oprette deres eget private hooliganregister og udveksle oplysninger med hinanden.
Uromagerne skal efter forslaget kunne registreres i op til 2 år, og de registrerede personer skal orienteres om indsamlingen og videregivelsen af de pågældende oplysninger.
Klubberne skal kunne føre bevis for de uroligheder, som har ført til registreringen.
Det er et vigtigt emne, som forslagsstillerne med beslutningsforslaget sætter på dagsordenen her i Folketinget i dag, og det vil jeg gerne kvittere for, og jeg ser derfor også frem til dagens debat.
Men lad mig med det samme gør en ting klart: Regeringen er meget opsat på at gøre mere for at bekæmpe uroligheder i forbindelse med fodboldkampe, men regeringen kan ikke støtte beslutningsforslaget, og det vil jeg uddybe senere.
I Danmark har vi jo i bund og grund en god fankultur.
Langt de fleste fodboldfans er fredelige mennesker, som dyrker deres interesse uden at begå ulovligheder eller lave ballade.
Det er almindelige mennesker, som er mere end trætte af, at en lille gruppe foldboldballademagere, som under dække af at være fodboldfans tilsyneladende ser det som deres kald at skabe uro ved kampene.
Og jeg kan godt forstå det.
For det er ikke acceptabelt, at hooligans møder op og er til gene og ligefrem til fare for de mange tilskuere, som blot ønsker at følge deres hold på fredelig vis.
Det er også uacceptabelt, at de samme personer med deres uroskabende og hærgende adfærd lægger beslag på store samfundsmæssige ressourcer, herunder ikke mindst politiets ressourcer.
Lad mig blot som eksempel nævne begivenhederne i Aalborg den 4. marts i år.
Her udviklede det, som skulle have været en festlig dag med fodbold i centrum, sig som bekendt til en dag, hvor uro og hærgen i Aalborgs gader kom til at spille hovedrollen, og hvor fodboldkampen måtte afbrydes, fordi der opstod fare for publikum, spillere og officials.
Både myndigheder og klubber har i øvrigt igennem årene iværksat en række tiltag, der har medvirket til at udvikle og fastholde den grundlæggende gode fankultur, som vi har i Danmark.
Den såkaldte hooliganlov blev vedtaget af et bredt flertal her i Folketinget i 2008.
Lovforslaget byggede dels på anbefalingerne fra Rigspolitiets arbejdsgruppe om bekæmpelse af hooliganisme i Danmark, dels på oplysninger fra en række andre lande.
Den indebærer, at politiet, når betingelserne selvfølgelig er opfyldt, kan forbyde personer at opholde sig i nærheden af bestemte sportsbegivenheder, herunder fodboldlandskampe samt alle kampe, hvor der deltager hold fra Superligaen eller fra 1. eller 2. division.
Hvis karantænen overtrædes, straffes den karantæneramte med bødestraf og i særlig grove tilfælde eller ved gentagelse med fængsel i op til 4 måneder.
Det sker for at forbedre håndhævelsen af loven.
Ifølge Rigspolitiet er 74 personer siden lovens ikrafttræden meddelt karantæne, og pr. 1. maj i år var der 54 personer med en verserende generel karantæne.
Siden lovens ikrafttræden er ca. 40 personer sigtet for overtrædelse af en meddelt karantæne.
Sideløbende med hooliganlovens ikrafttræden iværksatte politiet et nationalt koncept for politiets indsats ved fodboldkampe, den såkaldte fodboldhåndbog.
Den adresserer bl.a. politiets fremtræden og synlighed i forbindelse med fodboldkampe, og et af de overordnede formål er at tydeliggøre politiets rolle over for tilskuerne, herunder også at betragte de potentielle ballademagere som medspillere snarere end som modspillere, alt sammen naturligvis uden at det kompromitterer politiets evne til at sætte hurtigt og effektivt ind, hvis en konfliktsituation udvikler sig.
De foreløbige erfaringer med indsatsen og det såkaldte dialogkoncept er gode, men det udelukker naturligvis ikke, at indsatsen kan blive endnu bedre.
Ved siden af muligheden for at give karantæne efter hooliganloven har politiet fået mulighed for at registrere uromagere med en særlig kode i Kriminalregisteret.
Meningen med dette er at skærpe politiets opmærksomhed på den pågældende.
Samtidig kan registrering medvirke til at sikre et kvalificeret grundlag for en eventuel senere vurdering af, om der er anledning til at give den pågældende en karantæne.
