runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Adelsteen (DF), 2013-02-26:
Det er jo også ganske glimrende, men alt andet lige var det også mit indtryk tilbage i 2010, at Socialistisk Folkeparti bestemt ikke ønskede, at der skulle være mere lukkethed.
De er jo alt andet lige borgernes tjenere.
Det er det, vi er her for.
Vi er her for borgerne – hvis borgerne ikke var der, var vi her nok heller ikke.
Altså, det er jo meget enkelt.
I mine øjne bliver det mere lukket, så jeg vil spørge: Hvilke overvejelser har man gjort sig i SF om det?
Tak for det.
Blot for at klargøre det vil jeg sige: Det er jo rigtigt, at vi har haft en kommission siddende i forfærdelig mange år.
Jeg kan ikke huske, om det var i 7 eller 8 år, og det er også fuldstændig ligegyldigt, men det var længe.
Men er det ikke også korrekt, at man i kommissionen ikke var hundrede procent enige om nogle af punkterne?
Det er bare, fordi det er så nemt at sige, at det bygger på kommissionens anbefalinger, og så lyder det, som om de i kommissionen var hundrede procent enige, hvilket de jo ikke var.
Det andet, jeg gerne vil spørge om, er Socialistisk Folkepartis holdning i den her sag.
For det var helt klart mit indtryk, da vi havde sagen fremme i 2010 og fru Meta Fuglsang var ordfører på den her sag, at man var noget mere skeptisk i forhold til § 24 og mente, at der lå noget principielt i, at der også skulle være åbenhed om, hvad der foregår i departementer og i ministerier, også selv om det er i Justitsministeriet.
Så hvad har ændret sig?
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2013-02-26:
SF arbejder altid for så meget åbenhed, som vi overhovedet kan få igennem.
Vi har bl.a. gennemført åbne skattelister, så man kan se, hvad de store virksomheder betaler.
Der bliver mere åbenhed med PET-kommissionen.
Det er sådan set ikke et arbejde, der begrænser sig til Offentlighedskommissionen, og der er faktisk 26 gode punkter, hvor der bliver mere åbenhed.
Men vi må også være ærlige og sige, at der er nogle steder, hvor vi indskrænker.
Det er med åbne øjne.
Vi anerkender, at der er behov for det her lukkede politiske forum, hvor man kan diskutere ideerne, og vi konstaterer sådan set også, at det er i overensstemmelse med de anbefalinger, der ligger i kommissionsarbejdet.
Christian Juhl (EL), 2013-02-26:
Derfor er det jo lidt forkert at sige kontrafaktisk om, om man kan sige, at den sag her, der kom frem under den gamle lov, ikke vil komme frem under den nye lov.
Det er ikke sandsynligt.
Det her handler ikke om sandsynlighedsregning.
Det handler reelt om, om vi nu er hundrede og ti procent sikre på, at den sag kan komme frem, også efter at den nye lov bliver vedtaget.
Det er det, ordføreren skal tage stilling til, ikke hvor sådan cirka sandsynligt det er.
Det skal han være helt sikker på, ellers er ord og handling ikke det samme.
Derfor vil jeg gerne endnu en gang bede om et svar på det her: Hvordan kan det være, at man på den måde kan handle og sige, at noget af det så ikke længere er tilgængeligt og noget af det er mere tilgængeligt?
Er det sådan en tuskhandel, man har lavet i forbindelse med det her lovforslag?
Og vil det sige, at man har gjort ligesom med alle mulige andre tilfældige lovforslag?
Jeppe Mikkelsen (RV), 2013-02-26:
Det må jeg afvise, altså at det er en tuskhandel.
Jeg tror heldigvis ikke på, at det kun er offentlighedsloven, som afslører såkaldte politiske skandaler i dette land.
Jeg tror heldigvis på, at vi har nogle dygtige journalister, som også kan bruge andre redskaber; at vi har en dygtig Rigsrevision; at vi har nogle dygtige statsrevisorer; at vi har en dygtig ombudsmand; at vi har et dygtigt Folketing til at gå ind og kritisere, når der skal kritiseres, og grave, når der skal graves.
Derfor tror jeg ikke på, at vi er et hundrede procent afhængige af dem – og gudskelov for det.
