runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Hækkerup (S), 2010-01-28:
Det er jo skønt, at man nu har tænkt sig at igangsætte en analyse.
Den kan vi jo så vente på bliver færdig.
Men hvor havde det dog været rart, hvis regeringen havde handlet med rettidig omhu og havde sat det i gang, allerede da vi så, at der var behov for det, og havde handlet, allerede da Socialdemokraterne og den øvrige opposition indkaldte til samråd i Folketingets Retsudvalg.
Tænk, hvor langt vi kunne have været nået, hvis regeringen bare havde handlet rettidigt.
Jeg kan ikke helt finde ud af, hvordan jeg skal forholde mig til, at hr. Tom Behnke står og sender en tak til de ansatte ved Kriminalforsorgen.
Hvis jeg skal være helt ærlig, så tror jeg, at de fleste helst vil være den tak foruden, for hvordan føles det egentligt at få en tak efterfulgt af en fyreseddel?
Det må være den samme oplevelse, de har på landets hospitaler, hvor hundredvis af ansatte bliver fyret – det er i øvrigt også under en konservativ minister – hvor man siger tak og derefter siger til de ansatte: Nu er du fyret.
Kan De Konservatives ordfører ikke forklare mig, hvad det skal gavne, at vi nu skal til at betale dagpenge til fængselsfunktionærer i stedet for at have dem i fængslerne, hvor de rent faktisk kan gøre en forskel?
Hvad er det egentlig, der er så fantastisk ved, at man nu skal ud at fyre næsten 100 ansatte i vores Kriminalforsorg?
Hvordan kan man bakke det op, samtidig med at man siger, at man anerkender, at der er problemer med både sikkerheden og med kvaliteten af indholdet?
Dennis Flydtkjær (DF), 2010-01-28:
Jeg sagde ikke noget om, at ansvaret udelukkende lå i Kriminalforsorgen, jeg sagde bare, at vi ikke herfra skal gå ind og detailplanlægge, hvordan man udfører sit arbejde.
Vi skal sørge for, at rammerne er der, og vi skal tage hånd om de problemer, der er.
Det mener jeg faktisk også at vi gør.
Vi tager jo netop ansvar ved bl.a. nu at gå ind og sige, at vi vil lave en analyse for at se, hvad det fremtidige behov på kapacitetsområdet, på sikkerhedsområdet er.
Vi går ind og kigger på, om det er en opadgående eller nedadgående tendens, og så må vi tage hånd om det ved måske at udbygge nogle fængsler osv.
Modsat Socialdemokratiet, som sidder på sidelinjen og skingert hele tiden bare råber problemerne op uden at komme med nogle løsninger, så tager vi faktisk ansvar, vi kommer med nogle løsninger, og vi får taget hånd om de her problemstillinger.
Karen Hækkerup (S), 2010-01-28:
Ja, det er jo desværre ikke nok, i forhold til hvad man skal ud at spare i indeværende år i Kriminalforsorgen.
Der skal man nemlig i gang med at spare 60 mio. kr., hvilket jo altså betyder det, som vi står og snakker om lige nu, nemlig at man skal nedlægge en hel masse stillinger.
Derfor synes jeg jo, det er mærkeligt nok, når Dansk Folkeparti siger, at de er med til at skabe rammerne, men at ansvaret ligger hos Kriminalforsorgen.
Hvad er det dog egentlig for en mærkelig holdning, at man sender aben videre?
Ansvaret ligger hos dem, der sørger for, at rammerne er til stede, og det er vel det politiske flertal, der er herinde – altså VKO og Liberal Alliance – der sørger for, at økonomien i Kriminalforsorgen svigter og ikke er god nok.
Påvirker det slet ikke Dansk Folkepartis ordfører, at når man laver de her spareøvelser, risikerer man altså, at de forbrydere, der kommer ud af fængslerne, er blevet endnu mere hårde, end de var, da de kom ind?
Kan Dansk Folkepartis ordfører oplyse, hvad der ligger af kroner og øre i den nye aftale, man er blevet enig med regeringen om, og også oplyse, om det er nye penge eller penge, der skal hentes ind ved effektivisering andre steder?
Dennis Flydtkjær (DF), 2010-01-28:
Jeg er fuldstændig enig.
