Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-01-22:
Med dette beslutningsforslag bliver jeg pålagt at fremsætte lovforslag, der forpligter hospitalspsykiatrien og socialpsykiatrien til at tilbyde undervisning, pårørendesamtaler og inddragelse i behandlingsplaner til pårørende til mennesker med sindslidelser.
Vi er nok alle enige om, at pårørende er en vigtig ressource i forhold til den sindslidendes behandlingsforløb og rehabilitering.
Inddragelse af de pårørende er ofte både på det somatiske område og på det psykiatriske område en anerkendt forudsætning for en god sundhedsfaglig indsats.
Derfor er der fokus på inddragelse af pårørende både inden for den eksisterende lovgivning og i flere aktuelle initiativer og indsatser, og derfor mener jeg ikke, at vi skal til at indføre nye regler, der forpligter regioner og kommuner til noget, der i høj grad allerede sker, og som vi fremadrettet kommer til at have fortsat fokus på under alle omstændigheder.
Med sundhedsloven i 2007 indførtes en pligt for kommuner og regioner til at indgå sundhedsaftaler, bl.a. om indsatsen for sindslidende.
Sundhedsaftalerne skal bidrage til at sikre kvalitet og sammenhæng i indsatsen for mennesker med sindslidelser, der både har behov for et regionalt sundhedstilbud, dvs. et psykiatrisk behandlingstilbud, og behov for et kommunalt tilbud, som kan være sundhedsfaglige, sociale, beskæftigelses- eller undervisningsmæssige tilbud.
Kommuner og regioner skal i sundhedsaftalerne beskrive, hvordan de vil sikre, at der foretages en vurdering af behovet for indsatser i forhold til børn i familier, hvor der er et menneske med en sindslidelse, og kommuner og regioner skal gennem aftalerne sikre, at den sindslidende og de pårørende ved, hvordan de kan få svar på spørgsmål om sygdomsforløbet og det videre forløb.
Vi stiller også i psykiatriloven krav om, at de psykiatriske afdelinger formulerer politiker i relation til patienter og pårørende, og overlægen skal sikre, at pårørende med samtykke fra patienten i videst muligt omfang er informerede om patientens behandlingsplan.
Det fremgår af regionernes psykiatriaftaler, at alle regioner arbejder med specifikke politiker, værdier og retningslinjer for inddragelse af pårørende til sindslidende i psykiatrien.
Der arbejdes bl.a. med - det er et lidt fint ord - psykoedukation, altså undervisning af patienter og pårørende, netværksgrupper og specifikke tilbud til børn af psykisk syge.
Der er derfor allerede fra centralt hold og i forlængelse af den eksisterende lovgivning skabt rammer for hensigtsmæssig inddragelse af pårørende - naturligvis med respekt for patientens ret til selvbestemmelse, f.eks. hvis patienten ikke ønsker, at de pårørende skal inddrages.
Men tilfredshedsundersøgelser har vist, at der er forskel på patienternes og de pårørendes tilfredshed med de psykiatriske afdelinger.
Bl.a. derfor har Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse støttet et nationalt kvalitetsprojekt for pårørendearbejde i psykiatrien.
Det projekt ventes afsluttet med udgangen af juni 2009, og den viden og de erfaringer, som projektet vil give os, vil naturligvis kunne bruges som inspiration for regionernes og kommunernes fortsatte arbejde med at inddrage pårørende i både behandlingspsykiatrien og socialpsykiatrien, alt med det formål at sikre bedre behandlingsforløb for patienterne og større tilfredshed blandt de pårørende.
Med dette beslutningsforslag er der nemlig også lagt op til at pålægge kommunerne, altså socialpsykiatrien, at tilbyde undervisning, pårørendesamtaler og inddragelse i behandlingsplaner til pårørende til mennesker med sindslidelser.
I en rapport fra 2001 om bedre samspil mellem tilbuddene i psykiatrien og socialpsykiatrien er det præciseret, at pårørende kan have flere vigtige roller, nemlig som videnbærere, koordinatorer, hjælp-, støtte- eller omsorgsgivere og en vigtig del af den sindslidendes private sociale netværk.
Den forståelse, har Velfærdsministeriet oplyst,
er stadig omdrejningspunktet i socialpsykiatriens arbejde.
Det er helt centralt i socialpsykiatrien, at pårørende inddrages som en ressource i den sociale indsats over for sindslidende, men også her på den sindslidendes præmisser og efter samtykke.
For at styrke de pårørendes rolle yder Velfærdsministeriet gennem satspuljen støtte til en række pårørendeforeninger, der bl.a. afholder kurser og yder rådgivning, hvilket giver pårørende mulighed for at møde andre i samme situation og derigennem skabe netværk med andre pårørende.
Dermed gives den enkelte vigtig viden om det at udfylde rollen som pårørende til en sindslidende.
Jeg mener altså ikke, at vi har behov for at lovgive eller bør lovgive om inddragelse af pårørende til mennesker med sindslidelser.
I stedet mener jeg, at vi skal sikre, at den viden og de erfaringer, vi i disse år høster om inddragelse af pårørende på hele det psykiatriske område, fremover skal anvendes til inspiration og yderligere styrkelse af inddragelse af de pårørende.
Rent faktisk vil vi konkret kunne anvende resultaterne og erfaringerne fra kvalitetsprojektet i forbindelse med en revision af Sundhedsstyrelsens vejledning om samarbejde og sundhedsaftaler.
I en kommende revideret vejledning kan der derfor sættes endnu mere fokus på kommunernes og regionernes aftaler om en sammenhængende indsats for mennesker med sindslidelser, herunder inddragelse af de pårørende.