Nikolaj Villumsen (EL), 2013-01-15:
Udenrigsministeren blev tidligere i dag noget sur på Enhedslisten og kaldte os en række grimme ting.
Efter svarene fra regeringen i udvalgsbehandlingen kan jeg faktisk godt forstå, at ministeren er frustreret og får lyst til at skælde ud, for i det her har regeringen en rigtig, rigtig dårlig sag.
Ifølge Læger Uden Grænser er civile i byerne Douentza, Lere og Gao blevet ramt af de franske bombardementer hen over weekenden.
Mange er blevet drevet på flugt af lige netop disse bombardementer.
Oplysningerne kan den danske regering ikke afkræfte.
Tværtimod ønsker den danske regering at bakke op om fortsatte bombardementer ved at støtte den franske intervention.
Når Folketinget om lidt vedtager at sende dansk flystøtte til den franske intervention, der i de kommende 3 måneder vil fragte franske fremmedlegionærer og panservogne rundt i Vestafrika, aner vi ikke, om operationen vil blive udvidet.
Vi kan ikke få nogen garanti for, at Folketinget eller Det Udenrigspolitiske Nævn vil blive hørt, hvis missionen udvides med andet materiel eller personel.
Det er fuldstændig uklart, hvad missionen kan udvikle sig til, før Folketinget igen vil blive inddraget.
Det synes jeg er dybt bekymrende.
Svarene på udvalgsspørgsmålene har vist, at det danske bidrag er politisk og ikke militært begrundet.
Alene til operationen i Mali har Frankrig nu ti militære og to civile transportfly.
Derudover råder det franske militær selvfølgelig over langt flere transportfly.
Danmarks bidrag er altså ikke tvingende nødvendigt, men politisk motiveret.
Hvad er det så, Danmark siger politisk ja til?
Ifølge den franske præsident ønsker man at fortsætte krigen, til oprøret er nedkæmpet.
Det ønsker den danske regering ikke at tage afstand fra.
Men konflikten i Nordmali har stået på, siden landet blev dannet, og tidligere er oprørere fra den lokale befolkning blevet kæmpet ned.
Det understreger vigtigheden af, at man i Mali finder en politisk løsning, som kan accepteres af touaregfolket i Nordmali og sikre en økonomisk udvikling i den marginaliserede del af det i forvejen dybt forarmede land.
Den franske strategi vil derimod føre til, at lokalbefolkningen, der er sure på centralregeringen, kan blive tvunget i armene på islamisterne.
Derudover står det oven på udvalgsbehandlingen klart, at man i en meget lille grad har afsøgt forhandlingsvejen med oprørerne.
Desværre tilslutter Danmark sig nu en militær intervention, som ikke har til formål at skabe fred og forhandling, men udelukkende har til formål at erobre den nordlige del af Mali, som man har gjort det ved tidligere militæroperationer i landets historie.
Jeg frygter, at den franske intervention, som Danmark nu tilslutter sig, vil medføre, at mange flere civile vil blive ofre og dø, og at konflikten vil blive langvarig og muligvis brede sig til nabolandene.
Det kan styrke islamisterne stik imod regeringens hensigt.
Der er brug for en politisk løsning i Mali.
Der er brug for, at der bliver taget hensyn til lokalbefolkningens interesser i den nordlige del af Mali.
Etableringen af en fredsbevarende styrke fra Den Afrikanske Union under FN-mandat og -kontrol kunne være en del af løsningen.
Det bør Danmark arbejde for.
Konkret bør Danmark lige nu støtte den humanitære indsats, som er stærkt påkrævet med hundredetusinder af maliske flygtninge i Mali og de omkringliggende lande.
Det er her, Danmark kan gøre en indsats, og det er også her, vores indsats fra dansk side bør ligge.