Kristian Thulesen Dahl (DF), 2008-04-16:
Det, hr. Morten Helveg Petersen siger, er forkert.
Man skal ikke spare på driften, tværtimod.
I forhold til den aftale, der blev indgået i sommer, har kommunerne fået lov til at bruge væsentlig flere penge.
De har jo lagt budgetter, der er væsentlig over det, man aftalte i sommer.
Der har man så sagt: O.k., men vil I så ikke godt holde de budgetter, I nu har lagt?
Jeg mener ikke, at det er den største spændetrøje, man kan trække ned over nogen, at de budgetter, de selv helt frivilligt har lagt, og som i øvrigt er langt over det, de selv havde aftalt de måtte bruge af penge, skal de så også holde.
Så er der den der anlægsdiskussion: Var det med i aftalen eller ej?
Nej, men det handler om samfundsøkonomi.
Det var derfor, jeg sagde til hr. Morten Helveg Petersen, at jeg tror, vi er enige om, at man skal kunne styre den samlede samfundsøkonomi, og en stor del af den økonomi ligger også ude i kommunerne.
Derfor er der vel noget ræson i at sige, at der nu ikke lige er plads til at sprøjte en hel masse nye milliarder ud i anlægsinvesteringer lige i en højkonjunktur.
Og så siger man: Vil I så ikke godt holde de budgetter, I har lagt for jeres egne anlæg?
Det er jo egentlig det, man siger.
Jeg må så sige, at jeg i den praktiske verden – jeg har jo fordelen af, at jeg dels kan være med til at bestemme derovre, dels selv skal være med til at udføre de slyngelstreger, jeg har vedtaget her – befinder mig ovre på den anden side af bordet og skal være med til at udmønte det, og det er i virkeligheden ikke noget stort problem.
Det bliver gjort til et stort problem herinde af politiske årsager, men det er det ikke ude i den virkelige verden.
Allerførst kan jeg jo sige, at det er lidt usædvanligt, at vi tredjebehandler et finanslovforslag på det her tidspunkt af året.
Bedre sent end aldrig
kan man sige, men det er godt, at vi nu får en egentlig finanslov at styre efter, når vi bruger statens mange penge, og ikke en midlertidig tillægsbevillingslov, som det jo har været indtil nu.
Det næste, jeg vil sige, er en tak til regeringen for et fornuftigt samarbejde i forhold til at få lavet et finanslovforlig for 2008.
Vi synes, at det også med en ny finansminister på posten er gået ganske godt.
Vi har haft nogle gode forhandlinger, der jo også har resulteret i en lang række gode aftaler til gavn for en masse mennesker i Danmark, som vil opleve nogle forbedringer rundtomkring som følge af den her finanslov.
Jeg noterede mig, at finansministeren ved præsentationen af finanslovforslaget sagde, at det skulle være fornuftens finanslov, og det har vi så i al beskedenhed forsøgt at hjælpe til med at det så kunne blive.
For der var nogle steder, hvor vi syntes at regeringens forslag bestemt kunne forbedres.
Så vil jeg sige, at nu er vi så i forhold til debatten her i salen kommet lidt tilbage på sporet.
Under førstebehandlingen havde jeg det problem, at Venstres ordfører ikke kun var jubeloptimist, men også havde et lidt kritisk syn på, hvordan udviklingen var i dansk økonomi, og det forstyrrede jo billedet lidt, i forhold til hvordan jeg skulle gribe min ordførertale an.
Nu er vi kommet tilbage på sporet.
Vi har oplevet Venstres finansordfører, hr. Peter Christensen, aflevere en tale om, at stort set alt er fantastisk godt.
Så har vi efterfølgende hørt en tale af den socialdemokratiske finansordfører, hr. Morten Bødskov, om, at alt er rent forfærdeligt, og at det er fiaskoer og tåbeligt, hvad der foregår.
Og så kommer Dansk Folkepartis finansordfører i al beskedenhed og kan fortælle lidt om virkelighedens verden.
Virkelighedens verden er jo lige præcis midtimellem.
Vi står i en verden, hvor der hele tiden er en masse problemer og en masse udfordringer, vi skal håndtere; der opstår nye problemer, og der er gammelkendte problemer, som vi skal have løst bedre, end vi har gjort hidtil.
