runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2008-03-12:
Jeg er glad for, at statsministeren siger, at min fremstilling er rigtig.
Han siger i hvert fald, at han kan bekræfte fremstillingen, men synes, at den burde have været lidt anderledes.
Desværre kan jeg ikke sige det samme om statsministerens fremstilling, for når statsministeren siger, at der vil være tale om en fifty-fifty-fordeling af olieindtægterne, er det jo forkert.
Danmark får ikke en eneste krone af de fremtidige olieindtægter, der vil komme som en del af det olieeventyr, som vi jo er mange der forventer vil komme på Grønland.
Vi får lov til at betale lidt mindre i bloktilskud, hvis det grønlandske samfund genererer rigtig, rigtig store indtægter fra olieindkomster, og allernådigst får vi lov til at slippe for at sende bloktilskud til Grønland, hvis de årlige indkomster er over 6 mia. kr. til det grønlandske samfund.
Kan statsministeren ikke bekræfte, at det er situationen?
Og mener statsministeren virkelig, at det er en fornuftig aftale for de danske skatteydere, som jo altså må finde sig i at skulle betale bloktilskud i alle de år, der går, indtil olieeventyret er en realitet, for så at se i øjnene, at når olieeventyret er der, får danske skatteydere ikke en eneste krone i tilbagebetaling af de mange kroner, vi jo har investeret ved i årevis at sende bloktilskud til Grønland?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-03-12:
Jeg vil gerne sige, at jeg er fuldstændig uenig i det, hr. Erik Fabrin er citeret for at have sagt, og jeg er fuldstændig uenig med hr. Carsten Hansen.
Selvfølgelig kan det lade sig gøre.
Der er en række kommuner, der sagtens kan få det her til at fungere på en fornuftig måde, og så kan alle andre også.
Jeg er faktisk lidt træt af den der klagesang, at hver eneste gang der skal findes snusfornuftige løsninger på tingene, så har Socialdemokrater og andre kun ét i hovedet: Flere penge, flere penge, flere penge!
Der er altid kun ét krav: Flere penge!
I stedet for at tænke nyt, tænke moderne, tænke konstruktivt og fremadrettet, så har man kun ét krav: Flere penge!
Sådan er det altid.
Og den sang deltager vi altså ikke i.
Vi har indgået en glimrende finanslovaftale, der er afsat penge til det her, og nu forhandler vi med kommunerne, og jeg er overbevist om, at vi nok skal finde fornuftige løsninger.
Carsten Hansen (S), 2008-03-12:
Jamen det var jo en ren tilståelsessag.
Statsministeren siger i regeringsgrundlaget, og den 27. februar siger statsministeren det også, at man ønsker at sætte en stopper for enkeltstående lukkedage, som er meget generende for forældrene, men beløbet, man har afsat, afskaffer ifølge statsministerens partifælle kun 0,8 lukkedage, det vil sige, at der altså er mere end tre lukkedage, der ikke bliver afskaffet.
Nu kan jeg så høre, at det er kommunerne, der skal finansiere statsministerens løfter i valgkampen, samtidig med at man pålægger dem en lang række andre initiativer.
Det kan jeg ganske enkelt ikke få til at hænge sammen på anden måde, end at kommunerne jo så skal punge ud med over 200 mio. kr. for at dække statsministerens valgløfter.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-03-12:
Jo, selvfølgelig kan det lade sig gøre, men som hr. Carsten Hansen ved, så er det her jo noget, der skal forhandles med kommunerne.
Det, der så er fremgangsmåden her, er, at vi her på Christiansborg i finanslovaftalen har afsat en pulje penge til det formål, og det skal nu forhandles med kommunerne.
Det er jo selvfølgelig klart, at kommunerne skruer sig op forud for sådan en forhandling, at de skærper deres forhandlingsposition.
Det er der ikke noget mærkeligt i, det er to parter, der skal mødes.
Jeg tror nok, det skal lade sig gøre at finde en fornuftig løsning.
Jeg synes, at kommunerne må have samme interesse som regeringen, nemlig at forældrene kan regne med, at deres børn bliver passet på almindelige hverdage.
Det er en uskik, som har bredt sig, at man holder lukkedage på almindelige hverdage.
Og det er bare det, vi gerne vil have.
