runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ellen Trane Nørby (V), 2009-05-04:
I forhold til det første sagde jeg ikke, at lovforslag bliver vurderet ud fra, hvilke konsekvenser de har for de socialt udsatte i det her land.
Jeg siger, at vi allerede i dag vurderer alle lovforslag ud fra mange forskellige parametre, altså for hvem de er til gunst, og hvem de påvirker negativt.
I forhold til det andet synes jeg jo, det er paradoksalt, at fru Anne Baastrup ligesom indikerer, at det her ikke er en diskussion, som handler om ulighed eller om beregningsmodeller, for i tredje afsnit i bemærkningerne til forslaget bliver der jo netop refereret til en SFI-undersøgelse med 90.000 børn i Danmark, som netop bygger på de modeller, som fru Anne Baastrup så siger vi ikke skal tale om.
Derfor synes jeg jo ikke, at det hænger sammen.
Derfor synes jeg ikke, det hænger sammen, og jeg synes også, det er let, at man mener, at det her er en model, der ved fire tal i nogle bemærkninger til et forslag, kan være med til at skabe en ny model på det her område.
Anne Baastrup (SF), 2009-05-04:
Fru Ellen Trane Nørby sagde, at man allerede i dag vurderer lovgivningens konsekvenser for mennesker, der er fattige.
Det lovforslag ville jeg enormt gerne se.
Mig bekendt er det ikke sådan.
Vi vurderer det i princippet for miljø, økonomi og ligestilling, men jeg har endnu ikke set et lovforslag, hvor man har vurderet, hvilke konsekvenser det fik for mennesker, der var fattige.
Så bliver jeg lidt trist over, at fru Ellen Trane Nørby hele tiden kører i det her med, at vi påstår, at der er kommet mere ulighed.
Nej, det står ikke nogen steder.
Det, vi siger, er: Lad os prøve at se på den budgetmetode, som Københavns Kommune har lavet.
Og lad os så prøve at se, hvilke konsekvenser en lovgivning får – på baggrund af en budgetmetode – for disse mennesker, der rammes.
Det var en herlig præcisering, og det burde jeg jo have sagt til fru Ellen Trane Nørby med det samme, så vi kunne have undgået den her debat.
Vivi Kier (KF), 2009-05-04:
Det her beslutningsforslag lægger sig meget tæt op ad næste forslag.
Det her forslag handler om at fastsætte et rådighedsbeløb, men ved at fastsætte et rådighedsbeløb er vi jo indirekte med til at fastsætte en egentlig fattigdomsgrænse, som det næste forslag handler om.
Nu har jeg i mit første halvandet år her på Christiansborg haft en del debatter om fattigdomsgrænser på den ene eller den anden eller den tredje måde, og jeg må sige, at vi endnu ikke har set - jeg har ikke set - noget konkret forslag om, hvor den grænse så skulle ligge.
For første gang ser vi nu et bud på en egentlig fattigdomsgrænse, idet man så tager udgangspunkt i det beløb, der anvendes ved gældssanering.
Jeg må skuffe fru Line Barfod med at sige, at efter min mening duer den her model ikke, og det gør den ikke, fordi gældssanering efter konkursloven kun kan benyttes, når den enkeltes økonomiske situation er afklaret.
Og som kontanthjælpsmodtager er man ikke afklaret, men i en midlertidig livssituation.
Lad mig så slå fast, at jeg bestemt går ind for, at vi skal yde hjælp til vores svageste medborgere, men for at vi kan yde den hjælp, skal der altså være penge at give ud af, og det er jo mennesker ude på arbejdsmarkedet, der via deres arbejdsindsats er med til at sikre, at vi i Danmark kan opretholde et velfærdssamfund.
Det er vækst og beskæftigelse, der gør, at vi kan opretholde, men også udbygge det velfærdssamfund, vi har.
