runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Gitte Lillelund Bech (V), 2011-03-02:
Jeg ved ikke, om hr. Frank Aaen ligger inde med en viden, som gør, at hr. Frank Aaen kan stå her og sige, at det er tre bestemte personer, der åbenbart skulle have fabrikeret eller i hvert fald have anvendt falske beviser og sådan noget.
Hvis hr. Frank Aaen har den viden, så må hr. Frank Aaen jo, ligesom jeg i mange andre sammenhænge har sagt til hr. Frank Aaen, gå til enten auditørkorpset eller til politiet og anmelde det som en sag.
Jeg ligger ikke inde med den viden, som hr. Frank Aaen hævder at have.
Og det gælder for forsvarets ansatte, ligesom det gælder for sundhedsfagligt personale, at der er regler for, hvad man kan sige, og hvad man ikke kan sige.
Lægerne kan f.eks. ikke gå ud og fortælle, hvem de har som patienter, og hvem de har behandlet på sygehuset.
På samme måde er der sager inden for forsvaret, som forsvarets ansatte ikke kan gå ud og fortælle om.
Men der gælder en generel ytringsfrihed for forsvarets ansatte.
Jeg vil give hr. Dalgaard fuldstændig ret i det sidste med, at ondets rod skal bekæmpes.
Ondets rod er jo rent faktisk, at der overhovedet er behov for at lave pirateri.
Det er der, fordi der ikke rigtig er andet, hvor man kan tjene gode penge i Somalia.
Det må man bare sige.
Noget af det, som vi fra dansk side gør, er lige præcis at prøve at lave aftaler med Seychellerne og Kenya om, at man kan retsforfølge dernede.
Vi har taget initiativ til – det er så min kollega udviklingsministeren – i den fredelige del af Somalia, for den nordlige del af Somalia er rent faktisk fredelig, at se på, om ikke det kan lade sig gøre at støtte bygning af fængsler, således at de pirater, der bliver dømt ved en domstol i Kenya eller på Seychellerne, rent faktisk kan afsone dernede, og på den vis få det retslige til at fungere.
Danmark har i øjeblikket formandskabet for det, der hedder den internationale juridiske arbejdsgruppe, som arbejder under FN.
Noget af det, som vi i den her gruppe kigger på, er, hvordan man kan lave et internationalt – kan man sige – retsregime, så det er muligt at retsforfølge piraterne og sådan set også, hvis beviserne er til det, få dem dømt.
Jeg så lige her for ½ time siden, at vi faktisk er vært for en stor konference, som netop handler om retsforfølgelse af pirater, her inden for den nærmeste fremtid, hvor der kommer 155 deltagere til Danmark, som skal diskutere, hvordan vi kan få løst det her juridiske.
Jeg tror, at det juridiske er det, der er nøglen til, at vi netop kan få sat nogle af slynglerne bag lås og slå, som hr. Per Dalgaard også er interesseret i.
John Dyrby Paulsen (S), 2011-03-02:
Det skal være ministeren undskyldt, der er sikkert en masse andet at lave, og rapporten har såmænd kun været på gaden en måneds tid, men jeg kan overbringe ministeren den, når vi er færdige.
Nu har de været 14 måneder om at undersøge den sag, og så kan det vel ikke være det, de undersøger, for det har jo været kendt i over et år nu.
Så må der være noget andet, de undersøger, og så kan ministeren vel godt gå i gang.
Men specielt når det står i en rapport fra ministerens eget system, kan ministeren vel godt undersøge, hvad der virkelig er baggrunden for det, der er konklusionen i den her rapport, og den er meget entydig, skal jeg sige.
Når ministeren læser det, vil hun give mig ret i, at det er fuldstændig uden for enhver tvivl, at det er det, der er konklusionen i den her rapport.
Bertel Haarder (V), 2011-03-02:
Det er så en helt anden sag.
Dette lovforslag blev ikke gennemført
hu hej, det blev annonceret som led i genopretningspakken allerede for 10 måneder siden, og så blev det ændret over sommeren på grund af en dialog, jeg havde med fertilitetsklinikker og med foreningen for ufrivilligt barnløse.
Så blev det ændret, sådan at det blev mere spiseligt.
Vi fik også gjort det billigere ved at inddrage sterilisation osv. Så jeg synes, det var en god proces.
