Nikolaj Villumsen (EL), 2015-04-28:
Det grundlæggende problem med ISDS er jo, at det indskrænker folkestyret og demokratiet til fordel for store selskaber.
Bliver ISDS en del af aftalen, kan det stække mulighederne for at regulere for fremtiden i Folketinget.
Tidligere har ISDS været brugt af multinationale selskaber til at lægge sag an mod stater, som hævede mindstelønnen, som ønskede at afvikle atomkraften, og som eksempelvis ville ændre mærkningen på cigaretpakker.
Faren er jo, at Danmark kan blive ramt af sine søgsmål i fremtiden – søgsmål, hvor et selskab forfølger sin egen interesse på bekostning af en demokratisk beslutning i fællesskabets interesse.
Det kunne være, fordi vi i Folketinget besluttede at forbyde et farligt stof i babylegetøj for at passe på vores børn, eller det kunne være, fordi vi ville indføre sociale klausuler i alle offentlige udbud for at stoppe social dumping – demokratiske beslutninger, som kunne påvirke internationale investorers indtjening.
Med ISDS gives virksomhederne frihed til at gå til særdomstole uden om vores nationale retssystemer for at varetage deres egne snævre virksomhedsinteresser over for bredere samfundsinteresser.
I Enhedslisten mener vi, at det her er en forkert vej at gå.
Handels- og udviklingsministeren har stor tiltro til den nye og såkaldt moderne tilgang til ISDS, som Europa-Kommissionen efter den store kritik i høringsprocessen er kommet op med.
Men den her optimisme deles desværre ikke af eksperterne.
Forrige fredag havde vi i Folketingets Europaudvalg sammen med de danske medlemmer af EU-Parlamentet et temamøde om EU-USA-frihandelsaftalen.
Her fortalte forsker Lauge N. Skovgaard Poulsen, som bl.a. har arbejdet for den engelske regering og Dansk Industri i spørgsmålet om TTIP og ISDS, at den såkaldt moderne ISDS, som vi eksempelvis allerede har set i aftalen mellem EU og Canada, ikke har forhindret de store problemer, som andre lande tidligere har haft med ISDS i andre aftaler.
Med andre ord er det moderne i det her tilfælde gammel vin på nye flasker, som ikke vil forhindre, at Danmark kan blive mødt med store sagsanlæg fra multinationale selskaber, hvis de mener, at demokratiske beslutninger truffet i Folketinget betyder, at der er et tab på deres forventede indtjening, og at de derfor kræver erstatning.
Lytter man til den offentlige debat og faktisk også ministerens tale, kan det jo lyde, som om ISDS er tvingende nødvendig.
Ja, det er nærmest lidt uansvarligt, hvis ISDS ikke kommer med som en del af aftalen.
Jeg vil godt tillade mig at angribe et par af de myter som desværre florerer i debatten om ISDS.
For det første er der jo reelt tale om diskrimination.
Det er unfair konkurrence.
For det andet er investorer i dag jo allerede beskyttet.
Altså, man kan eksempelvis, hvis man er investor, tegne en forsikring på det private marked eller hos Verdensbanken.
Nogle gange bliver det fremhævet i debatten, at vi allerede har en masse indgåede handelsaftaler med ISDS-mekanismer, hvilket ministeren bl.a. var inde på lige før.
Det er rigtigt, men de aftaler er aftaler, som vi har med udviklingslandene, og som enhver nok ved, er der meget få investeringer fra udviklingslande i Danmark.
Investeringerne går den anden vej, og derfor er vi ikke blevet ramt af sagsanlæg.
Det blev Canada til gengæld, da de indgik en frihandelsaftale kaldet NAFTA med USA og Mexico.
Dengang troede man i Canada, at det udelukkende ville være Mexico, der ville blive ramt af sådan nogle sagsanlæg fra multinationale amerikanske selskaber.
Realiteten var, at det i høj grad var Canada, der blev ramt af disse sagsanlæg.
Jeg synes, det er bemærkelsesværdigt, at der ikke er eksempler på, at investorer fra Danmark eller EU har problemer i USA, som kunne være blevet løst med en ISDS-mekanisme.
Det er i hvert fald ikke noget, som jeg på nuværende tidspunkt har hørt om eller hørt frembragt i debatten.
Endelig bliver det fremført, at det er vigtigt for f.eks. at kunne indgå en aftale med Kina, at man har ISDS med.
I den sammenhæng vil jeg bare bemærke, at Kina jo lige præcis ønsker en ISDS-aftale i den investeringsaftale, der forhandles mellem EU og Kina.
Det er altså ikke et argument, men måske tværtimod en bekymring, man kunne have i forbindelse med aftalen med Kina.
Det er ikke noget argument for at indføre det her i EU-USA-aftalen.
Argumenterne for de her vidtgående hensyn til investorer på bekostning af folkestyret er der med andre ord ikke.
Til gengæld er der en massiv kritik, som jeg mener vi bør tage seriøst.
Vi bør sikre, at der i fremtiden er mulighed for at regulere til fordel for mennesker og miljø.
Derfor har vi fra Enhedslistens side et forslag til vedtagelse, som jeg med formandens tilladelse ønsker at læse op.
Det lyder som følger:
Forslag til vedtagelse
»Idet Folketinget henviser til Europaudvalgets afgivelse af forhandlingsmandat til EU-USA-frihandelsaftalen, der klargjorde, at aftalen ikke måtte få en negativ indvirkning på miljø- og forbrugerstandarder eller arbejdstagerrettigheder, opfordres regeringen til at afvise, at en ISDS-ordning skal indgå i aftalen.
Herudover bemærker Folketinget, - at ISDS-ordninger i andre aftaler har betydet omfattende indskrænkning af staters ret til at regulere på alt fra miljø-, sundheds- og forbrugerstandarder til skatteforhold og arbejdstagerrettigheder, - at den eneste måde, man kan sikre statens ret til at indføre love og regler i overensstemmelse med offentlighedens interesse på, er ved slet ikke at indføre en ISDS-ordning i relationerne til USA, - at Kommissionens reformerede tilgang til investorbeskyttelse, som fremlagt i ISDS-høringsprocessen, ikke sikrer tilstrækkelig beskyttelse af statens ret til at regulere og - at ISDS-ordningen berettiget har frembragt betydelig kritik fra fagbevægelsen og miljø- og forbrugerorganisationer på begge sider af Atlanten såvel som fra toneangivende medlemslande som Tyskland og Frankrig.«