Sofie Carsten Nielsen (RV), 2014-11-25:
Tak for det, og tak for debatten.
Redegørelsen, som vi debatterer, tegner sådan et samlet billede af forsknings- og innovationsområdet.
Som tidligere ordførere også har understreget, er den jo en følge af aftalen om Danmarks Innovationsfond, som blev indgået i efteråret 2013.
Aftalen om Danmarks Innovationsfond er, som det også er blevet fremlagt af flere ordførere, baseret på en helt bred politisk konsensus, og jeg vil såmænd også gerne følge op med ros til den tidligere regering for netop i opgangstider at prioritere betydelige midler fra Globaliseringsfonden – globaliseringsmidlerne – til dansk forskning.
Der er ingen tvivl om, at det gav et boost, som jo er blevet fulgt op og holdt fast, også i nogle tider, der siden hen er blevet langt, langt sværere.
Den aftale, den forståelse, den opbakning, som vi bredt politisk har, er jeg rigtig glad for i forhold til netop at bakke op om det fokus på den investering i forsknings- og innovationspolitikken, som jo helt generelt og bredt er kendetegnet ved brede forlig.
Det vidner, synes jeg, om den her brede politiske enighed, som vi også har udtrykt her, og selv om debatten nogle gange har bevæget sig ud ad nogle små sideveje, finder jeg faktisk ikke anledning til at ønske at gøre det mere kontroversielt.
Det er vigtigt; det giver også danske forskere den nødvendige ro, som der er behov for, for at de kan fokusere netop på det vigtigste, nemlig at bedrive forskning og udvikling på det allerhøjeste niveau.
Det er til gavn for forskningen, og det er ikke mindst til gavn for Danmark.
Og den holdning og den brede opbakning, som vi giver udtryk for her i dag, deles også af befolkningen.
Ni ud af ti danskere mener faktisk, at forskning og ny teknologi har afgørende betydning, når det drejer sig om at løse fremtidens udfordringer i Danmark.
Samtidig mener tre fjerdedele af danskerne – og det er fra en Gallupundersøgelse – at forskningen har helt afgørende eller stor betydning for at skabe økonomisk vækst i Danmark.
At der er den opbakning fra befolkningen så bredt, er jo afgørende for, at vi kan prioritere, som vi gør, at vi kan øge de offentlige investeringer i forskningen år efter år.
For på den måde er det lykkedes os at udvikle og opbygge et forskningssystem i verdensklasse, der også er kendetegnet ved det, som flere ordførere har været inde på, nemlig den gode balance, der er mellem fri og strategisk forskning, mellem basismidler, 1-årige midler, 3-årige basisbevillinger, der giver stabilitet, og de 10-årige bevillinger i Danmarks Grundforskningsfond, som også er så anerkendt.
Jeg vil ikke gennemgå selve redegørelsen i detaljer, men som det fremgår, og som flere også har været inde på, går det generelt godt med dansk forskning og innovation; det er en dansk styrkeposition.
Vi klarer os godt i internationale sammenligninger, danske forskere er meget produktive.
Samtidig er danske forskere blandt de mest citerede; vi ligger nr. 3 i forhold til citationer pr. publikation, som jo er et af de mål, forskere har internationalt.
Vi klarer os også godt på innovationsområdet.
Det er jo resultater, som vi kun har opnået, som følge af at vi under skiftende regeringer har gjort en målrettet og vedvarende indsats.
I 1997 investerede den offentlige sektor – det var en tidligere ordfører måske også inde på – hvad der svarer til 0,75 pct. af BNP i forskning og innovation, og i år er det 1,11 pct. af BNP, som vi investerer.
Det er altså over 21 mia. kr., som den offentlige sektor investerer i forskning og udvikling i 2014.
En ting er selvfølgelig de offentlige investeringer, som flere også har været inde på, men succesen er jo båret af de mange, mange dygtige mennesker, som arbejder med forskning og udvikling, både i de offentlige forsknings- og uddannelsesinstitutioner og i virksomhederne.
