runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Mortensen (S), 2010-11-17:
Jeg tror sådan set, at vi alle sammen er interesseret i, at der kommer gode ungdomsuddannelser, også på erhvervsgymnasierne.
Så jeg tror ikke, det er rigtigt, at ministeren er stødt på stor modstand her i Folketingssalen.
Det var sådan set ikke det, jeg spurgte om.
Det, mit spørgsmål går på, er, om man er enig i, hvor det er, de her besparelser rammer.
Jeg er en lille smule ærgerlig over, at der står en undervisningsminister her på Folketingets talerstol og ligefrem er stolt over, at man nu skal gennemføre disse besparelser, og ligefrem kan fortælle et undrende Folketing, at det her er fuldstændig ligegyldigt, for det kan de bare gøre ude på skolerne.
Jeg vil citere fra en skole her i Københavnsområdet, vi har talt med, der siger:
De første udmeldte besparelser har i forvejen kostet nedskæringer bredt på hhx, htx, færre valgfag og flere elever på valgfag og andet fremmedsprog, færre ekstra timer til lektiecafé, færre timer til fastholdelsesaktiviteter og arrangementer, færre studierejser, færre penge til bøger, materialer, it-udvikling og bygningsvedligeholdelse.
Og hvis man skal spare mere, bliver det timer på vejledning, det bliver på klasselærertimer, og det bliver på undervisningsmateriale.
Det er ret svært for mig at få det til at stemme overens med en undervisningsminister, der står og siger: Det, at vi alene på erhvervsuddannelsesområdet fjerner 340 mio. kr., kommer ikke til at betyde nedskæringer på uddannelserne, det betyder ikke flere elever i klasserne; det betyder, at man stort set kan fortsætte, som man hidtil har gjort.
Det må da for mig betyde, at enten – for at vende tilbage til det foregående spørgsmål – har undervisningsministeren fundet en stor pengekasse i formuerne på erhvervsskolerne, som de så kan bruge, eller også må det ligge i logikken, at man må finde pengene på driften.
Og jeg vil sige til ministeren, at det vel netop er på undervisningen og på undervisningskvaliteten, at skolerne er nødt til at gå ind og finde de her penge.
Tina Nedergaard (V), 2010-11-17:
Det, jeg har svaret nej til, er jo til spørgsmålet om, om jeg er enig i, at de voldsomme besparelser på skolerne kun kan ske ved at hente pengene på undervisningen.
Det har jeg svaret nej til, og jeg mener også, at det er et klart nej.
Jeg kunne i øvrigt henvise til, at man også snart går ind i de offentlige overenskomster.
Når man er i den her situation, kunne det jo være, at f.eks. GL kunne være interesseret i, at man mere aktivt udnytter de frihedsgrader, der er i overenskomsterne, til at kunne frigøre noget mere tid hos underviserne til netop at undervise.
For en af de udfordringer, vi står med, er jo, at danske lærere på erhvervsskolerne og de erhvervsgymnasiale uddannelser ikke nødvendigvis underviser så meget, som der er mulighed for.
Jeg vil så bare korrigere hr. Kim Mortensen, for situationen var den, da vi faktisk imødekom erhvervsskolesektoren med det ret urimelig lave hhx-taxameter, som den tidligere regering havde efterladt, at man var fuldkommen komplet ligeglad med, at de i erhvervsgymnasiet fik færre penge, end de gjorde i det almene gymnasium, for det gjorde sandelig ikke noget.
Der indsnævrede vi den forskel betydeligt.
Og ja, der blev ikke stemt imod nede i Folketingssalen, men man var sandelig ikke med til at skaffe pengene.
Det var alene Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti, der bidrog til den finanslov.
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2010-11-18:
Nej, det er desværre ikke blevet billigere at sende breve, men nu har brevene jo også været omfattet af et monopol, så det var et dårligt eksempel.
Vi kan derimod se på pakkeområdet, at der jo dér er en god og sund konkurrence imellem f.eks. postvæsenet og fragtmænd osv., så der har vi et velfungerende frit marked.
Men for brevenes vedkommende er det rigtigt, det er blevet langt dyrere at sende et brev.
Det er et meget kraftigt fald, og i 2009 så vi et direkte dyk, hvor brevmængden faldt med 10 pct., selvfølgelig også under indtryk af den globale finanskrise.
