Brian Mikkelsen (KF), 2009-02-19:
Beslutningsforslaget går ud på at pålægge regeringen at fremsætte lovforslag, der giver børn og indsatte en række minimumsrettigheder.
Men efter regeringens opfattelse er der altså ikke brug for lovgivningsinitiativer på området, og derfor kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.
Som jeg nærmere vil redegøre for, er det et område, som Kriminalforsorgen gennem de seneste år har haft stort fokus på og arbejdet meget med, og der er taget en række forskellige initiativer.
Kriminalforsorgen er desuden løbende opmærksom på behovet for og mulighederne for at styrke indsatsen vedrørende indsattes børn.
Beslutningsforslaget indeholder bl.a. et forslag om, at der skal udarbejdes retningslinjer, som sikrer børns ret til besøg hos og kommunikation med en forælder i varetægt eller under afsoning.
Jeg vil fremhæve, at Kriminalforsorgen allerede har taget en lang række initiativer for at sikre, at dømte indsatte under afsoning kan holde kontakt med deres børn.
Hvis en indsat ønsker at modtage besøg af sit barn, er der således regler, der sikrer, at besøg af børn har en særlig status og skal undergives en særlig sagsbehandling.
Anmodninger om besøg af børn skal f.eks. så vidt muligt imødekommes, og institutionerne bør overveje muligheden for tilladelse til udvidet besøg, når det drejer sig om besøg af børn.
Af hensyn til barnet vil det normalt skulle ledsages af en voksen under besøget, men kan eller vil den anden forælder ikke ledsage barnet, vil Kriminalforsorgen hjælpe den indsatte med at kontakte familie eller venner for at høre, om de eventuelt kan ledsage barnet.
Varetægtsarrestanter har ret til besøg så ofte, som forholdene tillader det, og ansøgninger om besøg af børn skal så vidt muligt imødekommes.
Institutionerne bør også her overveje muligheden for at tillade længere besøg af børn.
Er varetægtsarrestanten omfattet af besøgskontrol fastsat af politiet af hensyn til formålet med fængslingen, imødekommer politiet i praksis så vidt muligt ansøgninger om tilladelse til besøg af arrestantens børn.
Når det gælder indsattes mulighed for at have telefonisk kontakt med deres børn - hvilket vi også behandlede før i forbindelse med spørgsmål fra fru Karina Lorentzen Dehnhardt - kan jeg oplyse, at afsonere i medfør af straffuldbyrdelsesloven har ret til at føre telefonsamtaler, medmindre bl.a. ordens- eller sikkerhedsmæssige hensyn taler imod det.
I de almindelige afsoningsafdelinger i de lukkede fængsler kan de indsatte få en generel tilladelse til i deres fritid at ringe til et antal forud godkendte telefonnumre.
I de åbne fængsler har de indsatte i almindelighed adgang til i deres fritid at føre telefonsamtaler fra mønt- og korttelefoner uden en forudgående godkendelse.
Indsatte i åbne fængsler og pensioner har som udgangspunkt også mulighed for at få tilladelse til at installere egen telefon i eget opholdsrum.
Der er iværksat et forsøg på en åben institution, hvor de indsatte har en fast mobiltelefon med nogle faste numre, man kan ringe til, og der er også forsøg med forskellige muligheder for at indføre bl.a. IP-telefoni, så det bliver billigere og mere enkelt for de indsatte at kunne kommunikere.
Politiet kan dog af hensyn til varetægtsfængslingens øjemed modsætte sig, at en varetægtsarrestant fører telefonsamtaler.
Et sådant forbud kan arrestanten forlange indbragt for retten.
De fleste indsatte i Kriminalforsorgens institutioner har således allerede i dag mulighed for via telefon at have løbende kontakt med deres børn.
Med hensyn til kommunikation via webcam og sms følger det af de gældende regler, at indsatte i fængsler og arresthuse af ordens- og sikkerhedsmæssige hensyn som udgangspunkt ikke må råde over mobiltelefoner og computere.
Kriminalforsorgen har oplyst, at det ikke vil harmonere med de ordens- og sikkerhedsmæssige hensyn, der ligger til grund for de gældende regler, hvis der indføres en ordning, som generelt tillader disse kommunikationsformer i fængsler og arresthuse, og jeg mener derfor ikke, at det vil være en farbar vej.
Kriminalforsorgen har endvidere iværksat forskellige tiltag begrundet i hensynet til indsattes mindreårige børn i forbindelse med indsattes udgang fra afsoningsstedet.
Der vil således kunne gives tilladelse til hyppigere weekendudgang end normalt, som er hver tredje uge, typisk weekendudgang hver 14. dag, hvis barnet har problemer, som vil kunne afhjælpes ved, at den indsatte forælder kommer hyppigere ud.
