Leif Mikkelsen (NY), 2007-09-06:
Remtræk til virkeligheden bør vel egentlig altid være overskriften til en finanslov.
Det er et ordvalg, en metafor, som kædes sammen af højskolemanden og forfatteren Jørgen Bukdahl i et af hans mange foredrag, som han holdt for frivillige ledere i Fuglsøcenteret på Mols.
Hans budskab var, at man ikke måtte lukke sig inde i mødelokalet, på højskolen, for den sags skyld på Christiansborg eller endnu værre i Finansministeriet.
I dag er finansministeren så kommet ud af hulen for at fortælle om regeringens fortræffeligheder og alle de gode gaver, der drysses ud over den danske befolkning for at berede sindstilstanden til et kommende valg.
Alle gode gaver kommer ovenfra og ned.
Det er vist et bibelcitat, men her skal det så omskrives til: Alle gode gaver og tilskud og offentlige lønninger kommer fra finansministeren.
Han kender jo satserne, har vi hørt.
Men alle de gode gaver koster jo, og så må skatteministeren fortsat grave dybt i borgernes lommer.
Man tager altså med den ene hånd og deler ud med den anden.
I Jylland ville man kalde det et køre
rundt-system
Det samme kan man næsten sige om velfærdsdiskussionen.
Det er efterhånden et retorisk spørgsmål.
I Ny Alliance mener vi altså, at velstand giver velfærd.
På sigt er vi overbevist om, at det er den eneste holdbare vej.
Ny Alliance har derfor en ambition, et mål, ja, ligefrem en vision for, hvordan skattepolitikken i Danmark bør indrettes.
Den har vi fremlagt for nylig, og der er sådan set god grund til at takke i hvert fald for interessen hos andre partier.
Dog må jeg sige, at det sikreste for vælgerne er at styrke Ny Alliance, idet modet hos en række partier her i Tinget er til at overse.
Det er blevet sagt før, men jeg gør det gerne igen: Ny Alliance er et borgerligt midterparti, der vil et samarbejdende folkestyre.
Vi har derfor set på, hvor noget samler, mere end vi har set på, hvor noget skiller.
Jeg ved godt, at den politiske debat i pressen mere går på, hvad der skiller, end på, hvad der samler.
Næsten alle er enige om, at den største udfordring, hvis vi kigger fremad, er mangelen på arbejdskraft, på hænder, som det så malende beskrives.
Vi har lagt et skatteudspil frem, der sænker skatten på arbejde.
Prøv nu lige at mærke efter.
En skat på ca. 40 pct. vil selvfølgelig øge arbejdsindsatsen.
Velstillede skal selv betale, hvis de vil på efterløn.
Flere vil så selvfølgelig blive længere på arbejdsmarkedet.
Og så burde vi kunne samles om at tiltrække flere kvalificerede fra udlandet.
Konkret mener vi, at udlændingeloven skal deles op i en flygtningelov, som skal administreres i Udlændingeservice, og en indvandrerlov, som skal være under Beskæftigelsesministeriet, hvor man langt bedre kan vurdere, hvilke kvalifikationer den private og den offentlige sektor har brug for.
I Ny Alliance er vi åbne over for den verden, der omgiver os.
Vi er ikke globaliseringsangste, men ønsker et dynamisk og moderne Danmark, der tager del i globaliseringen og bruger de muligheder, der byder sig.
Derfor vil vi gerne skubbe Danmark længere frem i den globale kamp om arbejdskraft, hvor lande som Canada og USA for længst har forstået, at velfærd drejer sig om at tiltrække de rigtige folk og få dem til landet.
Derfor ønsker vi, at Danmark skal være en demokratisk supermagt, der skaber respekt for menneskerettigheder verden over, også i forhold til vore allierede.
Samtidig skal man have en stærk bistandsindsats, så man kan hjælpe verdens fattigste på fode, og derfor ønsker vi, at Danmark fuldt og helt deltager i samarbejdet med vore europæiske naboer, så man sammen kan løse de fælles problemer som miljø, organiseret kriminalitet, fødevaresikkerhed osv.
Nu fik vi så i denne uge med skattepakken med al tydelighed demonstreret, hvad vi kan forvente resten af denne valgperiode, hvor lang den så end bliver: blokpolitik, når den er værst – desværre – og for lukkede døre, i lukkede rum og senere til venlig orientering.
Det var ikke her, der var remtræk til virkeligheden.
Måske er regeringen og Dansk Folkeparti i virkeligheden i gang med den velkendte øvelse eller konkurrence, om man vil, der hedder pælesidning.
I den virkelige verden foregår det ude på vandet.
Hver deltager sidder på en pæl, og så går konkurrencen ud på, hvem der kan sidde længst uden at foretage sig noget og uden at falde i vandet.
Men vi fik altså en skatteaftale, som vist kan henregnes til at have begrænset effekt på Danmarks egentlige problem, nemlig mangelen på arbejdskraft.
