runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2008-11-04:
Som jeg også redegjorde for ved førstebehandlingen, står Det Radikale Venstre vagt om den økonomiske ansvarlighed, og det er der jo behov for, ikke mindst i en situation, hvor vi både ser krisetegn i dansk økonomi og står i en historisk international finanskrise.
Derfor har vi også været meget optagede af det, finansministeren sagde i epn.dk den 26. august, og jeg citerer: Vi står vagt om skattenedsættelserne fra vores skattepakke.
Men vi genindfører Den Særlige Pensionsopsparing, som kan virke dæmpende på forbruget.
Den samlede effekt viser en afbalanceret økonomisk politik og fortsætter den stil, som regeringen har kørt.
Vi har så forsøgt, som vi sagde under førstebehandlingen, at få afklaret, om regeringen nu også har tænkt sig at gennemføre en økonomisk afbalanceret politik, når man altså nu har valgt at lægge et enkelt instrument på hylden uden at kompensere med andre, i forbindelse med den aftale, man har lavet med sine støttepartier.
Der må man sige, at de svar, vi har fået, mildest talt er en CO2-kvote værdig i forhold til, hvor meget varm luft der bliver hældt ud over Arbejdsmarkedsudvalget i den her sammenhæng.
Er der noget, der tyder på, at vi får mere arbejdskraft i forbindelse med den her finanslov?
Nej, desværre må vi sige, at reformviljen hos Folketingets partier er meget begrænset, så det bliver højst et lille skridt fremad, i modsætning til de forventninger, man havde, da man fremsatte finanslovforslaget.
Er der noget, der tyder på, at vi dermed får løftet den vækstbremse?
Nej, det er der ikke.
Er der derfor god grund til ensidigt og uden at kende finansloven umiddelbart blot at suspendere indførelsen af Den Særlige Pensionsopsparing?
Nej, der må man sige at der er alt for mange ubekendte svar.
Så derfor skal jeg bede om, at det her lovforslag kommer tilbage i Arbejdsmarkedsudvalget, og jeg håber, at regeringen der på en eller anden måde, enten i dag eller inden tredjebehandlingen, vil give til kende, at man agter at fastholde den samme finanseffekt, den samme aktivitetseffekt, som i det oprindelige finanslovforslag, men jeg skal meddele, at vi, hvis ikke det sker, så må undlade at stemme til forslaget.
Frank Aaen (EL), 2008-11-04:
Jamen nu kan vi være enige eller uenige om den økonomiske politik, der skal føres i landet.
Altså, De Radikale går jo altid ind for, at der skal være en meget stram økonomisk politik, vi går sådan set i den modsatte retning.
Hvis man nu skal føre en stram økonomisk politik, vil hr. Morten Østergaard så ikke erkende, at SP'en er asocial, forstået på den måde, at der med SP-bidraget er fradragsberettigelse, og at det så betyder, at de, der har de højeste indkomster, slipper med den laveste procent, og at de, der har de laveste lønindkomster, skal af med den højeste procent af deres indkomst?
Morten Østergaard (RV), 2008-11-04:
Det er fuldstændig korrekt, som hr. Frank Aaen siger, at Det Radikale Venstre altid har stået for en ansvarlig finanspolitik, og det er rigtigt, at man i nogle sammenhænge kan have brug for at køre finanspolitikken meget stramt, som f.eks. på et tidspunkt, hvor man mangler arbejdskraft og man dermed står i en situation, hvor man risikerer en kraftig overophedning.
Så kommer diskussionen om SP'en om, hvorvidt den er et velegnet konjunkturinstrument, og der må man jo sige, at Det Radikale Venstre jo også selv valgte, da vi sad i regering, at anvende den i den anatomi, som hr. Frank Aaen giver udtryk for, fordi det i nogle sammenhænge kan være nødvendigt.
Jeg vil gerne sige, at da regeringen sagde, at man ønskede at genindføre SP'en, sagde vi, at det virker ulogisk med den ene hånd at give skattelettelser og med den anden hånd at kræve SP'en ind.
Men det, vi holder fast i her, og som er baggrunden for det her forslag, er altså, at vi ikke synes, at man, så længe man har den vurdering af dansk økonomi, som man har, bare ensidigt kan vælge at lempe på den her måde, uanset hvad man i øvrigt måtte mene om SP'en.
