Lars Løkke Rasmussen (V), 2008-01-30:
Må jeg ikke starte med at slå fast, at regeringen ikke går ind for, at forældre til børn i folkeskolen skal betale for deres børns skolegang.
Jeg kan da så, i øvrigt også lidt i forlængelse af den sidste debat, helt faktuelt gøre opmærksom på, at det beløb, som kommunerne har brugt pr. folkeskoleelev, er steget i perioden fra 2001 og frem til 2006, som er det seneste år, vi har tal for kommunernes faktiske udgifter til folkeskolen for.
Derfor kan jeg ikke genkende det billede og den præmis, der er lagt ind i spørgsmålet, om at der skulle være indgået en stram aftale med kommunerne.
Tværtimod har vi jo, som vi også var inde på i sidste spørgsmål, indgået en aftale, som giver et realløft til borgernær service i kommunerne i 2008.
Det er simpelt hen forkert.
Der blev indgået en aftale sidste år, som reelt, ved siden af en tilførelse for at holde uændret serviceniveau efter at der er blevet overført opgaver fra amterne til kommunerne, løfter den kommunale økonomi med 1,6 mia. kr., som er målrettet en række kerneområder, og i øvrigt med det resultat, at aftalen jo blev rost bagefter.
Københavns overborgmester roste aftalen, en anden fremtrædende borgmester - det er ham i Århus - indgik en budgetaftale i kølvandet på aftalen og kaldte det et sandt velfærdsforlig, der var muliggjort som følge af den her aftale.
Det er sådan set den virkelighed, vi forholder os til.
Det er et realløft.
Så er der sket det, at kommunerne oven i det, der var aftalt, og som man var glade for, har lagt op til at bruge yderligere 1 mia. kr. i 2008.
Til det har vi sagt: O.k., fint nok, I kører med de budgetter, I har.
Vi er bare nødt til lige at minde hinanden om, at når vi skal mødes til sommer og diskutere, hvilken økonomi der skal være til stede i 2009, så tager vi selvfølgelig udgangspunkt i det, vi senest har aftalt.
Hvad det så efterlader af totaløkonomi til kommunerne i 2009 kan hverken jeg eller spørgeren vide noget som helst om, fordi de forhandlinger ikke er blevet ført endnu.
Det er simpelt hen ikke af denne verden, hvis man kan indgå aftaler, og når de så skal genforhandles, tager man ikke afsæt i det, man sidst aftalte.
Jeg synes, det er en sjov måde at stå og tage patent på virkeligheden på.
Sidst hr. Morten Bødskovs parti forsøgte med det, var jo i valgkampen.
Da tror jeg, der var en rekordlav tilslutning til den virkelighedsopfattelse; det var vist noget med det dårligste valgresultat siden 1906.
Jeg tror godt, at jeg kan begå mig i virkeligheden, og hvis man går ud i virkeligheden, vil man se, at vi, siden denne regering kom til i 2001, sådan set målrettet har ladet væksten i den offentlige økonomi komme de borgernære områder til gode i amterne - nu regionerne - og i kommunerne.
Det er sådan set baggrunden for, at vi har lavet et realløft på 14 mia. kr. Man kan gå igennem en scoreliste så lang med markante, konkrete forbedrede velfærdstilbud, som danskerne kan tage og føle på.
Nu nævnte jeg et par eksempler før: I det gamle regime betalte forældrene 33 pct. for at få deres børn passet, nu betaler de 25 pct.
I det gamle regime var der ventetid for at få sit barn passet, i dag er der pasningsgaranti.
Og sådan kunne man blive ved med at trække eksempler frem på, at velfærden er blevet forbedret.
Det er jo ikke det samme som, at vi er i mål, og derfor vil regeringen nu også fremadrettet år for år prioritere de borgernære velfærdområder, når vi skal fylde det rum, der er i dansk økonomi, ud.
Men vi kan jo ikke overopfylde det.
Vi er jo nødt til at respektere de rammer, der er med hensyn til vores økonomi, medmindre man altså har den form for virkelighedsopfattelse, at man kan vende ryggen til det og lade to og fem være lige, sådan som hr. Morten Bødskov åbenbart kan.