Pernille Skipper (EL), 2013-01-25:
Vi har forpligtet os til at støtte den tilbageblevne handleevne, der er hos mennesker, som bliver underlagt værgemål, og fremme yderligere handleevne på sigt.
Når personer bliver underlagt værgemål mod deres vilje eller frivilligt, skal det værgemål håndteres med respekt for deres personlige rettigheder, deres egen vilje og præferencer.
Det vil sige, at en værge ikke er en, der bestemmer over andre mennesker.
Værgemålet skal fungere som en støtte og hjælp til at fremme personernes egen selvbestemmelse.
Det betyder jo i praksis, at nok er en værge ikke en omsorgsperson – og det er blevet sagt utrolig mange gang heroppefra – men det er absolut heller ikke bare en sagsbehandler, som jeg mener det blev sagt af Venstres ordfører.
Det er en støtte og en facilitator.
Det skal ikke alene være en administrativ, men også en personlig støtte, som kan hjælpe til at fremme selvbestemmelsen og evnen til selv at træffe beslutninger.
Det betyder jo også, at man som værge ikke bare kan sidde bag et skrivebord langt væk og træffe beslutninger ved hjælp af skemaer på vegne af andre mennesker.
Sådan fungerer det ikke, sådan skal det ikke fungere, og vi har også i handicapkonventionen forpligtet os til at gøre alt, hvad vi kan, for at det ikke er sådan, det fungerer.
Det betyder, at man skal have et kendskab.
Der har vi altså hørt nogle rigtig uhyggelige historier i medierne.
Det må jeg give forslagsstillerne fuldstændig ret i.
Det er historier om mennesker, som er underlagt et værgemål, og som er blevet nægtet adgang til at bruge deres egne penge på ferier.
Der er nogle, som aldrig nogen sinde har mødt deres værge, på trods af at de frivilligt har underlagt sig værgemålet og altså har bedt om hjælp.
Vi har hørt historier om værger, som varetager op til 100 værgemål, som forslagsstillerne også har påpeget flere gange.
Det er jo ganske logisk, at når man har 100 personer, som man skal være værge for, er det overordentlig svært at yde støtte og administrativ hjælp og være facilitator for selvbestemmelse for dem alle sammen.
Jeg vil gerne medgive dem, som har udtrykt sig negativt om det her forslag, at der bestemt også er værgemål, som ikke kræver specielt meget, altså hvor det fungerer stille og roligt.
Der kan man hilse på hinanden en gang om året, og så fungerer det i praksis.
Men som hovedregel vil jeg sige at der er behov for et loft, at der er behov for, at vi sikrer, at de værger, der varetager værgemål, har et ordentligt kendskab til mennesker.
Der er et loft én funktion.
En ordentlig guide til værgemål er en anden funktion.
Institut for Menneskerettigheder har lavet håndbøger, hvor man er gået ind og har kigget på værgemålslovgivningen i Danmark, og der er altså meget, vi kan gøre endnu; herunder anbefaler instituttet, at man i hvert fald overvejer nærmere at lægge et loft over antallet af værgemål, som en værge kan varetage.
Til slut vil jeg sige, at selv om jeg har respekt for, at Justitsministeriet har igangsat en undersøgelse og vil holde øje med området fremover – det synes jeg er rigtig vigtigt og et godt første skridt – så vil jeg også sige, at når vi nu taler om at fremme selvbestemmelse blandt mennesker, som er underlagt et værgemål, så ville det være klædeligt, at man, når man lavede sådan en undersøgelse, ikke kun spurgte værgerne, hvordan det fungerede, men også de mennesker, som var underlagt værgemålet. Til allersidst vil jeg sige, at vi, som man kan se, er positive over for forslaget.
Vi vil gerne lige vide noget mere.
Hvad kan man bygge det på?
Skal man have differentierede lofter afhængigt af indholdet af værgemålene osv.?
Men som udgangspunkt stiller vi os positive over for forslaget og vil gerne gå i udvalget og se, hvad vi ellers kan finde ud af sammen der.