Karen Hækkerup (S), 2012-03-20:
Det har været en spændende debat at følge; det har været nogle spændende ordvekslinger, der har været, og jeg synes, at de fleste af dem har været holdt inden for rammerne af, hvad man kan kalde gensidig respekt.
Der er ikke nogen tvivl om, at det her er svært for nogle, og det tror jeg ikke at der er nogen der ikke ønsker at anerkende, jeg vil i hvert fald gerne anerkende det, men jeg vil samtidig sige, at for regeringen har det været vigtigt, at vi ændrer ægteskabsloven sådan, at to mennesker, som er af samme køn, også kan få lov til at indgå ægteskab.
Lovforslaget, som skal behandles efter det her lovforslag, er det, der drejer sig om den kirkelige del, og hvor kirkeministeren naturligvis vil være på.
Det lovforslag, vi nu har behandlet, har, selv om debatten også meget har handlet om kirkens indre anliggender, lige så meget at gøre med det, at vi nu ophæver partnerskabsloven, sådan at de, som har et partnerskab, kan få det omdannet til et ægteskab, og det ægteskab, som homoseksuelle vil kunne indgå, vil have de samme retsvirkninger, indtil vi får lavet udredningen, for det er korrekt, som det er blevet nævnt fra flere sider, at der er en udredning, som skal laves.
Så kan man jo spørge: Jamen skulle man så ikke have ventet, som der er nogle, der har foreslået, og har man ikke tromlet hen over hovedet på nogle, og skulle man ikke have ventet med at fremsætte lovforslaget, til al den anden lovgivning også var klargjort?
Jeg vil gerne kommentere den debat, der har været:
Det var Venstres ordfører, som selvfølgelig og ikke uforventeligt lagde ud med at nævne, at processen var noget rod og der ikke havde været nogen forhandlinger om det, og at man ikke var blevet inviteret, men så alligevel var man det dog lidt.
For sagen er jo den, at den 11. januar havde ligestillings- og kirkeministeren og jeg inviteret til en samlet drøftelse i Social- og Integrationsministeriet, hvor vi gennemgik, hvad der skulle være i lovforslagene.
På mødet lagde vi op til en åben drøftelse med alle Folketingets partier, og for den del af det, som jeg er ansvarlig for, sagde jeg: Jeg ved godt, at der er nogle, som vil ende med at stemme imod, men det betyder ikke, at jeg ikke vil indkalde folk til forhandlinger om eksempelvis børneloven, når den skal ændres.
Jeg vil altså ikke kun tage de partier eller de mennesker med, som har støttet, at homoseksuelle skal kunne indgå ægteskab, når vi skal drøfte de efterfølgende ting, og jeg sagde det, lige præcis fordi jeg gerne ville understrege, at jeg faktisk gerne vil det brede samarbejde – regeringen gerne vil det brede samarbejde.
Vi anerkender, at det her er svært for nogle, men vi inviterer også dem, som ender med at stemme imod, til de videre forhandlinger og drøftelser, når vi skal ændre de andre love.
Man kan så stille spørgsmålet: Jamen skulle man så ikke have ventet?
Nogle har sagt det flere gange, men det er nogle gange sådan, at der er nogle ting, der tager tid, der er nogle processer, som gør, at folk skal bevæge sig; eksempelvis kan jeg sige, at da man i 1998 behandlede loven om registreret partnerskab, stemte Venstre jo imod, De Konservative stemte imod, og Fremskridtspartiet stemte imod.
Men i dag tror jeg egentlig ikke, at nogen af de partier ønsker at sige, at man ikke har lov til at være i et registreret partnerskab.
Så man kan på den måde sige, at tingene forandrer sig, der er bare nogle gange nogle mennesker, der skal have længere tid til ligesom at bearbejde nogle af de tanker, som andre har gjort sig.
Så til hele spørgsmålet: Jamen skal man vedtage sådan en lovgivning, når man ikke har et større flertal bag?
Altså, jeg tror faktisk, at det vil ende med, at vi får et pænt stort flertal for den her lov, for jeg har jo hæftet mig ved, at medlemmerne af Venstre også er blevet sat fri af partidisciplinen, så de selv må træffe deres egen beslutning.
Det synes jeg kun er godt.
Jeg synes, det vil være glædeligt, hvis så mange som muligt vil støtte lovgivningen, og uanset hvad kan man sige, at vi vil få et flertal, der er langt større end det, VKO tidligere sendte Danmark i krig på.
Jeg vil slutte af med at sige, at vi først skal have en udvalgsbehandling, og at der efterfølgende vil ske en udredning i forhold til de afledte konsekvenser, der er af eksempelvis børneloven, og det er, fordi der i børneloven står indskrevet en pater est-regel, som betyder, at hvis man er gift med en anden, så er den, man er gift med, automatisk at regne som far til barnet.
Derfor vil der være nogle ting, som vi skal kigge igennem, og noget lovgivning, vi skal ændre, og det vil jeg invitere til, når vi er nået over på den anden side af sommerferien.
Men indtil videre vil jeg takke for en livlig debat og sige, at man kan se, den får farven frem i folks kinder, og det er ikke så tosset endda, tror jeg, at vi nogle gang også krydser klinger på det værdipolitiske område, og at vi får taget en vending på det, men jeg synes, at vi overordnet set har fået det gjort i respekt også for de forskelligheder, der er iblandt os.