Pernille Skipper (EL), 2013-03-15:
Tak for det.
Det er jo et lovforslag, som for at sige det mildt indeholder mange forskellige elementer.
Det er jo den brede pensel, der bliver malet med i dag.
I Enhedslistens optik er der nogle af dem, som er positive, og andre, som vækker nogen bekymring hos os.
Det er selvfølgelig positivt, at man fortsat har muligheden for, at VISO kan rådgive kommunerne, at kommunerne fortsat skal lave samlede planer for bekæmpelse af ungdomskriminalitet som et led i deres børnepolitik, og det er selvfølgelig også rigtig positivt, at Ankestyrelsen holder øje med området og fortsat holder øje med, at kommunerne lever op til deres forpligtelser, når de modtager indberetninger fra politiet.
Så er der to yderligere forslag i lovforslaget, som indebærer en etablering af delvis lukkede afdelinger for børn og unge og en række yderligere indgreb i friheden over for personer, som er anbragt, fordi de har så svære problemer, at de har begået endda meget alvorlig kriminalitet.
I forhold til de delvis lukkede afdelinger angives det i lovforslaget, at formålet er, at der skal ske færre unødvendige anbringelser på lukkede institutioner ved at give en mulighed for, at man kan være anbragt på en delvis lukket institution og kan flyttes fra den åbne afdeling til den lukkede i stedet for til en ny institution, hvis det er nødvendigt.
Der er dog ikke rigtig nogen garantier i lovforslaget for, at det ikke bliver omvendt, altså at vi ikke får flere anbragt på delvis lukkede institutioner i stedet for på åbne institutioner, og det vil vi selvfølgelig stille nogle spørgsmål til i løbet af udvalgsbehandlingen, især når man tager i betragtning, at der jo meget rigtigt er indsat en evaluering af forslaget.
Vi er desuden også bekymret for, som det bliver angivet i flere af høringssvarene, at der er tale om et nærmest kontraproduktivt socialpædagogisk tiltag, og det vil vi selvfølgelig også spørge mere ind til i løbet af udvalgsbehandlingen.
Når det kommer til de indgreb over for mennesker, som har begået kriminalitet og dermed er anbragt, er det nogle vidtgående, meget vidtgående endda, indgreb, der er tale om.
Muligheden for at indskrænke anbragtes adgang til telefoner og internet er én ting.
Det er fuldstændig rigtigt, som det er blevet sagt fra talerstolen, at vi har set nogle skrækkelige eksempler på, at mennesker, som har begået pædofile overgreb, har kunnet kontakte børn via internettet, mens de har været anbragt, og det er skrækkeligt og uhyggeligt og må ikke finde sted, og derfor kan der være god ræson i at give mulighed for at afskære adgangen til telefoner og internet.
Men samtidig indebærer lovforslaget jo også, at man giver adgang til at inddrage anbragtes effekter af ordens- og sikkerhedsmæssige hensyn, og vi er bekymret for, at man ikke definerer og begrænser eller afgrænser den mulighed yderligere, end det er tilfældet her, fordi det hurtigt kan gribe om sig og kan krænke de anbragtes retssikkerhed – unødvendigt, vel at mærke.
Til sidst indebærer det også, at man kan træffe afgørelser om, at den anbragte låses inde i sin bolig.
Det er også et meget vidtgående indgreb.
Alle de her ting skal der så samtidig kunne træffes beslutning om af lederen på opholdsstedet, hvilket vi også er bekymret for.
Der kan selvfølgelig være grund til at træffe sådan nogle beslutninger hurtigt, men det er svært at være helt sikker på, i hvilke tilfælde det kan lade sig gøre, og hvad konsekvensen er, hvis lederen af et opholdssted træffer en forkert beslutning, eventuelt gentagne gange.
I det hele taget har vi i Enhedslisten stor forståelse for, at det kan være nødvendigt at se på nogle af de her indgreb, men samtidig er vi også bekymret for, at vi går længere, end der er behov for, og det er jo en afvejning, som vi altid skal være meget påpasselige med og meget grundige med at foretage, når det handler om indgreb i noget så grundlæggende som personlig frihed, adgang til at kommunikere osv.