runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Vivi Kier (KF), 2010-05-04:
Lad mig starte med at sige: Jeg kan ikke tilslutte mig det her beslutningsforslag.
Det kan jeg ikke, fordi jeg ikke mener, at det her forslag er med til at gøre det lettere at være borger i det her land.
Også borgere i udkantsområderne skal have let adgang til medicin, og jeg mener, at det her forslag vil være med til at forhøje medicinpriserne og også vil være med til at gøre medicinpriserne forskellige i landet.
Det mener jeg ikke er den rigtige vej at gå.
Det er vigtigt med den lette, lige adgang.
Her duer konkurrence efter min mening ikke.
Jeg synes også, det er vigtigt, at vi har faguddannet personale.
Og så må jeg sige, at vi faktisk har en rimelig billig apotekssektor.
Hvis vi kigger på andre lande og deres måde at distribuere medicin på, så bruger de langt flere penge, end vi gør.
Og jeg ser mange områder, hvor vi kunne gøre apotekssektoren endnu bedre, end den er i dag, og jeg ved, at apotekssektoren også gerne deltager i en dialog om, hvordan vi kan skabe forbedringer.
Så vi skal hele tiden arbejde på både at forbedre og udvikle og gøre vores medicinpræparater så billige som muligt.
Men jeg mener, at det her forslag er med til at afvikle frem for at udvikle medicindistributionen i Danmark.
Jonas Dahl (SF), 2010-05-04:
Jamen ordføreren sagde meget præcist, at det var meget vigtigt at have styr på, hvem det var, der ejede det lokale apotek, og fremhævede selv, at det var vigtigt, at det var en farmaceut, hvilket jeg er meget, meget enig i.
Deraf følger mit spørgsmål om den privatpraktiserende læges praksis.
Mener ordføreren så også, at det er vigtigt, at det er en privatpraktiserende læge, der ejer den, eller kunne det f.eks. godt være et privat firma?
Birgitte Josefsen (V), 2010-05-04:
Vi har været inde på, da jeg stod på talerstolen, at taskforcegruppen ikke nåede frem til nogle resultater, som kan bidrage særlig til opgaveflytningen.
Derfor vil jeg gerne høre, om ikke ordføreren mener, at den rigtige vej at gå er at sætte de parter omkring bordet, som er dem, der er relevante i forbindelse med at diskutere udviklingen af kliniske ekspertsygeplejersker.
Jeg har stor tiltro til, at når vi sætter Dansk Sygeplejeråd, som er sygeplejerskernes talsorgan, til at sidde i en arbejdsgruppe, vil der ske noget på området.
Jeg kan høre, vi i hvert fald ikke er uenige, men nu står vi også en række sygeplejersker og en enkelt social- og sundhedsassistent her i salen i dag og ved, hvad det er, det handler om ude i den praktiske dagligdag.
Så har ordføreren ikke tillid til, at vi nu sætter Dansk Sygeplejeråd ind i en arbejdsgruppe og så får dem til at være med til at rykke på det her område?
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-05-04:
Jeg vil gerne takke ordføreren for talen.
Ordføreren startede jo med at sige, at jeg burde være taknemlig for, at Venstres og De Konservatives ordførere tidligere havde gjort et fodarbejde.
Jeg vil sige, at de, vi skal takke, nok er dem, der i det hele taget har bragt princippet og tanken om kliniske ekspertsygeplejersker til Danmark fra udlandet, og der tror jeg nok, at de, der har stået i spidsen for det lige fra starten, har været Dansk Sygeplejeråd.
Selvfølgelig har de også en særinteresse i det.
Nu er vi mange, der i mere end et år har været dybt interesserede og involverede i at få det her sat i værk.
Jeg vil gerne spørge ordføreren, hvordan hendes tålmodighed har det på det her punkt i øjeblikket, set i forhold til at taskforcegruppen altså ikke er kommet igennem, og at vi, selv om vi jo har haft vores tillid til, at vi netop ved at kalde de ypperligste og alle interessenterne sammen kunne finde en løsning i mindelighed, intet resultat har.
Vivi Kier (KF), 2010-05-04:
Jeg vil først og fremmest gerne starte med at sige tak for opbakningen til det forslag, der var fremsat.
