runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Vivi Kier (KF), 2009-12-09:
De er kommet hurtigt i behandling og har været meget tilfredse med den udvidede mulighed for en langt hurtigere behandling.
Hov, hov, var det nu den rigtige pris, der blev betalt for behandlingerne i det private regi?
Ja, indtil det udvidede frie sygehusvalg blev indført, havde de daværende amter selv fastsat priser, også det, vi står og slynger om os med, og som kaldes DRG-takst, når de behandlede hinandens patienter.
Men da det udvidede frie sygehusvalg blev indført, stod der i loven, at taksten for behandling på et privat sygehus skulle fastsættes ved forhandling imellem de daværende amter og de private sygehuse, og endvidere stod der også i loven fra dengang, at kunne parterne ikke blive enige, var det ministeren, der skulle fastsætte prisen.
Og det er ganske vist.
Så det gjorde ministeren: fastsatte prisen midt imellem de to udspil fra det offentlige og det private sygehus, og det skete i det år 2006.
Hvis ikke den prisfastsættelse var sket, ville det have ude med patientens ret til det udvidede frie valg.
Men i forlængelse af den aftale i 2006 nedsatte ministeren et udvalg, der skulle komme med forslag til at fastsætte takster fremadrettet.
Udvalgets arbejde blev færdigt i 2007, hvorefter regeringen 2 måneder senere efter det seneste folketingsvalg, hvor regeringen blev genvalgt, indskrev i regeringsgrundlaget, at man ville gå ind og skabe fair og lige konkurrence i forhold til de private sygehuse.
For et var sikkert, det udvidede frie sygehusvalg var og er kommet for at blive, det er både sikkert og vist.
Så kom der er en konflikt.
Det udvidede frie valg blev suspenderet.
Regeringen fik aftalt nye vilkår for at fastsætte takster, og det udvidede frie valg trådte i kraft igen og det til stor glæde for patienterne.
Og denne historie handler jo netop om patienterne.
Så kunne jeg jo slutte her med – når jeg nu har prøvet at lave lidt eventyrhistorie – at sige: Snip snap snude, så er min tale ude.
Jamen jeg må sige, at når jeg ligesom prøvede at lave et lille juleeventyr, var det i virkeligheden for patienterne.
Da vi suspenderede det udvidede frie sygehusvalg, var det her et af de få områder, jeg fik allerallerflest henvendelser på med hensyn til, hvornår det trådte i kraft igen.
Så det var nu af hensyn til patienterne, for jeg synes, vi en gang imellem glemmer herinde, hvor det er, vi skal have fokus, og det skal vi have på patienterne.
Det er en aftale, de selv har lavet, og når de ikke kunne blive enige, var det ministeren, der skulle fastsætte taksterne.
Og det nye, vi har lavet nu, som jeg også hørte ministeren fint redegjorde for i sin tale, er jo faktisk, at vi laver et voldgiftsnævn, altså at kan de ikke blive enige, er det ikke længere ministeren, men så er det en opmand, der går med ind og fastsætter taksterne.
Så jeg må sige, at jeg ikke er enig, men vi har haft et udvalg til at kigge på det.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2009-12-09:
Det er jo ikke længere nogen hemmelighed, at det var den konservative minister, fru Lene Espersen, der i marts måned var ude at påpege, at der skulle lukkes ned for de gyldne haner til privathospitalerne, og at priserne uden tvivl kunne sænkes med omkring 25 pct. Nogle steder måske endda mere, det er så ikke hendes citat, men det kunne ske på fedmekirurgi og andre steder.
Det var jo ikke noget, der kom ud af den blå luft.
Hvordan kan man gå ud og sige alle de her ting uden samtidig at anerkende Rigsrevisionens kritik af, at der var sket en overbetaling i hvert fald siden 2006?
Det interessante i den sammenhæng er jo netop, at Rigsrevisionen og Rigsrevisionens beretning ligesom har tre indikationer på, at man siden 2006 skulle have nedbragt priserne noget før end her i 2009 og 2010.
Bl.a. var der et internt udvalgsarbejde i ministeriet, der påpegede, at der allerede var etableret et marked for private sygehusydelser, der gjorde, at man kunne konkurrenceudsætte mere.
Den anden ting var, at man jo netop havde haft suspensionen af det udvidede frie sygehusvalg i 2008 efter sygehuskonflikten.