Frank Aaen (EL), 2008-11-04:
Jo, men dengang Det Radikale Venstre var afhængige af Enhedslistens stemmer, fik vi jo lavet det om sådan, at man lavede en skævdeling alle betalte det samme i SP-bidrag i procent, men de, der havde den laveste indkomst, fik mere ind på kontoen end dem, der havde den højeste indkomst
Der skete en omfordeling fra dem med de højeste indkomster til dem med de laveste indkomster.
Det er jo det, Enhedslisten står for, altså at vi gerne vil hjælpe dem, der har de laveste indkomster, og tage fra dem, der har de højeste.
Det, som Det Radikale Venstre i dag står og advokerer for, er jo bare, at man laver en asocial skat, som i procent rammer dem med de lave indkomster mest og dem med de allerhøjeste indkomster mindst.
Og det er jo den der asociale politik, som jeg ikke kan forstå at Det Radikale Venstre er så glade for.
Jeg synes, man skulle kere sig meget mere om, hvordan vi får mere lighed i samfundet, i stedet for at få mere ulighed, og det vil SP-ordningen altså være med til at gennemføre, nemlig mere ulighed.
Morten Østergaard (RV), 2008-11-04:
Man kan i hvert fald spørge: Har danskerne gavn af, at vi får en overophedet økonomi, som fører til inflation og deraf til ledighed?
Har de svageste gavn af det?
Har danskerne i almindelighed gavn af, at vi har en stærk økonomi, og at der er arbejdskraft nok?
Ja, det har danskerne.
Hvordan kan det så være, at Folketingets partier, herunder Enhedslisten, ikke er villige til at lave reformer, der kan sørge for, at vi på sigt har arbejdskraft nok, så der er plejepersonale på ældrecentrene, lærere i klasselokalerne og læger og sygeplejersker på hospitalerne?
Det er alle de ting, der er nødvendige, hvis man vil føre en ansvarlig økonomisk politik, også på lidt længere sigt, og det kommer man til at tage stilling til, vil jeg sige til hr. Frank Aaen, uanset om man i dag siger nej og bare ønsker at lempe, bl.a. ved at stemme for det her forslag.
Man kommer til at tage stilling til de her ting før eller siden.
Frank Aaen (EL), 2008-11-04:
Det kan godt være, at der er nogle i samfundet, der har for mange penge og bruger for mange penge.
Det ser jeg sådan set også hver dag, når jeg tager ind ad Østerbrogade og ser, hvad der kommer af mennesker kørende ind nordfra i, jeg ved ikke hvad for nogle biler.
Jeg er sikker på, at de har for mange penge, og at man godt kunne hjælpe dem af med nogle af deres penge og på den måde sørge for, at det f.eks. kom velfærden til gode.
Hvis Det Radikale Venstre kommer med den type forslag, altså at ansvarlig økonomisk politik betyder, at nogle af de rigeste her i samfundet må nøjes med noget mindre, så støtter vi hver gang.
Men det er jo mærkeligt, at en ansvarlig økonomisk politik altid skal gå mest ud over dem, der har mindst.
For sådan viser det sig jo at være tilfældet i virkelighedens verden, og sådan er det også med det forslag, som Det Radikale Venstre her i dag står og forsvarer, nemlig at man har en skat, der i procent er hårdest ved dem med lave indkomster og billigst for dem med høje indkomster.
Vi står altså for det stik modsatte i Enhedslisten.
Og jeg må sige, at jeg synes, det er ærgerligt, at Det Radikale Venstre, som vi engang gerne vil have et regeringssamarbejde med, har den asociale holdning, at man bare tager fra dem, der har mindst, når det er dem, der har mest, der bruger mest.
Derfor vil jeg bare igen sige, at hvis Det Radikale Venstre vil føre en ansvarlig økonomisk politik ved at tage fra dem, der har mest, så er vi med, men det her kan vi altså ikke under nogen omstændigheder støtte, for det er asocialt.
Søren Pind (V), 2008-11-04:
NATO har siden 1949 været hjørnestenen i den vestlige verdens forsvar, først mod en håndgribelig trussel fra Sovjetunionen i øst, i dag mod en mere uhåndgribelig trussel fra en fundamentalistisk religiøs ideologi, der ligesom Sovjet ønsker at lægge det frie og oplyste demokratiske Vesten øde.
Den nye tids trusler stiller nye krav til et forandret NATO, der skal løse andre opgaver end dem, man frygtede kunne blive den ultimative konsekvens under den kolde krig.
