runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Espersen (DF), 2016-01-22:
Det er min egen skyld, fordi jeg begyndte at tale om mit vaklende helbred.
Men tak for håbet, det har vi trods alt alle sammen.
Men tak for i dag, og tak for debatten.
Jeg tror, det ville løse problemet, hvis selvstyret nu fik et gult kort og der blev sagt: Nu er det gået sådan, så træls, i 30 år, og nu ser vi gerne, at det her ophører.
Et gult kort har altså effekter, og vi har i Folketinget, som jeg også siger, og specielt i regeringen jo altså en forpligtelse til at holde øje med, at det her bliver overholdt.
Så ja, jeg tror faktisk, det vil have en effekt.
Det kan somme tider sætte skub i nogle ting at få et gult kort.
Det har virkelig hjulpet.
Jeg tør næsten ikke sige tak for i dag.
Karen Ellemann (V), 2016-01-22:
Lad mig starte med at erklære mig fuldstændig enig i, at når man konstaterer, at en tredjedel af børnene i et lands befolkning er i mistrivsel, så sidder man det jo ikke overhørig.
Så handler man, og så gør man noget ved det, og så insisterer man på, at resultaterne begynder at komme.
Og ja, jeg mener også, at det skal vi begynde at se resultater af.
Når jeg så samtidig mener, at man er på rette spor, så er det, fordi den fremstrakte hånd fra Danmark jo er taget imod.
Vi har et samarbejde, vi har et stærkt samarbejde og et fornuftigt samarbejde, og rækken af initiativer, som jeg redegjorde for i min besvarelse af forespørgslen, tydeliggør det.
Nu har meget af debatten handlet om et rejsehold eller en taskforce, eller hvad vi nu kalder det.
Altså, man har i november måned – det er ikke særlig mange måneder siden – i Grønland åbnet en ny central rådgivningsenhed.
Det er jo lige præcis det, som vi har talt om som et af de her elementer, der kommer langt tættere på, i forhold til hvordan sagsbehandlingen og indsatserne skal håndteres.
Karin Nødgaard (DF), 2016-01-22:
Jeg hører ministeren sige, at udviklingen skal gå fremad, og det er jo rigtig fint.
Men så vil jeg også gerne høre, om ministeren synes, at det egentlig er gået hurtigt nok fremad med at få en mere positiv situation i Grønland.
Altså, når vi stadig væk hører, at det er 5.000 børn ud af 15.000 børn ud af en befolkning på 50.000, så er det jo alarmerende.
Hvis man sammenlignede det med forhold i Danmark, hvis man tog den samme procentdel af den danske befolkning, ville det jo være et enormt stort antal børn, der ville være udsat.
Jeg ved jo som socialordfører, at når vi har nogle af de her sager med udsatte børn, så reagerer vi hurtigt, og vi bliver alle sammen meget fortørnede, og vi sætter ting i værk og laver lovændringer osv.
Søren Espersen (DF), 2016-01-22:
Tak til ministeren.
Jeg synes altså ikke, det er i orden, minister, at relativere det her ved at sige, at vi jo også har sådan nogle sager her i Danmark.
Altså, de tal, der er for Grønland, er jo i nordisk regi helt unikt, eventyrligt høje, og det er sagt på en negativ måde.
Altså, når Grønland har 37 gange så mange pædofilisager som Danmark, er det altså ikke uinteressant.
Når over halvdelen af samtlige graviditeter i Grønland ender i provokeret abort, er der tale om helt groteske tal.
Så jeg synes ikke, det skal relativeres; jeg synes, det ville være en skam at gøre det.
De problemer, vi har her, skal vi løse – bestemt – men de er ikke noget i sammenligning med det her.
Jeg havde håbet på, at det her kunne ende med et gult kort – for ellers kan vi stå her igen om 5 år, men det kan vi jo vende tilbage til – altså et eller andet med: Sker der ikke en eller anden positiv ændring inden for de næste, lad os sige 3 år, vil Danmark gribe ind.
Hvis ikke det sker, har jeg en frygt for, at det går, som det plejer.
Karen Ellemann (V), 2016-01-22:
Jeg mener, det er afgørende vigtigt, at vi holder fast i lige præcis den respektfulde tilgang til det: at her samarbejder vi.
Vi har dialog, og vi udviser gensidig respekt.
