Per Clausen (EL), 2014-04-01:
Når man ser på de begivenheder, der har fyldt ganske meget i den politiske debat i de seneste uger, er det jo en lidt mærkelig diskussion, man har her i det danske Folketing, for det handler ligesom om: Kan det nu betale sig at skære ned på CO2-udslippet?
Man kunne også stille spørgsmålene: Kan det nu betale sig at være selvforsynende med energi?
Kan det betale sig at gøre sig uafhængig af f.eks. leverancer fra Rusland?
Der synes jeg bare, at meget af den diskussion, der foregår i Danmark, er fuldstændig løsrevet fra den situation, vi står i.
Det er både, når vi snakker om det ud fra en miljøpolitisk og klimapolitisk synsvinkel, og når vi snakker om situationen ud fra nødvendigheden af eller fordelene ved at være i stand til at forsyne os selv med energi.
Der må vi bare sige, at hvis vi ser på diskussionen om klimaudfordringerne og klimaforandringerne, er vi jo for længst forbi den tid, hvor vi kunne sige, at der er en udfordring, der vil ramme vores børn og børnebørn, for i dag kan vi bare konstatere, at klimaforandringerne er her.
Vi ved med sikkerhed, at de mennesker, der er unge i dag, kommer til – om jeg så må sige – at nyde rigtig, rigtig skidt af min generations svigt i forhold til i tide at gøre noget ved klimaudfordringen.
Det er sådan den situation, der er.
Så kan man jo spørge sig selv, om det ikke burde appellere til en kritik af regeringen for at være for lidt ambitiøs i forhold til at koble nogle nationale initiativer i en klimalov med en konkret plan for, hvordan man reducerer CO2-udslippet frem til 2020, og en kritik af regeringen for ikke at have fremlagt en mere offensiv strategi for, hvordan man i et samarbejde med andre lande, som er indstillet på også at gå i spidsen, kunne gennemføre nogle af de tiltag, der kunne føre til, at man både på EU-plan og FN-plan faktisk kunne opnå nogle resultater.
Altså den kritik at sige: Jamen ærlig talt, det er da lidt at komme med en klimalov og en reduktion her i Danmark, for der skal mere til.
Det vil der vel være en pointe i.
Men problemet er bare, når vi hører Venstre og Dansk Folkeparti og deres venner udeomkring i verden, så synger de alle sammen den sang, der hedder: Vi skal ikke gå i spidsen.
Ingen skal nemlig gå i spidsen for noget nogen sinde, er vel i virkeligheden Venstres og Dansk Folkepartis hovedsynspunkt, for vi venter og ser.
Det er måske dér, hvor man indimellem næsten kunne savne den tidligere statsminister, Anders Fogh Rasmussen, som jo godt nok fik forsinket en havvindmøllepark, men som jo også indså eller i hvert fald lod, som om han indså, at han havde taget fejl.
Han var vel den første og eneste i Danmark, som for alvor fik proklameret en grøn revolution som værende nødvendig.
I dag kan man sige, at det er gravet ned igen.
Det lovforslag, der ligger her i dag, har gode sider.
Jeg vil sige, at en af de ting, som vi i Enhedslisten er mest glade for og mest tilfredse med, er, at vi nu får etableret et klimaråd, som ud fra en klimafaglig og klimasaglig argumentation kan komme med råd om, i hvilken retning vores klimapolitik skal udvikle sig, og som med afsæt i nogle formuleringer om, hvilken målsætninger vi har i forhold til 2050 og 2020, kan medvirke til at komme med nogle bud på, hvordan man sådan hvert femte år kan fremlægge nogle om ikke 10-årsplaner så scenarier for, i hvilken retning det skal gå.
Det synes vi er rigtig godt og rigtig fornemt, og jeg skal ikke undlade at sige, at det har været rigtig, rigtig vigtigt for Enhedslisten at sikre, at vi fik et klimaråd, ud fra den klare opfattelse, at på et område var regeringsgrundlaget fuldstændig på vildspor, og det var der, hvor det handlede om, at man skulle have Det Miljøøkonomiske Råd til at stå for det her.
Det er vi glade for.
Så har vi selvfølgelig også nogle områder, hvor vi synes, at det her godt kunne være tydeligere.
Det har hr. Steen Gade sådan set været inde på.
Altså, betyder det der med lavemissionssamfundet det, som regeringen har sagt indtil nu, nemlig at vi skal have hundrede procent vedvarende energi i 2050?
Og dækker lavemission så over, at man erkender, at der alligevel vil være noget emission, for så snakker vi dog alligevel det rigtige sprog?
Det andet, som vi selvfølgelig også ærgrer os lidt over, er, at de konkrete målsætninger – det er både 2050-målsætningen, henvisningen til 2-gradersmålsætningen, spørgsmålet om, hvornår der skal komme udspil til nogle langsigtede planer – af forskellige mere eller mindre forståelige tekniske årsager er anbragt i bemærkningerne.
Det er vi lidt ærgerlige over, og det skal vi selvfølgelig arbejde videre med i det udvalgsarbejde, der kommer.
Men når det er sagt, er der vel trods alt ikke nogen tvivl om – og indtil nu har i hvert fald Venstre og Dansk Folkeparti overbevist mig om, at det nok er rigtigt – at vedtagelsen af den her klimalov vil give os væsentlig bedre forudsætninger for at komme i gang med at løse klimaudfordringen i Danmark fremover.
Det skal man selvfølgelig være med til, så derfor er vi positive over for lovforslaget.