Venstre bifalder således udvidelsen af NATO og vil gerne bruge denne lejlighed til at byde velkommen til Albanien og Kroatien i alliancen.
Julie Rademacher (S), 2008-11-04:
Vi mener, at det er en rigtig god sag, der er blevet arbejdet på i mange år fra både NATO's, Kroatiens og Albaniens side.
Som det fremgår af regeringens fremsættelsestale, resulterer dette i et mere helt og sikkert Europa, og det kan vi tilslutte os.
NATO har siden den kolde krigs afslutning ført en åben dør-politik, som har betydet en udvidelse af NATO's medlemsskare.
Det glæder os at se, at endnu to europæiske lande opfylder kravene til medlemskab.
Optagelsen af Kroatien og Albanien i NATO er med til at sikre stabilitet på Balkan, som for få år siden var præget af både borgerkrig og usikkerhed.
Det glæder os derfor, at Kroatien og Albanien nu melder sig ind i det vestlige fællesskab.
Både Albanien og Kroatien har været tilknyttet NATO's partnerskabsprogram siden 1994, og begge lande har ligeledes bidraget til både ISAF, KFOR og SFOR.
Begge lande har demokrati, og de er nu klar til at tage del i NATO-samarbejdet.
Socialdemokraterne ønsker Kroatien og Albanien velkommen i NATO.
Søren Espersen (DF), 2008-11-04:
Også vi i Dansk Folkeparti synes, at det er meget glædeligt - den glæde får vi hver gang, vi oplever to tidligere kommunistiske lande komme ud i friheden hos os andre - og vi byder også Albanien og Kroatien velkommen.
Jeg var i Kroatien for nylig, og der så jeg et land, som jeg syntes på alle felter var klar til opgaven og glædede sig til at blive en del af det integrerede NATO-samarbejde.
For Albanien og for Kroatien er fordelene jo helt klare, men det er de også for os andre.
Jeg kan i den forbindelse også håbe på, at Serbien snart bliver et NATO-medlem.
Jeg ved godt, at det skal tage lidt mere tid, fordi NATO-navnet i Serbien ikke er særlig godt i øjeblikket, hvor bombardementet stadig væk er så tæt på.
Men jeg håber snart, at Serbien kommer med, og det håber jeg regeringen også vil medvirke til sker snarest muligt.
Må jeg i den forbindelse sige, at der er en lillebitte finte omkring det med Albaniens optagelse i NATO, og det er med hensyn til Kosovo.
Man var i forbindelse med Georgiens optagelse meget optaget af, at det skulle være et land, som havde veldefinerede grænser, og det håber jeg også Albanien forstår, altså at der nu er nogle veldefinerede grænser, der hedder grænsen ind til Kosovo, og at der ikke vil blive tale om en sammenslutning, som mange albanere håber på, og som også mange kosovarer håber på.
Holger K. Nielsen (SF), 2008-11-04:
Jamen det er da klart, at der har været en større politimæssig og efterretningsmæssig efterforskning af terrorgrupper.
Men er hr. Søren Espersen nu sikker på, at det har meget forbindelse med det, som foregår i det sydlige Afghanistan?
Det, mit spørgsmål mere går på, er den der såkaldte britiske general, som hr. Søren Espersen omtalte, som også i anden sammenhæng er omtalt som snøftende og selvopgivende, sølle og slap, og jeg ved ikke hvad.
Vil hr. Søren Espersen ikke medgive, at det jo i og for sig er en temmelig fornærmende bemærkning i forhold til alliancens øverste chef, at han er sølle, snøftende og slap?
Jeg synes egentlig, det kunne være interessant at høre regeringens mening om en sådan bemærkning fra dens ypperste allierede her i salen til det her punkt.
Søren Espersen (DF), 2008-11-04:
Jeg vil starte med at sige, at jeg er glad for, at han er afgående.
Det kan han da sige på de indre linjer, det behøver han da ikke at sætte i avisen, så Taleban og Al-Qaeda kan læse, hvad der foregår.
Det er fuldstændig misforstået, altså den form for snøvleri, som jeg synes det var.
Jeg synes, at det var en sølle bemærkning, og det passer jo ikke.
Men hvis NATO-landene samlet ville det her, så kan jeg forsikre hr. Holger K. Nielsen om, at så kunne vi sagtens vinde den krig i Afghanistan.
