runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Søndergaard (EL), 2015-11-12:
Hvis Reden har haft en demokratisk forsamling i deres organisation – hvis man har en sådan, det ved jeg ikke – og er nået frem til, at man opfordrer til at stemme ja til den samlede pakke, så opfordrer man vel til at stemme ja, og så er det jo, som det skal være.
Men jeg vil så bare lige gøre opmærksom på en enkelt ting i den forbindelse, og det er, at en del af grundlaget for det ja jo kan være, at man har fået den opfattelse, at der ikke eksisterer andre muligheder for f.eks. at tilslutte sig Europol.
Og det er jo forkert.
Det kunne man bare have sendt til afstemning, hvis man ville.
Så havde man undgået den her diskussion.
Men man ville have hele pakken med.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2015-11-12:
Tidens store udfordringer i Danmark og Europa er udfordringer, der ikke skeler til landegrænser.
Det gælder også for den grænseoverskridende kriminalitet.
Det er udfordringer, vi ikke kan løse i Danmark alene, og det er meget usandsynligt, at vi kan løse dem på europæisk plan, hvis vi ikke vælger at stå sammen.
Derfor har Alternativet et højt ambitionsniveau for EU, og det var netop derfor, at vi gerne så, at danskerne skulle tage stilling til hele retsforbeholdet den 3. december, og det er derfor, vi synes, det er ærgerligt, at den politiske aftale mellem forligskredsen af japartier tilsyneladende har skabt en fastlåst situation, der desværre ikke styrker gennemsigtigheden.
Vi bygger vores vision for et progressivt EU på aktiv deltagelse og konstruktiv indflydelse på de beslutninger, der træffes i EU.
På den måde kan vi være med til at præge EU.
Kun gennem fællesskabet kan vi være med til at skubbe på for europæiske løsninger på grænseoverskridende og globale udfordringer.
I Alternativet er vi villige til at tage ansvar i EU og villige til at være en del af løsningen.
Det er et vigtigt signal at sende til omverdenen, at vi ønsker at deltage i et gensidigt forpligtende samarbejde, hvor vi er fælles om at nyde, men også om at løfte byrden i fællesskabet.
Hvad angår de retlige anliggender er det i vores optik bedst, hvis man stemmer ja den 3. december.
Vi vil principielt meget gerne afgive lidt selvbestemmelse for at få medbestemmelse i grænseoverskridende spørgsmål.
Til det samlede lovforslag siger vi i Alternativet altså stadig ja.
Vi skal have modet til at ville EU, men samtidig med at vi siger ja, siger vi altså også stadig væk men, og det selv om det måske forstyrrer den gammelkendte debat mellem ja og nej.
Vi siger: Men hvad med flygtningene?
Og vi siger: Men hvad med gennemsigtigheden?
Og sluttelig siger vi også men, fordi vi vil have flere ambitioner og vi vil have visioner ind i EU-debatten.
I Alternativet siger vi altså men til en række ting ved afstemningen, men det skal ikke sløre for, at det stadig væk er vores helt uforbeholdne anbefaling, at man stemmer ja den 3. december.
For vi har brug for EU, og EU har brug for os.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2015-11-12:
Jeg lyttede meget opmærksomt til ordførerens tale, for jeg må ærligt erkende, at jeg blev en lille smule forvirret over den måde, som Alternativet afgav stemmer på tidligere i dag.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2015-11-12:
Som jeg lige sagde i min tale, så vi gerne, at man satte retsforbeholdet til afstemning – om man ønskede at afskaffe det i den danske befolkning.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2015-11-12:
Altså, det var jo ikke helt det, jeg spurgte om.
Jeg spurgte bare om, hvorvidt Alternativet helst så, at vi havde en afstemning, hvor man skulle tage stilling til alle retsakterne, altså hvor de var nævnt alle sammen, og så kunne man sige ja eller nej til hver af dem.
Men jeg vil bare gerne vide, hvordan Alternativet forestiller sig det, for jeg synes ikke helt, der er overensstemmelse mellem det, Alternativet siger på talerstolen, og det, Alternativet gør, når vi stemmer i salen.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2015-11-12:
Jeg er bange for, at jeg så ikke forstår spørgsmålet, for hvis spørgeren spørger, hvad Alternativet gerne så vi stemte om den 3. december, så er det – og det har jeg sagt mange gange – at vi gerne så, at man stemte om det samlede retsforbehold.
Det er meget simpelt.
