runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Husted (S), 2011-01-19:
Det sidste, ministeren nævner med regeringens udspil, synes jeg vi skal gemme til det næste spørgsmål, for det er faktisk det, det omhandler.
Men realiteten med hensyn til oliereferencen er den, at med en udnyttelsesgrad på 72 pct. vil et standardhus koste 24.000-25.000 kr. at opvarme.
Men realiteten er jo, at det er det, folk sammenligner med.
Når man tænker på, at det for de hårdest ramte ligger på omkring 35.000 kr. for et almindeligt hus, og det koster 18.000 kr. i varmepris for et hus – alternativet er 35.000 kr. – så skal man ikke være den store økonom for hurtigt at skifte dér.
Jeg ved ikke, om ministeren vil kommentere det.
Lykke Friis (V), 2011-01-19:
Jeg synes også, det er vigtigt at sige her, at den her oliereferencepris jo ikke er en pris, der er faldet ned fra himlen, eller for den sags skyld en pris, som bare jeg benytter mig af.
Det er altså en pris, der er blevet kanoniseret af både Rigsrevisionen og Dansk Fjernvarme, der benytter sig af den.
Og igen vil jeg sige, at der jo altså er muligheder for, hvordan et værk så kan få en bedre økonomi, og der er denne regering jo altså kommet med adskillige initiativer.
Her tænker jeg på øget anvendelse af biogas som værende et, jeg tænker på etablering af solvarmeanlæg som værende et andet, og så er der selvfølgelig også det, at den midlertidige elpatronordning for nylig er blevet gjort permanent.
Så der er mange forskellige måder, hvorpå man kan sikre sig en lavere varmepris.
Det lyder jo næsten her, som om der er kommet et gennembrud i de her forhandlinger, så man er sikkert kommet et stykke på det seneste, siden august måned.
Men igen: Jeg kan da kun gentage det, som jeg har svaret Folketinget, og det har jeg så svaret den 29. september sidste år, og det fastholder jeg naturligvis: »Såfremt oppositionen er interesseret i et friere brændselsvalg med varmekedler op til 1 MW i varmekapacitet, er vi parat til at drøfte det.«
Der er jo altså også andre ting, vi skal drøfte i den kommende tid, hvad angår energipolitik, så lad os se på det.
Sådan må hr. Per Husted altså ikke udlægge mit svar, ikke i dag og heller ikke det, jeg gav – jeg vender papiret – den 29. september sidste år.
Per Husted (S), 2011-01-19:
Der er jeg glad for at kunne svare, at det vil vi gå meget positivt ind i, hvis ministeren kommer og siger, at man dropper de her 2 MW, man fandt med terningen der, og så siger man, at man laver en begavet løsning, der hedder, at man tillader f.eks. opstilling af en 1 MW-kedel.
Det er også den løsning, jeg har været ude at drøfte på nogle af værkerne.
De siger: Kan vi få lov til det, er det rigtig godt.
Og så bibeholder vi det, som jeg tror at både ministeren og jeg værdsætter meget, nemlig at vi udnytter brændslet optimalt, at vi fortsat har en kraft-varme-produktion, og at vi har den her elproduktionsreserve.
Så hvis vi to kunne blive enige om det, skal jeg love for, at det skal jeg nok kæmpe for i mit bagland.
Som sagt har vi udsendt en pressemeddelelse i dag, hvor vi præcis taler for den løsning.
Så lad os da lige ordne det her bagefter.
Lykke Friis (V), 2011-01-19:
Nu var det jo altså sådan, at jeg sagde: et mere frit brændselsvalg – som jeg har noteret her.
Man kan jo sige, at hvordan vi i sidste instans vælger at skrue vores samlede energipolitik sammen, kræver nok lidt mere omtanke, end at vi to nu står her og diskuterer det igennem.
Det kræver, at vi ser på det som et samlet hele: Hvordan kan Danmark blive uafhængigt af de fossile brændsler?
Og det er igen dermed ikke bare noget med en terning, det er også noget med at regne på, hvad det rent faktisk kommer til at koste, hvilke konsekvenser der er for vores samlede energipolitik, energiforbrug osv. derudad.
Men jeg vil da godt sige, at det jo er fuldstændig korrekt, at der også har været et andet spørgsmål, som jeg ganske vist har fået på skrift, der gik på, om man kunne forestille sig, at der kunne være 1 MW i varmekapacitet ved siden af.
