runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Connie Hedegaard (KF), 2008-05-28:
Jeg må altså sige til hr. Jeppe Kofod, at selv om jeg godt forstår iveren efter at komme videre på Bornholm, synes jeg også, at man som medlem af Folketinget vel nok har lov til at sige til sig selv, at der jo er rigtig, rigtig mange små innovative virksomheder i Danmark, som godt kunne tænke sig nogle penge herindefra.
Det er ikke nok, at man bare siger til hr. Jeppe Kofod, at hvis ikke du giver mig dem, kunne jeg godt finde på at rejse til udlandet.
Der skal vel være lidt mere substans bag, før vi bevilger nogle af skatteydernes penge til støtte for diverse i øvrigt kommercielle projekter.
Som sagt er der en dialog i gang.
Der har været holdt møde mellem EUDP-sekretariatet og BioGasol om den videre proces, og derfor tror jeg også, at nogle af de der underforståede trusler om, at ellers gør vi det ene eller det andet og flytter fra landet, er forstummet lidt, efter at man faktisk har haft en fornuftig dialog.
Jeppe Kofod (S), 2008-05-28:
Det, jeg bare efterlyser fra regeringens side, er rettidig omhu.
For man kender til det her projekt, man kender problemerne, og det, jeg har hørt om projektet, er, at det lever helt op til de faglige standarder, som man har.
Jeg har i hvert fald ikke hørt nogen, der har kritiseret indholdet i projektet og den teknologi, man har udviklet.
Og de patenter, man har fået, er noget af det fremmeste i verden.
Så jeg kan ikke forstå - det er det, jeg ikke kan forstå - hvordan man så kan lade det gå op i bureaukrati.
For de her mennesker er jo parat til at gå videre i den næste fase, og de er tvunget til at finde nogle investorer, der gerne vil virkeliggøre det her. Og jeg kan da godt forstå, at de, hvis det er sådan, at de ikke kan få penge fra den danske stat, fordi der er gået bureaukrati i det
regeringen vil ikke - så flytter det til USA.
Og det er det, jeg mener med, at det er ærgerligt, og det er det, som jeg ikke forstår regeringen vil have siddende på sig som sit ansvar, når den ved, hvor perspektivrigt projektet er.
Brian Mikkelsen (KF), 2008-05-28:
Ja, selvfølgelig overholder vi i UNESCO-konventionen.
Det svarede jeg også før, og det har jeg også svaret skriftligt.
Så vi overholder de konventioner, der er, som en selvfølgelighed.
At det er svært at komme ind i Danmark for nogle kunstnere, har det været siden Arilds tid.
Jeg har hørt om de sager i 25-30 år, hvor amerikanske jazzmusikere har haft svært ved at komme ind i Danmark og omvendt for danskere med hensyn til at komme ind i USA osv.
De love, der er i Danmark, gælder for alle mennesker, men vi giver også plads til, at andre mennesker kan komme ind i Danmark, og hvis der er konkrete problemer, så man jo behandle det med udlændingemyndighederne.
Det har bare ikke noget med UNESCO-konventionen at gøre, for den overholder vi og lever op til, og så diskuterer man jo internationalt, hvad det betyder for mobiliteten landene imellem.
Jeppe Kofod (S), 2008-05-28:
Skriftlig begrundelse
Statsministeren besøgte BioGasol i april i år og udtalte sig positivt om projektet efterfølende.
Statsministeren udtalte til DR-Bornholm den 30. april 2008 følgende: »Det perspektivrige ved det bornholmske projekt er, at man bruger affaldsstoffer til at lave brændstof.
Og det er lige præcis det, vi har brug for, så derfor ser jeg gerne, at sådan et projekt har en fremtid for sig«.
BioGasol er placeret på Bornholm, da de allerede ved klimatopmødet næste år, ville have produceret bioætanol til alle øens biler.
Dertil kommer at BioGasols teknologi kan producere og allerede i to år har produceret bioætanol med en mikroorganisme, der kan producere 270 liter ud af et ton halm.
Inbicons tekonologi menes at kunne producere 180 liter ud af at et ton.
Dog er deres tekonologi endnu ikke udviklet.
Yildiz Akdogan (S), 2008-05-28:
Tak til kulturministeren.