Desuden kan indsatte få udgang til barnets egen fødselsdag til og med det 15. år samt udgang til barnets første skoledag i børnehaveklasse og 1. klasse.
Jeg er enig i, at det er meget vigtigt, at indsatte bevarer kontakten med deres børn.
Som det fremgår, er der allerede stor fokus på dette i Kriminalforsorgen, og der er taget en lang række initiativer på de områder, som nævnes i beslutningsforslaget.
Efter min opfattelse er det vigtigt at fastholde den helt konkrete tilgang, som man har i dag, når det gælder besøg af og anden kontakt til børn, således at der i videst muligt omfang tages hensyn til den enkelte indsatte og det enkelte barn og deres aktuelle situation. Jeg mener derfor ikke, at et firkantet krav om, at der f.eks. automatisk skal udarbejdes en fast besøgsplan, eller at der skal fastsættes tidsfrister for, hvornår der skal være kontakt mellem indsatte og børn, er vejen frem.
Kriminalforsorgen har i øvrigt oplyst, at man vil understrege over for institutionerne, at det skal sikres, at det allerede ved indsættelsen afklares, om en indsat har børn, som han eller hun ønsker besøg af eller ønsker at kontakte telefonisk.
I beslutningsforslaget foreslås det også, at der etableres et kriseberedskab, som med særlig fokus på de implicerede børn kan træde til, når en forælder bliver fængslet.
Det er klart, at der som regel vil opstå en særlig vanskelig situation for et barn, hvis en af forældrene bliver fængslet.
I den forbindelse har Velfærdsministeriet oplyst, at der allerede eksisterer et sikkerhedsnet ude i kommunerne, nemlig de sociale myndigheder, der med en række forpligtelser og beføjelser kan træffe beslutning om særlig støtte til et barn, som har behov for hjælp i forbindelse med en forælders fængsling.
Velfærdsministeren har også peget på, at efter serviceloven har alle offentligt ansatte, herunder f.eks. politifolk og ansatte ved Kriminalforsorgen, pligt til at underrette kommunen, når han eller hun får kendskab til forhold, der giver formodning om, at et barn eller en ung under 18 år har behov for særlig støtte.
Formålet er netop at sikre, at kommunen tidligt får kendskab til børn og unge, der har brug for hjælp.
Hvis der i den konkrete situation er anledning til det, vil politiet naturligvis under alle omstændigheder underrette de sociale myndigheder i forbindelse med en anholdelse af en forældremyndighedsindehaver.
Hvis omstændighederne tillader det, vil politiet desuden på forhånd kunne undersøge, om der kan være børn på den adresse, hvor der skal foretages en anholdelse, med henblik på en eventuel varsling af de sociale myndigheder.
Jeg kan herudover nævne Pårørendelinien, hvor der ydes anonym telefonrådgivning for pårørende til indsatte og andre klienter i Kriminalforsorgen.
Rådgivningen varetages af socialrådgivere ansat i en afdeling af Kriminalforsorgen i Frihed, og henvendelserne kommer primært fra den nærmeste familie, herunder forældre, ægtefæller eller samlevere og søskende.
Pårørendelinien vejleder således særligt om konkrete regler og rettigheder for frihedsberøvede, og er der behov for det, henvises der til andre institutioner eller myndigheder.
Er der behov for det, inddrager Pårørendelinien naturligvis også situationen for den indsattes børn, herunder børnenes kontakt til den indsatte.
Desuden er der på Kriminalforsorgens hjemmeside et punkt, der hedder »For børn« .
Her forklares i et letforståeligt sprog, hvad de forskellige ting i forbindelse med frihedsberøvelsen betyder.
Kriminalforsorgen har også i samarbejde med Det Kriminalpræventive Råd udarbejdet folderen »I fængsel - hvad med børnene?« , som særlig skal hjælpe i de situationer, hvor en forælder kommer i fængsel.
Med hensyn til spørgsmål om orientering af barnet, f.eks. om en forælders anholdelse, kan jeg oplyse, at den anholdte få udleveret en skriftlig vejledning, hvor det bl.a. fremgår, at den anholdte som udgangspunkt har ret til at kontakte f.eks. familien for at orientere dem om anholdelsen.
Hvis den anholdte ønsker det, kan politiet i stedet orientere familien om anholdelsen.
Den anholdte har dermed mulighed for at sørge for, at barnet får besked om anholdelsen.
Det foreslås endvidere, at der i Kriminalforsorgens institutioner etableres et børneombud eller ansættes en børnesagkyndig, som skal sikre, at institutionen også fungerer i et børneperspektiv.
Kriminalforsorgen har bl.a. i de senere år haft stor fokus på besøgsfaciliteterne.
I Statsfængslet Østjylland er der f.eks. to besøgslejligheder, hvor indsatte kan have besøg med overnatning af deres pårørende.