Vores – regeringens – forsknings- og innovationspolitik hviler jo på, at alle de mennesker, alle de forskellige aktører, der er på området, tager ansvar og udmønter politikken.
Som det fremgår af redegørelsen, spænder forsknings- og innovationspolitikken jo rigtig bredt – den handler om at skabe de bedste forudsætninger, de bedste rammer, for forskning, udvikling og innovation i Danmark.
Der er fire hovedformål, som jeg lige vil ridse op i forhold til vores forsknings- og innovationspolitik.
For det første ønsker vi at opbygge og vedligeholde et meget stærkt forskningsfundament.
Det sker jo gennem uddannelse af ph.d.'er og postdocs, gennem støtte til de dygtigste forskere og ved at investere i en udbygning af forskningsinfrastrukturen.
For på den måde sikrer vi også et stærkt udgangspunkt for de danske forskningsmiljøer, for uddannelsen, for de tværfaglige samarbejder og for videnudvekslingen.
For det andet vil vi investere i løfterige strategiske forskningsområder, områder, hvor danske virksomheder har et markant vækstpotentiale.
Samtidig sikrer det, at investeringerne bidrager til løsningen af nogle af de væsentligste samfundsudfordringer, det gælder f.eks. inden for energi, klima og sundhed.
Og derfor skal vi sikre videnbaseret vækst, hvor et øget samarbejde mellem videninstitutioner og danske virksomheder har meget høj prioritet.
Den videnoverførsel, der sker dér, er vigtig.
For det fjerde vil vi styrke det internationale samarbejde – det er afgørende for forskningen.
Vi skal sikre, at danske videninstitutioner og virksomheder har adgang til den nyeste viden globalt, altså ikke kun den viden, vi producerer i Danmark, men helt globalt.
Hvad er der så sket i 2014, altså i det år, som vi snart eller i hvert fald om ikke så længe forlader?
Den største reform af forsknings- og innovationssystemet er gennemført med Danmarks Innovationsfond.
Etableringen af fonden har bidraget til at skabe et mere enkelt og et mere sammenhængende forsknings- og innovationssystem.
Fonden skal jo investere i forskning, i teknologiudvikling og i innovation, som tager udgangspunkt i samfundets og i virksomhedernes udfordringer og behov.
I 2015 vil fonden udmønte i omegnen af 1,6 mia. kr. Fonden blev oprettet den 1. april og har i løbet af bare de seneste 2 måneder formået at skyde de første tre samfundspartnerskaber i gang.
Fælles for de samfundspartnerskaber er jo, at de vender udfordringer til muligheder – det er målet med det – om det så handler om at teste nye lovende lægemidler på f.eks. uhelbredelige kræftpatienter, som ellers er opgivet af normal behandling, eller at udvikle nye miljøvenlige teknologier og løsninger til søfarten, noget, der også bliver set efter internationalt.
godt i gang.
Faktisk færdiggør Innovationsfonden netop i disse dage sin strategi og har også været ude at præsentere den offentligt flere steder, altså i forhold til, hvordan fonden så i praksis vil investere i at opdyrke og omsætte ideer og viden og teknologi til værdi for Danmark.
Det er også en strategi, som i øvrigt indtænker – ad spørgsmålet fra Dansk Folkepartis ordfører – et tæt samarbejde, en tæt koordination med UDP'erne, og jeg glæder mig til at følge det videre arbejde i fonden.
2014 var jo også startskuddet til det nye og største – kan man rolig sige – forskningsinfrastrukturprojekt i nyere tid, som har været undervejs vældig længe, og som flere ordførere også har været inde på.
I starten af september var jeg sammen med min daværende svenske ministerkollega i Lund for at tage det første spadestik til det, der netop bliver European Spallation Source, ESS, der bliver til noget, som jeg tror man kan kalde for verdens største, kraftigste mikroskop – Venstres ordfører forsøgte at sige det meget forenklet, hvilket kan være svært – det bliver adskillige hundrede meter langt, når det står færdigt i 2019.