Og det har jeg jo egentlig svaret meget positivt på, og jeg citerer: »Såfremt oppositionen er interesseret i et friere brændselsvalg med varmekedler op til 1 MW i varmekapacitet, er vi parat til at drøfte det.«
Så igen: Det ville da være interessant at vide, om hr. Per Husted og Socialdemokraterne nu mener, at de decentrale værker skal have lov til at etablere en biomassekedel på op til 1 MW i varmekapacitet.
Er det så nu Socialdemokraternes officielle holdning til spørgsmålet om frit brændselsvalg?
Det ville da være dejligt at få det at vide.
Per Husted (S), 2011-01-19:
Under debatmødet i Øster Hurup, hvor vi var sammen, lagde jeg meget mærke til, at ministeren faktisk ikke talte for et generelt frit brændselsvalg, men at hun egentlig talte meget positivt om, at vi selvfølgelig skal have kraft-varme-produktion, i så vidt omfang vi kan.
Her taler vi om en lille detalje i den samlede energipolitik, hvor vi siger at vi ikke vil have et frit brændselsvalg generelt.
Nej, lad os prøve at gøre det begavet.
Vi synes selv, at de forslag, som ligger i Varmeplan 2010, er meget begavede, nemlig når man taler om nogle supplerende kedler, og når man taler om samarbejde mellem værker.
For det er det, vi gerne vil, og det, som vi håber kan danne basis for et forlig, hvilket vi går efter.
Men et generelt frit brændselsvalg tror jeg faktisk ikke at ministeren selv går ind for ud fra det, hun sagde på debatmødet i Øster Hurup.
Så mit spørgsmål er: Hvordan ser ministeren egentlig præcis det frie brændselsvalg?
Lykke Friis (V), 2011-01-19:
Pointen med det her er jo egentlig ganske simpel, nemlig at regeringen ønsker at komme videre med denne debat om det friere brændselsvalg.
Vi siger så: Lad os starte med de 2 MW; Rom blev jo ikke bygget på en dag.
Men hvis hr. Per Husted her siger til mig: Jamen lad os da gå endnu højere op – så er vi naturligvis villige til at kigge på det.
Indtil videre har jeg ikke rigtig været i stand til at komme igennem med bare dette forslag og starten på det her med netop de 2 MW, men jeg vil da meget gerne høre, om det nu er Socialdemokratiets position, at vi virkelig skal se på det frie brændselsvalg.
Det ville da være en god nyhed her i dag.
Også tak for det spørgsmål.
Ved det energipolitiske forlig af 21. februar 2008, forstår jeg – og det er selvfølgelig før min tid, det vedkender jeg mig – at bl.a. Socialdemokraterne modsatte sig enhver tanke om et friere brændselsvalg.
Som jeg også var inde på før, prøver regeringen nu at komme igennem med en lidt mindre omfattende reform af brændselsvalg.
Det vil hovedsagelig omfatte blokvarmecentraler, men også et antal decentrale kraft-varme-værker og erhvervsanlæg.
Om Socialdemokraterne, SF og De Radikale fortsat er imod et friere brændselsvalg, eller om de nu har skiftet kurs og ønsker at ændre reglerne for, at mindre værkers brændselsvalg skal kunne ændres, er indtil videre et ubesvaret spørgsmål.
Per Husted (S), 2011-01-19:
Hvad mener ministeren om, at det har vist sig, at en stor del af de varmeværker, for hvilke der i »Grøn Vækst« foreslås frit brændselsvalg, er såkaldte blokværker i boligbebyggelser i hovedstadsområdet?
Hvad mener ministeren om, at det har vist sig, at en stor del af de varmeværker, for hvilke der i »Grøn Vækst« foreslås frit brændselsvalg, er såkaldte blokværker i boligbebyggelser i hovedstadsområdet?
Skriftlig begrundelse
I Grøn Vækst foreslås der frit brændselsvalg for varmeværker op til 2 MW.
Lykke Friis (V), 2011-01-19:
Nu kan det jo så være lidt vanskeligt ikke at blande spørgsmålene sammen, når det, som jeg egentlig godt vil gøre ved det her, nemlig så at se på et friere brændselsvalg, er et instrument, som jeg forstår vi skal gemme til næste runde.
Men det kan jo gøre det lidt vanskeligt at svare på spørgsmålet, når det sådan set er det, der for mig at se er det centrale i den her debat.
Og så må vi jo altså også have det med, at når man bygger de her værker, gør man det selvfølgelig på det tidspunkt, hvor man så må forholde sig til, hvad oliereferenceprisen er på det tidspunkt.
