Line Barfod (EL), 2010-04-09:
Slaveriet er jo desværre genopstået og er i voldsom stigning over hele verden.
I Europa er der flere hundrede tusind slaver lige her og nu, og antallet vokser.
Der er i den grad behov for, at vi griber langt hårdere ind, end vi har gjort hidtil, og der er behov for, at vi ser på, hvad det faktisk er for nogle forskellige muligheder, vi har.
Jeg var i går til møde i Stockholm i den arbejdsgruppe, som Østersøforsamlingen har nedsat for at prøve gøre noget ved problemet, og hvor jeg har fået den ære at blive formand.
Bl.a. var der en af eksperterne, der sagde: Ja, menneskehandel er et internationalt og grænseoverskridende problem, men vi bliver altså nødt til at sige, at selve udbytningen, selve overgrebene finder sted lige her i vores lokalmiljø.
For hvis vi kun fokuserer på, at det er et internationalt og grænseoverskridende problem, kommer vi for nemt til at lægge ansvaret over på de internationale organisationer og gøre det til noget meget stort og svært.
Det er det også, men det er også noget, der foregår lige her.
Lige hernede ikke langt fra Christiansborg foregår overgrebene, og det er lige her, vi har en mulighed for at gribe ind over for de overgreb.
Og derfor er det altså afgørende, at vi ikke kun taler om, hvad andre skal gøre, men snakker om, hvad det er, vi kan gøre for at stoppe de overgreb.
I Danmark er der altså – ud fra regeringens egne tal for, hvor mange ofre der er – bare inden for den del af slaveriet, menneskehandelen, som handler om prostitution, ca. 250 kvinder om året, og dermed kan man altså regne sig frem til, at det nok er omkring 250 voldtægter, der finder sted om dagen – lavt sat.
Det bør vi gribe ind over for.
Men det er i høj grad vores ansvar både, når der kommer noget fra Straffelovrådet, at se på, hvad de kommer med, og gennemføre det i lovgivningen, og også at få drøftelsen med politiet af, hvad der skal til.
Straffelovrådet kan ikke fortælle os, hvordan vi får politiet til at løfte bevisbyrden.
Det er os, der har ansvaret for at diskutere det med politiet og få dem til at tage den opgave alvorligt og få sagt, at vi ikke vil acceptere, at de overgreb finder sted, uden at man prøver at gøre en indsats for at stoppe dem.
Jeg tror altså, det her er afgørende, at man får nogle sager, hvor der er nogle mænd, der meget klart og tydeligt kommer til at stå som eksempler på, at det er strafbart, at det er voldtægt, og at det ikke er noget, man bare kan tillade sig at gøre.
Det tror jeg kan have en betydning, når vi fremover skal prøve at stoppe efterspørgslen, skal prøve at få mænd og de få kvinder, der måtte være som kunder, til at forstå, at de er med til at gøre, at der bliver ved med at komme slaver hertil, fordi de er med til at sikre, at overgrebene fortsætter, og at det, de foretager sig, er dybt moralsk forkert, og altså også er strafbart.
I forhold til ofrene er der så behov for en lang række andre indsatser.
Det kommer vi til at diskutere, når vi skal diskutere den nye handlingsplan, og vi diskuterer det også jævnligt med de forskellige ministre, der er ansvarlige for området.
Jeg vil bare lige slutte af med at sige lidt om det her med bevisbyrden, som så mange har været inde på.
For vi har en anden bestemmelse, som forslagsstillerne også peger på i bemærkningerne til forslaget, nemlig hæleri, hvor der kræves forsæt, ligesom der gøres til voldtægt, og der lykkes det altså meget ofte at løfte bevisbyrden for, at den, der har købt en stjålen ting, godt vidste eller anså det for overvejende sandsynligt, at den ting var stjålet, også selv om folk benægter det.
Og jeg har svært ved at forstå, hvorfor det samme ikke skulle kunne lade sig gøre i de her sager, især ud fra den viden, vi har, om, hvad en del af kunderne selv fortæller til politiet, på forskellige chatsider og i andre sammenhænge.
Så jeg tror på, at hvis vi får en fornuftig drøftelse med politiet, må det også kunne lade sig gøre at finde måder at løfte bevisbyrden i de her sager på.
Så jeg håber meget, at Straffelovrådet om ikke alt for længe kommer med nogle forslag til os om, hvordan vi kan få det her præciseret i straffeloven, og at der så kommer til at ske noget.