Jeg ved godt, at det blev vedtaget endeligt kort før jul, og det betød jo, at vi ikke kunne informere i detaljer om det, fordi ministeren ikke må informere om noget, der ikke er vedtaget af Folketinget.
Det er først, når det er vedtaget, at man kan tillade sig at bruge penge på informationskampagner.
Derfor kunne det selvfølgelig have været rart, hvis det først var trådt i kraft den 1. marts, men da det jo altså havde været til vældig stor og omfattende offentlig debat, synes jeg ikke, at det korte varsel kan være det helt store problem.
Noget af det, der interesserer mig, er selvfølgelig, om det nu især er de unge, der udskyder, eller om det er de 40-årige, der udskyder.
Jeg tror, som spørgeren også antyder, at det især er de helt unge, der udskyder, og det understreger jo min pointe, nemlig at der måske kun er tale om en udskydelse.
Gitte Lillelund Bech (V), 2011-03-02:
Nu har jeg altså ikke haft mulighed for at læse rapporten.
Det, jeg vil sige, er, at auditørkorpset og den undersøgelse, som auditørkorpset er i gang med, jo skal afklare omstændighederne ved ulykken, altså hvad baggrunden for ulykken var.
Derfor er jeg helt sikker på, at Forsvarets Færdselssikkerhedskommissions rapport, som hr. John Dyrby Paulsen står med i hånden, tilsvarende kommer til indgå i auditørerne undersøgelse.
Men jeg kan desværre ikke kommentere den konkrete rapport, for jeg har simpelt hen ikke haft mulighed for at læse den, og jeg foretrækker at udtale mig i Folketingssalen og andre steder på baggrund af en viden, jeg har, og jeg har simpelt hen ikke læst de konkrete passager, der vedrører den her ulykke.
Bertel Haarder (V), 2011-03-02:
Fordi vi jo ikke ved, hvordan det udvikler sig i de andre nordiske lande.
Det er altså ikke klogt af en regering at gå ind på at lave konkrete mål, hvor skydeskiven hele tiden flytter sig.
Sundhedsstyrelsen kommer med rigtige tal.
I denne sag er Kræftens Bekæmpelse kommet med forkerte tal.
Det er jeg ked af, og det tror jeg også er undtagelsen.
Jeg synes også, at Socialdemokraterne skulle lade være med at misbruge, at Kræftens Bekæmpelse er kommet til at komme med forkerte tal.
Målet for regeringen er selvfølgelig at fortsætte udviklingen i retning af kortere forløbstider, hurtigere diagnose, flere, der bliver tjekket, flere, der overlever, så danskernes levetid kan blive forlænget og vel at mærke den sunde levetid.
Så mangler vi bare lige, at danskerne så også arbejder lidt længere, så vi også får råd til det hele, men det vil spørgeren og S og SF ikke være med til.
Jens Christian Lund (S), 2011-03-02:
Tak for det, formand.
Jeg var for øvrigt glad for det, ministeren lige sagde til hr. Frank Aaen, for læger kan ikke sige alting, siger ministeren, og det er egentlig det, mit spørgsmål drejer sig om.
Som ministeren ved, har jeg haft nogle ganske få år i forsvaret, og noget af det, der har været vigtigt for mig, har været, at de soldater, som får det dårligt, har et sted, hvor de kan gå hen og få hjælp.
Og noget af den hjælp, der er vigtig, er fra psykologer og fra præster og fra læger.
Der er det så efter min mening vigtigt – og det vil jeg så gerne have ministeren til at bekræfte – at det er hundrede procent sikkert, at de personer, som man retter henvendelse til, altså læger, psykologer og præster, har tavshedspligt, og at det er en hellig tavshedspligt, som der ikke sættes spørgsmålstegn ved.
Det er i hvert fald min erfaring, at det er utrolig vigtigt.
Er ministeren så ikke også – hvis nu nogen fik den vanvittige idé at ville sætte spørgsmålstegn ved tavshedspligten – enig i, at det, soldaterne siger til psykologen, ikke behøver at være rigtigt?
For når soldaten er til personelsamtale eller samtale hos en psykolog, som er fremragende, så er en af de ting, som psykologen bl.a. skal vurdere, om det, soldaten siger, er rigtigt, eller det er noget, man har fået i hovedet og fået til at opstå som en virkelighed.