Jeg går ind for, at vi til enhver tid skal sikre, at det kan betale sig at gå på arbejde, ellers har vi ganske enkelt ikke nogen midler at bruge på velfærd.
Og det her beslutningsforslag vil - set gennem mine briller - være en bombe under vores velfærdssamfund.
Jeg er helt indforstået med, at man laver et individuelt skøn, og jeg anerkender, at der er nogle mennesker, der i en periode kan sidde rigtig hårdt i det og have det svært, men det er altså et individuelt skøn, hvor man vurderer den enkelte families situation, som vores sociale ydelser skal bero på, og ikke på et rådighedsbeløb, som fastsættes ud fra en egentlig fattigdomsgrænse, og derfor afviser vi beslutningsforslaget.
Line Barfod (EL), 2009-05-04:
Nu forstår jeg ikke helt det her med, at maden skulle koste noget forskelligt, afhængigt af om den, der skal købe maden, er i en afklaret økonomisk situation eller ikke er i en afklaret økonomisk situation.
Det må være nogle meget specielle butikker, som fru Vivi Kier køber ind i, der har differentierede madpriser, afhængigt af hvem der køber maden.
Noget andet er så, at det her rådighedsbeløb, som jeg har taget udgangspunkt i, jo ikke kun gælder ved gældssanering, det gælder også, når man skal foretage lønindeholdelse.
Det kan være hos mennesker, der står midt i et totalt økonomisk kaos, men der har man fra SKAT's side valgt at sige - og det er et, næsten, enigt Folketing, der har besluttet det - at de grænser, der skal være gældende, er, at man skal have penge nok tilbage til at købe mad for.
Jeg skal bare høre, om fru Vivi Kier mener, at de grænser, som Folketinget har vedtaget, er sat alt for højt, og om fru Vivi Kier mener, at maden i virkeligheden er meget billigere, og at man sagtens kan finde butikker, hvor man kan købe mad for 1.200 kr. om måneden.
Vivi Kier (KF), 2009-05-04:
Nu skal jeg jo ikke kunne svare på, hvor fru Line Barfod handler - jeg handler i Netto, Fakta og Føtex; de ligger lige rundt om hjørnet der, hvor jeg bor, så der handler jeg - det siger jeg ikke noget om.
Jeg prøver bare at skitsere, at man sidder og vurderer nogle ting for nogle mennesker, der f.eks. er inde i en gældssaneringsperiode, som kan tage over 5 år.
For mennesker, der eksempelvis er på kontanthjælp, og som jeg erkender godt kan sidde økonomisk stramt i det, er det jo en midlertidig livssituation.
Det er nogle mennesker, som skal videre, og som skal ud på arbejdsmarkedet.
Jeg mener ikke, at rådighedsbeløbet er egnet.
Om øjeblik skal vi vurdere en anden model i et andet forslag, og jeg hæftede mig jo især ved, at selv Socialistisk Folkeparti ikke turde sige ja til den her model og nok mente, at den sprængte alle rammer og ville blive vældig, vældig dyr at gennemføre.
Man må jo give fru Line Barfod hendes energi: At hun hele dagen igennem kan finde på fine slagord, som hun synes udstiller den helt forfærdelige politik, de andre fører, f.eks. har vi hørt udtrykket rødvinsreform rigtig, rigtig mange gange.
I mit parti er vi faktisk meget, meget optaget af at sikre, at vi også om 10 år har arbejdskraft; at der faktisk er nogle, der vil gå ud på arbejdsmarkedet og yde en indsats, således at vi har råd til at uddele og give nogle sociale ydelser og nogle velfærdsydelser.
Det er for mig usandsynlig vigtigt, for ellers har vi slet ikke noget, vi kan gøre godt med, så vi kan spænde et sikkerhedsnet under de mennesker, som har behov for det.
Så vil jeg sige: Ja, jeg er med på, at der også kan være folk ude på arbejdsmarkedet og i alle mulige andre situationer, der havner et sted, hvor de pludselig får behov for hjælp.
