Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-11:
Jeg vil gerne indlede denne spørgetime med kort at gøre rede for de aktuelle forhandlinger om finansloven.
Der arbejdes intensivt på at få gjort en samlet finanslovaftale færdig, og set fra min udkigspost har jeg med tilfredshed noteret mig, at en række vigtige delaftaler er faldet på plads her inden for den sidste uges tid, startende med, at det jo lykkeligvis kom på plads i globaliseringskredsen at få udmøntet årets globaliseringspulje på en god og offensiv måde, hvor jeg glæder mig over det hele, men i særlig grad vil fremhæve det forhold, at der nu afsættes målrettede ressourcer til at løse hele praktikpladssituationen.
Så jeg vil gerne benytte lejligheden her til at takke alle forligspartier, der har indgået i den aftale, som faldt på plads i sidste uge, og som jo også åbnede op for, at de resterende finanslovforhandlinger kunne komme i gang.
Det har sat sig i en stribe delaftaler indtil videre, bl.a. på ældreområdet, hvor der jo nu indføres et loft over egenbetalingen for udbragt pensionistmad på 45 kr.
På det retspolitiske område er der ligeledes aftalt en offensiv pakke, som bl.a. adresserer den udfordring, vi står over for, og som politiet står over for på grund af det kommende COP15-møde, der jo snart starter i København.
Inden for en ramme af 622 mio. kr., som jeg ikke skal gå i detaljen med, er der taget en række initiativer, bl.a. det initiativ, at der nu kan udbetales overarbejde, så vi undgår afspadsering oven på klimakonferencen.
Det er særdeles positivt og er jo så fulgt op af, at den ansvarlige ressortminister i går har indledt en procedure i forhold til vores nabolande i henhold til Schengenreglerne, der gør, at vi om fornødent også kan bruge det instrument, som det vil være midlertidigt at lukke grænsen af og indføre grænsekontrol, hvis det politifagligt skønnes nødvendigt i forbindelse med COP'ens afholdelse.
På udlændingeområdet er der jo tilsvarende blevet lavet aftaler.
Ikke mindst forbedrer vi mulighederne for repatriering ved at hæve det beløb, der kan stilles til rådighed, hvis man ønsker at rejse hjem permanent, til 100.000 kr. pr. person over 18 år.
Det sidste tema, jeg gerne vil trække frem, og som der er blevet konkluderet på, er hele spørgsmålet om afbureaukratisering, hvor jeg jo ved Folketingets åbning lagde op til, at tiden nu er kommet, til at vi handler konkret i den her sag; at vi ikke længere alene udtrykker os i hensigtserklæringer, men bliver konkrete.
Regeringen fremlagde selv samme dag et helt præcist katalog med mere end 100 forslag.
Året efter er beløbet ½ mia. kr. På en lang række strækninger forudsætter det en bredere opbakning end den, der foreløbig er tilvejebragt, fordi en del af de lovforslag, der indgår i det katalog, regeringen lagde frem, jo er forligsdækkede.
Derfor vil jeg gerne benytte lejligheden her til at udtrykke det fromme håb, men også den klare forventning, at partierne der, hvor nogle af forslagene er omfattet af bredere forlig, vil bakke op om afbureaukratiseringsindsatsen.
Det er vigtigt, at vi nu sender et klart signal til landets offentligt ansatte om, at vi mener det her alvorligt.
Jeg synes også, det er vigtigt her, hvor vi står en lille uges tid før valgene til landets kommunalbestyrelser og regionsråd, at der sættes konkret handling bag det, der jo – sådan aflæser jeg det i hvert fald – synes at være en slags bred konsensus om, nemlig at vi i højere grad skal vise tilbageholdenhed med at regulere processer fra denne sal.
Så jeg er overordentlig tilfreds med de resultater, der indtil videre er kommet ud af den proces, der har været accelereret over den sidste uges tid.
Jeg ser derfor også med sindsro frem til, at arbejdet hos finansministeren gøres færdigt, sådan at der totalt set kan fremlægges et finanslovforslag til tredje behandling her i salen, som er offensivt i forhold til en række velfærdstemaer, men som også rammer ind i forhold til den økonomiske situation, Danmark befinder sig i i øjeblikket, hvor vi skal balancere mellem hensynet til at minimere de menneskelige omkostninger, der knytter sig til krisen, og samtidig sikre, at vi fører en ansvarlig, solid økonomisk politik, hvor den regning, der skal samles op efter krisen, bliver så lille som muligt.