Men som jeg sagde i min tale, er det Direktoratet for Kriminalforsorgen, som har ansvaret for det.
Vi skal jo ikke stå her og detailplanlægge, hvor mange procent man nu skal fordele på uddannelse og behandling, det må Kriminalforsorgen selv prioritere.
Det er ikke os, der skal gøre det.
Vi skal sørge for, at rammerne for at lave et godt stykke arbejde er der.
Forligspartierne har faktisk også lige her i går vedtaget at kigge på en udvidelse, kan man sige, og bl.a. at få foretaget en analyse af kapacitetsproblemerne og sikkerhedsforholdene, så udvidelsen bliver til gavn for både de ansatte og de indsatte og der bliver oprettet nogle flere lukkede pladser osv.
Vi er altså i gang med at tage hånd om problemerne.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-01-28:
Nej, vi har jo ikke foreslået, at der alene skal være 150 ekstra skolelærere og pædagoger.
Jeg tror også, vi må indse, at der skal nogle fængselsfunktionærer til.
Men det er jo vigtigt for at sikre, at de her bandemedlemmer vil bremse deres kriminalitet efterfølgende, at vi også gør noget ved dem, at vi får behandling i gang, at vi får uddannelse i gang.
Jeg ved ikke, om Dansk Folkepartis ordfører lagde mærke til, at der i søndags faktisk var en artikel med et tidligere bandemedlem – jeg tror, det var en HA-rocker – som netop pegede på, at der er behov for de her initiativer.
Derfor er det fuldstændig uforståeligt for mig, at man vælger at skære ned i en periode, hvor der faktisk er behov for mere.
Så vil jeg bare sige, at jeg tror, at Dansk Folkeparti er medvirkende til sådan en lidt giv og tag-agtig politik.
Først giver man nogle penge, og siger, at nu skal vi have reduceret alenearbejdet, men efterfølgende er også helt o.k., at man bare sparer en hel masse ansatte væk, hvilket i virkeligheden vil betyde, at der er flere, som så vil arbejde alene.
Jeg kan oplyse om, at man i Nyborg allerede på nogle vagter er så tyndt besat, at man må lade de indsatte slås færdig, når der er en konflikt, for man har simpelt hen ikke personalekræfter til at gribe ind.
Dennis Flydtkjær (DF), 2010-01-28:
Vi har meget forståelse for, at de ansatte i kriminalforsorgen har et arbejde, som gør, at det i nogle tilfælde kan være nogle meget pressede situationer, de kommer ud i.
Nogle af de ting, vi har fået ind i flerårsaftalen, er bl.a. også, at man vil undgå alenearbejde, og der er også nogle andre tiltag.
Det er noget, der også ligger os meget på sinde, nemlig at sørge for, at de ansatte har nogle ordentlige arbejdsforhold og så vidt muligt kan undgå at komme ud i de her pressede situationer.
Jeg har også noteret mig, at SF har sagt i pressen tidligere, at de synes, vi skal kigge på den her resocialisering.
Man synes, at vi skal skære de her besparelser væk, og man vil så i stedet for ansætte 150 folk.
Det skulle så typisk være pædagoger og folkeskolelærere.
Jeg synes omvendt, at det er lidt naivt at forestille sig, at man så kan sende en pædagog ind til et bandemedlem, så har de lige en time sammen, og så har vi et omvendt bandemedlem.
Det er helt klart, at vi skal prøve at undgå, at de får tilbagefald, at vi skal have recidivprocenten ned, men jeg tror ikke på, som SF har foreslået i pressen, at det nu er skolelærere og pædagoger, som skal ind i fængslerne og gøre arbejdet.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-01-28:
Jeg hæfter mig ved, at Dansk Folkeparti er rigtig glade for, at der kommer nogle initiativer i forhold til sikkerhed.
Det tror jeg måske også er nødvendigt.
Men noget af det, som vi i SF lægger rigtig meget vægt på, er den dynamiske sikkerhed, altså det, at vi har et fængselspersonale, som er veludhvilet, som har overskud og som har tid og ro til at tage sig af de indsatte og forebygge, at der kommer konflikter.