Men jeg synes jo, det er vigtigt, at man kommer ind og vurderer det - fuldstændig, som vi lige har lavet det med loven om at forebygge udsættelse af lejere, hvor det jo faktisk viser sig, at det største behov for 80 pct. af dem, der bliver sat på gaden, er, at de får hjælp til at styre deres økonomi.
Det er egentlig ikke beløbet, men bare det, at man ikke er i stand til at styre sin egen økonomi.
Jeg mener, at det at sætte et sådant rådighedsbeløb op giver en fattigdomsgrænse, som jeg på ingen måde kan stå inde for.
Derfor stemmer jeg ikke for det, og jeg håber, at det er o.k., at vi ser forskelligt på det.
Jeg vil gerne sikre mig, at vi også i fremtiden har råd til at kunne give velfærdsydelser til de mennesker, der har behov herfor.
Lise von Seelen (S), 2009-05-04:
Fru Vivi Kier siger, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Ja, selvfølgelig skal det det, altså, hvem vil ikke sige ja til det?
Jeg vil godt spørge, om ordføreren i fuldt alvor tror, at hvis man havde en sådan rådighedsgrænse, hvor man kunne få hjælp efter en regel om, at man ikke havde plads til uforudsete udgifter i sit budget, og det var nødvendige ting, at det så ville få folk til at droppe deres arbejde og sige: Nu vil jeg ikke arbejde mere, for nu har jeg en eller anden rettighed, der gør, at jeg kan få hjælp til et køleskab, hvis det går i stykker om 3 måneder.
Har fru Vivi Kier så lidt tillid til de mennesker, som er rundt omkring os, og som er ude på arbejdsmarkedet?
Vivi Kier (KF), 2009-05-04:
Jeg har skam meget tillid til de mennesker, som er en del af vores samfund, og til os alle sammen.
Det er den her regering faktisk lykkedes med.
Ud over at man så kommer ud på arbejdsmarkedet, giver det en hel masse selvværd.
Det her mener jeg ikke er et spørgsmål om tillid.
Det er et spørgsmål om, hvad man mener er fornuftigt, hvordan man får mest for sine penge, og hvordan man sikrer velfærdsnettet.
Men nu kan jeg jo forstå, at fru Lise von Seelen synes, at det her er et virkelig, virkelig godt forslag.
Jeg har ikke set noget brugbart bud, og derfor må jeg sige nej til forslaget, som det ligger.
Line Barfod (EL), 2009-05-04:
Nu har De Konservative jo lige været med til at lave en aftale om en rødvinssreform, der giver masser af penge til de rigeste i samfundet uden nogen som helst form for finansiering, så jeg forstår ikke helt, at man synes, at der ikke er råd til det her.
Det her forslag handler jo ikke kun om folk på kontanthjælp; det handler også om folk på førtidspension, folk på folkepension, folk i arbejde alle de mennesker, der af en eller anden grund får brug for en enkeltydelse.
Der er det jeg foreslår, at man skal bruge den samme grænse for, hvad mad koster, som man har vedtaget i forhold til inddrivelse af gæld, altså, at maden koster det samme, uanset hvilken situation man er ikke.
Det er bare det, jeg siger.
Det gør de her mennesker også.
Det budget, der er fastlagt, og som er grundlaget for det her beløb, er lavet af forbrugermyndighederne ud fra, hvad det koster at købe ind på et discountbudget, hvor man køber ind i discountbutikker; det er ikke lavet ud fra, hvad det koster at købe ind i Magasin eller andre dyre butikker.
Lise von Seelen (S), 2009-05-04:
Nu kunne overføreren jo have spurgt mig om det, da jeg var på talerstolen.
Nu kan jeg ikke svare på det.
Det, jeg hørte ordføreren sige, var, at fordi f.eks. en kontanthjælpsmodtager ikke var økonomisk afklaret eller udredt, ville det her forslag ikke kunne du i praksis.
