Dennis Flydtkjær (DF), 2015-05-19:
Tak for det.
Først tak for debatten, som jeg synes er vigtig at vi får, og det er også det, jeg hører fra mange af jer andre ordførere, for vi ser jo desværre jævnligt, at der dukker nogle af de her sager op i medierne, hvor dyr er blevet groft vanrøgtet.
Som det er fremgået af alle de andre ordføreres indlæg, handler det her forslag jo om, at vi gerne vil have indført en underretningspligt for offentligt ansatte, når de observerer oplagt vanrøgt, men altså ikke om, at de skal gå ind og være smagsdommere over for, om en hund ser lidt tynd ud, eller hvad de måske ellers kunne gøre.
For det er jeg med på at man ikke nødvendigvis har kompetence til.
Men når man kommer ud og oplever en sag, hvor der kan være dyr, der går rundt i deres egen afføring, og hvis pels måske er smurt ind i den, så synes jeg i hvert fald, det er oplagt, at man skal reagere.
Det er altså ikke ret langt, vi skal kigge tilbage.
Det er jo ikke mere end 2 uger siden, vi så en sag, som var ret forfærdelig.
Der var 91 hunde, som var smurt ind i deres egen afføring, men heldigvis ser det da ud til, at de fleste af dem overlever og kan komme ud til nogle nye ejere.
Der er i hvert fald i det her beslutningsforslag nævnt tre sager, som vi har fået tilsendt fra Dyreværnet.
Den ene sag er jo en sag, hvor en række katte havde gået rundt i deres egne ekskrementer i et hus.
Der var dyr i samtlige rum.
I en anden sag var det 146 fugle, som var stuvet sammen i en etværelses lejlighed, hvor de fløj rundt, og der var igen ekskrementer over det hele, og man var nødt til at have en maske på bare for at kunne være derinde.
Der var sat redekasser op på væggen.
Det var en sag, hvor der var kommunale medarbejdere, som var forbi lejligheden, uden at der blev gjort noget ved det.
En tredje sag drejede sig om en hundeejer, som havde 14 hunde.
Der var igen ekskrementer over hele, og det var altså en sag, hvor det var oplagt, at der var tale om vanrøgt af dyrene.
Der blev endelig grebet ind til sidst, men det endte med, at mange af dyrene desværre var nødt til at blive aflivet.
Det er jo ærgerligt, at det kommer så langt ud, for det, der netop er pointen med det her forslag, er jo sådan set, at man skal få stoppet de her sager, inden det kommer så vidt.
Det er, fordi problemerne simpelt hen er steget dem over hovedet, fordi de måske har nogle andre ting at slås med, og det er også tit derfor, de har været i kontakt med offentlige myndigheder.
Dyrenes Beskyttelse har også i artikler i bl.a. metroXpress nævnt, at de får op mod 15-20 anonyme henvendelser om året fra forskellige kommunale medarbejdere, som indberetter til dem om, at der er nogle sager, som de i hvert fald gerne vil have at der bliver kigget nærmere på.
Så det her handler jo kort sagt om, at vi selvfølgelig vil hjælpe de dyr, så de ikke kommer ud i de her ekstreme situationer, men det er altså også en hjælp til de ejere, hvis problemer ofte er steget dem over hovedet, sådan at man kan, måske ikke forebygge, for for mange er det jo begyndt at gå galt, men i hvert fald forhindre, at det går så galt, som vi har læst om i medierne, hvor det ender med, at dyrene skal aflives.
Derfor ønsker vi jo, at der kommer den her underretningspligt, så man kan få meldt de her sager, hvor der åbenlyst bliver misrøgtet, for det er der altså flere eksempler på.
Men jeg vil sige, at jeg jo godt ved, at man som folketingsmedlem meget sjældent får vedtaget sine beslutningsforslag her i salen, så jeg er godt tilfreds, hvis der trods alt sker noget, og det gør der jo, lyder det til, hvis man kan få nedsat en tværministeriel arbejdsgruppe, som kan kigge på, hvordan vi kan få afgrænset det her til at være noget, man kan realisere ude i virkeligheden, så der trods alt bliver sat nogle tiltag i gang.
Så det vil jeg gerne kvittere for.
Jeg synes trods alt, at det er positivt, at vi kan få noget ud af den her debat.