Jeg vil egentlig gerne starte med at remse to sager op, for muligvis mener kulturministeren, at vi lever op til vores forpligtelser i UNESCO-konventionen, men jeg kan så henvise til Kulturnyt fra den 25. april i år, hvoraf det fremgår, at billedkunstneren Jacob Fuglsang Mikkelsen havde inviteret en række kunstnere fra bl.a. Tyrkiet, hvor hensigten var at lave et såkaldt triangle-project med besøg i henholdsvis New York, Istanbul og København, og der har Jacob Fuglsang Mikkelsen udtrykt bemærkninger om, at det har været enormt svært på grund af visumreglerne.
Jeg citerer ham ordret: Vi fik lige lov til at være her og rejse hurtigt tilbage igen.
Og det er altså et projekt, som varer over 3 år.
Det synes jeg er lidt betænkeligt.
Plus det at en af kunstnerne ikke fik lov til at komme herop, på grund af at han både var kunstner, altså musiker, og studerende.
Det andet eksempel, jeg vil tage op, er, at Peter Hvalkof, som er arrangør af verdensmusik for Roskilde Festival, siger, at man allerede i udvalgsprocessen faktisk tænker over, om det kan betale sig både sagsmæssigt og proceduremæssigt at få bestemte kunstnere fra bestemte lande herop, og det er egentlig meget bekymrende, når man tænker på, at man allerede i den her planlægningsfase skal tænke over, om det kan betale sig, fordi der er den risiko, at koncerterne kan gå hen og blive aflyst på grund af visumreglerne.
Som ministeren også korrekt sagde, så er der nedsat den her ekspertgruppe i EU-regi, som vil kigge på det, men det er først til december, der skal kigges på det.
Nu er vi i sommerperioden på vej mod festivalarrangementer og byfester, og trods ministerens begrundelse med, at det hører under integrationsministeren, vil jeg egentlig gerne spørge: Overholder vi virkelig UNESCO-konventionen?
Det er kun to eksempler, jeg har nævnt, der er mange flere.
Liselott Blixt (DF), 2008-05-28:
Nu er vi jo allerede begyndt at få nogle meldinger fra læger, der er bekymrede for deres patienter, fordi de eventuelt skal skifte medicin.
Det må også bekymre ministeren, at vi har 100.000 patienter, der kan komme ud for at få nogle bivirkninger, der gør, at de tager skade af det her, og det er jo ministerens ansvar i sidste ende.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-05-28:
Men som jeg sagde i mit indledende svar, er det jo også sådan, at det er en suveræn afgørelse hos den ordinerende læge, hvilket præparat han eller hun vælger at ordinere.
Lægemiddelstyrelsen kommer med de generelle anbefalinger, men hvis den enkelte praktiserende læge - vil det sandsynligvis være - konkret mener, at hans eller hendes patient skal have et givet præparat, så er det jo det, den pågældende ordinerer, vel at mærke hvis det altså er et lovligt produkt, og det er det jo her, for det er jo et produkt godkendt af Lægemiddelstyrelsen.
Liselott Blixt (DF), 2008-05-28:
Mener ministeren ikke, at det kan blive en dyr løsning for den samlede økonomi, såfremt de praktiserende læger skal påtage sig en stor ekstraopgave med at omstille de over 100.000 velbehandlede blodtrykspatienter til en ny medicin, samt at det yderligere kan forværre deres tilstand?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-05-28:
Jeg kan dog generelt oplyse, at vurderingen af de samfundsøkonomiske omkostninger ved at ændre tilskudsstatus for et lægemiddel på den ene side må tage højde for de mulige udgifter, f.eks. i form af flere lægebesøg når patienterne skal skifte fra et præparat til et andet, og på den anden side til gevinsterne ved, at en gruppe patienter overgår til en lægemiddelbehandling, som er billigere for samfundet.
Det er nogle af de ting, som Lægemiddelstyrelsen vurderer.
Jeg synes, at vi har set alt for mange gange, at det ikke er særlig godt, når tilfældige ministre begynder at blande sig i det faglige.
Vi skal blande os i Lægemiddelstyrelsen, hvis den ikke fungerer som institution, eller Sundhedsstyrelsen, hvis den ikke fungerer som institution, og så skal de laves om.
