runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Pind (V), 2011-03-16:
Tak for velkomsten, og tak for spørgsmålet, for det giver mig endnu en lejlighed til at sætte nogle ganske enkle ting på plads.
I 2008 skrev jeg en kronik i Jyllands-Posten under overskriften »Danmark er danskernes land«, hvori jeg konstaterede en række eksempler på kulturel tilbagetræden, hvad angår dansk skik og brug, som jeg fandt beklagelige.
På det tidspunkt konstaterede jeg, at det tilbageskridt forbandt jeg med ordet integration, og jeg spurgte i den forbindelse, om ordet assimilation ikke var bedre.
Lad mig sige det helt enkelt i én sætning: Jeg har en forventning om, at mennesker, der søger til Danmark for at blive i Danmark, også ønsker at blive danske.
Der har jeg desværre oplevet en forbløffende reaktion fra venstrefløjen.
Der lægger man i det at gøre mennesker danske noget med at stoppe svinekød ned i halsen på dem, få dem til at drikke fadøl og gå rundt med en dum klaphat på hovedet.
Det siger noget om niveauet, og det siger desværre også noget om, hvad venstrefløjen forbinder med det at være dansk i Kirkegaards, H.C. Andersens og Bohrs fædreland.
Det er en fordummende debat, og jeg synes, det er ondsindet over for dansk kultur, at det er det bedste, man har at sige om den.
Dansk kultur er efter min bedste overbevisning den form for frihedstradition, som blev grundlagt i vikingetiden, og som har været en del af vores kultur lige siden.
Dansk kultur er åndsfrihed, det er ytringsfrihed, det er den gensidige diskussion, hvor man i fællesskab når frem til løsningen.
Det er den centrale del af dansk kultur, som jeg mener skal formidles til folk, som søger til Danmark.
Martin Henriksen (DF), 2011-03-16:
Jeg synes, det var et godt svar fra ministeren, og vi kan hurtigt blive enige om, at venstrefløjen er håbløs på det her område.
Det er der ingen grund til at bruge meget tid på, og derfor ville det selvfølgelig også være meget interessant, hvis man i spørgetiden med venstrefløjen kunne diskutere deres opfattelse af det her, men det kan man jo ikke.
Jeg er sikker på, at vi får lejlighed til det på et andet tidspunkt.
Ministeren har også været ude at sige, at det multikulturelle er noget, der udgør et problem for det danske samfund.
Sådan har jeg forstået det.
Så kunne jeg godt tænke mig at blive lidt mere konkret, for ifølge en fremskrivning fra Danmarks Statistik vil der om 40 år ske en fordobling af antallet af indvandrere og efterkommere af indvandrere fra ikkevestlige lande i Danmark, selv med de stramninger, som VOK har vedtaget.
Det vil næsten være vanskeligt at forestille sig andet.
Så mit spørgsmål er, om ministeren anerkender, at den fordobling vil medføre flere multikulturelle strømninger i samfundet, og på det område deler Dansk Folkepartis bekymringer og vil være med til at begrænse den ikkevestlige indvandring.
Søren Pind (V), 2011-03-16:
Det er i hvert fald selvklart, at hvis ikke man i højere grad, end hvad der sker i dag, hvor det at være dansk bliver bagatelliseret og latterliggjort, formidler den egentlige kultur bag det at være dansk – de kerneværdier, der er vores – til de nyankomne i Danmark på de her helt enkle, klare præmisser, så får vi nogle endnu stærkere multikulturelle strømninger end dem, vi har, og hvor vi vil se dansk kultur træde tilbage, og hvor de store problemer, vi har set, f.eks. med imamer, der vier mindreårige, med tvangsægteskaber og med forfølgelse af kristne i udvalgte boligområder, vil øges.
Så vil man se den form for tiltag øges, og det er jeg modstander af.
Derfor bliver opgaven med formidling af, hvad det centrale element af dansk kultur er, fantastisk vigtig.
Martin Henriksen (DF), 2011-03-16:
Vi er jo ikke uenige om, at der er en formidlingsopgave, og at mange af de initiativer, vi har taget, har haft en effekt, selv om der stadig væk er lang vej endnu.
Men hvis det nu er sådan, at ministeren har den opfattelse, at det ikke er lovgivningsinitiativer – vi har fra Dansk Folkepartis side fremlagt forskellige ting, f.eks. forbud mod at bære tørklæder på uddannelsesinstitutioner osv. – der skal til, kunne man spørge, om ministeren vil opfordre til, at kvinder, der går med tørklæde, lægger tørklædet fra sig.