Jeg synes ikke, vi har brug for sådan et tudefjæs, som jeg vil tillade mig at kalde den britiske general, som jeg ikke kan huske navnet på.
Holger K. Nielsen (SF), 2008-11-04:
Han hedder Mark Carleton-Smith, til orientering.
Har hr. Søren Espersen tænkt på, at han måske ved lidt mere om det, end hr. Søren Espersen gør?
Jeg mener, manden har jo trods alt været brigadechef og været chef for hele styrken dernede.
Det kunne jo være, at han havde lidt mere viden om det, end hr. Søren Espersen har.
Er hr. Søren Espersen opmærksom på, at de argumenter, der bliver brugt her - den måde, der argumenteres på- jo fuldstændig svarer til den måde, de amerikanske generaler argumenterede på under Vietnamkrigen i 1960'erne?
Det svarer fuldstændig til, hvordan de sovjetiske militærfolk argumenterede i forbindelse med den sovjetiske invasion af Afghanistan: Mere militær, vi skal vinde militært, flere tropper af sted.
Hver gang har det vist sig, at det ikke virkede, fordi der jo er tale om en helt, helt anden krig.
Har hr. Søren Espersen tænkt på, at de mange mennesker, der faktisk har udtalt sig på det her punkt - forskellige eksperter, forskellige politikere, forskellige militærfolk - stort set alle er enige om, at en militær sejr i den her krig ikke er mulig?
Søren Espersen (DF), 2008-11-04:
Jeg angriber heller ikke, at han har sit synspunkt, og selvfølgelig ved han mere om sagen, end jeg gør, det er jo klart.
Jeg har også hørt andre udsagn fra militærfolk, der har den modsatte holdning.
Men jeg vil sige, at hans første fejl er, at han sætter en annonce i avisen eller indrykker en artikel, eller hvad han gør, som så kan læses af Al-Qaeda og Taleban.
Det er direkte ubegavet - det kan han sige i andre sammenhænge.
Det er jo klart, at det i den grad svækker viljen til at deltage, hvis man hører det fra en mand som ham, og det er uærligt i forhold til de tropper, han selv har derude, og i forhold til de allierede.
Så jeg vil angribe ham og sige, at han burde have holdt sine synspunkter internt.
Så er jeg slet ikke enig med hr. Holger K. Nielsen, når han siger, at en ekstra militær indsats ikke har nogen værdi.
I Irak satsede man lige pludselig meget stærkt militært for at det her skulle få en ende; man tilførte flere tropper, og det havde en afgørende betydning for, at den udvikling, vi nu ser i Irak, er enormt positiv.
Det samme ville man med stort held kunne gøre i Afghanistan, og jeg vil så også opfordre til, at det sker, og jeg har opfordret regeringen til netop at presse NATO-landene til at gøre en ekstra indsats militært.
Jamen der er ingen uenighed overhovedet.
Vi står helhjertet bag ved det beslutningsforslag, der ligger her.
Og jeg vil også gerne rette en misforståelse, for vi har ikke på noget tidspunkt sagt, at vi nu skulle bombe Afghanistan.
Det er sådan noget, hr. Holger K. Nielsen finder på.
Det har vi aldrig sagt.
Vi har talt om et større militært engagement, for det er nødvendigt, også efter devisen »the more we use, the less we lose«, altså desto flere vi bruger af soldater, desto færre taber vi.
Det er en god, gammel militær viden, og sådan er det.
Derfor siger vi, at der skal flere tropper til.
Det er det, vi har sagt.
Må jeg godt spørge hr. Holger K. Nielsen, når han nu siger, at han gerne vil satse mere på det civile: Hvordan har han tænkt sig, at det skulle foregå?
Kender han nogle græsrodsbevægelser, der vil tage ned til Afghanistan uden at have sikkerhed for deres egen sikkerhed, uden at have en viden om, om der er soldater, der passer på dem?
Skulle soldaterne trækkes væk, og skal vi så sende en hel masse græsrødder af sted, og skal de så begynde at bygge broer?
Hvordan tror hr. Holger K. Nielsen det vil gå de folk?
Holger K. Nielsen (SF), 2008-11-04:
Der må jeg så svare, at vi faktisk i det forsvarsudspil, vi har fremlagt, har foreslået det, vi kalder en ny genopbygningsstyrke eller samtænkningsstyrke: Man tager nogle folk ind med udgangspunkt i deres civile kvalifikationer, men det er folk, som så også har en militær baggrund.
