Pia Olsen Dyhr (SF), 2013-05-31:
Tak for indkaldelsen til den her forespørgselsdebat, som jo timingsmæssigt passer utrolig godt med, at regeringen netop i dag lancerer vores nye handelspolitiske strategi.
Målet med handelspolitikken er for det første at skabe arbejdspladser og økonomisk vækst i Danmark, og for det andet er det at fremme fair og fri international handel, der gavner en positiv udvikling i hele verdensøkonomien og i særdeleshed i verdens fattigste lande.
Og det er nødvendigt med en særlig indsats, for der er ingen tvivl om, at vi som land – og som en integreret del af Europa – kommer til at stå over for store udfordringer.
Vi skal lykkes med at skabe arbejdspladser og økonomisk vækst i Danmark under barske rammevilkår, som stiller skærpede krav til vores produktivitet, vores konkurrenceevne og vores omstillingsparathed.
Vi skal med andre ord være meget ambitiøse på det handelspolitiske område, hvis Danmark skal blive en vindernation i globaliseringen.
Det er nemlig gennem handelspolitikken, vi skal være med til at forbedre reglerne for, hvordan danske varer, tjenesteydelser, investeringer og arbejdspladser flytter sig på tværs af landegrænserne.
Det giver sig selv, at det har stor betydning både for den enkelte dansker og for danske virksomheder, og det er derfor også vigtigt, at vi som nation gør os helt klart, at velstand ikke kommer af sig selv.
Det er ikke en selvfølgelighed, at Danmark bliver ved med at være et rigt velfærdssamfund i fremtiden, hvis vi blot læner os tilbage og tænker, at alting nok ordner sig til slut.
Nej, Danmarks velstand og velfærd afhænger af, at vi danskere, vi som politikere og de danske virksomheder konstant er på tæerne og fremadrettet får truffet de nødvendige beslutninger.
Der er mange eksempler på, at rige lande er blevet relativt fattigere på grund af manglende evne eller vilje til omstilling, ligesom det lykkes fattige lande at rykke op i gruppen af højindkomstlande, bl.a. takket være økonomiske reformer, der bl.a. har øget samhandlen med udlandet.
Lad mig bare nævne et eksempel på det sidste: I 1960 havde indbyggerne i Singapore blot 25 pct. af danskernes indkomst.
I dag er de 15 pct. rigere end os.
I 1900 var Argentinas befolkning lige så velstående som danskerne.
I dag er de kun 60 pct. så rige som os.
Verdens velstand kan flytte sig, ligesom politiske magtcentre kan forskyde sig.
Nogle økonomer ser spæde årsager til optimisme; andre er mere bekymrede.
Men lad mig sige det klart: Regeringen ser – optimisme eller ej – ingen anledning til at holde pause i vores bredspektrede indsats for at skabe vækst og beskæftigelse, tværtimod.
Og her står handelspolitikken helt centralt.
Vores velstand og velfærd afhænger netop af, at danske virksomheder kan sælge deres varer og tjenester i udlandet, og muligheden for import fra andre lande får os til at fokusere på det, vi er bedst til.
Cirka hvert fjerde job i Danmark er direkte eller indirekte forbundet med eksporten.
Dermed afhænger hele 700.000 danske job af eksporten.
Handelsliberalisering skaber mere konkurrence og økonomisk vækst i Danmark, fordi øget handelsliberalisering giver danske virksomheder mulighed for at handle med flere fremmede markeder.
På den måde er der sammenhæng mellem global frihandel og dansk velstand og dermed det danske velfærdssamfund.
For at fremtidssikre det danske velfærdssamfund må vi derfor de næste mange år føre en aktiv og balanceret handelspolitik.
Og det er det, regeringen lægger op til med vores nye handelspolitiske strategi.
Det er regeringens vision, at Danmark som en lille og åben økonomi skal være med blandt de fremmeste kræfter med hensyn til at arbejde for liberalisering af verdenshandelen.
Og regeringen vil arbejde for, at Danmarks andel af den fremtidige globale vækst og velstand sikres ved at skabe markedsåbninger i de økonomier, hvor den største del af den fremtidige vækst forventes finde sted.
Og her skal man være opmærksom på, at Europa-Kommissionen jo forudser, at 90 pct. af den globale vækst vil ligge uden for EU de næste 10-15 år, heraf alene en tredjedel i Kina.
Sådan så verden ikke ud i 2007.
Det handelspolitiske billede har altså på flere punkter grundlæggende ændret sig siden lanceringen af den sidste handelspolitiske strategi i 2007.
Især tre forhold står markant frem.