Men deres faglige arbejde, som jo er rent medicinsk begrundede afgørelser, vil jeg ikke blande mig i som minister.
Liselott Blixt (DF), 2008-05-28:
Jamen det lyder meget godt, at de skal tage stilling til de ting.
Jeg kan regne ud, at med 100.000 velbehandlede blodtrykspatienter, der skal op til deres læge og have revurderet deres sager, samtidig med at de lige skal forbi laboratoriet og have taget en blodprøve, samtidig med at de eventuelt skal opleve nogle bivirkninger og komme tilbage til det gamle præparat, så vil det give en 150.000 konsultationer hos de praktiserende læger, som jeg lige har hørt vi mangler, og som ikke har tid til at tage sig af deres patienter.
Det må da bekymre ministeren.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-05-28:
Jo, det bekymrer mig selvfølgelig, hvis der lige kommer 150.000 ekstra konsultationer, især i det område som fru Liselott Blixt kommer fra, fordi der har vi lige hørt at der især mangler læger.
Men jeg kan kun henholde mig til, at en praktiserende læge skal skønne, hvad der er bedst muligt for den pågældende patient.
Jeg er sikker på, at han eller hun ordinerer, hvad der måtte være bedst for patienten.
Liselott Blixt (DF), 2008-05-28:
Ja, den praktiserende læge ordinerer, men det vil jo sige, at de skal op til den praktiserende læge.
Det er 100.000 besøg kun for at finde ud af, om de skal omstilles.
Jeg synes, det er bekymrende, og jeg tænker på, om ikke ministeren kan se, at der sker en udhuling af gevinsten ved at omstille blodtrykspatienterne fra dyrere til billigere medicin.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-05-28:
Nej, det kan jeg ikke, og jeg er heller ikke enig i, at man nødvendigvis, hvis en læge kender sin patient meget godt, skal op til den praktiserende læge for at få fornyet en recept på et præparat, man i forvejen bruger.
Anne Baastrup (SF), 2008-05-28:
Skriftlig begrundelse
Spørgeren vil gerne høre, hvordan ministeren vil leve op til sit personlige ansvar for dette område.
Dagbladet information omtalte onsdag den 21. maj en familie på starthjælp og viser, hvor svært det kan være at få budgettet til at hænge sammen med de høje fødevarepriser.
Beskæftigelsesministerens svar på udvalgsspørgsmål 312 viser, at der primo 2008 er ca. 3.600 børn, som lever i familier, som modtager starthjælp.
En undersøgelse af fattige i København viser, at mange familier oplever, at de nogen gange af økonomiske hensyn må fravælge f.eks. 3 måltider mad om dagen eller lægeordineret medicin.
Det er således tydeligt, at den lave starthjælpstakst betyder, at en stor gruppe børn rammes af fattigdommen ved f.eks. ikke at få den sunde mad eller medicin, som de har behov for.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-05-28:
Med hensyn til udgifter til medicin kan jeg oplyse, at vores medicintilskudssystem er bygget sådan op, at det rummer nogle særlige gunstige regler for børn.
Børn får nemlig med det samme tilskud til deres medicin, uanset hvor meget de har købt for i løbet af året.
Til sammenligning har voksne fuld egenbetaling for medicin, indtil de har købt for 800 kr. på 1 år.
Fra den 1. maj i år er vilkårene for børnefamilier yderligere blevet forbedret, fordi den lave tilskudsprocent er forhøjet fra 50 pct. til 60 pct.
Det betyder, at familier, der har brug for medicin til deres børn, har fået en mindre egenbetaling.
Børn, som f.eks. bruger 1.000 kr. årligt på medicin, sparer altså 100 kr. om året i forhold til tidligere.
Herudover findes der i den sociale lovgivning regler om, at kommunerne yder hjælp til betaling af udgifter til medicin til personer i økonomisk trang eller personer, som i øvrigt er økonomisk vanskeligt stillet.
Jeg er selvfølgelig klar over, at fødevarepriserne er steget meget på det seneste.
Det gælder for så vel de sunde som de usunde varer, men jeg er ikke enig med spørgeren i, at et sundt måltid nødvendigvis skulle være dyrere at servere end et usundt måltid.
