runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Benny Engelbrecht (S), 2007-12-07:
Ganske som det sidste forslag er der her tale om et forslag, som lige netop nåede til første behandling inden folketingsvalget.
Derfor vil jeg også her begrænse mine kommentarer. Som Socialdemokraterne allerede fastslog for 2 måneder siden, er dette forslag nok af teknisk karakter, men også almen fornuft.
Ministeren har til hensigt, at en række internationale vedtagelser og tekniske enkeltheder ikke skal offentliggøres i Lovtidende, hvorved man blot fortsætter en eksisterende praksis.
Det må være tilstrækkeligt, at de forholdsvis få professionelle, som har behov for det, kan få en henvisning til, hvor man kan finde de nødvendige store mængder af kravspecifikationer, som ellers kunne være bragt i Lovtidende sammen med de generelle oplysninger.
Da det samtidig handler om at beskytte de ophavsretsejere, der er til disse specifikationer, ligger det lige for at se positivt på forslaget.
Jeg vil understrege, at det for Socialdemokraterne er meget velkomment, at det ikke bliver muligt at offentliggøre specifikationer på andet end dansk.
Andre end snævre faggrupper er efter vores opfattelse i deres ret til fuldt og helt at kunne sætte sig ind i alle miljøforhold, hvorfor det ikke bør være et krav at kunne fremmedsprog for at kunne tilegne sig disse specifikationer.
Det er væsentligt for retssikkerheden, at det meget nøje vurderes, hvilke oplysninger der eventuelt skal henvises til at være placeret andre steder end i Lovtidende.
Vi kan give tilsagn om at støtte dette lovforslag og ser frem til, at ministeren i løbet af udvalgsbehandlingen gør det klart, hvilken linje der vil blive lagt i brugen af denne lov.
Jørn Dohrmann (DF), 2007-12-07:
Dansk Folkeparti kan også støtte lovforslaget her, der jo mest har teknisk karakter.
Vi kan sige, at det, vi har lagt vægt på, er, at man, uanset hvem man er, skal have mulighed for at få en oplysning.
Det må ikke være sådan, at man bagefter kan sige: Jamen vi vidste ikke, hvor vi skulle søge de her oplysninger.
Derfor må vi nok sige, at det er noget af det, vi gerne vil se på, og derfor hilser vi det også velkommen, at der er lagt en evaluering ind i lovforslaget.
Men vi kunne godt tænke os at se nogle eksempler på, hvor der er foretaget nogle af de her fritagelser.
Alt i alt må vi sige, at da det er et meget teknisk baseret forslag, mener vi, at det er meget rimeligt, og vi ser frem til udvalgsbehandlingen.
Men i det store og hele kan vi ikke se, at der er de store problemer med forslaget.
Steen Gade (SF), 2007-12-07:
SF kan også støtte lovforslaget.
Jeg har kun én bemærkning, og det er, at det jo er en stor bemyndigelse, der gives til ministeren, og det kunne måske være hensigtsmæssigt at udbygge forslaget med en årlig afrapportering til Folketinget om, hvor man har brugt den her bemyndigelse.
Jeg glemte at meddele fra Enhedslisten, at Enhedslisten også er positiv, og at de vil stille spørgsmål i udvalget.
Henrik Rasmussen (KF), 2007-12-07:
Da den konservative ordfører ikke har mulighed for at være til stede, skal jeg blot på partiets vegne meddele, at vi støtter forslaget.
Peter Skaarup (DF), 2007-12-11:
Sådan som jeg har forstået på hr. Villy Søvndals indlæg, er der vigtige diskussioner om EU, men som jeg hører hr. Villy Søvndal, er en af de rigtig vigtige at inddrage borgerne, altså at vi har et demokratisk grundlag for vores beslutninger vedrørende EU.
Der kunne jeg godt tænke mig at spørge hr. Villy Søvndal, om hr. Villy Søvndal stadig væk synes, at han befinder sig i godt selskab, når man nu kan majoriseres i den lille gruppe, hr. Villy Søvndal sidder i, og en række partier er enige om, at der ikke skal være nogen folkeafstemning.
Det andet spørgsmål går på de ni punkter, der vel i virkeligheden er grundlaget for, at vi i dag ser ud til ikke at skulle have en folkeafstemning om reformtraktaten, og det var de ni punkter, der blev luget ud eller omflyttet, eller hvad der nu skete med dem i sommer i forbindelse med topmødet i Bruxelles.
