runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2007-03-29:
Nu kom vi da et skridt videre.
Nu er vi enige om alt det gode.
Det er regeringen, der er problemet.
O.k., men så er vi nået så langt, det var da godt.
Så kan vi diskutere, om regeringen er problemet, men det må finansministeren så svare på senere.
Grunden til, at vi har været skeptiske over for tilkøbsydelser, er, at vi vil være sikre på, at de ikke reelt bliver en mulighed for kommunerne til at spare på nogle ting, som vi synes det offentlige skal tage sig af.
Vi har ikke helt kunnet forstå, at Socialdemokratiet så hurtigt har syntes, at det med tilkøbsydelser var en fantastisk god idé.
Sagen er jo, at noget, vi måske i dag ikke har som en offentlig ydelse, kunne vi måske godt have mulighed for at levere om 4 eller 5 år.
Altså, der er jo sket en løbende udvikling, hvor vi gudskelov har leveret en bedre og bedre service til de mennesker, der har behov for den.
Hvordan sikrer vi, at det med tilkøbsydelser ikke bare bliver en måde, hvorpå nye ting, vi over det offentlige kunne tilbyde f.eks. vores ældre medborgere, bliver noget, de skal brugerbetale via tilkøbsydelser?
Det har været vores skepsis, og det mener vi ikke er afklaret tilstrækkeligt til, at vi kan skibe os ind i Socialdemokratiets projekt, hvad det angår.
Arne Toft (S), 2007-03-29:
Det er netop problemet.
Problemet er netop, at hr. Thulesen Dahl og jeg er meget enige, men at hr. Thulesen Dahl altid stemmer for det, regeringen fremlægger.
Og den kræver, at man skal bruge stopure, at tiden skal afmåles.
Hr. Thulesen Dahl siger, at vi skal gøre noget for vores medarbejdere, gøre noget for at gøre dem glade for deres arbejde.
Rigtig mange ældre vil gerne have, det er den samme hjemmehjælper, der kommer, og den samme hjemmehjælper vil også gerne lave de forskellige ting.
Hvorfor kan man så ikke tilbyde tilkøbsydelser inden for det offentlige, når man kan inden for det private?
Er det ikke unfair konkurrence?
Er vi også enige om det, eller er det sådan, at vi er enige og hr. Thulesen Dahl bare stemmer på en anden måde?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2007-03-29:
Somme tider har jeg fornemmelsen af, at hvis politikere ikke er uenige, så skaber de en uenighed, fordi det alligevel er kedeligt, hvis man skal konstatere, at man er enig, så det vil vi ikke være.
Og så fortæller vi hinanden, hvor uenige vi er, og de, der lytter til sådan en debat, sidder tilbage med en undren, for de hører ikke, at der er den store uenighed.
Altså, spørgsmålet er: Hvordan kan det nu være, at vi, hr. Toft og jeg, skulle være uenige med hensyn til at yde den bedste omsorg for vores ældre medborgere?
Jeg har argumenteret for, at når man som plejer kommer ind over dørtrinnet til den enkelte ældre, skal man have frihed til at løse den opgave, som er vigtigst.
Og hvad er vigtigst?
Ja, det er selvfølgelig det, den ældre medborger synes er vigtigst.
Hvor er så uenigheden mellem det, hr. Toft forsøger at frembringe her, og det, jeg siger?
Arne Toft (S), 2007-03-29:
Hr. Thulesen Dahl starter sit indlæg med at sige, at personalet har ydet en kraftanstrengelse, at vi også skal kunne tiltrække nye medarbejdere, og at vi skal kigge på lønstrukturen, selv om det vedrører en aftale mellem andre parter.
Hvis man virkelig skal gøre noget for personalet, f.eks. for vores hjemmehjælpere, skal man gøre dem glade for deres arbejde, og er der noget, hjemmehjælpere er glade for, så er det at arbejde med de ældre.
Jeg vil godt spørge, om hr. Thulesen Dahl så tror, at den rigtige måde er, at de starter stopuret, når de kommer ind, og måler tiderne?
Jeg oplever tit, når jeg taler med de ældre, at det ikke så meget er dem selv, de bekymrer sig om.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2007-03-29:
Det er forkert, forkert, forkert.
Jeg kan se for mig, hvordan Enhedslisten over de kommende måneder vil skrive læserbreve om, at jeg sammenligner pleje og personlig omsorg for den ældre medborger med bygningen af en trappe.