Og så skal det da ikke være nogen hemmelighed, at det sværeste ved at være politiker er, at man, når man får en god idé, helst så, at den blev udført i går frem for i morgen.
Så det er altid svært at skulle have lidt tålmodighed.
Ja, vi kan godt blive enige om at taskforcegruppen sad og arbejdede og ikke har formået selv at finde frem til noget, og det er da rigtig, rigtig ærgerligt.
Men jeg oplever da nu, at der er grøde i det her, og jeg er sikker på, at vi hurtigt vil se noget handling, så det er da rigtig fint, at også det her beslutningsforslag kan være med til at presse på den gode idé, som fru Birgitte Josefsen og jeg lancerede for et år siden.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-05-04:
Jeg kunne godt tænke mig, at fru Vivi Kier prøvede at forklare mig, hvor hun mener, at kompetencekortet kommer ind i forbindelse med kliniske ekspertsygeplejersker.
er, at vi begge to er enige om, at det skal dreje sig om en masteruddannelse, altså en videreuddannelse på et højt niveau, hvor man tillægger sygeplejersken en særlig kompetence, og det er også derfor, man taler om, at der i den forbindelse kan blive behov for at ændre autorisationsloven på det her område.
Vivi Kier (KF), 2010-05-04:
Når det så er sagt, må jeg sige, at det her ganske vist handler om kliniske ekspertsygeplejersker – og jeg er enig i, at det er en særlig uddannelse, en masteruddannelse, som kræver alle de her ting, som ministeren har sagt at man vil gå ind og kigge på, nemlig hvordan vi kan tilrettelægge uddannelsen, og hvor kompetencekortet så kommer ind – men jeg synes faktisk, at kompetencekortet er nytænkning, og at det er godt at se.
Og jeg synes, at det hænger fint sammen med resten af min tale, som jeg godt ved at spørgeren nok ikke hørte, fordi der lige skulle foregå en meningsudveksling.
Men jeg snakkede jo meget om, at hvis vi gør det her, hvis sygeplejerskerne skal foretage den her opgaveflytning, så skal de jo også være villige til at afgive nogle opgaver til nogle andre osv., og der ser jeg kompetencekortet komme ind som et væsentligt element, så derfor syntes jeg, det var vigtigt at tage det med i den her sammenhæng.
Lone Dybkjær (RV), 2010-05-04:
Det Radikale Venstre er tilhænger af opgaveflytning, opgaveglidning, eller hvad man nu i øvrigt vil kalde det, og det er vi på så mange områder, hvor det overhovedet er relevant.
Når vi så taler om sygeplejerskerne her, er virkelighedens verden jo ofte den, at sygeplejersker beklager sig over, at de er nødt til at deltage i rengøring, fordi tingene simpelt hen ikke er i orden.
Derfor er der somme tider et ret stort spring mellem de teoretiske diskussioner og så virkelighedens verden.
Men jeg må sige, at jeg er noget forbløffet over, at vi her i Folketinget skal diskutere et forslag som det her.
Jeg er da glad for, at vi har fået at vide, at det kun er et lille eksempel, for hvis vi sådan skulle diskutere uddannelse for uddannelse for uddannelse, så ville de 24 timer i døgnet jo ikke slå til.
Altså, jeg er vildt forbløffet over, at vi skal diskutere det, og jeg vil gerne betvivle, at Folketinget overhovedet er kompetent til at træffe den her beslutning, og om det skal være os, der gør det.
Det kan godt være, at der sidder et par sygeplejersker her, som er rimeligt kompetente til det, men jeg synes faktisk ikke, at det er rimeligt at tage det op i det her forum.
Men jeg forstår så, at det er, fordi der ikke er sket noget som helst, og nu har jeg så to gange prøvet at læse det her forslag igennem, og der står intet sted noget om den her taskforce, der ikke har lavet en bønne.
Det synes jeg dog havde været relevant at føre frem, altså at grunden til, at man gerne vil diskutere det her, er, at der har siddet nogle eksperter i årevis, som ikke har fundet ud af at lave noget på det her område.
Men det er da mærkeligt, må jeg sige og spørge ordføreren: Hvorfor er det overhovedet ikke kommet med i forslaget?