Men der er også en masse solstrålehistorier, f.eks. om en masse offentligt ansatte, der gør et fantastisk godt arbejde med at hjælpe mange af vores borgere, der har behov for hjælp; en masse ansatte i den private sektor, der knokler hver eneste dag fra morgen til aften med at producere en masse gode varer for Danmark, som vi kan sælge til udlandet og tjene penge på, hvilket kan gøre, at vi kan have en fornuftig velfærd.
Der er en masse solstrålehistorier om en masse mennesker, der gør noget for hinanden, som sikrer, at Velfærdsdanmark fungerer.
Det er virkeligheden.
Det er jo så også illustreret i finanslovforslaget, som det ligger nu, at der er en masse områder, hvor det går godt, men så er der en masse områder, hvor vi kan gøre tingene bedre.
Og det bringer mig frem til det næste.
Vi har jo desværre set en udvikling, hvor bandekriminaliteten har floreret rundtomkring i gaderne; vi har oplevet perioder, hvor biler er blevet brændt af og containere sat i brand; vi har set, at storebrødre har brugt lillebrødre som nogle, der skulle udføre de kriminelle gerninger for dem, for var man under den kriminelle lavalder, var det nemmere at slippe for at blive sanktioneret efterfølgende og stillet til ansvar for det, man havde gjort; vi har set forældre ikke tage tilstrækkelig hårdt fat i nakken på deres børn, når børnene lavede skarnsstreger osv. osv.
Det er alt sammen noget, der skaber en større grad af utryghed i det danske samfund.
Vi har i årtier haft en indvandring, der desværre har skabt en befolkningssammensætning i store dele af vort land, hvor problemerne i den grad er eskaleret.
Med den her finanslov satte vi os for at sige, at det skal vi også bruge en del af vores kræfter på at få gjort noget ved.
Vi forlangte en tryghedspakke, og vi kan med glæde konstatere, at selv om der jo ikke står alt det i den tryghedspakke, som vi kunne ønske os vi kunne godt have ønsket os en endnu strammere linje mange steder - er der mange positive elementer i den.
Noget af det allervigtigste er at få bekæmpet den ungdomskriminalitet, vi ser.
Det handler dels om at få den frem i lyset, dels at få den opklaret, men det handler jo også om at have nogle redskaber, der gør, at vi kan sætte ind over for den.
Det handler jo både om de unges eget ansvar, i forhold til hvornår man kan sætte de unge til ansvar for de kriminelle gerninger, de laver, og det handler om forældrenes ansvar.
Hvordan kan vi sikre, at forældrene i højere grad bærer et ansvar for det, ungerne render rundt og laver af unoder i gaderne?
Det handler om, at vi, når vi så har fået fat i de kriminelle, har steder at anbringe dem, så de får en straf.
Og det gælder, uanset om det er en almindelig sikret institution for kriminelle unge, eller det er egentlige fængselspladser, der er tale om, for at kriminelle unge selvfølgelig også mærker en sanktion i forhold til det, de gør.
I finanslovforslaget er der en række initiativer, der skal forbedre vores muligheder for at handle her.
Det er der mange der diskuterer ud fra en sådan lidt fintfølende opfattelse af, om vi nu kan det i et retssamfund, og at man jo også skal kunne gå omkring uden at blive overvåget for meget osv.
Men helt ærligt, vi tror på, at rigtig, rigtig mange danskere er glade for, at vi i forbindelse med de udsatte steder, hvor der er mange problemer, i højere grad siger til folk, at hvis der sker noget her, så bliver de videoovervåget.
Det har en præventiv effekt, at man ved, at man nemmere kan blive snuppet, hvis man begår en kriminel gerning.
Men det har jo også en god effekt for de mennesker - måske ældre medborgere - der færdes netop de steder.
Det sættes der yderligere ressourcer af til i finanslovforslaget, og det har været vigtigt for os.
Det har også været vigtigt for os, at politiet råder over det materiel, der er nødvendigt for at gøre det, de skal.
Vi har sikret, at der er flere penge til rådighed for politiet, hvis de vurderer, at de har behov for yderligere materiel til at bekæmpe den kriminalitet, der foregår -
Det er jo særlig vigtigt, i lyset af at København næste sommer skal være vært ved en stor international miljøkonference, og vi kan frygte, at der er nogle, der vil misbruge den situation til at lave ballade.
