Kirsten Brosbøl (S), 2015-05-21:
Altså, Venstre ønsker at rulle miljøbeskyttelsen mange år tilbage, og det vil også være konsekvensen, hvis man trækker vandplanerne tilbage.
Så det her forslag er jo fint i tråd med det, som Venstre i øvrigt også ønsker i forhold til vandplanerne.
Jeg må bare sige, at regeringen altså ønsker, at vi fortsat opfylder vores forpligtelse i forhold til at sikre, at vi har et godt vandmiljø i Danmark, at vi opnår en god tilstand i vores vandmiljø.
Derfor har vi også præsenteret vandplanerne, og derfor afviser vi også det her forslag fra oppositionen, for vi mener, at det vil sætte vores natur- og miljøbeskyttelse langt tilbage.
Men jeg siger samtidig, at jeg anerkender, at der er en udfordring, i forhold til at vi ser de her meget store regnmængder, vi ser et behov for at kigge på det her område, og derfor har vi bedt en arbejdsgruppe under Vandløbsforum om at komme med nogle anbefalinger.
Og jeg synes sådan set, at det også ville klæde Venstre at anerkende, at der sidder fagfolk nu og arbejder på nogle anbefalinger til os, og at vi afventer dem, før vi når en konklusion på området.
Med det her beslutningsforslag om, at vandløb først og fremmest skal tjene afvandingsformål, og at afvandingshensyn skal prioriteres frem for natur- og miljøhensyn, kan man jo konstatere at forslagsstillerne ønsker, at vi skal gå tilbage til før ændringen af vandløbsloven, der for 30 år siden fastlagde, at forvaltningen af vores vandløb skal afveje de forskellige interesser, der er knyttet til de enkelte vandløb, og altså ikke kun tage hensyn til enkelte interesser i form af sikring af afledning af vand.
Lad mig slå fast med det samme: Regeringen kan ikke støtte forslaget, da det indebærer et betydeligt tilbageskridt for naturen og miljøet.
Vandløb benyttes til at aflede drænvand fra jorden, så den er dyrkbar for landmanden, men vandløb er samtidig en naturlig del af det danske landskab, ligesom kysterne, moserne og skovene er det.
Vandløb er derfor også til for fiskene, for planterne, for naturen og for at sikre en god balance mellem vådt og tørt i landskabet.
Derfor står der også i vandløbsloven fra 1983, at vi ved administrationen og forvaltningen af vores vandløb skal afveje de forskellige interesser, der er knyttet til det enkelte vandløb.
De forskellige interesser er ligestillet.
Formålet med loven er altså ikke at tilgodese den ene interesse frem for den anden, men at søge at løse de konflikter, der kan opstå i forbindelse med benyttelse og beskyttelse af vandløb.
Der har gennem tiderne knyttet sig mange interesser til vandløb og deres omgivelser.
Det kan f.eks. være afvanding med henblik på dyrkningssikkerhed, dambrugsdrift, afledning af regn- og spildevand, levemuligheder for dyr og planter i og omkring vandløb, sejlads og fiskeri.
Afvejningen af interesserne er ofte kompliceret.
Det erkender jeg.
Men det betyder ikke, at den ene interesse med et trylleslag konsekvent og altid skal vige for den anden, som beslutningsforslaget lægger op til.
I øvrigt er afvandingshensyn ikke nødvendigvis modstridende med naturog miljøhensyn.
I mange tilfælde vil det faktisk være muligt at sikre en fornuftig afvanding af markerne samtidig med en god tilstand i vandløbet.
En ændring af loven, så afvandingshensyn altid skal have forrang uanset natur- og miljøhensyn, vil også gøre det meget svært, hvis ikke umuligt, at opfylde de EU-forpligtelser, vi har bl.a. i forhold til vandrammedirektivets mål om god tilstand i flere vandløb.
Det vil i hvert fald blive meget dyrere, fordi vi af hensyn til EU-forpligtelserne vil være nødt til at investere i omfattende restaureringsprojekter, der ud over at sikre fuldstændig afvanding også sikrer en god tilstand i vandløbet.
Vandløbslovens styrke er efter min opfattelse netop, at den skaber balance mellem de mange hensyn og interesser.