Som beskæftigelsesministeren i et svar den 8. maj i år oplyste til Folketingets Socialudvalg, er det regeringens mål, at offentlige ydelser som f.eks. kontanthjælp og starthjælp skal have en størrelse, så de dels udgør et tilstrækkeligt grundlag for forsørgelse for familier, der midlertidigt ikke kan forsørge sig selv, dels indeholder et incitament til igen at blive selvforsørgende.
Om begge disse hensyn bliver varetaget på betryggende vis, vil antageligt altid være genstand for en politisk uenighed.
De nævnte ydelser har i dag en størrelse, som flertallet i Folketinget er blevet enig om, og regeringen har ikke planer om at ændre heri.
Liselott Blixt (DF), 2008-05-28:
Mener ministeren ikke, at Lægemiddelstyrelsen må se på, hvad vi bruger i dag, og hvad vi kan få brug for i fremtiden?
Vi ved, at der inden for angiotensin-II antagonister er et middel, der hedder Cozaar, hvor patentet udløber den 1. september 2009, og det vil sige, at så kommer der nogle kopiprodukter på området, og der ved vi, at prisen falder.
Var det ikke mere hensigtsmæssigt at vente til den tid, i stedet for at vi skal have 100.000 patienter ud til deres praktiserende læge?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-05-28:
Jeg tror, at jeg undtagelsesvis af hensyn til seerne vil læse spørgsmålet op, for ellers kan man ikke forstå mit svar: Anerkender ministeren ikke, at han, som minister for sundhed og forebyggelse, samt hans ministerium har et ansvar for at løse problemet med en stigende lægemangel?
Svar: Jo.
Det mener jeg heller ikke at jeg har lagt skjul på i de svar, jeg har afgivet om lægemangel.
Derudover kan jeg nævne, at regeringen i efteråret 2007 gennemførte en reform af den lægelige videreuddannelse for at forkorte uddannelsestiden og opnå flere speciallæger på arbejdsmarkedet.
Jeg forventer, at denne reform vil medføre ca. 1.600 flere læger fra 2016 og frem.
Samtidig sker der allerede i år en betydelig udvidelse af videreuddannelseskapaciteten i speciallægeuddannelsen.
Vi udvider som følge heraf antallet af hoveduddannelsesforløb til mere end 870 fra år 2008 til 2012, altså en stigning på mere end 19 pct. siden 2006.
Vi har desuden iværksat et arbejde, der skal identificere barrierer og muligheder for international rekruttering, ligesom vi arbejder på at lette adgangen til det danske sundhedsvæsen for udenlandsk sundhedspersonale og selvfølgelig herunder også for læger.
Regeringen og jeg har derfor iværksat initiativer, der både her og nu og på lidt længere sigt skal få flere læger på det danske arbejdsmarked.
Vi lever derfor også op til vores ansvar over for sundhedsvæsenet.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2008-05-28:
Jamen jeg siger da tak for svaret, og jeg er sådan set også glad for at høre, at ministeren faktisk har ændret opfattelse.
Jeg stillede den 2. april i år ministeren et spørgsmål, der lød: Føler ministeren som minister for sundhed og forebyggelse intet ansvar for, at lægemangelen vokser?
Det er nogenlunde det samme spørgsmål, og dertil svarede ministeren: Jeg føler mig ikke ansvarlig for, at lægemangelen vokser.
Men jeg er da glad for at høre, at ministeren har ændret sin opfattelse med hensyn til det.
Men når nu ministeren kommer med så mange gode forklaringer på, hvilke initiativer der er i gang, så kan jeg ikke rigtig forstå, hvorfor det ser ud, som om at det hele sejler i øjeblikket, for så vidt jeg kan se, står vi jo i en situation, hvor der er personaleflugt fra det offentlige sundhedsvæsen over i det private, og vi kan også se, som vi talte om før, at der mangler læger i den almindelige praksis rundtomkring.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-05-28:
Det spørgsmål, jeg svarede på skriftligt, var bestemt ikke det samme som det, jeg har fået her i salen i dag.
Det spørgsmål, jeg svarede på skriftligt, gik ud på, om jeg var ansvarlig for, at der var opstået lægemangel, og dertil svarede jeg, at jeg ikke følte mig ansvarlig for det.
