Mette Bock (LA), 2014-06-04:
Tak for det, og tak for forespørgslen.
Det er et interessant emne, og det har både været interessant at lytte til de to ministre og til de øvrige ordførere.
Når man forholder sig kritisk til den her diskussion, oplever man, at det nærmest er politisk livsfarligt.
For gør man det, bliver man straks kategoriseret som ignorant.
Det her emne, vi taler om i dag, er jo et emne, som kan række ud i alle mulige retninger.
Vi har diskuteret klimapolitik, miljøpolitik, udviklingspolitik, sikkerhedspolitik, fødevarepolitik, eksportpolitik, handelspolitik, og vi kunne blive ved.
Det kan vi konstatere.
Det har vi ikke afgørende videnskabelige beviser på.
Vi kan bare konstatere, at det er sådan.
Hvis vi kan blive enige om, at det er sådan, så handler det jo i bund og grund om at få prioriteret ressourcerne.
Den måde, vi i Liberal Alliance synes man skal prioritere ressourcerne på, er, at man i den ene ande skal sætte massivt ind i forhold til forskning, sættes massivt ind for at få dokumenteret viden om, hvad der virker, og hvad der ikke virker, og i den anden ende sætte ind for at få hjulpet de mennesker, som udsættes for naturens luner af den ene eller den anden art.
Det gælder f.eks. borgerne i Bangladesh, og i den forbindelse hørte man jo SF's ordfører forklare, hvordan de er ulykkeligt stedt med hensyn til cyklonerne.
Men jeg bemærkede også, at SF's ordfører sagde, at vi jo ved, at cyklonerne kommer, som de altid er kommet.
Og spørgsmålet er, om man hjælper de mennesker bedst ved at holde møder og konferencer og fastsætte mål eller ved at sætte ind med forskning i den ene ende og i den anden ende sætte ind for at hjælpe disse mennesker til at få bygget områder, hvor de kan være i sikkerhed for de cykloner, der faktisk kommer.
Jeg bemærkede også, at udenrigsministeren omtalte Kina og vores mulighed for at eksportere viden til Kina, og man kan jo kun være glad, hvis vi kan det.
Men alligevel må man jo altså konstatere, at fordelingen af Kinas energiforbrug – nu har jeg de seneste tal for 2011 – er således, at forbruget af kul udgjorde 69 pct., olie 18 pct. og kun 1 pct. af kinesernes energiforbrug kom fra vedvarende energikilder som sol og vind. Derfor vil mit spørgsmål være, om vi nogensinde får kineserne til at benytte grønne teknologier, før teknologierne er effektive nok og prisen kan konkurrere med fossile brændsler.
Det er derfor, jeg synes, forskningsindsatsen er så fuldstændig afgørende og langt mere afgørende end alle de ambitiøse mål, vi kan fastsætte.
Ressourcerne er knappe; det er vi enige om.
Der er klimaforandringer; det er vi enige om.
Hvorfor har man ikke indkaldt landets forskningsminister til den her debat?
Hvorfor er der ikke en eneste, som har nævnt, hvor væsentligt det er, at vi har forskningsbaseret viden, når vi arbejder med de her ting? Produktion, beskæftigelse, eksport, klima og miljø hænger sammen.
Liberal Alliance hilser det meget velkommen, at man arbejder på at få fjernet de handelshindringer, der måtte være for eksport af grøn energi, og vi hilser det meget velkommen, at der også fra dansk side arbejdes med at formidle vores viden på det her område.
Men vi vil ville hilse det endnu mere velkommen, hvis man fra dansk side også turde rejse diskussionen om indsatsen for forskning og indsatsen for at hjælpe udviklingslande med de tilpasninger og den beskyttelse, som er nødvendig for de her mennesker.
Deres behov for beskyttelse er på nogle områder øget, og på andre områder har det været der altid – men for de mennesker, der bliver ramt, er det selvfølgelig ikke uden betydning.
Jeg synes også, at det bare lige for god ordens skyld skal med i den her debat, at vi kan konstatere, at der er flere ekstreme vejrsituationer i form af meget høj varme, men der er faktisk også færre ekstreme vejrsituationer med ekstrem kulde.
Vi ved, at der, hvor man for alvor mister menneskeliv, er, når temperaturen bliver meget, meget lav.