runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Thomas Jensen (S), 2010-03-17:
Det er en ren tilståelsessag.
Ministeren står her og siger, at regeringen måler antallet af tvangsudsættelser.
Ja, det er korrekt.
Det er gået fra at være 1.800 familier, der blev tvangsudsat, til der i dag er over 3.900, der bliver tvangsudsat.
Det er en alarmerende og alvorlig stigning.
Alligevel står ministeren her i dag og siger: Vi læser ikke tallene på samme måde.
Og det kan jeg da love for at vi ikke gør.
Når man laver et nyt tiltag, vil man jo vurdere det på, hvor godt det er til at løse problemer for de folk, der kommer i problemer.
Det var jo netop det, der er hensigten med det lovforslag, som blev vedtaget her i Folketinget for lidt over et år siden.
Når vi så i dag ser, at antallet af sager, der ikke bliver løst, er stigende, når antallet af tvangsudsættelser er stigende, når andelen af sager er stigende, så er der jo ikke knækket nogen kurve, og problemet er ikke løst.
Har ministeren virkelig ikke lyst til at se på SFI-rapporten og bruge nogle af de konkrete redskaber, der ligger deri, man kan bruge til at bremse det her problem?
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-17:
Jeg kan forstå, at spørgeren og jeg har læst tallene på vidt forskellig måde.
Hvor det ellers gennem de seneste 7 år faktisk kun er steget, så viser det sig, at vi er begyndt at gøre noget, der virker.
Modsat den forrige regering er vi jo gået ind og har målt på de her ting, og vi har kunnet se, at der har været et problem, som selvfølgelig har været stigende i en periode med finansiel krise og stigende ledighed.
Derfor er det jo vigtigt, at der bliver sat en lang række initiativer i gang.
Det har regeringen også gjort, og det vil regeringen også fortsat gøre.
Så man kan ikke sige, at vi ikke tager det her seriøst.
Vi har sat nogle initiativer i gang.
Der blev besluttet en lov i foråret sidste år.
Vi vil gerne have undersøgt effekten, og om det er de rigtige ting, for fremadrettet at kunne sætte nogle andre tiltag i gang, hvis det viser sig, at der er brug for det.
Thomas Jensen (S), 2010-03-17:
Jeg er efterhånden ved at være træt af at høre socialminister efter socialminister stå hernede og sige, at vi skal tage det her alvorligt, og så ikke gøre nok for at løse problemet.
Men alligevel kan vi se, at kurven går kun én vej, og det er opad, opad, opad.
Der er en stigning i antallet af folk, der et blevet tvangsudsat af deres lejebolig.
Det er simpelt hen faktuelt forkert, når ministeren står her i dag og siger, at kurven er knækket.
Andelen af sager, der er endt med en tvangsudsættelse, er steget i andet halvår af 2009, som ligger i den periode, hvor den lov, der blev vedtaget her i Folketinget, har virket.
Så mit spørgsmål til ministeren er: Kan ministeren ikke godt se, at vi ikke har brug for flere tykke rapporter?
Vi har en god rapport fra SFI, der anviser, hvordan vi kan tage fat.
Er det ikke ved at være på tide, at ministeren tager fat og virkelig tager problemet alvorligt og laver nogle nye tiltag, der kan gøre, at der ikke er flere familier, der bliver tvangsudsat?
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-17:
De tal, som jeg henviser til, viser, hvordan udviklingen har været i forhold til samme periode forrige år, og de viser, at i sidste halvår af 2009 er kurven knækket i forhold til sager med effektiv udsættelse.
Jeg giver spørgeren fuldstændig ret i, at udsættelser er et alvorligt problem, og det er jo også derfor, at der er sket tiltag på området, senest med den lov, som blev vedtaget i foråret 2009, som trådte i kraft pr. 1. juni 2009, og som nu begynder at kunne have en virkning.
Derudover er der jo også sat tiltag i gang som f.eks. en undersøgelse for at se, hvad det egentlig er for nogle personer, som bliver udsat af deres lejlighed.
For at kunne hjælpe er det jo også vigtigt at finde ud af, hvad der er baggrunden for udsættelserne.
Der har vi jo en SFI-rapport, der kommer med nogle ret interessante analyser og resultater.
Det er nogle af de ting, som skal bruges i det arbejde, som vi har fremadrettet, både i forhold til den undersøgelse, der skal laves på området, og også i forhold til en lang række af de andre initiativer, som vi har gang i i Socialministeriet.