Christian Juhl (EL), 2013-02-26:
Hvis nu det viser sig, at der er dokumenter fra f.eks. sagen om den hemmelige krig eller statsløsesagen med hr. Bertel Haarder, som nu ikke længere kan komme frem umiddelbart, eller hvis nu det viser sig, at man ikke kan få indsigt i kalendere, som skattesagen hviler på, så burde det måske mane til eftertanke hos De Radikale, at arbejdet så ikke er gjort godt nok, uanset hvor dygtigt de specialister, der har siddet og lavet det, har gjort det.
Så burde lovgiverne måske sige: O.k., så tager vi det bedste fra de gamle love og fører over, så vi er helt sikre.
Kunne det ikke være en fremgangsmåde i stedet for det her, som jeg synes ligner en tuskhandel med De Radikales fremlæggelse af tingene?
Jeppe Mikkelsen (RV), 2013-02-26:
Det er et lovforslag, som en kommission har siddet og udarbejdet gennem 7 år.
Det er, som om man regner med, at det er et eller andet, jeg har siddet sammen med ministeren og fundet på i en mørk kælder en aften over et par øl eller et eller andet.
Det er det ikke.
Det er landets førende eksperter på det her område, der har sat sig ned og gjort det.
Men jeg kan da en gang imellem godt tænke over, om der ville være kommet nogle sager frem, som vi ikke har fået frem, fordi lovforslaget nu er trukket så meget i langdrag, som det er, siden det blev præsenteret i 2009, og man ikke har fået det vedtaget.
Altså, man kan jo også vende det rundt.
Der er så mange kontrafaktiske spørgsmål, man hele tiden kan stille.
Jeg tror ikke, at der er nogen af os, der kan svare fuldstændigt og entydigt på dem, vil jeg sige til hr. Christian Juhl.
Pernille Skipper (EL), 2013-02-26:
Jeg bliver en lille smule provokeret, og det gør jeg, fordi det næsten lyder på hr. Jeppe Mikkelsen, som om hr. Jeppe Mikkelsen og Radikale Venstre ikke kan gøre for, at der er nogle indskrænkninger i åbenheden i det her lovforslag – som om det er sådan en naturgiven ting, at hvis man vil have de her nye åbne ting, så bliver man nødt til at godtage § 24.
Og hr. Jeppe Mikkelsen ved lige så godt som mig og alle andre herinde, at hvis Radikale Venstre og regeringen ville holde fast i den tanke, de havde før valget, så var der et udmærket flertal til at gennemføre et lovforsag, som kun udvidede åbenheden og adgangen til aktindsigt.
Men det, der er interessant lige nu, og som jeg vil sige, er, at jeg ikke kan forstå, at hr. Jeppe Mikkelsen ikke vil forholde sig til den her konkrete mail, jeg holder op, og forklare mig, hvorfor det ikke er et problem.
For da den tidligere regering lavede sit lovforslag, sagde hr. Manu Sareen, så vidt jeg husker medlem af ordførerens parti: »Det illustrerer tydeligt, at aviserne med de nye regler ikke har en jordisk chance for at afsløre magtmisbrug via aktindsigt, og det er ikke acceptabelt.
Vi ønsker mere åbenhed og er mere end lorne ved paragraf 24.«
Hvad er det, der har ændret sig siden dengang?
Indholdsmæssigt er det fuldstændig det samme.
Fru Karina Lorentzen Dehnhardt siger, at der er behov for et fortroligt rum.
Der er behov for et fortroligt rum.
Og det er jo så vel at mærke et fortroligt rum, som ikke eksisterer i dag.
Leif Hermann, tidligere folketingsmedlem for SF, var med til at forhandle den eksisterende offentlighedslov.
Han har sagt: »Nu har vi levet med den gældende offentlighedslov siden 1985, og jeg ved ærlig talt ikke, hvilke skader det manglende frirum har betydet.
Argumentet om et frirum er efter min mening et løst postulat, som dybest set ikke er andet end vrøvl.«
Det sagde han til Information i januar i år.
Jeg kunne godt tænke mig at høre: Kan fru Karina Lorentzen Dehnhardt svare Leif Hermann på, hvilke skader det manglende frirum har betydet?
Christian Juhl (EL), 2013-02-26:
Nu blev der henvist til kommissionen, og der blev henvist til nogle dygtige, anerkendte og kloge mænd, og det er helt fint – det er jo derfor, de har været der, altså for at overveje.
Jeg vil gerne høre, om det er rigtigt forstået, at kommissionens mindretal, som er alle andre end embedsmændene, har trukket deres støtte til § 24.
Er det rigtigt forstået?
