Bertel Haarder (V), 2010-11-05:
Finanskrisen har ført til nedlæggelse af mellem 150.000 og 200.000 job i den private sektor med deraf følgende svigt i skatteindtægter, og derfor er vi nødt til at se på statens finanser.
Selvfølgelig kunne man, som oppositionen foreslår, tage pengene fra borgerne i stedet for at tage dem fra, som i dette tilfælde Momsfondet, selvfølgelig kunne man det.
Men er det egentlig særlig fremtidsrettet, når nu problemet er, at den private sektor er blevet for lille, og at det er der, jobbene er blevet nedlagt?
Er det så en god løsning at tage pengene fra den private sektor?
Jeg synes ikke, det er en god model, og jeg synes, det er flot, at regeringspartierne sammen med Dansk Folkeparti og med støtte fra Liberal Alliance og nu også Kristendemokraterne står sammen om, at nu skal vi igennem krisen uden at skabe varige problemer for dansk økonomi; vi skal have den private sektor, de job, der ligger der, op at stå igen, og vi skal ikke vælge de nemme løsninger.
Det kommer så desværre til at gå ud over Momsfondet.
Med det lovforslag, vi behandler i dag, tilvejebringes der en årlig gevinst, et årligt provenu, på 56,6 mio. kr., og derudover tilføres statskassen i 2011 umiddelbart 180 mio. kr.
De går til et rigtig godt formål, nemlig genopretning af dansk økonomi, og jeg er taknemlig for, at et betryggende, et tilstrækkelig stort flertal i Folketinget er med på denne genopretningsstrategi.
Så vil jeg i øvrigt gerne understrege, at måden, det vil foregå på, vil være præget af et tæt samarbejde med kommunerne og med Danske Regioner.
Jeg vil stå inde for, at nedlæggelsen og de deraf følgende ændringer vil ske i en god og ordentlig proces.
Vi viderefører finansieringen af Anvendt KommunalForskning, AKF, af Dansk Sygehusinstitut, DSI, og Det Kommunale og Regionale Evalueringsinstitut, KREVI.
Det er planen, at det er indenrigs- og sundhedsministeren, altså mig, som indtræder i Momsfondets rolle i forbindelse med disse institutioners budgetter, regnskaber osv., men der er endnu ikke truffet beslutning om den nærmere fremtidige organisering af de institutioner. Jeg vil gerne lægge vægt på, at alle eksisterende bevillinger, herunder flerårige, som er givet, respekteres, og det fremgår også af bemærkningerne.
I øvrigt vil der være en 2-årig afviklingsperiode, og bestyrelsen fortsætter sit virke og kan administrere afviklingen af Momsfondet med de resterende midler fra Momsfondets egenkapital.
Jeg har skrevet til kommunernes og regionernes formænd og bekræftet regeringens støtte til ønsket om, at de resterende frie midler i 2010 anvendes målrettet til at understøtte en række af de initiativer, som i øjeblikket er højaktuelle i kommunerne og regionerne.
Jeg har bemærket kommunernes argument, når de siger, at nu er der ikke længere ligestilling mellem den måde, hvorpå staten og kommunerne støtter efteruddannelse for ansatte, altså det, som foregår på forvaltningshøjskolen i statsregi, og det, der foregår på den kommunale højskole i kommunalt regi.
Jeg kan forstå, at kommunerne vil tage initiativ til en dialog om, hvordan og hvorledes den hidtidige ligestilling af tilbuddene til statsligt og kommunalt forvaltningspersonale skal videreføres på nogle områder efter Momsfondets nedlæggelse.
Jeg vil i det hele taget gøre, hvad jeg kan, for at gennemføre dette forslag på en så fornuftig og rimelig måde, som kommunerne og regionerne kan være tilfredse med.
Men jeg vil godt sige til fru Line Barfod og andre, også den socialdemokratiske ordfører, at når man her beskriver det, som om dette er endnu et felttog imod dansk forskning og uddannelse, så er det helt urimeligt.
Forskningsbevillingerne har under denne regering kun haft én retning, nemlig opad, i hidtil uset grad.
Vi lever op til alle internationale målsætninger om vækst i forskningen, så derfor er det absolut ikke et led i en kamp imod forskning.
Og hvem har sagt, at disse forskningsbevillinger, vi taler om her, i nævneværdigt omfang vil blive berørt?
Det er jo ikke afgjort.
Og med hensyn til uddannelse er det jo ligesådan: De globaliseringsmidler, som har været anmeldt, har jo sikret, at også uddannelsessektoren fortsat er i vækst i Danmark.
At så både uddannelsessektoren og sundhedssektoren må bidrage med visse spareforslag, ja, det er jo ret naturligt.
Vi vender alle sten og prøver på alle måder at finde måder, hvorpå vi så lempeligt som muligt kan redde landet igennem den økonomiske krise, kan få betalt den regning, der opstod, da alt for mange private job blev nedlagt under finanskrisen.