Villum Christensen (LA), 2015-05-22:
Tak for det.
Tak til ministeren for redegørelsen, selv om det er nogen tid siden.
Jeg troede faktisk, at når man skulle lave en status over eller en redegørelse for et eller andet forløb – nu har vi at gøre med sådan en 8-årig periode – spurgte man sig selv: Vi havde de her målsætninger, det skulle koste så og så meget, og vi skulle levere de og de ydelser på de og de tidspunkter, så hvordan er det gået?
Hvordan er det gået med finansieringen, forsyningssikkerhedsafgiften, PSO'en, som vi har snakket rigtig meget om?
Hvordan er det gået med prisudviklingen for kul, olie og gas?
Hvordan er det gået med solcellerne?
Hvor mange har vi fået op, og hvad har det kostet i forhold til det, vi troede i marts?
Og sådan kunne man jo blive ved.
Altså, mit synspunkt er, at jeg troede, at når man lavede en status, så lavede man den i forhold til de målsætninger, man havde sat op – sådan at man kunne gøre sig nogle overvejelser om, om man var inden for skiven eller uden for skiven.
Det kender man i hvert fald fra andre sammenhænge.
Lad det være, men det kan så være et råd til dem, som skal formulere de her redegørelser næste gang.
Jeg kan se, at der er rigtig meget om, at vi samarbejder med Ukraine, og jeg ved ikke hvad.
Men altså, de målsætninger, man satte meget præcist op, har vi svært ved at se om man er lykkedes med eller ej.
Det tror jeg man kan slå fast. Så det bliver jo sådan lidt et glansbillede, vi skal diskutere her.
Det ændrer jo ikke på, at det er en vigtig diskussion at få, og at det, som flere også har været inde på, er vigtigt, at vi en gang om året får kigget på, hvordan det her meget store projekt skrider frem, og også får kigget på, hvad det er for nogle åbenbare dilemmaer, vi møder på området.
men afgifterne forhindrer eller modarbejder i hvert fald dette forhold; det var Enhedslisten også inde på.
Normalt beskatter man jo noget, man vil have mindre af, og ikke noget, man vil have mere af.
Det er jo et oplagt dilemma, og hvad stiller man op med det?
Det kunne jeg godt tænke mig man havde kigget lidt mere på.
Det betyder f.eks., at de nødvendige varmepumper til at afbalancere vindenergien i varmesystemet får det rigtig svært.
Her speedes jo op med milliardinvesteringer i biomasse, som vi har valgt at definere som bæredygtigt og dermed har givet en afgiftsfritagelse.
Det er jo afgifter og tilskud, der styrer hele det her system.
Hertil kommer, at vores lukrative tilskudssystem i forbindelse med vind betyder, at vi får sat så mange vindmøller op, at vi ikke er i stand til at bruge energien, når det blæser.
Det er rigtig dårligt købmandskab, som jeg var inde på før.
Altså, værdien er på godt 2 mia. kr., mens de samlede PSO-afgifter er på godt 7 mia. kr.
Der står også i redegørelsen her, at det er nogle ganske få timer, vi betaler for at komme af med energien.
Men ikke desto mindre kunne man jo også pege på, at i 20 pct. af produktionstiden får vi faktisk en pris, der er under markedsprisen.
Der er altså tale om et produkt, som vi først subsidierer med milliarder, og som vi bagefter må sælge til under markedsprisen i 20 pct. af tilfældene.
Jeg er ked af at sige det, men den regning bliver jo kun større år efter år, efterhånden som vi sætter vindmøller op.
Det tragiske her er jo også, at når vores konkurrenter i udlandet får billigere strøm, vil vi af den samme grund – altså af den samme grund – få dyrere strøm.
Så man kan jo næsten sige, at forbrugerne bliver kørt over to gange, først ved at blive brandskattet og dernæst ved at få yderligere afgifter, når det går godt i de andre lande – for så falder elprisen, og så bliver det gab, der skal fyldes op, jo endnu større.