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2013-02-26:
Jeg synes jo, at hr. Simon Emil Ammitzbøll må anerkende, at der ligger gevaldig meget mere åbenhed i det her lovforslag.
Der er 26 punkter, hvor offentlighedens adgang til aktindsigt bliver bedre; der er bedre klagemuligheder; der er kortere sagsbehandlingstid.
Der er med andre ord rigtig mange steder, hvor der sker forbedringer.
Men det udelukker jo ikke, at vi arbejder for mere åbenhed på en lang række punkter; det vil vi sådan set fortsat gøre.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2013-02-26:
Når man ikke kan lide at svare på det spørgsmål, man får, så kan man jo altid tale om noget andet, og det gjorde ordføreren så.
Fru Karina Lorentzen Dehnhardt sagde før: SF arbejder altid for mere åbenhed.
Det vil sige, at der nu er to muligheder: Enten var det en fejl, at ordføreren kom med denne påstand, eller også har SF arbejdet i det skjulte, i dølgsmål, uden offentlighedens viden for at gøre offentlighedsloven mere åben.
Måske er begge dele faktisk sandt, men det kan være, at ordføreren kan oplyse Folketinget og offentligheden om emnet.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2013-02-26:
Jo, men jeg synes jo netop, at det her forslag også indebærer en lang række punkter, hvor der kommer mere åbenhed.
Det er på nogle områder, hvor der ikke er det i dag, og det vil sige, at der faktisk vil være nogle ting, som man i dag måske ikke ville få viden om, men som man i fremtiden kan få viden om, og det er da en rigtig god ting.
Så er det jo rigtigt, at der er mange måder at arbejde for åbenhed på.
Det har vi bl.a. gjort i forhold til de åbne skattelister og i forhold til PET.
Så vi arbejder på mange planer og ikke kun med offentlighedsloven i forhold til at skabe åbenhed.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2013-02-26:
Jeg synes, det er lidt trættende med den profetstatus eller pavestatus eller helgenstatus, som fru Karina Lorentzen Dehnhardt giver tidligere ombudsmænd.
Altså, hvis det skal være meningen, at det, at der har siddet tidligere ombudsmænd i kommissioner, gør, at så kan man ikke diskutere sagen, for så er det nærmest kommet op på et plan, hvor vi andre dødelige ikke kan være med, så synes jeg, at man skal lade være med at sætte tidligere ombudsmænd i kommissioner.
Så siger fru Karina Lorentzen Dehnhardt, at SF altid går ind for mere åbenhed, samtidig med at man bagefter står og argumenterer for mindre åbenhed.
Det er jo en helt fantastisk misbrug af ord.
Jeg vil faktisk sige, at Liberal Alliance ikke altid går ind for mere åbenhed, det indrømmer vi.
Jeg synes, SF skulle indrømme, at her kæmper man for mindre åbenhed om det, som vi især diskuterer i dag, i stedet for at komme med sådan nogle demonstrationsoverskrifter.
Man skulle prøve at tale om indholdet.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2013-02-26:
Jeg må muligvis bedrøve hr. Henning Hyllested med, at det her ikke er noget, SF har fundet på.
Det er ikke engang noget, regeringen har fundet på.
Det her er noget, der er foregået i et meget grundigt arbejde gennem 7 år, og jeg tror, det borger for kvalitet, når man kan sige, at den her kommission har arbejdet længe og grundigt med det her spørgsmål og er fremkommet med en række anbefalinger.
Det er dem, vi støtter os op ad.
Jeg tror, at jeg kan være enig med hr. Henning Hyllested om, at hr. Gammeltoft-Hansen, den tidligere ombudsmand, er en af landets mest agtværdige personer, som man ikke vil kunne tillægge nogen som helst dårlige motiver i den her henseende.
Det tror jeg vi skal være ganske trygge ved.
Der er foregået et grundigt arbejde her.
Det er ikke noget, som vi har siddet og fundet på i regeringen for at genere en hel verden og sikre, at ingen kan søge aktindsigt i noget som helst.
Der vil være gode muligheder for også i fremtiden at afsløre magtmisbrug og politiske skandaler, det er jeg overbevist om.
Henning Hyllested (EL), 2013-02-26:
Det er jo dybest set ligegyldigt, om der søges aktindsigt, efter at man har fået et tip, eller ved at man kaster et såkaldt trawl ud.
I og for sig er det jo ligegyldigt.
Det, det handler om, er jo den åbenhed, der skal være til stede.