Så vi tager problemet alvorligt, og det er noget, der skal tages alvorligt, og der vil også komme til at ske ting fremadrettet.
Men nu synes jeg lige, at vi først og fremmest skal se på effekterne af det, vi har fået foretaget sidste forår, analysere de resultater, der er kommet af den indsats, og se, hvad vi kan gøre fremadrettet med det udgangspunkt.
Thomas Jensen (S), 2010-03-17:
Det her er et alvorligt problem.
For syvende år i træk er antallet af familier, som bliver tvangsudsat af deres lejebolig, steget.
Det er et indiskutabelt faktum.
Alligevel står ministeren her og siger, at udviklingen er ved at vende, og henviser til nogle tal, som kom fra Domstolsstyrelsen her i mandags.
Det, jeg synes er meget beskæmmende i dag, er, at ministeren står og påstår og også har udtalt til pressen, at nu knækker man kurven.
For faktum er, at ser vi på tallene for 2009, er antallet af fogedsager, der bliver afsluttet, faldet, men antallet af sager, som ender med, at familier bliver tvangsudsat, er steget.
Det kan vi se, hvis vi går ind og regner på tallene.
Andelen, der ender med tvangsudsættelse, er rent faktisk steget fra 18,5 pct. til 20,2 pct.
Det siger mig klart og tydeligt, at selv om ministeren gerne vil tale de seneste lovtiltag op og gøre dem til det, der virkelig kan løse det problem, så er problemet ikke løst.
Jeg kan da også godt sige, hvad min tolkning af, hvorfor det her problem ikke er løst, er.
Der er, fordi tvangsudsættelser er et symptom på, at vi får flere fattige mennesker i Danmark, vi får flere fattige familier, vi får flere fattige børnefamilier.
Samtidig får vi færre billige lejeboliger.
Der bliver ikke bygget nok almene boliger.
Priserne på andelsboliger er steget utrolig meget, og de private lejeboliger forsvinder ud af billigboligmarkedet, fordi de bliver fupmoderniseret, sådan at de kan lejes ud til en høj markedsleje.
Kombinationen af, at vi i Danmark får flere fattige mennesker og flere fattige familier, og at vi får færre billige lejelejligheder, gør, at der er flere folk i Danmark, der ikke har råd til at betale deres husleje.
Derfor kan man ikke med et enkelt snuptag løse det her problem, og derfor er mit spørgsmål i dag: Er ministeren ikke enig med mig i, at det her er et økonomisk og socialpolitisk problem, der skyldes, at vi får flere fattige i Danmark og færre billige lejeboliger?
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-17:
Det er ikke ret mange dage siden, jeg stod her i Folketinget og gav svar på det spørgsmål.
Det var under behandlingen af Socialdemokraternes beslutningsforslag nr. B 114.
Som jeg udtalte i den forbindelse, er jeg helt enig i, at udsættelse af lejere og her især af børnefamilier er en problemstilling, som skal tages alvorligt, og at jeg naturligvis ligesom min forgænger vil arbejde for at vende udviklingen på området.
Udviklingen er ved at vende.
Ministeriet har netop fået nye tal fra Domstolsstyrelsen, og tallene viser, at der i 2009 var 3.912 fogedsager med effektiv udsættelse.
Det er 4 pct. flere end i 2008.
I andet halvår af 2009 er antallet faldet med knap 1 pct., så gennemsnittet for hele året som helhed nu er på 4 pct.
Domstolsstyrelsens tal siger dog ikke meget om, hvilke typer husstande tallene fordeler sig på.
Det er således ikke muligt specifikt at uddrage noget om antallet af udsættelser af børnefamilier.
Omvendt ville det være en overraskelse, hvis denne positive udvikling ikke også har omfattet børnefamilierne.
Det er imidlertid noget, vi bliver klogere på i forbindelse med den forestående undersøgelse af effekten af indsatsen fra 2009 – en undersøgelse, som vi skal igangsætte her i år.
Derudover holder vi i ministeriet naturligvis nøje øje med udviklingen på området.
Thomas Jensen (S), 2010-03-17:
Spørgsmålet lyder: Hvad vil ministeren gøre for at nedbringe antallet af børnefamilier, som tvangsudsættes af lejeboliger, fordi de ikke kan betale huslejen?
Hvad vil ministeren gøre for at nedbringe antallet af børnefamilier, som tvangsudsættes af lejeboliger, fordi de ikke kan betale huslejen?
