runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Frederiksen (S), 2012-12-05:
Tak for spørgsmålet.
Jeg vil sige helt generelt, at de mennesker, der er i arbejde, dem, der skaber merværdi, dem, der uddanner sig, dem, der får gode ideer – hvad enten de er danskere og bor i Danmark, eller de kommer til udefra – jo alle sammen er med til at bidrage positivt til den velstand, vi har i Danmark.
Sådan har det alle dage været, sådan er det i dag, og sådan vil det også være i fremtiden.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-12-05:
Det var et dejligt svar.
Jeg synes også, at det er et tiltrængt svar, for når man hører den offentlige debat om østarbejdere, der kommer hertil og sælger deres arbejdskraft, også billigere, end danskere sælger deres arbejdskraft, så kommer det ofte til lyde, som om det er et enormt problem.
Det er jo en politisk diskussion, man kan have osv., men det faktuelle er jo, at folk, der kommer hertil og sælger deres arbejdskraft lidt billigere, end danskere gør, er med til at bidrage positivt til Danmarks velstand, til Danmarks rigdom.
Det synes jeg man udelader i debatten alt for ofte, og det bliver en unuanceret debat.
Grunden til, at jeg stiller det her spørgsmål, er, at jeg har fået mange mails fra folk, som arbejder her, og som er kede af, at det ofte bliver fremstillet, som om de er et problem for det danske samfund.
Derfor vil jeg gerne have ministeren til at bekræfte, at det er de sådan set ikke – de bidrager positivt til Danmarks velstand.
Mette Frederiksen (S), 2012-12-05:
Jeg må sige, at jeg synes, at spørgeren selv er for unuanceret i sin tilgang til det her spørgsmål, for spørgeren får det til at lyde, som om der ikke er problemer på det danske arbejdsmarked, eksempelvis hvad angår social dumping, og det er der.
Der er massive problemer, hvad enten vi kigger på motorvejene med ulovlig piratkørsel eller på byggeriet, hvor der jo ganske ofte bliver trævlet større sager op med enten systematisk snyd, underbetaling eller manglende sikkerhed.
Hvis vi kigger på det grønne område, på serviceområdet, ser vi, at der er store problemer med social dumping, og derfor er det selvfølgelig vigtigt at få slået fast, at de udenlandske lønmodtagere, der kommer til Danmark, er velkomne, men det skal foregå på en ordentlig måde.
Her tror jeg måske, at vejene skiller mellem spørgeren og mig selv som både socialdemokrat og minister.
Jeg synes, det er et plus, at vi har et åbent arbejdsmarked; jeg synes, det er et plus, at vi har et reguleret arbejdsmarked; og jeg synes, at der er al grund til at slå ned, når der enten foregår ulovligheder eller i øvrigt social dumping.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-12-05:
Men det er jo sådan den sædvanlige svada, der kommer fra venstrefløjen, hvor man blander en masse ting sammen, herunder at der kommer nogle til Danmark og arbejder – også til en lavere løn, end danske lønarbejdere arbejder til.
Nu snakker vi ikke om nogen, der gør noget ulovligt eller ikke betaler skat, men om det faktum, at nogle, der kommer hertil og sælger deres arbejdskraft billigere, bidrager til Danmarks velstand, for det betyder, at de mennesker, der køber arbejdskraften, har nogle flere penge til rådighed, som de kan bruge til nogle andre ting, som skaber nogle job i nogle andre sektorer.
Og det er jo positivt for Danmark.
Jeg kan jo konstatere, at selv Arbejderbevægelsens Erhvervsråd har lavet en rapport, som viser, at østarbejdere bidrager positivt til væksten i Danmark, og da vi har en udfordring i forhold til økonomisk vækst i det her land, vil det så ikke være godt at sørge for, at der kommer nogle mennesker herop og arbejder og bidrager til væksten?
Selvfølgelig skal folk betale skat osv. – det er ikke det, vi taler om.
Mette Frederiksen (S), 2012-12-05:
Jeg synes, det er positivt, at vi har et åbent dansk arbejdsmarked.
Jeg bifalder, at danske lønmodtagere og danske virksomheder rejser ud, at de kan navigere på hele det europæiske marked og for manges vedkommende jo også på det globale marked.
Det er selvfølgelig positivt – man bliver klogere, man bliver dygtigere.
Og der kommer i øvrigt oplevelser i bagagen, som er til stor værdi for både den enkelte og for dansk erhvervsliv.