Det er jo noget, man kan gøre med ord, og det ville være en klar opfordring.
Men vil ministeren forholde sig til, at den ikkevestlige indvandring til Danmark, selv med de stramninger, der er vedtaget, medfører, at der i løbet af de næste 40 år, jævnfør Danmarks Statistik, sker en fordobling af antallet af ikkevestlige indvandrere og efterkommere i Danmark?
Er det, netop set i lyset af det, ministeren har sagt,
et problem for det danske samfund?
Jonas Dahl (SF), 2011-03-16:
Jeg synes, det er en smule symptomatisk, at hver gang der er nogle spørgsmål til ministeren eller regeringen om det her, er regeringens eneste svar, at vi bare kan nedlægge regionerne.
Men det var slet ikke det, spørgsmålet gik på, og jeg synes sådan set også, at det er endnu et forsøg på at forplumre debatten.
Jeg ville egentlig ønske, at en ansvarlig sundhedsminister tog et ansvar for de problemstillinger, der er på landets sygehuse, og som vi ser år efter år – senest dokumenteret på TV 2 for en uges tid siden, tror jeg det var, hvor det kom frem, at der rent faktisk er en generel overbelægning på en række danske sygehuse.
Så det er jo ikke et spørgsmål om, at der i enkelte tilfælde – og det tror jeg alle har forståelse for – kan være en spidsbelastning.
Det, der er problemet med de her sager, er jo, at det er en generel overbelægning, som finder sted, og det vil sige, at der stort set altid på en række afdelinger ligger patienter på gangene, og det er jo da immer væk et ansvar, som skal placeres.
Det er trods alt sundhedsministerens ansvar, at der bliver drevet et sundhedsvæsen i Danmark, og dermed også, at man rent faktisk tager vare på de patienter, som er indlagt på de danske sygehuse.
Men jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre ministeren: Hvad er det så, man har sat i gang?
For sidste år i januar havde vi en lignende historie fremme, og der stillede vi også spørgsmål til den daværende sundhedsminister og havde en diskussion om det.
Den daværende sundhedsminister sagde, at det ikke var godt nok, og at nu ville man få gjort noget ved det.
Det var sådan set det samme i december 2008, tror jeg, hvor vi også havde diskussionen, hvis jeg ikke husker helt galt, og derfor er det jo ikke en ny diskussion, der dukker op.
Men jeg vil bare gerne høre: Hvad er det for nogle initiativer, sundhedsministeren har iværksat for netop at sikre, at vi ikke får en generel overbelægning på de danske sygehuse, så vi ikke får en situation, hvor det nærmest er normen, at der er nogle patienter, der skal ligge på gangene, og ikke undtagelsen?
Astrid Krag (SF), 2011-03-16:
Tak for den besvarelse.
Det første er det, som ministeren siger, med, at »i samspil med anden svær sygdom« kan Indfødsretsudvalget få forelagt sager, hvor ansøger lider af PTSD.
Men er ministeren ikke enig i den forståelse, jeg har fået af handicapkonventionen, nemlig at den slår fast, at PTSD alene – altså alene at lide af det – i nogle tilfælde kan have karakter af at være et handicap og derfor noget, der også giver en konventionsmæssig beskyttelse, eller afviser ministeren den forståelse?
Det andet spor, jeg vil følge, er, at ministeren nu siger, at når der skal forhandles nye retningslinjer, vil man også tage det her med – det er jo positivt at høre, og det vil jeg også gerne kvittere for.
Men der er langt fra at sige, at det tager man med, men at man synes, man gør det rigtigt i dag, og så til at sige, at man hælder til, at der bliver nødt til at ske nogle ændringer.
Ministeren har jo selv sagt til Politiken, at han tvivler stærkt på, at der er behov for at kigge på noget.
Er det med den indstilling, ministeren går ind i de kommende forhandlinger om nye retningslinjer?
René Christensen (DF), 2011-03-16:
Det, jeg skal spørge ministeren om, er vedrørende ligestilling.
Ministeren har jo her en fin holdning til ligestilling, og vi kunne også høre her, at ministeren ikke går ind for kvoter og forskelsbehandling på den måde.
Så vil jeg spørge, hvordan ministerens forhold er til ligestilling i forhold til arbejdsmarkedet.
Jeg går ud fra, at ministeren har samme holdning til lige adgang til arbejdsmarkedet, uanset om det drejer sig om køn, alder eller religion.
Der er faktisk også lovgivning om det.
Jeg vil høre, hvordan ministeren så tackler det, at vi jo i en stor del af slagteribranchen har det, der hedder halalslagtning, hvor der faktisk på slagterierne er folk, som er ansat kun på grund af deres religion.