Det tror jeg virker ti gange bedre, end at man opstiller kameraer og hegn og nødkald og sådan nogle ting, selv om de ting selvfølgelig også kan have en berettigelse.
Jeg står igen med det føromtalte brev fra Herstedvester, men nu vil jeg godt tage udgangspunkt i en anden passage, hvor de ansatte siger: De indsatte skal ikke have respekt for os, fordi vi har stave, håndjern og sikringsceller, tåregas, peberspray og den slags, de indsatte skal respektere os, fordi vi har tid, overskud og overblik og tid til at tage os af den enkelte.
Hvad er Dansk Folkepartis holdning til, at de ansatte gerne vil have tid til at lave resocialiserende opgaver, men forventer med den spareplan, der nu ligger på bordet, at det får de ikke?
Karen Hækkerup (S), 2010-01-28:
Jeg bryder mig ikke om den afvisning, som Dansk Folkepartis ordfører kommer med og refererer til retsfølelsen.
Det drejer sig jo dybest set om, at de mennesker, som vi giver en straf, skal vi have tilbage i samfundet.
Det vil jeg komme ind på, når jeg selv kommer op på talerstolen om lidt som ordfører.
Det, jeg i virkeligheden gerne ville spørge Dansk Folkepartis ordfører om, er, når man efterlyser, at SF må redegøre for, hvad en længerevarende straf er, om Dansk Folkeparti så ikke kunne gøre det samme og redegøre for, hvad en kortere straf efter Dansk Folkepartis opfattelse er?
Det kunne jeg rigtig, rigtig godt ønske mig at den her regering ville være i stand til, ligesom man har gjort det med politiet, ligesom man har gjort det med domstolene.
Når der har været et behov for yderligere ressourcer, har man – godt nok efter noget tid – været parat til at give den.
Men når det drejer sig om Kriminalforsorgen, er det, som om interessen ikke rigtig er der, så kan de bare spare, og så er det ligegyldigt, at der bliver hårdere i fængslerne, at det bliver hårdere for de ansatte, og at det bliver værre for de indsatte.
Det har åbenbart ikke så meget med trygheden på gaderne at gøre, som er det argument, regeringen altid bruger, når man giver flere penge til politiet.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-01-28:
For at tage det sidste først: Det er jo klart, at det helt kommer an på forbrydelsen og forbrydelsens grovhed i de enkelte situationer.
Vi så gerne i Dansk Folkeparti, at der blev strammet meget op på netop straffene på flere områder, bl.a. seksuelle overgreb mod børn.
Det kommer selvfølgelig an på forbrydelsens grovhed, og det kommer an på de enkelte straffelovsovertrædelser, så det kan man ikke give et generelt billede af.
Med hensyn til at vi skal have de dømte ud i samfundet igen, så er det da korrekt, at det skal vi.
Men i Dansk Folkeparti mener vi bare ikke, at det her er måden at gøre det på, for vi skal også tage hensyn til retsfølelsen i Danmark.
Hvis det er, at man har begået et mord og har fået 5 år – man kan få fra 5 år, i hvert fald efter § 237 i straffeloven – så mener vi ikke, at man skal ud tidligere end det, som ellers er vilkårene.
Det samme gælder for fodlænker.
Det synes jeg faktisk er absurd i forhold til det, som vi gerne vil have, netop et retssamfund, hvor det er, at forbryderne bliver straffet.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2010-01-28:
Der må jeg sige til hr. Søren Krarup, at for det første er det ikke meningen, og for det andet er jeg ikke enig.
Jeg mener faktisk, at det vil gå stik modsat.
Jeg mener faktisk, at det er en styrke, at dem, der ønsker det, kan lægge sig sammen.
Og så vil jeg sige, at den største reform, der overhovedet er sket, er sket i København.
Den har jeg skrevet under på.
Der har jeg givet dispensation.
Efter flere års debat i det københavnske kirkeliv er der sket en meget væsentlig sammenlægning med bydelskirker osv., en helt anden struktur end tidligere, fordi store dele af København enten er beboet af mennesker, der ikke er medlem af folkekirken, fordi de tilhører andre trossamfund eller har meldt sig ud, eller fordi gamle beboelsesblokke er blevet erhvervsvirksomheder, banker osv.
Derfor var det helt nødvendigt med en meget stor reform i København.
