Sophie Løhde (V), 2010-04-08:
Lovforslaget, vi nu behandler, vedrører forslag til ændring af lov om retssikkerhed og administration på det sociale område samt lov om social service.
Formålet med lovforslaget er dels at skabe bedre sammenhæng mellem visitationskompetence og finansieringsansvar på det specialiserede socialområde, hvor disse måtte være delt mellem henholdsvis handle- og betalingskommune, dels at gøre det mere gennemskueligt for kommunerne at benytte tilbud i andre kommuner ved at sikre, at kommunerne fortsat har indflydelse på sagsforløb og serviceniveau i de tilfælde.
En direkte konsekvens af det her lovforslag er altså også, at den kommune, som betaler, også er den kommune, som har visitationskompetencen, altså at den, der betaler, også er den, der bestiller.
Lovforslaget fremsættes med afsæt i et ønske fra Kommunernes Landsforening og følger derved op på aftalen mellem regeringen og KL om kommunernes økonomi for 2010 med hensyn til at give kommunerne bedre mulighed for at styre udgifterne på det specialiserede socialområde, hvor der gennem en årrække har været en høj udgiftsvækst.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at der i høringsfasen har været delte meninger om forslaget.
På den ene side udtrykker Kommunernes Landsforening tilfredshed med lovændringen og understreger samtidig behovet for forslaget og anfører ligeledes, at styringen af det specialiserede socialområde står som en helt central udfordring for landets kommuner.
På den anden side er der også en række høringsparter på det sociale område, der er skeptiske med hensyn til virkningen af selve lovforslaget i relation til de berørte borgere.
Som udgangspunkt retter kritikken sig ikke mod formålet med lovforslaget, nemlig at give kommunerne bedre mulighed for at præge udgiftsudviklingen og bedre budgetstyringsmuligheder på det specialiserede socialområde; den retter sig som udgangspunkt heller ikke mod, at der sikres en bedre sammenhæng mellem visitationskompetence og finansieringsansvar.
Eller sagt på en anden måde opfatter jeg det, som om man er enig i målet, men ikke i midlet.
I den forbindelse skal det for det første understreges, at lovforslaget ikke ændrer på borgernes rettigheder efter serviceloven, ligesom borgerne selvfølgelig fortsat vil have klageadgang til de sociale nævn over afgørelser efter serviceloven.
For det andet skal det understreges, at andre modeller naturligvis også er blevet nøje overvejet.
Alle parter, herunder regeringen og KL, er enige i, at modellen skal udmøntes på en sådan måde, at den udviser hensyntagen til såvel den enkelte borger som til styringen af det specialiserede socialområde som værende en central udfordring for kommunerne.
Ved valg af model har det derfor også være centralt, at man ikke endte op med et resultat, som direkte ville have en negativ indvirkning på kommunernes incitament til at drive såvel som at etablere højt specialiserede tilbud, herunder for kommunerne være et negativt incitament til at tage imod borgere fra andre kommuner.
Dette ville i sig selv meget hurtigt blive tilfældet, hvis handle- og betalingspligt blev placeret i den kommune, hvor botilbuddet ligger.
En sådan model ville derfor ikke alene bryde med intentionerne bag lovforslaget, modellen ville også være negativ over for de borgere, som lovforslaget vedrører, og som har behov for sådanne tilbud.
På den baggrund er det vores opfattelse i Venstre, at man med valget af model og med afsæt i et for os at se sundt hovedprincip om, at den, der betaler, også er den, der bestiller – et princip, der i øvrigt ikke er ukendt for Folketinget, da det er det samme princip, som gør sig gældende på hele børneområdet – med det foreliggende lovforslag forhåbentlig kan gøre det muligt for alle parter at kunne mødes et sted på midten.
Udfordringen fremadrettet er derfor også at sikre, at det rent faktisk sker, herunder at kommunerne til fulde formår at samarbejde om alle hverdagens udfordringer, som, uanset hvordan man vender og drejer det, altid vil være forskellige, når man har med mennesker at gøre.
Jeg vil derfor også fremhæve ordene om samarbejde mellem kommunerne som et meget afgørende og væsentligt element med hensyn til at sikre målopfyldelsen heraf.
På den baggrund og for at imødegå den kritik, der er blevet rejst i bl.a. høringsperioden, har regeringen også i lovforslagets bemærkninger tilkendegivet, at Socialministeriet vil følge virkningerne af forslaget for de berørte borgere, deres pårørende og kommunerne, og Folketingets Socialudvalg vil efterfølgende modtage en redegørelse.
Det i sig selv er vi i Venstre meget tilfredse med, og jeg skal på den baggrund meddele, at vi ser frem til den videre udvalgsbehandling, hvor der helt sikkert også er behov for at få afklaret nogle spørgsmål, men at vi i øvrigt støtter det fremsatte lovforslag i sin helhed.