Faktisk er jeg helt glad for, at hr. Søren Espersen siger: Lad være med at relativere til danske forhold, for vi klarer det selv i Danmark.
Det er en god pointe, og sådan skal man også klare det i Grønland.
Og dermed er det helt på sin plads at relativere diskussionen
Søren Espersen (DF), 2016-01-22:
Jo, men nu er der altså gået 30 år.
Og stadig væk må jeg præcisere, hvad statsministeren har sagt: »Selv om der er tale om et overtaget sagsområde, er det stadig regeringen, som i forhold til den internationale organisation har påtaget sig den folkeretlige forpligtelse.« Det har nu varet i 30 år, og der er jeg nødt til at spørge: Hvor længe skal det så vare?
Hvad er langsigtede løsninger?
Hvor mange år skal det her vare?
Skal vi igen om 5 år, hvis vi stadig væk er i live,
have den her diskussion?
Karen Ellemann (V), 2016-01-22:
Det vil jo være utopi at tro, at ethvert land vil være fuldstændig forskånet for omsorgssvigtede børn.
Det ville da være fantastisk.
Så ja, vil jeg sige til hr. Søren Espersen, vi bliver ved med at have den her diskussion.
Vi bliver også ved med at have diskussionen om de danske sociale forhold.
For der vil altid være sager, og vi vil altid være frustreret over sager med omsorgssvigtede børn og vil til hver en tid kunne sige, at én sag er én sag for meget.
Men det at insistere på samarbejdet er det, jeg som landets socialminister vil vedblive med at gøre.
Og jeg har allerede i min forholdsvis korte ministertid i denne omgang afholdt to møder med den grønlandske socialminister, så det vidner om en insisteren, som jeg også i høj grad oplever at min grønlandske kollega er enig med mig i.
Det er jo derfor, jeg heldigvis kunne redegøre for den lange række af initiativer, man foretager sig fra Grønlands side.
Og jeg har en forventning om, at det vil forbedre vilkårene, og at vi vil se en positiv udvikling.
Det kunne alle være tjent med.
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2016-01-22:
Mange tak til socialministeren for at tage det her rigtig alvorligt, det er i hvert fald sådan, jeg tolker udmeldingen.
Det her handler i høj grad om balance, balancen mellem et dansk og et grønlandsk ansvar, og det handler også om at nuancere billedet, i forhold til at der findes to tredjedele, som er velfungerende, har det rigtig godt og trives rigtig godt i Grønland.
Vi ved også, at der blandt de 5.000 børn, som vi taler om i dag, også er rigtig mange, som har en robusthed, en resiliens, en evne til at lykkes på trods af de svære opvækstvilkår, som de vokser op under.
Jeg synes også, det er rigtig vigtigt, at man balancerer billedet, i forhold til at det ikke kun bliver det officielle billede, men at man netop også har mulighed for måske at tale med børnetalsmanden i Grønland for også at få et andet billede af det og få nuancerne med i forhold til de udfordringer, som der er, for børn og unge i Grønland.
Så det vil jeg opfordre socialministeren til at gøre.
Karen Ellemann (V), 2016-01-22:
Jeg er beriget af at have et fornuftigt og godt samarbejde med bl.a. fru Aaja Chemnitz Larsen og får gode indspark til, hvad man kan gøre.
Jeg værdsætter den erfaring, som fru Aaja Chemnitz Larsen bibringer det danske Folketing og den danske regering, med hensyn til hvordan man opnår et godt og stærkt samarbejde, et samarbejde, der giver resultater, for det ønsker alle.
Hvad angår den opfordring, som jeg hører fru Aaja Chemnitz Larsen komme med her, vedrørende min mulighed for også at have en dialog med den grønlandske børnetalsmand, vil jeg med det samme gerne bekræfte, at jeg meget gerne tager den.
Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2016-01-22:
Det er jeg meget glad for at høre.
Hvad angår Kim Kielsen, som du henviser til har udnævnt 2016 til børnenes år, må jeg desværre konstatere, at der ikke rigtig er nogen nye tiltag i den nytårstale, som han kom med, og at han opremser en række eksisterende tiltag, og det synes jeg selvfølgelig er bekymrende.
Jeg synes, man skal forholde sig kritisk til det, så det ikke bare forbliver en fin hensigtserklæring.
