Nikolaj Villumsen (EL), 2014-10-01:
Diskussionen, som vi har her i dag, er jo ikke en diskussion af, om Danmark skal gøre noget mod ekstremisterne fra ISIL, eller om vi ikke skal gøre noget – for selvfølgelig skal vi gøre noget.
Vi skal hjælpe de mennesker i Irak og Syrien, der bliver udsat for forfærdelige overgreb af ISIL, men der er i høj grad grund til at diskutere, om det, vi planlægger at gøre, vil virke.
Vi har fra Enhedslisten et forslag om at udvide den støtte, Danmark allerede giver til de kurdiske styrker i Nordirak, til også at omfatte de kurdiske styrker i Syrien, så de bliver i stand til at forsvare civilbefolkningen og bekæmpe ISIL.
Jeg mener, at erfaringerne fra tidligere danske krige i Irak, Libyen og Afghanistan viser, at det ikke er muligt at komme udefra og med bomber skabe demokrati eller diktere retningen for et land.
Bombningerne kan komme til at styrke ISIL og kan meget vel skabe endnu mere kaos.
Når civile bliver dræbt og udenlandske styrker igen bomber landet, kan ISIL øge sin rekruttering.
Jeg er ikke imod intentionen om at bekæmpe ISIL, tværtimod.
Men jeg er bekymret for, at forslaget fra regeringen vil have den forkerte virkning, og Enhedslisten vil derfor også stemme imod.
Der er rigtig mange dagsordener på spil i den alliance, som regeringen nu ønsker, at Danmark skal indgå i.
Det er hundrede procent sikkert, at Saudi-Arabien og Golfstaterne ikke ønsker demokrati i Irak, ligesom Tyrkiet ikke ønsker, at kurderne skal få selvstyre noget sted, hverken uden for eller inden for Tyrkiets grænse.
Jeg frygter, at Danmark med det forslag, der er fremsat af regeringen, bliver halehæng til forskellige storpolitiske interesser i regionen.
Saudi-Arabien og Golfstaterne har længe støttet ISIL.
Krig er en meget alvorlig ting, og hvis man starter en krig, skal man vide, hvor man vil hen.
Når jeg ser forslaget fra regeringen, er jeg ærlig talt
ikke sikker på, at regeringen ved, hvad den gør.
Jeg synes, at det er læren fra tidligere krige, at det virker bedst at støtte de kræfter, der lokalt kæmper for demokrati og for menneskerettigheder.
Derfor foreslår Enhedslisten at støtte de kurdiske styrker i Syrien.
De har holdt stand mod Assad i 3 år; de har holdt stand mod ISIL i flere år.
Men efter erobringen af tunge våben, tunge amerikanske våben fra den irakiske hær i Mosul har ISIL indledt en offensiv mod de kurdiske områder omkring byen Kobani, hvor kurderne har haft meget svært ved at stå imod.
En humanitær katastrofe truer nu de omkring 400.000 civile, som befinder sig i Kobaniområdet.
Enhedslisten har mange gange i de seneste uger foreslået akut handling for at afværge den truende katastrofe i Kobani, men disse forslag er blevet fejet af bordet.
Dag for dag er situationen blevet mere og mere desperat.
Danmarks nære allierede i NATO, Tyrkiet, holder grænsen lukket ind til de kurdiske områder.
Samtidig anklages Tyrkiet for at se gennem fingre med, at ISIL i flere år har rejst frit frem og tilbage over grænsen.
Det går lige nu ud over befolkningen i de kurdiske områder i Syrien.
Her bor kurdere, arabere og kristne, som har brug for Danmarks støtte.
Enhedslisten ønsker, at Danmark skal sende denne støtte i form af våben til de sekulære kurdiske styrker, så de kan forsvare sig mod ISIL, samt at vi skal forsyne civilbefolkningen med humanitær hjælp, så den kan overleve.
Enhedslistens beslutningsforslag om støtte til kurderne i Syrien handler om at afhjælpe en akut krise.
De kurdiske styrker mangler ikke soldater.
De har titusindvis af modige mænd og kvinder, men de mangler våben; våben der kan ødelægge de tanks, som ISIL angriber med.
Får de de våben, kan det sikre 3 millioner civile – både kristne, arabere og kurdere, der bor i de kurdiske områder – mod en katastrofe.
Og jeg synes, det er ærgerligt, at et flertal i dag afviser Enhedslistens forslag om at prøve at afværge den akutte katastrofe i det nordlige Syrien.
Når Enhedslisten fremsætter det her forslag, er det ikke et forsøg på at komme med noget, der ved et trylleslag løser alting.
Det ville være naivt at forestille sig.
Enhedslisten ønsker at afværge en konkret humanitær katastrofe ved at støtte de kurdiske styrker i det nordlige Syrien.
Men vi ved, at løsningerne i Syrien derudover først og fremmest er politiske.
