Lotte Rod (RV), 2013-12-13:
De borgerlige partier har spurgt ministeren – og dermed jo også os – hvad vi vil gøre for at øge kvaliteten i uddannelsessystemet og uddanne unge, der matcher erhvervslivets behov.
Jeg vil gerne sige tak for, at man har rejst debatten, for det giver os jo muligheden for at vende nogle af de ting, som vi brænder for i regeringen, og for at tage et fælles afsæt til at diskutere kvalitet.
For det er jo noget af det allervigtigste, vi skal lave på det her område.
Jeg vil gerne tage fat i tre ting, nemlig økonomi, undervisning og relevans.
De borgerlige partier spørger for det første ind til, hvordan vi vil sikre kvaliteten, samtidig med at der bliver optaget flere studerende.
Og et eller andet sted kan jeg jo godt forstå, at man spørger om det, når man nu selv valgte en model, hvor man tog pengene fra de eksisterende studerende for at betale for nye studerende.
Det gør vi ikke i den her regering.
Vi er meget optaget af, at der skal være lige så høj kvalitet for de nye studerende, og derfor finansierer vi meroptaget krone for krone.
Det er rigtig mange penge, men vi prioriterer det også meget højt.
Men kvalitet handler selvfølgelig om meget andet end penge.
For det andet er kvalitet for mig, at vi er i stand til at udfordre alle studerende på uddannelserne.
Ja, det lyder også som noget, vi sagde i folkeskolereformen, og det er jo, fordi der er en rød tråd i det, som regeringen gør, fra folkeskolereformen til den erhvervsskolereform, som vi er ved at forhandle nu, og så til at diskutere kvalitet i vores videregående uddannelser.
En bachelorstuderende på en humanistisk bacheloruddannelse har i gennemsnit 8 timers undervisning om ugen og en kandidatstuderende i gennemsnit 5 timer.
Det er helt afgørende, hvad den studerende får ud af timerne.
Der skal være forskerdækning af undervisningen, så de studerende får gavn af den nyeste viden, og derfor er det jo også lidt opsigtsvækkende, at forskere kun står for helt ned til 20 pct. af undervisningen på de samfundsvidenskabelige uddannelser.
Så er det vigtigt, at underviserne er knalddygtige til at undervise.
Vores hjerne kan jo rent fysisk kun koncentrere sig i et vist rum tid ad gangen, så uanset hvor hårdt man prøver og uanset hvor ambitiøs man er, går man altså bare død, hvis man sidder i et varmt, iltfattigt lokale og bliver tæsket igennem 83 powerpointslides af en underviser med et monotont tonefald.
Det fører til den tredje pointe: Relevans.
For en af de største skuffelser i min egen studietid var faktisk, at uddannelsen var meget mindre koblet til virkeligheden og til de jobs, som vi kunne risikere at komme ud og få, end jeg selv havde regnet med.
Vi er mange, der dårligt kan huske, hvad der stod, når vi bare får besked på at læse fra side 74-186, men som bliver supermotiverede af at løse en rigtig opgave, som faktisk kunne bruges af nogen, uanset hvor mange sider man så skulle læse for at kunne løse den.
Derfor synes jeg, vi skal bruge diskussionen om relevans til at skabe mere motivation hos de studerende.
Det er ret slående, at noget af det, som OECD's undersøgelse faktisk viser om danske folkeskoleelever, er, at de i meget høj grad lærer ting i skolen, fordi det skal man i skolen, og ikke, fordi de sådan set kan se, at de skal bruge det til noget.
Selvfølgelig er der mange ting, man skal lære, fordi man på et eller andet tidspunkt senere skal bruge det til noget, men man lærer bare så meget mere, når underviserne gør sig umage for at vise meningen i det og man derfor som studerende bliver motiveret for at lære det.
Og så husker man det også væsentlig bedre bagefter.
Tak for ordet.