Det kommer til at koste 1,9 mia. euro, altså næsten 14 mia. danske kroner.
Det er rigtig, rigtig mange penge.
Der var ikke noget land, der kunne have etableret og finansieret en sådan forskningsinfrastruktur alene, og sådan gælder det altså i dag for rigtig mange forskningsfaciliteter og forskningsprojekter.
Og det viser bare igen vigtigheden af – den helt afgørende vigtighed af – det at kunne samarbejde på tværs af grænser og at have et tæt koordineret samarbejde i EU-landene, som jo er de lande, der er med til at finansiere det her, også centralt fra EU-hold.
I løbet af 2014 er der også blevet udarbejdet det her sæt af frivillige retningslinjer, et code of conduct, for forskningsintegritet.
Det er et kodeks, som jeg er rigtig glad for at både universiteterne og de forskningsfinansierende fonde har bidraget til, og som jeg er allermest glad for at alle nu har tilkendegivet at de vil tilslutte sig.
Det kodeks giver konkrete anvisninger på, hvordan god videnskabelig praksis sikres for de forskellige aktører i forskningsprocessen.
Der er ingen tvivl om, at integritet i dansk forskning øger forskningens troværdighed.
Udgangspunktet er, at der ikke må være tvivl om, at forskningen udføres under iagttagelse af høje standarder for god videnskabelig praksis.
For at gøre forskningen endnu mere tilgængelig, også for samfundet, har jeg og regeringen i år også offentliggjort en strategi for Open Access, åben adgang, hvilket skete i juni.
Visionen her er, at der fra 2022 og fremefter skal være fri og gratis adgang for alle til videnskabelige publikationer fra offentlige forskningsinstitutioner og fra private fonde.
Konkret har Open Access klare fordele for forskerne, for hvis man får den her åbne adgang, kan man jo hurtigere og nemmere lade sig inspirere af andre forskeres arbejde og opdatere sig med den nyeste viden.
Men Open Access er også afgørende for, at den viden, som forskningen jo genererer, kommer i anvendelse i samfundet, også helt bredt.
F.eks. får lærere, praktiserende læger og andre nem og gratis adgang til værdifuld viden, som de så forhåbentlig kan omsætte til bedre undervisning, til bedre behandling af patienter.
Også virksomhederne kan jo så nemt og kvit og frit finde de forskningsresultater, som de skal bruge til udvikling af nye produkter og nye services.
For at implementere og udvikle den ret ambitiøse strategi har jeg nedsat en national styregruppe for Open Access.
Det her er jo også et arbejde, der foregår på europæisk niveau, der er adskillige lande, som også er meget optaget af det her, og som vi henter inspiration fra og arbejder sammen med, og jeg forventer, at styregruppen i starten af næste år, 2015, vil præsentere konkrete initiativer, der kan fremme Open Access i Danmark.
Så er der flere ordførere, der har været inde på YDUN.
Der blev som en del af aftalen om forskningsreserven fra 2014 også afsat midler til YDUN-initiativet, et initiativ, der skal styrke kvinders deltagelse i forskningen på allerhøjeste niveau.
Jeg har hørt de mange forskellige indlæg i den her debat, og jeg er også helt klar over, at det er en debat, der også er pågået, før jeg satte mig i ministerstolen, men set fra mit synspunkt kan der ikke være tvivl om, at der er behov for at gøre noget, fordi Danmark er så langt efter det øvrige Europa – kun 17 pct. af de danske professorer er kvinder.
Det mener jeg faktisk er en skandaløst dårlig udnyttelse af den talentmasse, vi har.
En udnyttelse af talentmassen og det at få alle talenter i spil er et emne, der ligger mig på sinde at få gjort noget ved.
Og vi skal motivere flere kvinder til at komme op ad forskerstigen.
Det handler ikke om at gå på kompromis med kvaliteten, det handler for mig alene om at få alle talenter i spil og udnytte det fulde potentiale, og det er det, der er formålet med YDUN-initiativet.
