Morten Bødskov (S), 2012-01-17:
Tak for det.
Med beslutningsforslaget foreslås det, at forældelsesfristen i sager vedrørende seksuelle overgreb mod børn og unge afskaffes.
Forslagsstillerne ønsker også, at forældelsesfristen i incestsager afskaffes.
Det er jo en problemstilling, som er behandlet flere gange her i Folketinget i de senere år, og forslagsstillerne har da også selv anført i bemærkningerne, at med dette beslutningsforslag er der tale om en genfremsættelse af et beslutningsforslag fra april sidste år.
Men selv om vi har drøftet spørgsmålet for ganske nylig, er der tale om et meget vigtigt emne.
Jeg er derfor glad for, at jeg i dag har lejlighed til at understrege, at vi i den nye regering har stor fokus på indsatsen mod seksuelle overgreb mod børn, og vi vil løbende være opmærksomme på mulighederne for at styrke indsatsen på dette vigtige område.
Seksuelle overgreb mod børn er noget af det allermest modbydelige, og vi bør som samfund tage stærkt afstand fra det.
Når det gælder det konkrete forslag om afskaffelse af forældelsesfristerne i sager om seksuelle overgreb mod børn, tror jeg, det kan være nyttigt for debatten kort at ridse de gældende forældelsesfrister op.
Det fremgår således for det første af straffelovens § 92 som noget helt grundlæggende, at en lovovertrædelse ikke straffes, når der er indtrådt forældelse.
Efter straffelovens § 93 afhænger forældelsesfristen som udgangspunkt af strafferammen for den konkrete lovovertrædelse.
Baggrunden for denne sammenhæng er, at jo alvorligere forbrydelsen er, desto længere bør forældelsesfristen være.
Grundlaget for at forfølge en forbrydelse vil således af flere grunde typisk være større og mere vedvarende, når forbrydelsen er af grovere og mere alvorlig karakter.
Det vil i praksis sige, når forbrydelsen er begået.
Når det gælder seksuelt misbrug af børn, herunder incest og sambarnsincest, indeholder straffeloven dog en meget vigtig afvigelse fra dette princip, idet forældelsesfristen først begynder at løbe, når den forurettede fylder 18 år.
Ved grov misbrug, f.eks. voldtægt, vil forældelsesfristen således tidligst indtræde, når forurettede fylder 28 år.
De gældende regler om forældelse er således udtryk for en samlet afvejning af på den ene side hensynet til offeret og jo også samfundets interesse i, at forbryderen bliver stillet til ansvar og straffet for sin ugerning, og på den anden side bl.a. hensynet til at undgå omfattende efterforskning af sager, der ikke vil kunne gennemføres, eksempelvis på grund af utilstrækkelige beviser.
Når det gælder det konkrete forslag, som vi drøfter i dag, henviser forslagsstillerne i bemærkningerne til beslutningsforslaget bl.a. til de forskellige grunde, der kan være til, at et forhold om seksuelt misbrug først bliver anmeldt, mange år efter at krænkelsen har fundet sted.
Der henvises også til den betydning, som en retsforfølgning af krænkeren kan have for offerets helingsproces og for forebyggelsen af, at samme gerningsmand gentager sine ugerninger.
Jeg har også fuld forståelse for, at politianmeldelse og retsforfølgelse af krænkeren kan være et vigtigt led for offeret i processen med at kunne komme videre i sit liv.
Jeg er i den forbindelse opmærksom på, at der, som forslagsstillerne også er inde på i bemærkningerne til beslutningsforslaget, løbende har været konkrete sager fremme, som helt berettiget har givet anledning til debat om bl.a., hvorvidt forældelsesfristerne i pædofilisager er til hinder for at hjælpe ofrene ordentligt videre.
Derfor er det også regeringens opfattelse, at der er behov for at overveje, om de gældende regler om forældelse på området fortsat er fuldt ud tidssvarende.
Jeg vil i den forbindelse nævne, at Straffelovrådet netop for tiden er ved at foretage en generel gennemgang af straffelovens kapitel 24 om forbrydelser mod kønssædeligheden.
I den sammenhæng overvejer Straffelovrådet tillige det spørgsmål, som vi har til debat her i dag, altså om der er grundlag for at ophæve eller ændre forældelsesfristen i sager om seksuelt misbrug af børn og andre former for seksuelle krænkelser af børn.
Det følger endvidere af Straffelovrådets kommissorium, at rådet i forbindelse med gennemgangen af straffelovens kapitel 24 kan overveje forholdet til straffelovens § 210 om incest, herunder spørgsmålet om forældelse.
Rådets arbejde forventes afsluttet omkring sommeren 2012.
Afslutningsvis vil jeg sige, at det naturligvis er vigtigt, at vi har tidssvarende regler i forhold til seksuelle overgreb mod børn, også når det gælder spørgsmålet om forældelse.
Men som jeg også har givet udtryk for i forbindelse med nogle aktuelle besvarelser af forskellige spørgsmål fra bl.a. Folketingets Retsudvalg, er det min opfattelse, at eventuelle lovgivningsinitiativer på området bør afvente Straffelovrådets arbejde.
Sammenfattende kan jeg derfor sige, at regeringen af de nævnte grunde ikke kan støtte forslaget.