Eva Kjer Hansen (V), 2006-12-12:
Der er ingen tvivl om, at jeg er indstillet på, at vi skal køre informationskampagner.
I hvilket omfang og til hvilke priser osv. kan jeg ikke give et bud på på nuværende tidspunkt.
Vi skal være opmærksomme på, at det jo er en handlingsplan, der skal strække sig over 4 år, og vi har samlet blandt satspuljepartierne sat i alt 70 mio. kr. af til området.
Og det mener jeg giver nogle muligheder.
Men jeg tror, det er afgørende, at vi undervejs forholder os til, hvad det er, der virker bedst, og ikke på forhånd siger, at det lige præcis er den kvote på det ene og det andet område.
Der tror jeg, det er vigtigt med en vis fleksibilitet med hensyn til at vurdere, hvor indsatsen gør mest gavn.
Med hensyn til monitoreringen vil jeg sige, at jeg jo synes, det vigtige er at finde ud af: Hvad er det, vi gerne vil vide?
Hvad er det, vi vil have kendskab til i forbindelse med indsatserne?
Hvad vil vi vide om effekterne?
Og jeg vil se på: Hvor får vi bedst den viden?
Det mener jeg vi får i det her center, vi bygger op, som ligesom vil være det samlende sted i forbindelse med de forskellige opgaver, der skal udføres.
Det, der er afgørende for mig, er, at vi får den viden, som vi synes vi har brug for i forhold til de politiske prioriteringer.
Jeg vil gerne takke ordførerne for debatten i dag.
Jeg har lyttet mig frem til, at der faktisk er meget bred opbakning til den nye handlingsplan, som regeringen vil fremsende, og at der er meget bred enighed om de forskellige elementer, der skal indgå i handlingsplanen.
Sagen er jo, at den nye handlingsplan vil være en væsentlig opprioritering af området i forhold til tidligere.
Vi afsætter mere end dobbelt så mange ressourcer som tidligere.
Vi udvider målgruppen til at omfatte alle mennesker, der er handlet.
Vi opretter et nyt videns- og koordinationscenter for menneskehandel for at styrke både det opsøgende arbejde og også vidensopsamling og vidensdeling.
Vi udvider refleksionsperioden på de her op til 100 dage for at forberede hjemsendelsen.
Vi spreder indsatsen geografisk.
Vi udvider tilbuddene til ofrene, mens de befinder sig i Dan mark.
Og endelig sætter vi fokus på et styrket internationalt samarbejde på hele det her felt.
Dertil kommer så alle de indsatser, som justitsministeren redegjorde for.
Så der er altså tale om en væsentlig opprioritering af indsatsen på det her område.
Derfor kan det også undre mig, at der er oppositionspartier, der føler et behov for at komme med deres eget forslag til vedtagelse.
Jeg synes jo i virkeligheden, at fru Lone Dybkjær ramte meget rigtigt i sit indlæg ved at sige, at der sker rigtig mange gode ting på det her område, og at der så er en uenighed om nogle nuancer i forbindelse med, hvad indsatsen skal være.
Hun lagde op til, at vi selvfølgelig skal diskutere de forskellige elementer og så finde ud af, hvad det så er, der rent faktisk skal sættes ind med.
Jeg må sige, at jeg undrer mig over det forslag til vedtagelse, som en række oppositionspartier har fremsat, især over, at man vil påstå, at den samlede indsats har været mangelfuld.
Jeg kan simpelt hen ikke komme i tanke om forslag, som har været fremme, og som vi ikke har taget fat på, eller at der skulle være nogle særlige indsatsområder, som der ikke er gjort noget ved.
Og vel er der da problemer – der vil være problemer på det her område – men det gælder jo netop om at finde de bedste metoder til at løse de problemer og til at få fat i bagmændene.
Som jeg var inde på, var Danmark rent faktisk blandt de første lande, der overhovedet havde en handlingsplan på området.
Vi var det første land i Norden, der lancerede en handlingsplan, og vi startede jo, som jeg var inde på, på forholdsvis bar bund og måtte finde ud af: Hvad er så de rigtige metoder, hvad er de rigtige indsatser med hensyn til at hjælpe ofrene for kvindehandel bedst muligt?
Så har vi fået foretaget en evaluering af de forskellige elementer i handlingsplanen, og det giver os jo netop et godt grundlag for nu at lancere en ny handlingsplan, der tager højde for den kritik, der har været af nogle af de indsatser og mangel på samarbejde og lignende.
Og det er jo lige præcis det, vi gør, og der har jeg lyttet mig frem til i dag, at det er der rent faktisk opbakning til.
Men så er der lige et par ting, som man åbenbart gerne vil have fremhævet.