Det nytter jo ikke noget, at vi nu bare spoler hen til et andet tidspunkt og siger: Hov, nu har vi så en fundamental ny situation – for det var på det tidspunkt, de byggede værket, man skulle forholde sig til den samlede økonomi.
Per Husted (S), 2011-01-19:
Jeg er helt enig med ministeren i, at der er nogle meget positive ting i de tiltag, som jeg faktisk ikke tror vi er uenige om.
Jeg taler en lille gruppe værkers sag her, og der er det fint nok med solceller og alt muligt andet, men disse værker er simpelt hen for små til at kunne bære de investeringer, og det viser beregninger fra de enkelte værker, så de der generelle løsninger duer simpelt hen ikke her.
Vi er nødt til at behandle de her små værker for sig selv, hvad ministeren i øvrigt lovede i et svar før sommerferien 2010 at vi skulle prøve at kigge på.
Om det lykkes, må andre vurdere.
Kendsgerningen er jo, at vi står med de her værker, hvoraf hovedparten er blokværker, og så er der en lille håndfuld – eller en stor håndfuld, må jeg hellere sige – små kraft-varme-værker.
Realiteten er, at de her blokværker ligger inde midt i boligområder, især hovedstadsområdet.
Det her virker sådan lidt tilfældigt, for hvor er de 2 MW kommet fra?
Har man brugt en terning eller anden tilfældighed for at finde frem til dem?
Jeg har været ude at undersøge det her lidt og set på, om disse blokværker i det hele taget er interesseret i at få et flisanlæg eller et halmafbrændingsanlæg ind midt i et boligområde.
De siger: Nej, vi har da problemer nok med folk, der sætter ild til containere, og hvad der ellers kan være, så det ønsker vi ikke her i et boligområde.
Jeg synes, at det er et tilfældigt princip, man har valgt.
Der er jo ganske fremragende forslag fra andre, bl.a. i »Varmeplan Danmark 2010«.
Jeg er meget fascineret af de løsninger, der ligger der.
Skulle man ikke sige: Vi skød forkert med de her 2 MW.
Lad os prøve at kigge på, hvad fagfolkene siger, hvad Aalborg Universitet og Rambøll siger, og så lave en løsning ud fra det, som fagfolkene siger, frem for det her, der virker meget tilfældigt.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren: Hvor er de 2 MW kommet fra?
Ligger der nogen analyse bag, eller er det en terning, man har kastet?
Mogens Jensen (S), 2011-01-19:
Jeg vil godt spørge Dansk Folkepartis ordfører, om det er vigtigere for Dansk Folkeparti, at amerikanerne føler, at de kan stole på Danmark, end det er, at Danmark protesterer over for USA og lader være med at medvirke, hvis USA overtræder internationale konventioner og menneskerettigheder og udfører tortur.
Så vil jeg spørge hr. Søren Espersen, der taler om den her skriftlige garanti: Undrer det ikke hr. Søren Espersen, at den skriftlige garanti kun er fremadrettet, for der ville jo ikke være noget som helst problem for den amerikanske regering i at give en bagudrettet garanti for, at der ikke har foregået overflyvninger, hvis der rent faktisk ikke havde foregået overflyvninger?
Og siger det ikke hr. Søren Espersen, at det rent faktisk nok har været tilfældet, og at man derfor kun kan give en fremadrettet garanti og ikke en bagudrettet garanti?
Frank Aaen (EL), 2011-01-19:
Jeg medgiver, at der er blevet spurgt vedrørende alle de flyvninger, som regeringen på det tidspunkt kendte til, men hvem er det, der er blevet spurgt?
Det er USA, og USA har svaret, at det vil de ikke svare på.
Det, jeg henviste til – og hvilket vi gjorde fra Enhedslistens side i et brev, allerede få dage efter at redegørelsen var kommet – var, at man godt kunne have undersøgt nogle af de meget konkrete sager, der var, og hvor man havde andre kilder end bare USA at spørge, f.eks. flyvningen fra Guantánamo til Afghanistan via Grønland.
Det havde været meget enkelt at gøre det.
Må jeg så sige om det der med dobbeltspillet: Vil ministeren garantere, at danske embedsmænd ikke har sagt til den amerikanske ambassade, at man ønskede, at denne sag skulle dø så hurtigt og så stille som overhovedet muligt?
Søren Espersen (DF), 2011-01-19:
Det er ikke det afgørende at have et vældig godt forhold til hinanden.
