runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2014-12-10:
Jeg tror, at vi alle sammen ønsker os et uafhængigt asylsystem, hvor behandlingen hviler på nogle rapporter, som vi i hvert fald kan fæste lid til.
Det har man efter min overbevisning ikke kunnet i den her sag, og det synes jeg også er tydeligt, når Udlændingestyrelsen selv træder tilbage på grund af dele af rapporten.
Men ministeren må give mig ret i, at det ikke er hver dag, man ser en embedsmand stå frem på den her måde, og det synes jeg i hvert fald kalder på noget ekstra opmærksomhed.
Jeg synes, der er skabt rigtig meget usikkerhed omkring den her rapport, så måske burde man trække den tilbage.
Eller mener ministeren, at det er muligt, at man her har overreageret på en slags politisk signal eller måske har handlet ud fra en misforstået vurdering af de politiske ønsker, og at det i fremtiden måske skal sikres, at dem, der laver de her rapporter, ikke reagerer på indbildte eller reelle politiske signaler?
Jeg tænker på, at regeringen kørte meget, meget stærkt frem med, at det var et problem med den store flygtningestrøm fra Eritrea, og mente, at det her måtte kalde på en undersøgelse, og at sagsbehandlingen skulle stilles i bero.
Er det så ikke nærliggende at tro, at der sidder en styrelse, og tænker, at man skal strenge sig lidt an for at få løst den her situation?
Mette Frederiksen (S), 2014-12-10:
Jeg må sige, at jeg synes, det er svært at svare på, om der skulle være indbildte signaler, og jeg synes også, man bevæger sig meget langt ned ad en sti her.
Og det gælder, ligegyldigt hvem der måtte sidde i Folketinget, og ligegyldigt hvem der måtte være minister.
Derfor bliver man selvfølgelig også nødt til at overveje, at hvis man i den nuværende situation vil have mig som overdommer på en konkret landerapport om et land på Afrikas Horn, vil man så også om 2, 4 eller 6 år have Søren Pind eller en anden minister til at være overdommer på rapporter om Afghanistan, Irak eller Syrien?
Jeg synes, man skal tænke sig rigtig, rigtig godt om.
Når det så er sagt, skal det selvfølgelig ikke være sådan, at Udlændingestyrelsen på noget tidspunkt udarbejder rapporter med et resultat eller et indhold, som man tror nogen ønsker sig.
Det skal foregå sagligt og fagligt og på det rigtige grundlag.
Hvad angår det personalemæssige, synes jeg, man bør håndtere det der, hvor man håndterer personalesager.
Og det mener jeg – også af hensyn til de implicerede – ikke er i Folketingssalen.
Og så bliver jeg bare nødt til igen at sige, at der jo er en grund til, at jeg har bedt om en redegørelse, og det er selvfølgelig, fordi der bl.a. er rejst kritik af forløbet.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2014-12-10:
Jeg tror i hvert fald, man kan sige, at der har været rejst en del kritik af den her rapport.
Vi er også enige om, at personalesager ikke er noget, man skal håndtere her i salen.
Jeg spørger sådan set til ministerens principielle holdning til hele den her problemstilling.
I en af dagens artikler i Berlingske Tidende er der en af de her embedsmænd, som bliver stillet det her spørgsmål: Er det din opfattelse, at Jakob Dam Glynstrup – det er kontorchefen – under Eritrearapporten handlede på ordre oppefra?
Ja, siger han.
Hvorfor? bliver han spurgt.
Han svarer: Jeg har ikke lyst til at gå i detaljer.
Mener ministeren ikke, at det indikerer, at der har været en eller anden form for pres i den her sag?
Mette Frederiksen (S), 2014-12-10:
Nu er sagen jo den, at det er mig, der er landets justitsminister, og jeg kan fuldstændig blankt afvise, at jeg skulle have blandet mig i den rapport.
Jeg kunne ikke drømme om at blande mig i den rapport, jeg kunne ikke drømme om at blande mig i uafhængige myndigheders håndtering af asylspørgsmål.
Det vil være forkert at gøre, og jeg har ingen forudsætninger for det.
Sagt i al stilfærdighed og i al respekt tror jeg ikke, at der er andre af de politikere i Danmark, der indgår i diskussionen omkring rapporten om Eritrea, der har forudsætning for at vurdere forholdene i Eritrea i forhold til dansk asylpraksis.
