Holger K. Nielsen (SF), 2014-01-23:
Tak, formand.
Og tak for en meget bred, men også meget konstruktiv debat om de problemer, som de her to redegørelser omhandler.
For så vidt angår Østersørådet – lad mig starte med det – så danner det råd jo rammen om et vidtfavnende samarbejde i regionen.
Det er ikke altid genstand for den opmærksomhed, det fortjener, men forhåbentlig kan vi, også med debatten her, måske rette lidt op på det.
Der er kommet en række gode indlæg under debatten om Østersørådet.
Jeg er helt enig med hr. Steen Gade, når han siger, at miljøproblemerne bør prioriteres højere, og at man bør bruge kræfter på at få russerne mere med på et konstruktivt samarbejde på de områder.
Det er vi helt enige i i regeringen, og det er også noget, vi vil bygge videre på i arbejdet i Østersørådet.
Det er faktisk et vigtigt samarbejde, som vi er nødt til at give prioritet.
Vedrørende Arktis står det højt på den politiske dagsorden i øjeblikket.
Det handler meget om det, som hr. Bertel Haarder var inde på, nemlig at klimaforandringerne gør, at isen smelter, og at der bliver helt, helt nye udfordringer i det arktiske område med søtransport, med ressourcer, man kan få fat på lige pludselig, og med ændringer i livsvilkårene for de mennesker, som bor deroppe.
Og det er vi nødt til at diskutere.
Det bliver diskuteret meget både her i Danmark, men også i Europa, i EU og globalt.
Det er så vigtigt også at få sagt, at debatten om Arktis jo dækker over en meget bred dagsorden, og det er også kommet til udtryk i den debat, vi har haft her i dag.
Man kan så sige, at der ligger et fælles underliggende budskab i det, og det er, at der er behov for stort fokus på udviklingen i Arktis.
Der var et par meget konkrete spørgsmål til mig i den sammenhæng.
Hr. Bertel Haarder nævner i sit, synes jeg, meget saglige indlæg spørgsmålet om søkortopmåling.
Der ligger jo en aftale mellem selvstyret og Geodætisk Institut om at gå i gang med den opgave, og der er afsat ganske mange ressourcer til det.
men man har en prioriteret opgaveløsning, og derfor skrider det fremad efter planen ifølge den aftale, der er.
Så spørger hr. Bertel Haarder, om man kan inddrage USA i det.
Det synes jeg i og for sig er en overvejelse, som jeg godt vil gå videre med.
Det kan da ikke udelukkes, at det kan være en idé.
Det er jo noget, som selvstyret i sidste ende også skal ind over.
Det er selvstyret, der har, om jeg så må sige, initiativet på det område her, men jeg vil da anse det for meget naturligt, at vi kunne diskutere med selvstyret, om det er relevant at tage den dagsorden op.
Det kan jeg ikke lige svare på her og nu.
Så meget kender jeg ikke til det i detaljer, men jeg synes bestemt, det er værd at overveje, fordi det er en meget, meget vigtig opgave. Dem her i Folketinget, der har været i Grønland og talt med skibsførere og folk, der har forstand på det, ved jo, hvor stor sandsynligheden er for, at der sker en skibsulykke, simpelt hen fordi man ikke kender havbunden godt nok og ikke helt ved, hvor skærene ligger.
Og efterhånden som de store krydstogtskibe går tættere og tættere på, ikke mindst i Østgrønland, så er der jo en overhængende risiko for, at det kan gå galt, og derfor er det her en meget vigtig opgave.
Fru Sara Olsvig spørger om striden i EU vedrørende sælimport og spørger, om regeringen støtter grønlænderne.
Ja, det gør vi ethundrede procent.
I den tvist, der er i forhold til EU, støtter vi grønlænderne hele tiden, fordi grønlænderne har ret i, at det er et livsvigtigt erhverv.
Der er en inuitundtagelse, som man må tage udgangspunkt i, og selv om juristerne mener, at det er mere kompliceret end som så, så gør vi det fra dansk side.
Vi støtter et hundrede procent grønlænderne i det.
Hr. Sjúrður Skaale spørger, om vi, om jeg så må sige, skal lave en parallel til sildestriden og ligesom også blokere, sådan forstod jeg hr. Sjúrður Skaale, for EU's optagelse i Arktisk Råd.
Der vil jeg sige: Nej, det vil vi ikke, for det bliver efter vores opfattelse at blande tingene sammen.
