runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2013-10-08:
Det er altid lidt et problem, når man er født i et skudår.
Sådan er det også, hvis man er født den 29. februar, så har man kun fødselsdag hvert fjerde år.
Men det er nok ikke det, der er blevet tænkt på i den her forbindelse.
Men det er jo et problem, hvis man kommer i klemme i systemet, fordi systemet tænker anderledes, end man gør på arbejdsmarkedet, og man selv regner med at skulle have den kontante præmie udbetalt og det så viser sig, at på grund af at man er født i et skudår, er der noget i teknikken, der gør, at man ikke kan få den fulde præmie.
Det var der ikke nogen der havde tænkt på.
Det kan vi i Dansk Folkeparti godt støtte at vi får rettet op på.
Men der er en anden ting, som jeg synes vi skal have undersøgt, og det vil jeg bede ministeren om at undersøge.
Det er, fordi jeg har fået en henvendelse om nogle, der arbejder om natten; de arbejder ikke 37 timer om ugen, men måske kun 28 timer om ugen, og i den forbindelse er 37 timer overenskomsten, men timerne tæller måske ikke så meget, og så kommer de i klemme.
Jeg har ikke helt tjek på, hvordan forholdene er i den forbindelse.
Jeg har afleveret det til beskæftigelsesministeren og bedt om at få undersøgt, om der virkelig er et problem i den forbindelse.
Jeg har også hørt noget om, at hvis man arbejder på 12-timersskift, kan man rende ind i problemer, for i den forbindelse har man måske heller ikke 37 timers arbejdsuge.
Der er noget, der ikke rigtig hænger sammen, og vi skal selvfølgelig have sikret os, at der ikke er andre, der kommer i klemme, for så står vi bare med problemet måske om et halvt år eller et helt år.
Så kan vi lige så godt få taget hul på det nu og finde ud af, om der er andre, der er kommet i klemme i systemet – helt uforvarende; de tror, at de lever op til det hele og har det antal arbejdstimer, man skal have, og så gør de det måske alligevel ikke.
Det vil jeg bede ministeren om at få undersøgt, inden vi tredjebehandler forslaget her.
Men opbakning fra Dansk Folkeparti til forslaget.
Jan Johansen (S), 2013-10-08:
Tak, hr. formand.
Så vi tilslutter os det forslag her.
Hans Andersen (V), 2013-10-08:
Det er muligt at optjene præmien, indtil man når folkepensionsalderen, og i en periode på maksimalt 3 år, og det betyder, at man højst kan få udbetalt 12 præmieportioner.
Ordningen er god, fordi den skaber incitamenter til at arbejde frem for at gå tidligt over på en ydelse, der er delvis offentligt finansieret.
Derfor valgte vi også at bevare ordningen i forbindelse med tilbagetrækningsreformen i 2011.
Det var en nødvendig reform, der øger beskæftigelsen og styrker vores fælles økonomi.
Det var en ændring af efterlønnen, som den nuværende regering gennemførte sammen med os, trods – som vi nok husker – S og SF's ihærdige valgkamp med løfter om det modsatte.
Den 1. maj samme år trådte en ny lov i kraft, og den betød en ændring i måden at beregne den skattefri præmie på.
Den blev før hovedsagelig beregnet på baggrund af a-kassemedlemmets lønsedler, men efter den 1. maj 2011 bliver den beregnet på baggrund af indberetninger af løntimer til indkomstregisteret, og i den forbindelse er der opstået problem.
En række a-kassemedlemmer med fødselsdag i februar måned bliver snydt for deres 12. og sidste præmieportion, når de når folkepensionsalderen i et skudår.
Problemet opstår, når de indberettede løntimer til indkomstregisteret i begyndelsen og slutningen af optjeningsperioden skal fordeles forholdsmæssigt på månedens kalenderdage.
Den forholdsmæssige deling betyder, at medlemmets gennemsnitlige antal løntimer pr. dag bliver lavere, når februar som slutmåned indeholder 29 dage.
I den måned kommer personen til at mangle nogle ganske få løntimer for at nå op på de 5.772 timer svarende til 3 års fuldtidsarbejde, som er kravet for at opnå den 12. præmieportion.
Det foreslås med L 2, at denne gruppe personer kan medregne 5.772 løntimer, så de bliver berettigede til den fulde skattefri præmie.