Jeg tror faktisk, at det i den sammenhæng er vigtigt, at forsvaret begynder at satse på en anden form for soldater, som målrettet skal bruges til den civile genopbygning, men som så også har en militær baggrund, så de kan beskytte sig selv.
Hr. Søren Espersens siger, at det ikke er hans mening at bombe.
Det passer jo ikke, for det er det jo.
Hr. Søren Espersen har jo ikke vendt sig mod F-16-fly.
Hr. Søren Espersen vil da gerne bombe så meget som overhovedet muligt.
Hr. Søren Espersen har jo hele tiden sagt, at der skal optrappes militært.
Hr. Søren Espersen mener jo, at hvis man ikke mener, man skal bekæmpe Taleban militært, så er man snøftende selvopgivende, og så er man sølle.
Det er jo hele den der militaristiske logik, der ligger i hr. Søren Espersens hoved, og som kommer til udtryk gang på gang, og selvfølgelig er det det, som er problemet.
Hr. Søren Espersen og Dansk Folkeparti ønsker krigen, de ønsker en militær løsning på det her.
Det er jo sandheden, vil jeg sige til hr. Søren Espersen.
Jeg må bare konstatere, at hr. Søren Pind jo ikke forholder sig til det, som jeg anførte i mit indlæg, nemlig at en tidligere vicepræsident har sagt, at det faktisk går værre og værre.
Hvad angår terrortruslen, er hr. Søren Pind måske bekendt med, at den tidligere vesttyske forbundskansler Helmut Schmidt har sagt, at det er fuldstændig gedigent nonsens, at terrorismen har noget at gøre med det, der sker i det sydlige Afghanistan.
Med andre ord bekæmper man ikke terrorismen ved at føre krig i Afghanistan.
Hr. Søren Pind ved udmærket godt eller burde i hvert fald vide, at i det omfang, der er en terrortrussel f.eks. her i Danmark, er det jo ikke forklædte Talebankrigere, der bliver smuglet til Danmark.
Det er jo terrorister, der uddannes i de vestlige lande, bl.a. her i Danmark.
Det er ganske rigtigt, at der kommer propaganda udefra, men at man kan bekæmpe den propaganda og de islamistiske ideer gennem krig i Afghanistan er jo dybest set i bedste fald naivt og i værste fald dybt nonsens.
Søren Espersen (DF), 2008-11-04:
Jeg vil gerne vedgå, at jeg er så gammeldags, at jeg synes, det er en god idé at besejre ens fjende.
Det er, fordi der er kommet et angreb mod Vesten, og det forsvarer vi så, og der går vi så på vores fjende, selvfølgelig.
Så håber jeg, de er så kloge, at de nedlægger våbnene, men jeg synes, vi skal presse på for det, også militært.
Med hensyn til det med det militære, vil jeg sige, at det, der jo faktisk er kernepunktet i hele SF's indstilling både til forsvaret og til NATO, er, at man jo helst så, at NATO var en organisation, der slet ingen militær del havde.
Er det i virkeligheden ikke det, som det hele drejer sig om?
Og hvordan tror man fra SF's side at man kan komme med i det næste forsvarsforlig, når man har en fuldstændig naivistisk, pacifistisk indgang til hele det her spil?
Jeg tror, at hr. Frank Aaen misforstod mig.
Jeg angriber ikke vores udenrigspolitik for dobbeltmoral.
Jeg fortæller, at i udenrigspolitik er det sådan, at man er nødt til først og fremmest at se på sit eget land og derpå på sine allieredes almindelige velfærd og sikkerhed og så sige, hvilke lande vi føler os truet af, og hvilke lande vi ikke føler os truet af.
I Afghanistan var der jo klart en trussel, i og med at Taleban faktisk aktivt var medvirkende til oprettelse af terroristlejre.
Altså, vi har haft den sidste terroraktion i Europa, som jeg erindrer, i England.
Ellers er efterretningstjenesterne rundtom i Europa blevet ganske gode til at finde ud af, hvad der foregår, og optrevle det; og hele den energi, som Taleban og Al-Qaeda er nødt til at lægge ude i Afghanistan, lægger de altså ikke i gaderne i København eller i London eller i Madrid, så det er helt klart: Europa er blevet klart mere sikkert, efter at vi invaderede Afghanistan.