Og når vi taler om velstand, vækst, udvikling af det danske samfund, er det alt for banalt at have fokus på, hvad den person, der udbetaler løn, måtte have af fortjeneste.
Lige så afgørende er det jo, at vi har et rimeligt lønniveau i forhold til den arbejdsindsats, der bliver ydet.
Vi hører jo altså om eksempler på meget, meget lave lønninger.
Altså, jeg har hørt om eksempler på 40-50 kr. i timen.
Det er jo ingenlunde rimeligt i et samfund som det danske, som jo også baserer sig på, at man svarer skat.
Så jeg synes, at spørgsmålene er alt, alt for unuancerede, i forhold til både hvad der er af fordele ved at være et åbent arbejdsmarked, og hvad der selvfølgelig også er af ulemper ved den måde, som tingene foregår på i dag.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-12-05:
Min pointe er bare – og jeg synes egentlig, det er ret nuanceret, for jeg kan sagtens anerkende, at der kan være nogle problemer – at der også er nogle fordele.
Det, jeg spørger ind til, er det helt overordnede, og det er, at østarbejdere helt overordnet bidrager til dansk velstand.
Det har Nationalbanken sagt.
De lavede på et tidspunkt en analyse, der viste, at 5.000 østarbejdere bidrager til holdbarheden i dansk økonomi på et sted mellem 1,7 mia. kr. og 4 mia. kr. om året.
Det er frivillige aftaler, der bliver indgået til begge parters fordel.
Østarbejderen får en højere løn, end vedkommende ellers ville have fået, og køberen af arbejdskraft sparer nogle penge, som kan bruges til forbrug nogle andre steder, og som skaber nogle andre arbejdspladser i Danmark.
Hele den overordnede diskussion er der ikke ret meget fokus på.
Der er kun fokus på problemerne, og der er altså nogle mennesker derude, som kommer her og bidrager til dansk velstand, og som føler, at den retorik, der bliver brugt, er problematisk, når de egentlig føler, at de er budt velkommen af dem, som har inviteret dem herop.
Men så står der en masse mennesker, heriblandt en masse politikere, og gør det til et kæmpeproblem, at de er her – og de bidrager positivt til Danmarks velstand.
Der må man da som beskæftigelsesminister, synes jeg, gøre noget for at få belyst, at det her faktisk er en positiv ting helt overordnet set.
Mette Frederiksen (S), 2012-12-05:
Jamen der er jo givet nogle aktører, der har meget fokus på de negative effekter, og så har vi så politikere, bl.a. spørgeren selv fra Liberal Alliance, der tilsyneladende kun har et entydigt fokus på, hvad der måtte være af snævre økonomiske interesser eller værdier heri.
Så er det godt, at vi har en regering, der magter og evner begge dele.
For der er i mine øjne ikke nogen, der kan have en interesse – i hvert fald ikke en langsigtet interesse – i, at lønningerne dumpes i Danmark, at arbejdsmiljøet trædes under fode, at sikkerheden ikke er ordentlig, eller at der er mennesker, der går på arbejde og bliver syge, fordi vilkårene er for ringe.
Jeg ønsker et åbent arbejdsmarked, men jeg ønsker også et ordentligt, fair og reguleret arbejdsmarked.
Der er forskellige interesser i den her diskussion, og jeg tror, det er godt for både danske lønmodtagere, for de lønmodtagere, der kommer hertil udefra, og for danske virksomheder, at vi har en regering, der også i den her sag går på to ben: Ja til et åbent arbejdsmarked, men det skal foregå på en ordentlig måde.
Jacob Jensen (V), 2012-12-05:
Mener ministeren fortsat, at det er realistisk at indfri reformbehovet frem mod 2020 med de reformværktøjer, som regeringen anviser i sin 2020-plan?
Tak for det.
Som proceduren foreskriver, starter jeg med at læse spørgsmålet op: Mener ministeren fortsat, at det er realistisk at indfri reformbehovet frem mod 2020 med de reformværktøjer, som regeringen anviser i sin 2020-plan?
Bjarne Corydon (S), 2012-12-05:
Det er jo et spørgsmål, som vi har haft lejlighed til at debattere en del gange – senest i et længere samråd, hvor spørgeren også var meget aktiv.
Lad mig starte med at få slået nogle grundlæggende ting fast omkring den her diskussion.