Ifølge lovforslaget er der nogle forventede merudgifter for det offentlige i forbindelse med denne ændring svarende til 900.000 kr. i 2012, og der skal desuden ske en udbetaling af en præmieportion på i alt 12.714 kr. til 75 personer i det næste skudår, altså i 2016.
Det er samlet 1 mio. kr.
Det er således den forventede udgift hvert kommende fjerde år.
Så afslutningsvis vil jeg blot oplyse, at Venstre støtter op om det her lovforslag og den her ændring, så det ikke bliver en økonomisk ulempe at have fødselsdag i februar måned.
Det vil være meget uheldigt.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2013-10-08:
Vi har jo meget klart sagt, at vi synes, at der skal være en større forskel på at arbejde og ikke at arbejde.
Det er derfor, vi har sagt: Lad os lave et nyt, moderne kontanthjælpsloft, lad os investere pengene i at sætte skatterne ned. Jeg må bare konstatere, hvis det er sidste gang, jeg har ordet her og nu –
det kan jeg bare se; man skal holde sig venner med de rigtige – at selv om regeringen til en start syntes, at det var et problem, og derfor nu også står og praler med, at man har gjort noget ved det, har man altså ikke nogen bud på at gøre problemet endnu mindre.
Man vil åbenbart stiltiende acceptere, at når vi om 10 år har indfaset, hvad vi har aftalt i fællesskab, har vi fortsat en kvart million danskere, for hvem det ikke kan betale sig at arbejde.
Man vil åbenbart passivt acceptere en stigning i antallet af kontanthjælpsmodtagere – op til 47.000 under krisen – samtidig med at vi har set en endda større stigning i antallet af østeuropæiske medarbejdere i Danmark, helt op til 49.000.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-10-08:
Og jeg må så på baggrund af den her debat konstatere, at hr. Lars Løkke Rasmussen ikke synes, at det at tjene 2.000 kr. ved 1 måneds ærligt arbejde er værd at nævne.
Han synes ikke, det er nævneværdigt.
Det vil sige, at de synes, at vi skal sænke arveafgiften, vi skal øge topskattegrænsen, vi skal give skattelettelser til nordsøolieselskaberne.
Det står stadig ved magt, for det har hr. Lars Løkke Rasmussen ikke taget afstand fra.
Vi må også konstatere, at der ikke er finansiering til noget som helst.
Og så må jeg konstatere, at hr. Lars Løkke Rasmussen bestemt ikke – bestemt ikke – er fremmed over for, at man substantielt sætter ydelserne til de dårligst stillede medborgere i det her samfund ned.
Han er parat til at se børnefamilier, som rent faktisk vil blive betydeligt fattigere, i øjnene.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2013-10-08:
Tak for det.
Efter det her småskænderi, der har været, vil jeg bare starte med at sige, at jeg har glædet mig rigtig meget til det her.
Jeg synes altid, at det er spændende at stille statsministeren spørgsmål.
Og det er mit håb, at den her spørgetime vil vise, at der så kommer svar.
For det er jo det, der er afgørende for, om en spørgetime så rent faktisk også er god.
Jeg hører, at der bankes bag mig, det er nok positivt ment.
Jeg vil sige til statsministeren, at noget af det, som jeg ønsker vi skal diskutere her i dag – det er et område, som statsministeren er velforberedt inden for, det har jeg også tænkt på, for så kan vi få en god debat – er velfærdsturisme.
Det er om det her faktum, at bl.a. østeuropæere, men også andre europæere kan komme til Danmark og hæve danske velfærdsydelser.
I foråret, da vi forhandlede om SU i fællesskab, fik vi at vide, at de EU-domme, der var, ville resultere i en merudgift til SU til udenlandske borgere på mellem 400 og 500 mio. kr.
Det var ganske alvorligt.
Vi fik senere at vide, at når det handler om vores børnechecksystem, er det også undergravet.
Vurderingen er, at vi nu har en udgift på ca. 400 mio. kr. om året til andre EU-borgere.
Nu har vi senest set debatter i medierne både om dagpengesystemet og kontanthjælpssystemet.
Om kontanthjælpssystemet kunne en avis berette, at der nu er 7.000 andre EU-borgere, som hæver dansk kontanthjælp, hvoraf 1.000 har været her i under 1 år.
Det er klart, at det er noget, der optager rigtig mange danskere, det må statsministeren forstå.
For der er jo risiko for, at det undergraver hele vores samfundsmodel.
Hvorfor skal man betale høje skatter i et land for at finansiere borgere, der kommer udefra og med en ganske minimal arbejdsindtægt får adgang til de danske velfærdsydelser?