Og alt sammen har jo været med til at vise, at man i virkeligheden kunne have gjort meget af det, som nu er sket under den nuværende regering i 2009 og i 2010, langt tidligere.
Er det tilfredsstillende nok for De Konservative at vide, at man i virkeligheden har overkompenseret – hvis ordføreren ikke kan lide ordet overbetaling, så siger jeg overkompenseret – nogle private hospitaler og nogle private aktører for nogle ydelser, vi kunne have fået langt billigere og kunne have behandlet flere mennesker for?
Vivi Kier (KF), 2009-12-09:
Jamen jeg må sige, at jeg hverken anerkender, at vi har overbetalt eller overkompenseret.
Igen må jeg med hensyn til den aftale, der lå, holde fast i, at det altså var de daværende amter og de daværende privatsygehuse, der skulle lave en aftale, og herindefra plejer man at acceptere, at det er der nogle der laver.
Der stod så i den lovgivning, at kunne parterne ikke blive enige, var det ministeren, der skulle gå ind og fastsætte en takst, og jeg må sige, at det ene ønske lød på 91 pct. og det andet ønske lød på 98 pct., og så synes jeg faktisk, det virker som almindelig sund fornuft, at ministeren så siger 95 pct. – 95 pct. er jo stadig væk mindre end de 100 pct.
Og det er det arbejde, man har gjort.
Lone Dybkjær (RV), 2009-12-09:
Fru Vivi Kier byggede – formentlig i anledning af, at det er december – sin tale op som et rent juleeventyr.
Og det kan jeg godt forstå, for det har jo været et rent juleeventyr for de private hospitaler; det må man jo lade fru Vivi Kier.
Så jeg er helt enig i, at det var en god måde at illustrere tingene på.
Så siger fru Vivi Kier senere hen, at hun ikke anerkender, at der er tale om en overbetaling.
Det er jo ellers det, fru Vivi Kier gør, når fru Vivi Kier tager redegørelsen til efterretning.
Nu kan vi så diskutere, hvilken redegørelse det er, om det er ministerens redegørelse, om det er Rigsrevisionens beretning, eller hvad det er, men vil det sige, at fru Vivi Kier ikke anerkender, at der har fundet en overbetaling sted?
Vivi Kier (KF), 2009-12-09:
Der var jo rigtig mange spørgsmål i det her.
Hvis jeg skal starte med det allersidste først, synes jeg, at vi i dag har stået og diskuteret den her overbetaling rigtig meget, og der bliver ved med at blive sagt noget om 1 mia. kr. som noget, man selv har regnet med.
Jeg må fastslå, at der ikke er nogen steder i Rigsrevisionens rapport, der er fastslået noget om 1 mia. kr. eller noget, der ligner, i overbetaling.
Så bliver der spurgt, om jeg er tilfreds med det gennemsnit, der er kommet på 17 pct. i takstnedsættelser.
Det synes jeg faktisk er et rigtig, rigtig flot tal, når man ser gennemsnitsmæssigt på det.
Så spørger man til, hvad jeg mener om min partileder, fru Lene Espersens udmeldinger, mens vi havde konflikt på hele sundhedsområdet.
Og man kan altid sætte nogle procentsatser.
I vores gruppe diskuterede vi meget, hvor det var, takstniveauet skulle komme til at ligge, så jeg synes, det er helt fint og godt, at man tør melde noget ud.
Jonas Dahl (SF), 2009-12-09:
Jeg synes da, det er positivt at høre, at ministeren har lyttet til bare en smule af kritikken, men jeg undrer mig meget over, at ministeren nu står og siger, at de her 100 forskellige aktører, som havde indgået en aftale om en pris på 80 pct. af DRG'en, nu pludselig skulle være inden for sygesikringen.
Nu har jeg jo haft fornøjelsen af at sidde i regionsrådet i Midtjylland, og der er, sådan som jeg har forstået det, bare inden for sygesikringen i Region Midtjylland omkring 100 aktører.
Så det passer jo simpelt hen ikke, når ministeren står og siger, at det her bare er inden for sygesikringen.
De her 100 aktører udgjorde en bred vifte, som bl.a. bestod af øjenlæger, men så sandelig også af privathospitaler og andre dele af sundhedsvæsenet, som var klar til at lave en aftale om en pris på 80 pct., men den daværende sundhedsminister, Lars Løkke Rasmussen, sagde: Nej, taksten skal være 90 pct.