Det, der er afgørende, er, at vi har tillid til hinanden som to vestlige lande, der egentlig kæmper den samme kamp mod terrorisme, mod undertrykkelse og diktatur.
Det er det, det drejer sig om.
Det synes jeg er det væsentlige, altså at vi har tillid til hinanden.
Det er det, der gennemsyrer hele den her debat.
Socialdemokratiet og de socialistiske partnere er jo gennemsyret af mistillid til alt, hvad der er amerikansk, og det synes jeg er sådan en sørgelig forestilling at se på.
Det må jeg sige.
Og det er det, der bringer minder frem fra for 25 år siden.
Med hensyn til det fremadrettede: USA giver en garanti for, at man fremover vil overholde Danmarks love og regler.
Hvad er det, man forlanger mere?
Jeg synes, det er fantastisk, at vi har fået den garanti, og den har vi alene fået på grund af det forhold, som regeringen og bl.a. Dansk Folkeparti har været med til at skabe til USA.
Mogens Jensen (S), 2011-01-19:
Jeg synes, det ville klæde udenrigsministeren at forholde sig til det, jeg rent faktisk sagde i min ordførertale, hvis udenrigsministeren vil svare på det.
Jeg har ikke nævnt fodnotepolitikken med et eneste ord.
Jeg ved godt, at de borgerlige partier har aftalt, at man skal tale om fodnotepolitikken i dag for at forsøge at mistænkeliggøre Socialdemokraternes udenrigspolitiske linje, og det er så fint nok, men jeg har bare aldrig talt om det.
Jeg har overhovedet heller ikke talt om, at regeringen har lagt pres på nogen som helst; jeg har talt om, at regeringen har ført et dobbeltspil, og det synes jeg indtil videre der er meget der tyder på er rigtigt.
Må jeg spørge: Når nu udenrigsministeren selv siger, at embedsmænd følger regeringens linje, er det så også korrekt at antage, at de embedsmænd, man satte til at skrive den her undersøgende rapport, også har fulgt det, som regeringen ønskede, altså at de skulle konkludere, at det hverken kunne be- eller afkræftes, at de her fangetransporter har fundet sted?
Endelig vil jeg spørge: Hvorfor tror ministeren, at amerikanerne ikke vil give en garanti bagudrettet for, at der ikke er foregået de her overflyvninger?
Lene Espersen (KF), 2011-01-19:
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, som jeg har sagt både forud for mødet i Udenrigspolitisk Nævn, efter mødet i Udenrigspolitisk Nævn og under debatten her i dag, at jeg ikke ønsker at gå ind og diskutere konkrete WikiLeaksdokumenter, og det står jeg fast på.
Jeg står også fast på, at embedsmænd naturligvis gør det, der er regeringens linje.
Det, der har været fremme under debatten i den her sag, og som jeg synes det har været helt nemt at kommentere i offentligheden, da det fremgår af redegørelsen, er, at nogle har forsøgt at gøre det til en mistænkelig sag, at embedsmændene ikke, dagen efter at der havde været en dokumentarudsendelse, sendte stribevis af spørgsmål af sted.
Det fremgik meget klart, at det, man ville, var at få sig et overblik først og så stille nogle konkrete spørgsmål.
Det er sådan, man tilrettelægger en grundig undersøgelse.
Nå, da man så ikke kunne komme videre med det, sagde man, at så havde regeringen da en interesse i, at der var ballade, og at der blev rejst en masse spørgsmål.
Nej, regeringen havde en interesse i at sikre, at der var et overblik over sagen, og at man kunne få sat en grundig undersøgelse i gang hurtigst muligt, og det er jeg da helt overbevist om at embedsmændene har gjort deres alleryderste for.
Så jeg har svært ved at forstå, hvorfor der skal være denne mistænkeliggørelse af embedsmænd som en del af debatten her i dag.
Frank Aaen (EL), 2011-01-19:
Amerikanerne indrømmer jo klart, at de har sådan et program, så hvad er det, der skal afvises med det, ministeren siger her?
Men der blev ikke svaret på det, jeg spurgte om.
Når nu den amerikanske ambassade med henvisning til danske topembedsmænd skriver hjem, at de uofficielt får at vide, at den her sag bare skal dø hen så hurtigt som overhovedet, vil ministeren så garantere, at danske topembedsmænd – og jeg siger ikke, at det er på egne vegne; jeg tror, det er på regeringens vegne – ikke har fået besked på at fortælle amerikanerne, at de skal håndtere den her sag på en måde, så den dør hen så hurtigt som muligt?