Det er der nogle kommuner der kan køre, så kan alle andre kommuner også.
Carsten Hansen (S), 2008-03-12:
Jeg glæder mig på samme måde som hr. Morten Bødskov over, at statsministeren nu endelig efter 7 år er begyndt at tale om integration, men jeg vil godt tilbage til en række af regeringens løftebrud.
Jeg vil spørge lidt mere ind til lukkedagene, for jeg har også kigget i den pamflet, der hedder »Mulighedernes samfund«, nemlig regeringsprogrammet fra 2007, og i det står, at lukkedage på almindelige hverdage skal afskaffes.
Så vil jeg spørge, om statsministeren mener, at de 50 mio. kr., der nu er sat af i finansloven, kan garantere, at lukkedage på almindelige enkeltstående hverdage afskaffes.
I den forbindelse skal jeg citere statsministerens partifælle, hr. Erik Fabrin, som også er formand for KL, der siger, at det beløb, som er afsat til at afskaffe lukkedage i daginstitutioner, kun i gennemsnit rækker til 0,8 lukkedage.
Og når vi så ved, der i regeringens egne publikationer står, at der er mere end fire enkeltstående lukkedage i hver eneste daginstitution, så er det, jeg spørger mig selv: Hvordan kan talmagikeren hr. Anders Fogh Rasmussen få 0,8 lukkedage til at blive til fire?
Det er jo spændende, og det glæder jeg mig meget til at høre.
Eller er det noget, der godt kunne lade sig gøre før valget, men som man efter valget ikke har råd til, fordi man har givet skattelettelser?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-03-12:
Der er ikke tale om et løftebrud, ikke det fjerneste.
Det, regeringen lovede før valget i 2005, var at give mulighed for - det gav vi økonomisk mulighed for - at forældrebetalingen kunne sænkes fra 33 til 25 pct.
Nu indfører vi så en ny ordning, altså et nyt servicetilbud, som er, at børnefamilierne så overalt kan forvente at få en madordning, for vi deler ønsket om, at der er en sådan adgang til et sundt måltid mad i daginstitutionerne.
Så siger vi: Vi synes, at samfundets ressourcer skal bruges på den måde, at mennesker, der er i stand til at klare sig selv, velhavende familier, ikke skal have maden gratis af samfundet.
Samfundets midler skal bruges til de mennesker, der ikke har råd til at klare sig selv.
De, der godt kan klare sig selv, behøver ikke de tilskud fra samfundet.
Derfor synes vi, det er rimeligt, at forældrene, når deres barn får mad i daginstitutionen, må betale, når de har råd til at betale.
Ordningen er så samtidig sådan, at de, der ikke har råd til at betale, de, der har friplads i daginstitutionerne, slipper for at betale for maden.
Jeg må altså sige, at jeg slet ikke fatter, at en socialdemokrat, der ellers bryster sig af at gå ind for at hjælpe de svageste i samfundet, kan være imod en ordning, der i den grad tager hensyn til de socialt mest udsatte grupper i det danske samfund.
Morten Bødskov (S), 2008-03-12:
Jeg tror, at der sidder utrolig mange børnefamilier og ser det her og simpelt hen føler, at statsministeren taler sort.
Det, jeg spørger om, er: Er det ikke rigtigt, at den enkelte børnefamilie, som har et barn i en vuggestue, vil kunne opleve, at brugerbetalingen stiger for at have barnet i vuggestuen, og at den stigning skyldes, at regeringen har gjort det muligt, at kommunerne nu kan tage øget brugerbetaling for noget, som familierne faktisk får gratis i dag?
Det er jo det, der er tilfældet.
Det svarer statsministeren fuldstændig uden om.
Jeg synes bare, at man kan sige det åbent og ærligt: Jo, vi har sagt tidligere, at den gennemsnitlige forældrebetaling skulle være maksimalt 25 pct., som der står i regeringsgrundlaget.
Nu gør man det muligt for kommunerne at indføre brugerbetaling på madordninger, som op mod 80 pct. af alle vuggestuer i dag leverer gratis.
Det er da et løftebrud, der vil noget.
Så synes jeg, at det også ville klæde statsministeren at omtale socialdemokratiske forslag rigtigt, for sandheden er jo netop, at der dér er en meget klar forskel på det, regeringen har gjort, hvor det er øget brugerbetaling over for børnefamilierne, og på det, som Socialdemokraterne vil, for vi mente, at børn i daginstitutioner og vuggestuer skulle have adgang til et dagligt sundt måltid mad.