Ydermere kommer der en rapport nu …
Per Clausen (EL), 2009-12-09:
Jeg forstår ikke, hvorfor sundhedsministeren nu vil til at snakke om noget andet end det, jeg spurgte om.
Jeg stiller bare sundhedsministeren det spørgsmål, om man ikke kunne have startet på det, man nu gør – godt nok meget langsomt og meget forsinket, og det kommer vel først for alvor til at træde i kraft i 2010-11 – i 2006, for da var der den viden i Sundhedsministeriet om, at det var muligt på daværende tidspunkt.
Det er jo det, der fremgår af Rigsrevisionens rapport, som jeg har forstået at man dog tager til efterretning er kommet.
Derfor synes jeg, at vi stadig væk mangler en forklaring på, hvorfor der skulle gå så lang tid.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-12-09:
Jamen den viden var der ikke i Sundhedsministeriet i 2006.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2009-12-09:
Det er jo simpelt hen ikke rigtigt, at den viden ikke var der i 2006.
For det første er det vel sådan, går jeg ud fra, at når Rigsrevisionen går i gang med et stykke arbejde, har de fuldt ud adgang til de papirer og relevante informationer, der måtte være i ministeriet.
Der har selvfølgelig været noget snak om, at Rigsrevisionen ikke havde helt optimale arbejdsbetingelser undervejs, men det korte af det lange er jo, at Rigsrevisionen påpeger, at man i 2006 havde et forhandlingsforløb, der viste, at man kunne have haft lavere priser, og at udvalgsarbejdet, som forløb i 2006, og som rigtig nok først blev afsluttet i 2007, også allerede der påpegede, at der var et marked for sundhedsydelser.
Så når ministeren bliver ved med at gentage, at der ikke var den viden i ministeriet, må det et eller andet sted være imod bedre vidende, og det må jo et eller andet sted være politisk betonet.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-12-09:
Hr. Per Clausen har overhovedet ikke hørt efter, hvad jeg har sagt.
Både den daværende sundhedsminister og jeg har, parallelt med at vi ønsker, at det udvidede frie sygehusvalg skal fungere så optimalt som muligt, løbende opfordret amterne, regionerne til at lave udbudsforretninger.
Men det er klart, at vi ikke ønsker, at det skal være udbud, der regulerer prisfastsættelsen under det udvidede frie sygehusvalg, for i så fald ville det være sådan, at der kun ville være en eneste, nemlig vinderen af udbuddet, man kunne vælge at gå hen til, og så ville der ikke være et reelt frit valg.
Og det er det, vi har ønsket.
Vi har ønsket at give vores borgere et valg, så de kan rejse hen på et privat sygehus og få behandling for deres lidelser, når de har ventet længe nok i det offentlige.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2009-12-09:
Så kan jeg bare ikke forstå det.
Det er stadig væk sådan, at Rigsrevisionen påpeger, at man siden 2006 kunne have fastsat priserne lavere.
Så vidt jeg husker, specificerer de ikke, om det var i januar 2006, eller om det var i december 2006, men de specificerer, at der i det udvalgsarbejde, der har været, er papirer, der indikerer, at man åbenbart allerede i 2006 havde en klar fornemmelse af, at der var et marked for private sundhedsydelser, der gjorde, at man kunne fastsætte priserne lavere.
Man igangsatte et udvalgsarbejde, men man handlede ikke på efterretningerne, og der er gået yderligere 2 år, før vi nu ser, at der sker noget.
Er det her en regering, der passer på pengene eller ej?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-12-09:
Det er i allerhøjeste grad en regering, der passer på pengene, og på mit område tænker jeg dagligt på, hvordan vi får mest sundhed for pengene.
Det er sådan set mit opdrag.
Men husk nu på, at det var i februar 2006, at den daværende sundhedsminister foretog det her indgreb og lagde sig i det gyldne snit mellem de to positioner.
Så blev der igangsat et udvalgsarbejde, som kom i september 2007.
Og så ved vi alle sammen – det må vi vel være enige om – at der kom et valg i november 2007, og at regeringen derefter skrev ind, at vi ville have fair konkurrence og lige vilkår.
Det medførte også et meget tilbundsgående arbejde i mit system med den sag, mens suspensionen af det udvidede frie sygehusvalg var til stede.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2009-12-09:
Den 17. juni 2009, altså i år, fastslog Rigsrevisionen i sin beretning, og jeg citerer: »Sundhedsministeriet har siden 2006 haft viden om, at de private sygehusydelser på baggrund af ændrede markedsmæssige vilkår kunne erhverves til lavere priser end de fastsatte takster.«
Et andet citat slår fast: »Det er på den baggrund Rigsrevisionens vurdering, at Sundhedsministeriet ikke har sikret, at de private sygehusydelser er erhvervet under skyldig hensyntagen til økonomien.« Hvad betyder disse udsagn helt konkret?
