Per Stig Møller (KF), 2008-05-22:
Jeg siger tak på kulturministerens og mine vegne for forespørgslerne, som jo altså drejer sig om den seneste udvikling i Kina, herunder situationen i Tibet, og om problematikken i forbindelse med OL i Kina og vores forhold til OL i Kina.
Lad mig derfor begynde med Tibet.
Omkring den 10. marts, som er årsagen for Dalai Lamas eksil i 1959, var der først demonstrationer i Tibet.
De følgende uger var der uroligheder i Tibet og i de omkringliggende provinser, hvor der bor etniske tibetanere.
De officielle tal ifølge de kinesiske myndigheder er på 18-22 dræbte, hovedsagelig Han-kinesere, som er omkommet i forbindelse med ildspåsættelser.
Der cirkulerer billedmateriale, som bl.a. viser tibetanere kaste med sten og foretage ildspåsættelser, der har medført dødsfald.
Denne voldsudøvelse er selvfølgelig uacceptabel, og Dalai Lama har taget meget kraftig afstand fra den, og jeg er naturligvis enig med Dalai Lama i, at ikkevold er vejen frem. Samtidig skal der selvfølgelig fra de kinesiske myndigheders side vises tilbageholdenhed, og man skal undgå unødig brug af magtanvendelse.
Tibetanere og andre borgere må have lov til at gennemføre fredelige demonstrationer.
Som man kan se, er der altså ikke fuld klarhed over situationen.
Kinesiske myndigheder har lukket for informationsstrømmen fra Tibet, og herunder har man bedt udlændinge om at forlade Tibet, angiveligt af sikkerhedshensyn.
Det vides endnu ikke, hvornår der gives fuld adgang igen, herunder for pressen.
Fra dansk side pressede vi straks på for en hurtig reaktion på situationen og var aktivt med til at udvirke, at EU udsendte en erklæring allerede den 17. marts, hvor der opfordredes til tilbageholdenhed og afståelse fra unødig magtanvendelse.
Domfældelserne over 30 tibetanere den 29. april med domme fra 3 år til livstid er stærkt bekymrende.
Vi påtaler i den sammenhæng over for Kina, at retssagerne foregik i hemmelighed, og at bl.a. sikringen af et uafhængigt forsvar ikke blev overholdt.
Det er et grundlæggende spørgsmål om adgang til en retfærdig rettergang, og det har alle krav på, hvad enten man ender med at blive betegnet som uskyldig eller skyldig.
Urolighederne er udtryk for årtiers frustrationer i den tibetanske befolkning.
Vi anerkender, at der sker en stor vækst og udvikling i Tibet, finansieret af Kina, men der er samtidig ingen tvivl om, at mange tibetanere under denne udvikling føler sig fortsat mere marginaliseret i Tibet, både økonomisk og kulturelt, og der pågår jo altså menneskerettighedskrænkelser, herunder af religionsfriheden og ytringsfriheden, i Tibet.
Vi har altså udtalt vores bekymring tydeligt, offentligt og vedvarende og ved enhver lejlighed.
Således tog fødevareministeren Tibet op under sit besøg i Kina den 19.-23. april.
Vi opfordrede til dialog, EU opfordrede til dialog, og det er derfor positivt, at dialogen mellem Dalai Lamas repræsentanter og Kina nu er genoptaget; det viser også, at det internationale pres har en effekt.
Dalai Lamas to repræsentanter, Lody Gyari og Kelsang Gyaltsen, mødtes søndag den 4. maj i Shenzhen med kinesiske regeringsrepræsentanter, og Dalai Lama har udtalt, at han forventer yderligere møder i juni, og at det er - citat - godt, at møder kan finde sted i denne anspændte situation.
Citat slut.
Desværre fortsætter dele af den kinesiske presse dog den skarpe retorik mod Dalai Lama.
Men dialogen må også føre til reelle forhandlinger om en politisk løsning på Tibetspørgsmålet, som sikrer tibetanernes menneskerettigheder, kultur og religion.
Og i den nuværende situation er det jo under alle omstændigheder positivt at få samlet parterne ved mødebordet.