Så hvis man ville bryde tavshedspligten og bruge det i en anden sammenhæng, kan man ikke efter min mening bruge det i forbindelse med en retssag, fordi det ikke behøver at være rigtigt.
Er ministeren enig i, at tavshedspligten er hellig?
Er ministeren enig i, at hvis der nu er nogen, der fik den idé, så kan det alligevel ikke bruges til noget?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2011-03-02:
Hvad er ministerens holdning til, at mange ufrivilligt barnløse nu fravælger behandling med kunstig befrugtning som følge af brugerbetalingen på behandlingen, der blev indført den 1. januar 2011, jf. Berlingske Tidende den 23. februar 2011, »Færre ønsker hjælp til at få børn«?
Det er yderst relevant, hvad ministeren netop sagde.
Hvad er ministerens holdning til, at mange ufrivilligt barnløse nu fravælger behandling med kunstig befrugtning som følge af brugerbetalingen på behandlingen, der blev indført den 1. januar 2011?
Bertel Haarder (V), 2011-03-02:
Egenbetaling for behandling med kunstig befrugtning blev indført pr. 1. januar 2011, og jeg skal bemærke, at der blev sat et loft osv., og at forslaget blev ændret i forhold til det oprindelige forslag.
Der er altså kun godt 2 måneders erfaring med egenbetalingen.
Det er min og regeringens forventning, at folks ønsker om at få børn ikke vil ændre sig væsentligt på grund af egenbetalingen, og at fødselstallet derfor ikke vil falde.
Jeg kan ikke bevise det.
Der er noget, der tyder på, at der er nogle, der har udskudt behandling, men det behøver jo ikke betyde, at de opgiver behandling.
Jeg følger det selvfølgelig med meget, meget stor opmærksomhed.
Jeg har besøgt en fertilitetsklinik, og det kunne jeg meget let finde på at gøre igen, for det er jo bestemt ikke hensigten at fratage ægtepar lysten til at få børn.
Jeg tror, at man i starten tænker på den måde, at det var dog ærgerligt, havde vi fået det gjort før jul, så havde det ikke kostet noget.
Bertel Haarder (V), 2011-03-02:
Mig bekendt har jeg ikke annonceret, at jeg ville ændre loven om sterilisation.
Det er det, jeg har erklæret mig åben over for, og på det punkt regner jeg bestemt med at der vil ske noget.
I regeringen ser vi ikke børn som værende et problem for staten, vi problematiserer bare den firkantede påstand om, at det her fører til færre børn.
Man kan jo sammenligne med Norge, og hvis jeg ikke husker forkert, har de en højere fertilitetsrate, og samtidig har de, så vidt jeg husker, en form for betaling, og i hvert fald er fertiliteten jo betydelig højere i USA; der betaler man alting selv, og der er hverken støtte til det ene eller det andet.
Altså, menneskene er heldigvis ikke kun økonomisk beregnende individer, menneskene vil gerne have børn af helt andre grunde, og de sidder ikke og ser på de offentlige børnetilskud, uddannelsesstøtte og boligetableringstilskud osv., det sidder de altså ikke og ser på, når de vælger, om de skal have børn – hvis de overhovedet sidder.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2011-03-02:
Jamen jeg bliver så bare nødt til at stille et helt kort spørgsmål: Hvordan kan det så være, at i opgangstider, når det går godt med økonomien, fødes der mange børn, og i dårlige perioder, hvor man er i tvivl om økonomien, hvor det ser dårligt ud, og hvor man ikke har mange penge, fødes der få børn?
Hvis ikke det er udtryk for, at fertiliteten er ekstremt afhængig af, om folk kigger på bundlinjen for at se, hvad det er, der er råd til, så ved jeg ikke, hvad det er – det er da om noget meget tydeligt.
Hvis ministeren ville ulejlige sig med at kigge på de udenlandske erfaringer, så ville ministeren få at vide, at i de dele af USA, hvor der ikke er nogen støtte til kunstig befrugtning, står det sådan til med fertiliteten, at antallet af de børn, der bliver født ved hjælp af kunstig befrugtning, ligger på et ekstremt lavpunkt.
Så hold nu op med de der generaliseringer!
I Norge var der også en katastrofal forskel, indtil man nedsatte brugerbetalingen, det var meget markant.
Så lad os nu høre noget fra ministeren.
