Frank Aaen (EL), 2009-11-24:
Det her lovforslag er i forlængelse af den helt forfejlede krisepolitik, regeringen hele tiden har stået for, forstået på den måde, at hvis vi nu tager de milliarder og atter milliarder, der er hældt ud til bankvæsenet, kan man jo se, at det har haft den virkning – det skal regeringen have – at aktionærerne i bankerne har tjent penge.
Aktiekurserne er steget dramatisk i bankerne på grund af regeringens bankpakker, men det samme er arbejdsløsheden.
Arbejdsløsheden er ikke faldet, den er steget, og det illustrerer jo meget godt, at dem, man har ønsket at hjælpe, er bankaktionærerne og ikke almindelige mennesker, så de kan beholde deres arbejde.
Det forslag her er helt af den samme type.
Det kan godt hjælpe nogle aktionærer i nogle virksomheder, det vil jeg ikke udelukke, for det er jo mange penge, det drejer sig om – 22 mia. kr. og godt ½ mia. kr. i tabt renteindtægt for staten – men vil det skabe nogen beskæftigelse?
Man skriver i kommentarerne til lovforslaget, at der stadig væk er en likviditetskrise, men det er jo ikke en likviditetskrise, vi står i.
Det er jo en ordrekrise, det er en beskæftigelseskrise.
Det er jo det, der er problemet.
Det at give likviditet skaber ikke en eneste ny arbejdsplads.
Der er jo ingen, uanset hvor mange penge de har i kassen, der sætter gang i beskæftigelse og produktion, hvis ikke de har en køber.
Det er jo det, der er problemet.
Der er ingen købere.
Det er jo ikke, fordi bankerne ikke har penge nok.
Hvis der kommer et godt projekt, der har en køber, er der også penge i banken, for hvis der er noget banker gerne vil, er det jo selvfølgelig at tjene penge.
De vil bare være sikre på, at de tjener penge og ikke taber dem.
Det er derfor, at der er nogle, der får nej i banken, men det, man gør her, er jo bare at losse 22 mia. kr. ud, og så håber man på, at det skaber arbejde, og det gør det ikke.
Jeg vil godt have at vide af ministeren, hvad beskæftigelseseffekten er af det her.
Hvad anslår man beskæftigelseseffekten til?
Den er jo stort set lig nul, og derfor skulle man jo bruge pengene på en helt anden måde, nemlig ved at gå ud at skabe vedvarende energi, gå ud at skabe beskæftigelse i den offentlige sektor, hvor der er brug for mere beskæftigelse, hvor der er brug for mere velfærd, og hvor der er brug for renovering af skoler osv.
Man skulle sørge for at få sat gang i klimarenoveringer over en bred front, så vi både fik skabt beskæftigelse og bedre klima, altså det, som vi hele tiden har foreslået, i stedet for at tro på, at bare man hælder pengene ud i banker og erhvervslivet, får man løst krisen på den måde.
Det gør man ikke.
Så vil jeg lige sige en ting mere til den debat om, hvorfor forslaget først kommer nu.
Ikke alene er det noget sjusk i forhold til virksomhederne, for det er det jo uanset hvad, altså at de i dag læser i aviserne, at de skal betale i morgen, og i morgen kan de læse i aviserne, at de først skal betale senere, det jo noget sjusk, men det er også noget lovsjusk, fordi fristerne, som vi har her i Folketinget for, hvordan vi behandler lovforslag, og hvilke frister der er mellem fremsættelse, første behandling, anden behandling og tredje behandling, jo er overtrådt i det her tilfælde.
Hvorfor er de det?
Hvorfor har man ikke kunnet holde almindelige frister?
Der er måske hensynet til Dansk Folkeparti.
Det ved jeg ikke, men så er det Dansk Folkeparti, der har ansvaret for lovsjusk.
Det kommer jo bare oven i så meget andet, så skidt med det.
Men jeg forstår altså ikke, hvorfor man ikke har fremsat lovforslaget, når man nu ville have det igennem, i så ordentlig tid, at det kunne behandles ordentligt, så virksomhederne vidste, hvad de havde at rette sig efter.
Vi kan ikke støtte forslaget, vi stemmer imod, og vi synes, at det er en dårlig brug af skatteydernes penge.