Karen Ellemann (V), 2010-03-26:
Tak for det.
Jeg må desværre sige til fru Ida Auken, at det kunne være, at det ikke er alle bemærkningerne, der er læst igennem, siden fru Ida Auken fokuserer sit blik på, at det kun skulle være allerede eksisterende naturbeskyttelsesområder.
Det er lige præcis ikke sådan, at vi skal til at lave en yderligere strategi for nogle områder, hvor vi jo allerede har målrettede indsatser.
Det her er netop for hele havet.
Jeg er fuldstændig enig i, at man ikke kan redde torskebestanden ved kun at kigge på en lille del af havet.
Det må jo netop være en samlet strategi.
Det er det, vi her skaber rammerne for.
Så der er ingen grund til den meget store bekymring, men der er derimod grund til at trække i arbejdstøjet, for det bliver da et krævende arbejde at få det her udmøntet.
Jeg mener ikke, at der er behov for noget ændringsforslag, for sådan som spørgsmålene har lydt i dag fra fru Ida Auken, må der være tale om en misforståelse gennem den måde, som fru Ida Auken har læst bemærkningerne på.
Som jeg helt klart redegjorde for, gælder det hele det danske område og ikke kun vores naturbeskyttelsesområder.
Det her er en havstrategi for det hele.
Beslutningsforslaget, vi nu skal til at behandle, drejer sig om en meget relevant problemstilling.
Jeg er slet ikke i tvivl om, at vi i forhold til duftstoffer, overfølsomhed og allergi står med et problem.
Siden vi etablerede Videncenter for Duft- og Kemikalieoverfølsomhed i 2006, har vi fået viden om duft- og kemikalieoverfølsomhed samlet på et sted, og der er allerede skabt vigtige og yderst relevante resultater om de duftrelaterede symptomer, som beslutningsforslaget henviser til.
Men det er vigtigt for mig at understrege, at vi desværre stadig mangler meget viden på det her område.
Vi ved stadig væk ikke helt specifikt, hvordan symptomerne fremkaldes og af hvad.
Vi ved heller ikke, hvem der er særlig følsomme og hvorfor.
Det, vi ved, er, at nogle mennesker er parfumeallergikere, og at reaktionerne typisk kommer i forbindelse med direkte hudkontakt med parfumestoffer, mens andre føler sig generet af dufte og kemikalier i luften.
Det er vanskeligt at forbyde alting, der dufter.
Det er også derfor, at det er vigtigt at finde ud af og vedblive med at arbejde for at finde ud af, hvad der er årsagen til den særlige overfølsomhed over for dufte.
Så kan vi forhåbentlig i langt højere grad forebygge symptomer hos de overfølsomme og undgå, at der er flere, der udvikler overfølsomhed.
For Miljøministeriet er det naturligvis særlig vigtigt at få mere viden om, hvordan kemikalierne spiller ind i forhold til sundheden, og hvad vi kan gøre i miljøpolitikken for at forebygge problemerne.
Vi arbejder løbende på at få sænket kemikalietrykket, men vi må også erkende, at vi ikke kan undvære kemikalier.
De er også en del af det moderne samfund.
Det, at vi stadig mangler viden omkring duftstoffer, må selvfølgelig ikke betyde, at vi ikke gør noget for de mange mennesker, som generes af dufte og af kemikalier i luften,
og derfor er regeringen da også overordnet enig i, at vi skal undgå duftstofferne så vidt muligt, især på sygehuse og i daginstitutioner.
Forslaget her indeholder både initiativer om indkøb og brug af parfumefri produkter og om personalets brug af parfumestoffer.
Med hensyn til indkøb og brug af produkter uden duftstoffer støtter regeringen, at regionerne og kommunerne sigter mod at indkøbe produkter uden duftstoffer til sygehuse og daginstitutioner.
Jeg vil blive ved med at have fokus på, at der indgår relevant information om duftstoffer i miljøvejledningerne for indkøb, både på sygehuse og i daginstitutioner, fordi det simpelt hen er forudsætningen for, at en indkøber er fuldstændig oplyst og dermed har muligheden for at styre uden om duftstofferne.
Vi ved, at cirka 70 pct. af indkøberne kender vores miljøvejledninger, så det er da et godt sted at informere, og det vidner også om, at der stadig er 30 pct., som måske ikke er orienteret godt nok om, hvordan man undgår duftstofferne, når man køber ind.
Jeg vil også fortsat arbejde for, at miljømærkekriterierne for Blomsten og Svanen udelukker parfumestoffer eller som minimum i hvert fald udelukker de særligt allergifremkaldende parfumestoffer, sådan som det nu f.eks. er sket i forbindelse med vaskerierne. Til gengæld mener jeg ikke, at forslagets anden del, som handler om personalets brug af duftstoffer, hører hjemme hos os.
Det ansvar hører hjemme hos arbejdsgiveren, hos regionerne, hos kommunerne.
I forhold til daginstitutionerne er det jo kommunalbestyrelsen, som i sidste ende er ansvarlig for at fastsætte og for at offentliggøre mål og rammer for daginstitutionerne i de enkelte kommuner.
I forhold til sygehusene er regeringen enig i, at det ikke er hensigtsmæssigt, hvis personalet på sygehusene anvender meget stærke dufte på deres arbejdsplads, fordi det siger sig selv, at det kan være til gene for personer med følsomme luftveje.
Men igen er det altså ikke noget, jeg mener hører hjemme på Christiansborg i en lovgivning omkring forbud mod duftstoffer på personer.
Det er regionerne i det her tilfælde, når vi taler om sygehusene, som er ansvarlige for at gennemføre retningslinjer i forhold til duftstoffer på sygehuse.
Så min konklusion må være her, at vi afviser forslaget, men ikke, fordi vi er uenige i den grundlæggende hensigt om at undgå eller i hvert fald nedsætte brugen af duftstoffer, hvor det er muligt, men simpelt hen fordi beslutningsforslaget indeholder initiativer, som hører under kommunernes og regionernes område.