Det er økonomisk uansvarligt, at der fødes færre børn i Danmark i de kommende år.
Ministeren undlod at uddanne læger i 1980'erne, så dem mangler vi i dag.
Vil ministeren have siddende på sig, at han om 20 år huskes for at være den minister, under hvem der blev født så få børn, at vi fik et markant behov for at indføre arbejdskraft udefra eller for på anden måde at klare os igennem det med store besparelser på vores velfærd?
Bertel Haarder (V), 2011-03-02:
Jeg tilhører krigsgenerationen.
I slutningen af anden verdenskrig, hvor folk havde dårligt råd, og hvor fremtidsudsigterne var aldeles usikre, fik de flere børn end nogen sinde.
Det er faktisk et fremragende eksempel på, at jeg har ret i, at det er helt andre forhold – og det er ikke noget med mørklægningsgardiner eller noget som helst, det er helt andre forhold – der gør, at folk får lyst til at få børn.
Danmark har altså om ikke Europas bedste lægeforsyning, så i hvert fald en lægeforsyning, der ligger tæt på at være Europas bedste.
Der mangler på længere sigt ikke læger i Danmark.
Vi har nogle overenskomster, som gør, at vi desværre bruger rigtig mange læger, men så er der da heldigvis også nogle læger, der arbejder meget mere end 37 timer om ugen, og det er jeg dem dybt taknemlige for.
John Dyrby Paulsen (S), 2011-03-02:
Tak for det.
Det, der står i rapporten, er, at det i virkeligheden skyldtes manglende uddannelse af de folk, der var dernede, og det er jo særdeles beklageligt.
Jeg er sådan set enig med de to herrer i, at det punkt 1 er en fatal fejl, at de soldater, vi udsender, ikke har fået den fornødne uddannelse, og at der punkt 2 selvfølgelig skal placeres et ansvar, for det her må ikke gentage sig.
Jeg er med på, at den her sag konkret undersøges af Forsvarets Auditørkorps, og derfor har jeg også forståelse for, at ministeren har den holdning, at han ikke udtaler sig om sager, der undersøges i øjeblikket, og det kan der være mange gode årsager til.
Men jeg vil godt bede om at få ministerens principielle holdning til det, at de soldater, vi udsender, selvfølgelig skal have den rigtige, den relevante og den ordentlige uddannelse.
Der kan så være nogle årsager til, at vi ikke har nogen, der har fået den uddannelse, men er ministeren ikke enig i, at når vi udsender soldater på missioner i udlandet, skal de have en ordentlig uddannelse, og hvis de ikke har en ordentlig uddannelse, må man enten give dem den uddannelse forud for udsendelsen eller sørge for, at nogle andre, som har den ordentlige uddannelse, bliver udsendt?
Gitte Lillelund Bech (V), 2011-03-02:
Jeg takker for spørgsmålet.
Hr. John Dyrby Paulsen har fuldstændig ret i, at auditørerne er i gang med at undersøge lige præcis den dødsulykke, der var ved UNIFIL tilbage den 9. januar 2010.
Derfor kan jeg ikke sige noget konkret, og jeg kan heller ikke forholde mig konkret til konklusioner eller ansvar osv., for det er altså Forsvarets Auditørkorps, som er i gang med at undersøge det her, og de er ikke færdige med undersøgelsen endnu.
Til det mere principielle spørgsmål kan jeg sige, at jeg er fuldstændig enig med hr. John Dyrby Paulsen og med – jeg tror faktisk, jeg vil tillade mig at sige – resten af forsvarsforligskredsen om, at vores soldater, som vi udsender i international mission, selvfølgelig skal være forberedte på bedst mulig vis og skal have den rette uddannelse, inden de sendes ud, for at kunne løse deres opgaver.
Det er sådan det overordnede mål, som jeg også har.
Der kan være tilfælde, der kan være situationer, som gør, at det ikke har kunnet nås.
Det har vi set i forhold til nogle af vores andre internationale missioner, men udgangspunktet er, at man skal være klædt ordentligt på, når man skal ud at løse sin opgave, ligesom jeg har en forventning om, at også vores soldater herhjemme er klædt ordentligt på til de opgaver, de i øvrigt skal løse.
John Dyrby Paulsen (S), 2011-03-02:
Tak for svaret.