Her bliver jeg stillet spørgsmålet, om jeg føler mig ansvarlig for at gøre noget ved det, og ja, det føler jeg mig ansvarlig for at gøre noget ved.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2008-05-28:
Så er jeg jo nødt til at spørge på en anden måde.
Jeg er da også glad for, at ministeren føler sig ansvarlig for at gøre noget ved det, men hvis ikke det er ministeren, der er ansvarlig for, at lægemangelen er vokset, hvem er det så, der er ansvarlig for, at den er vokset?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-05-28:
Altså, lægemangelen er vokset, fordi der er blevet flere ældre, som er blevet pensioneret, og der er kommet færre unge ind på arbejdsmarkedet.
Helt generelt har vi jo i Danmark et demografisk problem med, at der bliver flere ældre, der træder ud af arbejdsmarkedet.
Rent konkret kan jeg sige, at vi inden for de næste 10 år forventer, at 200.000 mennesker forlader den offentlige sektor, uden at der står 200.000 mennesker parat til at træde ind på arbejdsmarkedet.
Det er et helt generelt problem, som selvfølgelig ikke bare vedrører sundhedsvæsenet.
Det er jo en demografisk udvikling, og antallet af fødte børn og hvornår og hvordan kan man vel næppe laste en regering.
Det er jo andre, der er afgørende for, hvad der fødes af børn.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2008-05-28:
Nu er vi jo i gang med et andet spørgsmål, men jeg kan bare henvise til det, som vi talte om før, nemlig at når man ser på den demografiske udvikling også blandt læger, så kan man se, at det jo ikke er noget, der er kommet fra den ene dag til den anden, og hvis ikke det er ministeren, der har ansvaret for, at vi står i den situation, så må det jo være en anden minister i regeringen.
Men det efterlader i hvert fald mig med det indtryk, at hele sundhedsvæsenet sejler.
Der er ikke nogen, der vil tage ansvaret for den situation, vi er kommet i nu.
Vi står i en konflikt, hvor der, så vidt jeg har fået oplyst, i øjeblikket er udskudt over 288.000 operationer, vi står med lægepraksisser rundtomkring, hvor der mangler læger, hvor borgere står uden egen læge, og så står vi med en personaleflugt fra det offentlige til det private sygehusvæsen, og jeg tror ikke, at ministeren har et svar på, hvordan man løser det.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-05-28:
Man føler sig hensat til den samme saglighed, som man møder på Speakers' Corner i England.
Altså, først og fremmest er der ikke nogen personaleflugt fra det offentlige til det private sundhedsvæsen.
Diskussionen om det private og det offentlige sundhedsvæsen er fuldstændig ude af proportioner.
Det er simpelt hen myggen over for elefanten, og elefanten er det offentlige sundhedsvæsen.
Derfor er der stadig væk ting, der skal diskuteres i snitfladerne mellem det offentlige og det private sundhedsvæsen.
At en minister så skulle være ansvarlig for den demografiske udvikling, som vi ser i hele den vestlige verden, er jo altså lidt ude i skoven.
Men vi føler os bestemt ansvarlige for at gøre noget ved de problemer, der er i sundhedsvæsenet.
Det tager vi højtideligt, og derfor har vi også siden 2001 tilført 19 mia. kr. til sundhedsvæsenet.
Liselott Blixt (DF), 2008-05-28:
Finder ministeren ikke, at det kan få konsekvenser for de omkring 100.000 blodtrykspatienter, der skal skifte medicin fra angiotensin-II antagonister til de såkaldte ACE-hæmmere?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-05-28:
Folketinget besluttede i 2004, at der skulle gennemføres en revurdering af alle lægemidlers tilskudsstatus over en periode på 5 år.
Baggrunden for den beslutning var, at afgørelserne om tilskudsstatus ikke skal have karakter af permanente beslutninger, fordi forudsætningerne for tilskudsbeslutningerne kan ændre sig over tid.
Medicintilskudsnævnet er den 29. januar kommet med en indstilling om den fremtidige tilskudsstatus for lægemidler til behandling af forhøjet blodtryk.