Den er gennemført, og det var sandelig ikke de små sogne.
Så det her er ikke møntet på nogen specielt.
Det er møntet på, at dem, der gerne selv vil have nogle ændringer for at blive stærkere, kan gøre det uden at spørge mig.
Søren Krarup (DF), 2010-01-28:
Det er fuldstændig rigtigt, at i folkekirken skal kirkens orden naturligvis også følge folkets bevægelse, og de kirker, som kirkeministeren og jeg er vokset op med i København, er jo kirkefondskirker, som blev til omkring forrige århundredskifte på grund af industrialiseringen i København.
Man måtte naturligvis bygge kirker, når der kom så store sogne.
Det, der er det farlige ved det her forslag, er, at man altså i og for sig negligerer de små sogne og siger: I er alligevel så små, at I skal have lov til at lægge jer sammen, så I bliver større.
Det vil jeg betragte som et overgreb imod de små sogne.
De får mere eller mindre at vide, at de faktisk er opgivet, så nu kan de lige så godt gå sammen.
Line Barfod (EL), 2010-01-28:
Da vores ordfører på området, fru Johanne Schmidt-Nielsen, ikke kan være til stede, skal jeg på hendes vegne sige, at Enhedslisten helt principielt mener, at vi skal adskille kirke og stat, og derfor vil vi normalt undlade at stemme til forslag, der handler om kirkens indre anliggender, for det synes vi at kirken selv skal tage sig af.
Men dette forslag går ud på, at staten skal blande sig mindre i kirken, og derfor kan vi støtte forslaget.
Bente Dahl (RV), 2010-01-28:
Tak for det.
Jeg har så 5 års medlemskab af Kirkeudvalget, en periode med mange små lovforslag, som flere har nævnt, lap på lap på lap.
Der sker så mange positive ting derude i sognene, det er jeg slet ikke i tvivl om, men vi har altså en politisk opgave herindefra, der går ud på at sikre de gode og optimale rammer for menighedsrådsarbejdet i sognene.
Vi mangler stadig væk den samlede debat, den samlede videnindsamling, kunne man sige, indsamlingen af faktuel viden, som S, SF og Radikale Venstre foreslog med vores beslutningsforslag i 2009.
Vi mangler at få et samlet overblik, den brede debat, og vi mangler at få sammenhæng i alle de her mange lap på lap-lovforslag.
Der er ingen tvivl om, at samarbejde er godt.
Samarbejde er så godt, at der søges om dispensation fra gældende regler for at kunne gøre det endnu bedre, så det er fint.
Kirkeministeren har gang på gang givet dispensation fra reglerne for at efterkomme ønsker fra sognene, og det lovforslag, L 105, vi debatterer nu, er næsten en efterrationalisering.
Det er fint nok, det er godt at få samarbejdet formaliseret, at få bedre rammer for samarbejdet.
Nu er der en del menighedsråd, som arbejder ud fra den dispensation, de allerede har fået.
Det er et meget tæt samarbejde, det kan være om en fælles kasse, en fælles præst, en fælles medarbejder m.m.
Nogle har etableret et fælles menighedsråd, pastoratsråd.
I et flersognspastorat er det ikke altid lige klart, hvorfor en sognegrænse går, hvor den går, og det mener vi er fint.
Men derfor vil vi også under udvalgsbehandlingen gerne have belyst muligheden for at kunne udskrive valg til pastoratsråd, hvor det ønskes.
I en af Kirkeministeriets betænkninger, den om folkekirkens lokale økonomi, foreslås det: »Det fælles menighedsråd kan enten være valgt med sognene som valgkredse ... eller – efter dispensation – af medlemmerne i menighedsrådskredsen under ét.
Modellen med valgkredse kan være nødvendig for at give det lille sogn sikkerhed for repræsentation i menighedsrådet, men på længere sigt vil det i de fleste tilfælde svare bedre til intentionerne bag etableringen af fælles menighedsråd, at medlemmer blev valgt under ét.
« Den mulighed vil vi gerne have undersøgt i udvalgsarbejdet.
Rasmus Jarlov (KF), 2010-01-28:
Modsat de andre ordførere vil jeg ikke nævne, hvor længe jeg har siddet i Kirkeudvalget, det er ikke så voldsomt længe.
