Mike Legarth (KF), 2010-12-15:
Tak, hr. formand.
Jeg skal indledningsvis beklage stemmen, som ikke alene er et spørgsmål om forkølelse, men også et spørgsmål om en opposition, der har meget vanskeligt ved at forstå argumentationen, så man må gentage sig selv i det uendelige, men lad det nu ligge.
Så er vi klar.
Der er to veje for Danmark.
Den ene vej bugter sig smukt igennem et romantisk landskab.
På denne vej hersker magelighed, dovenskab og ubekymrethed.
Vejen er finansieret af lånte penge fra udlandet, drømme af 12 minutters varighed, og den fører til et samfund med gæld, arbejdsløshed, social usikkerhed og utryghed.
Den anden vej er op ad bakke og fuld af huller og forhindringer.
Den følger et kuperet og barsk landskab.
Flere steder er det goldt og vindblæst, men den er bygget af flittige og ansvarlige mennesker, og de har hele tiden haft målet i sigte: et samfund i vækst med plads til udfoldelse og en hjælpende hånd til de svageste.
Med finansloven for 2011 har vi valgt den hårde, men ansvarlige vej.
Det er en vej, hvor det til tider går stejlt op ad bakke.
Det er en vej, hvor vi skal hjælpe til, hvis vi skal nå vores mål.
Der ligger en række forhindringer på vejen.
Vi bliver flere, der skal forsørges, og færre til at forsørge; vores konkurrenter er blevet bedre og billigere, og vores vækst er gået i stå.
Der er således kun et redskab, der kan få os frem: økonomisk ansvarlighed.
Oppositionen har valgt den uansvarlige vej: tomme løfter, klingende slogans og penge lånt i udlandet.
Virkeligheden er, at Socialdemokratiet og SF er ved at underminere det velfærdssamfund, som de selv hævder at de har bygget.
Det bliver en dyr fornøjelse, hvis S og SF i givet fald skulle få indflydelse.
Lad os dvæle lidt ved konsekvenserne.
S og SF vil hæve skatterne med i alt over 30 mia. kr., jævnfør deres eget finanslovudspil.
S og SF respekterer ikke de aftaler, som vi selv har indgået med EU om gæld.
Virksomhedsskatterne skal alene stige med over 3,2 mia. kr., hvilket vil betyde, at virksomhederne vil flygte ud af landet.
S og SF vil indføre en særskat på dygtighed og flid, den såkaldte millionærskat.
Det må alt sammen være, fordi S og SF synes, at det er fornuftigt med et hængekøjesamfund, hvor man straffer virkelyst.
Det er jantelov af værste skuffe.
For os Konservative er der ikke noget alternativ til økonomisk ansvarlighed.
Oppositionens partier har travlt med at fortælle, hvad de vil gøre for alle deres udvalgte vælgergrupper, men de glemmer at fortælle, hvor pengene skal komme fra.
Det vil vi i Det Konservative Folkeparti ikke være med til.
Det er nemmere at bruge pengene end at tjene dem.
Lad os tjene pengene først, så kan vi fordele ressourcerne bagefter.
Det kan måske fremstå lidt kedeligt, men alternativet er et forfærdeligt scenario, hvor vi risikerer at skulle skære drastisk i velfærdens kerneydelser.
Det er det, finansloven for 2011 gør.
Den styrker væksten i Danmark.
Aftalen fremmer innovation og produktudvikling hos iværksættere i små og mellemstore virksomheder.
Vækstpakken vil styrke adgangen til kapital for virksomheder med særligt potentiale.
Hvis den private sektor skal blomstre, skal den risikovillige kapital for iværksættere i små og mellemstore virksomheder øges.
Allerede i foråret tog vi fat på genopretningen af dansk økonomi, og vi lagde kortene på bordet over for vælgerne.
Det bliver hårdt, vi må alle gøre en indsats.
Det er en fælles opgave for hele befolkningen at få betalt regningen for krisen.
Det er det eneste rigtige for os, for vores fremtid og for vores børn.
De forkerte beslutninger kan på nuværende tidspunkt få konsekvenser langt ind i fremtiden.
Den verdensomspændende krise har været en dyr omgang for Danmark, det er en kendt sag.
Vi har her i Folketinget et ansvar, som kalder på handling.
Vi sørger for at genoprette økonomien, selv om det er en upopulær metode.
Aftalen for finansloven indeholder et serviceeftersyn af skattereformen, hvor vi – skal jeg minde om – lettede skatten på arbejde med 7,5 pct., et historisk resultat, det bedste politiske resultat for Konservative i nyere tid.
Det har været vigtigt og afgørende at sikre en skattelovgivning, der motiverer til vækst.
Derfor har vi i finansloven for 2011 gennemført endnu en konservativ mærkesag, nemlig en ny skattelettelse, den såkaldte forskerordning, som er forbedret til 5 år, på 26 pct.
Den såkaldte iværksætterskat er omlagt, sådan at et aktieafkast under visse omstændigheder bliver skattefrit.