Det første er selvfølgelig den finansielle og økonomiske krise og det, at krisen samtidig har medført øgede tendenser til protektionisme.
Bekæmpelsen af protektionisme er helt central for regeringen og for Danmark, fordi fri og fair handel er en motor til udvikling, der både er til gavn for vækst og arbejdspladser og forbrugere, og også fordi øget frihandel bringer stater og nationer tættere på hinanden, øget samhandel nedbringer risikoen for væbnede konflikter, og endelig fordi alternativet i sin yderste konsekvens er langt værre.
Tænk på den onde spiral af protektionisme, der fulgte børskrakket på Wall Street tilbage i 1929.
Det andet element, der udgør ændringer af det handelspolitiske billede siden 2007, er forskydningerne i den globale økonomi.
Mens den vestlige verden har problemer med at få gang i væksten, fremviser mange lande i Asien, Latinamerika og Afrika imponerende vækstrater.
En ny tendens er, at de afrikanske lande syd for Sahara ser ud til at være stærkt repræsenteret blandt verdens hurtigst voksende økonomier i de kommende år.
For Danmark og EU er det derfor nødvendigt at få koblet sig til de her vækstmarkeder, samtidig med at vi ikke glemmer, at hovedparten af samhandel, så langt øjet rækker frem, fortsat vil foregå med de udviklede økonomier, både EU's indre marked og markeder som USA og Japan.
Det tredje element i ændringerne af det handelspolitiske billede siden 2007 er det beklagelige sammenbrud i forhandlingerne i WTO om en global frihandelsaftale, som skete i 2008.
Det udgør, hvad vi på moderne dansk kalder en game changer.
Dermed bevæger vi os ind på området, der bliver adresseret i det første af de tre spor i den nye handelspolitiske strategi, de multilaterale spor.
Udgangspunktet er, at vi må erkende, at det ikke har været muligt at puste nyt liv i forhandlingerne om en samlet global aftale i WTO.
Forhandlingerne er først og fremmest låst, fordi de store udviklede lande, især USA, og de fremvoksende økonomier, især Kina og Indien, er uenige om, hvor meget markedsadgang der skal gives på henholdsvis industri- og landbrugsvarer.
Den nye handelspolitiske strategi forholder sig realistisk til den situation, men lad mig bare lige understrege, at vi ikke siger, at udviklingsrunden er død.
Vi holder fortsat fast i, at WTO er det bedste forum til at opnå globale frihandelsaftaler og det bedste værn mod protektionisme, og derfor er det også regeringens målsætning at bakke aktivt op om WTO og det multilaterale handelssystem.
Det er afgørende, at WTO forbliver stærkt, at WTO's regler respekteres af medlemslandene, og det arbejder regeringen for.
I den forbindelse vil regeringen gå i brechen for en velstillet landing af Dohaudviklingsrunden, og på kort sigt vil vi også arbejde for et delresultat i forbindelse med WTO's niende ministerkonference i december, der bl.a. omfatter handelslettelser.
Vi vil også arbejde for at sikre de mindst udviklede landes stilling i det multilaterale handelssystem, som skal bruges til aktivt at sikre, at den internationale konkurrence foregår på lige og rimelige vilkår.
Under det danske EU-formandskab i 2012 satte vi klimaforandringerne tilbage på den handelspolitiske dagsorden.
Senere i 2012 blev en række lande inden for det økonomiske samarbejde i Asien-Stillehavsregionen, altså de såkaldte APEC-lande enige om en bred aftale, der sænker tolden på visse grønne produkter, der afhjælper klimaproblemerne, f.eks. dele til vindmøller og solceller.
Regeringen vil arbejde for at gøre den aftale bredere og få bragt den ind i WTO.
Danmark vil i det bilaterale spor arbejde for, at EU fører en aktiv forhandlingsdagsorden, der munder ud i ambitiøse bilaterale frihandelsaftaler med centrale økonomier.
Bilaterale frihandelsaftaler med bl.a. USA og Japan har et stort potentiale.
Når de her aftaler en dag kommer på plads, vil de samlet set få en stor gunstig effekt for væksten og jobdannelsen i Europa.
Det er Kommissionens vurdering, at der i EU som helhed kan ligge to millioner job og et bidrag til den økonomiske vækst på mindst 2 pct. af EU's bruttonationalprodukt, hvis alle de frihandelsaftaler, der er sat gang i forhandlinger om, bliver til noget.
Der ligger mange job, i særdeleshed i aftalerne med USA og Japan.
Derfor skal de forhandlinger have vores fulde opmærksomhed, og vi vil indgå i tæt dialog med de danske virksomheder om frihandelsaftalerne.