Så det er rigtigt, at brevene ikke er blevet billigere at sende, men det er der en god forklaring på.
Nu får vi så lukket op for en konkurrence, også på brevområdet.
Det er jo den virkelighed, vi står midt i.
Men det, der er utrolig vigtigt, og det, vi har gjort med den her aftale, er, at vi definerer befordringspligten, så danskerne er sikre på, hvilken service de har krav på, f.eks. med hensyn til, hvor postkasserne skal stå, hvor langt der må være til et posthus og et postbetjeningssted osv.
Det går vi ind og sikrer med befordringspligten, og det er et vigtigt politisk ansvar, som vi har taget på os med postloven.
Så er det klart, at vi er nødt til at få økonomien til at hænge sammen og tage ansvar for det.
Det har desværre affødt, at vi får portostigninger.
Per Clausen (EL), 2010-11-18:
Priserne er også steget, men jeg kan forstå på hr. Kristian Pihl Lorentzen, at nu, når brevposten bliver liberaliseret, så vil det blive bedre.
Jeg forstår det bare ikke, for hvis jeg læser bemærkningerne til lovforslaget, er der ingen antydninger af, at det skulle blive billigere at sende breve i Danmark fremover, tværtimod er der meget, meget voldsomme prisstigninger.
Så realiteten er, at vi her har et interessant eksempel på en liberalisering, der har ført til dårligere service, og at tingene er blevet meget, meget dyrere.
Det her er jo det sidste led i en omfattende liberalisering af posten i Danmark.
Jeg er sikker på, at hr. Kristian Pihl Lorentzen vil være enig med mig i, at formålet med at liberalisere – i hvert fald i Venstres udgave – er at gøre, at ting bliver bedre og billigere.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Kristian Pihl Lorentzen, hvordan han synes, det er gået, når vi snakker om post.
Malene Søgaard-Andersen (SF), 2010-11-18:
Tak for det.
Nu nævner hr. Kristian Pihl Lorentzen jo selv det her med at få bragt posten til døren, og at det bliver gældende for alle personer, som har en funktionsnedsættelse eller et handicap.
Det er jo rigtig positivt, men jeg vil bare gerne lige høre, hvordan hr. Kristian Pihl Lorentzen forholder sig til, at det altså kun gælder den post, der er adresseret, og ikke den post, der er uadresseret.
Benedikte Kiær (KF), 2010-11-18:
Lad mig begynde med at sige tak for en meget positiv modtagelse af beslutningsforslaget om, at Institut for Menneskerettigheder får tillagt opgaven med at fremme, beskytte og overvåge gennemførelsen af FN’s konvention om rettigheder for personer med handicap.
Jeg vil så lige knytte nogle kommentarer til de bemærkninger om tonen i debatten, der er faldet fra fru Anne Baastrup.
Jeg bliver også rigtig ked af det, og det rører mig også meget dybt, når jeg hører eksempler på, at personer med handicap har prøvet at blive stoppet på gaden og har fået tilråb.
Det er vores ansvar som politikere at være med til at bane vejen for, at der er en ordentlig og en god tone i debatten, og jeg er glad for at høre, at fru Anne Baastrup også har stort fokus på det.
Vi må alle sammen samles om at sørge for, at tonen bliver ordentlig, for vi skal behandle alle med respekt og ordentlighed i det her samfund.
Der kom så nogle bemærkninger fra fru Anne Marie Geisler Andersen om at inddrage handicaporganisationerne i den her overvågningsopgave.
Det er noget, vi bliver nødt til at løse, efter vi har vedtaget dette beslutningsforslag, ved at vi går ind og ændrer lovgrundlaget for instituttet.
Men det er noget, vi må se på, efter vi har fået vedtaget det her beslutningsforslag.
Ifølge konventionen skal der nemlig etableres en funktion til overvågning af gennemførelsen af konventionen.
Det betyder også, at Danmark lever op til FN's anbefalinger om at bruge et nationalt menneskerettighedsinstitut, hvis et sådant findes.
Institut for Menneskerettigheder fungerer i en dansk sammenhæng som et nationalt menneskerettighedsinstitut, og instituttet er tillige akkrediteret i henhold til Parisprincipperne, som først og fremmest skal sikre instituttets uafhængighed.