Der kunne jeg godt tænke mig at spørge hr. Villy Søvndal, om det var noget, SF blev informeret om; at der altså var de her ni værre punkter, som vi skulle af med, for at vi kunne få et fornuftigt grundlag for EU-politikken i Danmark.
Villy Søvndal (SF), 2007-12-11:
Først var hr. Peter Skaarup optaget af, om jeg var kommet i dårligt selskab.
Det er jo rart at vide, at der er nogen, der bekymret følger ens færden og passer på en og sådan noget.
Det synes jeg altid er godt.
Men jeg synes måske i virkeligheden, at det er lidt underligt, at Dansk Folkeparti ikke var mere optaget af det her spørgsmål, som Dansk Folkeparti nu er så optaget af, da der blev dannet regering.
Det er jo ikke så lang tid siden.
Jeg forstår simpelt hen ikke, at Dansk Folkeparti, som jo er det parti, der er årsag til, at vi har den statsminister, vi har, som har valgt EU, som statsministeren har.
Hvorfor skruede Dansk Folkeparti ikke tommelskruerne på, da de sad i forhandlingerne,?
De kunne f.eks. have sagt: Forudsætningen for, at vi vil pege på statsministeren, er, at han er villig til at sikre, at vi får en folkeafstemning.
Så kunne man have udliciteret synspunktet og set, hvor der var størst tilslutning til det.
Hvorfor glemte Dansk Folkeparti det?
Jeg kan simpelt hen ikke forstå det, når Dansk Folkeparti nu er blevet så optaget af at få sin folkeafstemning.
Hvorfor var man ikke det ved regeringsdannelsen?
Peter Skaarup (DF), 2007-12-11:
Hvis den opmærksomme lytter til den her debat havde hørt godt nok efter, måtte han vist konstatere, at der ikke var noget svar på de to spørgsmål, jeg stillede hr. Villy Søvndal.
Det ene handlede om: Er det et godt selskab, man er i, når man ser ud til at blive majoriseret nu på det vel nok næsten vigtigste punkt, som jeg hører SF's indlæg i dag og også i forslaget til vedtagelse?
Det andet spørgsmål er, om SF blev informeret om de ni punkter, som regeringen gik til de øvrige EU-lande med og sagde: Her må vi lige se at få ændret nogle småting, flytte dem over på et andet felt, eller hvad der nu skal til, for at der ikke skal holdes nogen folkeafstemning i Danmark.
Altså vedrørende det juridiske spørgsmål: Blev SF informeret om de ni punkter og det ønske, regeringen havde på det tidspunkt?
Så lige til sidst vedrørende spørgsmålet om, hvem vi skulle pege på som statsminister, som hr. Villy Søvndal var inde på, kan jeg sige til hr. Villy Søvndal, at alternativet til Anders Fogh Rasmussen som statsminister jo var fru Helle Thorning-Schmidt.
Men her har vi jo om muligt en endnu større tilhænger af nul folkeafstemning til danskerne, nul indflydelse til danskerne i forbindelse med EU-spørgsmålet, så det var vist ikke rigtig noget alternativ for os.
Villy Søvndal (SF), 2007-12-11:
Men det var sådan set et forsøg på at besvare hr. Peter Skaarups spørgsmål om selskab, nemlig hvornår man har mulighed for for alvor at øve indflydelse på mennesker.
Det var da underligt, at man glemte det fra Dansk Folkepartis side, synes jeg.
Det havde været en fantastisk sag at kunne udbyde fri licitation mellem statsministeren og fru Helle Thorning-Schmidt og se, hvem der bød højest.
Sådan ville enhver gøre i den forhandling.
Derfor vil vi bruge de muligheder, vi har, men de havde været stærkere, hvis Dansk Folkeparti havde kendt deres besøgelsestid.
Det var sådan set bare det ene synspunkt.
Jeg kan ikke huske, præcis på hvilke datoer og klokkeslæt vi blev underrettet, og hvordan vi blev underrettet om de ni punkter, det kan jeg simpelt hen ikke.
Jesper Langballe (DF), 2007-12-11:
Hr. Villy Søvndal sagde på et tidspunkt i sin ordførertale, at når man er ekstremt national, er man modstander af fællesafgørelser, underforstået at de i SF ikke er ekstremt nationale og derfor går ind for fællesafgørelser.