Når der bliver rejst så voldsom en kritik af den her rapport, synes jeg, det er naturligt at bede styrelsen om at redegøre for forløbet i forbindelse med rapporten, og det har jeg bedt om, og nu afventer jeg så den redegørelse.
Det er også min opgave at holde hovedet koldt – måske ikke mindst i en situation, hvor der er en kollektiv risiko for, at det ikke sker.
Selvfølgelig har jeg holdninger.
Jeg følger det her område mindst lige så tæt, som spørgeren gør, og måske endda tættere.
Min opgave er selvfølgelig at være sikker på, at de danske asylmyndigheder fungerer, som loven nu engang er indrettet, og det er altså efter armslængdeprincippet. Når det er sagt, vil jeg sige, at man i Folketinget som minimum må overveje konsekvenserne af det, man er ved at bede mig om.
For hvis det bliver sådan, at skiftende justitsministre skal forholde sig indholdsmæssigt til de landerapporter, der kommer, om de lande, hvorfra der er asylansøgere, er spørgeren så helt sikker på, at det er den rigtige fremgangsmåde?
Jeg diskuterer den gerne, men er spørgeren sikker på, det er rigtigt, for hvad så næste gang, der kommer en landerapport, som nogle måtte have divergerende holdninger til?
Skal vi så have den i Folketingssalen, skal vi stemme om den, hvordan gør vi det så?
Vi bliver nødt til at lægge til grund, at de danske myndigheder håndterer det vidensgrundlag, hvorpå de arbejder, korrekt.
Når der så bliver rejst alvorlig kritik, beder jeg styrelsen om en redegørelse, men jeg vil virkelig, virkelig advare imod, at man kapper armslængdeprincippet af, også selv om der er en ophedet offentlig debat.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2014-12-10:
Jeg synes jo, ministeren må have en holdning til, at man har en rapport, som er ret væsentlig for asylbehandlingen, og som er meget fejlbehæftet.
Så vil jeg bare spørge ministeren, om den aktuelle sag giver anledning til at overveje ændringer i organisationen af, hvordan sådanne rapporter laves, så det undgås, at embedsmænd, som jo er underlagt ministerens instruktionsbeføjelser, og som typisk er meget, meget lydhøre over for politiske signaler, laver rapporter, som er farvet af faktiske eller indbildte politiske præferencer frem for rapporter, som er nøgterne og objektive.
Jeg synes i hvert fald, at vi kan se, at det er gået ret galt i den her sag.
Mette Frederiksen (S), 2014-12-10:
Nogle gange kan det være meget godt med et tankeeksperiment – det kan selvfølgelig også være farligt, men lad mig alligevel prøve: Skal man så have landerapporterne, der danner grundlag for dansk asylpraksis, i Folketingssalen?
Altså, når der bliver lavet en ny landerapport om Sydsudan, Somaliland, Burma, Afghanistan, Irak, Iran, Tjetjenien eller Rusland, skal vi så have dem i Folketingssalen?
Skal vi så læse dem igennem alle sammen?
Skal vi stemme om, hvorvidt vi f.eks. synes, at beskrivelsen af Tjetjenien er rigtig eller forkert?
Vi skal passe på.
Jeg forstår godt, at man har lyst til at reagere på en offentlig diskussion, og jeg vil meget, meget gerne være sikker på, at de danske myndigheder har et rigtigt, korrekt og kvalitetsorienteret vidensgrundlag, men jeg ville virkelig være varsom med, at vi skulle begynde politisk at bestemme indholdet af landerapporter på asylområdet som på andre områder.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2014-12-10:
Jeg beder jo heller ikke ministeren om at blande sig i asylbehandlingen, men vi står med en rapport, som har været kritiseret fra højre til venstre og i hvert fald også så meget, at ministeren selv har syntes, at det var på tide at bede om en redegørelse.
Og det er jo af en vis betydning for de mennesker, som det handler om, nemlig folk fra Eritrea, hvis en rapport er fejlbehæftet på den måde, som det er tilfældet.
Nu siger ministeren jo selv, at der selvfølgelig skal være kvalitet i de her rapporter, men når det viser sig, at der ikke er det, må ministeren i hvert fald have gjort sig nogle overvejelser over, hvad vi så gør ved sådan nogle rapporter.
Skal det her have nogle konsekvenser?
Mette Frederiksen (S), 2014-12-10:
Det virker en gang imellem, som om det armslængdeprincip, alle principielt hylder, meget hurtigt kommer under pres, når der skal svares i den offentlige debat.