Så derfor er det spørgsmål, jeg ønsker at få svar på fra statsministeren her i dag: Hvad vil regeringen aktivt gøre for at ændre på de vilkår, for at forhindre det her i at vokse yderligere?
Herunder er der også det spørgsmål, som jeg stillede i torsdags, men desværre ikke fik svar på – nu er der en større interesse i dag, end der var under åbningsdebatten i torsdags: Vil statsministeren indkalde partierne til at løse det her i fællesskab, eventuelt med henblik på at lave et egentligt nationalt kompromis, hvor partierne i fællesskab kan blive enige om, hvordan vi sikrer den danske velfærdsmodel mod den undergravning, der finder sted på grund af EU-reglerne?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-10-08:
Jeg tror ikke, at der er så forskelligartede holdninger til det spørgsmål i Folketinget.
Jeg tror, at vi alle sammen arbejder for, at de danske velfærdsydelser skal være robuste, også i en verden, hvor vi rejser ind over hinandens grænser og tager arbejde i andre lande.
Det tror jeg vi alle sammen er enige i.
Jeg har ikke nogen problemer med at forstå det, og jeg synes, at man med god ret kan spørge, om det er rimeligt, at f.eks. en nyindrejst borger fra et andet EU-medlemsland uden videre kan modtage børne- og ungeydelse og andre ydelser.
Det spørgsmål synes jeg da at man er nødt til at diskutere.
Det vil vi tage meget seriøst.
Det er også derfor, som jeg faktisk sagde til hr. Kristian Thulesen Dahl forleden dag – det kan være han ikke var opmærksom i det øjeblik, selv om jeg faktisk sagde det ret tydeligt – at man meget gerne i de relevante ministerier vil diskutere det med partierne.
Jeg synes jo, at vi har haft rapporter nok om det her spørgsmål.
Altså, den tidligere regering lavede jo en rapport om det her spørgsmål, den var på 514 sider, og 120 velfærdsydelser blevet kortlagt.
Stort set ingenting.
Derfor har vi brug for at gå konkret, praktisk til værks.
Og vi vil gerne forhandle i de enkelte ministerier om, hvordan man kan finde ud af, hvordan man kan sikre, at vores velfærdsydelser er robuste.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2013-10-08:
Jamen det vælger jeg da bestemt at tage positivt.
Så er spørgsmålet til statsministeren også, hvis der skal være troværdighed om, at man, som jeg forstår, sætter sig ned i de relevante ministerier – og der går jeg ud fra, at vi bliver indkaldt til forhandlinger de forskellige steder om de problemer, der ligger – om statsministeren så også vil være parat til i den tid, der så går, mens vi diskuterer det, ikke at undergrave vores velfærdssystem yderligere.
Det vil sige, at man vil gå et skridt baglæns med hensyn til at sikre det danske velfærdssystem.
Så derfor har jeg et spørgsmål til statsministeren i forbindelse med det her, og det er: Hvis der skal være nogen som helst realitet i den bekymring, statsministeren siger hun også har om de her forhold, og som betyder, at hun vil indkalde til forhandlinger, vil statsministeren så være med til, at regeringen ikke forsøger at få sit lovforslag igennem, der vil fjerne optjeningsprincippet på børnechecken, i den periode, hvor vi diskuterer det, men at regeringen tager det forslag af bordet, med henblik på at vi også sikrer det danske velfærdssystem i fremtiden?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-10-08:
Hvis vi ved, at en dom vil gå os imod, fordi vi kan se det af de vurderinger, der er, bl.a. fra vores Justitsministerium, skulle vi så fortsætte med en praksis, som vi ved ikke er i overensstemmelse med lovgivningen?
Er det det, man mener her bag hr. Kristian Thulesen Dahl, nemlig at Danmark skal fortsætte med en lovgivning, som vi er ret sikre på ikke er i overensstemmelse med de aftaler, vi selv har lavet?
Det kan godt være, at hr. Kristian Thulesen Dahl synes, at det er en pragtfuld idé, men der er jeg altså nødt til at slå fast, at Danmark er en retsstat.
Og det betyder, at vi overholder lovgivningen, det gælder også den lovgivning, som vi har sammen med andre europæiske lande.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2013-10-08:
Jeg er enig i, at Danmark er en retsstat.
Gudskelov bor vi i en retsstat.