Det vil sige, at virksomhederne ikke kan levere produktet som halalslagtet, hvis ikke den person, der har stået først på båndet, har den rigtige tro.
Det vil sige, at man faktisk i nogle tilfælde i virksomhederne bliver nødt til at spørge den ansatte om, hvilken religion den ansatte har.
Mener ministeren, at det er en god kutyme, vi har fået i Danmark, at vi har den forskelsbehandling på det danske arbejdsmarked, især nu, hvor man lægger op til, at langt flere dyrearter skal halalslagtes?
Lykke Friis (V), 2011-03-16:
Nu er det jo sådan, at jeg som ligestillingsminister koncentrerer mig om køn som sådan og det at skabe lige muligheder, som vi så lige har været inde på.
Det konkrete eksempel vil jeg ikke gå ind i.
Man kunne jo forestille sig, at det er virksomheden selv, der har valgt den ordning, netop på grund af det produkt, som man rent faktisk producerer.
Men at gå nærmere ind i det har jeg ikke mulighed for på nuværende tidspunkt.
René Christensen (DF), 2011-03-16:
Det er netop de lige muligheder, der ikke er til stede.
Vi kan forestille os, at der er en virksomhed, der skærer ned, og at der står en mand længere nede på båndet, som skal fyres, men ikke har mulighed for at søge stillingen øverst på båndet, fordi virksomheden har besluttet at ville levere til et marked, som forlanger halalslagtet kød.
Altså har vi arbejdspladser i Danmark, hvor ansættelse er betinget af, at man har en bestemt tro.
Problemet er, at ifølge de regler, der regulerer arbejdsmarkedet, må man ikke spørge om, hvilken seksualitet vedkommende har.
Jeg går ud fra, at ministeren er enig i, at man ikke spørger om det.
Jeg går også ud fra, at ministeren er enig i, at man ikke – når det nu står i lovgivningen – spørger til, hvilken religion vedkommende har.
Men alligevel har vi faktisk arbejdspladser i Danmark, hvor det er betinget af, at man har en bestemt religion, at man kan få et job.
Mener ministeren ikke, det er problematisk i forhold til den lige adgang og i forhold til ligestillingen i forbindelse med jobsøgning.
Lykke Friis (V), 2011-03-16:
Igen vil jeg sige, at jeg med glæde skal kigge på den konkrete problemstilling.
Jeg kunne forestille mig, at det er et principielt spørgsmål, der her bliver rejst, da det næppe er så mange arbejdspladser, vi taler om inden for det her felt.
Jeg vil også tillade mig at gå ud fra, at det altså er virksomheden selv, igen på grund af det produkt, som man sælger, der har valgt den ordning.
René Christensen (DF), 2011-03-16:
Jamen det kan jeg godt forstå at ministeren siger.
Men man må jo heller ikke køre lidt for stærkt, og virksomhederne kan heller ikke lave noget, der er sådan lidt ulovligt, fordi det er få arbejdspladser, det drejer sig om.
Og der var spørgsmålet til ministeren jo bare, om ministeren ikke føler, at det er uhensigtsmæssigt, at der er virksomheder, som kører på kanten af lovgivningen i forhold til lige adgang til arbejdsmarkedet og faktisk stiller nogle spørgsmål til nogle medarbejdere, som man ifølge lovgivningen ikke har ret til at stille, som jeg nævnte før, om bl.a. seksualitet og alder og nu også religion.
Der mener vi i Dansk Folkeparti altså, det er problematisk, at man kører på kanten af lovgivningen, og der mener vi, at virksomhederne, selv om det drejer sig om få arbejdspladser, jo må rette ind efter de regler, som der er på området.
Lykke Friis (V), 2011-03-16:
Jamen virksomhederne skal naturligvis overholde landets love.
Men at sige, at man kører på kanten af lovgivningen, er jo også et temmelig klart synspunkt, så jeg kan kun gentage, hvad jeg sagde før, nemlig at jeg naturligvis meget gerne kigger på det, og så skal jeg nok vende tilbage om det.
Karen J. Klint (S), 2011-03-16:
Tak for det.
For vi er jo ikke ret uenige om målene på integrationsområdet, men midlerne kan vi godt nogle gange få en lidt heftig drøftelse af.
Jeg vil så ikke indlede en heftig drøftelse om enkeltord, der er kommet ud af ministerens mund, men mere spørge til beskæftigelsesgradens påvirkning af integration.