Altså, hvis vi vil have uafhængige asylmyndigheder i Danmark – og det går jeg ud fra at et flertal i Folketinget fortsat vil – vil det være min meget, meget kraftige anbefaling, at man ikke begynder med politisk indblanding i asylbehandlingen i Danmark, og det er ligegyldigt, hvem der sidder som justitsminister, og hvem der har det politiske flertal.
Hvis det begynder at være op til skiftende politiske flertal at vurdere, hvem der kan få asyl i Danmark, på hvilket grundlag de kan opnå asylmulighederne, og hvordan sagsbehandlingen i øvrigt skal foregå, vil man jo danne grundlag for en helt anden asylpraksis end det, der er tilfældet i dag.
Hvad angår de konkrete landerapporter, så er det asylmyndighedernes ansvar, det er asylmyndighedernes opgave at sikre sig, at der er kvalitet i det materiale, man har til rådighed, og selvfølgelig altid at vurdere, om det materiale, man har, er tilstrækkeligt, og hvilket andet materiale man skal inddrage i sin behandling.
Og det siger sig selv, at myndighederne også er ansvarlige for at sikre sig så stærkt et vidensgrundlag som overhovedet muligt.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2014-12-10:
Det næste spørgsmål lyder: Mener ministeren ikke, at det på baggrund af den megen kritik af Eritrearapporten fra Udlændingestyrelsen er på tide at få lavet en ny rapport med en second opinion og inddragelse af nogle flere kilder, herunder FN?
Mener ministeren ikke, at det på baggrund af den megen kritik af Eritrearapporten fra Udlændingestyrelsen er på tide at få lavet en ny rapport med en second opinion og inddragelse af nogle flere kilder, herunder FN?
Inger Støjberg (V), 2014-12-10:
Joh, men når vi fra Venstres side, og når jeg har spurgt ind til det her, er det jo netop for at få noget substans ind i debatten, men det er bare meget svært at få substans ind i debatten, når man får forskellige svar.
Jeg synes jo ikke, at det kan være så svært at svare på, om man har strammet det, man kan, eller om der stadig væk er et rum for stramninger, i forhold til at vi skal overholde de internationale konventioner.
Men ministeren behøver slet ikke at stå og svinge sig op, for ministeren fik udskriften fra Folketingssalen, og det var jo ikke sådan noget med, at ministeren sagde det en gang, for ministeren sagde det hele tre gange den 5. november.
Henrik Dam Kristensen (S), 2014-12-10:
Nu skal jeg nok passe på, for jeg er ikke fuldstændig ekspert i, hvordan kørselsudbetalingen er, når man er domsmand.
Den måde, jeg har forstået det på, er, at man får en kørselsgodtgørelse som domsmand, og hvis kommunen så trækker den fra i kontanthjælpen, er det, jeg synes at der er en urimelighed.
Og hvis det forhold er gældende, synes jeg rent faktisk man skal gå til Ankestyrelsen.
Men med det forbehold, at jeg ikke er ekspert i det og ikke helt har forberedt mig på at svare på, lige hvordan kørselsudgifterne bliver refunderet, så er mit svar, at hvis det er en refusion, som man får, og den så bliver fradraget i kontanthjælpen, så synes jeg det er uretfærdigt, og så er min konkrete anbefaling, at man går til Ankestyrelsen.
Bent Bøgsted (DF), 2014-12-10:
Skal det forstås på den måde, at ministeren vil tage skridt til at sikre, at kommunerne sørger for at udbetale kørselsgodtgørelse til dem, der deltager som domsmænd?
For i den her situation har kommunen afvist at dække kørselsudgifterne, og det kan jo godt være store kørselsudgifter.
Hvis man bor et sted, hvor der ikke er offentlige transportmidler, og man på en eller anden måde skal af sted og er nødt til at leje en bil eller hyre en taxa, eller hvad det nu er, for at komme hen til retten, så kan det jo godt være store udgifter, og når man så ikke får dem dækket ind, har man et stort minus.
Henrik Dam Kristensen (S), 2014-12-10:
Hr. Bent Bøgsted har jo ret i, at der er steder, hvor vi har undtaget det her.
Vi er jo selv, begge partier, en del af kontanthjælpsreformen.
Jeg havde ikke aktie i det på daværende tidspunkt, det havde hr. Bent Bøgsted, og derfor kom det her ikke med, men der er eksempler – det medgiver jeg gerne.