Hr. Flemming Møller Mortensen ville have taget ordet under alle omstændigheder, så jeg er helt tryg ved, at det ikke bare er noget, jeg har provokeret frem, men at det altså er det, der er relevant.
Jeg forstår så også, at fru Birgitte Josefsen allerede har aftalt et møde med ministeren i morgen, så nu skal der nok ske noget.
Det er altså, undskyld mig, en ret absurd debat, der foregår her, og det skyldes ikke tidspunktet.
Jeg synes, at der skal ske noget på opgaveglidningsområdet, men jeg synes ikke, at vi skal tage det bid for bid – det må jeg indrømme.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-05-04:
Jeg må jo nok sige til fru Lone Dybkjær, at det kommer en lille smule bag på mig, at ordføreren kan kalde det her for en absurd debat.
Hvis ordføreren har fulgt lidt med i debatten for godt et år siden, hvor både sundheds- og forebyggelsesministeren og undervisningsministeren kastede sig meget ivrigt ind i den her debat og hævede den til det allerhøjeste politiske niveau herhjemme – op på ministerniveau – fordi man vedkendte sig, at de rigtig, rigtig mange kroniske patienter, som er rundtomkring i landet, får for dårlig en behandling ude ved den alment praktiserende læge, fordi presset er for stort.
Vi har spøgelsespatienter i Danmark, som ikke har en praktiserende læge, fordi der er stor mangel på praktiserende læger derude.
Det er det, der er hele baggrunden for at fremsætte det her forslag; det er netop for at prøve at få lagt flere ressourcer ud, så vi kan give et bedre og mere kvalificeret tilbud.
Så jeg må spørge fru Lone Dybkjær: Gør de resultater, som det fremgår, der er fra andre lande, indtryk på den radikale ordfører?
Lone Dybkjær (RV), 2010-05-04:
Jeg har jo som en indledende bemærkning sagt, at vi er tilhængere af opgaveflygtning eller opgaveglidning, men vi mener ikke, at vi kan tage uddannelsesområde for uddannelsesområde, fag for fag, og behandle det her i Folketinget.
Det er sådan set bare det, jeg vil sige.
Og så synes jeg bare, at det er interessant, at meget af det, der er foregået her, er udtryk for en frustration over, at der ikke er sket noget som helst, og at det så slet ikke er nævnt i forslaget.
Det er det, som jeg sådan bare stilfærdigt undrer mig over.
Jeg er godt klar over, at der er mennesker herinde, der er meget optaget af deres fag.
Det er også helt relevant.
Og jeg synes, at der skal ske noget på det her område, men jeg synes bare, at det er mærkeligt, at vi i Folketinget skal diskutere ned i den her detalje.
Det bliver jeg nødt til at sige undrer mig lidt.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-05-04:
Men undrer det ikke også fru Lone Dybkjær, at vi har en taskforce med den repræsentation, den har, og at den så ikke kan komme frem med et resultat, der er politisk brugbart?
For det er jo fuldstændig korrekt, at vi ikke fra socialdemokratisk side havde fremsat det her forslag, hvis vi havde haft et resultat; men nu kan jeg høre fra den brede politiske sammensætning herinde – og også fra ministerens side – at ministeren rent faktisk synes, det er udmærket, at vi får lagt en lille smule pres på den her sag.
Jeg kan da ikke undlade at spørge fru Lone Dybkjær: Hvordan ville fru Lone Dybkjær så have, at vi skulle presse en politisk proces frem mod et bedre resultat i forhold til en bedre behandling af de kroniske patienter, hvis ikke vi skulle gøre det ved at fremsætte et beslutningsforslag så konkret som det, der ligger her, som relaterer til de positive erfaringer fra andre lande?
Hvordan ville vi som opposition kunne komme igennem og få lydhørhed, hvis ikke vi skulle gøre det politisk på den her måde?
Det er blot et spørgsmål.
Lone Dybkjær (RV), 2010-05-04:
Jo, jo.
Jeg føler mig ikke kompetent til at tage en dyb diskussion om det her.
Det er der nok mange i Folketinget der heller ikke gør, vil jeg tro.
Men det, jeg bare siger her, er, at det her er et meget konkret forslag.
Der står ikke et ord om taskforcen – det er det, der undrer mig.