Danmark lagde også stor vægt på, at kommissionsformand Barroso tog situationen i Tibet op under sit besøg i Kina den 24.-26. april, hvor Kina jo så samtidig annoncerede genoptagelsen af dialogen.
Vi presser fortsat på, for at Kina åbner Tibet for pressen og alle andre.
Det burde også være i Kinas interesse, at der kommer objektive vurderinger af urolighederne for dagen, så meget desto mere, som Kina jo selv mener, at det var kineserne, der var udsat for vold; så skulle der jo ikke være nogen bekymringer ved at lade en undersøgelse finde sted.
Efter pres fra EU's og andre landes side gennemførte EU-formandskabet sammen med andre lande et feltbesøg i Tibet den 28.-29. marts.
Der var tale om et kontrolleret besøg fra kinesisk side, men det gav EU muligheden for vedvarende at stille vores spørgsmål til de kinesiske myndigheder i området og give vores budskaber i forbindelse med situationen.
Et andet initiativ, vi diskuterer med vores EU-kolleger, er også et EU-trojka-besøg i Tibet, men det kræver forståeligt nok, at Kina spiller med og giver en rimelig uhindret adgang.
Vi følger og vurderer altså hele tiden udviklingen sammen med vores EU-kolleger.
Vi har i EU opfordret til dialog.
Vi kan konstatere, at dialogen er i gang, Dalai Lama bekræfter, at dialogen er i gang, og så forventer jeg da også på den baggrund, at sagen drøftes igen i juni i EU, efter at vi den 29. marts havde givet appellen, hvor vi vurderer virkningen af appellen på vores møde i juni.
I forhold til OL og den generelle menneskerettighedssituation kan følgende påpeges: Grundlæggende har vi - Danmark - valgt at engagere os med Kina, og Kina har igennem de sidste 30 år valgt at engagere sig med omverdenen.
Det er usandsynligt, som verden ser ud i dag, at der kan komme noget godt ud af, at Danmark eller EU skulle forsøge at isolere Kina.
Kina hverken kan eller skal isoleres.
Derfor er det kun gennem kritisk dialog og konkret samarbejde, også igennem EU, at vi kan bidrage til, at Kina øger indsatsen for menneskerettigheder og demokrati, og trods alvorlige tilbageslag er der trods alt tale om betydelige generelle fremskridt gennem de sidste 10-15 år.
Kina er i dag ikke Maos etmandsstyre, Kina er ikke kulturrevolutionen, Kina er heller ikke Kina fra 1989.
Der er sket en række fremskridt.
Millioner, formentlig 300 millioner af kinesere, er løftet ud af fattigdommen det sidste årti.
Kinesere studerer i udlandet, kinesere rejser i hele verden og ser andre måder at organisere samfundet på, Kina handler med alle lande, og Danmark handler med Kina.
Der sker fremskridt inden for strafferetsområdet,
og for borgernes sociale og økonomiske rettigheder sker der fremskridt, senest med vedtagelse af en lov om privat ejendomsret i marts 2007 og af en lov om arbejdskontrakter, der har til formål at sikre bedre forhold for arbejdstagere, i juni 2007.
Dette må vi anerkende.
Citat slut.
Det er jo godt, men det er ikke godt nok endnu.
Derfor er det regeringens politik konsekvent at tage menneskerettighedsspørgsmålet op i de generelle politiske drøftelser med Kina.
Jeg rejser således altid spørgsmål om menneskerettigheder i mine samtaler med kinesiske kolleger, men vi må være klar over, at der er tale om en langsigtet påvirkningsproces.
Det er imidlertid dette vedvarende pres, der støttes af de kinesiske menneskerettighedsforkæmpere.
F.eks. sagde Teng Biao og Xu Zhiyong i Information den 23. april, at udenlandsk dialog med Kina om menneskerettigheder er det mest nyttige, og at man bør skrue op for dialogen.
Vi prøver også at påvirke Kina gennem samarbejde om konkrete menneskerettighedsprojekter.
Danmark støtter Institut for Menneskerettigheders arbejde med forbedret straffelovgivning i Kina, og vi støtter indsatser for migrantarbejderes rettigheder.
Derudover yder Danmark støtte til uddannelsesprojekter i Tibet.