Nu er en kontanthjælpsmodtager jo i høj grad udredt økonomisk, bare midlertidigt udredt, fordi det er en midlertidig ydelse.
Hvis nu ordføreren var så optaget af de folk, der skulle ud på arbejdsmarkedet, burde ordføreren jo være optaget af, at man ikke fastlåser folk i de situationer, hvor de er uden for arbejdsmarkedet.
Der kunne det her jo være et virkemiddel, der gjorde, at vi faktisk kunne få skabt det, der skulle til, for at folk ikke varigt står udenfor.
Er det betingelsen i ordførerens optik, at fordi en kontanthjælpsmodtager er midlertidigt udredt, må vedkommende bare sejle sin egen sø?
Anne Baastrup (SF), 2009-05-04:
Der har altså lige sneget sig en lille forvirring ind.
Det er ikke vores forslag.
Jeg har bare sagt, at jeg godt forstår det, der er afbureaukratisering i det, og der er gennemsigtighed i det.
Men så vil jeg også godt fortælle fru Ellen Trane Nørby, at hvis man er på kontanthjælp og har mulighed for at arbejde, skal man jo have anvist et arbejde.
Problemet er bare, at mange af de mennesker, der er på kontanthjælp, ikke er i stand til at tage det arbejde, som vi ellers meget gerne vil have.
Lise von Seelen (S), 2009-05-04:
Hr. Dennis Flydtkjær siger, at for at man kan opnå enkeltydelse, skal der være en økonomisk afklaring, og derfor vil kontanthjælpsmodtagere ikke kunne komme i betragtning ved at have en rådighedsgrænse.
Er det ordførerens opfattelse, at der ikke sker en økonomisk udredning, inden kontanthjælpen træder i kraft?
Dennis Flydtkjær (DF), 2009-05-04:
Og omvendt kan man jo sige, at hvis det er kontanthjælp, så spørger man, hvor meget det offentlige egentlig skal give i tilskud til det rådighedsbeløb, man skal have.
Jeg synes, der er en stor forskel på, hvordan man kan fastlægge det.
Skal man give en gældssanering og sige: Så får du en ny chance, når du bagefter er af med din gæld og så siden får kontanthjælp i en forhåbentlig kort periode - man kan f.eks. håbe på en måned?
Jeg synes ikke, man kan sige, at en kontanthjælpsmodtager, som har været ledig i bare 14 dage, har krav på at kunne gå ned på kommunekontoret og sige: Jeg har et rådighedsbeløb, der er mindre, derfor skal jeg have den her ydelse - hvis man kan se, at vedkommende på sigt, måske om 14 dage, er i arbejde igen.
Så er vedkommende måske ikke den, der har de største behov i forhold til mange andre grupper.
Derfor synes jeg, det er vigtigt, at man har den her individuelle vurdering, for der kan være meget forskellige situationer, når vedkommende er på kontanthjælp eller på pension eller andet.
Det er meget forskelligt fra person til person, synes jeg.
Lise von Seelen (S), 2009-05-04:
Det virker jo fuldstændig virkelighedsfjernt, hvad ordføreren siger.
Det er jo rigtigt, at kontanthjælp er en midlertidig ydelse, men selvfølgelig foregår der den vurdering, og det vil der jo også kunne gøre i det her system.
Vil det sige, at ordføreren mener, at fordi kontanthjælp er en midlertidig ydelse, så ville en familie skulle udsætte indkøbet af vintertøj til deres børn til måske et halvt år senere, når kontanthjælpsmodtageren kommer i arbejde igen?
Det er jo lige præcis det, som det her skal forebygge, sådan at vi ikke har familier, der ikke har råd til at trives og virke her og nu, og sådan at de ikke bliver isoleret, hverken socialt eller på anden vis i forhold til arbejdsmarkedet.
Er det ordførerens opfattelse, at fordi det er midlertidigt, må de bare vente, uanset hvordan familien kan fungere økonomisk?