For det tilfældes skyld, at der med det udtryk skulle være tænkt på mit parti - det kan jeg selvfølgelig ikke vide, men det er da en mulighed - vil jeg godt sige, at vi bestemt går ind for fællesafgørelser, når man kan blive enig om dem.
Men vi bryder os ikke om, at lande bliver påtvunget fællesafgørelser, og det sidste er jo netop det, man kalder suverænitetsafgivelse.
Nu er udtrykket ekstremt national jo sådan en sindelagsbeskrivelse, men grundloven leverer jo ikke nogen sindelagsbeskrivelser, den siger ganske nøgternt, at det med suverænitetsafgivelse er et kriterium for, om man skal holde en folkeafstemning.
Der vil jeg så spørge - og det er et helt åbent spørgsmål - om hr. Villy Søvndal ikke er enig med mig i, at det at gå fra enstemmighed til flertalsafgørelser i sig selv faktisk ikke er suverænitetsafgivelse på et enkelt område, men at det sådan principielt er et udtryk for, hvad suverænitetsafgivelse i sig selv er for noget.
Villy Søvndal (SF), 2007-12-11:
Det er klart, at det i sidste ende jo er statsministerens egen afgørelse.
Da statsministeren besluttede at have som en del af regeringsgrundlaget, at han ville have en afstemning om forbeholdene i den her periode, var det bestemt uden SF's solide anbefaling.
Det var statsministerens valg.
Jeg er f.eks. ret sikker på, at han ved, at hvis han laver en afstemning om all in one, altså alle fire forbehold på én gang, så taber han den afstemning.
Jeg har forstået så meget, at statsministre typisk ikke bryder sig om at tabe den type afstemninger, og derfor tror jeg, at statsministeren er for klog til at begå den fejl.
Jeg tror også, at statsministeren godt ved, at hvis han bevæger sig ud i en ØMU-afstemning med SF imod sig, så taber han også den afstemning.
Det er min erfaring, efter at have kendt statsministeren som statsminister i 6 år, at meget kan man beskylde ham for, men at sige, at han skulle være en mand, der samler på nederlag, ville være en fuldstændig falsk beskyldning.
I virkeligheden synes jeg, det er mere indviklet end bare »mere eller mindre«.
Virkeligheden er vel, at vi vil noget på forskellige områder.
Vi vil gerne gå langt videre f.eks. i klimapolitikken, end jeg tror hovedparten af EU-landene og med sikkerhed den danske regering er villig til.
Så har vi noteret os, at statsministeren siden er blevet fuldstændig omvendt.
Vi husker statsministeren i 2004, hvor han havde ansat Lomborg til at tale dagsordenen ned, og sagde, at der hverken var en fugl eller en fisk eller en frø, der havde taget skade.
Og se så i dag en grøn statsminister, der blevet så optaget af klima- og miljøpolitikken, at det næsten ingen ende tager.
Det bliver jo en fornøjelse, når vi skal sætte os sammen og lave klimaaftaler med så grøn en mand.
Der bliver virkelig konkurrence om at være længst fremme, så det glæder vi os oprigtigt til.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-12-11:
Jeg noterede mig, at hr. Villy Søvndal og SF fortsat tager imod regeringens invitation til det her brede, konsoliderende EU-samarbejde.
Nu kan vi jo altså i dag konstatere, at der er et område, hvor SF - og det skal SF på enhver måde roses for - indtager det modsatte synspunkt af de øvrige japartier.
Jeg forstår, at man er uenige om retsforbeholdet, man er uenige om euro-forbeholdet, og der er også nogle definitionsspørgsmål under forsvarsforbeholdet.
Der vil jeg bare gerne spørge, hvordan hr. Villy Søvndal ser sin og SF's rolle i det samarbejde, omgivet af partier, som for enhver pris vil undgå at holde folkeafstemninger, og som for enhver pris vil have mere og mere EU.
Det er jo faktisk det modsatte af, hvad hr. Villy Søvndal og SF vil, i hvert fald i forhold til euroen, retspolitikken, forsvarspolitikken og mere EU og i forhold til traktaten, når det gælder afstemning.
Villy Søvndal (SF), 2007-12-11:
Den kom først efter valget, så man nåede ikke rigtig at få det diskuteret.
Jeg tror nu i øvrigt, at folk havde regnet ud, hvad det ville ende med.