Ud over muligheden for afvejning af forskellige hensyn rummer loven også mulighed for, at man lokalt – derude, hvor man har gummistøvlerne på – kan finde de mest fornuftige løsninger, som tager hensyn til landmænd, til natur, til risiko for oversvømmelser osv.
Sådan vil det ikke længere være, hvis beslutningsforslaget her bliver realiseret.
Så er det jo rigtigt, at vi i de senere år har oplevet meget ekstreme regnhændelser, som har givet store oversvømmelser.
Jeg forstår og deler fuldt ud bekymringen for, at det sker igen.
Vi kan bare ikke nødvendigvis sikre os mod oversvømmelser ved at holde vores vandløb fri for naturlig vegetation og uddybe dem.
Der er brug for andre og mere omfattende tiltag for at imødegå ekstrem regn og klimaændringer.
Hvis der alligevel bliver behov for at intensivere vedligeholdelsen, så der løber mere vand væk, så rummer vandløbsloven som sagt allerede nu også muligheden for det.
Men det skal altid ske efter en konkret afvejning af de lokale forhold.
Så vil jeg i øvrigt minde om, at både kommuner og private kan tage initiativ til at gennemføre en reguleringssag for f.eks. at udvide vandløbet.
Som bekendt er det kommunerne, der som vandløbsmyndighed har ansvaret for at administrere vandløbsloven og vurdere den enkelte sag, og alle kommuner skal nu også lave en klimatilpasningsplan, så afvejningen kan foretages på et mere solidt og samlet grundlag.
Hvis det er vurderingen, at kommunerne har behov for at få genopfrisket, hvilket ansvar de har som vandløbsmyndighed, så vil jeg gerne foranstalte, at der f.eks. bliver sendt et brev til kommunerne, hvor vi minder dem om reglerne og om deres forpligtelser og muligheder efter vandløbsloven.
Selv om jeg synes, at vandløbsloven er velfungerende, er det selvfølgelig ikke ensbetydende med, at det ikke kan være relevant at se på, om der måtte være behov for at justere loven på visse punkter.
Og derfor er der også nedsat en bredt sammensat arbejdsgruppe under det såkaldte Vandløbsforum, hvor en af opgaverne netop er at vurdere, om der er behov for at ændre vandløbsloven.
Jeg mener, vi skal vente med at tage stilling til en eventuel lovændring, indtil vi kender anbefalingerne fra arbejdsgruppen.
Forslagsstillerne ønsker ikke bare vandløbsloven lavet om.
Men der må være tale om en misforståelse.
Det har hele tiden været kommunens ansvar at sikre det nødvendige grundlag for at kunne fastslå, at ændringen af en vandløbsvedligeholdelse ikke vil skade EU-beskyttet natur.
Så hvis man synes, beskyttelsesreglerne er for restriktive, vil jeg blot minde om, at EU-Domstolen har fastslået, at der skal være sikkerhed for, at f.eks. en ændret vandløbsvedligeholdelse ikke vil skade den EU-beskyttede natur.
Som det sidste – ud over forslagene om, at vandløb først og fremmest skal tjene afvandingsformål, og at afvandingshensyn skal prioriteres frem for natur- og miljøhensyn – ønsker forslagsstillerne også at tage vandløbene ud af naturbeskyttelseslovens § 3 og i stedet indføre en lignende bestemmelse i vandløbsloven, men med en lempelse i forhold til den nuværende administration af § 3, så afvandingshensyn altid går forud for naturbeskyttelseshensyn. § 3-beskyttelsen af vandløb stammer fra 1979, og den er ikke til hinder for almindelig vandløbsvedligeholdelse.
Men man skal have dispensation for at kunne foretage en større ændring eller regulering af et vandløb.
Hvis vi tager vandløb ud af naturbeskyttelsesloven, vil vi forringe beskyttelsen af en række vandløb og det dyre- og planteliv, som udfolder sig der.
Men med forslagets indhold toner blå blok jo igen rent flag i miljøpolitikken.
Hvis beslutningsforslaget her vedtages, kommer vi til at rulle natur- og miljøbeskyttelsen årtier tilbage, både i forhold til vandløbsloven og i forhold til naturbeskyttelsesloven.
De gældende love sikrer efter min mening den rette balance mellem de forskellige hensyn knyttet til benyttelse og beskyttelse af vandløb.
Og på den baggrund kan regeringen som sagt ikke støtte forslaget.