Dennis Flydtkjær (DF), 2009-05-04:
Nej, det, jeg forklarede før, var egentlig bare forskellen på den person, der prøver på at få gældssanering, og så den situation, hvor en person kommer og skal have en særlig speciel ydelse.
Det, jeg hele tiden siger, er bare, som også både ministeren og Venstres ordfører har sagt, at jeg synes, vi får mest ud af det ved at lave det som en individuel vurdering for den enkelte, så vi mest målrettet rammer dem, der har det største behov, i stedet for at sige, at det er alle, som ligger under et eller andet vist beløb, der skal have den her ydelse.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-05-04:
For jeg kan jo forstå på SF's ordfører, at SF synes, at det er yderst rimeligt, at en enlig mor, der har to børn, og som spinker og sparer for at få det hele til at hænge sammen, skal have mindre hjælp end en enlig mor, der har to børn, og som ikke kan forvalte sin økonomi og derfor har brugt pengene på det ene eller det andet og derfor har ret til at få et større rådighedsbeløb.
Anne Baastrup (SF), 2009-05-04:
Sådan som jeg har forstået reglerne, er der rent faktisk allerede i dag en forskel, når det drejer sig om skat.
Men det, det jo også handler om, er, at der er en forskel i dag, vi kender bare ikke forskellen.
Altså, lad os da være åbne og sige: Der er skuffecirkulærer rundtomkring, man kan bare ikke få at vide, hvad de handler om.
Jeg vil ikke stå her og sige, at en enlig forsørger, der har to børn, og som er på arbejdsmarkedet - lad os sige, at vedkommende er kassedame, som vi jo på et tidspunkt har talt en hel del om, det var tilbage i 1980’erne - skal udsættes for en ringere behandling end en kontanthjælpsmodtager.
Men lad os da være ærlige og spørge: Hvor er problemet?
For jeg forsøgte jo at få beskæftigelsesministeren til at forholde sig til det, men det ville hun ikke.
Jeg er helt sikker på, at der et eller andet sted ligger et tal på, hvad det her vil koste.
Lad os få det frem.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-05-04:
Jamen hvis vi skal være ærlige, skal vi så ikke også tilbage til det, der egentlig skiller os fundamentalt, nemlig at SF's ordfører ikke kan se noget galt i, at man opfører et system, hvor forskellen mellem at være i beskæftigelse - yde en indsats, tjene penge og dermed måske ikke have et så stort rådighedsbeløb, fordi man ikke sidder i verdens mest vellønnede beskæftigelse - og stå uden for arbejdsmarkedet og modtage et kontanthjælpsbeløb eller et andet fra offentlige ikke længere skal være til stede?
Er det ikke den fundamentale forskel mellem det, SF's ordfører ønsker, og det, regeringen ønsker?
Vivi Kier (KF), 2009-05-04:
Jeg må sige, at jeg godt nok synes, at der bliver lagt mig ord i munden, som jeg ikke har sagt.
Jeg mener ikke, det er sammenlignelige situationer, situationen med en kontanthjælpsmodtager og eksempelvis en folkepensionist eller en, der er fast ude på arbejdsmarkedet, men lad det være.
Jeg vil nemlig meget gerne svare på det sidste med låste situationer, og at jeg simpelt hen ikke vil gøre noget og de bare skal være derude, om det ikke kunne være et virkemiddel.
Jeg vil lige nøjagtig være med til alle de indsatser, der overhovedet skal gøres for, at vores svageste medborgere ikke bare får en spand fisk eller en sum penge, som fru Lise von Seelen her står og siger, og at vi så vender ryggen til og siger, at de må sejle deres egen sø.
Næ, jeg er fortaler for, at vi giver en fiskestang og et kursus i at fange fisk.
Det giver de her mennesker selvværd, og det giver dem tro på og mulighed for at komme ud på arbejdsmarkedet og klare sig selv.