Men EU sigter også på at indføre frihandelsaftaler med andre lande, bl.a. Canada og mange ASEAN-lande.
Man er også i gang med at forhandle om de såkaldte dybe og omfattende frihandelsaftaler med EU's sydlige og østlige nabolande.
Det udgør et eksempel på, at handelspolitikken også skal ses i en større sammenhæng med danske nationale interesser i vækst, velfærd, fred og sikkerhed.
Det ligger regeringen meget på sinde, at den bilaterale handelspolitik bygges op, så den får indbygget en målsætning om at styrke det multilaterale spor.
Opprioriteringen af det bilaterale må altså ikke forhindre fremskridt i det multilaterale.
I den forbindelse lægger vi også vægt på, at vi ikke giver køb på hensynet til bæredygtig udvikling i en ensidig prioritering af en bilateral forhandlingsdagsorden.
Regeringen står fast på, at menneskerettigheder, arbejdstagerrettigheder og miljø skal afspejles i alle EU's bilaterale frihandelsaftaler med tredjelande, og lige så vigtigt er det, at der er mulighed for, at det løbende monitoreres, om de overholdes.
Endelig lægger vi vægt på i det bilaterale spor, at Danmark kan bistå de fattigste udviklingslande, når de skal integrere sig i det internationale handelssystem.
For at nå det mål er det nødvendigt at arbejde med en sammenhængende tilgang til handel og udvikling, og regeringen lægger i den forbindelse vægt på, at der er sammenhæng mellem de relevante EU-politikker, der påvirker de fattigste udviklingslandes integration i verdensøkonomien.
Jeg er ikke i tvivl om, at handelsliberalisering under de rette omstændigheder udgør en vigtig løftestang for fattigdomsbekæmpelse.
Se blot på Kina.
Da Kina for 20-30 år siden valgte at begynde grundlæggende økonomiske reformer og dermed nedbragte en række handelsbarrierer, medførte den medfølgende accelererende vækst, at mere end 300 millioner mennesker blev trukket op over fattigdomsgrænsen.
I forhold til de økonomiske partnerskabsaftaler, de såkaldte EPA'er, vil jeg gerne uddybe, hvad jeg mener, når jeg siger »under de rette omstændigheder«.
Det er bl.a. den gradvise liberalisering i op til 15 år, jeg henviser til.
Regeringen vil i forhold til de økonomiske partnerskabsaftaler arbejde for, at Kommissionen intensiverer indsatsen og udviser den nødvendige fleksibilitet i forhandlingerne med AVS-landene – Afrika, Vestindien og Stillehavslandene – om EPA'erne på en måde, så resultatet bliver udviklingsvendende og tjener landenes interesser og ønsker.
Regeringen lægger også vægt på, at EU fortsat yder de fattigste udviklingslande særlig toldfri markedsadgang til EU gennem Everything But Arms-modellen.
Derudover vil regeringen støtte udviklingslandene i at overvinde barrierer for international handel, i markedsføring og i deltagelse i globale produktions- og værdikæder.
Det tredje spor i strategien er virksomhedssporet.
Her skal der samarbejdes med danske virksomheder om at forbedre markedsadgangen og nedbryde konkrete barrierer for handel.
Med lanceringen af vores vækstmarkedsstrategier og nu den handelspolitiske strategi er det vores ambition at arbejde tæt sammen på tværs af regeringen for at fremme danske virksomheders interesser på vækstmarkederne, og et tæt parløb med virksomhederne er en forudsætning for, at det reelt lykkes.
Regeringen er derfor også i tæt dialog med danske virksomheder om deres sociale ansvar.
Det er regeringens målsætning at stille konkrete redskaber til rådighed og yde den støtte, som mange virksomheder har brug for for at opnå reel markedsadgang.
Endelig vil jeg omtale, at regeringen sætter fokus på synergi mellem handelspolitikken, de kommercielle indsatser og udviklingssamarbejdet.
Hvis den her skitsering af regeringens handelspolitiske strategi har opfyldt sit formål, vil det stå klart for alle her i salen og dem, der sidder derude, at hensigten med den nye handelspolitiske strategi er en fortsat fremtidssikring af det danske velfærdssamfund, både når det gælder velstand, og når det gælder arbejdspladser.
Danmark skal som en lille åben økonomi være blandt de ledende kræfter i at arbejde for en liberalisering af verdenshandelen.
Vi skal vel og mærke gøre det på en måde, så vi både fokuserer på beskæftigelse i Danmark og de bredere hensyn til at fremme en bæredygtig udvikling i verdens fattigste lande.
Jeg ser frem til debatten.