Jeg kan lige se det for mig.
Nu kommer det i B.T. og Ekstra Bladet og alle andre steder i sådan nogle små læserbreve, som bliver fabrikeret.
Det er forkert, forkert, forkert.
Jeg går ikke ind for, at man ned i detaljen fuldstændig målbart har fundet ud af, om fru Olsen kan få lov til at få det ene eller det andet, når nu plejeren er ude hos fru Olsen.
Det går jeg ikke ind for.
Vi har et visitationssystem i kommunerne, som er bredt anerkendt af de politiske partier som en nødvendighed, og som baserer sig på, hvor meget hjælp den enkelte medborger skal have.
Det er for at være sikker på, at den tid, der er med de ansatte, der er, går de rigtige steder hen til dem, der har det største behov.
Jeg er ikke tilhænger af, at man har en ældre medborger, der siger, at vedkommende har et frygtelig stort behov for at få gjort det her i dag, og der så bliver sagt: Jamen det må jeg ikke, for jeg har stående her på min seddel, at nu skal jeg gå ud og pudse dit vindue, eller jeg skal sørge for de bukser; der står her på mit skema, at jeg skal gøre sådan.
Sådan et system er jeg ikke tilhænger af.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-03-29:
Nu var det jo altså ikke mig, der lavede den her sammenligning af at bygge trapper og at yde omsorg.
Det var hr. Thulesen Dahl, det kom fra.
Det er derfor, hr. Thulesen Dahl vil have et system, hvor hjemmehjælpen er fastlagt med 20 minutter til det, 10 minutter til det, 3 minutter til det osv.
Det er det, hjemmehjælperen bliver træt af, for det er en mistillid til, at hjemmehjælperen kan yde omsorg, som hr. Thulesen Dahl siger, har hjertet på rette sted og får lov til at bruge det.
Det får hjemmehjælperen i dag ikke lov til, fordi hr. Thulesen Dahl vil have et system, hvor alt – alt – skal måles i minutter og i kroner og øre.
Det er det, erfaringen er.
Det er ikke som at slå søm i en trappe, hr. Thulesen Dahl.
Der er brug for, at de offentligt ansatte får lov til selv at bestemme og ikke hele tiden skal dokumentere og kontrolleres, af hensyn til at deres arbejde skal udsættes for konkurrence fra andre.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2007-03-29:
Det var virkelig udgangspunktet for det indlæg, vi netop hørte her.
Der var hverken hoved eller hale på det i forhold til det, jeg har sagt.
Det er jo en uomtvistelig kendsgerning, at det altafgørende i forhold til at yde en god omsorg og en god pleje er, om man har hjertet på rette sted, om man er et engageret menneske, der kommer ud og møder den enkelte ældre medborger, som har behov for pleje, med et omsorgsfuldt hjerte og et gen, der siger: Her er jeg for at bistå den her ældre medborger.
Det er jo det helt afgørende for, om vi leverer en god pleje.
Alt det andet er noget, vi drøfter.
Der gav jeg et eksempel med madproduktion, at den mad, der nu forhåbentlig kommer velduftende ind ad døren til fru Olsen på 89, skal være af en ordentlig kvalitet.
Den skal være rigtig god, det skal være mad, hun virkelig bryder sig om.
Hvordan vi har fået den lavet, er så en diskussion, vi må tage i forbindelse med, hvordan vi får den bedste kvalitet til fru Olsen på 89 år til den billigste penge også af hensyn til dem, der skal betale, nemlig skatteyderne.
Hvordan sikrer vi, at vi får så god en kvalitet til den billigste penge?
Der brugte jeg så eksemplet med trappen, men at blande det sammen, som hr. Arbo-Bæhr gjorde, var virkelig mor Karen og stenen om igen.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-03-29:
Jeg tror egentlig, at hr. Thulesen Dahl meget godt fik slået hovedet på sømmet i debatten om, hvorfor det er, at de offentligt ansatte kommer så forfærdelig meget i klemme i forhold til dokumentation og kontrol.
For når hr. Thulesen Dahl siger: Jamen det der med omsorg skal man selvfølgelig konkurrenceudsætte på samme måde, som når jeg vil have bygget en trappe, så skal jeg jo også vide, hvad prisen er.
Og det er den sammenligning mellem at bygge en trappe og omsorg over for ældre og børn, der er så forkert, forkert, forkert.
