Morten Løkkegaard (V), 2015-10-20:
Hvis jeg havde vidst, at det at være EU-ordfører og ordfører for nordisk samarbejde indebar så lange arbejdsdage, tror jeg, jeg havde tænkt mig om.
Men nu er vi her, det er jeg glad for, og vi har fået tre gode redegørelser fra ministrene.
Tak for det.
Jeg er som også nyt medlem af Nordisk Råd pinlig opmærksom på, at jeg som Venstremand træder ned i et par meget, meget store sko fra min forgænger på posten, nemlig Bertel Haarder, som jo har ført rigtig god og langvarig Venstrepolitik og med stort engagement, som jeg så vil prøve at føre videre.
Også tak til Henrik Dam Kristensen fra Socialdemokraterne, som også er garvet i det stykke arbejde her.
Det er rart, at der er nogle garvede kræfter tilbage, så vi nye kan se den vej, når vi skal søge svar på mange af de ting, som Nordisk Råd indebærer.
Det er jo med Nordisk Råd sådan, at for os, der kommer udefra og har fulgt det fra sidelinjen i nogle år, er det svært at finde vej til Nordisk Råd og Nordisk Råd-debatten via aviserne i hvert fald.
Næste år overtager Danmark formandskabet for Nordisk Råd, efter at vi har haft formandskabet for ministerrådet, og det synes jeg er en chance, som vi bør udnytte.
At være med inde i maskinrummet af det nordiske fællesskab giver os nogle muligheder for i højere grad at føre politik med et nordisk afsæt og styrke den fælles nordiske identitet, og det skal vi selvfølgelig også gøre.
For Venstre er der ikke tvivl om, at vi i Norden står stærkest, når vi står sammen.
Med 25 millioner indbyggere og verdens samlet set 12. største økonomi har vi i det nordiske fællesskab en tyngde, som vi ofte overser.
Læg dertil, at de nordiske samfundsmodeller har ført til både fred og velstand, uhørt lighed og ligestilling, alt sammen noget, der virker voldsomt inspirerende, og som vi jo kan se – og det kan jeg også tale med om fra Bruxelles – vækker beundring alle vegne.
Norden har altså mange styrker, som kun venter på at blive udnyttet.
Spørgsmålet er selvfølgelig, om vi er gode nok til at udnytte de her styrker.
Redegørelsen for 2015 viser også klart, at der er mange steder, hvor samarbejdet i Nordisk Råd giver borgerne noget for pengene.
De tidligere ordførere har været lidt inde på det.
Eksempelvis er det meget glædeligt, at der på erhvervsområdet er taget en række gode initiativer, og som Dansk Folkepartis ordfører lige var inde på, synes jeg også, at projektet Nordic Built Cities, som handler om at skabe de her smarte nye byrum i Norden, er et meget glædeligt initiativ.
Det er noget, der rækker fremad, som viser, at man på nordisk plan kan gøre noget, og som også skaber et godt udgangspunkt for eksport i øvrigt.
Vi skal være meget bedre til at udnytte netop det at eksportere og udnytte de erfaringer, som har gjort, at vores region er en af de mest succesfulde.
På mange måder er det nordiske samarbejde jo et paradoks.
I en tid, hvor alle taler om nordic cool, hvor nordiske filmfolk, kokke, arkitekter og grønne iværksættere fejrer triumfer verden over, er det netop kun succeser begrænset – tilsyneladende – til kultur og andre i nogens øjne ufarlige områder, politisk set.
Der mangler, synes jeg, synes vi i Venstre, fælles, direkte indflydelse på de mere traditionelle politikområder som økonomi og finans og sikkerheds- og udenrigspolitik.
Ved at undgå de her tunge områder har Norden som geopolitisk enhed spillet sig mange vigtige kort af hænde, så det i dag står lidt ulogisk splittet i spørgsmålet om indflydelse via NATO og EU.
Det er ærgerligt i en tid, hvor de værdier, som binder Norden sammen, er i så høj kurs og er så efterspurgte.
Et eksempel er udviklingen i vores velfærdssamfund.
Modellerne rundtomkring i verden gennemgår en kraftig forandring i øjeblikket, og de bliver tilpasset den nye økonomiske og teknologiske virkelighed.
Den udvikling står i skarp kontrast til situationen mange steder i Sydeuropa og andre steder.
Her oplever borgerne, at det offentlige ikke slår til.
I Bruxelles har man selvfølgelig opdaget flexicuritymodellen, som vi snakker om her, og man vil gerne kunne indarbejde erfaringerne.
Der tales ofte om det, men her står vi jo ikke sammen om at videregive vores erfaringer – det er også min erfaring fra Bruxelles.
Et andet eksempel er selvfølgelig, at vi i Norden så småt er begyndt at tage hul på samarbejdet på forsvarsområdet, om patruljering af luftrum, militære øvelser, indkøb osv.
Også her kunne vi bidrage til at skabe modeller, som resten af vore europæiske kolleger formentlig kunne lære noget af.
Det kræver både et strategisk og et praktisk fokus.
Derfor foreslår vi i Venstre, at vi gør mere for, at Nordisk Råd bliver repræsenteret i EU.
I forbindelse med Nordisk Råds session i Reykjavik i næste uge vil vi som en del af den liberale Mittengruppe foreslå, at Nordisk Råd opretter et kontor i Bruxelles.
Det er rent ud sagt skandaløst, at det ikke allerede er sket.
Men bedre sent end aldrig.
Det er ikke særlig nordisk cool ikke at kunne slå på det fælles nordiske der, hvor langt de fleste beslutninger bliver taget for også det nordiske samarbejde og for den lovgivning, som vi har her.
Med hensyn til de øvrige redegørelser kan man sige, at Europa står på tærsklen til en ny fortælling, og med den generelle mistillid, der er til europæiske institutioner, er det selvfølgelig alfa og omega at have et godt forhold til sine naboer, og det har vi som bekendt i Norden.
Det kommer til udtryk bl.a. i forhandlinger omkring Arktis.
Her er det nemlig ikke tilfældigt, at området stadig betragtes som et lavspændingsområde.
Her sørger den nordiske samhørighed i høj grad for, at det ikke er lige så nødvendigt at spille med de militære muskler.
Vi er vant til at klare den ved forhandlingsbordet, og det er selvfølgelig glædeligt.
For at det nordiske samarbejde skal kunne fungere, kræver det også, at vi kan samarbejde med de stater, som omkranser vores region, og det er glædeligt, at redegørelsen for Østersøområdet viser, at der er positive takter på den front – uden at jeg i øvrigt har tid til og mulighed for at gå dybere ind i det.
Lad mig afslutningsvis gøre det klart, at vi i Venstre agter at udnytte det nordiske samarbejde til fulde.
Det nordiske samarbejde har så meget potentiale, at det ville være spild ikke at udnytte de muligheder, der er, og som samarbejde giver, eksempelvis ved at have direkte forbindelser til Bruxelles.