Christian Juhl (EL), 2015-11-12:
Jeg forstår godt Alternativets »jamen« – der er bare ikke plads til det på stemmesedlen.
Verden består jo af ret mange nuancer, og hvis man skal have en afgørelse på demokratisk grundlag, må man vælge en af tingene eller også lade være med at stemme.
Jeg kan også godt forstå betænkelighederne vedrørende flygtninge, gennemskuelighed og ambitioner om samarbejde, men jeg forstår ikke Alternativets holdning – jeg har ikke forstået den endnu, det kan være, at den er helt anderledes, end jeg forestiller mig.
Eller er der reelt en holdning i Alternativet om, at man godt kunne have forpligtende mellemstatslige aftaler og samarbejde?
Rasmus Nordqvist (ALT), 2015-11-12:
Jeg synes, det er vigtigt, at der kan være flere forskellige former for samarbejde.
Det er også derfor, at vi godt kan sige ja med de forbehold, vi har, og jeg synes altså, det er vigtigt, at man har nuancer med i debatten.
Jeg ved godt, at man skal sige ja eller nej den 3. december.
Det er også derfor, vi peger entydigt på, hvad man så skal gå ned at stemme, men det gør altså ikke, at jeg ikke vil blive med at prøve at nuancere den her debat, for tingene er ikke sorte eller hvide.
Der er altså nuancer indimellem her.
Christian Juhl (EL), 2015-11-12:
Tusind tak.
Jamen der er da i hvert fald to ting, som jeg gerne vil høre om stemmer overens.
Jeg er nemlig lidt begejstret for de der nye former for demokrati, som Alternativet eksperimenterer med og prøver at formulere nogle tanker om.
Jeg er nemlig helt enig i, at man skal prøve at udvide demokratiet.
Men for det første: Hvis vi stemmer ja den her gang, afskærer vi befolkningen fra at have en stemme næste gang, der skal afgives suverænitet.
Så ligger den herinde i salen og kun i salen og med almindeligt flertal – den ligger vist endda nede i Europaudvalget.
Det er den ene ting.
Den anden ting er: Hvis vi bruger det overstatslige til at fordele flygtninge, kan man risikere, at EU dikterer flygtninge til et land, der ikke ønsker flygtninge – stakkels flygtninge, siger jeg bare.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2015-11-12:
Jeg skal se, om jeg kan nå at svare på det hele.
For det første: Ja, det kommer højst sandsynligt til at ligge i Europaudvalget, og som jeg også har nævnt flere gange, når jeg har været ude at debattere EU og har skrevet om det, så så vi gerne, at man begyndte at kigge på, hvordan det er, man arbejder med EU-stof her i Folketinget.
Det kan vi jo sagtens ændre på; det er noget, vi gør her i Folketinget med en beslutning.
I forhold til det andet, altså om man kan blive tvunget til at tage imod flygtninge, må vi jo bare sige, at når der kommer det antal flygtninge, som der gør lige nu, så er jeg bange for, at der ikke kan være frit valg på alle hylder, desværre.
Så bliver vi nødt til at gå ind i et forpligtende samarbejde, og det vil sige, at vi må presse nogle af de lande, som står med armene over kors; heriblandt synes jeg også godt man kunne presse Danmark betydelig mere, så vi faktisk tog ansvar for de her udfordringer.
Morten Løkkegaard (V), 2015-11-12:
Ja, for jeg har netop fået et ritzautelegram, som jeg tillader mig at citere fra, hvor man fra Redens side siger, at et ja den 3. december vil gøre en forskel
Der står ganske vist noget om, at Danmark allerede har gennemført direktivet og bla bla, men at det alligevel vil gøre en forskel, hvis danskerne stemmer ja.
Så der er altså tale om, at de her organisationer reelt ønsker at tage en seriøs debat om de ting med de nuancer, der er.
Men det står fast – og det gælder i øvrigt også Politiforbundet – at de varmt anbefaler danskerne at stemme ja den 3. december.
Søren Søndergaard (EL), 2015-11-12:
Ja, lige det sidste var lidt overraskende, fordi alt tyder på, at hvis der bliver en fælles fordelingsnøgle i EU, så kommer Danmark til at få færre og ikke flere.
Men okay.
Jeg vil spørge om noget.
Nu er vi ved tredjebehandlingen, og hvis vi stemmer ja til det, så har vi også stemt ja til de baggrundspapirer, der ligger, og et af de baggrundspapirer er en uopsigelig aftale mellem de fem partier, der går ud på, at så længe bare et eneste af de partier sætter sig imod det, så skal man ikke tilvælge en ordning inden for EU's asyl- og flygtningepolitik.
