Anne Baastrup (SF), 2011-01-18:
Det er jo i virkeligheden en meget principiel debat, vi har, og derfor har der også været mange principielle overvejelser om brugen af ny teknologi, når det drejer sig om mennesker med alvorlige psykiske funktionsnedsættelser eller andre former for manglende forståelse af, hvor de er, og hvor de er på vej hen.
Derfor er det jo naturligt, at vi nu også ser på de børn, der har alvorlige psykiske funktionsnedsættelser.
Kan vi bruge den teknologiske udvikling til også at sikre, at de holdes der, hvor de tænkes at skulle være?
Jeg oplever, at ministeriet med det her lovforslag virkelig har forsøgt at tænke sig om, og vi kan jo også se på de her høringssvar, at der er bred opbakning.
Og hvor der har været problemer, hvor det har været nævnt, at her burde man have gjort lidt, er der blevet fulgt op på det.
Så jeg deler til fulde fru Maja Panduros ros til ministeriet for, at man i den her sammenhæng har været meget åben over for den kritik, der har været af nogle punkter.
Der er bare nogle elementer, som man ikke har været inde på, og som jeg synes vi burde give os selv en anledning til at overveje.
Når det drejer sig om brug af teknologiske hjælpemidler til voksne med psykiske funktionsevnenedsættelser, har man jo en formålsbestemmelse, sådan som jeg har forstået Socialpædagogernes Landsforbunds høringssvar.
Og der synes jeg i og for sig det kunne være meget rart at få at vide, hvorfor man ikke har gjort sig den her overvejelse i udarbejdelsen af det her lovforslag, når det drejer sig om børn og unge.
Jeg tror, det er vigtigt for os alle at få en drøftelse af, hvad det egentlig er, der er formålet, og så lave det som en egentlig bestemmelse.
Der har været andre, der har været inde på spørgsmålet om den bemyndigelsesbestemmelse, ministeren nu får – og jeg kvitterer for, at man har sat den ind – til at fastsætte, hvor lang en periode et sådant indgreb skal foregå i.
Danske Handicaporganisationer gør særlig opmærksom på, at 8 måneder er rigtig, rigtig lang tid for et barn.
Jeg kan heller ikke forestille mig, at ministeren vil bruge denne bestemmelse til at sige, at 8 måneder skal være den periode, man må være omfattet af det her indgreb.
Så nævner Danske Handicaporganisationer spørgsmålet, om der altid skal foreligge samtykke fra forældrene, og jeg læser i hvert fald bestemmelsen sådan, at det skal der.
Man kan ikke foretage et sådant indgreb, medmindre forældrene har givet samtykke; sådan som jeg i hvert fald læser teksten, synes jeg, at det står klart, men det vil jeg selvfølgelig godt lige have bekræftet.
Endelig er der det der mere principielle.
Vi taler om børn og unge, der har psykiske funktionsevnenedsættelser af en sådan karakter, at man bliver nødt til at give dem en GPS eller andet for at sikre, at de er der, hvor de skal være.
Og det er under helt særlige omstændigheder, man laver det her indgreb.
Når man så giver disse børn og unge en klageadgang, bør man vel også, som Danske Handicaporganisationer er inde på, give dem hjælp – en bistandsperson, der kan hjælpe dem med at udforme den her klage – og definere, hvordan en klage eventuelt formuleres.
Danske Handicaporganisationer er jo inde på det, at der bør ligge en klage i det, at man gør modstand.
Det kan godt være, at man derved går for langt, men omvendt synes jeg, at det må give os anledning til nogle sådan lidt mere principielle overvejelser om, hvad der skal til, før man anerkender, at et barn har klaget, og hvordan man kan sikre, at den klage bliver modtaget og behandlet seriøst i det sociale nævn.
Så deler jeg også opfattelse med de ordførere, der mener, at det her er nyt græs, vi betræder.
Derfor tror jeg at det er vigtigt, at vi i de næste par år får viden om, hvor mange indgreb der er foretaget, hvor lang tid de har varet, og hvad grundlaget har været for dem.
Da vi ikke skal sidde så meget med konkrete sager i Socialudvalget – det burde vi i hvert fald principielt ikke – kunne det jo være, at man så kunne overlade det til § 71-tilsynet at lave en sådan en årlig redegørelse de næste par år, for i mine øjne er der ingen tvivl om, at § 71-tilsynet vil være kompetent efter grundlovens regler og den praksis, som tilsynet i øvrigt har tilrettelagt for sig selv.
De vil være berettigede og forpligtigede til at se på sager, der måtte komme vedrørende brug af elektroniske overvågningsmidler over for børn.
Det kan vi jo så særskilt tage stilling til, når ministeren nu har svaret, men grundlæggende vil SF støtte lovforslaget.