Men jeg vil godt sige, at folkekirken for konservative er en grundpille i vores samfund.
Det er en kulturbærende institution, som er vigtig for sammenhængskraft og kontinuitet i Danmark.
Derfor er det også vigtigt for os, at vi har en funktionsdygtig folkekirke, og det er det, som vi mener det her lovforslag hjælper med til.
Grunden til lovforslaget blev lagt under den konservative kirkeminister Torben Rechendorff, og muligheden for, at flere sogne kan have et fælles menighedsråd, har så kørt som en dispensationsordning i mange år.
Det er en succes, for der er mange menighedsråd, der vurderer, at det er godt for dem, og det er derfor på tide, at vi får gjort den her mulighed permanent og lovfæstet, i stedet for at det kører som en dispensationsordning.
Indtil jeg hørte hr. Søren Krarups tale for lidt siden, havde jeg ikke hørt ret mange indvendinger mod forslaget, og jeg har også noteret, at der har været meget, meget bred opbakning til det i høringssvarene.
Efter at vi har fjernet muligheden for at lave fælles menighedsråd på tværs af pastorater, har der, så vidt jeg har kunnet læse mig til, ikke været voldsomme indvendinger fra interessenterne.
Det lægger vi meget vægt på, og det synes vi er meget positivt.
Jeg forstår godt hr. Søren Krarups forbehold over for en modernisering af folkekirken og faren for at miste den lokale tilknytning, men lægger altså stor vægt på, at det jo stadig er menighedsrådet, som må antages at have de samme interesser, som tager beslutningen om, hvorvidt man ønsker at slå sig sammen med det andet sogn.
Vi støtter varmt forslaget.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2010-01-28:
Den kirkeudvalgsformand er nu minister, og nu står vi så med lovforslag nr. 16 fra ministeren på dette område.
På en måde, uden at jeg vil tillægge ministeren motiver eller intentioner, som ministeren ikke har, så tror jeg, at ministeren har allermest lyst til slet ikke at lave al den lovgivning på folkekirkens område, men det er jo nødvendigt for at få tingene til at fungere derude, som vi også har hørt.
Og for ikke at gentage alt det, den socialdemokratiske kirkeordfører, fru Karen Klint, har fremført, så vil jeg bare sige, at det ville være så stor en lettelse, hvis vi kunne få den store og dybe og brede diskussion af, hvad det er for nogle reguleringer, som folkekirken har brug for, for det er i og for sig en mærkværdighed, at vi skal blive ved at se en optrapning af små kirkeforslag her i Folketingssalen i stedet for at turde tage den store, brede debat.
Men når det så er sagt, så kan SF støtte dette forslag, som er ganske lille, men som er en nødvendig regulering af folkekirken.
Søren Krarup (DF), 2010-01-28:
Som jeg svarede, så er der efter min erfaring overhovedet ikke noget problem.
Det kan da godt være, at man skal skubbe lidt til folk, før man får dem til at gå ind i et menighedsråd, men så gør de det jo også, netop fordi der er liv, fordi der er en folkelig samhørighed, en sognemenighed, som de føler sig som en del af, og som de derfor også vil værne.
Jeg vil sige, at man måske også fra de kirkelige myndigheders side så skulle være forsigtig med ikke at dynge for mange administrative ting i hovedet på de stakkels mennesker.
En stakkels menighedsrådskasserer jo i dag kan sidde med byrder, som virkelig er tunge, og det skulle vi måske være lidt forsigtige med at læsse på ham.
Jeg vil sige, at folkekirken gudskelov er den folkelige virkelighed Danmark, og der er, siger jeg med fyrretyve års erfaring, liv i folkekirken.
Karen J. Klint (S), 2010-01-28:
Jeg er meget enig i, at der er liv i folkekirken, men spørgsmålet er, hvordan vi får rekrutteret medlemmer til menighedsrådene til nogle af de byrder og til de opgaver, man har der, for uanset hvor mange der benytter folkekirken, eller om man har nogle andre aktiviteter end selve forkyndelsen i folkekirken, så er der nogle praktiske opgaver, som de valgte skal tage sig af.