For hvis man nu var kommet med den politiske realitet, om jeg så må sige, i stedet for at sige, at vi mener, at det er sådan og sådan, der skal til inden for et konkret uddannelsesområde, så havde det i hvert fald for mig været mere forståeligt.
Jeg forstår nu, at det er, fordi der ikke er sket en bønne, og fordi taskforcen ikke har kunnet blive enig om noget som helst, og så er det da klart, at man bliver nødt til at opfordre en minister til at foretage sig et eller andet.
Jeg er bare noget bekymret for, at vi skal ned i de her detaljer i bemærkningerne for at sige, hvad der er den rigtige masteruddannelse på det her område.
Det synes jeg måske ikke vi er kompetente nok til her i Folketinget, for at sige det ligeud.
Tage Leegaard (KF), 2010-05-04:
Jamen det synes jeg da er dejlig klar tale, og det synes jeg da man skal notere sig, og jeg synes, at man skal notere sig, at Socialdemokraterne så heller ikke er optaget af de der op til 150.000 arbejdspladser, som er i landbruget.
Og så kan jeg slet ikke forstå den her fordrejning af tallene, for man siger: Jamen det gør frygtelig ondt på de 5 millioner mennesker, som bor ude i kommunerne, men det gavner ikke de 14.000 ude i landdistrikterne.
Den sammenligning kan jeg altså slet ikke få til at hænge sammen.
Jonas Dahl (SF), 2010-05-04:
Jeg vil gerne læse sætningen op, for jeg synes, at hr. Flemming Møller Mortensen stopper op et sted.
I sætningen står: »selvstændig ordinationsret, der giver dem lov til selv at forlænge recepter og justere medicin«.
Der, hvor jeg bliver bekymret, er i forhold til at justere medicin.
Hvor meget lægger man i det?
Lægger man i givet fald det i det, at man også kan gå ind og justere i forhold til andre medikamenter?
Men det er en diskussion, jeg meget gerne tager i udvalgsarbejdet, for jeg synes, at det er der, den centrale problemstilling er for os, nemlig med hensyn til decideret at give en sygeplejerske retten til at ordinere medicin.
Jamen så mener jeg faktisk, at vi bevæger os et andet sted hen end der, hvor vi i hvert fald umiddelbart kan være med.
Det er for tyndt, at vi her 9 år efter, at regeringen begyndte at snakke om opgaveglidning, stort set står med en snak i salen om, at nu kan man lave et kompetencekort, og så kan det være, at der måske kommer gang i det.
Det er jeg da sådan set meget enig i både er tyndt og fattigt, og det er alt, alt for lidt, specielt når man har haft en taskforce nedsat, som rent faktisk skulle belyse de her problemstillinger.
Man må jo også konkludere, at den taskforce ikke har kunnet løse opgaven, men heller ikke de pågældende sundhedsministre, som har siddet i de her snart 10 år, har været i stand til at løfte den opgave, som påhvilede dem, netop at se på, hvordan vi fik gang i den opgaveglidning, som der er et så stort behov for.
Når ordføreren selv siger – og jeg citerer – et puf til, vil jeg til det sige, at jeg måske ikke tror, der er behov for et puf, der er behov for et meget kraftigt skub.
Jeg må også sige, at med de kommentarer, der hidtil er kommet fra regeringspartierne, føler jeg mig sådan set ikke tryg ved, at det puf fører nogen steder hen, hverken i den ene eller den anden retning.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-05-04:
Til Venstres ordfører må jeg nu sige, at min uddannelseskasket har jeg for længst lagt fra mig, når jeg tager en debat som den her op.
Det tror jeg kvalificerer debatten.
Med hensyn til tiltro og tillid må jeg blot sige, at jeg havde tiltro og tillid til, at en taskforce, som havde Dansk Sygeplejeråd, Lægeforeningen og andre faggrupper og flere ministerielle grupper med, kunne løse opgaven, da den blev nedsat.
Hvorfor skal jeg dog have tiltro til, at den kan løse opgaven, når den bliver nedsat på ny for tredje eller fjerde gang?
Jeg tror, vi har et strukturproblem eller et organisatorisk problem, og det vil jeg da bede ministeren om at forholde sig til.
Hvorfor har vi ikke fået et resultat fra den taskforce?