Og jeg kan ikke forstå, at i hvert fald et parti som SF ikke bare nøjes med, om jeg så må sige, at sige: Her er en række udvidelser, og det er fint, og det er godt.
Det synes jeg er fornemt.
Og ordføreren henviser bl.a. til, at man vil have det her lukkede rum, og at man jo i dag indhenter oplysninger og får mange ting udefra.
Jeg har lyst til at spørge: Ja, og hvad så?
Det er jo ligegyldigt.
De indgår jo i den sagsbehandling osv., som der foregår i et ministerium, og som der vel skal være åbenhed om.
Hvad er det, der sådan ændrer sig helt afgørende, som gør, at man nu med åbne øjne skal indskrænke adgangen til aktindsigt?
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2013-02-26:
Det var på ingen måde regeringens intention at lukke ned for, at magtmisbrug skal kunne afsløres.
Selvfølgelig skal det også kunne det i fremtiden.
Jeg siger bare, der er mangfoldige måder at kunne gøre det på: Der er undersøgelseskommissioner; der er Ombudsmanden, som er kendt for at være ret stram på det her område, og som kan undersøge ting; der er Rigsrevisionen; der er statsrevisorerne.
Derudover er der stadig væk en meget lempelig adgang til at søge aktindsigt, og det er jo bare svært at sige præcis i en sag, om det er det papir eller det papir eller et helt tredje papir, som gør det her.
Jeg har forstået, at rigtig mange af journalisterne arbejder med at få et tip, og det vil sige, at de får anvist konkret, hvor de kan søge aktindsigt.
Og så er det jo svært at sige, om det er, fordi man kaster et fisketrawl ud og prøver at finde frem til en sag, eller om det er, fordi man konkret får anvist det.
Jeg tror, der er rigtig gode muligheder stadig væk for i Danmark at afsløre de her ting.
Henning Hyllested (EL), 2013-02-26:
Ordføreren siger i sin ordførertale, at det, når man lytter på debatten i dag, nærmest lyder, som om alt bliver lukket.
Jeg kan så forstå, at det er møntet på os, der er sådan lidt kritiske over for det, der skal foregå.
Men det er der jo ikke på nogen som helst måde tale om.
Der er tale om, at vi har prøvet at henvise til nogle konkrete sager, som der efter lovændringen jo så ikke vil kunne søges aktindsigt i, og som, hvis de var blevet behandlet efter lovændringen, formentlig ikke var blevet til sager.
Der er henvist til skattesagen, hvor det handlede om at få aktindsigt i kalendere.
Jeg har selv nævnt fru Lene Espersens næse på baggrund af e-mails, som Ekstra Bladet søgte aktindsigt i og fik aktindsigt i, og man kunne nævne hr. Claus Hjort Frederiksen, der bad om såkaldt ministerbetjening, eller hvad man skal kalde det, bad om tal i Arbejdsmarkedsstyrelsen for at være med til at vende en debat, altså rent politisk øjemed.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2013-02-26:
Jamen jeg har lyttet til, at kommissionen anbefaler det her.
Der har siddet folk, som arbejder i den praktiske virkelighed med det her.
Jeg tror også, jeg selv har et ønske om at have mulighed for i et fortroligt og lukket rum at kunne diskutere nogle politiske ideer, uden at det nødvendigvis havner i Ekstra Bladet.
Så det er simpelt hen en anerkendelse af det kommissionsarbejde, der er foregået gennem 7 år, og som trods alt har haft en tidligere ombudsmand for bordenden.
Og jeg vil sige, at der jo er mangfoldige veje til at afsløre magtmisbrug, hvis det er det, fru Pernille Skipper er så bekymret for.
Jeg har forstået, at mange journalister i dag arbejder efter et tip, og det er bare umådelig svært at sige, om det er det papir eller det papir eller det papir, som får en sag til at rulle.
Jeg tror, der er mange gode måder.
Nu har skattesagen jo også været nævnt som en af de ting, som ikke ville kunne blive oprullet efterfølgende.
Det tror jeg simpelt hen ikke på.
Bliver der nedsat en undersøgelseskommission, har den jo adgang til alt.
Pernille Skipper (EL), 2013-02-26:
Det er jo virkeligheden i dag.
Og det vil regeringen også lukke ned for.
Det er jo virkeligheden i dag, at når vi sidder til forhandlinger og tænker vores vilde tanker og vi mener de vilde tanker så alvorligt, at vi beder nogle embedsmænd om at vurdere det på skrift, så kan offentligheden, efter at forhandlingerne er afsluttet og der bliver fremsat et lovforslag i Folketinget, få adgang til at se, hvad grundlaget er for de politiske beslutninger.
