Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-28:
Jeg synes, at forslaget her rummer mange gode takter.
Mange andre lande opererer med ordninger som den, der er beskrevet i forslaget – en såkaldt back door-ordning , som betyder, at dømte kan afsone den sidste del af deres frihedsstraf med elektronisk fodlænke.
Når vi i Danmark har fravalgt at indføre en sådan ordning, hænger det sammen med, at vi i modsætning til de andre lande, herunder Sverige, allerede har nogle velfungerende udslusningsordninger.
Disse ordninger risikerer at blive udhulet med indførelsen af en sådan udslusning med fodlænke.
En back door-ordning og de eksisterende udslusningsordninger har stort set samme målgruppe.
Problemet i det er derfor, at såfremt en person bliver stillet over for valget mellem udslusning via en af Kriminalforsorgens pensioner eller afsoning resten af tiden i eget hjem med en elektronisk fodlænke, så vil valget ofte falde på afsoningen hjemme.
Og det vil ofte ikke være den optimale løsning for den dømte, da en udslusning i medfør af straffelovens § 40 a, dvs. en fremrykket prøveløsladelse med eller uden samfundstjeneste eller en udslusning til en af Kriminalforsorgens otte pensioner, i langt højere grad vil have individuelt målrettet indhold og vil give støtte i udslusningsfasen.
På den måde vil man næsten ikke kunne undgå at komme til at udhule de ordninger, vi allerede har i dag, og som er enestående i forhold til de lande, der opererer med en back door-ordning med fodlænke.
De udslusningsordninger, det drejer sig om, er udstationering på pensioner, § 78-anbringelser, dvs. alternativ afsoning på f.eks. behandlingsinstitutioner uden for Kriminalforsorgen, halvtidsløsladelse og løsladelse i medfør af straffelovens § 40 a. Især fremrykket løsladelse i medfør af straffelovens § 40 a og formålet med denne type løsladelse er beskrevet i forslagsstillernes oplæg.
Det var en ordning, der trådte i kraft i 2004, og den kaldes også for noget for noget-ordningen.
Formålet med noget for noget-ordningen er bl.a. at udbygge behandlingsindsatsen over for de indsatte med henblik på at forebygge tilbagefald til kriminalitet.
Den tager sigte på dømte, der vil kunne prøveløslades, når halvdelen af straffetiden, dog mindst 4 måneder, er udstået, hvis hensynet til retshåndhævelsen ikke skønnes at tale imod det.
Efter straffelovens § 40 a, stk. 1, nr. 1, kan prøveløsladelse for det første finde sted, hvis den dømte har ydet en særlig indsats for ikke på ny at begå kriminalitet.
En særlig indsats kan f.eks. bestå i, at den indsatte under fængselsopholdet gennemfører et relevant uddannelsesforløb eller deltager i afvænningsbehandling for et eventuelt alkohol- eller stofmisbrug.
Efter straffelovens § 40 a, stk. 1, nr. 2, kan prøveløsladelse for det andet finde sted i tilfælde, hvor den indsattes forhold samlet set taler for, at det er unødvendigt, at den pågældende afsoner resten af straffen i fængsel, hvis der i stedet fastsættes vilkår om samfundstjeneste.
Det vil dreje sig om indsatte, som typisk har gode og stabile personlige forhold, et godt socialt netværk, er uden misbrugsproblemer, og hvis forbrydelse ikke er udtryk for et kriminelt mønster.
Recidivet i forhold til de løsladte efter straffelovens § 40 a er senest opgjort til kun 9,5 pct.
Det kan ikke umiddelbart sammenlignes med svenske back door-tal på grund af forskellige beregningsmetoder, men det svenske tal synes at være væsentlig højere.
Det er således en udslusningsordning, der har den fordel, at den rækker ud over selve afsoningstiden, fordi den tager sigte på at stabilisere og forbedre den indsattes tilværelse fremover.
Og det lave recidivtal er klart et bevis på ordningens værdi.
Nogle vil måske spørge, om der ikke vil være en meget lille restgruppe, som kan blive udsluset med fodlænke.
Hertil kan jeg svare, at jeg for det første vil sætte spørgsmålstegn ved, om de indsatte, der ikke kan komme i betragtning til noget for noget-udslusning på grund af retsfølelsen, fordi der er et fast mønster i deres kriminalitet, eller fordi de ikke opfører sig godt i fængslet, er de rette mennesker til at putte i fodlænke.
For det andet vil jeg være bekymret ved risikoen for at fjerne den her gruppes motivation for de gode behandlingstilbud, som findes på Kriminalforsorgens pensioner.
Vi har nemlig i Danmark langt flere muligheder for at udstationere på pensioner, end man har i de andre lande, der har fodlænkeordninger.
Kriminalforsorgens pensioner har specielt fokus på at støtte og erfaring med støtte og kontrol i udslusningsfasen, og det er jo et tilbud, man ikke har i samme grad med fodlænken.
Endvidere findes muligheden for anbringelse efter straffuldbyrdelseslovens § 78.
Denne mulighed tager specifikt sigte på den dømtes behandlingstilbud eller -behov, som tilgodeses ved anbringelse f.eks. på Kriminalforsorgens institutioner, på behandlingsinstitutioner for alkoholmisbrugere eller stofmisbrugere eller på socialpædagogiske behandlingssteder.
Denne form for behandlingsbehov kan ikke imødekommes ved løsladelse til eget hjem.
Endelig gør vi i Danmark brug af prøveløsladelse på halv tid efter straffelovens § 38, stk. 1, ud over de nævnte § 40 a-løsladelser.
Denne løsladelsesform anvendes, når der foreligger konkrete behandlingshensyn eller vigtige humanitetshensyn, og overvejes særligt i forhold til unge og ældre afsonere.
Som jeg ser det, har vi en række udbyggede og velfungerende udslusningsordninger, som i meget vid udstrækning tilgodeser de formål, som forslagsstillerne gerne vil have opfyldt, nemlig at lette overgangen fra fængsel til frihed og dermed mindske risikoen for tilbagefald til kriminalitet.
Jeg kan ikke støtte beslutningsforslaget på trods af de gode intentioner, fordi jeg tror, at det vil udhule de gode udslusningsordninger, vi har i forvejen.
På trods af den svada kommer spørgeren ikke uden om, at det var en ukorrekt påstand, der blev fremført.
Der bliver ikke fyret nogen uniformerede betjente, og der bliver ikke fyret 100 i Kriminalforsorgen, så det var ukorrekt, hvad der blev sagt.
Jeg siger det, fordi det er vigtigt at slå fast, at vi har en fantastisk kriminalforsorg.
Den er second to none, den har været og er stadig en af verdens bedste.
Vi har en af verdens bedste personalenormeringer, vi har gode uddannelsesprogrammer, og vi har gode recidivprogrammer.
Der foregår rigtig mange gode ting i Kriminalforsorgen, og det er derfor, det er så vigtigt at fokusere på, hvordan forholdene i Kriminalforsorgen er.
Det er vigtigt at fokusere på, at de initiativer, vi kommer med nu, skærper muligheden for at bedre sikkerhedsforholdene i fængslerne.
Vi får konverteret åbne pladser til lukkede fængselspladser, og vi forbedrer fodlænkeordningen, så vi også får nogle flere åbne pladser.
Så skal der selvfølgelig være fokus på mange af de ting, den socialdemokratiske ordfører har talt om, med hensyn til uddannelsesprogrammer og alle de andre programmer.
Det er sådan set det, det handler om.
Det skal vi have fokus på, også i flerårsaftalen.