Det er ikke for at drysse salt i såret, men det gik jo, som jeg forudsagde i Jyllands-Posten den 5. juni i år.
Der er jo også ministerbilerne at tage hensyn til.
Men det store spørgsmål er jo stadig, om Dansk Folkeparti har en langtidsaftale med regeringen om skattepolitikken frem til 2015.
Så er det da blokpolitik, der vil noget.
Dobbeltlukkede døre ville man nok kalde det i retssystemet.
Men den egentlige fremtidsressource i Danmark er jo den til enhver tid værende ungdom.
Derfor er det jo alarmerende, når det dokumenteres sort på hvidt, at andelen af unge uden en egentlig uddannelse er uændret høj siden 2001, næsten 20 pct.
Det er altså hver femte i en ungdomsårgang, og det på trods af, at der er gennemført en række reformer: folkeskolereform, gymnasiereform, debat om 10. klasse osv.
Det er alt sammen uden en indre sammenhæng, hvad angår vejledning af de unge.
Ny Alliance foreslår derfor, at der nedsættes en ungdomskommission, der i sammenhæng skal se på unges vandring i forbindelse med foreninger, skole, ungdomsuddannelse, efterskole, højskole, videreuddannelse osv.
Det kunne måske ligefrem føre til et forslag om økonomisk ligestilling af ungdomsuddannelserne.
Man kunne også sige det med Piet Hein: Du skal gøre din gerning fuldt og helt, aldrig stykkevis og delt.
Det er en dyr finanslov, kan man roligt sige.
Vi går lige til grænsen, har finansministeren sagt.
Der er en stigning i de offentlige udgifter på 1,75 pct., og det er som bekendt inden de velkendte overskridelser i kommuner, regioner og hos de andre aktører i den offentlige sektor kommer til.
Det er i hvert fald en udgiftsstigning, som den siddende regering før har advaret imod, ikke engang i lukkede rum, men i fuld offentlighed: Cirkusøkonomi, tiden med Anker Jørgensens afgrund og andre skrækscenarier er blevet fremdraget i tidens løb.
Men nye tider i økonomisk ansvarlighed er åbenbart på vej, og det er jo nok, fordi finanslov 2008 i virkeligheden er et valgoplæg.
Så vi er jo i en situation med den her finanslov, hvor regeringen ifølge ministeren selv er gået lige til grænsen – ja, vi er vel i en situation, hvor der ikke er brug for flere udgiftskrævende forslag.
Der er endda økonomiske vismænd, der mener, at regeringen nu er på den forkerte side af grænsen, altså den ansvarlige økonomiske grænse, når vi ser længere frem end det valgoplæg, vi behandler her i dag.
Piet Hein ville jo nok have brugt det gruk, der lyder: Ansvar er svært at ha’, derfor er det skaffet a’.
I forlængelse af at vi har sagt, at vi ønsker et samarbejdende folkestyre, vil vi naturligvis også være venlige over for regeringen og rose den række tiltag, som jeg så kort skal nævne.
Vi støtter den forstærkede indsats i kræftbehandlingen – ja, vi vil gerne herfra give tilsagn om, at vi er klar til at medvirke til at finde de nødvendige midler.
Det er en helt nødvendig satsning, som vi støtter fuldt og helt.
Jeg vil også nævne det bebudede miljøtopmøde i København i 2009, som for os at se kræver flere midler, end der er afsat.
Vi er klar til at hjælpe til.
Vi er helt enige i det hovedsignal, der kom ud af de såkaldte trepartsforhandlinger om efteruddannelse og opkvalificering af offentligt ansatte.
Og så vil jeg nævne noget, der ikke så tit finder vej til en finanslovdebat, nemlig de bebudede tiltag på, kulturområdet, mere præcis handlingsplanen for store idrætsbegivenheder i Danmark.
Det støtter vi.
Dog savner vi en lignende markering af, at regeringen mener det alvorligt med det af kulturministeren nedsatte breddeidrætsudvalg, som jo skal være færdigt i foråret 2008.
Den frivillige leder er faktisk vigtig at støtte, og vi har en meget passiv regering på det område.
Og når regeringen i sit finanslovoplæg nævner sin kvalitetsfond på 50 mia. kr. frem til 2018, som skal sikre bedre rammer i vore institutioner, må vi sige, at idrætsfaciliteterne befinder sig i samme kategori.
Vi håber, at finanslovforslaget for 2008 er en åben invitation til samarbejde om opgaven og ikke en skjult manøvre for at fortsætte det mummespil, vi var vidne til i forbindelse med skattepakken for få dage siden.
Blokpolitik skæmmer et folkestyre.
Ny Alliance vil bryde blokpolitikken, og det er vælgernes egentlige mulighed ved et kommende valg.
Jeg skal for god ordens skyld nævne, at Ny Alliance selvfølgelig stemmer for finansloven, fordi det er en nødvendig lov.