Karen Hækkerup (S), 2011-12-15:
Jeg tror, at vi alle sammen er enige om, at det er et emne, der er ekstremt vigtigt altid at have fokus på og have debat om.
Forespørgslen er stillet ikke kun til mig, men også til ministeren for ligestilling og kirke.
Og efter aftale med ministeren for ligestilling og kirke vil jeg starte med at indlede forespørgselsdebatten.
Herefter vil ligestillingsministeren komme ind på de spørgsmål, der vedrører hans område.
Jeg antager, at spørgerne med begrebet multikulturelt samfund henviser til, at parallelsamfund fungerer med egne normer, sprog og livsværdier.
Den kultur, der skal være den dominerende i Danmark, er den kultur, der bygger på medborgerskab og fællesskab, lige præcis fordi vores samfundsmodel jo er baseret på solidaritet, omfordeling og fællesskab.
Derfor må vi have andre forventninger til vores fællesskab, og derfor kan Danmark ikke være et multikulturelt samfund, hvor man lever i parallelsamfund, isoleret og efter egne kulturer, sprog og normer.
For regeringen handler det om at få løst den lange række af uløste problemer, som vi står over for på integrationsområdet.
Det handler om, at vi skal føre en politik, der samlet set sørger for, at parallelsamfund undgås, og hvor vi altså har fokus på det, der samler.
Det løser ikke noget at sætte yderligere skel mellem mennesker med henvisning til vores forskellige baggrunde.
Regeringen vil hellere fokusere på, hvad der binder os sammen nu og i fremtiden.
Vi ønsker et samfund med plads til mangfoldighed, hvor alle har de samme, grundlæggende pligter og rettigheder uanset kulturel baggrund.
Det omfatter pligten til at påtage sig et arbejde og bidrage til fællesskabet, og det omfatter retten til den personlige frihed, retten til selv at bestemme over sit eget liv og religiøs og kulturel frihed.
Denne regering vil sætte fokus på, at pligter og rettigheder går hånd i hånd, at balancen mellem pligter og rettigheder bliver tydelig, giver mening og respekteres af den enkelte borger.
Men frihed indebærer også et ansvar, et ansvar for at forvalte sin frihed på en måde, som respekterer andres frihed.
Indsatsen skal styrkes over for dem, som ikke har forståelse for, at den enkeltes frihed til at udfolde sig skal ses i lyset af respekten for andres ret til at bestemme over deres eget liv.
Over for det fåtal, som har en samfundsnedbrydende adfærd, og som ikke respekterer lov og orden, vil regeringen naturligvis føre en konsekvent politik.
Regeringen ønsker et samfund, hvor der reelt er lige muligheder for alle.
Efter 10 år med en borgerlig regering må vi konstatere, at de økonomiske og sociale skel i det danske samfund er blevet større.
Det har ikke mindst de borgere, der har en udenlandsk baggrund, mærket.
Integrationsopgaven er ganske enkelt ikke løftet godt nok.
Det kan vi ikke være bekendt, hverken over for nye eller gamle medborgere.
På uddannelsesområdet har omkring hver tredje efterkommer med ikkevestlig oprindelse i alderen 25-39 år ikke gennemført anden uddannelse end grundskolen.
Og den tidligere borgerlige regering har ikke formået at nedbringe antallet af udsatte boligområder.
Regeringen vil tage fat på de konkrete udfordringer og opstille klare mål og via et integrationsbarometer stå på mål for dem.
Jeg lægger ikke skjul på, at vi over for enkelte grupper har særlig store udfordringer.
Det gælder udfordringerne med de æresrelaterede konflikter, og det gælder udfordringer i forbindelse med tendenser til ekstremisme og antidemokratiske tendenser og parallelle retsopfattelser i visse miljøer.
Jeg offentliggjorde for nylig en stor undersøgelse om social kontrol blandt unge 15-20-årige nydanskere.
Undersøgelsen viste, at der eksisterer en omfattende social kontrol af de unge, særlig hvad angår kærester og valg af partnere.
Rapporten viser også, at pigerne på næsten alle områder er udsat for en stærkere social kontrol end drengene.
Mange unge har tilmed selv holdninger, der understøtter social kontrol.
Social- og Integrationsministeriet har også netop fremlagt en stor undersøgelse fra SFI om religiøse vielser.
For mange par tillægges den religiøse vielse religiøst og socialt lige så stor betydning som en borgerlig vielse.
Dette kan for nogle være en udfordring ved senere skilsmisse, især for kvindernes vedkommende.
Selv om et par er blevet skilt juridisk, kan kvinden alligevel stå i en situation, hvor skilsmissen religiøst og socialt set ikke bliver anerkendt, medmindre eksmanden giver sit samtykke.
Vi kan som samfund naturligvis ikke acceptere, at så mange mennesker ikke deler vores frihedsrettigheder, og vi kan ikke acceptere, at så mange unge mennesker oplever social kontrol som en integreret del af deres hverdag eller ikke kan bryde ud af et ægteskab, som de ikke ønsker at være i.
For den sociale kontrol ødelægger integrationen, ligestillingen mellem kønnene og den enkeltes ret til at bestemme over eget liv.
Det fremgår af regeringsgrundlaget, at regeringen vil fremlægge en national strategi mod æresrelaterede konflikter.