John Dyrby Paulsen (S), 2008-11-04:
Vi har en opgave, vi skal løse i Afghanistan, en opgave, der i sidste ende vedrører vores egen sikkerhed, men også en opgave, der griber dybt ind i det afghanske folks hverdag.
Vi skal huske, hvorfor vi er i Afghanistan.
Vi gik med i missionen for at forhindre, at Taleban brugte Afghanistan som base for terroranslag mod vestlige demokratier.
Det er ikke nogen let opgave.
Det er en opgave, der kun kan lykkes, hvis afghanerne selv er med, og hvis de selv er involveret, hvis den afghanske hær selv står for sikkerheden, hvis det afghanske politi står for en ordentlig retssikkerhed uden bestikkelse, og hvis skolevæsenet og sundhedssystemet kommer til at fungere ordentligt.
Men forudsætningen for det hele er, at Taleban ikke kan vinde krigen og ikke vinder fodfæste blandt befolkningen.
Opbakningen til Taleban i civilbefolkningen er særdeles begrænset.
Men vi ved også, at i et fattigt land som Afghanistan kan Taleban opnå meget med trusler og med penge.
Talebans vigtigste finansieringskilde er opium, den opium, som Afghanistan har så meget af.
Amerikanerne forsøgte at brænde valmuemarkerne af, men det fik andre NATO-lande, heriblandt ikke mindst Danmark, til at protestere voldsomt, og de afbrændinger er nu stoppet.
Vi fik overbevist amerikanerne om, at afbrænding ikke er nogen god idé, for
godt nok ramte det Taleban, men det ramte bønderne endnu hårdere og gjorde dem endnu mere afhængige af Taleban, og det er ikke det, vi vil.
Man skal i stedet tilbyde bønderne andre måder at dyrke deres marker på, og indsatsen mod Taleban skal direkte rettes mod deres fabrikker og narkoens transportruter.
Den ekstra indsats mod Taleban tages der højde for i det beslutningsforslag, vi behandler her i dag.
Men det vigtigste er, at der i den her proces samtidig fokuseres på den civile indsats i Afghanistan, på genopbygning, på udviklingen af civilsamfundet.
Fred og stabilitet vokser ikke ud af et geværløb, men det vokser ud af opbygningen af et sikkert og trygt civilsamfund, og derfor har vi Socialdemokrater også i lang tid gjort et godt stykke arbejde i forbindelse med den Afghanistanstrategi, vi vedtog før sommer i år, og som gælder frem til 2012.
Der er ingen tvivl om, at indsatsen i Afghanistan vil være langvarig, det tror jeg vi alle er enige om, men målet må og skal være, at indsatsen gradvis ændres fra en militærpræget indsats til en civilretlig indsats.
Og vi er jo i gang, mere end 6 millioner afghanske børn går i skole, heraf mere end 2 millioner piger, der er optrykt mere end 44 millioner skolebøger, der er givet næsten en halv million af de såkaldte mikrolån, altså de her lån til enkeltpersoner, til at de kan opstarte en lille virksomhed, og 70 pct. af dem er givet til kvinder.
Men jeg vil også godt tilkendegive her, at jeg ved, at Danmark leverer en indsats, der er langt ud over, hvad man kan forvente af et lille land som Danmark.
Jeg har lidt svært ved at forestille mig, at vi kan komme højere op med militære bidrag end det, som det beslutningsforslag, vi behandler nu i dag, er udtryk for.
Men vi støtter det.
Søren Pind (V), 2008-11-04:
Det undrer mig ikke, men det gør mig da forstemt, at SF's ordfører ikke anerkender det FN-mandat, hvorpå indsatsen hviler, og det svar, indsatsen er udtryk for i forhold til den modbydelige begivenhed, der fandt sted den 11. september 2001, hvor 3.000 uskyldige mennesker blev dræbt af terrorister, der bl.a. udsprang af situationen i Afghanistan.
Så synes jeg, der er en mærkelig tendens i tiden, og den præger for så vidt både det tilstundende amerikanske præsidentvalg og også stort og småt her.
Så vil man ikke forholde sig til det, så nægter man at anerkende det fantastiske fremskridt, det har betydet for den enkelte afghanske kvinde, at hun nu kan gå frit i meget store områder af Afghanistan.
Det synes jeg i virkeligheden er noget af det mest beklagelige i denne sammenhæng.