Hvis man havde bedt folk om at spille på Oddset eller sådan noget, tror jeg, at de fleste ville have gættet på, at statsministeren nok ville have endt med at sige ja.
Det kom jo ikke som den der rystende overraskelse, da statsministeren kundgjorde det i morges.
Overraskelsen ville have været, hvis han havde sagt det modsatte.
Jeg blev heller ikke sådan fuldstændig chokeret, da Socialdemokraterne traf den beslutning, de gjorde i går.
Det var sådan set, kan man vel sige, forventeligt, og alligevel fik vi ikke debatten under folketingsvalgkampen.
Jeg synes, at bekymringen i alt her er, at hvis vi ikke er villige til at gøre noget særligt for det europæiske demokrati, risikerer vi, at det bliver noget, som bliver meget oppefra og ned.
Vi risikerer nogle folkelige reaktioner imod det, som vi tidligere har set, og derfor synes jeg, at alle de, der gerne vil et stærkt europæisk samarbejde, har en særlig forpligtelse til at være optaget af, hvordan vi sikrer, at befolkningen i højere grad bliver en del af det her.
Christine Antorini (S), 2007-12-11:
Jeg er sikker på, at hr. Villy Søvndal og jeg vil opleve, at vi på fremtidens vælgermøder heller ikke får diskuteret det europæiske spørgsmål, fordi alle jo bare kan sige: Nå, men der kommer nok en folkeafstemning, og så behøver vi ikke at påtage os ansvaret som partier.
Vi synes som Socialdemokrater, det er vigtigt, at man tager stilling til også ved folketingsvalg, hvad det er for en europapolitik, partierne repræsenterer.
Jeg vil godt igen sige, at jeg er meget, meget glad for, at SF står der, hvor SF står i dag i forhold til europapolitikken, hvor de fuldt og helt bakker op om de indholdsændringer, der er i forhold til det her traktatudkast.
Det gør den altså ikke, ved at man fralægger sig ansvaret og siger, at folket selv må tage stilling til det, selv om man som SF i virkeligheden anbefaler et ja til det.
Villy Søvndal (SF), 2007-12-11:
Nej, det vil vi ikke.
En skattereform synes jeg skal varsles i god tid, og den skal, hvad vi også er enige om, beregnes og sådan noget i en skattekommission, så folk ved, hvad de skal tage stilling til, og så man også kan beregne for folk, hvad det vil have af konsekvenser, når den og den reform bliver gennemført.
Men det er klart, at det er en anden sag, når vi diskuterer store EU-traktater.
Vi har nu lige været igennem en folketingsvalgkamp.
Jeg har deltaget i en del møder rundt om i landet og på tv osv., og jeg kan ikke huske et eneste af dem - jeg kan huske forkert - men jeg kan ikke huske et eneste af dem, hvor EU-debatten var en afgørende del af det, selv om vi stod over for en traktatvedtagelse af ganske stor rækkevidde.
Derfor er vi nødt til at drage særlig omsorg for den her debat, hvis vi vil sikre, at der er samstemmighed mellem, hvad politikerne ønsker, og hvad befolkningen ønsker.
Det europæiske demokrati er på den måde noget særligt.
Det er vanskeligere end det nationale demokrati, og derfor er vi nødt til at gøre noget særligt, hvis det skal lykkes.
Christine Antorini (S), 2007-12-11:
Det skal jo ikke være nogen hemmelighed, at med den forhistorie, jeg har i forhold til det europæiske spørgsmål, er jeg virkelig oprigtig af hjertet glad for den vurdering, SF har af traktaten
, fordi den indeholder en række forbedringer, hvor jeg kan høre at Socialdemokratiet og SF er fuldstændig på linje, både hvad angår udvidelse af demokratiet, klimapolitikken - der i den grad bliver gjort til en fælles dagsorden og at EU bliver en stemme i udenrigspolitikken, bl.a. i forhold til Bushregeringen.
Derfor må jeg så sige, at det undrer mig, hvilken begrundelse SF så alligevel har for at sige, at de ikke selv vil gå ud og anbefale et ja og påtage sig det ansvar som et parti og sige, at det her er et repræsentativt demokrati - hvor vi som parti står inde for traktaten, og så må vælgerne tage stilling til, om de så ønsker at stemme på dem, der anbefaler et ja, eller dem, der anbefaler et nej.
