Pernille Frahm (SF), 2011-05-24:
Det ville være sjovt, hvis det her var en debat, der handlede om fri forskning og om, hvordan vi skulle sikre den.
Det gør den jo ikke, men hvis det var, ville jeg understrege, hvor vigtigt jeg synes det er, at vi har fri forskning i det her land, og at man netop ikke laver politisk styret forskning, som er sat i gang af et flertal inde i det her hus, altså at man ikke bestemmer, at der skal forskes i et emne, og måske ydermere laver et meget specifikt kommissorium for forskningen og oven i købet gør sig den ulejlighed at sikre, at den person, man synes kan levere et ønsket resultat, kommer til at stå i spidsen for den pågældende forskning.
Når man deltager i den her debat, står man jo over for flere forskellige farer, i hvert fald mindst to, men jeg tror, at man skal møde dem med åben pande.
Den ene fare er, at man kan blive beskyldt for at holde noget skjult, og at man nok har gemt et eller andet skelet i skabet, som man ikke ønsker at få frem, og at det nok er derfor, man forholder sig kritisk til den her sag.
Den anden fare, man står over for, er den stik modsatte, nemlig at man er villig til at blåstemple alt, hvad efterretningstjenesten beslutter, og alt, hvad den gør.
Jeg vil forsøge ikke at give anledning til, at der bliver båret ved til nogle af de mistanker, fordi jeg synes, at man i begge sager skal være opmærksom på, at hvis der er fri og åben forskning, kan der også komme ting frem, man måske ikke bryder sig om at høre.
Men det er jo en del af det og en ganske vigtig del af det.
Og man skal ikke i sit ønske om at forsvare forskellige dele af statsadministrationen falde i den grøft, hvor man forsvarer alt, hvad de gør.
Jeg vil f.eks. gerne have lov at sige, at jeg synes, at adgangen til PET´s arkiver skulle lempes.
Jeg finder det mærkværdigt, at en forsker kan få adgang til personfølsomt materiale, uden at den pågældende person selv har adgang til samme materiale.
Endnu mere betænkeligt er det, hvis den pågældende forsker vælger at offentliggøre materialet eller dele af det, uden at den pågældende person selv har haft adgang til det samme materiale.
Det finder jeg giver ganske store problemer for den enkeltes retssikkerhed i forhold til statsmagten.
Jeg vil ønske, at Bent Jensens rapport om den kolde krig udkommer.
Jeg vil ønske, at det ender med, at den bliver afklassificeret.
Jeg er da også nysgerrig efter at se, hvad han kan finde på at skrive i rapporten, så jeg vil ønske, at den bliver afklassificeret.
Jeg kan godt have min tvivl, om den bliver det, og det er jo, fordi der i forløbet op til, at rapporten endelig blev lavet, har været adskillige advarsler til Bent Jensen om hans omgang med arkivmateriale, ikke bare fra PET, men også fra Justitsministeriet.
Og derfor kan man da godt være i tvivl om, hvorvidt det i sidste ende vil lykkes at få afklassificeret materialet, medmindre Bent Jensen har taget de irettesættelser og retningslinjer, som han har fået, til efterretning.
Det drejer sig jo ikke kun om at få stillet vores nysgerrighed.
Det er selvfølgelig en rigtig vigtig ting, at vi får stillet vores nysgerrighed, men det drejer sig også om, så vidt jeg har forstået, at noget af det materiale, som han har haft adgang til, er Gordijevskij-papirerne.
Og så vidt jeg har forstået, er en del af Gordijevskijs materiale i virkeligheden ikke den danske efterretningstjenestes ejendom, så det er ikke PET, der alene kan afgøre, om det skal afklassificeres eller ej.
Det skal andre være med til.
Det kan tage tid, men som sagt håber jeg, at det lykkes.
Jeg har så tænkt på – for jeg er jo en af dem, der har været med længe og kan huske, at der i forskellige af venstrefløjens foreninger var folk, som var meddelere til efterretningstjenesten, og der har såmænd også på dagbladet Information været folk, som var meddelere – at hvis man anvender det materiale, som de har afleveret, vil man kunne se ud fra materialet, hvem de er.
Jeg kan egentlig ikke forstå, at højrefløjen ikke er mere optaget af den problemstilling, fordi det jo faktisk drejer sig om nogle af deres egne folk i et eller andet omfang.
Deres egne folk vil få krænket deres privatlivs fred og vil blive afsløret, og vi vil få at vide, hvem det er, hvis vi kan læse, hvad de har sagt.
Jeg kan godt forstå, at hr. Jesper Langballe og Dansk Folkeparti ønsker at få afklaret den her sag.
Jeg undrer mig bare over, at vi skal have en forespørgselsdebat om den.
Jeg synes, at den måske mere havde egnet sig til et § 20-spørgsmål, men nu har vi så fået en forespørgsel om den.
Jeg kan godt forstå det, for det er netop en af de betalinger, Dansk Folkeparti har skullet have for at stemme for ting, som partiet måske ellers ikke ville være så glad for: nedskæringer på det sociale område og skattelettelser og den slags.
Og det har jo vist sig, at Dansk Folkeparti rent faktisk ikke har fået ret meget ud af sine betalinger for at have stemt for og sammen med regeringen.