Det er det, der er forskellen.
Men statsministeren må bekræfte, at der her er tale om et løftebrud, som vil betyde, at børnefamilier vil blive pålagt øget brugerbetaling som følge af finansloven.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-03-12:
Jo, men som altid har hr. Kristian Thulesen Dahl styr på det faktuelle.
Det er i orden, ingen kritik af det.
Men jeg tror, det bygger på en forskellig politisk opfattelse af forholdet mellem Grønland og Danmark.
Min politiske opfattelse er, at den dag, hvor det grønlandske folk måtte ønske selvstændighed og er i stand til at klare sig selv økonomisk, er det det grønlandske folk, der træffer den beslutning.
Men omvendt kræver et sådant ønske formentlig, at Grønland kan klare sig selv økonomisk.
Derfor er mit udgangspunkt hele tiden, at det er fornuftigt at lave en ordning, hvor Danmark og Grønland deler råstofindtægterne lige over med halvdelen til hver, og den danske fordel af det er, at så kan vi spare på bloktilskuddet til Grønland.
Den dag, hvor Grønland så ikke længere behøver tilskud fra Danmark, er det op til Grønland selv at beslutte, hvad Grønlands fremtid skal være.
Og der er jo ikke nogen af os, der i dag ved, hvad det kommer til at gå ud på.
Min opfattelse er bare, at vi skal respektere det, der så er det grønlandske ønske.
Margrethe Vestager (RV), 2008-03-12:
Jeg har stadig det håb, at der er en liberal person inden i statsministeren, men det håb bliver lidt svækket, når statsministeren meget klart melder ud, at både 24-års-reglen og tilknytningskravet alene er tænkt som en antalsregulering.
Jeg mener, at statsministeren tidligere har talt meget varmt for den frihed, det er at være fri for tvang.
Det er helt afgørende for Det Radikale Venstre, at man som dansk statsborger ikke oplever sig tvunget ind i ægteskab eller i andre anliggender for den sags skyld, fordi vi er et socialliberalt parti.
Derfor synes jeg, det er lidt ærgerligt, at statsministeren på den måde fastholder de to regler.
Man kan egentlig godt et eller andet sted forstå, man har indført det, hvis intentionen var at forebygge tvang, og hvis det havde virket, men det er så en anden diskussion.
Men jeg forstår nu, at det udelukkende er et antalsspørgsmål, som gør, at de to regler skal fastholdes.
Jeg synes, at det ellers har været meget konstruktivt at se, at regeringen har taget den radikale idé op om at lave et egentligt forbud mod tvang, at sørge for, at det direkte i vores straffelov står, at det er forbudt med tvangsægteskaber, og at det er strafbart med tvangsægteskaber, fordi det er frihedsrettigheden, der bliver knægtet, og det er det, der er det væsentlige.
Det andet, som jeg synes har været vigtigt, og det, som jeg også troede der var et værdifællesskab om, var, at vi kan se fremskridt for vores handlingsplan mod æreskriminalitet, som for os at se også er det meget væsentlige i integrationen, nemlig at man klart siger, at æreskriminalitet ikke hører til i det danske samfund.
Via satspuljen er en række af vores initiativer blevet finansieret.
Sidst, men ikke mindst i den her række af forslag, der siger noget om, hvad det er for nogle værdier, vi hylder, vil jeg også nævne inspirationen til fribyer.
Derfor skal jeg bare afslutningsvis i den her række af værdipolitiske inspirationer, som Det Radikale Venstre har givet, spørge om, hvor statsministeren står i forsøget på at rejse sag mod Hizb-ut-Tahrir, og om den mistanke, som vi i hvert fald har, om grundlovsbrud på grund af opfordring til vold indirekte eller direkte.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-03-12:
Jeg vil gerne sige til fru Margrethe Vestager, at jeg så absolut deler ønsket om at få bredest mulige flertal, også når det gælder integrationspolitikken.
Og jeg vil også kvittere positivt for radikal medvirken på netop de områder, som fru Margrethe Vestager anfører.