Det handler om igen at få indkaldt til en fredsforhandling – få startet en Genève III – og jeg mener, at det er et grundlæggende problem for udviklingen i Syrien, at FN er blevet svigtet af de vestlige magter under ledelse af USA.
Ligeledes mener jeg, det er et problem, at vi fra vestlig side har set igennem fingre med, at nære allierede som vores NATO-allierede Tyrkiet, men også Vestens nære allierede i kongediktaturerne i Saudi-Arabien og Golftstaterne, har støttet ISIL.
Det har været med til at skabe den katastrofe, som udenrigsministeren ganske rigtigt påpegede har udviklet sig i Syrien, hvor mere end 200.000 mennesker er blevet dræbt i borgerkrigen.
Med hensyn til det samlede Irak forestiller vi os selvfølgelig ikke, at den støtte, Danmark giver med våben og humanitær hjælp til det nordlige Irak, løser alle problemer i landet.
Jeg synes, det er godt, at Danmark hjælper kurderne.
Men skal problemet i Irak løses, er der behov for en inkluderende regering i Bagdad.
En sådan inkluderende regering får man bare ikke ved at sende F-16-fly og bombe.
Hvis bomber havde hjulpet på regeringen i Bagdad, burde regeringen i Bagdad være ekstremt inkluderende, for Danmark og andre vestlige lande har hjulpet den irakiske hær med våben, træning, uddannelse og bomber i mere end 10 år.
Når SF siger, at beslutningsforslaget fra Enhedslisten er useriøst og er et paradeforslag, så vil jeg selvfølgelig først og fremmest opfordre SF til at tage ordførerens ord om, at man faktisk synes, at Enhedslisten rejser en relevant diskussion, seriøst, og så stille de ændringsforslag, som SF mener ville gøre det til et klogt forslag.
Men jeg vil også sige ganske klart til SF, at vi faktisk godt ved, hvem kurderne i Syrien er.
Det er dem, Enhedslisten nu foreslår skal beskyttes, og det er ikke grebet ud af den blå luft.
Der bor 3 millioner mennesker, som beskyttes af kurdiske styrker, der har erklæret, at de har en alliance sammen med den frie syriske hær, som kæmper mod ISIL side om side med den frie syriske hær.
Før sommerferien havde vi her i Folketinget besøg af en delegation fra det her område – bl.a. formanden for de assyriske kristne i Syrien.
Han sagde: Vi er den største trussel mod Assad, for i det øjeblik, hvor minoriteterne i Syrien ikke frygter, at sunnimuslimske ekstremister bliver alternativet til Assad, så trækker de deres støtte til regimet.
Det er de mennesker, som Enhedslisten nu foreslår Danmark skal støtte, så de kan afværge en humanitær katastrofe og sikre millioner af civile.
Lad mig slutte af med at sige, at det afgørende for Enhedslisten er, at Danmark bidrager til at bekæmpe ISIL.
Men det gør vi ikke ved at starte en ny Irakkrig, og det gør vi ikke ved at kaste os ud i en operation, hvor der endnu engang mangler analyser og klare mål for fremtiden.
Derfor vil jeg opfordre Folketinget til at støtte op om Enhedslistens beslutningsforslag om, at Danmark aktivt skal arbejde for, at der kommer humanitær hjælp og våben til kurderne i Syrien og afvise at indlede en ny Irakkrig.
Men situationen er jo, at i Irak er situationen ikke akut.
Altså, der er en forfærdelig situation, hvor ISIL har besat store dele af landet, nemlig de i høj grad sunnimuslimske områder, som de besidder, og de skal selvfølgelig smides ud, men det skal gøres af den irakiske hær.
Det skal ske, ved at den irakiske hær bruger sin stærke militære magt og bruger sit luftvåben, men at den gør det, efter at den irakiske regering i Bagdad er blevet inkluderende over for befolkningsgrupperne her, sådan at befolkningsgrupperne holder op med at støtte ISIL.
Derfor er problemet i Irak politisk.
Det er et politisk problem, som ikke løses militært.
Derfor siger Enhedslisten nej til at gå med i en et år lang krig i Iran, fordi vi mener, at det problem, der lige nu er i Irak, er politisk.
Situationen i Kobani og i det nordlige Syrien er meget, meget akut.
Dagen efter, at angrebet blev indledt, hvilket var for præcis 14 dage siden, havde vi om torsdagen et møde i Det Udenrigspolitiske Nævn.
Der kom jeg med tre forslag fra Enhedslisten, der kunne være med til afværge katastrofen i Kobani.
De blev afvist af regeringen, og ingen af de andre politiske partier i Folketinget bakkede op om dem.
Nu står vi 14 dage efter, og intet er blevet gjort.
Katastrofen truer.
Enhedslisten kommer med et beslutningsforslag.