Det betyder også, at hvis der er uenighed om, hvordan tingene er, har vi domstole til at afgøre spørgsmålet.
Jeg vil spørge statsministeren: Har domstolene besluttet, at det optjeningsprincip, vi har i Danmark, er ulovligt?
Næh, det har domstolene ikke.
Er der sket det, at Europa-Kommissionens embedsmænd – bevares, mange af dem er sikkert dygtige embedsmænd, de sidder i Bruxelles – har henvendt sig til Danmark i forsommeren og sagt, at de mener, at det danske optjeningsprincip er i strid med reglerne?
Ja, det er det vistnok.
Er det rigtigt, vil jeg spørge statsministeren, at man en sen aften valgte på Skatteministeriets hjemmeside at lægge en information ud om, at nu ville man så fra den danske regerings side foreslå det her optjeningsprincip taget af bordet, så folk kan få børnecheck fra dag et, de kommer til Danmark som vandrende arbejdstagere?
Det betyder, at hvis man har ca. 1 times arbejde om dagen, kan man få fuld børnecheck.
Er det rigtigt? vil jeg spørge statsministeren.
Ja, det er rigtigt, det er rigtigt.
Betyder det så, at man i virkeligheden, hvis det var retsstatsprincippet, der var afgørende, skulle turde tage kampen i EU-systemet om, at det selvfølgelig skal være sund fornuft, der sejrer?
Selvfølgelig skal man da have lov til at have et optjeningsprincip, der betyder, at folk ikke kan få fulde sociale ydelser her, eksempelvis børnecheck, før de har arbejdet i Danmark i, lad os sige, som vi foreslog sidst og fik igennem, 2 år.
Er det ikke en retsstat værdigt? vil jeg spørge statsministeren.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-10-08:
Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti indførte optjeningsprincipper.
Så skal vi tage stilling til det med den vurdering, som ligger fra Justitsministeriet, om, at det ikke holder – altså, vi kan ikke engang få vores eget justitsministerium til at synes, at det er en pragtfuld idé, fordi lovgivningen ikke holder.
Skulle vi så trække Danmark igennem en retssag, som vi er helt sikre på ville betyde, at vi sådan set ville blive nødt til at ændre det optjeningsprincip?
Det kan godt være, at hr. Kristian Thulesen Dahl synes, at det er en rigtig fin måde at gøre tingene på.
Regeringen har den opfattelse, at hvis vi ikke engang herhjemme kan argumentere sagligt og grundigt for, at det optjeningsprincip holder, bør vi ikke belaste Danmark med en sådan sag.
Det kan være, at hr. Kristian Thulesen Dahl synes, det er helt anderledes, men det er normalt ikke den måde, vi gør tingene på i Danmark, og jeg synes ikke, det er en god idé.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2013-10-08:
Hvis hr. Lars Løkke Rasmussen mener, at 2.000 kr. er ligemeget, fordi det ifølge Venstres formand jo bare er et par sko, kunne man jo godt spørge sig selv, om ikke de mest velhavende i det her land kunne få lov til at bidrage en lille smule mere til fællesskabet, for de fik råd til rigtig mange nye par sko til 2.000 kr. stykket, dengang hr. Lars Løkke Rasmussen og hans venner sad ved magten i Danmark.
Og som Venstres formand siger: Hvad pokker, det er jo bare et par sko.
Men mit spørgsmål går til statsministeren, og det handler om ældre.
Gennem det sidste lange stykke tid har vi igen og igen hørt om konsekvenserne af de meget store nedskæringer, der har været på ældreområdet.
Det er ikke mange dage siden, vi kunne læse, at omkring 60 pct. af beboerne på mange plejehjem i Danmark går med ble, bl.a. fordi personalet simpelt hen ikke har tid til at følge dem på toilettet.
Vi hører om hjemmehjælpsmodtagere, der får mindre og mindre hjælp, og der er næsten sket en fordobling i antallet af de såkaldt utilsigtede hændelser i plejeboligerne som f.eks. faldulykker og fejlmedicinering.
Tusindvis af stillinger i ældreplejen er skåret væk siden krisens start; alene på hjemmehjælpsområdet er 3.000 stillinger faldet bort.
Tine Rostgaard er professor på Aalborg Universitet, og hun udtalte i august i år til Ugebrevet A4: Færre ældre får hjemmehjælp, og de som gør, får mindre; bedre sundhed blandt ældre kan umuligt forklare faldet .
Der er færre penge til rådighed per ældre.