Det er naturligvis små bidrag i et stort land som Kina, men vi må nu engang gå frem skridt for skridt.
I EU-erklæringen af 29. marts understregede vi derfor også, at EU fortsat vil holde meget nøje øje med menneskerettighedssituationen i Kina, og i forbindelse med placeringen af OL i Kina lagde IOC vægt på forbedring af menneskerettighedssituationen.
Eksempelvis udtalte IOC-præsident Jacques Rogge i april 2002, at man opfordrede den kinesiske regering til så hurtigt som muligt at forbedre menneskerettighedssituationen.
Kina var dengang stolt over at få OL til Kina, og OL er Kinas store prestigeprojekt.
Men det betyder samtidig, at Kina jo selv har rettet verdens øjne mod Kina, og vil Kina sikre et succesrigt OL, må det kinesiske styre undlade at kvæle kritisk debat og undlade fængsling af anderledes tænkende.
Jeg er derfor stærkt bekymret over nogle af de konkrete sager, som Amnesty International nævner i sin seneste rapport om menneskerettighedssituationen i Kina, særlig i lyset af, at Kina i 2004 indskrev menneskerettighederne i landets forfatning.
Men Amnestys rapport lægger ikke op til, at vi af den grund skal afbryde forbindelsen til Kina.
Rapporten opfordrer tværtimod til at fortsætte det kritiske engagement, og det er jeg enig i.
Vi kritiserer ligesom Amnesty, når urimelige fængslinger finder sted, som det senest er sket med fængslingerne af Hu Jia og Yang Chunlin.
Yang Chunlin er en ung landmand.
Han blev den 6. juli 2007 arresteret for at stå bag en underskriftindsamling på et åbent brev med titlen »We want human rights, not the Olympics«.
Hu Jia er en kinesisk menneskerettighedsforkæmper, der blev arresteret af myndighederne den 28. december 2007 for at have deltaget i en europaparlamentshøring via webcam vedrørende demokrati i Kina, hvor der også faldt kritiske bemærkninger om OL.
Hu Jia blev den 2. april idømt 3½ års fængsel.
I Kina er der blevet afsendt et åbent brev fra 57 prominente kinesere, der pointerer, at Hu Jia handler inden for forfatningens rammer og derfor bør løslades.
At 57 prominente kinesere kunne fremsætte denne kritik, er trods alt et fremskridt, og det viser, at der internt i Kina nu også er fokus på at arbejde for flere rettigheder og for, at de rettigheder, der allerede er indskrevet i den kinesiske forfatning, efterleves.
I forhold til Hu Jia gik EU ud med en kritisk offentlig erklæring den 17. marts.
Forud herfor har vi fra EU's og fra Danmarks side taget sagen op flere gange over for Kina.
Fra dansk side støttede vi derfor, at EU offentligt meldte ud i sagen.
Yang Chunlins sag har EU også rejst kritisk flere gange over for Kina, senest ved EU-Kina-menneskerettighedsdialogmødet i Ljubljana den 15. maj.
Med OL er der nu yderligere en mulighed for at få fokus på Kina, og det må kineserne, som jeg siger, selv have vidst.
OL er en del af Kinas fortsatte åbning mod verden, og tilstedeværelsen af udenlandske gæster og journalister før og under OL vil forstærke denne tendens.
Det skal imidlertid ikke afholde os fra fortsat at presse på for fremskridt i den rigtige retning, og det vil vi blive ved med.
Så spørges der til regeringens deltagelse i OL.
I forhold til OL er regeringens linje klar: Regeringen går ikke ind for en boykot af De Olympiske Lege, og vi bakker fuldt ud op om danske sportsfolks deltagelse i De Olympiske Lege.
I forhold til åbningsceremonien er udgangspunktet, at regeringen vil deltage i åbningsceremonien, dog med det forbehold, at den endelige beslutning naturligvis først træffes på baggrund af en samlet vurdering efter EU's udenrigsministermøde den 16. juni i år.
Vi har kaldt på dialog med Tibet, nu er der dialog med Tibet, så foreløbig er vores ønske indfriet, men det vil vi så vurdere endeligt efter den 16. juni.