Der må også ligge noget handling i det, at man udnævner 2016 til børnenes år.
Det vil jeg gerne høre socialministerens kommentar til.
Karen Ellemann (V), 2016-01-22:
Tak for spørgsmålet.
Så til det vil jeg sige: Vel vidende at fru Aaja Chemnitz Larsen i den sammenhæng tilhører oppositionen, minder jeg om, at man i den her sammenhæng husker på det, som fru Aaja Chemnitz Larsen selv var inde på tidligere, nemlig at man ikke lader partipolitiske diskussioner gå i det her forhold.
Søren Pape Poulsen (KF), 2016-01-22:
Jamen jeg vil sådan set gå direkte til konklusionen, nemlig at vi kan støtte forslaget og finder det helt naturligt, at der er en parallelitet mellem, hvad der gælder ved de danske domstole, og hvad der skal gælde internationalt.
Derfor støtter vi forslaget.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-01-22:
Jeg vil gerne spørge ordføreren, hvad ordføreren mener om, at der også i det her lovforslag bliver ført det princip videre, at strafudmålingen skal være højere, hvis voldtægten begås af en, man ikke kender, altså at der bliver lagt en straf til, hvis det f.eks. foregår på åben gade og begås af en person, man ikke kender.
Jeg fik måske udtrykt mig lidt ukonkret eller upræcist, men der står i lovforslaget, og jeg vil gerne lige læse op: »At der er tale om et overfald, f.eks. ved at offeret udsættes for et pludseligt angreb på et offentligt sted, hvor offeret færdes alene, eller i eget hjem, hvor gerningsmanden er trængt ind, vil imidlertid i almindelighed udgøre en skærpende omstændighed ...
Det kan jo lyde intuitivt rigtigt, at der skal være en højere straf, hvis du bliver overfaldt på åben gade, men al forskning viser, at det kan være mere traumatiserende at blive voldtaget af en, som du rent faktisk stoler på og har tillid til.
Trine Bramsen (S), 2016-01-22:
Jeg medgiver til fulde, at det her er en svær problemstilling, og at det er svært at diskutere rimeligheden i at gøre forskel på overgrebene, men det, som jeg hæfter mig ved, er jo, at der til enhver tid sidder en dommer, der i sidste ende skal vurdere det konkrete tilfælde.
Så derfor vil man i alle tilfælde tage udgangspunkt i det konkrete overgreb, hvordan det er begået og i hvilken kontekst, og på den baggrund udmønte straffen.
Det synes jeg er rimeligt.
Tilde Bork (DF), 2016-01-22:
Her behandler vi et lovforslag, der har til hensigt at skærpe straffen for voldtægt og for samleje med børn under 15 år ved udnyttelse af fysisk eller psykisk overlegenhed.
Dette er et positivt tiltag fra regeringens side, da det nuværende strafniveau ikke afspejler, hvor alvorligt et sådant overgreb kan være.
Den slags overgreb er en af de værste krænkelser, man som person kan opleve, og desværre ser vi ofte, at ofrene efterfølgende får både fysiske og psykiske men.
Samtidig synes vi i Dansk Folkeparti, at det er positivt, at lovforslaget lægger op til en skærpelse af straffen for falske anklager om voldtægt, da falske anklager kan have alvorlige konsekvenser for den involverede part i form af f.eks. fængselsstraf.
I Dansk Folkeparti havde vi dog gerne set, at regeringen havde valgt at skærpe straffen for voldtægt yderligere.
Men det er trods alt et skridt på vejen, og derfor kan vi også støtte forslaget.
Vi vil samtidig glæde os til udvalgsbehandlingen, og så glæder jeg mig også personligt meget til at se de øvrige initiativer, som regeringen vil følge op med for at sikre de bedste vilkår for ofrene.
Britt Bager (V), 2016-01-22:
Vi førstebehandler i dag lovforslaget om ændring af straffeloven.
Det er et lovforslag, der for det første har til formål at skærpe straffen for voldtægt og for det andet har til formål at skærpe straffen for samleje med et barn under 15 år.
Voldtægt og overgreb mod børn er nogle af de mest forfærdelige forbrydelser, der findes.
Det er der ingen her i salen der kan være uenige i.
I begge tilfælde bliver offeret udsat for en alvorlig krænkelse, og det har ofte enorme konsekvenser, i lang tid efter selve overgrebet har fundet sted.