En indsats mod bl.a. social nedsmeltning i ghettoer er utrolig vigtig, og den aftale, vi lavede, om anvendelse af midler fra Landsbyggefonden er i den henseende meget, meget værdifuld for at forebygge den type boligsociale problemer.
Men omvendt er det også et eksempel på, at man sagtens kan etablere det brede samarbejde punkt for punkt på en række områder, og jeg har i dag præsenteret en række elementer i det, regeringen har gang i og vil sætte gang i, og vi ønsker da bestemt, at det bredest mulige flertal står bag.
Og der er ikke nogen, der på forhånd er udelukket.
Det, jeg blot har ønsket at slå fast, er, at hvis vi skal gøre en vellykket integrationsindsats i Danmark, er vi nødt til at se på antallet, der kommer hertil.
Og der ved jeg godt, at fru Margrethe Vestager og jeg traditionelt er uenige, men vi mener i regeringen, at det har betydning for integrationen, hvor mange der kommer hertil.
For det, der gik galt i 1990'erne, da fru Margrethe Vestagers parti havde medansvar, var jo, at der kom alt for mange hertil.
Kommunerne blev løbet over ende, borgmestrene kom med nødråb, for de kunne slet ikke overkomme at skaffe arbejde, skaffe uddannelse, skaffe boliger til de mange udlændinge, der kom hertil via familiesammenføringsreglerne, udlændinge, som ikke havde kvalifikationer til at klare sig på det danske arbejdsmarked.
Der er det, vi siger, at forudsætningen for at have kræfter til at gøre noget godt for integrationen er altså, at vi får dæmpet tilstrømningen og holdt den på det lave niveau, vi nu er kommet ned på.
Det er derfor, vi siger, at antallet hænger sammen med integrationen, og derfor skal vi holde fast i den stramme udlændingepolitik, når det gælder familiesammenføring.
Margrethe Vestager (RV), 2008-03-12:
Sådan som debatten har udviklet sig herhjemme, må man sige, at integrationsområdet også trænger sig på som et sted, hvor vi godt kunne have brug for, at alle Folketingets partier trak på samme hammel.
Derfor undrer det mig, at det første, statsministeren gør i den debat, er at stille ultimative krav for at deltage i den, nemlig at SF skal acceptere 24-års-reglen og tilknytningskravet for at være en relevant forhandlingspartner i det møde.
Når det undrer mig, er det jo, fordi Det Radikale Venstre har haft et - synes jeg - udmærket samarbejde med Venstre og Konservative og Dansk Folkeparti på områder, som påvirker integrationen.
Jeg tænker på forliget om Landsbyggefonden, hvor vi sammen har sikret en finansiering af 1,6 mia. kr. over 4 år til at løfte problemramte områder, så der bliver mere attraktive steder at bo.
Det tror jeg er meget væsentligt for integrationen, nemlig at de områder, som vi i dag betegner som ghettoer, bliver løftet, bliver attraktive, bliver steder, man gerne vil bo.
Det er det ene eksempel.
Det andet eksempel, hvor jeg også synes vi har haft et udmærket samarbejde på udlændingepolitikken, er det nye forlig i jobplanen om greencard, som også sender nogle meget tydelige signaler også om forventningen til, hvordan folk bliver budt velkommen: De bliver integreret, får deres børn i skole, de kan henvende sig til kommunen på deres sprog.
Altså udmærkede, konstruktive, handlingsorienterede måder at gå til det på.
Jeg opdagede i hvert fald ikke undervejs, at vi skrev under på noget, som vi er imod, og derfor synes jeg, det ville være mere oplagt for statsministeren at invitere SF og Socialdemokratiet til f.eks. at tilslutte sig de to forlig og så lade det være begyndelsen på et godt samarbejde om integrationspolitikken.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-03-12:
Nej, selvfølgelig kan man ikke gøre, som man vil.
Det er jo netop de relevante myndigheder, der træffer beslutning om, hvad der skal ske, hvis reglerne ikke bliver fulgt, og sådan er det også i den her sag.
Det er ikke noget, jeg blander mig i eller skal blande mig i som statsminister.
Men jeg sidder så tilbage med en undren over, hvad det er, fru Pernille Frahm er så bange for ved Bent Jensens forskning.
Altså, man sidder tilbage med en fornemmelse af, at der er noget, som fru Pernille Frahm ikke har lyst til der skal forskes i, bores i, offentliggøres.
