Eva Kjer Hansen (V), 2009-10-29:
Der var mange forskellige bemærkninger fra ordførernes side.
Jeg må dog sige, at den mest besynderlige argumentation for at sige nej til det her lovforslag synes jeg vi har oplevet fra Socialdemokraternes side.
Vi hørte en ordfører, der klart sagde, at det gjaldt om at have et dansk landbrug, der kunne overleve i den internationale konkurrence, og at vi skulle have et dansk landbrug, som kunne være økonomisk bæredygtigt og være leveringsdygtigt i løsninger på miljø- og dyrevelfærdsområdet.
Det er jeg faktisk fuldstændig enig i.
Men så kræver det jo også, at man er parat til at give landbruget et råderum, så man kan klare sig i lige præcis den globale konkurrence og kan være leveringsdygtig i miljø- og dyrevelfærdsmæssige løsninger, hvilket jeg i øvrigt mener dansk landbrug allerede er i dag.
Og når jeg har fremsat det her lovforslag, taget initiativ til, at vi skulle modernisere landbrugsloven, er det jo lige præcis for at give nogle muligheder i dansk landbrug, give en fleksibilitet og også give et økonomisk råderum, ved at andre kan investere i landbruget, så man kan leve op til de krav, som vi stiller fra Folketingets side.
Fru Julie Skovsby talte om livet på landet, og hvad det nu ville have af konsekvenser for livet på landet.
Der synes jeg, det er vigtigt at kommentere bopælspligten, som mange har været inde på.
Det er rigtigt, at vi går fra en personlig bopælspligt over til upersonlig bopælspligt.
Men det er jo en konsekvens af, at der bliver mulighed for at drive landbruget på andre måder, at vi altså giver mere plads til selskabsdannelser end det, der er i dag.
For konstruktionen er jo velkendt, vi har selskaber, der driver landbrug i dag, og det bliver der så bedre mulighed for, dog på den måde, at landmanden fortsat skal have bestemmende indflydelse.
Det vil jeg gerne vende tilbage til.
Som en konsekvens af det må det være en upersonlig bopælspligt, vi taler om.
Men jeg synes, det har været vigtigt at fastholde bopælspligten.
Vi har oven i købet foreslået den udvidet til at være 10 år mod de 8 år i dag, og det er jo netop for at være med til at sikre, at der er liv på landet.
Men der er jeg nødt til at sige til fru Julie Skovsby, at den helt afgørende forudsætning for liv ude på landet jo er, at der er basis for at drive virksomhed, at der er nogle arbejdspladser, at der er noget at komme efter ude på landet.
Derfor handler det om, at vi laver nogle rammer for landbrugsproduktionen i Danmark, som gør, at den overhovedet kan eksistere, og at den vil være der i årene fremover.
Derfor mener jeg, det er afgørende, vi nu bryder med de strukturelle begrænsninger, der har været hidtil i landbrugsloven.
Apropos diskussionerne fra hele eftermiddagen handler det i øvrigt også om, at vi også sikrer noget rentabilitet i landbruget, så det overhovedet kan hænge sammen.
Så jeg må sige, at jeg synes, det er besynderligt, at man med de ønsker, man i øvrigt har til dansk landbrug, så vælger at stemme imod.
For hr. Kristen Touborg er det blevet til, at det handler om grundlæggende værdier, og jeg kan forstå, at det først og fremmest har med selvejet at gøre.
Man kan selvfølgelig have de der synspunkter om, at man synes, det er vigtigt med selvejet.
Der vil jeg så understrege, at det, vi jo ændrer nu, er den der beskyttelse af selvejet, ved at vi åbner op for, at der nu også kan være selskabskonstruktioner, og ved at der kan komme kapitaltilførsel udefra.
Men de, der gerne vil eje gården selv, kan selvfølgelig fortsat gøre det.
Når jeg har været optaget af at åbne op for bedre mulighed for selskabskonstruktioner, handler det om, at det kræver enorme investeringer, hvis man skal erhverve et moderne dansk landbrug i dag.
Det er meget store beløb, det er en meget stor investering, der skal finansieres, og vi kan også se problemerne ved generationsskifte og lignende.
Vi kan selvfølgelig have den uenighed om, hvorvidt vi skal beskytte selvejet eller ej, men der må jeg bare sige, at landbrugets selveje er så atypisk i forhold til andre erhverv.
Der hvor jeg synes, det er lidt underligt at høre hr. Kristen Touborg føre et kraftigt forsvar for at fastholde de restriktioner, der er i dag, er i den der diskussion om, hvornår der er stordriftsfordele, og hvornår der ikke er.
Det synes jeg jo ikke er noget, vi politikere skal afgøre, det synes jeg den enkelte landmand skal have mulighed for at afgøre.