Stort set lige mange kvinder og mænd får en forskeruddannelse, men de unge kvinder falder fra, når der skal konkurreres om at lede og igangsætte nye projekter.
De melder sig ikke i konkurrencen, og derfor var YDUN-initiativet en direkte invitation til kvinderne om at melde sig i konkurrencen.
Og det virker med en direkte invitation: Over 500 ansøgere konkurrerede om de kun 17 bevillinger, og det betyder jo også, at det kun var de allerallerbedste, der kom gennem nåleøjet.
Men det, som er opløftende, er, at vi allerede nu kan se, at mange af dem, der ikke fik en YDUN-bevilling, så nu har fået blod på tanden, for arbejdet er lavet, og de er nu på banen i en række andre sammenhænge.
Så virkningen af YDUN rækker ud i fremtiden.
Evalueringen af Det Frie Forskningsråd viser jo, at rådet styrker dansk forskning.
Det bidrager til, at dansk forskning netop hører til i den absolutte verdenselite, og derfor anbefaler det her internationale evalueringspanel også, at Det Frie Forskningsråd bevares som et selvstændigt forskningsråd, og det er jeg helt enig i.
Selvfølgelig er der ting, der skal arbejdes videre med.
Bl.a. påpeger evalueringspanelet, at rådet kan blive bedre til at arbejde med tværfaglig forskning, og at der, som jeg lige har været inde på, også er behov for flere kvinder i dansk forskning.
Den anbefaling og de øvrige anbefalinger glæder jeg mig til at drøfte; det har jeg faktisk gjort i dag med bestyrelsen for Det Frie Forskningsråd.
Også evalueringen af universiteternes samarbejde med erhvervslivet tegner faktisk et ret positivt billede – et billede, der måske gør lidt op med nogle af myterne på området.
For der er i de seneste 10-15 år sket en betydelig stigning i videnudvekslingen.
Universiteterne har åbnet sig mod erhvervslivet.
De organisatoriske og lovgivningsmæssige rammer er på plads, og ledelserne på universiteterne har i alt fald meget fokus på samarbejde med omverdenen.
Rigtig mange danske universitetsforskere samarbejder med private virksomheder – det kan vi se af redegørelsen – og det samarbejde er jo selvfølgelig ikke kun en fordel for virksomhederne.
Forskerne gør det da heldigvis også for deres egen skyld, og gennem det samarbejde får de inspiration udefra til forskningen og undervisningen.
Så nej: Danske forskere oplever ikke erhvervssamarbejde som et overgreb på deres forskningsfrihed – den myte har måske været noget til stede.
Og nej: Universiteterne i Danmark er faktisk ikke tungere at danse med for erhvervslivet end andre steder i verden.
Jeg vil blot til sidst her sige, at forskningen også var på dagsordenen – og i den grad, for det var det eneste, det handlede om – da jeg tidligere på måneden var vært for det første forskningsmøde som en del af en ny og, håber jeg da, årlig tradition.
En del af jer var til stede, da vi i et døgn var samlet for netop at debattere fremtiden for dansk forskning.
Det var utrolig spændende og givtigt, og det gav også god inspiration til det videre forskningspolitiske arbejde.
Så det glæder jeg mig til, og jeg håber, det kan blive opretholdt, uanset hvem der sidder i stolen.
Så afslutningsvis vil jeg sige, at vi har et godt udgangspunkt, men der er, som flere ordførere har været inde på, selvfølgelig altid plads til forbedringer.
Vi må ikke hvile på laurbærrene, og derfor er jeg også glad for debatten i dag og de forskellige bidrag.
Det viser, synes jeg, at vi er enige om, at det er vigtigt at skabe gode rammer for forskning og innovation i Danmark og fortsætte med den linje, som nu har været lagt i en årrække, som gør, at vi kan prioritere forskning og innovation så højt, som vi gør.
Tak for det.