runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-05-07:
Nu har jeg jo for det første skitseret, at det ikke altid er lige godt at blive behandlet efter 4 uger.
Det kunne også være, at Jørgen Hansens knæskade gik over af sig selv, og i så fald ville han faktisk måske endda undgå at få en infektion, han ville undgå operationen og genoptræningen, og det i sig selv ville være godt for ham på længere sigt.
Den anden ting er jo, at hvis Jørgen Hansen venter 8 uger i stedet for 4 uger, venter han jo stadig væk samlet set kortere tid end det antal uger, han ellers ville vente i det offentlige på sin behandling.
Som jeg sagde i min tale, er det sådan, at ventetiden på den her operation eller behandling, han ønsker sig, i forvejen er faldet fra 38 uger til 16 uger de sidste par år, og derfor vil det i forvejen være sådan, at han samlet set venter kortere tid, end hvis han siger, at han vil vente på at få behandling i det offentlige.
Jeg synes, der er meget god grund til at se på, at vi kan få nogle fordele af det.
En af fordelene ville være, at man på nogle af de ortopædkirurgiske afdelinger ikke ville se helt så meget bijobberi, og vi ville heller ikke se, at man næsten skulle opretholde akutberedskab døgnet rundt for nærmest at kunne tage patienterne ind, i det øjeblik de står der, frem for lige at puste ud og sørge for at få nogle ordentlige vagtplaner og sikre, at der også er ressourcer til andre ting.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-05-07:
Med hensyn til det sidste eksempel: Det er jo derfor, Socialdemokratiet har foreslået, at hvis en praktiserende læge sidder med en patient, som har udefinerbare symptomer på et eller andet, skal patienten hurtigt kunne komme ind i et diagnosecenter og blive udredt inden for 1 måned, så man sikrer sig, at patienten ikke bare bliver sendt rundt som kastebold i systemet.
Det vil vi selvfølgelig glæde os til at vi får diskussion af også her i salen, når forslaget bliver fremsat.
Jeg hørte en lillebitte åbning fra Dansk Folkepartis side.
Jeg hørte, at man godt ville se på forslaget, hvis det var sådan, at der kunne fremlægges eksempler på sådan en – groft sagt – diagnoseopdelt tilgang, hvor nogle kun skal vente i 4 uger, mens andre skal vente i 8 uger, før de får det udvidede frie valg til at benytte sig af f.eks. et privathospital.
Det var jo en model, man benyttede sig af i Region Syddanmark, da man suspenderede det frie valg.
Derfor vil jeg gerne høre ordføreren: Hvis vi kan komme med en sådan liste – som var en generel liste, men man lagde jo det lægelige hensyn, den lægelige vurdering af den enkelte patient ovenpå – vil Dansk Folkeparti så se positivt på listen og se, at det her er et reelt forslag og ikke noget, vi sådan har grebet ud af luften?
Liselott Blixt (DF), 2010-05-07:
Til det første spørgsmål om de udefinerbare symptomer: Ja, men der er også dem, der kommer med en ryg, hvor man tror at det er en diskusprolaps, men hvor det viser sig, at det er en svulst, der sidder på rygraden.
Vi ved godt, at en diskusprolaps kan gå i sig selv igen, og man siger: Træn en måneds tid, hvis det stadig væk ikke er gået over, er det måske et indgreb, der skal til.
Faktisk opererer vi jo næsten for mange i dag i stedet for at give noget fysioterapi, og det burde lægerne jo faktisk gå ind og støtte op om i stedet for at give dem en operation.
Vedrørende positivlisten mener jeg: Lad os kigge på en positivliste, for det interesserer også mig, hvad vi stiller op.
Jeg hører tit, at åreknuder skal man så vente med.
Jamen åreknuder kan man ikke sammenligne med en nyresyg, for det er to vidt forskellige ting; den ene hører til på en klinik, den anden på et sygehus.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-05-07:
Jeg vil godt takke for, at der er den her imødekommenhed, og at vi kan se reelt på forslaget, for det er jo noget af det, vi indimellem har savnet, og det var det, vi anklagede Venstres ordfører for – at stå og lave en ideologisk afvisning af forslaget om at kigge på differentierede ventetider.
Så jeg glæder mig til, at vi kan få fremsendt noget fra Region Syddanmark om, hvordan man gjorde det dengang.
Der differentierede man mellem 1 måneds og 3 måneders ventetid.
