Jens Joel (S), 2015-12-17:
Tak for det, formand, og tak til Enhedslisten for at indkalde til den her forespørgsel.
Vi Socialdemokrater er et progressivt parti.
Vi tror grundlæggende på, at i morgen kan blive bedre end i dag, og at det kan gå fremad, hvis vi træffer kloge politiske beslutninger.
Det gælder også på klimaområdet.
For det er jo rigtigt, at klimaet sætter sine begrænsninger for, hvad vi kan udlede, og hvordan vi kan producere.
Men klimadiskussionen er ikke kun begrænsninger og udgifter.
Det er også et felt af muligheder – muligheder for vækst og sunde arbejdspladser.
Vi er netop kommet hjem fra et klimatopmøde i Paris.
Det lykkedes at indgå en historisk aftale, der, selv om den ikke løser alle problemerne, faktisk har bragt os på ret kurs.
Det skal vi være glade for, men det er også på høje tid.
Som den amerikanske præsident Obama har sagt det flere gange i den senere tid, er vi den første generation, der for alvor mærker klimaforandringerne, men også den sidste generation, der kan gøre noget ved dem.
Klimatopmødet var specielt.
For første gang i lang tid viste der sig både optimisme, men også en international tro på og en reel vilje til at finde nye veje og løsninger.
Klimaet er så at sige ikke længere kun en sag for gadens aktivist og for den bevidste idealist, det er også blevet en sag for virksomheder, der skal skabe god økonomi i deres virksomhed i dag.
På topmødet i Paris var der en række progressive danske virksomheder repræsenteret – nogle af dem, der vinder internationale priser, og som hiver eksportkroner hjem på det grønne område.
Det er de systemer og løsninger, der går som varmt brød ude i verden.
Sidste år steg den samlede eksport med lige over en halv procent.
Som I ved, steg eksporten af den grønne energiteknologi til sammenligning mere end 15 pct.
Det er et resultat af, at vi i Danmark allerede for mange år siden med et bredt politisk flertal tog ansvar og greb chancen.
Det er et resultat af visionære danske virksomheder, der har set et kæmpe potentiale i at investere i klimateknologi.
Det er et potentiale, vi risikerer at smide på gulvet med en klimapolitik uden ambitioner.
Det her handler ikke om partipolitik.
Også Dansk Industri har kritiseret regeringen for at skære i støtten til grøn forskning, der både styrker eksporten og skaber arbejdspladser.
Det er jo ikke bare en hvilken som helst arbejdsplads, det skaber.
Det skaber faktisk gode arbejdspladser både for den enkelte og for samfundet.
Det går på tværs af geografiske og sociale skel.
Det er arbejdspladser til ingeniøren, det er arbejdspladser til metalarbejderen, det er arbejdspladser til 3F'eren.
Det er dem, der udtænker og producerer vores grønne løsninger.
Og de skabes ikke kun i vores store byer.
Den grønne arbejdsplads opstår i høj grad i dele af landet, hvor der på jobområdet kan være lidt lavvande.
Eksempelvis har vi Socialdemokrater meldt klart ud, at vi i forbindelse med vækstforhandlingerne støtter et iblandingskrav for biobrændstof, der kan være med til at skabe tusind arbejdspladser omkring Holstebro.
Og i Paris fik vores virksomheder ikke bare et større marked.
For nu er resten af verdens øjne også rettet mod, at der kan investeres i den grønne sektor, og det er i høj grad noget, der gør, at vi skal passe på den grønne førertrøje, vi har.
Vi ligger så at sige på pole position, men jeg tror også, at enhver virksomhedsejer og ansvarlig politiker ved, at en førerposition ikke er noget, man beholder ved at stå stille.
I år kommer vi til at se en verdensøkonomi, der ifølge IMF er vokset med omkring 3 pct.
På samme tid falder udledningerne fra CO2 fra bl.a. kul og olie.
Og vi ved godt, at udslippet ikke har toppet nu, men trenden er klar.
Klicheen om, at god økonomi og sundt miljø ikke kan gå hånd i hånd, holder simpelt hen ikke længere.
Derfor er det heller ikke hensigtsmæssigt, hvis regeringen lægger sig i den klimapolitiske hængekøje.
Nuvel, andre ordførere har nævnt tallene fra i går, der viser, at vi måske rammer 40 pct.s reduktion af CO2 i 2020.
Det var ikke et mål, regeringen havde.
Det var ikke en plan, regeringen havde, men dermed er det jo så bevist, at også en blind høne kan finde et korn.
Det skal vi glæde os over på klimaets vegne, selvfølgelig skal vi det, men det løser jo ikke de problemer, som vi indtil videre ikke har fået svar på fra regeringens side.
Hvordan indretter vi afgifterne, så de understøtter og ikke stopper vores grønne omstilling?
Hvordan får vi brugt vores vindenergi bedre?
Hvordan får vi en bæredygtig transportsektor?
Og hvad skal vi gøre i landbruget?
Jeg mener, at regeringen gør erhvervet en bjørnetjeneste ved ikke at forholde sig til den omstilling, der skal ske de næste årtier, ved ikke at sætte mål.
Det hjælper ikke at lade, som om der ingenting skal ske.
Lad os hellere snakke åbent om, hvad det er, vi har brug for at gøre, og om, hvordan vi kan gøre det på en måde, så der er tid nok og økonomisk mulighed for faktisk at lave omstillingen.
Lad os gribe chancen for at skabe nye arbejdspladser, samtidig med at vi selvfølgelig, som vi har gjort i utallige vækstpakker, er meget opmærksomme på at skabe balance og en konkurrenceevne, der er så vigtig for hele erhvervslivet.
Vi skal passe på omkostningerne og omstille så billigt som muligt, men den gamle modsætning mellem økonomisk vækst og hensynet til miljø og klima er heldigvis forældet.
Dermed er klimapolitik ikke bare idealisme, det er også at tage ansvar og se muligheder.
Og vi mener ikke, der er meget grøn realisme over lavere klimamål, færre penge til energiforskning og nedskæringer på varmepumperne.
Det er snarere et sort selvmål.