Jeg tror, at det er af en lidt anden karakter at være domsmand.
Jeg tror ikke helt, man kan sammenligne det med at være valgtilforordnet.
Det er heldigvis ikke så tit, at man i givet fald er det, som at være domsmand.
Jeg synes, at det der princip om, at kontanthjælpen er det underste sikkerhedsnet, vi har, og at det bliver modregnet, hvis man tjener penge ved siden af, er et okay princip.
Må jeg så sige helt konkret – og jeg tror, at jeg var meget præcis i mit første svar – at jeg synes som hr. Bent Bøgsted, at man ikke skal have underskud på det, og derfor sagde jeg helt præcis, at jeg mener efter den konsultation, jeg har haft med mine embedsmænd, at når det gælder kørselsfradraget der, så har man en god sag.
Jeg vil rent faktisk gå så vidt, at jeg vil opfordre til, at man henvender sig til Ankestyrelsen.
Jeg tror på, at man har en god sag her.
Bent Bøgsted (DF), 2014-12-10:
Tak for det.
Det er jo klar tale fra ministeren, og det er også meget godt, men når vi ser på den situation med domsmænd – og jeg er enig med ministeren i, at det gerne skal være sådan, at det er bredt sammensat af alle samfundslag i Danmark, når det er et borgerligt ombud – så er det lidt bemærkelsesværdigt, at en, der deltager som domsmand, bliver modregnet i kontanthjælpen, men hvis man sidder som valgtilforordnet ved kommunalvalg, folketingsvalg, bliver man ikke modregnet i kontanthjælpen for det vederlag.
Det er også et borgerligt ombud.
Derfor må der være tale om en vis ligestilling.
Desuden er det jo sådan i det eksempel, som jeg tidligere har nævnt over for ministeren, at der jo netop er en, der har kørselsudgifter til retten, hvor han skal deltage som domsmand, men ikke får tilskud til kørsel fra kommunen.
Det er afvist af kommunen, at han kan få dækket sine udgifter til kørsel, og det vil sige, at når han er færdig som domsmand og har fået det vederlag som domsmand, så har han faktisk et minus på sin konto, fordi de udgifter, han har i forbindelse med at være domsmand, overstiger det, han får i udbetaling for at være domsmand.
Når det bliver modregnet i kontanthjælpen, har han udgifter, og det finder jeg sådan set er urimeligt.
Han har varetaget det borgerlige ombud, som han er blevet udpeget til, og passer det.
Og som ministeren siger, skal man sørge for, at det er alle samfundslag, der er dækket ind her.
Henrik Dam Kristensen (S), 2014-12-10:
Lad mig først slå fast, at jeg mener, at det er vigtigt og også godt, at folk påtager sig opgaven som domsmand, og at det er vigtigt for demokratiet, at vi har domsmænd fra alle samfundslag.
Når det er sagt, ændrer det ikke på, at kontanthjælpsdelen er det underste økonomiske sikkerhedsnet, og at princippet er, at man først skal leve af sine egne penge, før der bliver tale om, at kommunen træder til.
Derfor skal man også forsørge sig selv med de penge, man bl.a. får for at være domsmand.
Der er også andre erhverv som nævning, vidne eller medlem af kommunalbestyrelsen, hvor der også sker modregning af kontanthjælpen.
Jeg ved også, at spørgeren har været optaget af spørgsmålet om, hvorvidt transportudgifter modregnes i kontanthjælpen.
Jeg kan sige, at jeg ikke mener, det er rimeligt, hvis kontanthjælpsmodtagere, der er domsmænd, selv skal afholde deres transportudgifter.
Jeg har derfor forhørt mig hos mine embedsmænd om det her, og de oplyser, at Ankestyrelsens umiddelbare opfattelse er, at der ikke skal ske fradrag i kontanthjælpen for transportgodtgørelsen.
Hvis der er kontanthjælpsmodtagere, der har fået fradrag i kontanthjælpen for transportudgifter, som de har fået dækket for at være domsmænd, vil jeg faktisk opfordre dem til at klage til Ankestyrelsen.
Bent Bøgsted (DF), 2014-12-10:
Vil ministeren være indstillet på at lave en ændring af kontanthjælpsreglerne, således at vederlag som domsmand ikke fratrækkes i kontanthjælpen?
Skriftlig begrundelse
I kontanthjælpsreglerne fratrækkes indtægter som modtageren har.
Men der er i dag 14 undtagelser.
