Ole Sohn (SF), 2007-03-29:
Som min gode kollega og navnebror just gjorde opmærksom på, ville det have været en fordel for alle – i hvert fald for demokratiet – om denne forespørgsel var kommet en måned senere, sådan som forespørgerne havde ønsket.
Men sådan er der jo så meget, når man har et flertal og kan bruge det.
Under debatten her har det været sådan, at regeringspartierne, alle tre, har gjort meget ud af at sige, at det faktisk går rigtig godt, og at oppositionen overdriver, når vi har snakket om en tiltagende grad af bureaukrati.
Men så er det jo godt, at man er udstyret med moderne teknologi, så borgerne, som lytter med, faktisk er i stand til at kommunikere med os.
Det er noget, der er kendetegnende, uanset om man arbejder i en daginstitution, en specialpædagogisk institution, i folkeskolen, inden for ældreomsorgen eller i sundhedssektoren; hele vejen rundt er denne regering præget af, at den laver den ene kontrolforanstaltning efter den anden, den ene administrative byrde efter den anden, samtidig med at man holder festtaler om tillid.
De to ting harmonerer ganske enkelt ikke.
Vi havde selvfølgelig også håbet på, at vi under debatten kunne få regeringens bud på, hvordan man ville foregribe den situation, vi ved kommer, nemlig at der bliver brug for flere offentligt ansatte, at der bliver brug for at erstatte de mange hundrede tusinde, som går på pension i de kommende år, men ikke en lyd er der kommet fra regeringen
, ikke et forslag er der kommet fra regeringen.
Men det ligger faktisk lige for.
Det, der er behov for, er at stoppe den mistillid, som regeringen og Dansk Folkeparti løbende og konstant har lagt på de offentligt ansatte igennem de senere år, for det er jo med til at fjerne lysten til at søge ind på et lærerseminarium, på et pædagogseminarium, på social- og sundhedsassistentuddannelsen eller søge ind som sygeplejerske, hvis det hele går op i, at man mødes med mistillid og kontrolforanstaltninger.
Hvorfor dog ikke have en tillid, sådan at vi, når vi giver medarbejdere, der skal arbejde i den offentlige sektor, den uddannelse, også tror på, at de kan løfte opgaven, og at vi måske så styrker de steder, som der er behov for at styrke?
Og der vil jeg gerne sige, at jeg tror, der er behov for, at der bliver styrket lidt i forbindelse med de ledelsesmæssige funktioner i den offentlige sektor, sådan at vi får nogle synlige ledelser, som er i stand til at hjælpe med at få institutionerne til at sprudle mere.
Vi skal af med det regeltyranni, der er kommet, med de centrale test, der er kommet, med de bureaukratiske elevplansformuleringer, der er kommet, og så skal vi vise lærerne tillid, sådan at de er i stand til at bruge deres tid på at undervise eleverne.
Vi skal have færre elever i klasserne, og der skal også uddannes flere lærere, så vi får den bedst mulige uddannelse for fremtidens unge.
På samme måde skal vi gøre det med hensyn til social- og sundhedsassistenterne.
Vi er nødt til at opgradere det fag, give det en større status, både i form af den uddannelse, der ligger i det, og i form af, at vi vil sikre flere »varme hænder« til ældreomsorgen, bl.a. også igennem en højere løn til social- og sundhedsassistenterne.
Vi er nødt til på den måde at være visionære for at sikre, at vi har en ordentlig og velfungerende offentlig sektor.
Det er forudsætningen for, at vi kan opretholde og genudvikle velfærdssamfundet, men det er også en forudsætning for, at det private erhvervsliv kan sprudle, for uden en velfungerende offentlig sektor har vi heller ikke et velfungerende privat erhvervsliv.
Så de to ting hænger sammen.
Vi har ikke fået så meget som et eneste bud fra den borgerlige regering og dens parlamentariske grundlag/medregeringspartner, Dansk Folkeparti, ikke ét.
Og jeg synes faktisk, det er ret mærkværdigt, at man ikke er i stand til – jeg formoder, at man ikke er i stand til det eller i hvert fald ikke har viljen til det – at indgå i en debat om, hvordan den offentlige sektor kan udvikles.