Det må være landmanden, der tilrettelægger sin produktion på en måde, som han nu finder mest hensigtsmæssig, i forhold til størrelse, i forhold til økologi eller konventionelt, eller hvad det nu er, der spiller ind.
Vi stiller så nogle skrappe krav til, under hvilke betingelser den produktion må foregå i forhold til miljø, i forhold til dyrevelfærd, og hvad vi tidligere har diskuteret i dag.
Men det kan da ikke være rigtigt, at det skal være os, der skal gå ind og regulere, hvor stort et areal man skal eje, hvor mange jorde man må drive osv.
Det er det, vi gør op med nu, men vi fastholder jo strikse og i de kommende år strammere krav til, hvordan produktionen kan foregå.
Så er der flere, der har været inde på fortrinsstillingen og synes, det er problematisk, at der ikke er en ret til fortrinsstilling med i lovforslaget.
Når jeg har taget det ud, skyldes det to ting.
Den ene er, at vi jo har fjernet mange af de begrænsninger, der er i den eksisterende lov, bl.a. afstandskrav, som kunne være en væsentlig faktor for, at der er behov for en fortrinsstilling.
Det andet er vores undersøgelse af, hvordan fortrinsstillingen så har virket i praksis, og der kan vi se, at der har været rigtig mange sager, men meget få afgørelser, hvor fortrinsstillingen egentlig er kommet til udtryk.
Så når man undersøger, hvordan fortrinsstillingen har virket i praksis, er der altså ikke nogen grund til at opretholde den.
Derfor er den taget ud af lovforslaget.
Men som bl.a. nogle ordførere har været inde på i dag, og jeg ved også, at Landbrug & Fødevarer har påpeget det her og har en stor diskussion,
er der et ønske om at afdække, hvorvidt vi i en eller anden form kunne bevare en fortrinsstilling.
Jeg har derfor bedt mine embedsmænd om sammen med folkene ovre i Landbrug & Fødevarer at prøve at se på, hvordan vi kunne lave en model, der så skal være mere enkel og mere til at have med at gøre i forhold til den i dag, og hvor vi altså forhåbentlig kan komme uden om de problemstillinger, der har været ved den gældende model, men alligevel finde en løsning, der kunne imødekomme nogle af de mindre, der måtte have problemer.
Det arbejde er allerede sat i værk, og jeg håber så, at de kan finde en eller anden model for, hvordan det kan fungere.
Men som sagt skal den være enklere og administrativt lettere at håndtere end i dag, og eventuelt skal vi også se, om ikke fortrinsstillingen simpelt hen kan søges afklaret, sideløbende med at man forbereder salget af ejendommen.
Igen gælder det, at det ikke bliver en langstrakt proces, men noget, der hurtigt kan overstås.
Men det vil jeg vende tilbage til udvalget med oplysninger om, når de gode folk har revet sig i håret og fundet nogle forslag til, hvordan vi kan lave en bedre fortrinsstilling end den, vi har i dag.
Så skal jeg sige til fru Lone Dybkjær vedrørende det her med, at vi ikke har gjort mere ud af, hvad konsekvenserne er: I forhold til miljø, i forhold til natur opretholder vi fuldt ud de krav, der er, og vi skærper dem oven i købet over årene med de ambitioner, vi har i forhold til mere bæredygtighed i landbrugsproduktionen.
Hvis vi så skulle se på, hvordan ejerforholdene bliver, hvordan størrelserne bliver osv., vil jeg sige, at det er ualmindelig svært at gisne om.
Lige nu må jeg også sige, det kan være svært at se, hvilke interesser der vil være i det at investere i et landbrug, der har en meget stor gæld, og som har meget svært ved overhovedet at få rentabilitet i ejendommen.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi åbner op for, at mulighederne er der, og forhåbentlig vil der være interesse for det, fordi man kan se, at der er en fremtid for dansk landbrug.
Bopælspligten har jeg svaret på, og jeg tror sådan set, jeg har været omkring de mest relevante emner i forhold til bemærkningerne fra ordførernes side.
Men det, der altså er motivationen fra min side, er, at vi er nødt til at sikre, at der er råderum til udvikling inden for landbrugssektoren, vi er nødt til at sørge for, at landmanden har mulighed for at tilrettelægge sin drift, så han kan få det til at hænge sammen og på de vilkår, som han ønsker, og i det hele taget har vi brug for at give mulighed for, at der netop også kan komme en kapitaltilførsel udefra.
Vi ønsker en moderne landbrugslov, hvor vi sørger for, at effekten på, påvirkningen af natur og miljø netop reguleres i miljølovgivningen, hvor det hører hjemme.