Line Barfod (EL), 2009-05-20:
Jeg synes, det lyder rigtig godt, hvis vi kan blive enige om, at vi arbejder på at lave en fælles beretning i udvalget.
Det tror jeg vil kunne give arbejdet et godt løft fremad, og det vil jo også være et godt resultat, kan man sige, af et beslutningsforslag.
Jeg vil sige, at jeg synes, det nogle gange kan være lidt tankevækkende, hvor mange kræfter og høringer og lovforslag osv. vi bruger på de unge, der er udadreagerende.
Selvfølgelig er det vigtigt at diskutere, hvad vi gør med hensyn til de børn og unge, der reagerer ved at skade andre
det er rigtig vigtigt.
Det gælder selvmord, som vi diskuterer her; det gælder spiseforstyrrelser; det gælder dem, der skærer i sig selv, og alle de andre, der på forskellig måde skader sig selv, fordi de har det dårligt.
Vi bliver altså nødt til at have mindst lige så stort fokus på, hvad det er, der går galt for de børn og unge, der begynder at skade sig selv, som vi har på de børn og unge, der skader andre.
For det er jo udtryk for, at der er nogle problemer, og at der er noget, vi skal prøve at sætte fokus på.
Det beslutningsforslag, vi har fremsat her, er jo en del af det.
Det handler om, hvad vi kan gøre med hensyn til dem, der prøver at begå selvmord.
Det er rigtig vigtigt, synes vi, at vi sætter ind og prøver at gøre endnu mere, end vi gør i dag.
Det er også derfor, vi har foreslået et råd, og som jeg sagde under de korte bemærkninger, er det jo ikke for at erstatte det glimrende arbejde, der bliver gjort i dag, men fordi vi kan se på andre områder, at det faktisk har en effekt at have et råd også med hensyn til at igangsætte politiske debatter, sådan som f.eks. Det Kriminalpræventive Råd og Rådet for Større Færdselssikkerhed gør på deres områder.
Vi tror, det kunne have en effekt, hvis vi også her kunne få et råd, som kunne iværksætte kampagner osv. og jævnligt komme til os politikere og sige: Her er der altså behov for, at I ser på nogle nye initiativer.
Det tror vi kunne være en god ting.
Jeg skal så lige sige som en sidebemærkning til debatten her, at der er blevet snakket om, at det her skal finansieres over satspuljen.
Ikke bare er vi jo imod, at man tager penge fra kontanthjælpsmodtagere, pensionister osv. - vi kan ikke forstå, hvorfor det er dem, der skal betale for indsatsen for at hjælpe personer, der har prøvet at begå selvmord, eller pårørende til personer, der har begået selvmord; vi mener, at det er noget, som alle skatteborgere bør være med til at betale og især dem, der har de største indkomster.
Men vi mener faktisk også, at det er et problem, hvis man finansierer det over satspuljen, fordi den jo er tænkt til kortsigtede projekter, og vi tror desværre ikke, at det her er et problem, vi kan løse over en kort årrække.
Vi tror, der skal en langsigtet indsats til, og at man derfor skal se, om man kan få etableret nogle permanente tiltag, frem for kun at lave nogle kortsigtede projekter.
Så er der en lidt større debat, som vi også bør tage på et eller andet tidspunkt - en debat, som nok er svær at tage nu, men som vi bør tage om, hvad det er, der er gået galt i den samfundsudvikling, vi har haft, siden der er så mange børn og unge, der reagerer så voldsomt, enten ved at de skader andre, eller ved at de skader sig selv.
Det er udtryk for, at der er et eller andet galt.
Vi har opbygget det, vi selv synes er et rigtig godt velfærdssamfund på rigtig mange områder, som skulle give tryghed og støtte og hjælp og kærlighed til alle vores børn og unge men alligevel er der altså så mange, som oplever, at de ikke slår til, og som på forskellig måde oplever, at det hele ser så sort ud, at de forsøger at tage livet af sig selv.
Der tror jeg altså, det er vigtigt, at vi ikke kun ser på det enkelte barn eller den enkelte unge, men også ser på den sammenhæng, de indgår i - ser på, hvordan vores skoler hænger sammen, hvordan vores familie- og arbejdsliv hænger sammen; har vi det fornødne overskud til at tage os af vores familier? Ligesom vi i efterhånden mange år har diskuteret bæredygtighed på miljøområdet, og de fleste efterhånden har indset, at man er nødt til at have en produktion, der er bæredygtig i forhold til miljø, tror jeg altså, at vi bliver nødt til også at se på bæredygtighed, når det drejer sig om mennesker - se på, hvordan man får skabt et liv, der gør, at man kan holde til det som menneske og som forælder.
Det har også betydning for vores børn og vores unge, om vi har et liv som forældre, som vi kan holde til, og som er bæredygtigt.
Jeg tror, vi er nødt til også at tage fat der og tage de lidt større debatter om, hvordan vi har indrettet vores samfund, hvis vi for alvor skal kunne begynde at forebygge på det her område.