Der synes jeg at vi er nødt til at sige, at der er en dagsorden vedrørende Arktisk Råd, og at det er særdeles naturligt, at EU kommer med der som observatør, lige så vel som en række andre er med.
Der ligger den der tvist vedrørende sælfangst og sæleksport, den skal vi have løst, og det arbejder vi på, og så synes jeg ikke, man skal inddrage sildestriden.
Men vi støtter færingerne i sildestriden, ingen tvivl om det, det gør vi.
Der er også stillet et spørgsmål vedrørende en atomvåbenfri zone.
Fru Sara Olsvig var skuffet over, at jeg har opgivet den tanke, men det har jeg sådan set ikke, og det har regeringen heller ikke.
Det, som er essensen i det, jeg nævnte i en artikel, er, at jeg stadig væk er tilhænger af den, men vi har også vurderet realismen i det i øjeblikket i forhold til de lande, som måtte støtte os.
Men kan vi få støtte fra andre, f.eks. nordiske lande eller andre lande, så er det sandelig stadig væk en idé, som vi synes er relevant.
Det er sådan, det skal forstås.
Men i forbindelse med det arktiske samarbejde synes jeg også det er vigtigt at nævne nogle af de der konkrete eksempler, der er.
Et område, som ikke har været nævnt så meget her, er hele forskningsområdet.
Således har Uddannelsesministeriet for nylig etableret et Forum for Arktisk Forskning og et polarsekretariat.
Forummet skal understøtte mulighederne for synergi og en bedre ressourceudnyttelse ved at koordinere mellem centrale aktører og interessenter inden for forskning og uddannelse.
Samlet set vil indsatsen forstærke hele kongerigets arktiske forskningsprofil.
Et andet eksempel er forsvarsområdet.
Der blev Arktisk Kommando oprettet i Nuuk i 2012, og de seneste 2 år er der blevet afholdt internationale søredningsøvelser ud for Grønlands kyster.
Og for ganske nylig har regeringen igangsat en omfattende og ambitiøs analyse vedrørende styrkelse af Forsvarsministeriets opgaveløsning i Arktis – det er vigtige ting, der er kommet i gang.
Analysen er et godt eksempel på, hvordan regeringen ønsker at samarbejde på tværs af rigsfællesskabet.
Det er helt afgørende, at der opnås en fælles forståelse for de udfordringer og muligheder, som følger af ændringerne i Arktis.
De håndteres og udnyttes bedst, når rigsfællesskabet arbejder sammen.
Og det er det gennemgående i vores tilgang til arbejdet i det arktiske, at vi i rigsfællesskabet skal koordinere og arbejde sammen.
Lad mig så endelig fremhæve, at der er en række aktiviteter i Arktisk Råd, som viser, at det internationale samarbejde fortsat styrkes.
Der er blevet oprettet et permanent sekretariat i Tromsø, som skal undersøge rådets arbejde, og der er optaget nye observatører, der kan bidrage konstruktivt til arbejdet.
Der er så indgået endnu en juridisk bindende aftale mellem de otte medlemsstater – en aftale om håndtering af oliespild.
Det er et emne, hvor vi bliver nødt til at være på forkant.
Fru Sara Olsvig spørger om styrkelsen af bemandingen i Arktisk Råd, og hun siger, at vi er nødt til at snakke med det grønlandske selvstyre om det.
Jeg vil sige, at det jo ikke er en repræsentant for kongeriget, men en person, der skal arbejde for Arktisk Råd, det handler om.
Så det er ikke noget med, at vi kan udstikke mandater til den person, som vi får deroppe.
Det bliver en person, som arbejder i Arktisk Råd, men som vi forhåbentlig kan få glæde af i regeringen og i kongeriget.
For Arktisk Råd er vigtigt, og en styrkelse af Arktisk Råd er vigtig, og de vinkler, vedkommende vil kunne lægge på det, kan også blive vigtige for os.
Det er derfor, at vores målsætning er klar og uforandret.
Formålet med vores arktiske aktiviteter er at skabe forudsætningerne for en fredelig, velstående og bæredygtig fremtid for regionen.
Det er meget vigtigt.
Det er så vigtigt, at det er derfor, man fik vedtaget Illulissaterklæringen i sin tid.
Det var den tidligere regering, der stod for det, og den tidligere udenrigsminister, hr. Per Stig Møller, som var drivkraften i det arbejde, og det er jo der, hvor man ligesom siger, at man skal være på forkant med de konflikter, der måtte være.