I det her forslag differentierer vi kun til 2 måneder, for vi har jo lagt mærke til, at Dansk Folkeparti også bakkede op om, at der før var et udvidet frit valg efter 2 måneder.
Derfor kunne man sådan lidt spidsfindigt spørge til sidst: Var det ikke godt nok, eller hvad?
Vi kunne jo i princippet også gå den modsatte vej og sige, at alle patienter skulle behandles inden for 1 uge, men det ville vel omvendt være endnu mere usagligt og endnu dårligere.
Men det ville alle folk da også blive glade for ude i det danske samfund.
Liselott Blixt (DF), 2010-05-07:
Først og fremmest synes vi, at det er den ene måneds ventetidsgaranti, som vi har i dag, vi skal holde, men vi er jo ikke bange for at gå ind og kigge på noget andet.
Kommer der nogle rigtig gode forslag, som vi kan se vil virke efter hensigten, er vi da imødekommende.
Vi lukker da ikke af for noget, men vi mener også, at man må give det den tid, det skal have, til at vise, at det fungerer.
Der er mange ting, der fungerer, apropos den historie, ordføreren selv havde om ventetid for knæoperationer, der var gået ned fra 48 til 16 uger, og det er jo netop, på grund at man har haft de operationer ude i det private.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-05-07:
Jeg synes, det er dejligt, at Dansk Folkeparti siger, at man vil være lydhør, og at man vil kigge på, hvad der kommer frem af nye data.
Jeg vil gerne spørge ordføreren, om vi fortsat har flaskehalse i sundhedsvæsenet i Danmark, og om flaskehalsene har betydning for, om ventetiderne opstår.
Konklusionen er jo, at vi stadig væk har ventetider i Danmark.
Kan vi fjerne flaskehalsene?
Så vil jeg gerne stille et spørgsmål mere, og det er i forhold til den imødekommenhed, Dansk Folkeparti giver udtryk for: Kunne man forestille sig, at Dansk Folkeparti vil være med til at skabe en debat, en høring herinde, hvor vi får det her emne, som i dag bliver debatteret, belyst yderligere?
Liselott Blixt (DF), 2010-05-07:
Med hensyn til flaskehalse og ventetider vil jeg sige, at jeg synes, vi skal være realister og vide, at der altid vil være flaskehalse, og at der altid vil være ventetider.
Ventetider er der jo, lige så snart man skal vente 2 eller 3 dage.
Ventetider vil vi aldrig komme af med, uanset hvor mange penge vi bruger i sundhedssystemet.
Som jeg også tidligere sagde nede fra min plads, skal vi jo forsøge at få alle patientgrupper og alle sygdomsgrupper til at få det lige godt i stedet for at prøve at få dem til at blive lige dårlige.
Det er i hvert fald det, vi i Dansk Folkeparti arbejder for.
Med hensyn til høring kunne jeg godt tænke mig at få undersøgt nogle forskellige ting før en høring.
Vi ved jo også godt, at mange af dem, der bliver henvist og får en dato til en operation, som ligger længere ud i fremtiden end 1 måned, siger ja, for de vil ikke begynde at bruge tid på at skulle hen på et privat sygehus.
Det kunne være interessant at se, hvor mange der siger ja til det, og hvor mange der tager imod det udvidede frie valg.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-05-07:
Det synes jeg lyder rigtig godt.
Ministeren har jo også her i dag sagt, at ministeren gerne vil have noget mere dokumentation på området.
Så jeg kan i hvert fald konkludere, at der er en meget bred enighed om, at vi skaffer det, og at det bliver ministerens opgave at få ministeriet til at udarbejde det.
Når det så ligger klart, kan vi tage stilling til, om vi eventuelt skal indkalde til en høring på området.
I forhold til ventelister og flaskehalse har ordføreren jo ganske ret i, at sundhedsvæsenet på lige fod med andre steder ikke kan dimensionere efter en spidsbelastning.
Er der ikke for lang ventetid på det her område, set i forhold til hvad Dansk Folkeparti har af holdning og ambition for sundhedsvæsenet?
Liselott Blixt (DF), 2010-05-07:
Ventetider er altid for lange, uanset om det er 1 uge, 1 måned, 2 måneder eller ½ år, og der er mange steder, hvor vi mener at der bør gøres noget ved ventetiden.
Det er også det, vi prøver at gøre ved at gå til ministeren og prøve at lave nogle aftaler på nogle områder, der gavner borgeren, der gavner patienten.