Det er den vej, jeg vil gå.
Jeg synes trods alt, at vi giver nogle beløb, så man kan eksistere, men jeg erkender, at mennesker, der er på overførselsindkomst, kan være i en meget stram økonomisk situation, ja.
Inger Støjberg (V), 2009-05-04:
Allerførst vil jeg sige, at jeg sådan set er glad for, at det ikke kommer som et chok for fru Anne Baastrup, at vi afviser det her forslag.
Det er et forslag, der er blevet genfremsat med jævne mellemrum, jeg tror endda, man kan sige årligt, og derfor kan det jo netop heller ikke komme som et chok.
Jeg synes, at begrebet fattigdom er et forkert begreb at bruge.
Jeg vil hellere bruge begrebet lavindkomstgruppe, fordi jeg synes, det i højere grad beskriver den danske situation, nemlig at der er en meget stor mobilitet, især i opadgående retning, og derfor synes jeg simpelt hen ikke, at begrebet fattigdom er det rigtige begreb.
Anne Baastrup (SF), 2009-05-04:
Der laver man rent faktisk en opdeling, således at man siger, at der er forskellige grupper, der i kortere eller længere tid er fattige.
En af de grupper, der virkelig er fattig i Københavns Kommune, er folkepensionisterne, og de har ikke en jordisk chance for at komme ud af det.
Ville det ikke være hensigtsmæssigt, at vi vidste, hvor mange fattige folkepensionister vi har, hvilke omstændigheder de lever under, og hvordan vi kan lave en lovgivning, som rent faktisk er rettet direkte mod dem?
Det kan vi ikke, hvis ikke vi ved, hvad fattigdom er for noget.
Inger Støjberg (V), 2009-05-04:
Igen vil jeg gerne sige til fru Anne Baastrup, at jeg simpelt hen synes, det er et forkert begreb at bruge; jeg synes, at betegnelsen lavindkomstgruppe langt bedre beskriver netop den danske situation - og det er dog den danske situation, vi skal tage udgangspunkt i. Når fru Anne Baastrup så nævner folkepensionister, vil jeg bare indskyde, at vi jo igennem flere år netop har forbedret folkepensionisternes vilkår, og folkepensionisternes vilkår er senest blevet forbedret her med den seneste skattepakke.
Lise von Seelen (S), 2009-05-04:
Og lad os nu ikke gøre det her til en diskussion om, om vi kalder dem »fattige«, »udsatte«, »ubemidlede«, eller hvad det er.
Det, vi har at gøre med, er jo en gruppe mennesker, som har rigtig, rigtig svært ved at få deres økonomi til at hænge sammen i hverdagen, så de kan leve et liv, som matcher det, vi ellers lever her i Danmark.
Er ministeren enig med mig i, at den gruppe, som ministeren taler om, som omfordelingen er sket til gunst for, over de sidste år er kommet længere væk fra den gruppe af borgere, som har fået det økonomisk bedre, altså det store, store flertal?
Er ministeren enig med mig i, at afstanden imellem det store flertal og den lille gruppe, som er udsatte, er blevet større?
Jeg må jo tolke ministerens svar på den måde, at ministeren er enig med mig i, at der er blevet en større afstand imellem den gruppe, som ikke har mange penge, og dem, der har fået det økonomisk bedre.
Hvis ministeren så er meget optaget af at få de her mennesker knyttet til det aktive liv, er det jo lige præcis det modsatte, man skal gøre; så skal man sikre, at den afstand bliver mindre, fordi det simpelt hen bare er et faktum, at chancerne for, at den gruppe mennesker kommer med i fællesskabet, bliver tilsvarende mindre, når den afstand bliver for stor.
Og det, ministeren siger her, er, at man altså ikke skal fokusere på den gruppe på den måde.
Det, man gør i politikken, som den er sket de sidste år her, er, at man faktisk støder dem ud i stedet for.
Det vil sige, at man gør det stik modsatte af det, ministeren i virkeligheden ønsker.