Jeg kan jo ikke vide, hvad det er, men jeg sidder tilbage med en fornemmelse af, at fru Pernille Frahm er bekymret over det forskningsarbejde, som Bent Jensen præsterer.
Det er lidt uforståeligt, hvad det er, fru Pernille Frahm ikke vil have frem.
Pernille Frahm (SF), 2008-03-12:
Når jeg spørger statsministeren, er det jo, fordi Bent Jensen har søgt gennem Statsministeriet og Statsministeriet har hjulpet til med at sikre, at Bent Jensen fik arkivadgangen.
På en eller anden måde falder problemet jo tilbage på Statsministeriet, for Statsministeriet har ligesom legitimeret, at manden skulle have adgangen og alt det her.
Det kunne der være en rimelig grund til, netop ud fra det som statsministeren sagde lige før om vidtgående adgang i forskningsøjemed.
Det kan næsten ikke siges tydeligere, end det her er sagt fra Justitsministeriet side, fra statsministerens gode ministerkollegas side med hensyn til de regler for arkivadgang, der er udstukket.
Og andre steder i redegørelsen kan man se, at de er blevet udstukket flere gange; de er blevet understreget, de er blevet læst højt, de er næsten blevet skåret ud i tynde, tynde skiver, så der ikke er tvivl om, hvor begrænsningerne er.
Når det nu står så tydeligt i det her brev til Bent Jensen, at reglerne klart er overtrådt og groft tilsidesat, synes statsministeren så ikke, at det skal have nogle konsekvenser?
Det er jo en præcedens, statsministeren på den måde er ved at skabe.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-03-12:
Det er jo op til de pågældende myndigheder at træffe beslutning om, hvorledes arkivadgangen så skal forvaltes.
Det er de pågældende arkivmyndigheder, der tager stilling til, om reglerne er overholdt.
Det er ikke noget, jeg blander mig i eller skal blande mig i som statsminister.
Pernille Frahm (SF), 2008-03-12:
Jeg er sådan set meget glad for tilkendegivelsen af, at der skal være vidtgående arkivadgang.
Jeg kan f.eks. fortælle statsministeren, at jeg selv har søgt om at få arkivadgang til mine egne forhold og ikke har kunnet få det.
Og der er mange andre danskere, der har præcis samme oplevelse som mig.
Vi kan ikke engang få at vide, om der er noget at få adgang til.
Det er en anden historie.
Den sag, jeg spørger til, er statsministeren faktisk dybt involveret i.
Det drejer sig nemlig om en forsker, Bent Jensen, som statsministeren selv har været med til at sikre fik bevilget adgang til PET's arkiver.
Han fik her i vinter en redegørelse fra Justitsministeriet, hvori der står - og jeg læser højt: Justitsministeriet finder på baggrund af det, der er anført under punkt 4 og punkt 5, at De ved dels at have videregivet oplysninger fra klassificerede dokumenter, dels uberettiget at have videregivet fortrolige personoplysninger har tilsidesat vilkårene for Deres arkivadgang samt det tavshedspålæg, De modtog.
Når nu det er Justitsministeriets vurdering og Politiets Efterretningstjenestes vurdering, synes jeg, at statsministeren burde kunne fortælle mig, hvilke konsekvenser det burde have, for det er jo en sag, som statsministeren selv - som statsminister - er dybt involveret i, ved at arkivadgangen er søgt gennem Statsministeriet.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-03-12:
Fru Pernille Frahm har jo fuldstændig ret i, at det er et særdeles specifikt spørgsmål, som man kun kan besvare ved at tage stilling til en helt konkret sag, som jeg ikke har kendskab til.
Jeg går jo som en selvfølge ud fra, at de, der får bevilget arkivadgang, også overholder de regler, der gælder for en sådan arkivadgang.
I øvrigt har jeg som udgangspunkt den holdning, at der af hensyn til historieskrivningen bør være en så vidtgående arkivadgang som muligt, når vi taler om historiske forhold, der bør afdækkes i samfundets interesse.
Men jeg er ikke i stand til at tage stilling til en konkret sag, jeg slet ikke kender baggrunden for.
Pernille Frahm (SF), 2008-03-12:
Ja tak.
