Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-03-02:
En del af talen er rettet mod vores nye sundhedsminister, og den handler om, at vi selvfølgelig netop skal have fulgt op på den satspuljeaftale – som Venstres ordfører også rettelig har været inde på det – som vi indgik for 2 år siden i satspuljeaftalerne på alkoholområdet.
Faktisk har der over en 5-årig periode været afsat 147 mio. kr. netop til at sikre en god kvalitet i alkoholbehandlingen.
Og vi har i satspuljeregi besluttet, at der skal være en ensartet høj kvalitet i behandlingen.
Vi er sådan set enige med forslagsstillerne i, at det haster med at følge op på disse beslutninger, men er selvfølgelig så også glade for at høre ministerens ord i dag om, at man er tæt på at være i mål med et udkast til en godkendelsesordning, der nu bliver sendt i høring.
For at alle kan følge med i den debat, som foregår, vil jeg da godt gengive noget fra de to aftaler, der er blevet indgået.
I 2008 blev der afsat fire gange 30 mio. kr. til sikring af behandlingen af de mest belastede udsatte alkoholmisbrugere.
De 30 mio. kr. er blevet afsat som et permanent træk til fordel for kommunerne, som jo har overtaget alkoholbehandlingen, og som en slags erstatning for de fripladser, som vi tidligere havde på nogle udvalgte døgnbehandlingssteder, og som der tidligere var adgang til.
Mange spørger i dag, hvordan de midler er blevet udmøntet, og det er en af de ting, som Socialdemokratiet gerne spørge lidt ind til, når vi kommer til udvalgsbehandlingen.
I 2009 afsatte satspuljepartierne 27 mio. kr., hvoraf de 10 mio. kr. skal bruges i år, og de skal bruges til – citat fra aftalen – at styrke kvaliteten i den kommunale alkoholbehandling, bl.a. ved medinddragelse af familien.
Nu kommer jeg så til det, som dagens beslutningsforslag handler om, og det er jo godkendt kvalitet i behandlingen.
Det havde vi jo netop også med i aftalen fra oktober 2008, og i den står der – og jeg citerer – at satspuljepartierne ønsker en ensartet høj kvalitet i alkoholbehandlingen og er derfor enige om, at der bør etableres en kommunalt baseret godkendelsesordning og et kommunalt baseret tilsyn med både private og offentlige alkoholbehandlingssteder.
Vi glæder os selvfølgelig til at se, hvordan kommunerne så vil modtage det udkast, de får over, for det er jo selvfølgelig også vigtigt, at det er noget, de kan bruge.
Sikringen af kvalitet i alkoholbehandlingen er jo ønsket af de allerfleste aktører, og de udbydere, der ikke lever op til kvalitetskravene, skal jo enten oppe sig eller lukke.
De skal mødes med mere information og hjælp fra arbejdsplads og venner og familie, så de kan få ændret adfærd, inden de har fået varige skader af misbruget.
Et af problemerne er jo nemlig, at rigtig mange ikke ser sig selv som værende ude i et misbrug, selv om de blot kunne tælle efter og måske selv se, i hvilket omfang de overskrider Sundhedsstyrelsens anbefalede grænser, som er på 14 genstande om ugen for kvinder og 21 for mænd.
De fleste borgere – som måske også mig selv – forholder sig jo imidlertid sjældent til deres eget forbrug, men måske mere til, at en misbruger er sådan en, der ligner ham, der sidder nede på bænken, altså en udsat person.
Sådan betragter de fleste af de jo omkring 500.000 storforbrugere af alkohol med rette ikke sig selv, og derfor skal vi selvfølgelig heller ikke have ens tilbud på området.
Men det, der skal gøres attraktivt, er selvfølgelig, at man har forskelligartede tilbud på alkoholområdet, men at de hver for sig har en kvalitet, der gør, at vi med sindsro kan sende folk ud til behandling og vide, at de er i god varetægt hos de behandlere, der er ude rundtomkring.
Nogle gange har vi jo altså set, at folk med alle hånde gode intentioner opretter behandlingstilbud med udgangspunkt i alt muligt, også religiøst, og det er altså ikke altid til borgerens bedste.
Kvaliteten skal altså være god i alle typer af tilbud.
Det betyder ikke, at man skal droppe ambulante tilbud, men de kan bare ikke stå alene.
De skal suppleres med heldagstilbud og nogle gange døgnbehandlingstilbud, så de hver især får lige den behandling, der virker bedst i vedkommendes situation og med vedkommendes behandlingsbehov.
De muligheder har vi i fællesskab afsat midler til, og det forventer vi at ministeren og Sundhedsstyrelsen er garanter for bliver sat i værk.
Og jeg vil egentlig godt som en lille tilføjelse sige, at for os er det også vigtigt, at der kommer lidt styr på de satspuljefinansierede døgnpladser, for der har været hul, hvor det har været svært at se, om kommunerne rent faktisk førte tilsyn med dem eller ej, eller om folk bare groft sagt sejlede i deres egen sø, efter at staten havde været inde over. Der er måske også behov for, at vi ser lidt på den medicinske behandling og på, hvor godt den hænger sammen med den sociale del af alkoholbehandlingen, således at folk ikke oplever, at det er et todelt tilbud, de får, og at det, lægen gør på det ene område, overhovedet ikke er i overensstemmelse med det, behandlerne på det andet socialfaglige område siger.