Og det er også kernen i de efterfølgende redegørelser til Rigsrevisionen fra henholdsvis Sundhedsministeriet og Finansministeriet.
Men den 30. november i år kom Rigsrevisionen med et nyt notat til statsrevisorerne, der vurderer disse udsagn samt indlæg fra regionerne.
Og Rigsrevisionen fastholder: Der er sket en overkompensation, og ministeriet har siden 2006 været vidende om denne overkompensation til private hospitaler for de ydelser, man har givet under det udvidede frie valg, i folkemunde også kendt som behandlingsgarantien.
Fra oppositionens side mener vi, det er så alvorligt, at vi har indkaldt til hasteforespørgslen her i dag, og derfor vil vi gerne bede om, at ministeren nu kommer og redegør for, hvorfor der ikke blev taget skridt til at sikre lavere priser inden for den udvidede frit valg-ordning, altså behandlingsgarantien, efter at det er kommet frem nu, at man bl.a. i 2006 havde en intern arbejdsgruppe med bl.a. Konkurrencestyrelsen og Indenrigs- og Sundhedsministeriet, der dokumenterede, at det var muligt at få lavere priser.
Det vil vi gerne have ministeren til at gøre rede for, særlig på baggrund af den nye udvikling, hvor Rigsrevisionen nu slår fast, at man holder fast i sine konklusioner fra juni i år.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-12-09:
Nej, det er det nu ikke.
Jeg udtrykker mig, sådan som jeg ser det.
Men jeg kan bekræfte, at Rigsrevisionen har haft adgang til alle papirer, og det skal de selvfølgelig have som den vigtige samfundsmæssige institution, de er.
Nu ved jeg, at også hr. Jonas Dahl mener, at en regering skal overholde loven, og derfor kan det undre mig, at hr. Jonas Dahl mener, at den daværende sundhedsminister skulle være gået ind og have fastsat et niveau, der ikke var hjemmel til at fastsætte.
For han skulle jo fastsætte et niveau, der lå imellem det, parterne havde tilbudt.
Alt andet ville jo igen være absurd, jævnfør mit eksempel med forligsmanden, der sætter et niveau under det, som arbejdsgiverne har tilbudt.
Det, som hr. Preben Rudiengaard har så evig ret i, er jo, at de her øjenlæger, som der er 100 klinikker af på sygesikringsområdet, på ingen måde er repræsentative for den volumen, der er inden for private tilbud, både hvad angår diagnoser, altså bredden af behandlingsmuligheder, og andelen af udbydere.
Derfor handlede den her konflikt om at få fastsat et niveau mellem privathospitalerne og det offentlige.
Jonas Dahl (SF), 2009-12-09:
Jamen det, ministeren står og fortæller her, er jo simpelt hen faktuelt forkert.
Altså er der foregået en overbetaling på op mod 30 pct., præcis som hr. Jakob Axel Nielsens partiformand allerede i marts måned erkendte, men som regeringen stadig væk ikke vil anerkende.
Derfor er det fuldstændig absurd at høre på, at en sundhedsminister står og siger, at der ikke er foregået overbetaling, selv om han sådan set selv erkendte det for halvandet år siden.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-12-09:
Det var først sent i suspensionsperioden, at der var grundlag for at kunne sige, at markedet havde udviklet sig på en sådan måde, at man kunne lave et nyt regime.
Og det var det, jeg gjorde ved at indføre referenceprissystemet allerede fra april måned, og det udvidede frie sygehusvalg genopstod pr. 1. juni i år
, tror jeg det var, efter at have været suspenderet.
Så det var udtryk for rettidig omhu, at vi fik et nyt system, efter at suspensionsperioden var ophørt.
Regeringen og den daværende sundhedsminister var jo i henhold til loven forpligtet til at få det udvidede frie sygehusvalg til at fungere, og derfor var vi nødt til at lave en aftale med dem, der repræsenterede over 70 pct. af de private udbud, og det var blandt de 70 pct., at der var en uenighed om, hvorvidt taksten skulle være på 91 eller 98 pct., hvorefter den landede på 95 pct.