Vi ved så også, at der nogle gange har været flaskehalse, andre gange ser vi, at operationsstuerne står tomme, lægerne har ikke nogen at operere, der sker nogle ting nogle gange, som ikke helt følger med i den retning, som vi herinde gerne vil.
Vi har set det med operationslæger inden for det offentlige, der ikke kunne operere, fordi noget var kommet ud til nogle private.
Det skal vi da gøre op med, og det skal vi da se på om vi kan gøre noget ved.
Vivi Kier (KF), 2010-05-07:
Det er jo ikke første gang, vi diskuterer et oplæg til differentierede ventelister.
Den anden del af det her beslutningsforslag drejer sig om noget med en høj prioritering af patienter med kritiske og livstruende sygdomme.
Jeg vil gerne starte med det sidste først og sige, at allerede i dag behandles mennesker med livstruende sygdomme akut, så jeg har rigtig svært ved at se, hvad det er, oppositionen vil signalere med den del.
Herudover har vi jo indført pakkeforløb på både kræft- og hjerteområdet, forløb, der har været et kæmpe skridt fremad for at sikre hurtig og effektiv behandling.
Og så er der forslaget til ventelistemodellen, og som jeg kan høre, så langt som debatten er gået indtil nu, er det den del, som man egentlig synes er den interessante del.
Jeg skal tilstå og vedstå, at jeg finder modellen om det udvidede frie sygehusvalg på 1 måned som den helt rigtige model.
Den sender nemlig et tydeligt og klart budskab.
Hvis man som patient venter mere end 1 måned, kan man benytte sig af muligheden for et tilbud i det private regi på det offentliges regning.
Jeg ønsker ikke at gøre det mere uigennemskueligt for patienterne, og det vil oppositionens forslag medføre, set gennem mine briller.
Så bliver der også skrevet en masse om frit valg mellem de offentlige sygehuse.
Jamen der er jo allerede i dag frit valg mellem de offentlige sygehuse, så også den del står jeg noget uforstående over for.
Alt i alt er jeg enig med forslagsstillerne i, at vi skal have et effektivt og hurtigt behandlingsforløb for alle patienter, men jeg ikke enig i det fremsatte forslag, og derfor kan jeg ikke tilslutte mig beslutningsforslaget.
Lone Dybkjær (RV), 2010-05-07:
Det er altså ufatteligt, så enkelt livet somme tider er, ikke?
Så enkelt, som man siger det, er det ikke.
For det første har vi prøvet at sige, at det ikke er én læge, men at det er prioriteringer mellem mange forskellige sygdomme og dermed mange forskellige læger.
Og nu har man altså valgt at prioritere det, vi snakker om nu, nemlig primært det kirurgiske område.
Men det, jeg så bare gerne vil sige, er, at hvis man er indstillet til operation, kan man komme til en undersøgelse, og så kan lægen sige: Jamen du kan godt blive opereret, eller du kan lade være, det må vi ligesom tale om, jeg synes måske, du skulle vente.
Så er det jo frit for den patient at sige, at det vil han eller hun ikke.
Og så siger lægen: Jeg synes ikke, det er fagligt forsvarligt at operere dig.
Men så ville man jo stadig have en indstilling til en operation.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-05-07:
Jeg vil bare gerne i forbindelse med rengøring og hygiejne have ministeren til at bekræfte, at man fra Folketingets side jo ikke har været bange for at blande sig, når det handler om vores fødevarer, altså at stille krav om, at der f.eks. skal være hygiejnekurser, før man får lov til at sælge pølser fra pølsevogne, eller at der f.eks. skal være kurser i rengøring.
Så hvorfor er det, at man ikke på det her område tør lade sig inspirere af et sted, hvor Danmark faktisk er førende internationalt, for det er vi jo netop i det at skabe sunde fødevarer til eksport?
Her kunne vi lade os inspirere af det område i forhold til sundhedsområdet og dermed være med til at mindske det antal af infektioner, der sker årligt.
Bertel Haarder (V), 2010-05-07:
Jeg synes, der er forskel på de utallige detailhandlere, vi har, pølsevogne med Kresten Poulsgaard og andre, grillbarer og andre steder, hvor vi indtager føde, og så på vores store højt specialiserede sygehuse bemandet med eksperter, med ledelser med et klart ansvar.
Jeg synes ikke, man kan sammenligne de to ting.