For der er forskel på, hvordan man måler det at slå søm i, og hvordan man måler omsorg.
Hvordan måler man at snakke med folk?
Hvordan måler man at tage sig af folks problemer?
Hvordan måler man at tage sig af f.eks. psykisk syge, som jo ikke altid er lige så lette at have at gøre med som skruer og søm?
Det er der, hr. Thulesen Dahl går fuldstændig galt i byen.
Og det er derfor, de offentligt ansatte føler, at de skal dokumentere, om de lige præcis støvsuger, om de snakker med folk, om de gør rent, om de køber ind osv.
Det bliver de trætte af, og derfor er det en fejl.
Ole Sohn (SF), 2007-03-29:
Man kunne f.eks. starte med at lytte til den henvendelse, der er kommet fra Dansk Socialrådgiverforening, som har dokumenteret, at de socialrådgivere, som arbejder i jobcentrene med den primære opgave at knytte ledige hænder til hungrende virksomheder, bruger 1 time og 20 minutter på deres primære opgave og over 6 timer på at imødekomme beskæftigelsesministerens og regeringens ønske om kontrol på kontrol på kontrol på kontrol.
Her er der en oplagt mulighed, og det er sådan set bare at gå i gang.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2007-03-29:
Der står under pkt. 7. Øget konkurrenceudsættelse
: »KL og regeringen er enige om at fokusere på instrumenter, der kan bidrage til at få mere for pengene i kommunerne.
Et middel hertil er mere konkurrenceudsættelse af de kommunale opgaver.
Der er enighed om, at det afgørende er, at opgaverne løses bedst og billigst, og ikke om leverandøren er offentlig eller privat.
Samtidig er der enighed om, at konkurrencen mellem offentlige og private leverandører skal være fair.
Det kan jeg tilslutte mig.
Det synes jeg er noget godt, det, der står her i aftalen fra sidste sommer.
Det er regeringen og KL enige om, og det støtter Dansk Folkeparti.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-29:
Overhovedet ikke.
Kommunalbestyrelsesmedlemmer skal have størst mulig indflydelse på, hvordan deres kommune drives, og hvordan serviceydelserne dokumenteres, de skal have størst mulig indflydelse på, hvordan arbejdet i forhold til borgerne tilrettelægges, og jeg siger også, at der godt må være en vis form for forskellighed, jeg synes ikke, det er nødvendigt, at det skal være ens alt sammen.
Men jeg forstår ikke helt, at debatten er så fikseret omkring konkurrenceudsættelse.
Vi førstebehandlede et lovforslag for nogle få dage siden, der afskaffer udfordringsretten, og som jo taler om konkurrenceudsættelse, sådan som det er nævnt i aftalen.
Det synes jeg da ikke er så dårligt.
Ole Glahn (RV), 2007-03-29:
Vi er slet ikke uenige i, at det er vigtigt, at man får dokumenteret, om det er den rigtige pris.
Det, vi i virkeligheden diskuterer, er: Hvor meget tillid har vi her fra Folketinget til de kommunalpolitikere, der sidder og skal løse de her opgaver?
Men det skal vi da selv finde ud af.
Så er det os, der prioriterer det.
Hvorfor skal vi sidde her i Folketinget og pålægge kommunerne, at man skal lave udredninger på nogle områder, hvor man måske slet ikke har nogen tanker om aktuelt at realisere en eller anden form for udlicitering?
Det er jo det, vi har set.
Det, der sker med det nye forslag, er jo, at man har pillet det ud af loven, men til gengæld vil man presse det ind i forbindelse med kommuneaftalen, at kommunerne skal dokumentere mere og konkurrenceudsætte mere.
Det vil sige, at man sådan set går uden om Folketinget, og så er det regeringen, der med sit flertal med Dansk Folkeparti presser det her ned over kommunerne.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2007-03-29:
Jeg sagde et eller andet med vi, og ergo er det nu bevist, at Dansk Folkeparti føler sig som en del af regeringen.
Vi var med til at bevilge penge til bedre forhold for de ældre.
Det gjorde vi i en finanslovaftale, det har vi faktisk gjort flere gange.
at pengene også kommer ud og virker til gavn for de ældre
Hvis der så er folketingsmedlemmer fra den øvrige opposition, der påstår, at pengene ikke er blevet brugt til at forbedre vilkårene for de ældre, bliver vi jo nødt til at have dokumentation for, at pengene rent faktisk er gået til bedre forhold for de ældre.