Inger Støjberg (V), 2009-05-04:
Jamen hvis man bare skulle tage fru Lise von Seelens beregninger for gode varer, ville det jo også være sådan, at selv om vi fordoblede alle danskeres indkomst i morgen, ville andelen af dem, der ligger i den laveste ende af indkomstfordelingen, jo stadig væk være den samme.
Men der er jo ingen, der er blevet fattigere af den grund.
Så derfor mener jeg ganske enkelt ikke, at fru Lise von Seelens beregninger kan bruges til ret meget.
Der, hvor jeg synes det er interessant, er jo netop at se på de sociale sider af det her.
Og det er jo derfor, vi bl.a. har gennemført 300-timers-reglen, og det er derfor, at der er et loft over kontanthjælpen.
Inger Støjberg (V), 2009-05-04:
Jamen hvis man skal tage den rent økonomiske beregning ud fra det, fru Lise von Seelen siger, er det jo rent faktisk sådan, at hvis det skel er blevet større, er det jo i høj grad på grund af, at boligpriserne er steget, og at kapitalindkomsterne er steget.
Og derfor vil der relativt set være større forskel, end der var før.
Men ellers har jeg nu ikke sagt, at der sådan i hvert eneste lovforslag skulle ske en meget stor omfordeling.
Det, jeg har sagt, er, at vi har et meget fast blik rettet mod omfordelingspolitikken i Danmark; sådan har det traditionelt været, og sådan bliver det ved med at være.
Anne Baastrup (SF), 2009-05-04:
Det kommer ikke som et chok for mig.
Det skal jeg ærligt indrømme.
Men jeg vil så bare fortælle den nuværende beskæftigelsesminister, at for et par år siden sad vi i satspuljeforhandlingerne og diskuterede spørgsmålet om, hvorvidt det var muligt at finde en pose penge til fattige børn, således at de kunne få nogle fritidstilbud.
Den daværende socialminister afviste det fuldstændig.
Der var faktisk nærmest en dårlig stemning under forhandlingerne.
Det skyldtes, at man fra regeringens side ikke ville anerkende, at der findes fattige mennesker i Danmark.
Jeg vil derfor spørge beskæftigelsesministeren: Mener beskæftigelsesministeren, at der findes mennesker i Danmark i dag, der er fattige?
Ellen Trane Nørby (V), 2009-05-04:
Jeg vil bare spørge fru Marianne Jelved: Hvis det her forslag er så genialt, hvordan kan det så være, at fru Marianne Jelved og den tidligere SR-regering i de næsten 10 år, hvor SR-regeringen havde regeringsmagten, ikke indførte den her fattigdomsberegning og det her rådighedsbeløb?
Marianne Jelved (RV), 2009-05-04:
Det her er ikke nogen fattigdomsberegning.
Det er en lovgivning, der følger op på lov om aktiv socialpolitik, kapitel 10, og udbetaling af tillæg til pensionister, der søger om det.
Der kan man lave nogle regelsæt, og når vi ikke har fundet på at kigge i konkurslovgivningen og gældssaneringslovgivningen, ærgrer det mig også rigtig meget, at vi ikke har fundet ud af det og fundet på det før.
For der er da en vis ræson i at diskutere, hvad man kan forvente, at en familie med et barn eller to børn eller enlige eller samlevende osv. kan have til rådighed.
Det har jo ikke noget at gøre med fattigdomsgrænser.
Det har noget at gøre med, hvornår og på hvilke betingelser vi kan give tilskud efter anden lovgivning, som forudsætter, at der er en økonomisk nød af en eller anden art.
Derfor synes jeg, det er rimeligt, at der er en rimelig ensartethed mellem kommunerne.
Jeg siger ikke, at det nødvendigvis skal være de her tal, men det giver da et udgangspunkt for en diskussion om, hvorvidt de her tal er rimelige eller ikke er rimelige.