Nu skal jeg nok lade være med at nævne, at der ikke er givet aktindsigt i grundlaget for det lovforslag, vi behandler her i dag, selv om det er søgt.
Men det kan man i dag.
Det vil man ikke kunne for fremtiden.
Så nej, det anerkender jeg faktisk ikke.
Jeg vil gerne holde fast i, at fru Karina Lorentzen Dehnhardt siger, at det er den her tilfældige decentralisering, der betyder, at vi har fået en større åbenhed i dag, end der egentlig var i 1985, da offentlighedsloven blev vedtaget.
Men det er jo ikke et svar på, hvorfor det er et problem.
Altså, åbenhed er vel pr. definition noget godt, indtil vi har fået bevist, at det er et problem.
Så kunne ordføreren ikke svare mig på, hvor den åbenhed, vi har i dag, er et problem?
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2013-02-26:
Jamen jeg anerkender, at der synes at være et behov for det her fortrolige politiske rum.
Det har vi allerede i dag, når det er internt i et ministerium.
Nu er virkeligheden sådan, at vi organiserer os på en anden måde, så der i højere grad hentes bidrag udefra, og det er en tilfældighed, at der er blevet åbenhed på det her punkt.
Jeg tror, at der altid vil være en risiko, hvis man laver for stramme regler, for, at ting glider udenom – at folk finder alternative veje.
Det synes jeg også var det, vi hørte, da vi var i Norge med Retsudvalget, nemlig at det er det, der er risikoen, hvis man laver alt for stramme regler.
Og der er simpelt hen behov for, at man kan diskutere de her ting i fred.
Jeg tror, at fru Pernille Skipper vil anerkende, at når vi sidder til forhandling om noget i et eller andet ministerium, så ønsker vi jo heller ikke, at de ting, som vi slynger ud og får undersøgt, og som måske bliver forkastet som vanvittige ideer, ender på forsiden af Ekstra Bladet.
Det er nøjagtig det samme.
Vi ønsker jo at kunne undersøge vores egne ideer i fred og ro og forkaste det, der indlysende var en tåbelig idé.
Men det ønsker vi ikke nødvendigvis at dele med hele omverdenen, og det tror jeg fru Pernille Skipper vil give mig ret i.
Jeppe Mikkelsen (RV), 2013-02-26:
Først til det første: Jeg håber da, at embedsfolkene en gang imellem tænker vilde tanker.
Det tror jeg sådan set også fru Pernille Skipper langt hen ad vejen er enig med mig i; det er mit indtryk, at Enhedslisten ikke plejer at være det mest konservative parti på det punkt.
I forhold til om der vil være dokumenter, som man i dag kan få aktindsigt i, og som man efterfølgende ikke vil kunne få aktindsigt i, så er det fuldstændig korrekt – det sagde jeg også helt eksplicit i min tale – at det vil der være.
Det er ikke status quo, vi gennemfører, men fru Pernille Skipper kan også vende sine sedler rundt, og det vil være sådan, at der er konkrete tilfælde, hvor vi i dag ikke kan få aktindsigt, men hvor vi så, når det her lovforslag er blevet vedtaget, vil kunne få aktindsigt.
Det er korrekt, der sker indskrænkelser og udvidelser.
Pernille Skipper (EL), 2013-02-26:
Jeg kan godt blive en lille smule bekymret over, hvad det er, der foregår i ministerierne, vil jeg sige, hvis det er så vildt, at det virkelig ikke tåler dagens lys, men det kan hr. Jeppe Mikkelsen jo så kommentere.
Altså, han bad en underliggende styrelse om at producere nogle tal, der kunne støtte op om hans egen politiske overbevisning, og ikke om en saglig vurdering fra styrelsen.
Da man fik aktindsigt i det, så den sådan ud, det vil sige, at man kunne se hele den mail, der var blevet sendt.
Og da det blev vurderet efter den nye § 24, som var blevet fremlagt af den tidligere regering, var det hele faktisk overstreget.
Mener hr. Jeppe Mikkelsen ikke, at det er et problem, at offentligheden ikke for fremtiden vil kunne se, når en minister direkte bestiller misvisende tal?
Henning Hyllested (EL), 2013-02-26:
Det er da ikke nogen teoretisk diskussion at diskutere, om aktindsigt i mødekalendere skal kunne foregå.