Vi har fra socialdemokratisk side nu valgt meget specifikt at sige »kliniske ekspertsygeplejersker«, for vi ønsker opgaveglidning på væsentlig flere områder, men vi har gjort det for at prøve at lægge et pres, som ordføreren og ministeren faktisk også har takket for.
Men det kan da ikke være rigtigt, at det skal være den politiske proces, når der allerede for mere end et år siden blev givet udtryk for et politisk flertal på området.
Birgitte Josefsen (V), 2010-05-04:
Men vi kan jo ikke lave arbejdet i taskforcegruppen om.
Og jeg kan så sige med hensyn til at rykke på området, at jeg allerede har lavet en aftale i morgen med sundhedsministeren, så jeg er sikker på, at det, der er blevet meldt ud fra talerstolen fra ministerens side, holder vand.
Derfor vil der bliver rykket hurtigt i den her sag.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-05-04:
Det var der ikke noget spørgsmål i, men jeg vil da gerne give en kommentar til Venstres ordfører.
For Venstres ordfører har sagt, at Venstres tålmodighed er lige så kort som Socialdemokraternes.
Det har jeg måske en lille smule svært ved at mærke sådan på Venstres ordførers mentale stemning, men jeg kan godt se, at der er engagement, og det er dejligt.
Men jeg vil da håbe, at vi med det meget brede politiske flertal, der er givet udtryk for her fra talerstolen, kan få ministeren til at forstå, om end klokken er 5 minutter i midnat, at det her skal der rykkes på.
Kunne jeg have stillet et modspørgsmål til Venstres ordfører, ville jeg have sagt: Hvornår forventer Venstre at der er rykket på det her?
Er det nu ikke august måned i år, men august måned næste år, eller hvordan er tålmodigheden?
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-05-04:
Jeg vil da gerne takke ordføreren for forståelsen for den frustration, jeg fik udtrykt i forhold til den taskforce, som altså har arbejdet med det og har haft alle faglige parter med – flere ministerier har arbejdet sammen – men så viser det sig, at man rent faktisk ikke kommer frem til noget resultat.
Jeg er rigtig glad for, at Dansk Folkeparti deler holdningen til det.
Jeg vil blot lige sige til fru Liselott Blixt, at i forhold til økonomien og de millioner, der er beskrevet, er det værd at bemærke – det står også i teksten – at man rent faktisk frikøber sygeplejerskerne i et halvt år, mens de er under uddannelse, så det vil sige, at der er vikarlønninger med.
Det forklarer beløbet, men jeg er i og for sig glad for lige at få mulighed for at klargøre det.
I den foregående ordførertale, fru Liselott Blixt holdt, sagde fru Liselott Blixt netop, at farmaceuter på apotekerne kunne få den her bemyndigelse, og jeg bliver naturligvis nødt til at spørge ordføreren, hvori forskellen ligger, når ekspertsygeplejersker med en særlig uddannelse ikke må gøre det, mens de farmaceuter, som er langt væk fra patienterne, rent faktisk godt må gøre det.
Liselott Blixt (DF), 2010-05-04:
Som jeg forstår forslaget, skal kliniske ekspertsygeplejersker udskrive nye recepter, alt efter hvornår de ser patienten.
På farmaceutbasis skal det være lægen, der har lavet en ordination på en recept, der kan udskrives et vist antal gange.
Om det er samme måde, man vil have for ekspertsygeplejersker, ved jeg ikke, men jeg ved, at farmaceuter tager en uddannelse, der varer 5 år, hvor de kun uddanner sig inden for medicin.
Og med hensyn til, hvad jeg forstår ved kliniske ekspertsygeplejersker, er det, at de bliver uddannet inden for et bredere område i 1 år.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-05-04:
Jeg vil godt sige til fru Liselott Blixt, at det står direkte i beslutningsforslaget her, at det, det drejer sig om, er en begrænset selvstændig ordinationsret, der giver dem lov til selv at forlænge recepter og justere medicin.
I forhold til uddannelseslængde – hvis det er det, det drejer sig om – har sygeplejerskerne jo altså en uddannelse på godt 3½ år plus en ekspertmasteruddannelse på 1½ år plus, at de har meget lang klinisk erfaring, som der også står i forslaget, og som også sundhedsministeren tidligere her i dag har givet udtryk for.