Er det i den forstand så ikke rigtigt, at det, som Alternativet gør, når man går ned og stemmer ja, er at stemme ja til, at i en fuldstændig uforudsigelig lang fremtid vil det ikke være muligt at gøre det, som Alternativet ønsker, for der har fem partier forpligtet sig gensidigt og uopsigeligt til, at det vil de ikke være med til?
Jan E. Jørgensen (V), 2015-11-12:
Jeg tror nu nok, mine børn ville forstå, at det var helt rimeligt, at det var naboen, der traf afgørelse om det, når naboens søn skulle hjem fra os, ligesom det også var os, der skulle afgøre, hvornår vores børn skulle hjem, hvis de var inde hos naboen.
Så det eksempel er jeg ikke helt sikker på jeg fangede.
Men jeg fik ikke svar på mit spørgsmål om, om Enhedslisten forestiller sig 22 folkeafstemninger.
Christian Juhl (EL), 2015-11-12:
Tak for det.
Jeg er nødt til at få afklaret det her med Per Lachman og spørgsmål 21. Vi kan selv vælge, om vi vil stemme om Europol, eller om vi vil stemme om Europol og 22 retsakter, eller om vi vil stemme om Europol og 22 retsakter, dog minus asyl og flygtninge, og at det bagefter er et almindeligt flertal i Folketinget i forhold til alle fremtidige retsakter.
Hvorfor bringer ministeren så Per Lachmans artikel ind i debatten i stedet for at svare direkte på hr. Pelle Dragsteds spørgsmål, når det er så klart, som det er her?
Søren Søndergaard (EL), 2015-11-12:
Altså, det ligger jo i det forslag, vi har stillet tidligere under andenbehandlingen, at vi forestiller os, at når man afgiver suverænitet til EU i forhold til grundlovens § 20, skal det enten ske ved hjælp af et flertal på fem sjettedele i Folketinget, dvs. et overvældende flertal, eller en folkeafstemning.
Trine Bramsen (S), 2015-11-12:
Fantasien fejler jo ikke ligefrem noget hos ordføreren, og det kommer nok ikke som en overraskelse for mange af os, men kan ordføreren alligevel bekræfte, at det ikke var korrekt, når hans kollega her lidt tidligere i dag fra sin plads påstod, at skilsmisser er omfattet af det, vi stemmer om den 3. december?
Søren Søndergaard (EL), 2015-11-12:
Det har jeg vanskeligt ved at bekræfte, da jeg ikke hørte, at det blev sagt.
I øvrigt tak for rosen, hvad angår min fantasi.
Den er relativt veludviklet.
Trine Bramsen (S), 2015-11-12:
Ordførerens kollega konstaterede, at hvad angår skilsmisser, vil udenlandske lovhjemler fremover, hvis vi stemmer ja, influere på de afgørelser, der kommer til at gælde i Danmark.
Så jeg vil egentlig bare spørge ordføreren: Er det realistisk, at noget som helst parti her i Folketinget eller et flertal i Folketinget skulle gå ind for pludselig at afskaffe skilsmisser, som vi kender ordningen i Danmark, og dermed tilslutte sig eksempelvis italienske forhold, som ordførerens egen kollega kraftigt antydede her i Folketingssalen?
Søren Søndergaard (EL), 2015-11-12:
Det var et spørgsmål om, hvordan man skulle behandle børn i forbindelse med skilsmisser, altså skilsmissebørn.
Det er selvfølgelig også forhold omkring skilsmisser, og vi må jo sige, at ved en gensidig anerkendelse får udenlandske domstole kompetence – naturligvis gør de det – i de sager, som af en eller en grund bliver lagt over til udenlandske domstole.
Så får de en direkte kompetence, ligesom danske domstole får en kompetence i sager, der afgøres efter en dansk domstol, og der skal være gensidig anerkendelse.
Holger K. Nielsen (SF), 2015-11-12:
Tak for det.
Og jeg må tilstå, at da jeg hørte hr. Søren Søndergaards tale, kom der sådan en genkendelse af debatterne fra dengang.
At høre på hr. Søren Søndergaard
var som at høre på Ib Nørlund, på Bodil Emmanuel, Ib Christensen og de der folk på det tidspunkt.
Der er ikke sket noget som helst siden.
Der er ikke ét argument om folkeafstemningen, om det, vi skal stemme om, men kun en masse udenomssnak om, hvor skrækkelig EU er.