Det var sådan noget i den stil, jeg sagde, og så kan man jo selv, når man sidder ude og lytter til debatten, finde ud af, hvordan jeg fik det til at blive til, at vi pludselig var med i regeringen.
Nok om det.
Men vi må også erkende, at nogle regler er nødvendige.
Jeg tror, hr. Ole Sohn bør erkende, at det eksempelvis på arbejdsmiljøområdet er nødvendigt at have regler om, at der skal være et godt arbejdsmiljø for vores ansatte.
Når patienterne skal behandles på sygehusene, tror jeg også, det er nødvendigt, at der er regler om hygiejnestandarder og lignende.
Bare som eksempel.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-29:
Jeg yder bare en lille smule modpres mod kommunernes evige definition af, at opgaven må være noget, vi får fra staten, eller at enhver utilfredsstillende sag om et plejehjem må være noget, staten tager sig af, eller at en bygning, der er ved at brase sammen under stort vindtryk, må staten tage sig af.
Jeg indrømmer, at vi folketingsmedlemmer da heller ikke er sene til at bede om redegørelser og sætte os ind i, hvad sagen er.
Det har jo også medvirket til, at kommunerne har kunnet overtage nogle af de her meget vanskelige opgaver.
Det er jo en fuldstændig forkert beskrivelse.
Jeg er helt enig med ordføreren i hele den lange indledning om kommunalt selvstyre, retten til forskellighed, ansvar lokalt osv., men jeg er helt uenig i, at der er presset noget ned i halsen på nogen som helst.
Der er en aftale mellem Kommunernes Landsforening og regeringen.
I den aftale er der indeholdt konkurrenceudsættelse, og konkurrenceudsættelse er en sund og naturlig ting derved, at man får de rigtige priser frem.
Jeg synes ikke, der er noget modsætningsforhold i det.
Så siger jeg, at vi skal have så meget beslutningskompetence lokalt som overhovedet muligt, og derfor ønsker jeg også, at den kommende aftale indeholder så få tvangselementer som muligt, det vil sige, at jeg ikke synes, man skal fylde aftalen op med puljer, men overlade det til kommunerne selv.
Jeg synes i det hele taget, at man skal give kommunerne en chance for decentralt at beslutte så meget som muligt.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-29:
Til det første vil jeg sige, at kommunernes omsætning er ca. 200 mia. kr., ½ pct. af det er 1 mia. kr.
Ingen skal komme og fortælle mig, at kommunerne ikke under et kunne finde den milliard, hvis de ville, og den effektivisering, som de nu har mulighed for med de større enheder, bliver også til mange flere penge, som vi jo siger kan gå tilbage i forbedret offentlig service i kommunerne, og dem kommer staten ikke og fjerner.
Med hensyn til tilkøbsydelser er der f.eks. åbnet op for, at man kan lave en kollektiv ordning omkring mad i daginstitutionerne, men hvad nu, hvis der er en familie, der siger: Det vil vi ikke være med til?
Så har vi altså 99 børn, der sidder og spiser i henhold til den ordning, som forældrene i kollektivet betaler til, og så er der en, som er udenfor.
Det viser jo altså, at tilkøbsydelser kan være utrolig vanskelige, og hvad er mere naturligt end at sige: Den sidste eller de sidste 5 eller de sidste 10 pct. betaler vi så fra offentlig side, eller at halvdelen har mulighed for at købe tilkøbsydelser fra hjemmehjælp, og så sker der det, at man herindefra siger: Jamen så må vi også hellere give den anden halvdel.
På den måde løfter vi den offentlige sektor gradvist, og det synes jeg hurtigt kan blive en farlig proces.
Arne Toft (S), 2007-03-29:
Vi skal jo ikke tænke ret langt tilbage.
Når en statsministerkandidat sagde et beløb, kunne den næste overgå den første.
Kort tid efter, at et valg er overstået, har vi jo glemt det.
Det er jo os herinde, der har lovet borgerne, at det hele bliver meget bedre, det er jo ikke kommunerne.
Nu siger ordføreren så, at vi skal konkurrenceudsætte det hele.
Hvorfor skal kommunerne så ikke have lov til at gå ind og konkurrere på tilkøbsydelser?
Det må da kunne sænke priserne endnu mere, når der kommer en stor aktør mere ind på banen, således at medarbejderne bliver i stand til at være længere tid hos den ældre, således at den ældre ikke behøver at få to forskellige ind måske samme dag.