Så tak for spørgsmålet.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-05-07:
Det tror jeg faktisk jeg er meget uenig i.
Det er jo sådan, at i fødevareindustrien, hvor man f.eks. forarbejder kød eller laver salater eller alle mulige andre ting, foregår det jo også under fabrikslignende forhold og med høj ekspertise, og hvis ikke der var den ekspertise til stede og den meget, meget høje hygiejne, ville man jo se partier af kød eller andet komme tilbage fra de lande, som havde købt det, f.eks. ville dansk bacon jo komme retur, hvis man ikke netop i Danmark havde specialiseret sig i det her område med at nedbringe infektioner fra kød og andre fødevarer virkelig markant.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvorfor vi skal være så lukkede, at vi ligesom ikke vil anerkende, at når det handler om det område med fødevaresikkerhed, har Danmark været med til at tage nogle rigtig betydelige skridt og lavet forskning på området, men på sundhedsområdet må vi ikke lade os inspirere af det, hvis det kunne være til gavn for patienterne.
Det forstår jeg ikke.
Bertel Haarder (V), 2010-05-07:
Må jeg ikke stille et modspørgsmål: Hvorfor skal det være så bureaukratisk og centralistisk?
Hvorfor kan vi ikke opdrage ledelser her i landet?
Og når vi laver en kvalitetsmodel og laver åbenhed om resultater, er det jo, for at ledelserne skal blive holdt op mod deres resultater og draget til ansvar for dem.
Det er det, der er vejen frem efter min mening.
Jonas Dahl (SF), 2010-05-07:
Jeg vil bare høre, om ministeren ikke også kan bekræfte, at det, der ligger i det her forslag, jo nemlig er, at rengøringspersonalet skal have et minimumskursus på bare 2 uger, hvorimod det rent faktisk er tilfældet i dag, at man kan komme ind fra gaden og få en kost i hånden, og så kan man blive sat til at gøre rent på en intensivafdeling.
Kan ministeren ikke godt forstå, at der muligvis nogle gange kan være nogle rengøringsmedarbejdere, som selvfølgelig måske ikke helt er klar over, hvordan man gør rent på en intensivafdeling, og at det i sidste ende får konsekvenser for patienterne?
Bertel Haarder (V), 2010-05-07:
Jeg synes, det er mere betryggende, hvis der er en ansvarlig ledelse, som også har ansvaret for, at rengøringsarbejderne ved, hvad de gør, og ved, hvordan de skal gøre.
Det synes jeg er mere betryggende end at sætte sin lid til nogle centrale regler og nogle uddannelseskrav, som måske er mere form end indhold.
For det, vi taler om her, er jo ikke, om der ligger et karamelpapir ved indgangen.
Det, vi taler om, er, at der, hvor patienterne kan blive inficeret, skal der være fuldstændig rent.
Og det er altså svært at skrive ned i et cirkulære og i uddannelsesbeskrivelser.
Her er det de ansvarlige på afdelingen og på sygehuset, som skal sørge for det.
Jeg så så sent som forleden et interview med en sygehusdirektør, som ganske klart tog ansvaret for det, også for de problemer, der havde været.
Han stillede op, fordi der havde været problemer.
Der skal være åbenhed om problemerne.
Borgerne og patienterne skal informeres.
Og derefter skal ledelserne holdes op på, om de får gjort noget ved det.
Lone Dybkjær (RV), 2010-05-07:
Et konkret spørgsmål: Hvor meget svarer de 8,2 pct. til i patienter?
Hvor mange tusinde drejer det sig om?
Det andet er, at man jo næsten fristes til at sige, at rengøring ikke anses for noget som helst.
Det er faktisk en fagdisciplin, og derfor undrer det mig, at en tidligere undervisningsminister kan sige, som han siger, nemlig at der ikke er behov for uddannelse inden for det her felt.
Det er der da.
Så vil jeg så sige generelt, at hvis man går rundt og kigger på afdelingerne, og hvis man i øvrigt går rundt i al almindelighed og kigger på rengøringsstandarden, så ved man jo udmærket godt, at hvis der sådan er lidt karamelpapir hist og pist, hvad enten det er ved indgangen eller andre steder, påvirker det den generelle attitude til, hvordan man håndterer det her med, at man smider papir, eller hvordan kvaliteten i øvrigt er.