Den ene er diskussionen om refleksionsperioden, om, hvor lang den skal være, og jeg kunne forstå, at fru Line Barfod synes, det er afgørende, at det er en ubetinget udvidelse.
Det har jeg simpelt hen svært ved at forstå, for hvis ikke kvinden ønsker at samarbejde om en tryg hjemsendelse, hvad er det så lige, hun skal lave i den tid?
Jeg forstår simpelt hen ikke, at man kan have noget imod, at der skal samarbejdes netop med henblik på at sikre, at de kommer hjem på fornuftig vis og forhåbentlig kan starte en ny tilværelse i deres hjemland.
Jeg kan jo se, at partierne bag forslaget til vedtagelsen i virkeligheden også selv er inde på det, ved at man understreger, at der skal være hjælp til rehabilitering i hjemlandet.
Jeg synes, det er såre fornuftigt at sætte fokus på, at man under forberedelse af hjemsendelsen skal samarbejde for netop at sikre, at flere kvinder kan vende trygt hjem.
Som vi var inde på tidligere, er det ikke så mange, vi har erfaring med på nuværende tidspunkt, men jeg synes virkelig, det er et af de områder, der skal prioriteres, og jeg er meget glad for, at vi har haft kontakt til så mange forskellige ngo'er i landene, som vi rent faktisk har, fordi det så giver basis for, at der netop er nogen til at tage imod og tage hånd om de kvinder, der vender tilbage.
Et andet punkt, hvor der er forskellige holdninger, er i diskussionen om en uafhængig national rapportør, der årligt skal aflægge rapport.
Det er ordførerne bekendt, at jeg lægger massiv vægt på, at vi skal monitorere det her område, og at jeg agter at følge meget nøje, hvad der sker på området.
Jeg har også ambitioner om, at der skal sættes konkrete mål op for indsatsen, fordi jeg finder det afgørende, at vi får nogle gode resultater, og at vi får hjulpet mange flere kvinder.
Derfor skal vi have nogle måltal, og derfor skal vi nøje følge, hvad der sker på området.
Men jeg synes, det er afgørende, at det så også er fagligt funderet, og at de informationer, vi får, tager udgangspunkt i den viden, der er på området, det netværk, det kendskab, man har, og derfor synes jeg, det er oplagt, at netop centeret skal stå for at foretage en monitorering, der vil give os det allerbedste indblik i, hvad der rent faktisk foregår.
Jeg er ikke tilhænger af, at vi skal bruge mange ressourcer på at opbygge et helt nyt sted, et sekretariat med medarbejdere osv., for at nogle derfra så skal kigge på, hvad det rent faktisk er, der foregår.
Jeg mener, at vi får et meget bedre grundlag og en meget bedre viden om, hvad der foregår, hvis det er funderet i det faglige miljø på området, hvor der jo i øvrigt heldigvis også er en række aktive ngo'er, der gør et formidabelt arbejde, og som også nok skal forstå at give deres besyv med om, hvordan indsatsen egentlig virker.
Så må jeg sige, at jeg undrer mig over fru Pernille Vigsø Bagge, der blev nødt til at svare, at det, man allerhelst vil i SF, er, at der kommer et forbud mod køb af sex.
Og det kan jo undre, at fru Pernille Vigsø Bagge er så skeptisk over for det fokus på kunderne, som jeg i hvert fald vil lægge op til i handlingsplanen, når hun netop synes, at man skal videre ud ad det spor.
Men jeg husker jo tydeligt kampagnen her i sommer, som var en stor succes, fordi mange mænd rent faktisk tog ansvaret på sig og kom med deres mistanke om, at kvinden var handlet, hvilket nu har resulteret i, at politiet er ved at efterforske en række sager.
Jeg husker jo tydeligt, hvordan lige præcis fru Pernille Vigsø Bagge var meget skeptisk over for, om sådan en kampagne overhovedet ville have en effekt, og stillede mange spørgsmål til mig om selve den der kampagne.
Men sagen er jo, at vi rent faktisk med sådanne kampagner kan komme et godt stykke i den rigtige retning.
Så skal jeg endelig til dem, der har været inde omkring det med børnene, sige, at der jo ikke bliver ændret noget i forhold til børnene.
De skal hjælpes trygt hjem.
Der vil være en præcisering af, hvem det er, der har ansvaret for at træffe den endelige beslutning, nemlig myndighederne.
Der har været noget diskussion om, hvor ansvaret egentlig lå, og der vil jeg lægge op til, som jeg også har orienteret Socialudvalget om under et samråd, at vi får klart præciseret, at det selvfølgelig er myndighederne, der har ansvaret for at træffe den beslutning.
Endelig skal jeg til fru Line Barfod sige, at jeg bestemt mener, at lovgrundlaget er både klart og tilstrækkeligt med henblik på at tage hånd om de børn, der kommer ud i de her problemer.