Jeg synes egentlig, hr. Søren Søndergaard skulle melde lidt mere ærligt ud og sige, at det, som jo er hans anliggende, meget mere er, at Enhedslisten vil have, at Danmark skal ud af EU.
Kan vi ikke få det klarlagt her i dag?
Søren Søndergaard (EL), 2015-11-12:
For det første vil jeg takke for sammenligningen med de åndsfyrster, som hr. Holger K. Nielsen nævnte, og for det andet kan jeg fuldstændig bekræfte, at det er min og Enhedslistens opfattelse, at vi ønsker et Europa uden EU.
Vi ønsker et andet europæisk samarbejde.
Det kan jeg fuldstændig bekræfte.
Det er bl.a. derfor, vi er så aktive i Europarådet, hvor grundlaget for samarbejdet ikke er markedskræfterne, men hvor grundlaget for samarbejdet er menneskerettighederne.
Vi ønsker, at mange flere ting skulle føres ind i et forpligtende samarbejde i Europarådet og underlægges Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol.
Holger K. Nielsen (SF), 2015-11-12:
Det er interessant, at venstrefløjens europavision er Europarådet, et organ, der ikke har nogen som helst indflydelse, som jo ikke har den forpligtende karakter, som er nødvendig, hvis man skal løse problemer, og som jo slet ikke i forhold til bekæmpelse af grænseoverskridende kriminalitet og andre grænseoverskridende problemer er i stand til at gøre noget som helst, dels fordi man ikke har instrumenterne til det, dels fordi man ikke har sanktionerne til det, dels fordi man ikke har pligten til det.
Men med andre ord: Tak for det.
Søren Søndergaard (EL), 2015-11-12:
Det var jo en god afslutning – det der med puslingelandet, der hygger sig i smug.
Jeg vil bare sige – og jeg ved ikke, om hr. Holger K. Nielsen er orienteret om det, men ellers kan jeg orientere om det – at en række af Europarådets konventioner faktisk er implementeret i dansk lovgivning og en række andre landes lovgivning, og de er derfor grundlag for, at man træffer beslutninger.
Det bliver jeg bare nødt til sige.
Så det der med, at det ikke er forpligtende, er jo ikke rigtigt, når det er implementeret i dansk lovgivning.
Hvis vi i Danmark overtræder de konventioner, som er implementeret i dansk lovgivning, så er det da klart, at vi bryder med internationale konventioner, og så kommer Højesteret, eller hvem det ellers er, efter os, så jeg bliver bare nødt til at sige, at det ikke er rigtigt.
Men det har bare ikke noget med den her afstemning at gøre, for vi stemmer ikke om for eller imod EU; vi stemmer om, hvordan det eksisterende EU skal udvikle sig.
Der har hr. Holger K. Nielsen én model – meget mere EU, meget mere overstatsligt samarbejde – og vi har en anden model, der hedder mellemstatsligt samarbejde.
Morten Løkkegaard (V), 2015-11-12:
Nu kender jeg jo ordføreren som en polemisk, men dog pålidelig debattør, og det sætter jeg personligt selvfølgelig stor pris på.
Jeg blev en lille smule provokeret, da fru Pernille Skipper lige før sagde noget om det her med at tage organisationer til indtægt for et ja eller et nej.
Derfor vil jeg godt lige høre ordføreren, om ordføreren kan bekræfte, at når vi taler om, at Reden, Red Barnet, eller hvem har vi, taler om et ja, så er der rent faktisk seriøst tale om et ja til folkeafstemningen den 3. december og ikke bare til en eller anden tilfældig interesse, som de varetager.
Søren Søndergaard (EL), 2015-11-12:
Det er ikke min opgave at svare på de nævnte organisationers vegne.
Det må de jo gøre.
Altså, jeg synes, de skal redegøre for det.
Jeg ved, der er opstået mange misforståelser.
Politiforbundet gik f.eks. ud via deres formand, som kørte en meget voldsom kampagne for, at der skulle stemmes ja.
Og så blev der holdt et møde i Politiforbundets hovedbestyrelse, hvor man besluttede, at der absolut ikke skulle føres nogen kampagne for et ja.
Formanden kunne sige, hvad han ville, men der var et stort mindretal, der var imod.
Jeg ved ikke, hvordan det er i Reden eller Red Barnet.
Det ved jeg ikke, men det kan være, at spørgeren kan læse dem op nu.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2015-11-12:
Nu har jeg også læst den her aftale mellem de fem partier rigtig mange gange, netop fordi jeg ikke synes, det nødvendigvis er den allerbedste aftale på denne jord, tværtimod.
