Maja Panduro (S), 2011-03-18:
Til en start vil jeg også gerne byde den nye minister på området velkommen.
Sådan helt personligt glæder jeg mig i hvert fald over, at vi nu har fået en minister, som jeg tror vi kan være ret sikre på hverken slukker for mikrofoner eller løber væk fra dem.
Det mener jeg må være et positivt udgangspunkt for dialogen fremover.
Så til det alvorlige, og det er jo en meget, meget alvorlig sag, som vi diskuterer her i dag
For mens vi står her i salen, er der børn, der bliver ødelagt på vores asylcentre.
Det er ikke noget, vi tror; det er noget, vi ved.
Som det også er blevet nævnt mange gange her i salen i dag, fortæller sagkundskaben os jo, at livet på asylcentrene er direkte skadeligt og noget, som kommer til at skade skræmmende mange børn for resten af deres liv.
Røde Kors siger, at den maksimale opholdsperiode for en voksen på et asylcenter bør være 1 år, for selv for voksne kan det være skadeligt at opholde sig der, og derfor er det, at vi foreslår, at ½ år må være maksimum, hvis man er et barn.
Vi finder, at det er nødvendigt at ændre helt grundlæggende på de vilkår, som de her børn og deres familier lever under i Danmark, både mens deres ansøgning bliver behandlet, og i de tilfælde, hvor der er blevet givet afslag, men hvor hjemsendelse af den ene eller den anden grund ikke kan komme til at ske straks.
Derfor er det også, at en enig opposition, alle løsgængerne og tre nordatlantiske medlemmer i dag foreslår, at man som asylsøgende børnefamilie skal kunne flytte uden for asylcenterets mure efter ½ år, og at man skal kunne uddanne sig og arbejde uden for asylcentrene.
Det er, fordi vi vil, at opholdet i Danmark, uanset om det ikke skal være varigt, skal bygge folk op i stedet for at bryde folk med.
For det helt himmelråbende barokke ved den politik, som den her regering har ført, er jo, at ministerens forgænger i flere tilfælde endte med at måtte give humanitært ophold til nogle irakiske asylansøgere, ikke fordi de var personligt forfulgte, men på grund af nogle alvorlige psykoser, som de havde udviklet gennem for mange år på danske asylcentre.
Hvis nu vi i stedet formåede at bygge asylansøgerne op, kunne de her mennesker måske faktisk være vendt hjem.
Nu står vi så i stedet for med en gruppe af mennesker, som er så nedbrudte, at de ikke nogen sinde igen kommer til at få en stabil tilværelse, heller ikke selv om de nu har fået lov til at blive i Danmark.
Det er jo sådan helt rasmus modsat, også hvis ens mest brændende ønske er at få folk sendt hjem.
Derfor burde det at sørge for, at vi ikke ødelægger folk, men bygger dem op, når de er her, da være noget, som vi alle sammen havde en interesse i.
Jeg vil bare sige, at det jo ikke er det, det her handler om.
Med det forslag, vi kommer med her, ændrer vi ikke på reglerne for, hvornår man kan få asyl.
Vi ændrer heller ikke på reglerne for, hvornår man skal tvangshjemsendes.
Det, vi gerne vil, er at finde en ansvarlig og i virkeligheden også en pragmatisk løsning for de her mennesker, for vi tror på, at det er bedre, både for det danske samfund i virkeligheden og for hjemlandet – hvis det ender med, at folk skal smides ud –
og i særdeleshed selvfølgelig for de her børn, som det hele handler om, og som vi forhåbentlig alle sammen er meget, meget optaget af at tage bedre vare på.
Vi tror, at det er bedre for alle, at vi formår at opbygge folk i stedet for at bryde dem ned.
Derfor er det, at vi har fremsat det forslag til vedtagelse, som vi har, og altså ikke kan bakke op om det forslag til vedtagelse, som Venstres ordfører læste op.