Altså, når nu den forrige spørger, hr. Christian Juhl, kan henvise til, at en sag som skattesagen netop er kommet frem, fordi en journalist har søgt aktindsigt i en mødekalender eller i mødekalendere, så er det da ikke en teoretisk diskussion; så er det da en helt konkret diskussion, fordi man nu vil undtage mødekalendere fra aktindsigt.
Det betyder da helt konkret, at en sag som skattesagen formentlig aldrig ville være kommet op til overfladen og til diskussion og til alt, hvad den har ført med sig.
Julie Skovsby (S), 2013-02-26:
Jeg synes ikke, at jeg kan kommentere sådan en enkeltsag.
Jeg synes også, det er rigtig svært at gå ind og tage en teoretisk diskussion om, hvorvidt et enkelt dokument, en enkelt e-mail, er årsagen til, at en sag kommer frem.
Men skal man tage en teoretisk diskussion om det, synes jeg i hvert fald også, at det er meget vigtigt at se på de steder, hvor forslaget til ny offentlighedslov skaber nogle nye muligheder, og det er bl.a. ved fjernelsen af det subjektive identifikationskrav, hvor det i stedet for bliver et tema, man kan søge på.
Det er også det her med dataudtræk, som jeg synes er væsentligt at tage med, hvis man skal ind i sådan en teoretisk diskussion.
Christian Juhl (EL), 2013-02-26:
Mig bekendt har en kalender altid været et planlægningsredskab – det er der ikke noget nyt i.
Formen er selvfølgelig forskellig; i gamle dage satte vi den i baglommen, nu har vi den i vores computer.
Jeg vil sige, at Venstre prøvede med en søforklaring om, at der jo ligger notater, og at der er notatpligt på møderne.
Men i den her skattesag viste det sig jo netop, at der ikke var notater fra de konkrete møder mellem Skatteministeriet og Københavns Kommune, og derfor ville journalisten jo aldrig have fundet frem til denne skattesag, hvis ikke det var muligt at tjekke kalendere.
Der mener jeg det er et stort problem.
Nu kunne man jo forestille sig, at det ikke var Socialdemokratiets ministre, der sad på bænkene, men at det var Venstres ministre.
Ville det da ikke også være en god idé, at en journalist kunne kigge dem lidt over skulderen?
Eller vil Socialdemokratiet og Venstre sådan holde hånden over hinandens ministre, eller hvad er ideen bag det?
Julie Skovsby (S), 2013-02-26:
Jeg synes, det er fint, at vi på den måde sikrer, at kalendere kan være et arbejdsredskab, som de jo er blevet i dag, et praktisk planlægningsredskab.
Og som det blev nævnt, da ordføreren tidligere stillede spørgsmålet, vil sager i dag blive journaliseret.
Altså, man vil kunne se en sag, og man vil kunne se et møde på anden vis end lige ved at kigge i en offentligt ansats kalender.
Kalendere er i dag et helt anderledes planlægningsredskab, end de var i 1985.
Jeg synes kun, det er rimeligt.
Christian Juhl (EL), 2013-02-26:
Nu fik jeg jo lidt sniksnak omkring det her med kalendere i det offentlige fra Venstres repræsentant, og så vil jeg gerne forsøge mig lidt hos en regeringsrepræsentant.
Når nu lovforslaget betyder, at man ikke fremover kan få aktindsigt i mødekalendere i den offentlige forvaltning, så vil jeg gerne høre, hvorfor offentligheden og borgerne ikke må se, hvem der holder møde med hvem.
Altså, jeg nævnte det der eksempel med skattesagen, som jo netop er startet, ved at en journalist fik aktindsigt i mødekalendere.
Hvad er årsagen til det?
Vi er jo enige om, at de private tandlægeaftaler ikke behøver stå i den kalender.
Det er møderne og den slags, som skal stå i den.
Hvad er grunden til, at man ikke må se dem længere?
Julie Skovsby (S), 2013-02-26:
I den lov, der er gældende nu, har man en balance mellem på den ene side hensynet til offentligheden og på den anden side hensynet til et fortroligt rum, hensynet til, at vi har en moderne og beslutningsdygtig forvaltning.
Samfundsudviklingen har gjort, at vi i dag har nogle andre samarbejdsstrukturer, end man havde i 1985.
Derfor er det nødvendigt, at man går ind og kigger på en revision af den gældende lov, så den kommer til at passe til den moderne forvaltning, som vi har i dag.