Jo, de har lavet en aftale om at give hinanden vetoret på det punkt, og de kan så opsige den her aftale op til et valg.
Men jeg så også, at flere har rykket sig, siden den her aftale blev lavet i marts måned.
Altså, ting rykker sig, politik rykker sig, og nu har de så fået skrevet en bemærkning ind i loven om, at der skal holdes folkeafstemning om det, hvis der er nogen, der får den i deres øjne uhyrlige idé at skulle deltage i et forpligtende samarbejde, så vi må jo så presse på for, at det kommer så hurtigt som muligt.
Søren Søndergaard (EL), 2015-11-12:
Det er bare, fordi vores læsning af den aftale åbenbart er en lidt anden, for jeg bliver nødt til at sige, at i den aftale, der er indgået mellem de fem japartier, fremgår det klart, at på en lang række områder – på de fleste områder – er der er tale om, at de kan opsiges forud for et kommende valg, men lige præcis når det gælder flygtninge- og asylpolitikken, er den uopsigelig, så har hvert enkelt parti i al evighed vetoret.
Jeg tror, at den nuværende statsminister måske ville udtale det, som til solen brænder ud eller sådan et eller andet.
Den kan ikke opsiges.
Og derfor er det jo sådan, at når man går ned og stemmer ja, så stemmer man altså ja til en aftale, der indebærer, at de partier har givet hinanden gensidig vetoret.
Holger K. Nielsen (SF), 2015-11-12:
Det er der, jeg har svært ved at se forskellen fra 1972-afstemningen.
Det var jo helt på samme måde dér.
Når du indgår i et internationalt samarbejde, og især når det handler om EF og EU, så afgiver du suverænitet.
Men vi er også nødt til at diskutere det, synes jeg, lidt mere nuanceret end som så.
Lad os tage det her tilholdsdirektiv.
Det er da rigtigt, at hvis der er en tysk kvinde, der får tæsk af sin mand, og manden får et polititilhold og den tyske kvinde kommer til Danmark, så mister vi suveræniteten, hvad angår at kunne nægte hende polititilholdet.
Er det ikke godt for kvinden?
Er det ikke fint?
Det er derfor, at jeg mener, at når man samarbejder, så er det sådan, at man kan miste og man kan vinde suverænitet, men i forhold til konkrete problemer og konkrete mennesker kan sagen godt stille sig anderledes.
Christian Juhl (EL), 2015-11-12:
Altså, da jeg var dreng, gik vi altid ind ad bagdøren og stillede de beskidte træsko der, og så gik vi ind og drak kaffe.
Men her i EU, er det jo sådan, at fordøren ikke har noget håndtag på indersiden.
Det vil sige, at vi ikke kan komme ud igen, når vi først har sagt ja.
Går vi ind, så er det sådan.
Så er vi derinde, men hvis nu jeg har lyst til at gå udenfor, kan jeg bedst lide at gå ad bagdøren, hvor der er et håndtag på indersiden.
Og det vil sige, at jeg bedst kan lide de mellemstatslige aftaler, hvor man kan lave en aftale om, hvordan tingene skal være og reelt diskutere det.
Og ligesom Holger og konen sagde nej til unionen, kan man sige nej til en aftale, hvis den bliver for dårlig i løbet af forhandlingerne.
Det kan man jo ikke i det her tilfælde, og det er vel egentlig også derfor, at grundloven har en § 20, som siger, at man skal spørge befolkningen, når der afgives væsentlig suverænitet.
Holger K. Nielsen (SF), 2015-11-12:
Jamen du milde himmel, det er da det, man kan.
Det, der er hele pointen i tilvalgsordningen, er da, at man kan sige nej.
Det der argument er jo dybt mærkværdigt, for vi bliver ikke presset til at sige ja til noget, som vi er imod.
Vi kan sige nej til det.
Christian Juhl (EL), 2015-11-12:
Tak for det.
Hvis vi siger, at det vil vi godt prøve at forhandle en løsning om og sætter os til bordet, så binder ja'et.
Så kan hr. Holger K. Nielsen nok så meget prøve at se, om han kan finde håndtaget til døren.
Det er der ikke.
Hr. Holger K. Nielsen kan selvfølgelig på forhånd sige: Nej, det vil jeg ikke forhandle om overhovedet.
Men man ved jo ikke, hvad man får, før man er færdig med at forhandle.
Sådan har det i hvert fald været for mig i forhandlinger førhen.