Når der tales om et reformbehov og en 2020-plan, er det jo rigtigt, at regeringen har fremlagt en 2020-plan, som, for så vidt angår reformer, er meget ambitiøs, og som går langt videre end det, som spørgerens parti – i regeringens position – før folketingsvalget anså for at være tilstrækkeligt og betegnede som noget, man kunne sætte to streger under facit på.
Det er en ambitiøs dagsorden, der er sat.
Man kan så sige: Hvordan går det med at indfri de ambitioner?
Jamen det går jo faktisk ganske godt.
Samlet set er der reformambitioner for 17 mia. kr. i 2020-planen, og herudover er der en moderniseringsdagsorden, som sigter på at frigøre 5 mia. kr. til nye prioriteringer i velfærd – altså samlet 22 mia. kr.
Der må man sige, at med det arbejde, der er gjort, siden planen blev lanceret, er vi kommet langt.
Vi har lavet reformer, der samlet set beløber sig til ca. 8 mia. kr., som vi også gennemgik på det samråd, hvor vi i stor detaljerigdom diskuterede de her spørgsmål.
Så vi er godt på vej.
Det er jo også klart, at der kommer til at ske flere ting i den kommende tid.
Det er annonceret, at regeringen spiller ud med et udspil til en kontanthjælpsreform, det er annonceret, at vi vil spille ud med forslag, der sigter på at bringe de unge hurtigere igennem uddannelsessystemet, og det er også annonceret, at vi tager fat på det her spørgsmål om at modernisere den offentlige sektor.
Digitalisering er en væsentlig løftestang, og i forhold til det er der ambitiøse forslag på brættet.
Så vi er godt på vej, vi har høje ambitioner, og de ambitioner fastholder vi.
Det er så også sådan, at et af de reformspor, der blev lagt ud i 2020-planen, indgik i trepartsforhandlinger.
De lykkedes ikke, og på det punkt kan vi ikke komme videre.
Jacob Jensen (V), 2012-12-05:
Tak for svaret.
Nu løber der jo meget vand i åen, og ikke mindst er der løbet en del i åen siden det samråd, som finansministeren henviser til.
Jeg forstår også svaret på den måde, at de reformværktøjer, som er anvist i regeringens 2020-plan fra maj måned, er de reformværktøjer, man vil fastholde for at nå målsætningen om de 17 mia. kr. plus de 5 mia. kr. i forhold til modernisering.
I modsat fald må finansministeren korrekse mig i sin anden omgang.
Men foreløbig har jeg forstået det sådan, at der ikke kommer nye værktøjer, men at man fastholder de redskaber, som man har i værktøjsskassen, og som regeringen har anvist i sin egen 2020-plan fra foråret i år.
Når jeg siger, der er løbet meget vand i åen siden vores samråd, er det jo netop, fordi vi her for nylig i Jyllands-Posten kunne læse, at der nu igen er et problem med de finansieringsmekanismer, altså de redskaber, som regeringen anviser der skal bruges til at nå dens 2020-målsætning.
Ministeren har tidligere selv nævnt, at trepartsforhandlingerne er kuldsejlet, og nu viser det sig så, at Finansministeriet selv har beregnet, at man ikke kan indfri nogen forventning om at få midler, finansiering, fra det, man har kaldt sygefravær, altså en indsats i forhold til nedbringelse af sygefraværet.
Så der er altså endnu et redskab, man må tage op af værktøjskassen.
Skal jeg forstå svaret sådan, at når man nu er kuldsejlet med trepartsforhandlingerne og ikke forventer at få noget ud af sygefraværsindsatsen, så hæver man dermed ambitionsniveauet på de resterende områder, altså eksempelvis kontanthjælp og SU?
Bjarne Corydon (S), 2012-12-05:
Jeg kan ikke se, der er løbet meget vand i åen, siden vi sidst drøftede de her spørgsmål.
Det er korrekt, vi ikke kunne nå frem til en trepartsaftale; vi er så kommet meget langt ad de andre reformspor, der er beskrevet i en plan, som er langt mere ambitiøs end noget, spørgerens parti på noget tidspunkt har stået for.
Når det gælder sygefravær, kan jeg ikke se, at der er noget nyt under solen.
Det er korrekt, at det er vanskeligt at finde redskaber, der nedbringer sygefraværet på en måde, der kan gøres anvendelig i den her sammenhæng, men det er da fortsat en ambition.
Det er det helt uændret, og det står også i vores 2020-plan.