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-17:
Jeg har svaret på nogle af tingene i samrådet, men jeg gentager gerne, at der ikke fra min side af har været nogen bevidst fortielse.
Faktisk har det, at jeg har siddet i centerrådet i CEPOS, ligget på nettet i rigtig mange år.
Det har endda også været beskrevet i diverse medier, senest i slutningen af januar måned.
Når nu spørgeren nævner Frederiksborg Gymnasium og HF, kan jeg sige, at jeg sad i bestyrelsen, qua at jeg var medlem af regionsrådet i Region Hovedstaden, hvortil jeg var valgt af vælgerne.
Det var den måde, som mit cv var bygget op på.
Der har ikke været nogen fortielser.
Det her med CEPOS har før været ude i offentligheden.
René Skau Björnsson (S), 2010-03-17:
Det er måske mere fortielsen; altså det, at ministeren ikke skriver, at hun i så mange år har været medlem af et styrende organ i en organisation, som i de her år herhjemme er en vigtig organisation.
CEPOS har nogle meget klare budskaber, som de kommer med gang på gang: Fattigdom er ikke noget problem, ulighed er af det gode, og det skal vi ikke gøre noget ved; der skal være mere brugerbetaling på uddannelsesinstitutionerne og på ældreområdet og hele vejen rundt.
Hvorfor skulle medlemskabet af et styrende organ forties?
Hvorfor er det ikke på linje med medlemskab af Frederiksborg Gymnasium og HF’s bestyrelse med på ministerens hjemmeside?
Hvorfor skulle det hemmeligholdes, at ministeren var medlem?
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-17:
Først og fremmest er et centerråd et sted, hvor man mødes en gang om året og diskuterer, hvad der er sket i løbet af året, og har nogle drøftelser om det.
Til det, at der er politikere, der vælger at være med i en tænketank, må jeg altså også sige, at der er personer fra spørgerens eget parti, som er medlem af råd, nævn, tænketanke osv., og det synes jeg er helt fint at man er.
Jeg har så valgt nu, hvor jeg er blevet minister, at gøre rent bord, hvilket man selvfølgelig også skal.
Med hensyn til det at melde ud har jeg klart i al den tid, jeg har været politiker, meldt ud, hvad mine egne holdninger er.
Jeg er den type, der hellere vil fortælle om, hvad jeg vil, hvad jeg mener, og hvad jeg synes at der skal ske, end jeg vil fortælle om, hvad jeg ikke mener, og hvad jeg ikke vil.
At tale om en tilståelsessag er nok lige at gå lidt for vidt i forhold til, at vi faktisk har offentliggjort de resultater, som er kommet fra Domstolsstyrelsen gennem årene.
Så det har jo sådan set ikke rigtig været nogen hemmelighed.
Når jeg henviser til, at kurven er ved at knække eller har givet et knæk i sidste halvår af 2009, så refererer jeg til, at der faktisk er sket et fald i forhold til perioden før.
Også hvis man ser det i forhold til, at der var rigtig mange udsættelser i første halvår af 2009, så er det da positivt, at man begynder at kunne se, at tingene vender.
Man kan også læse på tallene, sådan som tal nu engang skal læses.
Men det er jo ikke det samme, som at arbejdet er gjort færdigt.
Vi følger det her tæt, og det er jo også lovet, at der skulle sættes en undersøgelse i gang i forhold til de initiativer og det lovforslag, der blev vedtaget sidste år, og det agter vi at fastholde.
Yildiz Akdogan (S), 2010-03-17:
Hvad har ministeren gennem den tid, hvor ministeren har siddet i CEPOS' højeste myndighed, Centerrådet, gjort for at distancere sig fra de af CEPOS' udtalelser, som ministeren ikke måtte være enig i?
Mette Frederiksen (S), 2010-03-17:
Når jeg vælger at stille det her spørgsmål, er det, fordi vi jo lige nu har økonomisk krise i Danmark.
Vi har igennem en længere periode oplevet, at ledigheden stiger.
Rigtig mange mennesker har mistet deres arbejde.
Der er unge mennesker, der ikke når at komme ind på arbejdsmarkedet.
Der er unge mennesker, der ikke får gennemført en uddannelse.
Vi ved, desværre belært af historiske erfaringer, at når de ting sker i et samfund, vil der også ofte være flere mennesker, der bliver ramt af økonomiske problemer.
En af de udtalelser, som er kommet fra CEPOS, som jeg synes er særlig slem, er en udtalelse om, at fattigdom ofte er selvforskyldt.