Regeringen har for længst slået fast, at den ønsker at føre en kontant kurs over for voldtægtsmænd.
Den kontante kurs afspejler sig nu i et forhøjet strafniveau.
Strafskærpelserne er et skridt i den helt rigtige retning, og det afspejler i høj grad Venstres holdning til den her form for overgreb.
Med andre ord vil de personer, der kommer med falske anklager, også mærke en skærpet sanktion.
Det mener Venstre er en logisk konsekvens af, at man skærper straffen for voldtægt, for på samme måde, som voldtægt er en alvorlig forbrydelse, er en falsk anklage for voldtægt alvorlig og intimiderende for den person, der bliver falsk anklaget.
Det mener vi i Venstre at det her forslag på fornuftig vis afspejler, og på den baggrund støtter vi naturligvis forslaget.
Trine Bramsen (S), 2016-01-22:
Vi støtter forslaget, som det ligger her.
Vi anerkender til fulde, at det er en uhyggelig svær problemstilling, vi diskuterer her, men vi støtter forslaget som det ligger.
Lovforslaget her vil ændre kriterierne for, hvornår der kan ydes retshjælp i forbindelse med klagesager indgivet til internationale klageorganer.
Der er sket en stor stigning i antallet af klagesager ved internationale klageorganer, også i antallet af sager, som rejses uden det, man kan betegne som rimelig grund.
Danmark yder som et af de få lande i verden økonomisk retshjælp til personer, der klager over Danmark til internationale klageorganer – retshjælp, der betales af de danske skatteydere.
Og kriterierne for, hvornår man kan få hjælp, er langt mindre restriktive i disse sager, end når der søges om fri proces ved de danske domstole.
Det er værd at bemærke, at Danmark er et af de få lande, der har så lempelige krav til ydelsen af retshjælp, og derfor er det ikke helt urimeligt at ændre kriterierne for, hvornår man kan få økonomisk støtte.
Ændringerne i lovforslaget indebærer, at der alene vil kunne ydes retshjælp, hvis klageren har en rimelig grund til at føre sagen.
Som nævnt er det også betingelsen for at få fri proces ved de danske domstole.
Konkret vil det være Civilstyrelsen, der som første instans skal træffe afgørelse i sagerne og dermed vurdere, om der er en rimelig grund til at føre sagen, og Procesbevillingsnævnet vil være uafhængig klageinstans.
Vi Socialdemokrater kan støtte forslaget.
Vi mener, at det er rimeligt, at der gælder de samme regler ved danske domstole som ved internationale klageorganer – dels er der et urimelighedsaspekt i, at der altså er forskellige regler i sagerne, dels er der en række uhensigtsmæssigheder forbundet med den lempelige adgang til retshjælp ved de internationale klagesager.
Størstedelen af klagesagerne vedrører nemlig udsendelse af afviste asylansøgere, og det vil sige, at der er tale om sager, hvor de har været hele vejen igennem det danske asylbehandlingssystem, hvor først Udlændingestyrelsen og derefter Flygtningenævnet har vurderet, at den pågældende ikke skal have asyl.
Derved kan klagen give de afviste asylansøgere et håb om, at deres sag kan ændres, uden at der egentlig er en rimelig chance for det – dels kan advokater tænke i at få afviste asylansøgere til at indgive grundløse klager, da advokater har økonomisk vinding af dette, dels går der enormt lang tid, før sagerne er afgjort.
Det er naturligvis ikke hensigtsmæssigt.
Fra Socialdemokraternes side kan vi støtte forslaget her i dag.
Vi synes, det er rimeligt, at retshjælpen vedrørende de internationale klageorganer kommer til at ligne den proces, der gælder for de danske domstole.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-01-22:
Dette lovforslag indfører nye betingelser for at få retshjælp til at indgive og føre klagesager mod Danmark ved internationale menneskeretlige klageorganer.
Med lovforslaget tilføjes der et krav om, at klageren skal have rimelig grund til at føre sagen.
Da jeg før stillede spørgsmålet om en rimelig grund til hr. Simon Emil Ammitzbøll fra Liberal Alliance og også gerne vil tage det op med ministeren, vil jeg ud over et svar om parallelitet måske også gerne have det udfoldet lidt mere, for det jo er noget, som Advokatsamfundet i sit høringssvar går op i.