Jeg lyttede til argumentationen for, hvorfor SF alligevel fremhævede en folkeafstemning, nemlig at der var lagt op til større ændringer.
Det sker på en række områder, så hvis der skal være konsekvens i det, betyder det så, at hvis SF gennemfører en større, grøn skattereform, skal den også til folkeafstemning?
Hvad er kriteriet for »større ændringer«?
Hvornår mener SF det er folket - og det skulle så være mere demokratisk - der skal bestemme, og hvornår vil SF påtage sig ansvaret selv, når de rent faktisk synes, at traktaten er en god traktat?
Morten Messerschmidt (DF), 2007-12-11:
Jeg kan godt forstå, at hr. Villy Søvndal føler trang til at citere statsministerens udtalelse om fugle, men sagen er jo, at det er hr. Villy Søvndal, der er blevet til en fremmed fugl i den kreds af partier, som nu udgør japartierne, for det er jo hr. Villy Søvndal, der indtager de diametralt modsatte synspunkter af regeringen, af De Radikale, af S osv., når det kommer til de helt vitale spørgsmål om Danmarks EU-politik.
Der er det bare, jeg spørger: Hvordan ser hr. Villy Søvndal, uagtet at det er vigtigt at tale om natur, klima osv., sin og SF's rolle i den konstellation af partier, som ønsker det præcis modsatte af SF, når det kommer til de her meget afgørende spørgsmål om EU-politikken?
Og måske vi også kan få hr. Villy Søvndal til at løfte en lille flig af, hvordan strategien skal være med hensyn til at overbevise regeringen om, at man ikke skal holde afstemning om euroen, fordi vi vil holde fast i kronen, og hvordan man skal få dem til at holde afstemning om Lissabontraktaten.
Villy Søvndal (SF), 2007-12-11:
Vi har netop fra SF's side hele tiden advaret imod at bruge grundlovsbestemmelsen så snævert.
Jeg kan huske, at da jeg var ordfører, brugte jeg meget lang tid på en sag om Det Europæiske Patentkontor, hvor man skulle oversætte danske patenter til forskellige sprog.
Det var suverænitetsafgivelse i grundlovens forstand, men jeg synes, det var en relativt lille sag.
Hvis man så kigger på det her - og der mener jeg, at hr. Jesper Langballe har ret i sit grundsynspunkt - er det så ikke af større betydning, at man går over til flertalsafgørelser på en række områder?
Jo, det er indlysende.
At man så når til den juridiske konklusion, at det er det ikke, fordi det er suverænitet, der allerede tidligere er afgivet, mener jeg er at bevæge sig ud i noget juridisk helt fantastisk spin.
Jeg synes, at man skal være optaget af et væsentlighedskriterium i stedet for.
Så har hr. Jesper Langballe i øvrigt ret i, at vi også er tilhængere af at samarbejde på den måde, at vi ikke skal vente på, at det sidste land bliver enigt.
Jesper Langballe (DF), 2007-12-11:
Jeg takker for et umådelig klart svar - også klart forstået på den måde, at det jo altid er velgørende, at man kan blive enig om, hvad man er uenig om.
Men når nu vi er i gang med sådan at rydde op i logiske brister, der er forekommet tidligere i debatten, vil jeg lige for en ordens skyld spørge hr. Villy Søvndal, om han ikke også er enig med mig i, at når der er tale om noget så fuldstændig principielt som suverænitetsophævelse - for det vil jeg egentlig hellere sige i stedet for suverænitetsafgivelse ved overgangen fra enstemmighed til flertalsafgørelser, så er det ikke et svar at sige, ligesom hr. Michael Aastrup Jensen og især hr. Svend Auken gør det, at det er nødvendigt, fordi man er blevet så mange lande; man er gået fra at være 15 til at være 27.
Det sidste er jo rigtigt, altså at det sikkert er det, der har nødvendiggjort det, men de to ting kommer jo ikke hinanden ved.
Man bør holde sig til logikken og sige: Det er nødvendigt med suverænitetsafgivelse, fordi der er kommet så mange lande.
Man skal ikke bruge de mange lande som begrundelse for, at der ikke er tale om suverænitetsafgivelse.
Jeg går ud fra, at hr. Villy Søvndal er enig med mig i, at det logisk set er noget sludder.