Multimedieskatten er nedsat for ægtefæller.
Vi reducerer den med 25 pct. for hver af dem.
Det vil forbedre de danske hotellers konkurrencevilkår og vil som sidegevinst være en kærkommen gave til yderområderne, som får nemmere ved at tiltrække turister og gæster.
Bekæmpelse af kræft er en mærkesag for Det Konservative Folkeparti.
Vi prioriterer tidligere undersøgelser end i dag og bedre behandlinger for kræft samt en bedre sammenhæng i behandlingen.
Vi afsætter også penge til specialiseret genoptræning, eksempelvis for folk, der er ramt af hjerneskader eller lignende svære sygdomstilfælde.
En veluddannet arbejdsstyrke er afgørende for vækstmulighederne i dansk økonomi.
Søgningen til ungdomsuddannelserne og de videregående uddannelser er øget markant i de senere år, samtidig falder færre fra uddannelserne.
Det er en positiv udvikling i en tid, hvor Danmark står foran store økonomiske og demografiske udfordringer.
Men det kræver fortsat investeringer i uddannelse og praktikpladser.
Derfor muliggør aftalen optagelse af mange ekstra elever og studerende på uddannelsesinstitutionerne.
Aftalen tilvejebringer desuden 2,4 mia. kr., som går til etablering af knap 9.000 praktikpladser som led i en særlig indsats på praktikpladsområdet.
Der tegner sig håb for dansk økonomi og vækst, men det kræver økonomisk ansvarlighed at sikre en vækst på sunde vilkår.
Man sætter i Finansloven derfor tæring efter næring og målretter vækstinitiativerne derhen, hvor samfundet får mest for pengene.
Hos Konservative har vi en drøm om et samfund i balance.
Vi vil have et samfund, hvor vi belønner dem, der gør en ekstra indsats, og hvor vi samtidig tager hånd om dem, der har behov for hjælp.
Vi vil sætte skatterne ned på arbejde.
Det skal kunne betale sig at arbejde over, det skal kunne betale sig at gøre en ekstra indsats.
Det skal kunne betale sig at være flittig og hårdtarbejdende.
Det skal kunne betale sig at dygtiggøre sig og stræbe efter det bedste, og derfor vil vi sætte skatten ned og belønne dem, der altså rent faktisk gør en ekstra indsats.
Vi vil have et samfund, hvor vi tager hånd om dem, der har brug for det.
De svageste og sårbare i samfundet skal have den hjælp, de har brug for.
De skal opleve, at der er en varm hånd, hvis de ikke kan klare sig selv.
De skal opleve, at fællesskabet træder til, når de ikke kan klare sig selv.
Vi vil have den bedste pleje, den bedste omsorg og den bedste hjælp til dem, der ikke kan klare sig selv.
De, som skal bidrage mere i dag, er dem, som kan klare sig selv, men som trækker på fællesskabets kasser.
Vi Konservative mener, at vi skal målrette ydelserne til dem, der har brug for hjælp, ikke til dem, der har ret til hjælp.
Vi vil reformere og modernisere den offentlige sektor; det er en konservativ mærkesag.
Vejen til et samfund i balance går gennem økonomisk ansvarlighed.
Det betyder svære og også upopulære beslutninger, men målet er et samfund, hvor vi belønner dem, der gør en indsats, og hvor vi hjælper dem, der har behov for hjælp.
Økonomisk ansvarlighed handler ikke om at dele penge ud.
Ansvarlig økonomisk politik skal være katalysatoren til, at vi får et samfund i vækst, og at det kan betale sig at være flittig.
På den måde bliver der grobund og råd til et samfund, hvor vi som sagt belønner dem, der gør en ekstra indsats.
Økonomisk ansvarlighed bliver aldrig en indholdsløs banalitet hos Konservative.
Økonomisk ansvarlighed er det redskab, der skal lede os frem til et samfund med en høj grad af frihed og mange valgmuligheder.
Vi ønsker et samfund i balance, hvor der er plads til personlig udfoldelse, tillid til hinanden, et liv med trivsel.
Forudsætningen for alt det er, at vi tager et personligt ansvar, også for økonomien.
Det er min klare opfattelse, at vi skal have en passende stor offentlig sektor, der netop kan tage hånd om de borgere, der har brug for det, og i øvrigt kan håndtere de opgaver, vi har lagt ud til den.
Men vi kan jo se, hvordan den offentlige sektor er vokset, og at vi har den største offentlige sektor i hele verden.
Vi har også verdens højeste skattetryk, og vi kan se, at vi ikke kan blive ved med at finansiere det, for vi har jo ikke nogen garanti for, at de indtægter, vi engang forventede at få, vil være der i al evighed.
Det håbede vi, men finanskrisen har vist, at det ikke er tilfældet, og derfor er vi nødt til at have en offentlig sektor, der er i balance med den private sektor.
Så vi er nu nødt til at holde fast i, kan jeg roligt sige, at der er behov for at minimere størrelsen af den offentlige sektor, vi kender til i dag.