Der er det vigtigt, at vi i tide har givet politiet de arbejdsredskaber, der skal til, for at de kan gøre det, de skal gøre for at sikre fred og ro - for Københavns borgere, men i det hele taget i det danske samfund.
Jeg kan jo ikke gennemgå alle de punkter, der er i finanslovaftalen, som skal sørge for, at tingene fungerer bedre, og skabe større tryghed,
men jeg vil gerne henlede opmærksomheden specielt på det her punkt, fordi vi også ved førstebehandlingen sagde, at det her var en af de afgørende ting for os at få adresseret i forbindelse med finanslovforhandlingerne.
Det andet hovedpunkt, jeg vil sige noget om, handler om social- og sundhedspolitik.
For os er det jo vigtigt, når vi taler socialpolitik, at vores ældre medborgere har nogle gode vilkår.
Vi har sagt, at det at sørge for, at vores ældre har gode vilkår, handler om to ting.
Så i takt med at de pensionister, der har det økonomisk dårligst, kan se, at andre mennesker får del i, at det går bedre for Danmark, at vi tjener flere penge, at folk får højere lønninger, er det vigtigt, at de pensionister også kan se, at de får en forbedring.
Vi har jo haft den glæde at kunne se, at den ældrecheck, som vi fik igennem for nogle år siden og fik permanentgjort, er blevet stadig større.
Og det har været et arbejde år for år for Dansk Folkeparti at sikre, at ældrechecken løbende er blevet forbedret til en højere og højere ydelse.
Det, vi gør med den her finanslov, er, at vi vedtager, at ældrechecken, som i dag er på 7.600 kr. før skat - et lille positivt bidrag til de pensionister, der har mindst, men for dem, der har mindst, er det jo et vigtigt bidrag - hæver vi fra disse 7.600 kr. før skat til 10.000 kr., næste gang ældrechecken bliver udbetalt, og det er jo i januar måned, at den næste gang udbetales.
Det har været vigtigt for os at få det på plads med den her finanslov, så vi kan sige, at nu er det på plads forud for de forhandlinger, der jo kommer om ganske få måneder om en ny finanslov for 2009; at vi allerede nu har sikret, at næste gang ældrechecken udbetales, sker det på det her forhøjede grundlag.
Det, vi kan notere med tilfredshed, er jo så, at lige præcis de 10.000 kr. før skat, som ældrechecken nu er kommet op på, var det, Ældre Sagen havde i sit forslag om en ældrecheck for år tilbage, før vi politikere indførte den.
Det var lige præcis det, de foreslog at vi politikere burde indføre.
Og det er nu indfriet med den ældrecheck, som vi får igennem med den her finanslov, og det har selvfølgelig været vigtigt for os.
Samtidig ligger der i forhold til ældrechecken en lille forbedring, da vi jo i forbindelse med arbejdet med at skaffe flere ud på arbejdsmarkedet har sikret, at de folkepensionister, som ønsker det og har mulighed for at bruge nogle timer på arbejdsmarkedet, ikke bliver modregnet for de første 30.000 kr., de tjener.
Det har været et lille bidrag, der jo også har en afsmittende effekt på ældrechecken.
Det gør, at flere kan modtage ældrecheck, fordi man så ikke modregner i den første arbejdsindkomst.
Så det er også et lille positivt bidrag i forhold til, at flere får del i ældrechecken og den ydelse, der ligger i det.
Der er kvalitetsreformen, hvor der jo sættes nogle penge af.
Der ligger f.eks. en investering på 3 mia. kr. i at forbedre arbejdsmulighederne f.eks. inden for ældreplejen.
Så er det jo en mærkbar og meget direkte måde at sikre en bedre ældrepleje på.
Der ligger med den her finanslov 3 mia. kr. i investeringer, som skal målrettes bl.a. sådan nogle tiltag.
Det er selvfølgelig vigtigt for os.
Det er også vigtigt for os, at der, når et ældre menneske eller andre mennesker kommer på sygehuset, er tryghed i et behandlingsforløb, at der er tryghed i hele processen.
Man bliver så at sige nærmest holdt i hånd i forhold til at komme fra det ene sted til det næste.
Noget af det, der har skabt store problemer i vores sundhedssektor, specielt jo for ældre medborgere, der kommer på sygehuset, er den utryghed, man oplever, når man bliver kastebold fra et kontor til det næste kontor, fra en behandling til den næste behandling.