De er arbejdsgivere for de andre ansatte end præsten, og det er jo de opgaver, det er svært at rekruttere frivillige til ved siden af det kirkearbejde, de gerne vil lave.
Det hjælper jo ikke noget, at folk gerne vil gå i kirke, hvis der ikke også er nogen til at passe de praktiske opgaver.
Så hvad er Dansk Folkepartis bud på, hvordan vi rekrutterer hænder til alle de opgaver, som menighedsrådet har ved siden af de opgaver, præsten har?
Søren Krarup (DF), 2010-01-28:
Jeg har det svar til fru Karen J. Klint, at der er liv i sognet.
Der er liv i sognet, og det i det liv – måske kan man sige: et meget stilfærdigt, meget nedtone liv – der bærer folkekirken.
Al den interesse i at skabe liv eller livlighed er en trussel mod folkekirken.
Jeg er lige ved at sige, hvis jeg skal være lidt grov, at det er Indre Missions gamle taktik, at man hele tiden skal have folk til at agere på en eller anden måde.
Jeg siger efter fyrretyve år i et landsogn: Der er liv i sognet.
Det kan godt være svært somme tider at finde folk, som måske vil gå ind i menighedsrådet, det kræver måske en lidt kraftig impuls fra f.eks. formandens side, men det er ikke noget problem.
Der er liv i folkekirken.
Karen J. Klint (S), 2010-01-28:
Jeg vil gerne spørge hr. Søren Krarup, om hr. Søren Krarup har andre bud end det lovforslag, vi drøfter i dag, på, hvad der skal til for at få mere liv ind i sognene.
Det handler jo om at få noget handlekraft ind, så der kommer aktiviteter i sognene, og kunne det så ikke være en fordel, at man samler kræfterne på tværs af nogle sognegrænser, hvis der ikke melder sig handlekraftige mennesker nok i et sogn?
Og hvis det ikke er en af metoderne, har Dansk Folkeparti så en alternativ metode til at give mere liv og kraft i sognet?
Søren Krarup (DF), 2010-01-28:
I anledning af dette lovforslag om ændring af lov om menighedsråd og lov om folkekirkens økonomi føler jeg trang til at begynde med et meget enfoldigt spørgsmål: Hvad er folkekirken?
Svaret er: Folkekirken er den danske evangelisk-lutherske kirke, der er organiseret i sogne.
Men hvad er et sogn?
Et sogn er en inddeling af folket i ganske bestemte geografiske områder, som for manges vedkommende går tilbage til middelalderen, og hvor man sogner, dvs. søger samme kirke.
De slår måske i længden folkekirken i stykker, de gør folkekirken til en ufolkelig velsmurt organisation, som blot er uden folkelig rod og sammenhæng.
Det er klart, at i den virkelighed, vi lever i, bliver mange sogne på landet meget små, og myndighederne fristes derfor til sammenlægning og kirkelige ændringer i nemhedens og effektivitetens navn.
Mange små sogne bliver lagt sammen med andre sogne til større enheder.
Sådan gik det mit gamle sogn, der kun var stort i udstrækning, ikke i folketal, og som nu er lagt sammen med et større bysogn.
Det har betydet sognets død.
Det er en kirkelig og folkelig ulykke.
Med baggrund i sådanne oplevelser er jeg meget skeptisk over for dette lovforslag om i effektivitetens navn at slå to eller flere menighedsråd sammen til et fælles menighedsråd.
Kirkeministeren vil kunne svare, at der jo i forvejen er en dispensationsmulighed.
Javist, men dispensationen er jo en understregning af det normale og gældende.
Dispensationen fastholder sognet.
At ophæve dispensationer er en udvikling i retning af at nedlægge sogne og at skabe storsogne, og begge dele skader menigheden og dermed folket og dermed folkekirken.
Vi synes, at det er i orden at lette samarbejdet mellem stiftsøvrighed og provstiudvalg.
Vi er derfor ikke venlig stemt over for tendensen og meningen med dette lovforslag.
Vi vil ikke uden videre sige ja til det.
Vi vil som nævnt heller ikke sige nej til alle dele af det, men vi håber, at vi sammen med regeringen og Folketinget kan finde frem til en løsning, der tjener folkekirken og ikke kun effektiviteten.