Hans Kristian Skibby (DF), 2012-06-08:
Som jeg også nævnte, da jeg stillede spørgsmål til Liberal Alliances ordfører, hr. Joachim B. Olsen, synes jeg sådan set, det er dejligt at få lejlighed til at have en principiel diskussion om det med, hvor dyrt det egentlig må være at være dansker, og hvordan det ser ud med de fremadrettede perspektiver set i forhold til den her diskussion.
Jeg synes, diskussionen på det seneste er gået mere op i, hvem der er højrefløjspolitiker, og hvem der er venstrefløjspolitiker, og det skulle vi måske prøve at lægge lidt til side og så prøve at gå konkret ind og se, hvad det egentlig er, vi arbejder med, og hvad det er for nogle udfordringer, vi har.
Hvis man kigger på de nyeste tal omkring dansk økonomi set i forhold til en sammenligning med andre EU-lande, så kan vi faktisk se, at Danmark er det absolut dyreste land at være borger i.
Priserne her i Danmark ligger 42 pct. over EU-gennemsnittet, og dermed har vi de højeste forbrugerpriser i alle EU's 27 lande.
Det er et grundlæggende problem, og det er en udfordring, som jeg synes vi fra politisk side skal prøve at gøre noget ved.
Danskerne, lønmodtagere, pensionister og alle mulige andre, oplever, at de får mindre for deres penge, og det betyder mindre velstand til danskerne, det betyder også for virksomhederne en dårligere konkurrence, fordi der selvfølgelig opstår et større lønpres.
Den helt store udfordring for dansk politik er netop, at vi har de her ekstremt høje leveudgifter i Danmark.
Høje leveudgifter og nu desværre også en inflation, som ligger over lønudviklingen, gør jo, at der kommer et stigende lønpres, og stigende lønpres medfører som sagt faldende konkurrenceevne og dermed også desværre ofte tab af danske arbejdspladser.
Det er en del af den udfordring, som vi står i, og som jeg faktisk tror de fleste her i Folketinget anerkender.
Vi kan også se det i eksempelvis turisterhvervet, og det synes jeg også mange måske skulle huske på, for det er jo ikke kun danskerne, der oplever det som dyrt at være i Danmark, det gør vores turister også.
Det er det dyreste land i EU at være turist i.
Turismeerhvervene står i en utrolig svær konkurrencesituation, der selvfølgelig også betyder noget for de 110.000 fuldtidsstillinger, vi har inden for erhvervet, for andre landes turister og dem, der rejser hertil som gæster, oplever Danmark som et utrolig dyrt land at være i.
Hvis man går ind og googler »dyrt at være dansker«, så får man over 115.000 links.
Hvis man derimod googler »billigt at være dansker«, får man kun det halve, ca. 71.500.
Det er selvfølgelig også et tegn på, at det sådan set er noget, som mange går op i – altså hvad er billigt, og hvad er dyrt.
Den nuværende regering har lagt op til, at det skal være endnu dyrere at være dansker, det er noget, vi i Dansk Folkeparti absolut ikke kan forstå det logiske synspunkt i.
Stigende NOx-afgifter, stigende sukkerafgifter, afgifter på vores grænsevarer betyder, at der, hvor jobbene i øjeblikket skabes, desværre ikke er ved købmanden i Løkken eller i Kolding eller i Vejle eller i Odense, men nede ved grænsebutikkerne syd for grænsen.
Vi har en regering, som planlægger fra 2013 at ville øge sukkerafgifterne med 1,2 mia. kr.
Det betyder ifølge Dansk Industri, at vi kan se frem til 1.200 færre job i den danske fødevaresektor.
Det kan så godt være, man ikke anerkender de tal fra Socialdemokraternes side, men jeg vælger nu at tro på Dansk Industri.
Så vi anerkender udfordringen, og vi synes, der er mange ting, der kan gøres bedre, men vi anerkender også samtidig, at vi er nødt til at påtage os et landspolitisk ansvar, og det betyder også, at vi i Dansk Folkeparti ikke vil jonglere med den stabile velfærdsudvikling.
Vi vil ikke gå ind og lave massive ændringer, sådan som Liberal Alliance lægger op til, med at kaste milliard efter milliard ud i risikobetonede budgetkalkulationer.
Vi tror på, at danskerne trods alt efterspørger stabilitet og forudsigelighed, og det er noget af det, der er det allerallervigtigste, specielt i en situation, som Danmark er i i dag, hvor vi kan se, at mange er utrygge i deres arbejde, de er bange for at miste deres job.
Det betyder selvfølgelig også, at vi som politikere skal prøve at lægge retorikken lidt til side og så gå ind og arbejde konstruktivt på at gøre konkurrencevilkårene bedre for de danske virksomheder frem for, som nogle i dag desværre vælger, at gøre dem dårligere.
Jeg anerkender, at der gøres mange initiativer, som skaber job også, og det er prisværdigt, det vil jeg gerne sige til statsministeren, altså at det er prisværdigt, men jeg synes bare ikke, det harmonerer med, at man samtidig vælger at gå ind i andre job, andre brancher, andre virksomheder og udhule deres konkurrenceevne.
Vi havde situationen om Aalborg Portland og NOx-afgifter, hvor De Radikales ordfører dengang, hr. Rasmus Helveg Petersen, sagde: Jamen så må de jo rejse.
Er det den måde, vi skal bedrive erhvervspolitik på i Danmark?
Det mener vi ikke i Dansk Folkeparti, for vi er faktisk interesserede i, at det bliver konstruktivt og frugtbart, og vi er lidt mere protektionistiske over for at bevare og forsvare de job, vi har i forvejen.