Det er jeg jo enig med ministeren i, for det er svært at være uenig i det, men det, der er underligt, er jo, at vi nu har en rapport her fra Færdselssikkerhedskommissionen, forsvarets egen færdselssikkerhedskommission, hvor der står, at der var tale om direkte mangel på uddannelse af de to.
Så ved jeg godt, at der kører en auditørsag, som jo afklarer, om der er noget strafferetligt i forhold til den militære straffelov, der skal træde i værk i den her sag.
Men giver den rapport fra Færdselssikkerhedskommissionen ikke forsvarsministeren anledning til at indskærpe, at det her skal opfyldes, og at hvis det ikke opfyldes, skal der være særdeles gode argumenter for ikke at sige, at man ikke kan løse den opgave og så få andre til det?
For det behøver man jo ikke at vente på auditørernes undersøgelse for; det kan ministeren jo gøre uden at afvente den undersøgelse.
René Christensen (DF), 2011-03-02:
Jeg fortsætter lidt i samme spor med daginstitutionerne.
Vi har jo talt meget om det her med tid til børnene, og jeg kan også fornemme, at ministeren er meget med på den dagsorden, at det gælder om at have tid til det enkelte barn.
Nu hører vi jo tit, at pædagogerne er overbebyrdet med papirarbejde, og derfor har jeg også været glad for, at regeringen sammen med Dansk Folkeparti helt tilbage i 2008 satte gang i processen omkring afbureaukratisering.
Det sidste, vi har gjort, har været i forbindelse med Barnets Reform.
Der har vi taget yderligere initiativer.
Alligevel bliver vi ved med at se, at både KL, kommunerne og pædagogerne og nu også Københavns Universitet kan komme med undersøgelser, som viser, at pædagogerne stadig væk har den opfattelse, at der er meget bureaukrati ude i daginstitutionerne.
De mener stadig væk, at de skal registrere for meget.
Jeg mener jo ikke, at al registrering af dårlig, og det mener Dansk Folkeparti heller ikke det er.
Det er også det, der indimellem gør os klogere.
Der er nogle krav om registrering, der kommer fra centralt hold, altså her fra de her stole, og der er også nogle krav om registrering, der kommer fra kommunerne, som også ønsker at blive kloge på, hvad der foregår i deres daginstitutioner.
Det, jeg vil spørge ministeren om, er, om der kommer yderligere ting.
Benedikte Kiær (KF), 2011-03-02:
Vi har inkorporeret børnemiljøvurdering i læreplanerne, og sprogscreening skal ske for de børn, der har et behov, og ikke for alle børn, sådan som det var førhen ifølge lovgivningen.
Jeg er altid parat til at gå ind og se på, om der er flere regler, vi kan fjerne, og det er også derfor, jeg bl.a. har kørt den kampagne, der hed »Væk med bøvlet«.
Der er bare ikke rigtig kommet noget, der kunne bruges, ind på daginstitutionsområdet i forhold til arbejdet i den enkelte institution.
Det, der er vigtigt, er, at kommunerne også kigger indad og spørger sig selv, hvad det er for nogle proceskrav, hvad det er for nogle krav, de stiller til den enkelte institution, og som medarbejderne i den enkelte institution skal leve op til.
Der synes jeg at det var interessant at være på besøg i f.eks. Aarhus Kommune, som faktisk har arbejdet med, hvordan de kan fjerne alle de her regler, som de selv, uden at de egentlig vidste det, år for år har pålagt de enkelte institutioner.
Der så jeg noget på ældreområdet, som jeg godt kunne tænke mig at se der var i endnu flere kommuner, sådan at man virkelig vendte bøtten og spurgte
For vi kan se, at der så bliver mere tid til den borgernære service.
Jeg tror faktisk, at vi i de kommende år vil se rigtig mange nye og spændende bud fra kommunerne på, at man fjerner nogle af de proceskrav, nogle af de regler, som man selv gennem årene sådan set har oparbejdet, og får fjernet dem.
Jeg har i hvert fald i løbet af de seneste par dage hørt nogle meget spændende meldinger fra kommunerne netop i forhold til effektivisering, og det vil også sige at få fjernet bøvlede regler.
René Christensen (DF), 2011-03-02:
Det er jeg utrolig glad for at høre, og jeg kan oplyse, at Dansk Folkeparti og jeg er fuldstændig på linje med ministeren i forhold til det.