Og vi har netop ved satspuljeforhandlingerne for 2012 sammen med de øvrige satspuljepartier aftalt at afsætte i alt 24 mio. kr. til denne strategi.
Jeg vil gerne her endnu en gang sige tak for den brede opbakning, vi fik under satspuljeforhandlingerne til lige præcis den her indsats, som er rigtig vigtig.
Vi skal nu ud i skoler m.v., men vi skal også nå forældrene, og vi skal intensivere det opsøgende arbejde og opkvalificere de fagfolk, som møder de unge.
På samme måde er der behov for en intensiv indsats for at støtte de unge til at blive mere selvstændige og kunne sige fra over for familiernes pres.
Vi skal derfor arbejde mere målrettet med at styrke de unge, og vi skal sikre, at vi ligesom myndigheder er der til at gribe de unge, så ingen tabes undervejs.
Regeringen vil føre en konsekvent politik over for ekstremisme og antidemokratiske tendenser.
Vi vil ikke tolerere samfundsnedbrydende kræfter, ekstremisterne skal have modspil, så deres budskaber ikke står alene og står uimodsagt.
Ekstremister skal ikke have frit spil, og vi vil konsekvent følge, om f.eks. salafister bevæger sig på den forkerte side af loven.
Foretager de sig noget ulovligt, skal de naturligvis retsforfølges.
Men det er vigtigt for mig at sige, at de, der er på grænsen, de, der fristes af ekstremisterne, skal vi få til at vælge vores vej.
De skal være frihedens sti frem for undertrykkelsens.
Her er den forebyggende indsats helt afgørende.
Og vi skal styrke de unges forudsætninger for kritisk tænkning og modstandskraft for at sikre, at de bliver i stand til at forholde sig kritisk til de ekstremistiske budskaber.
Regeringen ønsker en integrationspolitik, som dels sikrer, at der rekrutteres kvalificeret arbejdskraft, der matcher erhvervslivets behov, dels gør Danmark til et attraktivt sted at være og blive.
Samtidig skal der gøres en større indsats for at få dem, der i dag står uden for arbejdsmarkedet, i beskæftigelse.
Det er i den enkeltes interesse, men også i samfundets og erhvervslivets interesse.
Der skal stilles krav til alle, men rimelige krav.
Det gælder også flygtninge og indvandrere.
Arbejdsmarkedstilknytning er helt afgørende for integrationen af den enkelte, og Danmark får brug for alle, også for den arbejdskraftressource, som flygtninge og indvandrere udgør.
I de kommende år vil det være en af regeringens højeste prioriteter at få flere nydanskere til at få fodfæste på arbejdsmarkedet.
Vi har sat et mål om at få 10.000 flere nydanskere i arbejde.
De, som ikke kan varetage et arbejde i dag, skal via uddannelse opkvalificeres til beskæftigelse, ligesom kontanthjælpsmodtagere skal arbejde for kontanthjælpen.
Og de allersvageste skal modtage den hjælp, de har brug for.
Sociale problemer skal mødes med en effektiv socialpolitik.
Reelt lige muligheder kræver, at indsatsen målrettes den enkeltes behov.
Det gælder også på uddannelsesområdet.
Vi skal gøre mere for at løfte de nydanske børns skoleresultater, og vi skal blive bedre til at fastholde de unge i uddannelse.
Og de, som ikke allerede er i gang, skal væk fra gadehjørnerne og ind i uddannelsessystemet.
Og så skal vi fortsat gøre en indsats for at sikre, at alle borgere i Danmark kan tilstrækkeligt dansk.
Parallelsamfund gør udsatte boligområder til ghettoer.
Derfor skal vi sikre en mere blandet beboersammensætning i de udsatte boligområder, både socialt og etnisk, ellers får nydanske familier ikke den fornødne kontaktflade til det danske samfund, som de har brug for.
Hvis vi skal have vendt udviklingen i de udsatte boligområder, handler det om frem for alt om at få flere i arbejde og om en målrettet indsats for de nydanske børn i områderne.
Det gælder både en bedre elevsammensætning i skolerne og inddragelse af børnene i sports- og andre fritidstilbud.
Med uddannelse, arbejde og en ordentlig bolig er grundstenen til en vellykket integration lagt.
Men det gør det ikke alene.
Vi skal også sikre en endnu bedre social inklusion.
Vi skal give mulighed for et aktivt og ligeværdigt medborgerskab for alle.
Det handler om at få flere nydanskere med i foreningslivet, i bestyrelsesarbejde og andre demokratiske processer.
Det er vejen til et socialt tilhørsforhold.
I mandags besøgte jeg Assens Kommune.
Assens Kommune er bare en af de mange kommuner i landet, som har til opgave at binde integrationsindsatsen sammen i praksis.
I Assens valgte man i april 2009 at samle integrationsindsatsen i én enhed, hvor én medarbejder blev tovholder for de familier, som ikke var godt integrerede på grund af en række sociale, beskæftigelsesmæssige og sundhedsmæssige problemer.
Det har man haft stor succes med, så stor succes, at Assens Kommune i år vandt Integrationsprisen.
Det er selvfølgelig bare ét eksempel, men det er et godt eksempel på, hvordan vi konkret kan begynde at løse den lange række af uløste problemer, som vi står over for på integrationsområdet.