Jørgen Poulsen (RV), 2009-05-07:
Jeg er utrolig glad for, at det bliver sagt, og at det bliver hørt, at den parlamentariske forsamling netop har den rolle.
Så det var kun for at sætte det på plads, tak for det.
Jeg vil også på Det Radikale Venstres vegne takke for redegørelsen.
Jeg synes, det er en meget sober og også meget informativ redegørelse, vi har fået om Europarådets arbejde.
Jeg er nyt medlem i Europarådet, men jeg har fulgt rådets arbejde gennem ganske, ganske mange år, og jeg vil bare sige, at personligt betragter jeg Europarådet som den fineste organisation i Europa, netop fordi den er baseret på de grundlæggende værdier, som menneskerettighederne, demokratiet, retsstaten og retssikkerheden er, og med Menneskerettighedsdomstolen - som jeg tror det står i redegørelsen - som juvelen i kronen.
Det synes jeg er meget poetisk sagt, men det er også rigtigt.
Des mere bekymrende er det jo, at det ikke er lykkedes at bringe domstolen ud af, hvad jeg vil betragte som den krise domstolen befinder sig i.
Jeg tror, der er op imod 120.000 ikke afgjorte sager, og det er jo fuldstændig utilstedeligt - lige så utilstedeligt det er, at Rusland fortsat spærrer for implementeringen af Protokol 14, som jo i hvert fald kunne lette noget af presset, om ikke det hele, på domstolens arbejde.
Jeg håber virkelig, at vores minister og Ministerkomiteen i næste uge, tror jeg det er, i Madrid vil finde løsninger på det her, for ellers falder den juvel jo ud af kronen, og så er kronen ikke så meget værd.
Jeg vil også sige, at vi i Det Radikale Venstre har noteret os, at regeringen vil prioritere de økonomiske tilskud til domstolen højt i budgetforhandlingerne.
Jeg håber, det vil være muligt at finde øgede midler til domstolen, uden at de nøjagtig skal findes krone til krone eller euro til euro gennem nedskæringer på de andre vigtige områder.
Når det er sagt, er det naturligvis også vigtigt, som den tidligere ordfører var inde på, at vi holder fokus på koordineringen af det multilaterale samarbejde.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi styrker samarbejdet mellem Europarådet og de andre internationale organisationer, altså EU, FN og OSCE, for at undgå overlapninger.
Jeg tror, det i den forbindelse er meget vigtigt, at Europarådet koncentrerer sig om sine kerneområder og måske bliver lidt bedre til at filtrere de opgaver, som ikke falder inden for kerneområderne, fra, således at det ikke bliver alt godt fra havet.
Konflikten eller krigen mellem Georgien og Rusland fylder jo helt berettiget meget i redegørelsen og meget i debatten her i dag.
Det hører jo heldigvis til sjældenhederne, at to medlemmer af Europarådet begge krænker Europarådets statut og ikke lever op til deres forpligtelser, og jeg har vist sagt, at vi sagtens kan følge Venstres ordfører, når han siger, at det her handler om Europarådets troværdighed.
Rusland har gentagne gange brudt våbenhvilen, og Europarådet kan jo ikke bare lukke øjnene for sådanne grove overtrædelser.
Men det gør Europarådet jo egentlig heller ikke.
Hele den session, vi var til i sidste uge, handlede jo netop om Ruslands optræden i denne sag, og jeg skal da lige love for, at Rusland fik både læst og påskrevet.
Men er det så nok?
Nej, det er det sikkert ikke, men jeg har alligevel en tro på, at vi når længere med Rusland ved at tage dialogen, jeg havde nær sagt på samme vis som den amerikanske præsident Obama foreslår, bevare dialogen for at komme videre her i verden.
Jeg tror alligevel, vi kommer længere ad den vej end ved at ekskludere nogle og smide nogle ud.
Jeg vil også gerne sige, at problemet med Rusland jo virkelig hører til i den grove ende af skalaen.
Men desværre må vi også erkende, at alt, alt for mange medlemslande har svært ved at leve op til forpligtelserne.
Jeg er selv rapportør - jeg ved ikke, om det hedder rapportør, men det kan jo så blive oversat senere - på et område, der drejer sig om flygtninge og internt fordrevnes ret til at vende tilbage og ret til erstatninger for deres jord og ejendom.
Jeg må rigtig nok sige, at i vort Europa findes der lande, som er ganske langt fra de minimumskrav, vi har i Europarådet - det er lande, som man også kan sætte spørgsmålstegn ved.
Her gør vi jo det, at vi fortsætter debatten, håber på, at det går lidt fremad, og at der hele tiden i hvert fald er en bevægelse mod noget bedre.
Det er vel også derfor, jeg synes, det måske er mere formålstjenligt at bruge den metode end eksklusionsparagrafferne.
Tak for nu.