Den samlede service er blevet ringere.
Er statsministeren enig i, at servicen for vores ældre medborgere er blevet ringere som følge af det markante fald, der har været i antallet af hjemmehjælpstimer siden krisens start?
Og mener statsministeren, at det er en værdig behandling af vores ældre medborgere?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2013-10-08:
Tak for det.
Skal der lys i lampen?
Det kunne jo godt være.
Nå, klokken tæller.
Jeg vil gerne starte med at takke statsministeren for denne levende interesse i Venstres politik.
Den var der også i torsdags, og den er åbenbart blivende.
Jeg forstår det godt, for det skattesystem, vi har i dag, er jo det samlede resultat af vores skattereformer, både dem, vi lavede selv, dengang Socialdemokratiet sad på hænderne, og også den, vi lavede senest sammen – altså vores skattereform; den, vi lavede sammen.
Jeg vil også gerne kvittere for, at det er en skattereform, som rummer et voldsomt kurssving for Socialdemokratiet.
For da vi i sin tid indførte beskæftigelsesfradraget for at gøre det rimeligt at få mere ud af at arbejde frem for ikke at arbejde, var Socialdemokratiet imod.
Der stemte Socialdemokratiet jo imod.
Nu har vi så rigtigt nok lavet en skattereform sammen, som øger det.
Det er positivt.
Jeg tror, det er i 2023.
Men det rokker ikke ved, at der til den tid altså fortsat vil være 250.000 danskere, for hvem det ikke nævneværdigt kan betale sig at arbejde.
Der er 57.000 danskere, der har mindre end 1.000 kr. ud af at gå på arbejde.
Der er 14.000 danskere, der virkelig – for at bruge statsministerens eget udtryk – kan mærke, at de går på arbejde.
De kan nemlig mærke det ved at have mindre ud af det, end hvis de lod være.
14.000 danskere er et mærkbart tal.
Derfor glæder jeg mig selvfølgelig over de skridt, vi har taget sammen.
Jeg glæder mig over, at Socialdemokratiet har et nyt syn i regeringen, i forhold til da man var i opposition, på beskæftigelsesfradraget, men det rokker nu altså ikke ved, at jeg er nødt til at spørge statsministeren, om statsministeren, når vi så er færdige med det, vi har aftalt sammen, i år 2023 og har en situation, hvor en kvart million danskere ikke rigtig har noget ud af at gå på arbejde, så synes, at det er rimeligt.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-10-08:
Jeg har godt lagt mærke til, at hr. Lars Løkke Rasmussen er meget optaget af det her spørgsmål.
Man kan så stille sig selv det spørgsmål, hvorfor hr. Lars Løkke Rasmussen, da han selv havde mulighed for det og lavede en skattereform, ikke gik sådan klarere til værks i forhold til at forbedre deltagelseseffekten.
Det gjorde man jo ikke, da man selv skulle lave en skattereform.
Hvad betød det?
Jo, det betød, at en direktørfamilie med to børn fik en gedigen skattelettelse.
Hvad betyder det for de lavestlønnede?
Stort set ingenting.
Der kan man undre sig over, at hr. Lars Løkke Rasmussen ikke gik op i det dengang.
Det andet, man kan spekulere over, er, hvornår det her billede af, at det skulle kunne betale sig at arbejde, opstod.
For i de forhandlinger, vi har haft med Venstre, har det jo ikke været det, man var optaget af.
Der var man optaget af at give skattelettelser til de virksomheder, der opererer i Nordsøen.
Man var optaget af arveafgift, og man var optaget af lettelser i topskatten.
Så hvornår er det her brændende behov opstået?
For man må i hvert fald sige, at Venstre lover utrolig mange skattelettelser i øjeblikket.
Hvor er finansieringen?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2013-10-08:
Det opstod, dengang vi indførte beskæftigelsesfradraget imod Socialdemokratiets og i øvrigt også SF's stemmer – jeg tror, De Radikale stemte gult, sådan lidt på den ene og den anden side.
Det var der, det opstod, og vi har forfulgt det siden.
Det er jo også derfor, det var så beskæmmende, at regeringen lagde sig på den kurs at rive kontanthjælpsloftet ned og dermed altså skabe en situation, hvor det for tusindvis af mennesker simpelt hen ikke kan betale sig at tage et arbejde.
Så kan vi jo godt gå og snakke om, hvem der gjorde hvad dengang og nu.
Ja, ja, ja.