Samtidig med at vi placerer opgaven i Institut for Menneskerettigheder, styrker vi instituttet på handicapområdet, ved at det nuværende Center for Ligebehandling af Handicappede opdeles, således at cirka halvdelen af medarbejderne i centeret overføres til Institut for Menneskerettigheder.
Den anden halvdel af medarbejderne overføres til et nyt sekretariat for Det Centrale Handicapråd, som får en vigtig rolle som dialogforum.
Endelig kan jeg oplyse, at der i den indgåede satspulje for 2011 er enighed om at afsætte midler til en styrkelse af overvågningsindsatsen i Institut for Menneskerettigheder samt Det Centrale Handicapråds virksomhed.
Lad mig her til slut sige, at jeg også ser meget frem til udvalgsbehandlingen af forslaget, og jeg kan give tilsagn om, at vi fra Socialministeriets side vil bidrage til en god og grundig udvalgsbehandling.
Line Barfod (EL), 2010-11-18:
I Enhedslisten er vi selvfølgelig også positive over for forslaget, men ligesom SF’s ordfører og andre er vi dybt bekymrede over den udvikling, vi ser i øjeblikket, med hensyn til behandlingen af handicappede.
Man er begyndt at have en offentlig debat, hvor man udråber de handicappede til at skulle være dem, der er skyld i, at der mangler penge rundtomkring – det er højst ubehageligt, at man kan finde på at komme frem med en sådan debat – og vi har hørt fra handicappede og deres familier, at det betyder, at de oplever at blive udsat for tilråb på gaden osv.
Det burde alle politikere være enige om at få sat en stopper for.
Men vi kan godt blive bange for, hvor udviklingen går hen på handicapområdet, når vi ser lovforslag som f.eks. det, vi har behandlet for nylig, og hvorom vi i dag har haft en række deputationer i Socialudvalget, om, at man, med den begrundelse at man skal spare penge, vil sænke kompensationen til forældre, der påtager sig at gå hjemme og tage sig af deres handicappede barn, så de fremover kommer til at få mindre end dagpenge.
Derfor er der altså virkelig behov for, at vi begynder at få nogle forbedringer på det her område i stedet for forringelser.
Det ville forhåbentlig også kunne være med til, at man igen behandler handicappede ordentligt.
Det skal være muligt at komme derhen og komme ind og snakke med dem, der sidder med området.
Men så er man da nødt til at sætte nogle penge af til at sikre den tilgængelighed, og så nytter det ikke noget at sige: Jamen vi har et princip om, at alle offentlige bygninger skal være tilgængelige.
Det er alle offentlige bygninger ikke – man kan bare se på Folketinget.
Derfor mener jeg, at det må være et minimum, at man i hvert fald får sikret, at den ene offentlige bygning, hvor handicappede fremover skal kunne henvende sig, bliver gjort tilgængelig.
Jeg er så lidt usikker på det her med omdannelsen af det tidligere Center for Ligebehandling af Handicappede til nu at være sekretariat for Det Centrale Handicapråd.
Jeg håber, at vi under udvalgsarbejdet kan få en afklaring af, om man sikrer, at Det Centrale Handicapråd fortsat har den samme uafhængighed som i dag; at de medarbejdere, der bliver overflyttet, ikke kommer til at være underlagt instruktionsbeføjelser fra ministeren, men er sikret en uafhængighed, så Det Centrale Handicapråd fortsat kan være et råd, der kan tage sager op, og som også kan give os den rådgivning, vi som politikere har behov for.
Jeg er også fuldstændig enig med Danske Handicaporganisationer i, at det altså er et problem, at man ikke fra regeringens side laver en plan for, hvordan vi egentlig får implementeret handicapkonventionen, og hvad vi gør for at sikre, at vi lever op til konventionen.
Det er noget af det, som jeg mener vi bliver nødt til at arbejde på at få, så vi er sikre på, at vi ikke bare i ord skriver under på en konvention, men rent faktisk også vil leve op til den.
Vivi Kier (KF), 2010-11-18:
Fra konservativ side kan jeg fortælle, at vi også støtter det her forslag.
Som det er blevet sagt, nedlægges Center for Ligebehandling af Handicappede, en del af centeret omdannes til sekretariat for Det Centrale Handicapråd, og varetagelse af opgaven med at fremme, beskytte og gennemføre handicapkonventionen kommer til at ligge i Institut for Menneskerettigheder.