Det er også derfor, jeg egentlig undrer mig over, at hr. Holger K. Nielsen stemmer imod Enhedslistens forslag til fem-seks forsikringer om, at vi i det mindste på så afgørende områder får en folkeafstemning.
Hvad er grunden til, at man ikke vil give befolkningen den garanti for, at man stadig væk har ret til at stemme, før der bliver taget en beslutning, så det ikke bare er Folketingets almindelige flertal, der bestemmer det?
Holger K. Nielsen (SF), 2015-11-12:
Hvad angår det første, som hr. Christian Juhl nævner, så kan vi godt sige nej.
Det ved han jo godt.
Altså, vi kan godt sige nej.
Vi kan, når vi er færdige med forhandlingerne, beslutte, om vi siger ja eller nej.
Den mulighed har vi jo.
Så får vi ikke indflydelse på det, men det er vel egentlig rimeligt nok, at hvis man går ind og siger, at man gerne vil være med til at forhandle om det, så står man det igennem.
Det synes jeg i og for sig er meget fair.
Det er da en glimrende ordning, vi har fået der.
Vi kan vente og se, og hvis man så kommer ud med et eller andet, vi er imod, så siger vi nej til det.
Så det synes jeg ikke der er noget galt i.
Omkring Enhedslistens ...
Nå, formanden har rejst sig, så jeg må vente.
Pernille Skipper (EL), 2015-11-12:
Altså, jeg må ærligt indrømme, at jeg er en lille smule forvirret nu over SF's argumentation, for jeg synes, jeg tit hører, at det handler om, at vi skal søge indflydelse, og at vi skal sidde med ved bordet.
Men nu står hr. Holger K. Nielsen og taler om, at det også er ret godt, hvis vi bare lader være med at sidde med ved bordet og så venter til sidst og ser, om vi kan lide det.
Så jeg tænker: Hvad er det, hr. Holger K. Nielsen har tænkt sig at vi overhovedet skal med den her aftale?
Hr. Holger K. Nielsen siger, at vi ikke bliver presset til noget, vi er imod.
Men det er jo ikke rigtigt.
Hvis vi sætter os ved bordet og søger indflydelse, som SF altid prædiker at vi skal, så fanger bordet; så skal vi æde slutresultatet, lige meget om der så er noget i den endelige aftale, vi er imod.
Så er det ikke rigtigt, at hvis man skal søge indflydelse, kan man også blive presset til noget, man er imod, og at det ligesom er konsekvensen ved at afgive suverænitet?
Holger K. Nielsen (SF), 2015-11-12:
men altså, man kan jo godt vurdere fra sag til sag i en forhandling – det er da rimeligt nok – og sige: Det her ser altså ikke godt ud; det tror vi ikke på vil være godt for Danmark; det tror vi ikke på at vi i sidste ende kan sige ja til, og derfor siger vi nej i første omgang, og så kan det være, at man kommer frem til noget meget godt uden vores deltagelse, og så kan vi sige ja.
Den vurdering kan man da godt anlægge, uden at der er noget galt i det.
Og i andre tilfælde siger man: Vi går ind og forhandler det her og regner med at få noget ud af det, og så gør vi det.
Så jeg synes da ikke, der er noget unormalt i, at man i en forhandlingssituation vurderer: Hvad er chancerne for, at vi kan komme igennem med det her, og vil vi så deltage i forhandlingerne eller ej?
Det er da i hvert fald mit indtryk.
Pernille Skipper (EL), 2015-11-12:
Men noget af det gode ved politiske forhandlinger er jo normalt, at en forhandling indebærer, at der ikke er nogen, der er tvunget til noget, og at parterne kan gå hver til sit, hvis de ikke kan blive enige.
Og EU har en mekanisme, som betyder, at hvis du vil sidde med ved bordet og forhandle, kan du ikke rejse dig igen.
Så når SF prædiker, at vi skal være med for at få indflydelse, accepterer SF jo også, at vi kan blive presset til ting, vi ikke kan lide, og som vi er imod – fuldstændig ligesom SF accepterer, at når man afgiver selvbestemmelse, suverænitet, til EU, så er det endegyldigt; så kan vi ikke tage det tilbage igen, heller ikke hvis EU-Domstolen fortolker det på en måde, som vi er imod, som vi ikke kan lide, og som vi blev lovet anderledes.
Så jo, selvfølgelig indebærer det her, at vi kan blive presset til rigtig meget, vi er imod, og det er sådan set også sket flere gange.