Leif Mikkelsen (LA), 2013-05-15:
Det kan vi måske få svar på, når vi hører ministeren, hvad der er tanken.
Jeg har sagt det før, men vil også gerne gentage her, at vi jo ikke deltager i kritikken af, at denne minister ikke har overdænget Folketinget med lovforslag.
Vi mener sådan set, at vi har regler og love nok, så skulle ministeren en dag komme med forslag om at fjerne nogle regler, vil vi være de første til at rose, og skulle ministeren tage et par stykker med fra andre ministre, vil vi såmænd også gerne rose for det.
Så det er muligt at få ros af os.
Virkeligheden er jo den, at den politik, der er blevet ført gennem ret mange år, har været hård ved de her områder.
Den tidligere regering skabte verdens største offentlige sektor, og vel 150.000 arbejdspladser røg ud af Danmark – især industriarbejdspladser og arbejdspladser, der fandtes i de områder, vi taler om, der har det svært, og hvor man vandrer fra land mod by.
Vi kan sagtens pille lidt i hjørner, og der er bestemt mange hjørner at pille i i den her redegørelse, men skal vi diskutere noget, der nytter noget, er det jo et spørgsmål om den økonomiske politik, der føres i Danmark.
Det er det jo.
Og det var ikke nogen hjælp, at denne regering startede med at indføre for 5 mia. kr. ekstra skatter og afgifter.
Det var heller ikke nogen hjælp, at den borgerlige side af salen hjalp denne regering med at lave et energiforlig, der betød yderligere 3,6 mia. kr. i øgede afgifter.
Det var ikke nogen hjælp.
Det får mig frem til at pege på, at jeg egentlig ikke har ret meget lyst til at deltage i diskussionen om statslige arbejdspladser, og om man nu lige får den ene eller den anden procentdel placeret et eller andet sted.
For os er det rigtige arbejdspladser, der afgør, om mennesker vil bo i landområder, altså placere sig et sted, hvor de kan føde deres familier og få sig et udkomme, at der er så mange, der vælger at bo der, at de også kan få deres børn i skole, og at der faktisk er unge mennesker, der kan finde på at blive i området.
Det er sådan set det, vi skal understøtte og udbygge.
Vi skal minde hinanden om, at de mennesker, der bor i landdistrikter, faktisk er ildsjæle.
Nogle vil vide, at det sådan set er i landområder, at grundlaget for vores frivillige foreningsarbejde i Danmark er skabt.
Det er der, man har taget hånd om sin egen situation og er gået sammen og har skabt andelsbevægelser, forsamlingshuse, idrætsforeninger osv., der har skabt de fællesskaber, som har gjort, at det er værd at være der.
Det er altså ildsjæle, der godt kan tage hånd om egen situation.
Dem skal vi understøtte, og det gør man altså ikke ved skatter og afgifter og ubalance mellem den offentlige og den private sektor, noget, som især er hårdt ved de her områder.
Der er nok at tage fat på, også for ministeren, når vi taler om Regeldanmark.
Der er masser af begrænsninger, som især rammer disse områder.
, havde hverken Kronborg eller Himmelbjerget været der.
Det ville loven ikke have tilladt.
Det kan endda være, at også dette hus ligger for tæt på vandet.
Det kunne mange ude i landet så måske glæde sig over, for det var måske en god idé.
Virkeligheden er, at vi har lavet et Regeldanmark, der gør, at de afslag, initiativrige mennesker får, sådan set er med til at slå initiativerne ihjel.
Det hører vi om i hvert eneste foretræde i udvalget.
Det betyder noget for mennesker, om vi kan få skabt nogle situationer, hvor de føler, at der sådan set er muligheder og ikke begrænsninger.
Derfor handler det som sagt om den økonomiske politik, og der er taget meget små skridt – og hvis de er taget, er det ofte i den forkerte retning.
Sådan er det, og derfor rammer det afgiftstryk, vi har i Danmark på det område, især derude.
Man kan sådan set godt bo i København uden absolut at have en privat bil, men man kan altså ikke bo ude i hverken Vandkantsdanmark eller Udkantsdanmark uden at have en eller to biler, hvis man skal kunne leve der.
Hvem er det så vi rammer?
Det er derfor, at vi burde tage fat i noget af det, der betyder noget for mennesker, og ikke en række småhjørner, som vi har en tendens til at fordybe os i.
Det ville altså føre frem til noget rigtig landvinding.
Derfor vil jeg gerne sige til ministeren, at det her er en god redegørelse, det er et godt afsæt, og hvis ministeren vil tage alvorligt fat på, at det, der skal ses på, er afgiftsområdet, det er Regeldanmark, og det er at få optimismen tilbage, så der ikke er afmagten med, at det tager for lang tid, og at der er for mange afslag og forviklinger.
Der er nok at gøre, og jeg er sikker på, at hvis ministeren tager fat på det her, vil han en dag opleve – selv fra dem, der kritiserer fra højre side i salen over færre regler – at blive berømmet for at komme med de rigtige lovforslag.
Det er jeg helt sikker på.
Jeg vil bare sige, at det er en fin redegørelse, der ligger nu.
Den har været længe ventet og efterlyst.
Nu er den her, og jeg har set værre redegørelser end den her, vil jeg gerne sige.
Tak for ordet.