Når det gælder borgerligt ombud, bliver man ikke modregnet for vederlag som tilforordnet ved valg.
Men varetager man borgerligt ombud som domsmand, sker der en modregning.
Det virker urimeligt.
Nu skal jeg selvfølgelig ikke gøre mig helt hundrede procent klog på, hvordan det foregår ude i kommunen, men det, jeg har forstået, er, at han ikke får dækket kørselsudgifter.
Der er ingen dækning af kørselsudgifter.
Så er spørgsmålet til sidst: Hvis det er sådan, at han stadig væk skal have udgifter på at være domsmand, er der så nogle muligheder for, at han kan træde ud af den ordning i det hele taget?
For det har jeg forstået på ham at man ikke kan.
Når først man er udpeget til domsmand, kan man ikke sige nej, og at man ikke vil være i det system mere.
Henrik Dam Kristensen (S), 2014-12-10:
Det vil jeg meget gerne undersøge.
Jeg vil nødig svare her i dag, fordi jeg ikke er ekspert i borgerligt ombud.
Det er jo en pligt, som vi har som borgere, og hvilke muligheder man har for at sige fra i forhold til det, ville det være urimeligt af mig at begynde at svare på her i dag.
Men på et spørgsmål fra hr. Bent Bøgsted vil jeg meget gerne sørge for at der kommer et hurtigt svar.
Mette Frederiksen (S), 2014-12-10:
Åh jo, jeg henviser til tidligere spørgsmål, som jeg har modtaget fra spørgeren, og hvor der er blevet sagt, at tingene sejlede, og hvor der er blevet brugt utrolig mange ord i den stil.
Det er jo altid let at svinge sig op til sådanne retoriske højder, og det ligger ikke spørgeren fjernt.
Da jeg blev foreholdt en konkret formulering på et samråd, udbad jeg mig mulighed for at se, i hvilken sammenhæng det var blevet sagt.
Og det synes jeg egentlig er okay at man gør som minister.
Vi kan selvfølgelig godt vælge at gøre det her til en kamp om ord, eller vi kan komme tilbage til det substantielle, nemlig: Hvad er situationen på asylområdet?
Og jeg vil anbefale det sidste.
Inger Støjberg (V), 2014-12-10:
Altså, jeg ved ikke, om ministeren synes, at alting sejler.
Men det må jo så stå for ministerens egen regning.
Men det er jo godt, at man så inden for en uges tid, i hvert fald ved hjælp, kan man sige, af lidt fiksfakserier og lidt tekststudering, på en eller anden måde kan prøve at tale uden om det.
Det ændrer bare ikke på, at der hersker fuldstændig kaotiske tilstande.
Hvis ministeren ikke kan se det, tror jeg altså godt nok, at ministeren er det eneste menneske i det her kongerige, der ikke kan se, at der p.t. hersker kaotiske tilstande i Justitsministeriet.
Mette Frederiksen (S), 2014-12-10:
Men det gode ved fru Inger Støjberg er, at ligegyldigt hvilket emne vi diskuterer, og ligegyldigt hvad jeg er minister for, så er der altid kaotiske tilstande og tingene sejler altid.
Og nu er det så et nyt område, som spørgeren har kastet sig over.
Det skal selvfølgelig være sådan, at Folketinget får klare svar, og det var også derfor, jeg opsummerede mit svar ved at sige, at inden for den 12-månedersperiode, som vi foreslår med L 72, gives der kun familiesammenføring, hvis vi er forpligtet internationalt.
Og dermed er der nok strammet så meget, som det er muligt, medmindre man vil opsige de internationale konventioner.
Inger Støjberg (V), 2014-12-10:
Man fristes jo næsten til at sige, at hvis justitsministeren havde været med i et quizprogram, ville man have spurgt, om det her var det endelige svar.
For man må godt nok sige, at der har hersket kaotiske tilstande, jo ikke bare når det lige præcis handler om familiesammenføringer og den lille opstramning, som der er lagt op til der, men i det hele taget på Justitsministeriets område her den seneste tid.
Vi ser det jo også i de her dage, hvor det er noget helt andet, der er kaotisk, nemlig den rapport, der er til så meget diskussion.
Men jeg vil gerne sige, at jeg synes, det er fuldstændig uacceptabelt, at vi ikke har kunnet få svar fra Justitsministeriet – eller rettere sagt, det har vi godt kunnet få, men svaret har været forskelligt, afhængigt af hvilken dag der er blevet spurgt, i forhold til om der nu var strammet, det der kan inden for konventionerne, eller om der ikke var.