Det er den indstilling, der er baggrunden for det stillede spørgsmål.
Hvis indstillingen efterleves, indebærer det bl.a., at det generelle tilskud til lægemidler af typen angiotensin-II antagonister ændres til generelt klausuleret tilskud.
Det indebærer, at der skal være en særlig faglig begrundelse for, at patienter får tilskud til disse lægemidler.
En særlig grund kan være, at den enkelte patient behandles utilstrækkeligt eller ikke kan tåle behandlingen med de såkaldte ACE-hæmmere.
For andre patienter vil der være en tilskyndelse til at overgå til behandling med de såkaldte ACE-hæmmere.
Medicintilskudsnævnets indstilling har været sendt i høring hos alle relevante parter blandt de videnskabelige selskaber og patientforeninger med en høringsfrist den 5. maj.
Medicintilskudsnævnet har på mødet den 20. maj haft en foreløbig drøftelse af de indkomne høringssvar, og sagen vil blive drøftet igen på et nævnsmøde den 17. juni.
Lægemiddelstyrelsen vil herefter træffe afgørelse om de fremtidige tilskud til blodtrykssænkende lægemidler.
Der er tale om en rent faglig afgørelse, som styrelsen træffer ud fra et regelgrundlag, der er fastsat i lovgivningen.
En sådan ændring af den enkelte patients ordning sker selvfølgelig i samråd med den ordinerende læge.
Liselott Blixt (DF), 2008-05-28:
Så mit spørgsmål til ministeren er, om han mener, at det er i orden, at det er Lægemiddelstyrelsen, der herefter ordinerer, i stedet for at det er den praktiserende læge.
Anne Baastrup (SF), 2008-05-28:
Nu er det jo sådan, at vi ved, at de mennesker, der bor på Nørrebro, har en lavere levealder end de mennesker, der bor i Nordsjælland.
Vi ved, at der er ved at udvikle sig gammelmandssukkersyge hos børn på grund af dårlig ernæring.
Den avisartikel, som fik os her i salen, viste jo, at en familie på starthjælp med otte børn simpelt hen ikke havde mulighed for f.eks. at give mere end et stykke frugt om dagen.
Det er jo der, vi har problemet.
Ministeren ved eller burde vide, at der tydeligvis er forskel på sundheden hos de børn, der bor i Nordsjælland, og de børn, der bor på Nørrebro.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-05-28:
Det var et dejligt kort spørgsmål.
Det var jeg næsten helt overrasket over.
Jamen det er jo ikke Lægemiddelstyrelsen, der ordinerer.
Lægemiddelstyrelsen fastsætter nogle generelle tilskudskriterier, og ad denne vej og også via Sundhedsstyrelsens rådgivning følger lægerne så de nye normer, men den enkelte læge har jo den frie ordinationsret, og hvis en læge mener, at en af hans patienter skal have det andet præparat, altså det, man er på vej væk fra, så er det jo det, han ordinerer.
Det har lægen jo for alle godkendte medicinprodukter en suveræn ret til ud fra sit faglige skøn.
Jeg skal jo ikke blande mig i, hvad lægen gør.
Regeringen har da også taget initiativ til, at der skal serveres et sundt måltid mad i eksempelvis daginstitutioner.
Der er en løbende diskussion i Folketinget om, at vi også skal servere et sundt måltid mad ude på skolerne.
Det, der er diskussionen, er, hvorledes det skal betales.
Og der taler vi jo i hovedreglen om, at velfungerende borgere fra Skagen til Gedser, eller også på Nørrebro og i Nordsjælland, selv skal betale for det her sunde måltid mad.
Og der er det min holdning, at det skal man selv betale, men hvis der er særligt belastede mennesker, som ikke har mulighed for at klare sig, har vi jo den sociale lovgivning, som jeg også har redegjort for, der træder ind.
Helt generelt har fru Anne Baastrup stillet et spørgsmål om, hvorvidt vi vil ændre på satserne, og jeg kan sige, at det har vi ingen planer om.
Kirsten Brosbøl (S), 2008-05-28:
Hvad agter ministeren at gøre for at forbedre danskernes seksuelle sundhed generelt, og vil ministeren gøre seksuel sundhed til en del af Forebyggelseskommissionens arbejde?