I Statsfængslet i Ringe er der et familierum, hvor man også kan have overnattende besøgende.
Desuden har der i Statsfængslet i Vridsløselille været iværksat et udviklingsarbejde i samarbejde med Egmont Fonden med henblik på at skabe mere børnevenlige besøgsfaciliteter.
Besøgsområderne er nu indrettet meget børnevenligt i relation til både møbler, legetøj m.v.
Kriminalforsorgen har også fokus på generel uddannelse af personale i relation til håndtering af besøgende børn.
Jeg ved, at Kriminalforsorgen er meget opmærksom på det engelske tiltag, som er nævnt i beslutningsforslaget, hvor man underviser fængselsfunktionærer i, hvordan de skal opføre sig i forbindelse med børns besøg i fængslet.
De engelske erfaringer gav Kriminalforsorgen inspiration til sammen med en familieterapeut med særlig viden om børn at afholde tre temadage i oktober 2008 om indsattes børn.
Målgruppen for de første to temadage var personale i arresthuse og fængsler med tilknytning til besøgsafdelingerne.
Formålet var at skabe større forståelse for, hvordan besøgssituationen opleves i børnehøjde, og hvordan man kan tage særlige hensyn til børn, der kommer på besøg.
På den tredje temadag, som var for socialrådgivere og kontaktpersoner, var der særlig fokus på, hvordan man bedst muligt kan støtte den indsatte i kontakten med børnene bl.a. i besøgssituationen.
Direktoratet for Kriminalforsorgen har desuden oplyst, at man vil tage initiativ til at etablere et forum, hvor en række aktører, herunder eksterne repræsentanter med særlig viden om børn, vil blive indbudt.
På nogle af Kriminalforsorgens institutioner kan det muligvis være hensigtsmæssigt at uddanne særlige medarbejdere med kompetence på børneområdet som et supplement til det personale, der i forvejen er tilknyttet besøgsafdelingerne.
Jeg har derfor bedt Kriminalforsorgen om at overveje, om personalet i Kriminalforsorgens institutioner bør efteruddannes med henblik på at varetage børnenes tarv i videst muligt omfang.
Endelig foreslås det, at tiltag som forældregrupper og flere familiebehandlingspladser opprioriteres i Kriminalforsorgens institutioner.
Dette er også et område, som Kriminalforsorgen i dag har stor fokus på.
Der er f.eks. på Kriminalforsorgens Pension Engelsborg etableret et familiehus, hvor dømte forældre har mulighed for at afsone sammen med deres børn i alderen 0-15 år.
Desuden er der iværksat et pilotprojekt i Statsfængslet i Jyderup på baggrund af nogle af de erfaringer, som man har gjort sig i Sverige med samtalegrupper for fængslede forældre samt erfaringer fra Norge.
Pilotprojektet, som kører efter en norsk model, er iværksat i samarbejde med Center for Familieudvikling og har til formål at støtte den indsatte i kontakten med familien under afsoningen og styrke den pågældendes forældreevne.
På baggrund af erfaringerne med pilotprojektet vil Kriminalforsorgen overveje det videre forløb på området.
Sammenfattende er jeg enig med forslagsstillerne i, at der bør være stor fokus på de indsattes børn, og som det fremgår, er der også allerede i Kriminalforsorgen fuld gang i en lang række konkrete tiltag særlig rettet mod børn.
Herudover er der i Kriminalforsorgen netop igangsat en særlig arbejdsgruppe, som skal fokusere specifikt på forholdene i arresthusene.
Gruppen skal vurdere og prioritere, hvad der kan og bør gøres for at forbedre forholdene i arresthusene.
Der er desuden igangsat et arbejde med at få beskrevet alle de tiltag, der er gang i i Kriminalforsorgen, og som har særlig fokus på familien, børnene og besøgsforholdene.
Arbejdet gik i gang umiddelbart før årsskiftet, og jeg forventer, at det er afsluttet i efteråret.
Dette arbejde vil også indeholde en opsamling af erfaringer fra Norge og Sverige vedrørende dømtes børn og familie i øvrigt.
Kriminalforsorgen vil på baggrund heraf vurdere, om der er områder, som der er grund til at opprioritere yderligere.
Jeg er også bekendt med, at der på Institut for Menneskerettigheder er et større forskningsprojekt i gang, som netop fokuserer på børn af fængslede.
Resultatet af dette projekt vil selvfølgelig blive nøje gennemgået og vil indgå i Kriminalforsorgens løbende arbejde på dette område.
På den baggrund er det efter regeringens opfattelse hverken nødvendigt eller hensigtsmæssigt at tvinge de mangfoldige initiativer og den løbende udvikling af tiltag og metoder på dette område ind i nogle bestemte lovgivningsmæssige rammer.
Regeringen kan derfor som nævnt ikke støtte beslutningsforslaget.