Villy Søvndal (SF), 2007-12-11:
Jeg vil bare kvittere for den del af fru Lone Dybkjærs tale, der drejer sig om den fælles interesse i at lave en aftale og sikre det, der på dansk hedder passerellaernes fremtidige skæbne.
Men der var også nogle, synes jeg, interessante betragtninger fra fru Lone Dybkjær.
Jeg tror, at vi kunne lave en helt ny alliance mellem SF og De Radikale for at undgå, at statsministeren kommer ud i noget grimt ved at lægge op til en fælles afstemning om forbeholdene.
Det ville være en umulig konstruktion.
Vi vil ikke være med til at afskaffe ØMU-forbeholdet.
Vi vil det samme som De Radikale, hvad angår retsforbeholdet, nemlig ikke lade det erstatte af et flygtningeforbehold, og vi vil gerne kigge på forsvarsforbeholdet.
Vi har jo tidligere været fortalere for at erstatte det med en erklæring, og der tror jeg også, at vi kunne have en fælles interesse i at sikre en stærkere tilknytning til FN, sikre, at en krig ikke kan laves uden et kvalificeret flertal, sikre, at vi fortsætter de militære nedrustninger i Europa og en stærkere civil indsats og sådan noget.
Så jeg vil bare kvittere for det og sige, at det deltager vi meget gerne i, og det udredningsarbejde tror jeg kan blive rigtig spændende og sikkerhedspolitisk ret vigtigt.
Lone Dybkjær (RV), 2007-12-11:
Der er da en masse ting, der ikke løses med den her traktat.
Traktaten er nu engang kun en ramme om det politiske samarbejde, og hvis Europa er sort, så bliver det sorte beslutninger, og hvis Europa er grønt, så bliver det grønne beslutninger.
Det er da rigtigt, at når man går fra enstemmighed til flertalsafgørelser, så kan man risikere at blive stemt ned, men man kan jo altså også risikere at få nogle af de ting, man synes er rigtige, igennem.
Per Clausen (EL), 2007-12-11:
Nu findes der mange tolkninger af suverænitet.
Fru Lone Dybkjær har en, Justitsministeriet har en anden, og der findes også en tredje og en fjerde.
Min pointe er her, at muligheden og sandsynligheden for, at man kan blive stemt ned, er større, når man går over til flertalsafgørelser.
Det tror jeg sådan set er rigtigt.
Så er vi jo i den situation, at vi, fordi EU stadig væk er drevet af det indre markeds logik, formentlig stadig væk vil se en lang række beslutninger, som bliver truffet, der giver nogle begrænsninger for vores muligheder for at føre en fornuftig sundhedspolitik, en fornuftig miljøpolitik osv.
Det ved jeg da fru Lone Dybkjær tidligere har været optaget af og bekymret for og endda har nævnt man skulle prøve at gøre noget ved.
Lone Dybkjær (RV), 2007-12-11:
EU kan altså lige så vel træffe forkerte beslutninger, som det danske Folketing kan træffe forkerte beslutninger.
Det afhænger fuldstændig af, hvordan flertallene ser ud i de enkelte lande og i Europa-Parlamentet og den slags ting.
Så det kan man jo ikke garantere.
Jeg synes, at der er truffet et hav af forkerte beslutninger her i de sidste 6 år, men det ændrer ikke ved, at jeg stadig synes, at flertalsafgørelser, flertalsbeslutninger, er den rigtige måde at komme videre på.
På enkelte områder kan man måske så skærpe tingene.
Vi har foreslået, at man ikke bare med et helt snævert flertal kan gå ind i en krig i Irak, men det er så enkelte områder, man kan tage ud.
Men ellers synes jeg, at flertalsafgørelserne er måden at gøre det på.
Så vil jeg sige, at jeg ikke er enig med hr. Per Clausen i, at man afgiver magt og suverænitet.
Jeg kan udmærket godt forstå den der diskussion, der er om enstemmighed og flertalsafgørelser, men jeg synes, at suverænitetsbegrebet er et meget videre og større begreb end bare et spørgsmål om enstemmighed eller flertal.
Jeg synes, at noget af det, der er vigtigt, faktisk er det, den østrigske tidligere kansler, statsminister, har sagt, da han var udenrigsminister: At han gerne ville være med i det europæiske samarbejde - det var altså før, de blev medlemmer - fordi han syntes, at suverænitet var, at man var til stede der, hvor der blev truffet beslutninger, der vedrørte ens land.
Det er for mig suverænitet.