Det er jo rigtigt, som det er blevet sagt – jeg tror, det var hr. Sjúrður Skaale, der sagde det – at når der er ressourceproblemer, er der ofte konfliktpotentiale.
Hvis man ser på mange af de konflikter og krige, der er ude i verden, handler det i mange, mange tilfælde om ressourcer, kampen om ressourcer.
Derfor er der et potentiale her.
Men vi har været på forkant med det, og derfor er det så vigtigt.
Det er lidt, som det stod i The Economist, som hr. Bertel Haarder citerede, the relaxed Scandinavians.
Men det handler ikke kun om skandinavere.
Det er også russere – de er knap så relaxed, om jeg så må sige – og canadiere og amerikanere, der har med det her at gøre.
Alligevel har vi jo været i stand til at få en aftale, hvor vi siger, at det skal være folkerettens principper, der skal være gældende for de tvister, der måtte opstå.
Det betyder, at vi ligesom bruger forhandlingens vej, vi bruger folkeretten til at løse de her problemer med.
Og der er intet i den måde, russerne har ageret på, der indikerer, at de ikke vil følge de principper, der er i Ilulissaterklæringen.
Det er meget, meget vigtigt, at vi har det som udgangspunkt, og derfor skal vi heller ikke begynde at snakke om, at nu skal vi til at opruste her og opruste der.
Vi skal virkelig holde fast i, at det skal forblive et lavspændingsområde, og at vi på den måde skal løse de problemer, der måtte opstå, gennem folkeretsprincipperne og i sidste ende selvfølgelig ad politisk vej.
Derfor er det også vigtigt, at vi hele tiden arbejder på at få internationale partnere i og uden for regionen til at engagere sig og investere ressourcer i den arktiske dagsorden.
Det gælder også partnere i erhvervslivet og civilsamfundet, hvor vi på tværs af sektorer, lande og organisationer må arbejde tæt sammen med dem, der deler vores interesse i en positiv udvikling af regionen.
Arktis er et aktiv for hele kongeriget.
Der var en – det var hr. Sjúrður Skaale – der havde været til en konference, hvor en forsker havde sagt, at den største trussel mod Danmark er en opløsning af rigsfællesskabet.
Hvorfor det?
Fordi det er rigsfællesskabet, der gør, at folk gider at snakke med os ude omkring i verden.
Det er ikke helt løgn.
Det betyder meget for Danmarks status internationalt.
Men det skal ikke være et argument for, at vi ligesom holder fast for enhver pris.
Vi har jo hele tiden sagt, at hvis Færøerne vil være selvstændig, hvis Grønland vil være selvstændig, har man friheden til at blive selvstændig inden for de rammer, der nu er fastlagt i den lovgivning, der er på de pågældende områder.
Og sådan vil det stadig væk være. Men det er da helt korrekt, at det, at specielt den arktiske dagsorden er blevet så relevant, jo betyder, at kongeriget Danmark er blevet interessant, og betyder, at vi i fællesskab håndterer problemstillinger omkring det arktiske i samarbejde med Grønland – og i samarbejde med Færøerne på de områder, hvor Færøerne kommer ind.
Derfor er det jo helt, helt naturligt, at Grønland bliver inddraget i de forskellige sikkerhedspolitiske problemstillinger.
Da Colin Powell var amerikansk udenrigsminister, var det naturligt, at han kom til Grønland og sagde goddag til hr. Per Stig Møller, da hr. Per Stig Møller var udenrigsminister.
Jeg kan godt sige til de grønlandske repræsentanter og til dem, der sidder i Grønland, og til dem, der sidder på Færøerne og hører det her, at vi i regeringen er meget, meget bevidste om at inddrage jer grønlændere og inddrage jer færinger i de beslutninger, som kongeriget tager, der har at gøre med jeres områder.
Det har vi været meget bevidste om, det er vi meget bevidste om, og det vil vi også fortsat være.
Som sagt er den arktiske dagsorden meget vigtig, og derfor prioriterer vi den også højt.
Jeg er glad for, at den her debat har vist, synes jeg, en stor ansvarlighed i forhold til de udfordringer, vi står over for, og en stor vilje og et stort ønske her i Folketinget om at samarbejde om de her spørgsmål.
Det er meget, meget vigtigt, at vi i rigsfællesskabet, i kongeriget, kan samarbejde pragmatisk og fordomsfrit omkring de enormt store udfordringer, vi står over for.