Ole Sohn (SF), 2009-01-13:
Jeg kan jo lige starte med en enkelt bemærkning til hr. Kristian Thulesen Dahl: Når man snakker om skattelettelser og tryghed, tror jeg, at Dansk Folkeparti måske også kunne understrege, at når man laver den form for skattelettelser og lader dem betale af nedskæringer i den offentlige sektor, skal det jo betales, som folk nu gør, ved at de skal give mere for at køre med busser, de skal give mere for at køre med S-tog, de skal generelt give mere for at køre med offentlig transport, de skal give mere for, at deres børn kan få mad i børnehaver og vuggestuer.
Tingene kommer jo ikke ud af ingenting, de skal jo betales.
Men i virkeligheden er den her debat ret enkel.
De økonomiske vismænd har jo redegjort for, at 2015-planen er skredet.
Der mangler 14 mia. kr., og de kan kun hentes ind på to måder, enten ved skatteforhøjelser eller ved nedskæringer i den offentlige sektor.
Regeringen og Dansk Folkeparti har lagt sig fast på skattestoppet, ergo er der kun nedskæringer i den offentlige sektor.
Derfor er det jo en konstatering og ikke noget, man behøver at diskutere så meget, at de skattelettelser, der er givet, og der er planlagt, er ufinansierede.
Det betyder, at vi skubber en gæld foran os.
Nogle skal betale den på et eller andet tidspunkt, og eftersom regeringen og Dansk Folkeparti ikke agter, at vi skal gøre det - altså at skatteborgerne skal gøre det i dag - ja, så beder vi vores børn og børnebørn om at betale de skattelettelser, som regeringen og Dansk Folkeparti har givet ud nu.
Vi står midt i en international krise.
Regeringen har brugt meget energi på at forklare, at det er regeringen fuldstændig uden skyld i.
Det er udefrakommende ulykker, der er væltet ind over grænserne.
Det er for en stor dels vedkommende også rigtigt, men det bygger på den samme antagelse, som regeringen har været med til at understøtte, nemlig at træerne vokser ind i himlen, hvis man præmierer spekulation.
Man laver skattestop på boligerne, man laver afdragsfri lån på boligerne - det har man også gjort i andre lande - og vi har set en fuldstændig urealistisk vækst i priserne i boligmassen, så banker og pengeinstitutter i det hele taget har troet, at de bare ved spekulative foranstaltninger kunne score kassen og gå med fine Rolexarmbåndsure osv.
Det er en ganske, ganske uansvarlig måde at drive politik på, og jeg kan slet ikke forstå, at regeringen ikke bare i et svagt øjeblik vil erkende, at man måske skulle have trådt lidt på bremsen, da det gik allerhurtigst fremad, for nu står vi midt i smerten.
Det er rigtigt, at vi står over for en bunden opgave, hvor vi skal sørge for, at nedgangen ikke ramler for hårdt ind i samfundet i form af virksomhedslukninger en masse, i form af en massivt stigende arbejdsløshed, og det er derfor, der nu er forhandlinger om en bankpakke.
Men den kan efter vores opfattelse under ingen omstændigheder stå alene, for krisen er langt værre end det, der kan løftes i en bankpakke.
Vi er nødt til også at få lavet en virksomhedspakke, så vi understøtter mulighederne for, at vores eksporterhverv fortsat kan få de kreditter, som er nødvendige for at kunne udvikle eksporterhvervene.
Så er vi ganske enkelt nødt til også at genskabe markedet.
For markedet er jo gået i stå, det er det, der er hele problemet nu, og det eneste, der kan genskabe markedet, er faktisk, at vi sætter ind med offentlige investeringer og dermed betaler lidt af den investeringsgæld, som vi er ved at opbygge til vores børn og børnebørn.
Vi er simpelt hen nødt til at sætte ind med energirenovering af vores skoler og andre offentlige bygninger til gavn for beskæftigelsen både i entreprenørbranchen og i energibranchen, men også for at genskabe markedet, så vi kan få den private vækst i omdrejninger.
Det er nogle af de hovedopgaver, vi står over for, og gør vi ikke det, skubber vi som sagt en investeringsgæld foran os.
Det sidste, jeg vil nævne, er behovet for skatteomlægninger.
Nu er det blevet så moderne at snakke om skattelettelser; jeg tror, det er mere reelt at sige, at vi skal have nogle skatteomlægninger, for skattelettelser betyder bare, at der er noget, der ikke bliver gjort, eller at den offentlige sektor må bøde med en endnu lavere vækst.
Så det, der er brug for, er en skatteomlægning, hvor vi får sænket beskatningen af arbejdsindkomster og til gengæld også får en øget beskatning af forurening, sådan at en skattereform får et klart miljømæssigt sigte, men samtidig også bliver skruet sammen på en måde, som bliver socialt ansvarlig, så vi understøtter de laveste indkomstgrupper i samfundet, for det er her, der efter 7 år virkelig er behov for at få et løft.