Det var lovmedholdeligt, det var sådan, det skulle være.
Per Clausen (EL), 2009-12-09:
Jeg forstår det, sundhedsministeren siger, sådan, at man en gang for sådan cirka et års tid siden – eller umiddelbart efter suspensionsperioden – blev klar over, at man betalte for meget, og at man nu godt kunne indføre en anden model.
Jeg vil bare spørge ministeren, om han mener, at det er sandsynligt, at sundhedsministeren tilbage i 2006 var uvidende om, at der var embedsmænd i Sundhedsministeriet, der indgik i det udvalgsarbejde, og som sagde, at man godt kunne indføre en udbudsmetode allerede dengang, fordi markedet var modent, og at Konkurrencestyrelsen sagde det samme.
Ministeren giver jo nu det indtryk, at den daværende sundhedsminister skulle have været uvidende om, at den viden var til stede i Sundhedsministeriet.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-12-09:
Men ministeren var sat til at være opmand mellem to synspunkter, og så vælger han jo selvfølgelig ikke at gå under det synspunkt, som den ene part rent faktisk tilbyder.
Lone Dybkjær (RV), 2009-12-09:
Det er jo ikke nogen arbejdsmarkedssituation, vil jeg sige til sundhedsministeren.
Jeg er udmærket godt klar over ministerens forkærlighed for arbejdsmarkedet, men det her er jo ikke nogen arbejdsmarkedssituation.
Det, som ministeren skal gå ind i, er jo at vurdere: Ligger det overhovedet rimeligt?
Er der overhovedet sund fornuft i det, som de to parter er nået frem til?
Og også på det tidspunkt må man sige at det ikke nødvendigvis var rimeligt.
Det er jo det, som Rigsrevisionen har påvist.
Så siger ministeren, at det først er fra september 2007, at man er klar med noget som helst.
O.k., men der er altså stadig et par år, hvor der har været tale om overbetaling.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-12-09:
Fru Lone Dybkjær synes fuldstændigt at ignorere, at der er tale om et forhandlingssystem mellem det private og det offentlige, repræsenteret ved amterne og regionerne.
Derfor ville det jo være absurd, hvis man i den forhandling går under det niveau, som køberen rent faktisk vil betale.
Jeg jonglerer ikke med nogen tal.
Jeg siger blot, at der kom en rapport, som man her i debatten gør gældende kom i 2006, men den kom i september 2007.
Vi reagerede ved kort efter valget i november 2009 at skrive ind, at vi skulle kigge på vores afregningssystem i forhold til de private.
Skal det være en DRG-takst, eller skal det være en referencetakst, som er bevægelig i forhold til, hvad man hele tiden lægger sig på af omkostningsniveau i det offentlige?
Og det er jo så det, vi er nået frem til.
Men i hele den lange periode, hvor det udvidede frie sygehusvalg var suspenderet, var der slet ikke nogen takst at diskutere, for der var ikke noget privat system at betale til.
Så at jeg skulle jonglere med tallene, er forkert.
Lone Dybkjær (RV), 2009-12-09:
Mig bekendt står der i lovforslaget ikke noget om, at det bare skal være mellem 91 pct. og 98 pct. – eller hvilket tal man nu måtte nå frem til.
For så behøvede man jo sådan set ikke en opmand.
Og det er jo heller ikke rigtigt, selv om jeg ikke sådan skal gå ind at diskutere arbejdsmarkedspolitik på nuværende tidspunkt, at det er så enkelt, at forligsmanden bare sådan lige fastsætter et eller andet, der ligger midt imellem.
Det er lidt mere kompliceret.
Det, der er kernen, er jo, at vi må forvente, at en minister, som samtidig siger, at man regner med, at det her fører til øget effektivitet, dvs. billigere sygehusydelser, når man sætter det private i gang - det er ikke det oprindelige formål, men det bliver også sagt samtidig med det – ikke bare laver en mellemproportional mellem de to tal.
Det står der heller ikke i loven at man skal.
Man skal selvfølgelig gå ind og vurdere, om det niveau, man er på, er rimeligt.
Regeringen kan sådan set gøre, hvad den vil; hvis den bruger flere penge, end det er nødvendigt, skal vi nok bakke den op, bare vi får vores mærkesager igennem i forbindelse med en finanslov eller på andre tidspunkter.
Jonas Dahl (SF), 2009-12-09:
Jamen det, der i hvert fald altid skal være et grundprincip – også generelt politisk i Folketinget – for SF, er, at vi skal sikre, at vi får mest muligt for pengene.