Når det kommer fra Advokatsamfundet, synes jeg, vi bliver nødt til at have en diskussion om det.
Jeg synes også, det gør indtryk, at en lang række organisationer, som vi i hvert fald i SF normalt lytter til på det her område, har stillet kritiske spørgsmål og indleveret kritiske høringssvar.
Det er bl.a. Institut for Menneskerettigheder, SOS mod Racisme, Dansk Flygtningehjælp, Retspolitisk Forening, Foreningen af udlændingeretsadvokater og Advokatrådet.
I høringsoversigten har ministeriet og ministeren så kommenteret nogle af de kritikpunkter, dog ikke fyldestgørende i min optik, og det er noget, som vi også vil tage op med ministeren i udvalget.
Jeg synes, der er grund til at fremhæve nogle udpluk af nogle af høringssvarene.
I Dansk Flygtningehjælp siger de: »Dansk Flygtningehjælp finder det afgørende for ordningen, at vurderingen af, hvorvidt der er rimelig grund til at føre en klagesag ikke bliver for restriktiv, og at der i vurderingen tages højde for sagernes meget alvorlige karakter.«
De skriver endvidere: »Der henvises her til, at sagerne omhandler risiko for udsendelse til forfølgelse, tortur eller umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf.« Dansk Flygtningehjælp mener således, at der bør tages konkret stilling hertil i de enkelte sager, og at man ikke på forhånd bør udelukke disse sager i forhold til retshjælp.
Så vil jeg også gerne ligesom min kollega fra Alternativet høre ministerens kommentarer til de meget konkrete anbefalinger, som Institut for Menneskerettigheder har.
Der fremhævede fru Josephine Fock visse anbefalinger, og jeg vil fremhæve et par andre, nemlig at retshjælp kun afvises, hvis det er åbenbart, at klager ikke opfylder de formelle klagebetingelser.
Det er lidt i tråd med høringssvaret fra Advokatsamfundet, nemlig at der er nogle af de her ting, som vi bliver nødt til at have nogle klare definitioner på.
Som min kollega fra Enhedslisten fru Pernille Skipper var inde på, er der grund til at kritisere visse afgørelser, som ministeriet og ministeren jo også er inde på i noget af baggrundsmaterialet.
Men man smider lidt barnet ud med badevandet i SF's optik.
Altså, man tager nogle kritiske sager, og så gør man det ekstremt svært at yde den retshjælp, som vi synes man stadig væk bør give.
Jeg håber, at vi kan få nogle svar her – ellers vil vi tage det videre i udvalgsbehandlingen.
Emrah Tuncer (RV), 2016-01-22:
Lovforslaget L 97 indfører nye betingelser for at opnå retshjælp til at føre klagesager mod Danmark ved internationale menneskeretlige klageorganer.
Hidtil har det været sådan, at kriteriet har været, at der ydes retshjælp, når klageorganet har antaget sagen og anmodet den danske regering om retlige bemærkninger.
Der foreslås nu indført et supplerende kriterium om, at de danske myndigheder skal foretage en vurdering af, om der skønnes at være rimelig grund til at føre klagesagen.
Formålet er således at opnå en væsentlig begrænsning af sager, hvortil der ydes retshjælp, og dermed en væsentlig begrænsning af antallet af klagesager.
Radikale Venstre kan tilslutte sig, at der ikke skal ydes retshjælp i sager, hvor de formelle klagebetingelser ikke er opfyldt.
Men indførelsen af kravet om »rimelig grund« har den konsekvens, at afgørelsen om, hvorvidt der skal ydes retshjælp i en konkret sag, ikke længere træffes af det internationale klageorgan, men af de danske myndigheder.
Og dette kan vi ikke støtte, idet disse klageorganer allerede i dag foretager en screening og en vurdering af, hvorvidt der er »rimelig grund« til at føre klagesagen.
Og de har om nogen den nødvendige specialviden om de konventioner, de har ansvaret for.
Vi finder derfor lovforslaget lidt unødvendigt og retssikkerhedsmæssigt betænkeligt, fordi forslaget vil have konsekvenser for borgere eller persongrupper, der ikke selv har mulighed for at betale for juridisk bistand, og fordi der er tale om sager af en alvorlig karakter.