Fremover er det både Institut for Menneskerettigheder, Det Centrale Handicapråd og Folketingets Ombudsmand, som følger udviklingen, således at FN's konventioner efterleves.
I forlængelse af det, som fru Anne Baastrup lige har sagt, vil jeg gerne sige, at vi som politikere selvfølgelig fortsat skal arbejde videre med den danske handicappolitik.
Vi har et ansvar for, at flere handicappede får en uddannelse, at flere handicappede får adgang til arbejdsmarkedet, at tilgængeligheden bliver gjort bedre, at omsorg og pleje er i orden, og selvfølgelig har vi også et ansvar for tonen i den debat, der med jævne mellemrum dukker op; det er noget, vi fortsat skal arbejde med, og det ansvar vedkender jeg mig som konservativ.
Vi behøver jo bare tænke tilbage på sommerens debat om hjemmehjælpere i en del af Københavns Kommune, hvor man må sige at stort set alle landets hjemmehjælpere blev lagt for had.
Der har vi også et ansvar for, at vi får talt ordentligt med hinanden om at turde sætte det her tema til debat.
Fra konservativ side tilslutter vi os forslaget.
Anne Baastrup (SF), 2010-11-18:
Jeg skal ikke komme ind på selve beslutningsforslaget.
Det har vi jo haft lejlighed til at diskutere løbende.
Men jeg synes, diskussionen omkring dette beslutningsforslag, det, at vi nu laver en overvågning af gennemførelsen af FN's konvention om rettigheder for personer med handicap, må give os alle sammen en anledning til lige at overveje, hvordan det egentlig er, det ligesom går for tiden.
Forleden kunne man læse i en avis, hvordan mennesker med handicap bliver overfaldet, får smadret vinduer i deres bil, på alle mulige måder oplever en chikane og en ubehagelig tone, når de er i det åbne rum.
Det, der er ved at ske, er simpelt hen så forfærdeligt, at vi må stå sammen om at standse den meget ubehagelige udvikling.
Vi havde i formiddags en deputation i anledning af det lovforslag, hvor man skal spare, jeg ved ikke hvor mange hundrede millioner kroner, på dækning af tabt arbejdsfortjeneste til forældre, der får et barn med et handicap, får et barn, der udsættes for en ulykke, får et barn med en alvorlig sygdom.
Der fortalte man, at organisationen fik henvendelser fra forældre, der oplevede, at når de var ude at handle med deres barn, blev de mødt med ubehagelige tilråb og besked på, at de kunne gå hjem og vugge.
Det var meget ubehageligt for de her forældre, som har fået et barn med et handicap.
Hvordan vi får sat en positiv debat i gang, ved jeg ikke helt, men jeg tror, det er frygtelig vigtigt, at de partier, der er aktive her i Folketinget og deltager i den handicappolitiske debat, er på vagt over for den udvikling, der er ved at ske.
Derfor må vi jo også se frem til, at den her overvågningsinstitution, som vi nu får lavet omkring handicapkonventionen, er opmærksom på den udvikling, der er ved at ske, og at den i sine beretninger og i sin praksis konstant holder øje med, hvordan tonen er i debatten.
Det at få et barn med et handicap er alvorligt nok.
Hvis man så oven i købet udsættes for hån og det, der er værre, så hører alt op.
Men vi støtter naturligvis beslutningsforslaget.
Tina Petersen (DF), 2010-11-18:
Lad os springe ud i det.
Forpligtelserne indebærer en række tiltag vedrørende den nationale gennemførelse af overvågning.
Bl.a., som der står i artikel 33, stk. 2,
skal delstaterne opretholde, styrke, udpege eller opstille rammer, herunder, hvor det er mest hensigtsmæssigt, en eller flere uafhængige funktioner, med henblik på at fremme, beskytte og sågar overvåge gennemførelsen af konventionen.
Baggrunden for det fremsatte forslag fra ministeren står i bemærkningerne til B 194, som nogle ganske få af os var med til at behandle den 13. december 2006.
Efterfølgende nedsatte ministeriet et tværfagligt embedsmandsudvalg bestående af repræsentanter for Socialministeriet, Finansministeriet, Justitsministeriet og Udenrigsministeriet.
Konklusionen i dag af den fremlagte rapport fra april 2010 beskriver nøje de krav og muligheder, man har for at handle nationalt.
En del af medarbejderne fra centeret overføres til Institut for Menneskerettigheder, og dermed styrker man så handicapområdet.