Fra SF's side vil vi på sundhedsområdet sikre, at vi får mest sundhed for pengene.
Når man fastsætter nogle takster, som er kunstigt høje, og når det er landets nuværende statsminister, daværende sundhedsminister Lars Løkke Rasmussen, som fastsatte nogle kunstigt høje takster, så har vi altså et problem, for så har vi ikke fået mest sundhed for pengene.
Derfor er det jo påfaldende, når den konservative vicestatsminister går ud og siger, at taksterne skal ned med 25 pct., at man sidder det overhørigt fra regeringens side.
Man kritiserer sådan set Rigsrevisionen for overhovedet at forholde sig til den her problemstilling og siger: Loven er overholdt, og der er ikke foregået overbetaling.
Men alligevel vil regeringen sænke taksterne med 25-30 pct.
Det er da ærlig talt fuldstændig absurd i dag at skulle høre på en regering, som ikke vil tage ansvar for sine egne handlinger, og som ikke vil tage ansvar for den overbetaling til privathospitalerne, som er foregået – en overbetaling, som har betydet, at man ikke har behandlet lige så mange danskere, som man ellers kunne have behandlet, hvis taksterne havde været rimelige.
Orla Hav (S), 2009-12-09:
Det, diskussionen drejer sig om her i dag, er, om staten med rette har kunnet bruge 900 mio. kr. af skatteydernes penge.
Det er det, Rigsrevisionens siger, altså at det ikke burde have fundet sted på den måde.
Og fru Liselott Blixt siger: Vi ser det som en flig af en helhed.
Betyder det så, at Dansk Folkeparti nu vil sikre, at vi får fair og lige konkurrence på det område?
Liselott Blixt (DF), 2009-12-09:
Jeg synes jo, at vi de sidste par år har set, at man kan gøre meget med udbud, og at man kan kigge mere på priser.
Det bliver mere gennemsigtigt.
Vi lærer jo hele tiden noget af, at man laver noget om, og det er vel det, vi har lært af det regnestykke her.
Orla Hav (S), 2009-12-09:
Det regnestykke er rigtigt nok, men så mangler vi en tilkendegivelse fra ordføreren af, at man så politisk vil handle derefter og sikre, at den nuværende regering, som jo åbenbart ikke er interesseret i at få mest muligt ud af skatteydernes penge, vil blive interesseret i det.
Vil DF være med til at sikre det?
Liselott Blixt (DF), 2009-12-09:
Lidt senere har jeg et spørgsmål vedrørende det område, og det viser netop, at vi i Dansk Folkeparti tager tingene op, når vi ser, at der foregår nogle ting, der ikke harmonerer med de aftaler, der er indgået.
Anne Baastrup (SF), 2009-12-09:
Fru Liselott Blixt har fuldstændig ret i, at der er en stor ideologisk kløft i dette Folketing om denne sag.
I SF mener vi nemlig ikke, at skatteydernes penge skal hældes ned i privathospitalerne uden at få leverance tilbage.
Og hvis det er sådan, at fru Liselott Blixt har svært ved at finde sine tarotkort, kan hun bare læse Dagens Medicin.
Jeg tror, det var på 2005- eller 2006-årsmødet, som privathospitalerne holdt, at formanden sagde: Det er meget, meget svært ikke at få en god forretning ud af at drive et privathospital.
Det burde jo få Dansk Folkeparti til i hvert fald at følge lidt mere med.
Liselott Blixt (DF), 2009-12-09:
Jeg kunne ikke helt høre, hvad spørgsmålet var i fru Anne Baastrups bemærkning.
Anne Baastrup (SF), 2009-12-09:
Jeg må så konstatere, at Dansk Folkeparti synes, at det er en rigtig god idé at hælde penge ned i privathospitalerne, at Dansk Folkeparti ikke har været opmærksom på, at privathospitalerne har tjent rigtig mange penge, og at Dansk Folkeparti ikke har været klar over, at der i 2006 kom en anbefaling om, at man udsatte privathospitalerne for konkurrence.
Der er tale om en anbefaling fra Sundhedsministeriet og Konkurrencestyrelsen, som Dansk Folkeparti valgte at se bort fra.
Vi fik et udkast til en rapport, hvori det fremgik, at man anbefalede udbud, men i den afsluttende rapport stod det ikke.
Hvor har Dansk Folkeparti været?