Vi forholder os kritisk til lovforslaget og vil stille nogle spørgsmål til ministeren, men som det ser ud nu, har vi svært ved at gå ind for at tage de kompetencer fra de internationale klageorganer og lade de danske myndigheder afgøre, om der er »rimelig grund« til at føre en sag.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2016-01-22:
Med forslaget lægges der op til at lave loven om retshjælp og førelse af klagesager ved internationale klageorganer om.
Betingelsen for denne retshjælp, der ifølge bemærkningerne til forslaget typisk strækker sig til højst 40.000 kr. til at dække advokatregningen, er alene den, at klageorganet anmoder Danmark om at komme med bemærkninger til sagen.
Når der samtidig opstår situationer, hvor mange af de her klageorganer ukritisk accepterer sager, hvor klagebetingelserne ikke opfyldes eller komiteens egne procesregler ikke overholdes, kalder det naturligvis på handling.
Jeg anerkender, at forslaget er et skridt i den rigtige retning, da man her går over til at indsnævre muligheden for at kunne klage, så klagerne skal opfylde betingelserne.
Den her mulighed er noget, som mange har benyttet sig af, selv om sagerne reelt er afgjort meget grundigt i Danmark, og mens klagesagerne kører videre, kan f.eks. afviste asylansøgere så ikke udvises af landet.
De nuværende regler er altså en direkte hindring for udsendelse af personer, der ikke bør opholde sig i Danmark.
Lige nu og her er det en klar forbedring at lade Civilstyrelsen træffe afgørelse om, om der bør gives mulighed for fri proces og for den sags skyld også, at Procesbevillingsnævnet gøres til klageinstansen.
Fra Dansk Folkepartis side så vi gerne, at sager i Danmark, hvor vi på enhver tænkelig måde har et grundigt og retfærdigt system, holdes i Danmark, forstået på den måde, at vi gerne så, at klagerne, der ønsker at involvere eksempelvis FN-organer i disse sager, bør afholde udgiften selv, for det bør ikke være en opgave, de danske skatteborgere skal understøtte.
Men som sagt, forslaget går i den rigtige retning, og vi ser frem til at behandle forslaget videre i Retsudvalget.
Preben Bang Henriksen (V), 2016-01-22:
Når man i Danmark har en tvist, hvor man mener at have et krav på en anden person, kan man anlægge retssag.
Man kan i den forbindelse søge om fri proces, det vil sige, at staten betaler omkostningerne ved retssagen, både retsafgifterne og de dertil hørende advokatsalærer.
Betingelserne for at få fri proces er, ud over at man skal opfylde de økonomiske betingelser, at der også er rimelig grund til at føre sagen, og det står i retsplejelovens § 328.
Så der skal være rimelig grund, hvis to personer i Danmark vil føre en retssag imod hinanden.
Hvis man derimod vil klage til et internationalt klageorgan over sin retsstilling i henhold til menneskerettighedskonventionerne, findes det krav om rimelighed ikke, og det må jeg ærlig talt sige virker ganske besynderligt.
Der sker det, at man klager eksempelvis til FN-komiteerne, og lige så snart de afsender et brev til den danske regering, udløses der pr. automatik et advokatsalær op til 40.000 kr. plus moms, og den endelige regning kan i øvrigt blive langt, langt højere, til betaling af statskassen.
Det er en automatik, som vi synes slet ikke er rimelig for nu at blive i betegnelsen, og rimeligt skal det være.
Så derfor kan vi hilse med glæde, at dette rimelighedskrav nu kommer ind i lovgivningen her om retshjælp ved klage til de internationale organer.
Vi kan også hilse med glæde, at der sker en fuldstændig sidestilling med fri proces-reglerne, derved at det er Civilstyrelsen, der træffer afgørelsen, og at man i øvrigt kan indbringe den afgørelse for Procesbevillingsnævnet, hvis man er utilfreds med den, nøjagtig som fri proces-behandlingen her.
Sidst, men ikke mindst, vil jeg da gerne understrege, at der jo absolut ikke sker nogen som helst indskrænkning i folks formelle mulighed for at klage til de her organer.
Der sker, om man vil bruge det udtryk, den indskrænkning – det er måske et forkert udtryk at bruge – at hvis man vil have fri proces, skal der også være en rimelig grund til at føre sagen, og det er ikke andet end et rimeligt krav.