Den resterende del af medarbejderne i Center for Ligebehandling af Handicappede udgør så et nyt sekretariat for Det Centrale Handicapråd.
Dermed udgør Institut for Menneskerettigheder og Det Centrale Handicapråd sammen med Folketingets Ombudsmand kernen i den her overvågning af gennemførelsen af konventionen i fremtiden.
De skal selvfølgelig videreføre det nuværende arbejde med at følge og selvfølgelig overvåge og arbejde med at udvikle og skabe ligebehandling og skabe de rammer, som er med til netop at fremme og beskytte og overvåge FN's handicapkonvention i Danmark.
Dansk Folkeparti kan tilslutte sig det fremsatte forslag.
Malene Søgaard-Andersen (SF), 2010-11-18:
Tak for det.
Men så undrer det mig lidt, for Post Danmark skriver faktisk i deres høringssvar, at de finder det meget uheldigt, at det ikke også gælder uadresseret post.
Jeg tænker da også, at det er meget mærkeligt, at fru Jørgensen med et bevægelseshandicap godt kan få leveret brevet fra banken til døren, men hun kan ikke få leveret telefonbogen til døren.
Har hr. Kristian Pihl Lorentzen tænkt sig at gøre noget for, at det kan blive ændret, eftersom Post Danmark også finder det uheldigt.
Jeg synes faktisk, det er rigtig aktuelt.
Men der står faktisk i § 19, stk. 2, at postvirksomheder, der ikke er pålagt befordringspligten, og som skal tilbyde en eller flere af de i § 3, stk. 15, nr. 1 eller 3, anførte tjenester eller ydelser, yder et økonomisk bidrag til udligningsfonden, og det er bl.a. pakkepostfirmaer.
Betyder det så, at fru Henriette Kjær vil komme med et ændringsforslag til den her lovgivning?
Henriette Kjær (KF), 2010-11-18:
Jeg har selvfølgelig tænkt mig at drøfte sagen med transportministeren og høre, hvilke konsekvenser det her eventuelt kan få for de virksomheder, der i dag bringer pakker ud.
Der er jo en god, fri konkurrence, som det ser ud lige nu, og den skulle vi nødig ødelægge.
Vi skal selvfølgelig sikre os, at de kan blive ved med at konkurrere og have en sund konkurrence på det område og ikke pludselig skal betale en masse penge til en udligningsfond.
Sådan som jeg har hørt det, er det på ingen måde heller aktuelt, men vi skal da lige sikre os, at den fri konkurrence kan fortsætte.
Malene Søgaard-Andersen (SF), 2010-11-18:
Jeg er jo nok ikke den eneste, der har læst Jyllands-Posten i dag, hvor fru Henriette Kjær er citeret for at sige, at hun vil se på den her udligningsfond i forhold til private pakkepostfirmaer, som kan blive ramt hårdt økonomisk.
Jeg vil gerne lige her i salen have fru Henriette Kjærs kommentar til, hvordan hun har tænkt sig at vi skal arbejde videre med den del af lovforslaget.
Kim Christiansen (DF), 2010-11-18:
Det er jo at skyde gråspurve med kanoner.
Jeg ved ikke, hvor mange breve det enkelte menneske sender om året, men det findes der simpelt hen nogle statistikker på.
Hvis man siger, at prisen på at sende et brev er steget med 1 kr., hvis man går over til B-breve, så kan det da godt være, at udgiften er steget med 30 kr. på et år.
Det synes jeg altså ikke er nogen større ulykke.
Der synes jeg, at vi har langt, langt større problemer i Kongeriget Danmark, vi bør tage fat på.
Med hensyn til at SF ikke kunne komme med i forliget, vil jeg sige, at det så da er godt, at SF nu i hvert fald har muligheden for så at stemme for forslaget.
Portostigningen er et problem.
Det, jeg sagde i min ordførertale, var, at det har ligget os meget på sinde i Dansk Folkeparti at være med til at modvirke de værste konsekvenser af det her.
Det betyder så samtidig også, at vi trods alt er gået med ind og har taget et medansvar – modsat Socialistisk Folkeparti.
Det er jo nemt at sidde her i salen og kritisere alt det, der bliver lavet, når man ikke tager et medansvar for tingene.
Det er klart, at ligesom spørgerens vederlag løbende stiger, stiger portoen altså også løbende.