Bertel Haarder (V), 2010-05-07:
Nu kan jeg jo ikke stille spørgsmål, men det skulle da undre mig, om ikke fru Lone Dybkjær er enig med mig i, at rengøring er vigtigere nogle steder end andre, og at det afgørende er, at der ikke listes stafylokokker ind i sårene på folk, så de skal ligge 3 måneder ekstra på hospitalet.
Det må være det, der er det altafgørende.
Og derfor er der forskel på rengøring og rengøring.
Det er blot det, jeg siger.
Og hvem er det, der skal prioritere?
Det er ledelsen.
Lone Dybkjær (RV), 2010-05-07:
Og jeg synes, det er en nedgøring af området.
Jeg tror, at den generelle holdning til det her er, at det bare er sådan noget, kvinder har rendt og lavet igennem årene.
Det, man kan sige, er, at hvis en ledelse skal påtage sig et ansvar, skal det også være muligt at rekruttere noget personale, og så er det klart, at det er én form for rengøring på en intensivafdeling, og det er en anden form for rengøring andre steder.
Jeg vil gerne sige, at stafylokokkerne altså udmærket også kan forekomme på stuerne.
De er jo ikke kun på intensivafdelinger.
Så jeg forstår ikke holdningen til det.
Jeg siger ikke noget om en masse bureaukratiske regler, jeg siger bare: Rengøring er et fag, og det vil jeg gerne have at det bliver anerkendt som.
Bertel Haarder (V), 2010-05-07:
Man kan jo misforstå alt, og man kan problematisere alt.
Jeg har ikke sagt, at uddannelse er dårligt, jeg har ikke sagt, at det er overflødigt, jeg har tværtimod sagt, at der er visse steder – og det er da både på operationsstuer og på de stuer, hvor folk ligger med sår – hvor det er altafgørende, og der har man vel brug for mere uddannelse, end man har, hvis man skal gøre rent ved indgangsporten.
Det er blot det, jeg siger.
Jeg bruger det jo blot som argument for, at det er ledelsen, som skal prioritere, i stedet for at vi skal lave firkantede regler, der skærer alle over en kam og gør alting lige vigtigt.
Jonas Dahl (SF), 2010-05-07:
Jamen vil ministeren ikke give mig ret i, at hvis … [Lydudfald] i forbindelse med rengøringen, så er muligheden jo faktisk at uddanne rengøringspersonale, lige så vel som vi uddanner alle andre faggrupper, som i øvrigt arbejder på danske sygehuse.
Og det er sådan med uddannelse, det burde ministeren jo også vide som tidligere undervisningsminister, at det jo sådan set fremmer vidensniveauet, og det øger også de kompetencer, som de medarbejdere står med.
Og hvis man nu først har fået et kursus, kan det også godt være, at man lige så stille kan få nogle andre kurser, således at man kan få nogle bredere arbejdsopgaver.
Det er jo netop det, der øger motivationen til rent faktisk at blive på arbejdspladsen, således at man ikke stopper igen efter ½ år og derved medvirker til det høje flow, der er i rengøringsjob i dag.
Det kunne jo godt være en mulighed.
Bertel Haarder (V), 2010-05-07:
Det er vigtigt, at der er rent på hospitalerne, og det er rigtigt nok, at der er problemer visse steder.
Statens Serum Institut overvåger med jævne mellemrum, hvordan det går med antallet af sygehuserhvervede infektioner, altså antallet af patienter, som er blevet syge på sygehuse.
En del af det skyldes dårlig rengøring, noget af det er svært at undgå, men noget af det kunne uden tvivl være undgået, og derfor er det berettiget at drøfte, hvordan rengøringen kan forbedres.
Spørgsmålet er bare, hvem der skal have ansvaret for det.
Det er jo der, hvor efterprøvningen af, om der er gjort rent, skal foregå. Den kvalitetsmodel, der er udviklet, er et ledelsesværktøj og et kvalitetsudviklingsværktøj.
Når den bliver indført, er jeg sikker på, at både hygiejnen og rengøringen får et løft.
Der er i disse år stigende opmærksomhed på patientsikkerheden og på at sikre, at sundhedsvæsenet i hvert fald ikke skader patienterne.
Jeg tror ikke, at vejen frem er at få flere regler og flere kontrolinstanser, jeg tror, at vejen frem er at få skabt en kultur, en måde at tænke på, få indøvet nogle vaner, når det gælder hygiejne, håndhygiejne osv., som sikrer, at færre patienter bliver syge på sygehuse.