Det er ikke en holdning, jeg deler.
Jeg tror faktisk, at de fleste mennesker, der bliver ramt af økonomiske problemer, ofte gør det, fordi der er nogle udefrakommende problemer i deres liv.
Jeg tror, at hvis man skal være socialminister i Danmark og både løse problemer med fattigdom og ulighed og sociale problemer, især i en situation, hvor der er økonomisk krise, så skal man også have forståelse for, at konjunkturerne f.eks. kan spille ind med hensyn til, hvor mange mennesker der har ordentlige og gode vilkår, og hvor mange mennesker der ikke har det.
Derfor bekymrer det mig som socialdemokrat, at vi har en socialminister, der er så tæt knyttet til en politisk tænketank, som har ytret sig på en sådan måde, at man med god grund kan sætte spørgsmålstegn ved, om den vil de mest udsatte borgere i det her samfund det godt.
Det er derfor, jeg stiller spørgsmålet, og jeg synes ikke rigtig, at statsministeren for alvor er nået ind i den diskussion endnu.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-03-17:
Jeg har udpeget Benedikte Kiær til socialminister, fordi jeg mener, hun er den rigtige til at beklæde denne post og gennemføre regeringens politik på området.
Og hvad er så regeringens politik på området?
Ja, den er, at vi skal bekæmpe fattigdom og ikke rigdom; den er, at vi skal kæmpe for at fastholde Danmarks position som værende blandt de rige lande i verden, hvor indkomstforskellene er mindst, og hvor vi bekæmper fattigdom.
Det er regeringens politik, den er Benedikte Kiær udnævnt som socialminister til at varetage, og det har jeg fuld tillid til at hun mestrer.
Mette Frederiksen (S), 2010-03-17:
Synes statsministeren, at det er en god kvalifikation hos Benedikte Kiær, som statsministeren har udpeget som ny socialminister, at socialministeren har siddet 4-5 år i det øverste organ i den ultraliberale tænketank CEPOS, hvis synspunkter er, at fattigdom ofte er selvforskyldt, at staten ikke bør arbejde på at mindske den økonomiske ulighed, at staten ikke skal søge at kompensere for negativ social arv, og at fattigdom ikke er et væsentligt politisk problem i Danmark?
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-17:
Nu vil jeg lige igen sige, at CEPOS er en tænketank, det er ikke et politisk parti, og det vil sige, at der ikke er noget partiprogram, som man skal sværge til, når man har deltaget i CEPOS' diskussioner.
Det er også derfor, jeg er, hvor jeg er i dag.
At man som politiker ikke kan være i en tænketank, uden at man absolut fuldstændig skal pantsætte sine holdninger,
mener jeg er forkert.
Yildiz Akdogan (S), 2010-03-17:
Jamen jeg kan også godt lide at diskutere politik, også politik med indhold.
Men ministeren må jo forholde sig til, at man ikke bare sidder i en tænketank for at sidde der, man sidder der, fordi man deler et bestemt samfundssyn, en bestemt samfundsvision.
Og når jeg hører CEPOS' direktør sige, at ulighed er godt, og at det skaber dynamik, og når jeg hører CEPOS' direktør sige, at i bund og grund burde man afskaffe de fleste sociale ydelser, mener jeg, det er udtryk for et bestemt samfundssyn, og i det her netværk har ministeren siddet.
Jeg vil gerne høre: Hvordan kan vi egentlig være sikre på, når ministeren siger, at hun har et konservativt værdisæt og går ind for afskaffelse af fattigdom og gerne vil gøre noget for de svageste og samtidig har siddet i en tænketank, der i mine øjne er en ultraliberal tænketank, der går ind for ulighed og for, at de dårligst stillede ikke skal have nogen ydelser, at det, ministeren siger nu, er korrekt?
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-17:
Som sagt er det ikke holdt hemmeligt, og jeg har heller ikke tænkt mig at tage afstand fra, at jeg har siddet i CEPOS' Centerråd.
Og så vil jeg lige korrigere noget: Det er ikke en ultraliberal tænketank, det er en borgerlig-liberal tænketank.
Og så kan man se på, hvad det er for nogle mennesker, som sidder i Centerrådet, og hvem der har stiftet CEPOS. Så vil jeg lige igen sige, at det er en tænketank, det er ikke et politisk parti.