Det er jo det område, det drejer sig om.
Jeg må blot sige, at de sygeplejersker her arbejder i lægepraksis tæt sammen med den praktiserende læge, som står for diagnosticeringen, og som ordinerer medicinen som udgangspunkt.
De sidder ved siden af hinanden, og de har let ved at tale sammen.
Jeg kan ikke se, hvor forskellen mellem en klinisk ekspertsygeplejerske og en farmaceut ligger for Dansk Folkeparti, men det vil jeg gerne have forklaret.
Liselott Blixt (DF), 2010-05-04:
Jeg tror, ordføreren selv var inde på det, da han sagde »justere medicin«.
Jeg har ikke nævnt noget om, at en farmaceut skulle gå ind at justere medicinen.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-05-04:
Jeg må da takke SF's ordfører for, at også SF synes, der skal ske noget på opgaveglidningsområdet, og at ordføreren på samme måde som jeg udtrykker mistillid, i forbindelse med at taskforcen ikke er nået frem til et resultat.
Der er dog et par spørgsmål, jeg bliver nødt til at stille til ordføreren, og jeg bliver også nødt til at udtrykke en undren.
For det kan undre mig en lillebitte smule, at SF er forbeholden på den måde, at man ikke synes, at sygeplejersker, som får en videreuddannelse, vil kunne varetage en delegeret opgave på et meget begrænset område.
Ordføreren siger, at så må der foregå noget på sygehusene, der er i strid med loven.
Sådan sagde ordføreren det, i forbindelse med at der kan sygeplejersker godt ordinere og justere medicin.
Det har jeg jo altså selv meget erfaring med, og jeg vil sige, at så vidt jeg ved, foregår der intet på sygehusene, som ikke er inden for det, den ledende overlæge kan lægge ud som rammen på sygehuset.
Det synes jeg er meget væsentligt at få manet i jorden i debatten her i dag, men jeg må selvfølgelig lige spørge ordføreren, hvad ordføreren mener med det.
Jonas Dahl (SF), 2010-05-04:
Det er klart, at så længe det sker med den pågældende overlæges accept, er det inden for lovens rammer.
Men hvis en sygeplejerske vælger uden at konsultere en læge at ordinere medicinen, er der, i hvert fald som jeg har forstået gældende lov, et problem i forhold til loven.
Men så længe man gør det efter aftale med den nærmeste leder og den nærmeste overlæge, er der ikke noget problem i det.
Nu skal jeg citere fra forslaget: » … som har fået en målrettet videreuddannelse, skal have en begrænset, selvstændig ordinationsret, der giver dem lov til selv at forlænge recepter og justere medicin.«
Som jeg læser forslaget – men det kan selvfølgelig være en strid om ord, og det tager vi gerne i udvalget – ligger der for mig at se også i ordene, når man decideret foreslår en selvstændig ordinationsret, at man går ind og giver den konkrete kliniske sygeplejerske mulighed for også konkret at gå ind og foretage en selvstændig ordinering.
Og det er der, hvor jeg mener at man laver en markant ændring i forhold til den gældende lov, en ændring, som vi umiddelbart ikke er tilhængere af.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-05-04:
Jeg er da glad for, at hr. Jonas Dahl selv læser den sidste sætning op i den her sammenhæng, som netop er, at det giver dem lov til selv at forlænge recepter og justere medicin.
Det er lige nøjagtig det, der præciseres, så det glæder jeg mig til og har også en forhåbning om at kunne få hr. Jonas Dahl overbevist om i udvalgsarbejdet er det, der ligger i forslagets tekst.
Her sagde jeg også i min ordførertale, at det, vi har villet gøre med det her beslutningsforslag, var at forsøge at lægge et pres på regeringen i forhold til at sige, at man skal komme i gang med den opgaveglidning, som regeringen ikke har kunnet iværksætte, og som vi heller ikke via Sundhedsudvalget er kommet videre med selv med de mange deputationer, som faggrupperne har haft, hvor vi har sagt: Kom nu selv, tag nu selv initiativ til at få løst den opgaveglidning, som er synlig og nødvendig i vores sundhedsvæsen.
Det kan jeg også se at ministeren har anerkendt os for at gøre.
Er erfaringen fra andre lande noget, der gør indtryk på SF's ordfører?