Jacob Jensen (V), 2012-12-05:
Det vil sige, at det, man har kunnet læse i dagspressen, om, at Finansministeriet selv har vurderet, at der ikke kom noget finansieringsbidrag til 2020-målsætningen fra en indsats i forhold til sygefravær, ikke skal tages for givet.
Der kommer altså et bidrag fra den indsats, sådan som jeg forstår finansministeren.
Det vil vi da glæde os til at se.
Men jeg forstår det også stadig væk sådan, at når man så har trepartsforhandlingerne, der er kuldsejlet, og som ifølge 2020-planen skulle have givet 4 mia. kr. til finansieringen, så må de 4 mia. kr. altså skulle findes et andet sted inden for de tilbageværende redskaber.
Der kan jeg så igen nævne, at det kunne være kontanthjælp, som vi stadig væk afventer et udspil fra regeringen om, eller det kunne være på SU-området.
Skal jeg forstå det sådan, at de 4 mia. kr., som ikke kommer – og det er jo også nu bekræftet af finansministeren, at de ikke kommer fra trepartsforhandlingerne – så skal komme fra de eksisterende redskaber i værktøjskassen, herunder kontanthjælp og SU?
Peter Christensen (V), 2012-12-05:
Forventer finansministeren, at man efter en opdatering af 2020-planen kan opretholde en offentlig forbrugsvækst på 0,8 pct.?
Bjarne Corydon (S), 2012-12-05:
Det er jo det mål, der er sat i den nuværende 2020-plan på baggrund af en række konkrete reformspor, hvor vi allerede er kommet ganske langt.
Her har man i sin spørgen forsøgt at antyde, at vi ikke skulle have styr på at komme med de konkrete bud, vi har stillet i udsigt, men man har jo hver gang måttet konstatere, at det er vi i stand til.
Det er på et langt højere ambitionsniveau, end Venstre på noget tidspunkt har været i stand til at præstere, men garantier gives ikke.
Man skal gennemføre konkrete forslag og sikre finansieringen, før man kan love at afholde udgifter.
Sådan kører vi vores økonomiske politik.
Tænk, hvis det var noget, der gjorde sig bredere gældende i Folketinget.
Pernille Skipper (EL), 2012-12-05:
Dialog er jo en positiv måde at se det, der tidligere har eksisteret mellem mig selv og justitsministeren, på, må man sige.
Jeg vil faktisk spørge, om forsvarsministeren ikke vil være så venlig at forklare – ikke om en konkret sag – ikke bare mig, men den måbende befolkning, hvilke regler f.eks. den efterretningstjeneste, som forsvarsministeren er chef for, arbejder under.
Så nu beder jeg om at få den danske stats fortolkning af folkeretten, for det forstår jeg er ministerens ressortområde: Er det sådan, at vi forstår folkeretten og dansk ret sådan, at efterretningstjenester ikke ude i verden må fungere, så de yder bistand på den ene eller den anden måde til, at mennesker, der er civile og ikke deltager i krig, bliver slået ihjel uden rettergang?
Kan ministeren bekræfte, at det er den danske stats opfattelse af folkeretten?
Det er det, jeg beder om at høre.
Nick Hækkerup (S), 2012-12-05:
I virkeligheden ligger der to spørgsmål i spørgsmålet, og jeg vil prøve at svare på dem så præcist, som jeg overhovedet kan og må.
Den første del af spørgsmålet er, om der ikke er nogen grænser for efterretningstjenesternes virksomhed.
Vi har jo også en lov om Forsvarets Efterretningstjeneste og om Politiets Efterretningstjeneste, og vi står i øvrigt lige for at skulle have en omfattende debat om, hvordan det her retssystem skal indrettes fremadrettet, fordi Wendler Pedersen-udvalget jo tidligere på året barslede med en rapport, som gav anledning til at fremsætte nye lovforslag om Forsvarets Efterretningstjeneste og Politiets Efterretningstjeneste.
Det er svaret, for så vidt angår det punkt.
Så der får vi heldigvis lejlighed til at diskutere det på det generelle plan i en åben debat her i salen for alle, der interesserer sig for det her i øvrigt meget vigtige spørgsmål om, hvad det er, staten har monopol og magtmonopol på og kan eksekvere, uden at det skal ske i åbenhed, og hvordan man alligevel kan sikre den legitime, demokratiske kontrol, og vi får lejlighed til at svare på det.
Pernille Skipper (EL), 2012-12-05:
Nå, jamen det er jo dejligt.
Så kan jeg supplere med et spørgsmål.