Der er ikke noget krav om, at dem, der sidder i Centerrådet, mener fuldstændig det samme, som bliver udtrykt i de udtalelser, der kommer fra CEPOS.
Faktisk er det sådan, at ideen med en tænketank, og altså også med CEPOS, er, at der sidder en bred vifte af meningsdannere, som mener noget forskelligt, som har et forskelligt udgangspunkt, og som har noget, som de kan bidrage med i en diskussion.
Der har ikke været tale om, at der skulle være en ensretning, tværtimod har jeg siddet i den tænketank, fordi jeg er konservativ, medlem af Det Konservative Folkeparti og godt kan lide at diskutere politik.
Yildiz Akdogan (S), 2010-03-17:
Tak for det.
Men jeg vil endnu en gang understrege, at ministeren har siddet i en ultraliberal tænketank i den højeste myndighed, Centerrådet, og har måttet diskutere og forholde sig til nogle holdninger, der hedder, at ulighed er godt, og at afskaffe de sociale ydelser er den rigtige vej.
Og så har ministeren selv redegjort for nogle konservative værdisæt, som strider imod præcis de her to udsagn.
Vi har ikke hørt ministeren tage afstand fra de ting, som bl.a. direktøren for CEPOS har sagt, og vi har heller ikke set ministeren oplyse i sit cv, hvornår hun har siddet i CEPOS.
Jeg må indrømme, at jeg synes, det er lidt forvirrende, når ministeren på den ene side forsvarer sit konservative værdisæt og samtidig laver det her sådan hemmelighedskræmmeri i forhold til, hvornår hun har siddet i CEPOS.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor det skulle holdes hemmeligt, og jeg kan ikke forstå, hvorfor ministeren ikke har taget afstand fra det meget mere direkte, end hun egentlig så gør her i dag.
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-17:
Jeg synes ikke, det er så mærkeligt, at de ting, jeg står og siger og refererer til, er konservative, og jeg refererer til, at jeg har et konservativt værdisæt, når jeg er medlem af Det Konservative Folkeparti, og det er gennem mit medlemskab af Det Konservative Folkeparti, at jeg nu står som socialminister og skal arbejde med det arbejdsprogram, som regeringen har fremlagt.
Jeg vil også sige, at der sådan set ikke er noget, der har været fortiet for nogen.
Det har sådan set været kendt på internettet, man har kunnet finde på CEPOS' hjemmeside, at jeg har siddet i Centerrådet, og sågar et regionalt dagblad som Helsingør Dagblad har senest i januar skrevet om, at jeg har siddet i CEPOS' Centerråd sammen med domprovsten fra Helsingør.
Så der har sådan set heller ikke været fortiet noget.
Hvis man ser på den brede vifte af meningsdannere, som har stiftet CEPOS, eller som sidder i CEPOS' Centerråd, kan man se, at det er en meget forskellig vifte af mennesker.
Der er både konservative, kulturkonservative over til liberale og meget liberale mennesker og erhvervsfolk.
Der sidder man jo en række forskellige mennesker og diskuterer med det udgangspunkt, man nu engang har, og mit udgangspunkt er konservativt.
Jeg vil først og fremmest pointere over for spørgeren, at jeg er medlem af Det Konservative Folkeparti, mit værdisæt er konservativt, og mine politiske holdninger er konservative.
Det er med udgangspunkt i mine konservative holdninger og mit medlemskab af Det Konservative Folkeparti, at jeg diskuterede en række emner med andre meningsdannere i CEPOS.
Derfor kan og vil jeg ikke stilles til regnskab for og forholde mig til, hvad en lang række personer, der har siddet i CEPOS, sidder i CEPOS, har stiftet CEPOS eller arbejder i CEPOS, har sagt eller vil sige i fremtiden.
Desuden er jeg den type politiker, der finder det langt mere interessant at skrive og fortælle om, hvad jeg mener, og hvad jeg vil, end at skrive og fortælle om, hvad jeg ikke mener, og hvad jeg ikke vil.
Det er udgangspunktet for mine ytringer.
Et anstændigt velfærdssamfund er, når vi hurtigt og effektivt kan hjælpe dem, som i kortere eller længere perioder har brug for det.
Vores mål er en socialpolitik funderet i en individuelt tilpasset indsats, som sikrer mennesker med sociale problemer den nødvendige hjælp, pleje og omsorg, der kan danne grundlag for en tryg, værdig og meningsfuld tilværelse.
Samtidig er det vigtigt for os at styrke den enkeltes muligheder med respekt for det enkelte menneske.