Man ryster på hovedet.
Jeg har lagt mærke til, at formanden har sagt, at man ikke må komme med mishagsytringer, men jeg kan jo høre det alligevel.
Man ryster på hovedet.
Det kan vi jo godt snakke om, men altså, fru statsminister, landet ledes jo herfra.
Vi er i den situation, hvor vi er nu, og jeg er rigtig glad for, at vi sammen har lavet en skatteaftale, som nedbringer det her tal fra 330.000 til 250.000, men det er ikke godt nok for mig.
Er det godt nok for statsministeren?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-10-08:
Jamen jeg undrer mig over, at hr. Lars Løkke starter med at huske lang tid tilbage om, hvad S og andre partier skulle have ment tidligere, men at vi, når vi så fremfører det, ikke behøver at gå så langt tilbage i tiden.
Hr. Lars Løkke skulle tage og vælge, hvilket argument han synes er vigtigt.
Jeg synes jo stadig, det flagrer i vinden: Hvad er det egentlig, Venstre går op i?
Når man laver en skattereform selv, er det jo i hvert fald ikke de lavestlønnede, man går op i.
Når man laver sin egen skattereform, giver man tårnhøje skattelettelser til dem, der har mest.
En direktørfamilie med to børn får over 100.000 kr.
Der har man ikke forklaret, hvordan det passer med den her nye måde at tænke på.
Hvordan er det lige – det kunne hr. Lars Løkke måske lige forklare os alle sammen – at en sænkelse af arveafgiften skal få de lavestlønnede til at komme ud på arbejdsmarkedet?
Hvordan er deltagelseseffekten af det?
Og da man sidst diskuterede det, gik man sådan set op i at øge topskattegrænsen.
Hvordan er det lige, at det er det, der betyder noget for dem, der har de laveste lønninger?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2013-10-08:
Jamen jeg kan fuldstændig bekræfte, at jeg ikke rigtig er i stand til at komme i tanke om en skat, som jeg synes er for høj.
Det er jeg faktisk ikke, og derfor har jeg det grundsynspunkt, at vi sådan set burde begynde at drive skatter og afgifter ned – nogle af dem for at sikre, at der kommer flere arbejdspladser, og det er f.eks. derfor, vi skal gøre det lettere at ejerskifte i en familieejet virksomhed, så der kommer nogle flere arbejdspladser, og nogle andre for at sikre, at de arbejdspladser besættes af danskere, også på lavtlønsområdet, og ikke bare af et stigende antal østeuropæere.
Og der må jeg sige, at jeg synes, det er lidt trist, at statsministeren ikke vil svare på mit spørgsmål.
Jeg har jo, kan jeg forstå, seks gange, hvor jeg kan spørge, og nu kan jeg så bare begynde at repetere det.
Når vi nu sammen har drevet tallet fra 330.000 ned på en kvart million, så det altså i 2023 er sådan, at det for en kvart million danskere ifølge regeringens egne tal ikke rigtig er forbundet med nogen nævneværdig gevinst at gå på arbejde, er statsministeren så tilfreds med det?
Eller ønsker statsministeren at være med til at tage nogle yderligere skridt, der sikrer, at det kan betale sig at arbejde?
Eller er det bare i orden, at det ikke kan betale sig at arbejde?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-10-08:
Det er jo rent faktisk lykkedes for en S-R-SF-regering at træffe meget store beslutninger, som betyder, at det kan betale sig at gå på arbejde.
Jeg kunne godt tænke mig at få en drøftelse med hr. Lars Løkke Rasmussen om de tal, han nævner her.
For jeg kunne høre på hr. Lars Løkke Rasmussen – det gjaldt sådan set også på det landsmøde, der har været her i weekenden – at man siger, at 330.000 danskere ikke har noget nævneværdigt ud af at gå på arbejde.
Kunne hr. Lars Løkke Rasmussen så fortælle mig, hvad det egentlig betyder at have noget nævneværdigt ud af at gå på arbejde.
For mere end halvdelen af de her 330.000 vil faktisk få mere end 2.000 kr. til sig selv om måneden ved at gå på arbejde.
Så jeg spørger hr. Lars Løkke Rasmussen: Mere end 2.000 kr. om måneden til sig selv, betyder det ikke noget i en helt almindelig lavtlønsfamilie?
Det tror jeg det gør, men det kan godt være, at hr. Lars Løkke Rasmussen ikke synes, at det er et nævneværdig udbytte.