Det, der er interessant her, er jo, at når vi hører de her udtalelser, er der en forventning om, at langt hovedparten af det bøvl og krav om papirarbejde og registrering, der kommer, kommer fra centralt hold fra Folketinget.
Det er jeg nu ikke altid overbevist om det gør i alle sager.
Derfor var mit spørgsmål også lidt, om ministeren har noget overblik over eller har en fornemmelse af eller ønsker at få et overblik over, hvor de her ting kommer fra.
For det, der sker, er jo tit og ofte, at når vi stiller spørgsmål som landspolitikere og for nogles vedkommende også som kommunalpolitikere, kræver det tit en registrering for at få svar på spørgsmålet.
Har ministeren en fornemmelse af eller en opgørelse over, hvor meget der ligger i kommunalt regi, og hvor meget der reelt ligger i statsligt regi i forhold til den registrering, der foregår?
Benedikte Kiær (KF), 2011-03-02:
I forhold til de enkelte daginstitutioner tror jeg det er meget forskelligt fra kommune til kommune, hvilken praksis man har, og hvad man egentlig har oparbejdet gennem årene, og også hvad man gør på den enkelte institution.
For der skal man jo også virkelig tænke sig om, med hensyn til hvad det er for nogle krav, man stiller til sine medarbejdere i forhold til at dokumentere, f.eks. hvad børnene har lavet i løbet af dagen, så forældrene kan komme og se, hvad der er sket i løbet af dagen.
Så vi skal jo alle sammen kigge indad.
Vi tog et ordentligt skridt sidste år og fjernede en del krav, og jeg er altid parat, hvis der er nogle hjørner, vi ikke har opdaget, til at fjerne nogle krav, som egentlig snarere viser sig at give bøvl end at være til glæde for nogen som helst.
Jeg håber, at den samme proces sker rundtomkring i landet, og jeg har helt klart tænkt mig at følge det meget, meget nøje.
Jeg tror bare, at det er svært at få et samlet overblik over, hvad der egentlig er sket gennem årene, for det er jo ikke kun sådan, at det måske er forskelligt fra kommune til kommune.
Der kan også være store forskelle fra institution til institution.
René Christensen (DF), 2011-03-02:
Jeg kan kun bekræfte, at jeg er glad for det svar, som jeg har fået fra ministeren, og vi vil selvfølgelig følge op på det, både i udvalgsarbejdet og i de møder, som vi har med ministeren.
Så jeg vil sige tak for svaret.
Rasmus Prehn (S), 2011-03-02:
Mange tak.
Jeg vil samle op der, hvor ministeren sluttede i sit svar til fru Line Barfod.
Sagen er den, at der var en længere disput om, om man ville diskutere tal eller ej, og ministeren afsluttede så sit svar med at sige, at grunden til, at der bliver brugt færre penge udeomkring i landets kommuner, er, at der er færre børn.
Nu skal jeg høre, om ministeren er klar over, at det rent faktisk forholder sig sådan, at selv om der i Danmark er færre børn, er der faktisk flere, der vælger at lade deres børn indskrive i en daginstitution.
Det vil sige, at det samlede antal børn i daginstitutioner faktisk er højere, end det har været tidligere.
Så det argument med, at der er færre børn og derfor færre penge, holder jo ikke, al den stund at der sådan set er flere, der lader sig indskrive i institution.
Det kunne jeg godt tænke mig at få ministerens svar på.
Nu havde vi diskussionen om det med tal, og der var så en undersøgelse, der var refereret i Ugebrevet A4, og som ministeren ikke havde så meget tillid til.
Ministeren ville hellere bruge tal fra Danmarks Statistik.
Nu er der så også kommet nogle nye officielle tal fra Kommunernes Landsforening i det, der hedder Budgetoversigten for 2011.
I den her budgetoversigt fremgår det, at man, hvis vi tager børneområdet, rent faktisk bruger 500 mio. kr. mindre, end man gjorde året før.
Hvordan får ministeren det til at hænge sammen med, at man har lovet danskerne, at der skulle være uforandret service?
Hvordan får ministeren det til at hænge sammen med, at man har lovet, at der skal være ansvarlig børnepasning?
Hvordan skal vi kunne få bedre omsorg, få bedre børnepasning, når der er så markant mindre pr. barn og i det hele taget til børneområdet?
Det kunne jeg godt tænke mig at få ministerens svar på.