Disse synspunkter har jeg givet udtryk for i både artikler, taler og kronikker, og det fremgår også af min hjemmeside, hvis spørgeren skulle have interesse for reelt at sætte sig ind i, hvad jeg mener, og hvad jeg har af holdninger.
Yildiz Akdogan (S), 2010-03-17:
Tak for det, hr. formand.
Spørgsmålet lyder: Hvad har ministeren gennem den tid, hvor ministeren har siddet i CEPOS' højeste myndighed, Centerrådet, gjort for at distancere sig fra de af CEPOS' udtalelser, som ministeren ikke måtte være enig i?
René Skau Björnsson (S), 2010-03-17:
En politisk post er jo et begreb, som man kan definere.
Ministeren har selv valgt at takke ja til at sidde i det styrende organ i CEPOS som politiker.
CEPOS er en tænketank, som udtænker store tanker, og som har udgivet en bog om ulighed i samfundet.
Ministeren var topmedlem i CEPOS igennem flere år og også på det tidspunkt, hvor bogen udkom, og derfor er det helt naturligt at spørge, om ministeren er enig i de holdninger, som CEPOS har stået og står for.
Hvorfor har ministeren ikke meldt sine egne holdninger ud og taget afstand fra det, som CEPOS har udgivet og skrevet masser af notater og pressemeddelelser om?
Når det stritter så meget imod ministerens holdning, hvorfor tager man tager ikke afstand fra det, når man sidder i det styrende organ?
Yildiz Akdogan (S), 2010-03-17:
Tak for det.
Det er lidt interessant, at ministeren rejser sig op og læser sit konservative værdisæt op og siger, at hun er interesseret i at skrive, hvad hun mener, og ikke, hvad hun ikke mener.
Alligevel har hun fortiet noget, som vi andre så heller ikke vidste.
Ministeren går ind for at hjælpe de svageste, ministeren vil gerne bekæmpe fattigdom, men ministeren har siddet i en tænketank, en ultraliberal tænketank, som går ind for, at ulighed er godt, ulighed skaber dynamik, en ultraliberal tænketank, der siger, at vi bør gå ind og afskaffe de fleste sociale ydelser.
Der er lidt en modsætning her, synes jeg.
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-17:
Jeg synes ikke, der umiddelbart er nogen grund til at ændre på reglerne, i forhold til at kommunerne også har adgang til at bringe sager ind for Ankestyrelsen, når blot de fortsat forholder sig til, at det skal være sager af principiel eller generel karakter.
Det, som vi mangler i det samlede billede, er at kunne se, hvor stor en andel kommunernes klager egentlig udgør af de klager, som kommer ind for Ankestyrelsen, for så får vi også et billede af, hvor mange der egentlig bliver afvist.
Vi bliver også nødt til at forholde os til, at vi lige har gennemført en kommunalreform, hvor kommunerne har fået ansvaret for langt flere opgaver, som de skal til at varetage.
Det kan være noget af forklaringen på den stigning, der er.
Men det er også en god idé at have Ankestyrelsen, så vi kan få de her afgørelser af principiel eller generel karakter, og så vi også sørger for, at der er et ensartet niveau over hele landet.
René Skau Björnsson (S), 2010-03-17:
Jeg kiggede lidt på nogle af statistikkerne, og noget af det, Muskelsvindfonden har regnet sig frem til, er, at når de går ind i en sag og hjælper en borger, får borgeren ret i 75 pct. af tilfældene.
Når borgeren står alene og der ikke er hjælp og støtte i baggrunden, er det kun i 25 pct. af tilfældene, at borgeren får ret.
Det fortæller lidt om styrkeforholdet, det ulige forhold – også i forhold til kommunerne.
Derfor vil jeg gerne her til sidst spørge ministeren, om hun vil overveje at tage initiativer eller se på, om vi kan finde nogle muligheder, der gør, at vi kan styrke de handicappedes, borgernes muligheder for at få støtte til at komme igennem den her slags sager.
Det andet, jeg gerne vil have at ministeren overvejer, er, om vi ikke skal se på kommunernes ankemulighed.
Altså, kommunerne har jo masser af muligheder for at få principielle, vejledende, generelle afgørelser med god hjælp fra Indenrigsministeriet, Socialministeriet og KL.
Vi skal jo ikke have et amerikansk system, hvor alle skal lægge sag an mod alle for til sidst efter 2-3 år og masser af advokater at ende med at få en løsning.