Set fra vores side minder det jo lidt om selvpineri – i hvert fald når man siger, at man vil have meget mere af det her, inden teknologierne er modne.
Vi er bekymrede for de her investeringer, som jo ikke bliver fornuftige på lang sigt, fordi markedet kan ændre sig.
Ingen kender jo prisernes udvikling inden for den her sektor – det har vi jo set mere end nogen andre – og ingen kender teknologiudviklingen.
Så man kan sige, at vi ligesom binder os for en leasingaftale på 10-15 år frem, mens vi risikerer at se, hvorledes andre teknologier, som vi måske ikke kendte i 2012, da energiforliget blev strikket sammen, nu bliver meget, meget billigere, end vi havde fantasi til at forestille os.
Det er det centrale i den her diskussion: at vi skal sidde herinde og tro, at vi ved, hvad der er godt at gøre 8 år senere.
Vi så det også med solcellerne, hvor vi allerede efter 1 år fik vi nogle kæmpe overraskelser, som drænede kassen for næsten 1 mia. kr. Vi har vel ændret loven tre eller fire gange, når vi kommer haltende bag efter teknologiernes udvikling.
Det er igen et symptom på det samme, nemlig at vi tror, at vi kan forudsige en udvikling, som vi aldrig vil være i stand til at forudsige herinde.
Men vi er jo så kloge herinde i Folketinget.
Vi synes, at vi skal arbejde for en mere teknologineutral støttestruktur, således at den bliver mindre, altså på et lavere niveau, og bliver mere retfærdig.
Jeg synes jo stadig væk, at det, at man støtter på meget lang sigt, kun kan give bagslag – det har al historisk erfaring vist – så vi skal ligesom ændre på regimet.
I stedet for de der meget lineære betragtninger for mange, mange årtier frem i tiden skal vi have et system, som er mere følsomt over for de bevægelser, der finder sted i markedet.
Så lad os skrue ned for de dyre ambitioner.
De har jo det tydelige bevis, hver eneste måned de kigger på den, eller hvor tit de nu kigger på den.
Elregningen vender i øvrigt den tunge ende nedad, så det er på mange måder et dårligt sted at brandskatte borgerne, ligesom virksomhederne naturligvis tjekker ud og tager både beskæftigelse og CO2 med ud af landet.
Hvor klogt er det?
Jo, vi kan importere de energitunge varer bagefter, hvorefter det går ud over klimaregnskabet i Kina, mens vi kan sole os som lidt – undskyld udtrykket – tossegrønne idealister herhjemme.
Mon ikke den globale opvarmning – jeg gentager: den globale opvarmning – er ligeglad med et sminket lokalt CO2-regnskab?
Det er nok vigtigere, hvad der sker samlet set.
Vi har sammen med Dansk Folkeparti valgt at formulere et alternativt forslag til vedtagelse, og det vil jeg gerne have lov at læse op:
Forslag til vedtagelse »Folketinget tager den energipolitiske redegørelse til efterretning og opfordrer regeringen til at adressere de energipolitiske udfordringer, som knytter sig til det omfangsrige tilskuds- og afgiftssystem, hvorved der ikke skabes sikkerhed for udvikling af de mest effektive energiløsninger, og hvorved der risikeres betydelige fejlinvesteringer, som modarbejder en konkurrencedygtig sammensætning af energiforsyningen.
Det valgte tilskuds- og afgiftsregime ses ikke at være velegnet til at opfange de hurtige ændringer i teknologiudvikling og prissætning på markedet, hvorved vi i Danmark kommer til at binde os til bestemte teknologier i mange år frem – og med unødige meromkostninger til følge, når markedet ændrer sig.
Folketinget lægger vægt på, at der arbejdes hen imod en gennemsigtig og teknologineutral støttestruktur, således at der kan opnås en reel konkurrence på området til sikring af billigst mulig energi for borgere og erhvervsliv.«