Lene Espersen (KF), 2011-01-19:
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at jeg har meget stor tillid til det danske embedsværk, og at man ikke har grund til andet.
Regeringens embedsmænd har i deres formelle og uformelle kontakter med amerikanerne handlet på grundlag af regeringens linje, herunder beslutningen om at gennemføre en tværministeriel undersøgelse.
Det fremgår jo meget klart af redegørelsen – det fremgår faktisk også af statsministerens udtalelse, den dag man traf beslutning om at nedsætte den tværministerielle arbejdsgruppe – hvad det var for et hændelsesforløb og arbejdsforløb, man skulle igennem.
At der så er nogle, der forsøger ligesom at gøre det til en sensation flere år efter, er altså højst besynderligt.
Det, jeg synes der er vigtigt at sige til hr. Frank Aaen, er, at 17 ud af 61 lande har gennemført undersøgelser.
16 af de her lande har været europæiske, og det er sådan nogenlunde halvt om halvt, forstået på den måde, at det hos den ene halvdel har været parlamentariske undersøgelser, og hos den anden halvdel har det været regeringerne, der har undersøgt det, ligesom i Danmark.
Men fælles for alle undersøgelser – uanset om det har været en parlamentarisk undersøgelse eller en regeringsundersøgelse – har været, at man ikke ud fra det undersøgte materiale har kunnet godtgøre, at landenes territorium har været benyttet til ulovlige aktiviteter forbundet med CIA’s fangeprogram.
Så uanset om det er den ene type undersøgelse eller den anden type undersøgelse, er man nået frem til det samme resultat, og det synes jeg ligesom bør give anledning til en vis eftertanke – også i kredsen af politikere, der nu ønsker nye undersøgelser.
Der har ikke på noget som helst tidspunkt været tale om noget dobbeltspil.
Det er også forklaringer, jeg har givet til Udenrigspolitisk Nævn, og derfor har jeg meget svært ved at forstå, at der er nogle, der fortsætter med at påstå, at virkeligheden er en anden end den, der kan dokumenteres.
Edmund Joensen (SP), 2011-01-19:
Der har været spørgsmål hele tiden, og der har været undersøgelser.
Men det, der står tilbage i dag, er, at der er lavet en grundig undersøgelse, som Færøerne og Grønland har været med i, og som renser luften for beskyldninger.
Det er mit svar til hr. Høgni Hoydal.
Høgni Hoydal (T), 2011-01-19:
Jeg er ked af at forlænge debatten, for ministeren skal jo også komme til, men bare helt kort vil jeg gerne spørge hr. Edmund Joensen, om det også var valgkamp i 2008, da jeg selv og hele Den Nordatlantiske Gruppe var med til at rejse hele denne sag om CIA-flyvninger sammen med andre på vegne af Færøerne og Grønland.
Hvad har det med dansk valgkamp at gøre?
Edmund Joensen (SP), 2011-01-19:
Hovedspørgsmålet i den aktuelle debat er, om og i hvilket omfang der skal foretages en ny såkaldt uvildig undersøgelse af CIA's transport af personer gennem rigsfællesskabets luftrum.
Det er min vurdering, at de nye oplysninger fra WikiLeaks, som har været offentliggjort i Politiken, ikke giver anledning til en ny undersøgelse af sagen.
Set i lyset af udenrigsministerens grundige orientering i Udenrigspolitisk Nævn samt her i salen i dag er der heller ikke anledning til at iværksætte en ny undersøgelse af sagen.
Sambandspartiet og mit hovedfokus i denne sag er, at vi vil acceptere, at vores allierede bruger rigsfællesskabets luftrum til aktiviteter, der respekterer folkeretten og menneskerettighederne.
De oplysninger, der er kommet for dagen, tyder ikke på, at folkeretten er sat over styr, eller at menneskerettighederne er overtrådt.
Beskyldningerne om, at regeringen skulle have spillet dobbeltspil, opfatter jeg mere end noget andet som en del af den aktuelle danske valgkamp.
Når de tilgængelige oplysninger sættes i logisk sammenhæng, er der efter min mening ingen grund til at beskylde regeringen for dobbeltspil.
Som nævnt er der en hel del valgkamp i luften, og det er kun naturligt set i lyset af den aktuelle politiske situation i Danmark.
Det, der dog kan undre, er, at min færøske kollega her i Folketinget aktivt er gået ind i den danske valgkamp.
Det er der ikke tradition for, og vi bør ikke påbegynde sådan en tradition.