Og man kan jo ikke engang sige, at det er afhængigt af, hvem det er, man har spurgt.
For godt nok har Karen Hækkerup sagt ét, da hun var minister, og statsministeren har sagt noget andet, men den nuværende justitsminister har jo haft ikke mindre end to forklaringer på det her område.
På et tidspunkt var forklaringen, at der var strammet det, man forventede – det var det, justitsministeren svarede mig hernede i Folketingssalen på et mundtligt § 20-spørgsmål den 5. november – og da vi så nåede lidt længere hen, var forklaringen, at man ikke havde lagt sig fuldstændig fast på, om der var strammet det, der kunne.
Altså, det er bare for at sige, at det jo er fuldstændig uacceptabelt for Folketinget at blive stillet i en situation, hvor man ikke kan få klare svar.
For mig viser den her disput alt om, at der hersker fuldstændig kaotiske tilstande i Justitsministeriet.
Og igen: Jeg fristes lidt til at spørge, om det her så er det endelige svar.
For mig lyder det lidt som en talen udenom og som noget, hvor embedsmændene har prøvet at sidde helt tekstnært og se, om der kunne flyttes lidt rundt på det, og om man på en eller anden måde så kunne have forstået det på en anden måde.
Mette Frederiksen (S), 2014-12-10:
Med regeringens forslag vil der kun være adgang til familiesammenføring i perioden, indtil den herboendes opholdstilladelse efter den foreslåede bestemmelse i udlændingelovens § 7 stk., 3 eventuelt måtte blive forlænget efter 1 år, hvis Danmarks internationale forpligtelser medfører, at der skal gives tilladelse til familiesammenføring.
Den udtalelse fra den mundtlige besvarelse af spørgsmål nr. S 208, som spørgeren fremhæver, vedrørte denne periode, altså perioden indtil den midlertidige opholdstilladelse eventuelt måtte være blevet forlænget efter 1 år. Som det også fremgår af mit første svar under besvarelsen af spørgsmål nr. S 208, så har Justitsministeriet ikke lagt sig fast på, om en længere periode end 12 måneder vil være i overensstemmelse med Danmarks internationale forpligtelser.
Og for så vidt angår dette, altså hvorvidt man inden for Danmarks internationale forpligtelser kunne forlænge perioden på 1 år til eksempelvis 14 måneder eller 18 måneder, er det på den ene side givet, at hvis perioden på 1 år forlænges, vil der gradvis kunne lægges mindre vægt på opholdets midlertidige karakter og herunder opholdstilladelsens længde.
Det er netop denne midlertidige karakter, som Justitsministeriet har lagt betydelig vægt på ved vurdering af den foreslåede ordning.
På den anden side kan man ikke – og det var det, vi diskuterede på samrådet for kort tid siden – sige, at der vil være klare konventionsmæssige forhindringer for som udgangspunkt at udskyde adgangen til familiesammenføring til eksempelvis 14 eller 18 måneder.
Så for at sige det meget kort: Inden for den 12-månedersperiode gives der kun familiesammenføring, hvis vi er internationalt forpligtet, og det var det, der lå i formuleringen om, at man nok har strammet så meget, som det er muligt inden for konventionen.
Inger Støjberg (V), 2014-12-10:
»det er Justitsministeriets vurdering, at man nok har strammet så meget, som det er muligt inden for konventionen«, mens ministeren i et udvalgssvar til Folketinget samt i et samråd den 3. december 2014 har fastslået, at, citat, »for så vidt angår spørgsmålet om begrænsningen af adgangen til familiesammenføring, har Justitsministeriet ikke lagt sig fast på, om en længere periode end 12 måneder vil være i overensstemmelse med Danmarks internationale forpligtelser«?
Kan ministeren forklare, hvorfor ministeren i spørgetiden den 5. november 2014 om regeringens asyllovforslag og ændringerne vedrørende familiesammenføring udtalte, at »det er Justitsministeriets vurdering, at man nok har strammet så meget, som det er muligt inden for konventionen«, mens ministeren i et udvalgssvar til Folketinget samt i et samråd den 3. december 2014 har fastslået, at »for så vidt angår spørgsmålet om begrænsningen af adgangen til familiesammenføring, har Justitsministeriet ikke lagt sig fast på, om en længere periode end 12 måneder vil være i overensstemmelse med Danmarks internationale forpligtelser«?