Jeg har længe prøvet at få fat i statsministeren vedrørende en bestemt sag, og jeg har faktisk haft nogle spørgsmål liggende i ganske lang tid i håb om, at statsministeren havde tid til at komme forbi i spørgetiden.
Men det er ikke rigtig lykkedes, så derfor må jeg gribe chancen nu i spørgetimen, vel vidende at spørgetimen ikke giver samme mulighed for at få uddybet en sag som spørgetiden.
Jeg må så også prøve på en lidt anden måde, fordi statsministeren ikke har haft samme mulighed for at forberede sig, i hvert fald formelt set, som når vi har spørgsmål i spørgetiden.
Men det drejer sig om aktindsigt.
Det drejer sig om arkivadgang.
Lad os lege en lille leg.
Den går ud på, at f.eks. jeg havde fået adgang til efterretningstjenestens arkiver, PET's arkiver, under forudsætning af, at jeg overholdt en skærpet fortrolighedspligt og tavshedspligt.
Hvis nu det blev konstateret, at jeg groft havde brudt den, at det ville være både Politiets Efterretningstjenestes og Justitsministeriets vurdering, at jeg groft havde brudt den, groft havde overtrådt den og tilsidesat den, er det så statsministerens opfattelse, at jeg skal blive ved med at have arkivadgang?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2008-03-12:
Jeg er godt opmærksom på Dansk Folkepartis forslag om at give pengene til Grønland som et rente- og afdragsfrit lån.
Men jeg synes ærlig talt, at når Grønland er en del af det danske rigsfællesskab, så er udgangspunktet, at man ikke giver lån.
Det var noget andet, hvis Grønland var et selvstændigt land, så kunne man jo overveje at give tingene som lån, men når Grønland er en del af rigsfællesskabet og ønsker at være en del af rigsfællesskabet for nuværende, så synes jeg, det er mest fair, også de historiske forbindelser taget i betragtning, der har været mellem Grønland og Danmark, at vi da giver pengene som et bloktilskud.
For så vidt angår proceduren, vil jeg sige, at regeringen ikke blander sig i Selvstyrekommissionens arbejde.
Vi mener, det er op til Selvstyrekommissionen selv at træffe beslutning om, hvornår den vil afslutte sit arbejde.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2008-03-12:
Jeg kan fuldt ud bekræfte, at det ikke vil være sådan, at Dansk Folkeparti vil foreslå, at vi sender flåden af sted.
Det siger sig selv, og det er vi fuldstændig enige om.
Det er også derfor, at vi har foreslået, at de bloktilskud, vi så sender af sted til vores grønlandske venner, indtil olieeventyret er der, bliver konteret som rente- og afdragsfrie lån, for så kan Grønland opretholde det leveniveau, som bloktilskuddet giver mulighed for, men vi sikrer, at danske skatteydere, som sender 3,2 mia. kr. af sted hvert år, også får en fair andel tilbage - altså tilbagebetaling af bloktilskud - når olieeventyret er en realitet, hvis grønlænderne så vælger at udråbe Grønland som et selvstændigt land.
Så det kan man jo sagtens løse.
Derfor skal mit afsluttende spørgsmål til statsministeren her blot være, om statsministeren er bekendt med eller vil gøre sig bekendt med, at Grønlandsudvalget - altså det udvalg her i Folketinget, der arbejder med de her ting - har planlagt en høring den 28. maj om nogle af de udestående spørgsmål, der er i forbindelse med kommissionens arbejde, og om han på den baggrund vil være med til at arbejde for, at kommissionen først afslutter sit arbejde, når den høring har været afholdt, så vi kan få en ordentlig, dybdegående vurdering af de udestående spørgsmål, der stadig resterer, få den politiske drøftelse, der skal til, inden kommissionen afslutter sit arbejde.
Vores frygt er jo, at man skynder sig, at man forcerer arbejdet i kommissionen for at få en hurtig konklusion, før alt for mange blander sig i den her debat, og så kommer der en høring efterfølgende her i Folketinget om lige præcis de her spørgsmål uden rigtig nogen nytte, for så er partierne låst fast.
Kan statsministeren se en fælles interesse i - med de politiske uenigheder, der helt givet er på det her område - at sige, at den høring må afholdes først, og at man så efterfølgende kan lave kommissionens arbejde færdigt?