Ikke mindst kan det undre, at en løsrivelsespolitiker fra Færøerne deltager i den danske valgkamp.
Jeg var i sidste uge til valgmøde hos løsrivelsespartiet og Socialistisk Folkeparti.
Det føltes forkert og upassende, at man prøver at gøre løsrivelse til en integreret del af dansk politik.
Jeg er dog glad for, at hr. Villy Søvndal har bekræftet over for mig, at det er Færøerne selv, der træffer afgørelsen om Færøernes fremtid.
Høgni Hoydal (T), 2011-01-19:
At ville vide eller ikke at ville vide, det må være spørgsmålet i denne sag.
Det er også en alvorlig sag demokratisk set i Danmark, men selvfølgelig ikke mindst i Grønland og Færøerne, hvor den danske regering træffer beslutninger på vegne af Færøerne og Grønland i udenrigspolitik og forsvarspolitik.
Jeg har svært ved at forstå modstanden imod at få den her sag klarlagt.
Det er som sagt i den hidtidige undersøgelse soleklart skåret ud i pap, at man ikke har svaret på spørgsmålet om, hvorvidt der var hemmelige og ulovlige fangetransporter i specielt grønlandsk luftrum og på grønlandsk landjord, men også over Færøerne og Danmark.
Den færøske regering ønskede en uvildig undersøgelse, ligesom oppositionen gjorde her, da sagen blev rejst, både i form af spørgsmål og med den daværende forespørgselsdebat.
Det fik man ikke, men man fik så tilbud om, at både Grønland og Færøerne fik en embedsmand i den her tværministerielle arbejdsgruppe.
Og jeg må sige, at det undrer mig utrolig meget – og jeg vil tage stærkt afstand fra det – at det nu bruges her som en slags legitimering af, at sagen er belyst, og at det er Færøerne og Grønland enige i.
Vi har lige hørt, hvad man siger i den grønlandske regering.
Jeg kan ikke svare for den færøske regering, men bare sige, at man dengang ønskede en uvildig undersøgelse.
Det undrer mig også, at man i forslaget til vedtagelse fra regeringspartierne og deres støttepartier også inddrager Færøerne og Grønland som en slags legitimering af, at alt er belyst.
Jeg kan også nævne, at Amnesty International på Færøerne så sent som i går har været ude at ønske en uvildig undersøgelse.
Det er jo et helt legitimt krav, ikke bare i Færøerne, men i mange, mange lande.
Det mest mærkværdige i denne sag, hvilket flere har været inde på, er jo, at der konstant henvises til den her skriftlige garanti for fremtiden, som er givet.
Og jeg tager det altså som en simpel tilståelsessag om, at der selvfølgelig er foregået noget i fortiden, som man ikke vil sige noget om, fordi det ville skade tilliden og relationerne endnu mere.
Jeg synes heller ikke, at det er så mærkeligt, at Danmark har disse interesser om ikke at støde sin allierede, USA, i denne sag.
Det er også det, vi har set i hele Thule-sagen.
Det har vi set i sagen om NATO-stationen på Færøerne.
Derfor skal jeg bare opfordre til, at man vedtager det forslag til vedtagelse, som bl.a. undertegnede er en del af, og får den her sag fuldt belyst.
Jeg ser det ikke på nogen måde som noget, der skulle føre til mistillid, men kun som noget, der skal føre til tillid, både mellem de allierede stater i denne sag, altså Danmark og USA, og ikke mindst for de lande, som ikke har indflydelse på deres udenrigspolitik og forsvarspolitik, men som bare bliver brugt som brikker i et storpolitisk spil, hvor vi ikke får fuld indsigt i, hvad der sker i vore egne lande.
Lars-Emil Johansen (SIU), 2011-01-19:
Nu kan jeg berolige hr. Søren Espersen med, at det ikke bliver hr. Lars-Emil Johansen, der spørger; det bliver den grønlandske regering.
Jeg ved ikke, om jeg udtaler mig alt for uklart, men jeg vil gerne sige det, jeg forsøgte at sige i første omgang, så klart, som jeg kan sige det: Det er mit indtryk, at det er nemmere at få svar, når man selv spørger, end hvis man beder naboen om at spørge på ens vegne.
Den direkte dialog fremmer forståelse bedre end den indirekte dialog.
Den indirekte dialog er forældet, den er fra dengang, Grønland var en koloni, og dengang fra før hjemmestyret.
Det er på tide, at vi opdaterer vores relationer.