Når kommunerne får en anden opgave, er det så ikke rimeligt, at vi herindefra siger: Nu får I en opgave; vi tror virkelig, at der er penge at hente i den opgave, men vi skal nok sørge for, at I kommer godt i gang, således at I ikke bliver nødt til måske at tage pengene fra andre opgaver?
Hr. Christian Wedell-Neergaard siger jo selv, at han har tillid til kommunerne, at han tror på, at kommunerne kan klare det.
Men den tillid må hr. Wedell-Neergaard da også indrømme at han ikke giver udtryk for, når han hele tiden siger, at kommunerne forsøger at skubbe noget over på staten, og at det gør kommunerne ikke godt nok, og når så vi lægger penge ud til det sociale område, så vil vi også have dokumentation for, at det går til det sociale område.
Det er da mistillid.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-29:
Nej, men hvis nu fru Karen Klint og jeg er enige om, at forebyggelse er et afgørende vigtigt emne at få hold på, og at der er et potentiale i at få en intensiv forebyggelsesindsats, så er der jo også ører i det her lokale, som lytter til vores holdning, og derved er vi jo i en situation, hvor man kan sige: Jamen så har vi bragt det emne frem.
Og jeg mener, at det skal behandles i forbindelse med den kommende aftale.
Forebyggelse er en ny opgave, det anerkender jeg.
Jeg synes bare, at kommunerne i stedet for kunne sige: Vi påtager os ansvaret, og så inddrager vi det i de kommende forhandlinger.
Men jeg synes, at man altså i højere grad selv skulle bære de merudgifter, der er.
Karen J. Klint (S), 2007-03-29:
Jeg var til det samme årsmøde, men derfor kan man jo godt lytte forskelligt til det, der bliver sagt.
Jeg hørte faktisk ikke, at kommunerne sagde fra med hensyn til at bære ansvaret, sagde fra med hensyn til at tage opgaven.
Det hørte jeg ikke.
Men jeg hørte meget, at de sagde: Vi mangler en anden slags penge til at løbe det i gang.
Hvis staten skal løbe en forebyggelseskampagne i gang, bliver der også bevilget noget på finansloven ud over de almindelige penge.
Når nu kommunerne er blevet båndlagt meget hårdt og har brugt rigtig mange penge, som de ikke har fået fuld kompensation for, til at implementere kommunalreformen, er der faktisk ikke ret meget på bunden af kommunekasserne til at bruge til noget nyt.
Så det er et spørgsmål om, om de har penge nok til at starte det nye, før de høster gevinsten.
Og så kan det da godt ske, at man, når de har gevinsten, skal hente dem hjem igen.
Men det er jo ikke sjovt at skulle starte nye kommuner alene ved lånoptagelser.
Jeg vil gerne fortsætte det med gennemsigtigheden, for det er jo lidt interessant også at finde ud af, hvordan fremtidens penge så hænger sammen; det kunne jo være interessant, hvis vi kunne få stor gennemsigtighed på det område.
Der har jo ikke ligefrem været den største gennemsigtighed her i kommunalreformens første hundrede dage eller i optakten til dem.
Ordføreren brugte selv nogle meget fine ord i sin tale, noget med frihed og råderum, og at man skal løse opgaverne selv og ikke sådan få dem til at sive op til staten; der skal være meget lidt tvang – der blev sagt få tvangselementer – og man skal løse nogle nye opgaver.
Og hvordan kan vi så i gennemsigtighedens navn finde nogle nye penge til at vende bøtten i det kommunale system?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-29:
Hvorfor siger kommunerne ikke: Her ligger en fantastisk spændende opgave for os, som kan give enorme resultater?
Hvis vi får folk til at dyrke motion, bedre kost, mindre rygning, ville situationen jo blive den, at befolkningen ville blive sundere, og der ville være mindre behov for indlæggelser, og det vil kommunerne spare på, for økonomien er jo skruet sådan sammen, at man betaler et bidrag pr. indlæggelse.
Så jeg mener, at systemet er rigtigt, og det er også rigtigt at lægge det ud til kommunerne, for kommunerne viser jo nu, at de vil til at fokusere på forebyggelse.
Jeg blev bare lidt skuffet over, at det første, Kommunernes Landsforening kunne finde på, var at komme og sige: Jamen det må staten jo betale.