Vi har jo i årevis kæmpet, først med amterne, så med regionerne, for at få en kontaktpersonordning op at stå, altså det, at der er en fast kontaktperson, der har ansvaret for at hjælpe patienten igennem forløbet.
Og specielt for ældre medborgere kan det jo være helt afgørende.
Det ønske, vi har haft, har man ikke kunnet indfri, nemlig det løfte, man har givet ude i amterne og så i regionerne.
Derfor er det nødvendigt at indføre det ved lov.
Det er jo også en del af den her aftale.
Det er bare for at give nogle eksempler på, at der også i den her finanslovaftale, når det drejer sig om pleje og sundhed, ligger nogle helt konkrete punkter, hvor man stilfærdigt forbedrer vilkårene for nogle af de mennesker, der har allerstørst behov.
Og det har selvfølgelig været vigtigt for os.
Det med kvalitetsreformen, altså kvalitet i den offentlige sektor, har vi jo taget i forbindelse med arbejdet med finansloven, måske ikke så ideologisk, som nogle har taget det, eller så frit svævende og med flotte ord og sådan noget.
Vi har taget de enkelte punkter meget mere praktisk og adresseret, hvordan vi kan skabe forbedringer for borgerne.
Men det er jo alt sammen noget, der har til formål at skabe en bedre kvalitet, og det er noget, der jo ikke er færdigt med denne finanslov.
Det er noget, der er begyndt med den her finanslov.
Indtil nu har der været meget snak og mange løfter, men nu begynder løfterne at blive indfriet med finansloven, og det er et arbejde, vi også ser frem til at skulle fortsætte over de kommende år, altså at vi får udviklet arbejdet med kvaliteten i den offentlige sektor.
Så ligger der bag ved alt det her en masse diskussioner om, hvad der nu kommer i 2009 og 2010 osv.
Regeringen har eksempelvis nedsat en skattekommission, som skal se på vilkårene for vores skattesystem.
Jeg vil bruge den her finanslovtale til også at komme med den bøn, at man ikke glemmer værdien af skattestoppet.
Skattestoppet har skabt tryghed for rigtig mange familier.
Man har vidst, hvad man kunne disponere i forhold til; man har vist, at når vi eksempelvis sidder i finanslovforhandlingerne, så finder vi ikke penge til alle de gode ting, vi vil have, bare ved at udskrive nye skatter.
Sådan var det jo tidligere.
Hver gang man fandt på en eller anden god idé, så man et eller andet sted hen: Er der et område, hvor vi kan indføre en ny skat eller forhøje en eksisterende?
Og så brugte man det til at betale for alle de gode ting, man gerne ville have.
Det har skattestoppet jo været et effektivt værn imod.
Det har skabt tryghed hos familierne, fordi de har vidst, at de vilkår, de havde, ikke pludselig blev afgørende ændret over night.
Det, der er problemet, når man nedsætter en skattekommission - en stor del af Folketingets partier taler jo virkelig ønsket op om en masse skatteændringer – er, at man samtidig skaber en masse utryghed.
Det skal man huske på, når man taler om det.
Hr. Nick Hækkerup fra Socialdemokratiet taler f.eks. for at nedsætte topskatten.
Men så skal man huske på, at den eneste måde, man kan gøre det på - og sørge for en nogenlunde afbalanceret social udvikling - er ved så at øge beskatningen af boliger.
Det er der nogle, der er ærlige nok til at sige at de også ønsker.
Der har vi ikke Socialdemokratiet endnu.
Det vil sige, at når man vil lempe topskatten, men ikke betale for det gennem højere boligskatter, hvordan vil man så?
Og vil man mon ikke i virkeligheden, når det kommer til stykket, gerne finansiere det ved højere boligskat?
Og se, er der noget, der kan skabe utryghed i det danske samfund og få noget, der måske kunne være en blød landing i økonomien, til at være en brat opvågning, så er det at skabe utryghed om boligejernes situation og begynde at rasle med øgede boligskatter.
Derfor denne advarsel fra Dansk Folkepartis side: Husk nu på de gode elementer i skattestoppet, som giver tryghed.
Pas på ikke at gå i den faldgrube at skabe en markant utryghed i den danske befolkning ved at tale om massive skatteomlægninger.