Jeg vil gerne igen spørge, om ministeren vil fortælle os om den danske stats forståelse af folkeretten, sådan som jeg gjorde i mit forrige spørgsmål.
Og så kunne jeg godt tænke mig også at spørge, om ministeren lige til sidst kan supplere med at fortælle om en arbejdsdeling mellem Forsvarets Efterretningstjeneste og Politiets Efterretningstjeneste, altså mellem deres arbejdsopgaver, og konkludere over for os alle sammen, at hvis man skal undersøge, spore eller på anden måde have noget med en person at gøre i udlandet, som man opfatter som deltagende i en militær konflikt, så er det Forsvarets Efterretningstjeneste, der har opgaven, altså at det hører under ministerens ressort.
Nick Hækkerup (S), 2012-12-05:
Det første er det her med, hvordan vi egentlig gør med folkeretten.
Altså, det er jo sådan, at hvis vi er i en situation, som har karakter af en væbnet konflikt, så er det legitimt – i modsætning til hvad der gælder i øvrigt – at slå folk ihjel, også uden at der er mulighed for overgivelse, inden man gør det, og også uden at det er blevet prøvet af en dommer.
Det er jo, om jeg så må sige, krigens natur.
Her må man gerne begå det, som der ellers tages så kraftigt afstand fra i samfundet i øvrigt.
Der er så selvfølgelig nogle grænser for det her, bl.a. med hensyn til hvor man må gøre det.
Man må gøre det, hvis FN har sanktioneret det, man må gøre det, hvis værtslandet har inviteret en til at komme og tage del i en væbnet konflikt, eller man må gøre det, hvis det sker i selvforsvar.
Alt det her bliver jo fortolket, navnlig det med, hvornår det er selvforsvar eller ej.
Det andet element er så det her spørgsmål om, hvornår vi er i en væbnet konflikt.
Har det den intensitet, som skal til?
Er der en vis militær organisering bag?
Hvis man er i den situation, at det er en væbnet konflikt som f.eks. den, vi er involveret i i Afghanistan, vil det være lovligt at foretage drab, som det kaldes i anden sammenhæng.
Og det er oven i købet sådan, at civile tab i den sammenhæng accepteres, hvis de ikke overstiger det militære formål, som man er i den væbnede konflikt for.
Pernille Skipper (EL), 2012-12-05:
Kan ministeren slå fast, at Forsvarets Efterretningstjeneste ikke gennem oplysninger, kontakter eller anden bistand har assisteret CIA i lokaliseringen af Al-Qaeda-lederen al-Awlaki, og kan ministeren fastslå, at Forsvarets Efterretningstjeneste i forbindelse med eventuelt efterretningsarbejde vedrørende førnævnte ikke har overtrådt dansk ret eller folkeretten?
Spørgsmålet lyder: Kan ministeren slå fast, at Forsvarets Efterretningstjeneste ikke gennem oplysninger, kontakter eller anden bistand har assisteret CIA i lokaliseringen af Al-Qaeda-lederen al-Awlaki, og kan ministeren fastslå, at Forsvarets Efterretningstjeneste i forbindelse med eventuelt efterretningsarbejde vedrørende førnævnte ikke har overtrådt dansk ret eller folkeretten?
Nick Hækkerup (S), 2012-12-05:
Nu sagde Tingets formand ganske rigtigt, at det er samme spørger, og at spørgsmålet bliver stillet til den samme minister.
Jeg tror ikke, man gør vold på vores demokrati, hvis man her også siger, at spørgsmålet praktisk talt er det samme, som det første spørgsmål fra spørgeren, og det giver bare lejlighed til at komme lidt dybere ind i det substantielle i den snak, som vi havde lige før.
Men det indledende svar, som jeg bliver nødt til at give, når nu spørgsmålet er stillet, som det er, er, at det har jeg ikke mulighed for at svare på her.
Kontroludvalget har et bredt flertal i Folketinget nedsat for at veje to hensyn af mod hinanden.
Pernille Skipper (EL), 2012-12-05:
Ja, det er jo bekymrende, at man ikke engang kan slå fast over for befolkningen, at efterretningstjenesterne har overholdt de regler, der nu engang ligger for dem, på trods af at det er få regler for deres arbejde, der er udstukket.