Det er en fælles opgave, og jeg synes også, at man skal behandle det som en fælles opgave, når man laver den aftale nu her til sommer.
Nu er dette jo ikke paradiset, vi dumper ned i, men det er jo en form for, hvad kan man sige, administrativ ramme, og mål- og rammestyring skal jo være medvirkende til, at man sætter sig nogle mål, og for at nå de mål skal man holde sig inden for nogle rammer, og der er skattestoppet altså en uomtvistelig, uomgængelig faktor, som skal med ind i fastlæggelsen af kommunernes aktivitet.
Det er jo ikke sådan, at skattestoppet i sig selv er en forhindring for kommunernes aktivitet, for alle de tiltag, som staten har givet, har de jo givet i form af et balancetilskud, så kommunerne har jo fået finansieret udvidelsen af aktiviteterne, og derfor har man også kunnet ansætte betydelig flere, således som det også er sket.
Ole Stavad (S), 2007-03-29:
Derfor synes jeg jo egentlig, at hr. Christian Wedell-Neergaard har givet et godt afsæt til, at vi bør sætte os ned – også sammen med kommunerne – og se på: Hvordan kan vi tilrettelægge det, så vi får mest muligt for hver eneste krone, vi kræver op i skat, men uden at vi skal dænge vore offentligt ansatte og vore borgere, der skal have servicen, til med bureaukrati og stopure?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-29:
Jeg skal bare bestride, at man presser konkurrenceudsættelse ned over kommunerne.
Der er en aftale om konkurrenceudsættelse, og den aftale afløser den gamle udfordringsret, og den her aftale er en meget mere intelligent aftale end den, der var tidligere, og derved, kan man sige, er der skabt en ny situation.
Jeg er da fuldstændig enig i, at der, for at man kan sammenligne to serviceydelser, er behov for, at begge parter, både det private og det offentlige, dokumenterer, hvordan opgaven løses, og det skal helst være enslydende dokumentation, så man kan se, hvor man i princippet får mest for pengene.
Det er jo også baggrunden for, at det, når vi snakker om tilkøbsydelser, er vanskeligt at få den rette pris i den offentlige sektor, og det er en af grundene til, at vi er stærkt skeptiske over for det.
Ole Stavad (S), 2007-03-29:
Jeg skulle måske lige starte med den bemærkning, at hvis ellers der var vilje hos regeringspartierne, er der faktisk inden for skattestoppets rammer mulighed for også at give en større skattemæssig frihed.
Men jeg vil godt spørge hr. Christian WedellNeergaard: Vil hr. Christian Wedell-Neergaard benægte, at det, at regeringen forsøger at presse det, man kalder konkurrenceudsættelse – altså udlicitering, privatisering – ned over kommunerne, har en selvstændig virkning, som betyder flere stopure, mere bureaukrati og mere kontrol?
Og at det ligger i sagens natur ved den måde, som det her fungerer på?
Vil hr. Christian Wedell-Neergaard ikke erkende den kendsgerning, og vil hr. Christian Wedell-Neergaard med den kendsgerning i ryggen så ikke være med til sammen med os andre at overlade det til det kommunale selvstyre og den kommunale frihed at tilrettelægge opgavernes løsning?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-03-29:
Det krav om dokumentation har betydet, at en lang række offentligt ansatte i dag bliver overbebyrdet med at skulle skrive ned, dokumentere, hvad de laver, i stedet for at bruge tiden på at lave det, de er bedst til, nemlig at tage sig af de ældre, af børnene og de syge.
Mener hr. Wedell-Neergaard, at de regler, som den her regering har stillet op for dokumentation, kontrol osv., er rigtige og nødvendige?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2007-03-29:
Jeg synes, hr. Ole Sohn skulle prøve at spørge sin samarbejdspartner, Socialdemokratiet, hvordan det lige går med skattestoppet.
Det kan jo ikke undgås, at hr. Ole Sohn kommer i meget tæt berøring med skattestoppet, hvis flertallet – guderne forbyde det – skulle skifte her i Folketinget.
Så vil jeg lige sige, at initiativ, glæde og ansvar er nøgleord, og Det Konservative Folkeparti har jo lov at have en vision for, hvordan vi skaber initiativ, glæde og ansvar.
Hvis vi så kunne være enige om det, har vi da nået noget med debatten i dag, for jeg mener også, det er det, der skal være grundlaget for de offentligt ansattes dagligdag.