Kirsten Brosbøl (S), 2015-02-19:
Jeg vælger at tage ordet her ved tredjebehandlingen af L 94 – lovforslaget, som følger op på regeringens »Naturplan Danmark« og Naturog Landbrugskommissionens anbefalinger – fordi jeg selvfølgelig er rigtig glad for, at vi nu i dag kan få vedtaget det her vigtige lovforslag, om end jeg jo selvfølgelig gerne havde set, at vi med et bredt flertal i Folketinget kunne have været blevet enige om at give naturen det her meget tiltrængte løft, og at vi i fællesskab kunne gøre arbejdet færdigt med at følge op på Natur- og Landbrugskommissionen, så vi sikrer, at der er en god balance mellem på den ene side vækst og udvikling i landbrugserhvervet og på den anden side hensynet til vores natur.
Men jeg må jo så konstatere, at det desværre kun er den ene side i Folketinget, der er optaget af at skabe den balance.
Blå blok vil stemme imod det her forslag, som jo som sagt følger op på nogle af de helt centrale anbefalinger fra Natur- og Landbrugskommissionen om naturen.
Vækstinitiativerne, som vi blev enige om sidste forår, og som indeholdt en række tiltag, der skaber bedre vilkår for landbruget og fødevareerhvervene, ville man godt være med til, men når det så kommer til opfølgningen på naturdelen, er det slut med den gode vilje.
Når man så lytter til argumenterne om, hvorfor man ikke vil støtte f.eks. Det Grønne Danmarkskort, som jo er en vigtig del af det her lovforslag, altså kommunernes pligt til at planlægge for natur ud fra et fælles nyt kortgrundlag og fælles kriterier på tværs af kommunegrænserne, ja, så lyder det jo, som om – i hvert fald hvis man skal lytte til Venstre og de argumenter, der er kommet fra Venstres side i den her debat – at man reelt er på vej med et stop for ny beskyttet natur; et naturstop, hvis man sådan skulle følge Venstres retorik fra andre områder
Venstre er bekymret for, at Grønt Danmarkskort vil lægge nye restriktioner ned over landbruget, fordi naturen i de nye grønne korridorer potentielt på sigt kan udvikle sig til at være beskyttelsesværdig sjælden natur, som f.eks. kan være følsom over for ammoniak og dermed kan give begrænsninger for udvidelser af husdyrproduktionen.
Så man må jo forstå det sådan, at man altså er imod al ny natur, der kan udvikle sig til at være sårbar natur, ellers må man i hvert fald være parat til at slække på den nuværende beskyttelse af vores natur.
Og det stemmer jo desværre også godt overens med den linje, som de borgerlige har lagt i det landbrugsudspil, som man er kommet med, og som vil sætte kampen for renere vand, vores vandmiljø, 10 år tilbage.
Venstre vil gerne gøre det her til en diskussion om, om der skal være plads til landbruget i Danmark eller ej.
Og lad mig sige det helt klart: Det skal der, og det er der.
I EU er det ca. 25 pct. i gennemsnit, i vores naboland Sverige er det 5-6 pct., der er under plov.
Regeringen har taget en række initiativer for at give landbruget bedre rammevilkår og vækstmuligheder, og at påstå, at det her forslag, som man henviser til – altså forbuddet mod at gødske og sprøjte på § 3arealerne – skulle udligne de gevinster, som erhvervet har fået med vækstinitiativerne, giver altså ikke nogen mening.
Der er jo ikke tale om, at vi så ruller de vækstinitiativer, vi har taget, tilbage; man er nødt til at se det her i en sammenhæng og i en helhed.
Det er lagt helt åbent frem, at § 3-forbuddet vil have erhvervsøkonomiske konsekvenser.
Vi har beregnet dem til ca. 47 mio. kr.
Det vil sige, at for op mod 80 pct. af dem, der bliver ramt af det her forbud, vil det blive et erhvervsøkonomisk tab på i omegnen af op til 7.500 kr. pr. bedrift.
Det er jo, kan man sige, begrænset i forhold til økonomien generelt i landbruget.
Jeg har forståelse for, at det for nogle kan være en stor omkostning, og dermed ligger der også i lovforslaget mulighed for, at man kan søge om muligheden for dispensation eller erstatning, hvis man i særlig hård grad bliver ramt af forslaget.
Jeg har også tilkendegivet, at jeg er villig til at se på, om det er muligt på et tidligt tidspunkt at træffe konkrete afgørelser om eventuel dispensation eller ekspropriation.
Regeringen insisterer på, at det er muligt at finde en balance, hvor der også er plads til naturen, hvor vi tager vare på vores natur og sikrer fremgang for naturen.
Den balance, må jeg så konstatere, er fraværende i oppositionens politik.
Der er naturen desværre skrevet ud af ligningen.
Så de spørgsmål, der står tilbage, er, hvordan blå blok vil sikre, at vi i Danmark lever op til vores mål om at standse tilbagegangen i den biologiske mangfoldighed frem mod 2020, sådan som vi er forpligtet til.
Det er tom snak, når man siger, at man gerne vil naturen, hvis man ikke også er parat til at vise det i handling.