Birgitte Josefsen (V), 2010-05-07:
Jeg synes, at SF's ordfører skulle gå i gang med at prøve at lave sin egen undersøgelse.
Nu har jeg i det sidste indlæg her et hav af gange hørt, at den medicinske patient kommer bag i køen.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at over 80 pct. af de patienter, der bliver indlagt på de medicinske afdelinger, kommer ind akut, så det er altså forrest i køen.
Så må jeg også gøre opmærksom på, at når SF siger, at de vil bruge cigaretafgifterne til at tilføre sundhedsvæsenet nogle flere midler, så skulle SF's ordfører gå ind og google, hvor mange gange man som parti har brugt de cigaretafgifter.
Det bliver til ret mange gange – jeg når frem til otte gange, når jeg tæller.
Jeg vil sige, at hvis det er den måde, man driver politik på, er vi i hvert fald derhenne nu, at vi skal til at indføre tvangsrygning, for at der er afgifter nok til at opfylde de løfter, som SF står og udstikker.
Jonas Dahl (SF), 2010-05-07:
Der er 5 mia. kr., som bliver tilført sundhedsområdet, penge, som regeringen ikke har villet afsætte til sundhedsområdet – så det kan man sige er en prioritering.
Og ja, vi prioriterer sundhedsområdet; vi hæver afgifterne på cigaretter, og de penge bruger vi på sundhedsområdet.
Birgitte Josefsen (V), 2010-05-07:
Jeg har skam læst »Fair Forandring« indtil flere gange.
Så sent som her til morgen sad jeg og fulgte tv-udsendelserne, og der kunne jeg se, at Socialdemokratiets fru Mette Frederiksen udskrev et milliardbeløb til folkeskoleområdet.
Jeg har konstateret, at Socialdemokratiets formand under et besøg på Rigshospitalet har lovet dem en protonkanon til over 1 mia. kr.
Og jeg har også konstateret, at der er blevet lovet ret mange andre ting inden for den ramme, der hedder »Fair Forandring«, så jeg kan sådan set ikke se, at der er ret meget tilbage at levere til sundhedsområdet, når det nu skal i skarp konkurrence med de øvrige områder, som er beskrevet i »Fair Forandring«.
Jonas Dahl (SF), 2010-05-07:
Jeg synes simpelt hen, det er utroligt, at vi skal have den her diskussion, for det her drejer sig ikke om skattepolitik.
Det, det rent faktisk drejer sig om, er et forslag om at – hvad hedder det? – prioritere sundhedsvæsenet, at prioritere de patienter, der er.
Vi har fra SF's side sammen med Socialdemokraterne klart lagt frem, hvad det er, vi vil på skatteområdet.
Ikke en lyd.
Så jeg synes sådan set, man skulle gribe i egen barm, inden man kritiserede andre.
Så sagde ordføreren i sit første indlæg også, at 80 pct. af de medicinske patienter bliver indlagt akut og bliver behandlet akut.
Det er jo vældig interessant.
Man kan jo kun retorisk spørge retur: Hvad så med de andre 20 pct.?
Skal de vente i evigheder, fordi regeringen ikke vil vælge at prioritere den gruppe?
Det kan man jo bare tænke over, og jeg synes måske, det kunne være interessant at spørge: Hvor mange af de her 20 pct., hvor mange tusinde patienter er det så i givet fald, der skal vente i unødig lang tid, fordi regeringen vælger at prioritere en gruppe, som kan gå til behandling på privathospitalerne, mens den medicinske gruppe skal stå og vente?
Vivi Kier (KF), 2010-05-07:
Jeg kan godt mærke, at hr. Jonas Dahl bliver lidt irriteret over de spørgsmål, vi stiller, men når vi stiller spørgsmålene, er det jo sådan set, fordi det resumé, der så kom her i talen, handlede om alle mulige andre ting end det, som hr. Jonas Dahl tilsyneladende gerne vil diskutere, nemlig ventelister og det udvidede frie sygehusvalg.
Så må jeg bare sige, at når hr. Jonas Dahl bliver irriteret over, at jeg konkluderede, at SF gerne vil sætte skatterne op, var det jo, fordi hr. Jonas Dahl direkte stillede mig et spørgsmål, hvori der blev sagt, at vi har gjort det umuligt for regionerne at hæve skatterne.
Deraf kan jeg kun udlede, at SF også på det område gerne vil hæve skatterne.