Jeg har fuld respekt for, at ministeren har den overbevisning, at reglerne skal overholdes, som de er i dag, men jeg kunne så godt tænke mig at spørge ministeren – nu når vi ikke har noget kontrolorgan, nu når vi ikke har nogen myndighed, som kan fortælle den måbende befolkning, hvad det er, der foregår, eller forsikre den om, at vores efterretningstjeneste har overholdt reglerne, at fejlene, de gange, der er blevet begået fejl, er blevet rettet, og at de ansvarlige er blevet holdt ansvarlige for det – om ministeren så ikke kunne bekræfte, at ministeren har spurgt sin efterretningstjeneste og har undersøgt sagen.
Nick Hækkerup (S), 2012-12-05:
Først vil jeg gerne kvittere for, at spørgeren respekterer, at det, når jeg ikke svarer på spørgsmålene, så ikke er, fordi jeg ikke synes, det er interessant og vigtigt at have den her debat i det åbne rum, men simpelt hen er, fordi det er sådan, reglerne er for, hvad der kan siges her.
Jeg er sådan set enig med spørgeren i, at det interessante dilemma her er, hvordan vi på den ene side sikrer, at vi alle sammen, alle danskere, kan have indseende i, hvad vores tjenester – Politiets Efterretningstjeneste og Forsvarets Efterretningstjeneste – går og laver, og på den anden side sikrer, at tjenesterne får et rum at arbejde i, sådan at de ikke selv afslører deres metoder, afslører deres kilder osv., hvorved de ville gøre deres arbejde nytteløst.
Det er så det, man har afvejet, og man har fundet ud af, at det bedst kan imødekommes, ved at det er Kontroludvalget, der har indseende med det, og det er det, som vi må tage til takke med.
Jeg ser frem til, at vi senere i denne folketingssæson, vil kunne få en debat om, hvad mulighederne er for, at vi kan gøre det her system endnu bedre.
Pernille Skipper (EL), 2012-12-05:
Jeg kan jo næsten forstå på ministeren, at han ser frem til, at vi skal have en bedre kontrol også med Forsvarets Efterretningstjeneste, og at der for fremtiden – hvis der opstår sager i medierne, uanset om der er tale om misforståelser eller ej, som er bekymrende for demokratiet, og som kunne tyde på, at en myndighed har overtrådt sine beføjelser – vil være et organ, der kan gå ind og kontrollere det og mane til ro og besindighed, fordi der er styr på tingene.
Det synes jeg lyder rigtig godt, hvis det er det, der er ministerens holdning, og det glæder jeg mig sådan set også til at vi så skal diskutere noget mere.
Der er noget, jeg godt kunne tænke mig at spørge ministeren om som chef for efterretningstjenesten.
Hvad ville ministeren gøre, hvis der opstod en mistanke om, at ministerens efterretningstjeneste havde begået regelbrud, når det med de regler, der gælder i dag, jo er sådan, at der ikke er et uafhængigt kontrolorgan?
Nick Hækkerup (S), 2012-12-05:
Jamen på præcis det punkt, altså min beføjelse i forhold til efterretningstjenesten, er der sådan set ikke noget, der adskiller sig fra det, der gælder alle mulige andre steder i den offentlige sektor.
Jeg er af den helt grundlæggende overbevisning, at alle de steder, hvor man har med mennesker at gøre, alle de steder, hvor den offentlige sektor arbejder – på hospitalerne, i børnepasningen, i folkeskolen, eller hvor det måtte være – vil der blive begået fejl.
Den bedste måde, vi kan udvikle vores offentlige sektor og vores fælles velfærd på, er faktisk, at vi snakker om den, at vi evaluerer på det, vi laver, og at vi laver det så godt som muligt for at blive bedre.
Det gør sig også gældende med hensyn til efterretningstjenesterne.
Vi arbejder hele tiden med at udvikle den måde, som efterretningstjenesterne arbejder på.
Jeg vil i mit svar her bare sige til dem, der måtte sidde og lytte til det, og til spørgeren, at der i det, jeg siger, ikke ligger, at jeg har konstateret nogen fejl af den karakter, som spørgeren skitserede i spørgsmålet.
Pernille Skipper (EL), 2012-12-05:
Det sidste havde jeg en lille smule svært ved at høre.
Det var lidt ærgerligt, for det lød, som om det var relevant.
Det kan være, at jeg kan bede ministeren om at gentage den sidste sætning.
Og så vil jeg bare spørge endnu en gang, om ministeren kunne være så venlig at bekræfte, at Forsvarets Efterretningstjeneste ikke har bidraget til at spore en civil person, heller ikke ved at hjælpe Politiets Efterretningstjeneste, med henblik på at slå personen ihjel.