Jeppe Kofod (S), 2010-03-16:
For lige at tage det sidste punkt først vil jeg sige, at jeg synes, at det er vigtigt, at spørgsmålet om parlamentarikerdelens – OSCE PA-delens – involvering i hele OSCE-familien allerede er blevet stillet i salen.
Der deler Socialdemokraterne fuldstændig de tanker, som også fru Lone Dybkjær var inde på her, nemlig at det er meget vigtigt at inddrage parlamentarikerne, ikke mindst hvad angår den menneskelige dimension i OSCE.
Hvad angår den konference, der skal være i København i juni måned, er det klart, at der ser vi det også som en forudsætning, at parlamentarikerne bliver inddraget.
Det gør vi af mange forskellige årsager.
Dels er parlamentarikerne med deres aktive deltagelse i valgobservationer rundtomkring et vigtigt bidrag til også at sprede den menneskelige dimension i OSCE-området, dels er det også sådan, at parlamentarikerne meget aktivt vedtager en række resolutioner, som både er normdannende med hensyn til de 56 lande, som det drejer sig om, og som er resolutioner, man kan holde lande og regeringer op på.
Derfor er parlamentarikernes involvering i den menneskelige dimension helt afgørende, og jeg håber, at ministeren, når ministeren får lejlighed til det senere, kan svare bekræftende på, at selvfølgelig skal parlamentarikerne inddrages, de skal være med til at lave den her konference i juni måned.
Så vil jeg lige sige om redegørelsen, at jeg synes, det er en udmærket redegørelse, som også beskriver nogle af de udfordringer, der er for OSCE.
Jeg synes altså, at det er vigtigt at slå fast, at OSCE trods det, at den kolde krig er overstået, stadig væk spiller en vigtig rolle i verden.
Det er altså 56 lande, det drejer sig om, fra Vancouver til Vladivostok, og det er en organisation, som kigger på det brede sikkerhedsbegreb, som er i vælten i øjeblikket – når vi diskuterer vores engagement i Afghanistan, holder vi os også det brede sikkerhedsbegreb for øje.
Og der er OSCE en vigtig spiller i nabolandene, men jeg tilhører dem, der mener, at OSCE også kan gøre mere inde i Afghanistan, og er glad for, at der lagt op til det i redegørelsen.
Man kan altså sige, at OSCE’s brede sigte og de mange lande både er organisationens svaghed og styrke.
Jeg synes, at vi skal prøve at fokusere på styrkerne ved organisationen.
Det har Danmark også gjort tidligere på det her område, og derfor er konferencen i juni helt afgørende.
Så er der det andet store spørgsmål, som vi også diskuterede sidste år, nemlig Ruslands forslag om en ny, juridisk bindende sikkerhedstraktat for Europa.
Det er der mange af os, der er yderst skeptiske over for, fordi det kunne minde om fortidens måde at diskutere udenrigspolitik på i Europa, nemlig at det er staters sikkerhed og ikke menneskers sikkerhed, der er det vigtigste, at man har nogle særlige interessesfærer, som man har en særlig – hvad skal vi sige? – måde at håndtere på, det kunne f.eks. være de tidligere sovjetrepublikker, hvis man ser det fra Ruslands side.
Det syn deler vi ikke, og derfor er vi meget skeptiske over for en ny, juridisk bindende traktat.
Der er hele diskussionen om CFE-traktaten, som er en hjørnesten i europæisk sikkerhed og tillid mellem stater.
Der håber jeg, at vi kan løse konflikten med Rusland.
Det er klart, at de ikke har levet op til deres del af aftalen om at trække styrker ud af nogle forskellige områder i OSCE-området, men jeg synes stadig væk, at vi skal prøve at se på at få CFE-mekanismen tilbage, at få den mekanisme til at fungere igen, fordi det er vigtigt for tilliden mellem staterne i området.
Så vil jeg bare lige sige om det, der også er i redegørelsens afslutning, nemlig de videre perspektiver, at det dels som sagt er vigtigt for os, at OSCE PA er med til at arrangere den konference sammen med Danmark og det statslige formandskab i juni måned, dels også, at vi er villige til at give formandslandet større kompetencer til f.eks. at sende missioner ud til konfliktområder, uden at der skal være konsensus blandt alle landene, før man gør det, så man kan reagere hurtigere på konflikterne, når behovet er der.
Vi er også meget enige i, at man ikke bare skal engagere sig omkring Afghanistan, men også inde i Afghanistan.
Konkret har vi i parlamentarikerforsamlingen inviteret afghanske parlamentarikere til vores møder.
På den måde er vi også med til at bidrage til fred og sikkerhed.
Så kunne man tale meget om de frosne konflikter, men det tillader tiden ikke.
Jeg synes stadig væk, at det er vigtigt at huske på, at på trods af at vi har et meget stabilt Europa i øjeblikket, er der mange konflikter, der ikke må glemmes, og som der stadig væk skal arbejdes hårdt med.