Anne-Marie Meldgaard (S), 2009-05-13:
Statsministeren sagde i sin nytårstale for 5 år siden: »Vi må stoppe den ulykkelige ghettodannelse. Vi må insistere på, at børnene lærer ordentligt dansk, inden de skal i skole.
De unge, utilpassede indvandrere skal væk fra lediggang, gadehjørner og kriminalitet.«
Hvordan er det så gået med at bekæmpe ghettodannelsen og skabe velfungerende boligområder?
Regeringens eget udvalg, Programstyrelsen, aflagde i november sin rapport, og konklusionen er nedslående: Problemerne med ghettoisering er omfattende.
Hvert fjerde barn med indvandrerbaggrund bor i et udsat boligområde.
Det er børn, der vokser op i områder, hvor de voksne ikke går på arbejde om morgenen, og hvor der ikke er de samme normer som i det omliggende samfund.
I alt drejer det sig om 35.000 børn, skriver udvalget.
Fattigdommen præger opvæksten for en stor del af disse børn.
Hver syvende indvandrer er fattig, viser tal fra Erhvervsrådet.
Der er ikke råd til at deltage i fritidsaktiviteter som andre børn.
De hænger i stedet for på gadehjørnerne.
Der er ikke råd til computere og sund mad.
Omgivelserne er nedslidte, ensformige og deprimerende med færre legepladser og rekreative områder end andre steder.
Børnene får ikke samme muligheder i tilværelsen som andre.
En overvægt af særlig drengebørnene forlader grundskolen uden tilstrækkelige færdigheder til at tage en ungdomsuddannelse, og det medfører senere i tilværelsen risiko for ledighed.
Historien gentager sig altså.
De har begrænset kontakt til det danske samfund, og regeringen har således heller ikke formået at løse problemerne med marginaliserede og isolerede indvandrerkvinder med svag tilknytning til arbejdsmarkedet.
Kvinderne er ikke omfattet af en beskæftigelsesindsats, hvis de er familieforsørgede, og det problem vil 450-timers-reglen kun gøre værre.
Den vil presse endnu flere kvinder ud i familieforsørgelse.
For at fuldende det billede af mangelfuld integration og af ghettoisering er de udsatte boligområder ofte præget af utryghed og kriminalitet.
Flere steder kaster unge mænd sten efter busser og ambulancer.
Utilpassede unge med indvandrerbaggrund sætter ild til affaldscontainere og biler.
Problemerne er ikke blevet mindre de sidste 8 år, de er blevet værre.
På Nørrebro i København skydes der jævnligt med skarpt, uskyldige borgere bliver ofre i bandekrige, der er en stigende radikalisering, og der er en styrkelse af parallelsamfundene.
Konklusionen fra regeringens eget udvalg er også helt klar: Vi risikerer dannelse af endnu større parallelsamfund, der truer samfundets sammenhængskraft.
Det er ikke kun kynisk at lade stå til, det er faktisk farligt for vores fremtidige velfærd.
Og i den sammenhæng er det fuldstændig uforståeligt, at regeringen ikke følger Programstyrelsens anbefalinger.
De anbefaler netop at afsætte midler til de nødvendige fysiske omdannelser og renoveringer af områderne, og der skal ske radikale forandringer, skriver udvalget helt klart.
Det er skræmmende, at der ikke er sket mere på netop boligområdet.
De mennesker, der bor i områderne, får ikke de muligheder og de valgmuligheder, som almindelige mennesker i andre boligområder får her i landet.
I Socialdemokratiet har vi foreslået, at der bliver taget skridt til at nedbringe antallet af udsatte boligområder.
Vi har foreslået at bygge nye og vel at mærke betalelige boliger, at ændre planloven, så fordelingen af de almennyttige boliger på sigt bliver bedre på tværs af kommunerne, for den eneste måde at sætte ind på over for den mislykkede integration og omfattende ghettoisering er ved at løse den almene sektors problemer.
Det skal kombineres med en helhedsorienteret social og beskæftigelsesmæssig indsats.
Regeringen nægter imidlertid at afsætte midler til de nødvendige fysiske omdannelser, nægter at iværksætte den nødvendige langsigtede indsats, og Socialdemokraterne kan på den baggrund konstatere, at regeringen mangler en sammenhængende politik for, hvordan vi får løst et af de mest presserende sociale og integrationsmæssige problemer i vores velfærdssamfund.
Både evnerne og viljen mangler, og det er ikke troværdigt.
Den mangelfulde integration og ghettoiseringen nedbryder vores velfærdssamfund.
Hvis vi ikke bor sammen på tværs af sociale skel og etnicitet, kan vi ikke have et sundt velfærdssamfund sammen.
Derfor ønsker vi en samlet plan, og vi håber, at regeringen går ud over de linjer, den har lagt sig på tidligere, og indser, at tiden er kommet til en samlet indsats.