Der har vi så er åbnet op for nogle andre muligheder, nemlig B-breve.
Dem kan man i dag putte i postkassen; det kunne man ikke førhen, da skulle de afleveres på posthuset.
Men det er klart, at med det faldende marked, som andre har været inde på, er vi altså nødt til at betale noget mere for den vare, der skal leveres, hvis vi skal sikre, at også folk på Læsø og Anholt og Bornholm får post.
Malene Søgaard-Andersen (SF), 2010-11-18:
Tak for det – bedre sent end aldrig.
Jeg vil bare gerne lige høre hr. Kim Christiansen: Der bliver sagt, at Dansk Folkeparti har forsøgt at undgå de værst tænkelige konsekvenser for borgerne, og det er jo en fin, nobel tanke.
Men jeg tænker bare, om Dansk Folkeparti ikke tænker, at det er en stor omvæltning for den handicappede borger, som ikke kan anvende it og dermed internet, og som så lige pludselig kommer til at være tvunget til at benytte sig af breve med den her meget, meget dyre porto.
Kim Christiansen (DF), 2010-11-18:
Den 27. maj 2010 indgik regeringen, Dansk Folkeparti, Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre en politisk aftale om den fremtidige postlovgivning.
En del af den aftale er dikteret af EU, som så meget andet, vi foretager os i denne sal – og det er i det her tilfælde liberaliseringen af postmarkedet.
Med liberaliseringen afskaffes Post Danmarks monopol på små forsendelser.
Og selv om man kan sige, at DF generelt ikke bryder sig om implementeringen af EU-direktiver, er vi nok også nået til en erkendelse af, at den her liberalisering var uundgåelig, så derfor har opgaven for Dansk Folkeparti bestået i at afbøde de værst tænkelige konsekvenser for borgerne.
Det har været vigtigt at bevare befordringspligten, som andre har været inde på, således at danskerne i alle dele af Danmark stadig væk kan få deres post 6 dage om ugen – også selv om der skulle komme andre udbydere end Post Danmark.
For at sikre befordringspligten har vi jo netop etableret en udligningsfond, som aktørerne skal indbetale til, så skulle der blive helt urimelige økonomiske konsekvenser af at bære befordringspligten, har man altså en økonomisk buffer, så man kan kompensere for dette.
I øvrigt er Post Danmark pålagt befordringspligten frem til 2013.
Et andet punkt, der har været diskuteret meget, har været det her med de ældres ret til at få posten til døren, og der synes jeg faktisk vi måske har lavet en lille forbedring, for nu er det ikke alene et alderskriterium, der afgør, om man kan få sin post til døren, nu handler det ene og alene om, hvorvidt man selv er i stand til at hente den nede på gaden.
Er man ikke det, kan man altså få post bragt til døren, også selv om man kun skulle være 58 år.
Så det er et af de steder, hvor jeg synes vi har opnået noget fornuftigt med hensyn til befordringspligten.
I lovforslaget gives der mulighed for, at postvirksomhederne kan oprette og anvende modtagerdatabaser via oplysninger fra cpr-registeret.
I høringssvarene kan vi så også se, at der er rejst kritik af formen og tilgængeligheden af disse modtagerdatabaser fra bl.a. distributører af ugeaviser og reklamer.
Det problem synes jeg vi skulle få kigget på i forbindelse med udvalgsbehandlingen, sådan at loven ikke på nogen måde kommer til at virke konkurrenceforvridende.
Dansk Folkeparti ønsker også, at vi i udvalgsbehandlingen får belyst, hvem der skal betale til udligningsfonden.
Der synes jeg også det af høringssvarene fremgår meget tydeligt, at nogle i hvert fald er meget stærkt bekymrede for, om det her kan pålægge enkelte virksomheder, som måske ikke har så meget med befordringspligten at gøre, nogle unødige omkostninger.
Det er vi selvfølgelig nødt til at have skabt fuldstændig klarhed over, inden vi når til tredjebehandlingen.
Kristian Pihl Lorentzen (V), 2010-11-18:
Jeg synes, det er en af de ting, som vi skal prøve at kigge på under udvalgsbehandlingen.
Nu har vi jo førstebehandling i dag, så lad os kigge på det, og hvis SF for en gang skyld har fået en god idé, er vi klar til at kigge på den.
Så det er vi med på at kigge på under udvalgsbehandlingen.