Lise von Seelen (S), 2009-05-04:
Vi ser i dag et stigende antal personer og familier, der har ondt i økonomien.
Derfor er forslaget fra Enhedslisten et sympatisk forslag.
Det har jo det formål at sikre, at personer i en økonomisk svær og økonomisk særlig situation kan opnå hjælp i form af enkeltydelser, som kan gøre, at de ikke mister modet på at komme videre i tilværelsen.
Som forslaget beskriver, kan det jo være hjælp til en tandlægeregning, der kan være afgørende for, at man bevarer sine sociale relationer og sin kontakt til et arbejdsmarked senere hen f.eks. Det kan, som det er nævnt, være hjælp til et køleskab, som skal udskiftes, hvor der ikke er plads til det i det private budget.
Det, vi ser, er, at flere og flere mennesker rammes af den økonomisk svære situation.
Vi ser, at mange modtager en fyreseddel, hvilket betyder, at uligheden vokser eksplosivt i vores samfund.
Det vækker meget stor bekymring hos os Socialdemokrater.
Alene i marts måned så vi 10.600 personer, der var fuldtidsbeskæftigede, komme ud med en fyreseddel.
Og mange af de 10.600 personer har familier, hvor der også er børn, som skal have en opvækst.
Vi kender godt en tidligere socialminister, der ønskede sig mere ulighed i det her samfund, og det skal jeg da lige love for at vi har fået.
Vi har hørt den nye socialminister sige noget forsigtigt om økonomiske udfordringer i stedet for fattigdom.
Vi synes, der er brug for at kigge på, hvordan kommunerne administrerer den her ordning, så man kommer mennesker i møde, når de er i en særlig økonomisk situation og har brug for hjælp, og hvor de ikke i deres egen privatøkonomi kan håndtere uforudsete udgifter, som er nødvendige, for at familien eller de selv kan komme videre.
Hvor meget betyder det for den enkelte borger, om man bor kommune A eller kommune B?
Undersøgelsen skulle også handle om, hvor stor forskel der er på kommunernes vurdering af, hvor lang tid man skal have levet i det, vi kan kalde fattigdom, før man får den håndsrækning, der skal til.
Vi savner en kortlægning af alle disse ting fra ministerens side, så vi netop kan få det overblik, for vi har den opfattelse, at det ville være en stor hjælp.
Det ville også være en stor administrativ lettelse, at man fik nogle grænser for, hvad mennesker kan leve for i det her samfund.
De to ting behøver ikke at høre sammen.
Nu har vi de 98 nye store kommuner, som jo alligevel har en anden praksis end i 2006, hvor de havde alle børnesygdommene og en masse andre ting, og derfor synes vi, det kunne være meget, meget nyttigt at se på, hvordan de håndterer det her.
Hvor er forskellene henne?
Det synes vi ministeren skulle tage på sig.
Vi synes, at vi har brug for en minister, som er optaget af, at vi ikke har mennesker, der lever i fattigdom.
For vi ved, at hvis man lever i fattigdom i en bestemt periode, bider det sig fast, og så får man meget, meget sværere ved at komme tilbage til et arbejdsmarked eller komme tilbage og fungere i det sociale miljø, hvor man hører til, og hvor man skal vokse og trives som menneske.
Derfor vil vi gerne appellere til ministeren om at få indhentet de her undersøgelser.
Vi Socialdemokrater synes, at forslaget er rigtig godt.
Vi synes, det kommer på det rigtige tidspunkt.
Vi vil gerne se de her ting fra ministerens side, og vi vil gerne arbejde videre ud fra den tænkning, at det her kan forenkle og forbedre tingene for de mest udsatte borgere.