Aktuelt er i alt 441 personer ifølge Rigspolitiet registreret som uromagere og dermed omfattet af politiets såkaldte boblerliste over personer, som læner sig op ad en generel karantæne.
Også fodboldklubberne har i høj grad taget ansvaret på sig, og flere klubber har selv indført ordninger, som medvirker til at oprette ro og orden i forbindelse med afvikling af fodboldkampe.
Et godt eksempel er F.C. Københavns såkaldte AWAY-program.
Jeg ved, at også klubber og fanklubber på tværs samarbejder om at forhindre uroligheder i forbindelse med kampene.
De senere års tiltag på området ser heldigvis ud til at have haft en positiv effekt.
Tal fra Rigspolitiet viser nemlig en generelt faldende tendens i antallet af anholdelser i forbindelse med afviklingen af større fodboldkampe.
Jeg nævnte før de voldsomme uroligheder i Aalborg den 4. marts i år.
Det var dem, som fik bægeret til at flyde over, ikke mindst for mit eget vedkommende.
Og direkte foranlediget af urolighederne i Aalborg har jeg således indkaldt Divisionsforeningen, DBU, relevante klubber og Rigspolitiet til et stormøde i Justitsministeriet, som snart vil blive afholdt.
Formålet med mødet er, at vi åbent og konstruktivt skal drøfte, hvad vi fremadrettet og i fællesskab kan gøre for at forhindre uroligheder som i Aalborg, altså forhindre, at de uroligheder gentager sig.
For som jeg sagde indledningsvis, skal det være en positiv og tryg oplevelse at overvære en fodboldkamp, og det bør også være sådan, at man uden betænkeligheder kan tage sine børn med.
Jeg har som optakt til mødet siden marts besøgt flere klubber fra Superligaen for at høre deres forslag til, hvordan vi kan gribe endnu mere effektivt ind over for fodboldbøllerne.
Inden længe skal jeg også mødes med Superligaklubbernes fanklubber for at få deres syn på, hvordan tingene kan gøres endnu bedre, og, hvad der er nok så væsentligt, jeg skal høre, hvad fanklubberne selv kan og vil bidrage med i denne sammenhæng.
Disse formøder skal skabe det bedst mulige udgangspunkt for drøftelserne på det kommende stormøde, som jeg i øvrigt selvfølgelig ser meget frem til.
Jeg har af samme grund bedt Rigspolitiet om, at de venter med at afslutte den evaluering af hooliganloven og indsatsen mod fodbolduroligheder, som Rigspolitiet siden efteråret har arbejdet på.
De ideer og forslag, som jeg håber bliver resultatet af mødet, bør Rigspolitiet efter min mening inddrage i sine afsluttende overvejelser om behovet for nye initiativer på området.
Når jeg indledningsvis tilkendegav, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget, skyldes det jo først og fremmest, at vi fra regeringens side nu har sat en ambitiøs proces i gang, hvor vi vil inddrage de relevante aktører på området, ikke blot for at lytte til deres tanker og ideer, men også for at involvere og ikke mindst ansvarliggøre dem.
Jeg synes derfor ikke, at det vil være på sin plads, at jeg allerede her i dag lægger mig fast på, hvilke initiativer der er de rette.
Det vil ganske enkelt ikke være fair over for de aktører, der beredvilligt og engageret har stillet sig til rådighed for den proces, som vi altså lige nu befinder os midt i.
Men som jeg også har sagt tidligere her i salen og givet udtryk for her i salen, er jeg åben over for at drøfte ethvert forslag, som vil kunne bidrage til, at vi kommer problemerne til livs.
Det er jo sådan set formålet med hele den proces, som regeringen også har sat i gang.
Jeg har selv peget på muligheden for at udstyre politiet med nye magtmidler på området, herunder en hjemmel til at kunne flytte spilletidspunktet for højrisikokampe, men også andre politimæssige initiativer vil kunne komme på tale.
Jeg er også helt indstillet på at se, om der er svagheder ved det eksisterende hooliganregister, som kan være til hinder for, at registeret i praksis har den funktion og nytte, som var det tiltænkt.
Og viser det sig at være tilfældet, er jeg selvsagt både rede til at foretage de fornødne justeringer og tilpasninger af lovgivningen.
Alt det vil vi vide meget mere om, når drøftelserne er afsluttet, og når Rigspolitiets evaluering af hooliganloven og indsatsen mod fodboldrelaterede uroligheder foreligger.
Det er min forventning, at regeringen i det tidlige efterår vil kunne præsentere en samlet pakke for en forstærket indsats mod fodbolduroligheder.
Tak for ordet.