Astrid Krag (S), 2012-01-11:
Som sagt har jeg ikke haft det samlede tillæg til gennemlæsning eller godkendelse.
Jeg var blevet bedt om at skrive en politisk leder om regeringens politik og holdning til diabetes.
Det er en meget relevant problemstilling, som jeg gerne mener noget om, og som jeg gerne deltager i debatten om.
Det var til et tillæg udgivet af Diabetesforeningen og Berlingske Tiderne i forening.
Det havde jeg sagt ja til.
Når man så kan se, at det bliver udlagt som et reklamefremstød for medicinalindustrien, mener jeg da, at der ikke er andet at gøre end at gå ud og sige, at det ønsker jeg som minister ikke at deltage i.
Jeg skal ikke som minister være reklamesøjle.
Det kan jeg ikke se at der er noget forkert i at gå ud og sige.
Jeg ved ikke, om jeg har skiftet mening, men jeg har jo kunnet konstatere, at deltagelsen i det tillæg til Berlingske Tidende er blevet opfattet på en anden måde, end jeg havde ønsket.
Jeg er selvfølgelig som minister indforstået med det.
Det kan man jo i det hele taget.
Det må man bare sige.
Det er jo også mig som minister, der står her og svarer, og ikke min pressechef eller en pressemedarbejder.
Det er jo mig som minister, der er politisk ansvarlig for, hvad i øvrigt alle medarbejdere i mit ministerium foretager sig.
Den er jo ikke så meget længere.
Det kan man selvfølgelig ikke være tvivl om.
Jeg deler ikke spørgerens grundlæggende bekymring for demokratiet, fordi det af og til er en af mine pressefolk, der svarer på henvendelser til mig.
I det konkrete tilfælde var det en af mine pressefolk, der havde kontakten til Ekstra Bladet om den her historie.
Jeg var selvfølgelig vidende om, hvad der blev kommenteret om sagen.
Mere generelt vil jeg sige, at jeg som minister får utrolig mange daglige henvendelser fra pressen, og derfor er jeg nogle gange nødt til at lade udtalelser gå gennem mine pressefolk.
Og jeg er langtfra ene om at gøre det på den måde.
Som eksempel vil jeg tillade mig at citere den tidligere finansminister Claus Hjort Frederiksen som til Berlingske Tidende den 24. november bl.a. udtaler: Min særlige rådgiver fik over hundrede henvendelser fra pressen om dagen.
Det er umuligt for en minister at håndtere uden hjælp.
Det er en udtalelse, som jeg er meget enig i.
Jamen som jeg prøvede at sige, tror jeg ikke, vi kan opstille sådan en klinisk grænse, der hedder, at er der annoncer eller reklamer, så må vi som politikere ikke deltage i debatten.
Der er jo faktisk annoncer og reklamer i hver eneste avis og dagblad, vi åbner, og der finder vi det jo alle sammen relevant at deltage i debatten.
Tilsvarende kan der være reklamer og annoncer i avistillæg, som så kan have mere eller mindre karakter af at være reklamefremstød eller ej.
Jeg tror nu ikke, at man kan skyde mig i skoene at være en ukritisk reklamesøjle, hverken for medicinalindustrien eller det private sundhedsmarked i Danmark, men der må bare ikke herske den form for tvivl.
Derfor vil både jeg og mine folk være mere opmærksomme i fremtiden på baggrund af det her.
Det er jo, hvad jeg kan sige i forhold til det handlingsrettede, som spørgeren efterspørger.
Jeg vil stadig fastholde, at jeg blev bedt om at skrive en leder til et tillæg fra Berlingske i samarbejde med Diabetesforeningen.
Jeg synes, at det er et vigtigt emne.
Jeg synes, at det er vigtigt fra politisk hold at sætte fokus på, hvad vi gør i forhold til kronikere – og vi får flere kronikere fremadrettet – og hvad vi gør i forhold til en folkesygdom som diabetes.
Jeg synes som minister for både forebyggelse og sundhed, at det politisk er vigtigt at sætte fokus på, og det vil jeg gerne deltage i de steder, jeg kan.
Det er klart, at hvis det så tolkes som et reklamefremstød for medicinalindustrien, kan og vil jeg ikke leve med det, og derfor har jeg jo også beklaget det og sagt, at det vil jeg være mere påpasselig med fremover.
Så der er ikke så meget at sige mere om det.
Jeg kan jo se, at nogle, der kalder sig Læger uden Sponsor, siger, at de sådan set ikke er helt overraskede, for der er mange, der falder i, når man bruger patientforeninger i forbindelse med det her.
Jeg vil da også sige, at jeg jo har meget stor sympati for Diabetesforeningens arbejde.
Det er jo også med til at gøre, at jeg meget gerne ville skrive en leder til den her avis, men det er klart, at fremadrettet vil jeg være mere opmærksom på, hvem der ellers kommer med bidrag til f.eks. tillæg til aviser, før jeg som minister kan lægge navn til en decideret leder.
Man kan sige, at nu læste jeg ikke hele tillægget, før jeg skrev min leder, og det er vel heller ikke sådan, at man normalt gør den slags ting, så jeg vidste ikke, hvad der redaktionelt i det tillæg var skrevet fra Berlingskes side, da jeg afsendte min leder.
Men det er jo klart, at det skal stå fuldstændig soleklart, at det ikke er min rolle, det er ikke min opgave som minister for sundhed og forebyggelse at deltage i reklamefremstød for medicinalindustrien.
Det er det selvfølgelig ikke.
Derfor er det også rigtig ærgerligt, hvis det har kunnet tolkes derhen, og jeg kan jo konstatere, at det har kunnet tolkes derhen.
Det betyder jo også, at fremover vil jeg i højere grad prøve at få afdækket, hvem der ellers deltager, og hvad baggrunden er for det – altså gå et spadestik dybere end den konkrete henvendelse, som i det her tilfælde drejede sig om at skrive en leder i et tillæg, der blev lavet i et samarbejde mellem Berlingske og Diabetesforeningen, og måske også i højere grad høre, hvem der derudover deltager.
Men man må vel sige, at jeg også deltager i den offentlige debat i mange andre medier, hvor der også er annoncer.
Der er jo også annoncer i de helt almindelige aviser, så man kan nok ikke opstille sådan en soleklar grænse, der hedder, at et medie, hvor der annonceres, kan man ikke føre politisk debat i.
Som jeg også allerede har meldt ud i pressen, er jeg ærgerlig over, at mit politiske indlæg i et tillæg fra Berlingske og B.T. om en så vigtig sag som diabetes fra nogle sider har kunnet tolkes som et reklamefremstød for medicinalindustrien.
Det er jeg naturligvis rigtig ærgerlig over.
Jeg blev spurgt, om jeg ville skrive en leder om regeringens politik til et tillæg om diabetes lavet i et samarbejde mellem Diabetesforeningen og Berlingske.
Det var det, som jeg forholdt mig til.
Men det ændrer jo ikke ved, at det er beklageligt, at det fra nogle sider har kunnet tolkes, som om jeg har lagt navn til en reklameavis, for det skal stå soleklart, at jeg som minister for sundhed og forebyggelse ikke deltager i reklamer.