Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-06-03:
I Socialdemokratiet arbejder vi for en vision, der handler om fri og lige adgang til sundhed ud fra en lægelig prioritering af, hvilken patient der har mest behov, i et demokratisk forankret sundhedsvæsen med direkte valg i vores regioner.
Socialdemokraterne, SF og De Radikale har fremsat det her beslutningsforslag, fordi vi mener, at de mest syge skal behandles og prioriteres først.
Retten til behandling efter bare 1 måned, som den er udformet nu, er med til at skævvride prioriteringen i sundhedsvæsenet til fordel for mennesker med lettere lidelser og ukomplicerede forløb og til ugunst for de mennesker, som er kronisk syge, og som f.eks. resten af deres liv skal i dialysebehandling eller skal leve med en hjertesygdom.
Det er til gavn for nogle, fordi det primært er disse grupper, der kan bruge det udvidede frie sygehusvalg, og fordi de offentlige sygehuse i de sidste år har været tvunget til at udvide kapaciteten for at holde på netop disse patienter, så der fokuseres mere på økonomi end på patienternes forskellige behov for behandling.
Et godt eksempel er, hvordan ventetiderne på knæ- og hofteoperationer er faldet markant, mens mennesker med udefinerbare smerter stadig væk venter 1½-2 år på at komme i smertebehandling.
Den nuværende model for det udvidede frie valg – behandlingsgarantien, som nogle kalder den – efter bare 1 måned giver ikke tilstrækkelig mulighed for, at ekspertise, arbejdskraft og penge kan prioriteres, så patienter med alvorlige sygdomme får den rettidige og nødvendige behandling i sundhedsvæsenet.
I Socialdemokratiet ønsker vi ikke at afskaffe det udvidede frie valg.
Vi stemte selv for retten til at vælge at blive behandlet på et andet offentligt hospital eller et privathospital, hvis muligt, hvis man har ventet i mere end 2 måneder, men der findes imidlertid ingen – ingen – sundhedsfaglig begrundelse for, at alle patienter skal behandles inden for 1 måned.
Og kapaciteten er der heller ikke med det personale, der er til rådighed og de økonomiske budgetter, som man giver regionerne.
Det ser vi i de fyringsrunder, der foregår nu rundtomkring i regionerne.
Derfor har der hele tiden været tale om bristede forventninger og falsk tryghed for mange borgere og patienter.
I Socialdemokratiet går vi derimod ind for en patientrettighed, som borgerne kan regne med, og som sikrer solidariteten, ikke en falsk rettighed, der kun gavner de få og skaber ulighed mellem patienterne.
Mange rygpatienter er i dag i en gråzone, hvor nogle vil have godt af at blive behandlet og opereret, mens andre faktisk bliver raske af sig selv.
Det samme gælder for knæskader.
Desværre har det vist sig, at de operationer ofte har været unødvendige.
Nogle gange har det betydet flere komplikationer, stive ben og måske endda infektioner, og det har i værste fald ført til, at folk er blevet invaliderede i stedet for helbredt.
Problemet med behandlingsgarantien efter bare 1 måned er altså, at de patienter, som normalt i ventetiden på behandling ville blive raske af sig selv, ikke længere når at blive raske af sig selv, fordi mange tilbydes operation meget hurtigere end tidligere, dvs. inden for en måned i stedet for inden for to.
Vi står ikke alene med de synspunkter, som jeg kommer med i dag.
Som vi hørte i det tidligere indlæg fra min kollega hr. Jonas Dahl, fik vi i går et udspil fra den tidligere sundhedsminister, hr. Jakob Axel Nielsen, som netop var ude at sige om ventetidsgarantien på 1 måned, at den er for kort.
Han indrømmede blankt, at han nok var blevet lidt klogere på området.
Citat fra i går: »Fra et sygehus får første kontakt til en patient, og til det er klart, hvilken behandling vedkommende har brug for, er en måned ikke tilstrækkeligt.
Ofte har de offentlige sygehuse ikke en reel chance, inden patienterne må tage på privathospital på det offentliges regning.
Det betyder, at for mange patienter ryger på privathospital.«
Vi kan også andre steder finde citater i debatten, der nu har kørt det seneste års tid.
Den daværende formand for Lægeforeningen, Yves Sales, har blandet sig meget i debatten.
Han har sagt: Det handler om, at patienten får den rigtige behandling på det rigtige tidspunkt og på det rigtige sted.
Og det hænger ikke sammen i det system, vi har i dag.
Jeg synes næsten, det citat taler for sig selv.
Jeg håber selvfølgelig, at klogskaben, som den tidligere minister nu har vist, også vil nå helt ind i regeringskontorerne.
Vi har lagt mærke til, at den tidligere ministers synspunkt også deles af regionsformand og næstformand i Danske Regioner, Carl Holst, der er medlem af Venstre.
Der er ikke nogen tvivl om, at det er dyrt at drive et sundhedsvæsen.
I Socialdemokratiet afsætter vi gerne flere penge i de kommende år til indførelse af teknologiske og medicinske fremskridt for patienterne.
I marts måned var vi konkret ude at foreslå, hvordan man kan omprioritere til gavn for de mest syge patienter.
Vi har fremlagt et udspil, der hedder »Fair Forandring«.
Der kommer vi med 3,1 mia. kr. til sundhedsvæsenet og 2 mia. kr. til forebyggelse via øgede afgifter på de ting, der gør danskerne usunde, en afskaffelse af fradraget for arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer og en arbejdsskadeafgift til de virksomheder, der har et dårligt arbejdsmiljø.
Vi er ikke bange for at prioritere i Socialdemokratiet.
Faktisk siger man, at det er den måde, man prioriterer på, men det er ikke helt rigtigt, for i debatten i går kom det jo også frem, ligesom det gjorde med regeringens genopretningspakke, at den måde, man også prioriterer på, er, at man nu fjerner adgangen til den vederlagsfri fertilitetsbehandling for de ufrivilligt barnløse.
Det er en anden måde at prioritere på, og det er en måde, Socialdemokratiet ikke ønsker at prioritere på.
Vi ønsker ikke, at det skal blive sådan, som den konservative ordfører, fru Henriette Kjær, sagde i går, at brugerbetaling er uundgåeligt i fremtiden, og at det er forventeligt, at vi skal diskutere brugerbetaling på andre områder i fremtiden også.
Det er ikke den vej, vi ønsker at gå, og derfor fremlagde vi i marts måned, hvordan vi ønsker at prioritere, og vi har fremlagt »Fair Forandring«.
I Socialdemokratiet kæmper vi for den frie og lige adgang til sundhed for de mange, der af forskellige grunde ikke kan få et tilbud hos de private.
Det klinger hult, når Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti derimod kæmper indædt for en patientrettighed, der kun er for de få, der kan få et tilbud på et privathospital efter bare 1 måned.
Vi mener derfor, det er på tide, at vi i fællesskab anerkender, at det udvidede frie valg efter bare 1 måned hverken sikrer den fri og lige adgang eller løser problemerne i vores sundhedsvæsen med ventetid til udredning, behandling, rehabilitering og efterbehandling.
Tak for ordet.