Jeg er opmærksom på, at ministeren næppe kan alle tabeller udenad endnu, så ny, som ministerrollen er, så derfor vil jeg prøve at gøre mit spørgsmål lidt generelt og i retning af, om ministeren tror, det er nok, at vi ser på indvandrernes erhvervsfrekvens, eller om det ikke er bedre at se på gabet mellem danskeres og indvandrernes erhvervsfrekvens og sammenligne det for at se, hvor godt det går med integrationen.
Søren Pind (V), 2011-03-16:
Jeg undrer mig altid over det, hvis man skal til at lave statistiske data om midt i noget.
Hvad er interessen egentlig?
Cicero, tror jeg, var den første, der spurgte: Hvem tjener derpå?
Qui bono?
Og hvem gør det?
[Lydudfald].
Hvem tjener på, at man lige pludselig skulle ændre de statistiske beregninger?
Ja, det gør Arbejderbevægelsens Erhvervsråd og Socialdemokratiet, for nu har man pludselig, vups, fundet ud af, at det, der er interessant, er forskellen i erhvervsfrekvens mellem – hvad skal vi kalde det? – nydanskere og gammeldanskere.
Jo jo, men hvis man beregner ud fra den arbejdsmetode, så ville integrationen i Spanien være en stor succes, skønt de har en kolossalt høj arbejdsløshed i forhold til den danske.
Sagen er den, at ja, der er forskel på gammeldanskeres og nydanskeres integration på arbejdsmarkedet.
Det er der, det har der været i alle de år, vi kan huske.
Men regeringen har indsnævret den forskel ved siden 2001 at føre en aktiv integrationspolitik, der har gjort det gab mindre og mindre og mindre.
Derfor er regeringens integrationspolitik en kolossal succes på det her felt, og det synes jeg må være det afgørende.
Jeg forstår godt hensigten, men jeg bliver forstemt derved.
Karen J. Klint (S), 2011-03-16:
Jamen det var jo sådan set slet ikke det, jeg spurgte om.
Jeg kom slet ikke med nogen kritik.
Det kunne jo godt være, at vi havde seriøse hensigter med at sammenligne æbler med æbler og pærer med pærer frem for at sammenligne æbler med pærer.
Så jeg var slet ikke inde i sådan en statistisk udredning.
Men det er jo interessant, for ministeren har åbenbart læst den samme statistik, som jeg også kiggede på i går, og det er jo ikke for at sige, at den statistik er bedre end andre.
Men hvis vi skal prale, er det vel reelt at bruge den mest neutrale praleværdi, og det er at sammenligne erhvervsfrekvensen for borgergrupperne på samme præmisser.
Eller er ministeren grundlæggende uenig i, at man skal sammenligne æbler med æbler og pærer med pærer?
Søren Pind (V), 2011-03-16:
Det er det, der får mig til at sige ærligt – og så må fru Karen Klint undskylde polemikken, når hun nu er startet så venligt – at for tiden ser jeg altså Arbejderbevægelsens Erhvervsråd som en kampfilial af Socialdemokratiet, der sprøjter rapporter ud, som prøver på at skabe ubelejlige pointer for regeringen, når nu sandheden med hensyn til arbejdsmarkedsintegrationen er den, at vi i Danmark har en kolossal europæisk succes, og at vi siden 2001 har fået 45.000 flere indvandrere fra ikkevestlige lande i beskæftigelse.
Kan man gøre mere?
Man kan altid gøre mere.
Karen J. Klint (S), 2011-03-16:
Jeg får igen et svar på noget, jeg ikke spørger om, og en retfærdiggørelse af ting, jeg heller ikke har sagt var uretfærdige.
Men det er jo interessant, når ministeren nu siger, at vi skal sammenligne lande med lande: Hvorfor så ikke sammenligne borgergrupper med borgergrupper?
Og jeg er slet ikke ude på at svine ministeren eller regeringen til.
Jeg er faktisk ude på at spørge, om det ikke var noget, Folketinget kunne samarbejde bedre om – at vi måler de ting, som er mest sammenlignelige at måle på?
Det kan ministeren jo så bare svare ja eller nej til frem for at svine mit parti til.
Søren Pind (V), 2011-03-16:
Jeg har opdaget, at i mit erhverv skal man ikke sådan gå og svine nogen til.
Det svarer sig ikke rigtig, og det skaber også en unødig og kolossal ballade.
Jeg takker for fru Karen Klints neddæmpede stil på det her.
Astrid Krag (SF), 2011-03-16:
Tak for det.
Også herfra skal der lyde et velkommen i den varme stol til den nye minister.
Jeg vil spørge om noget helt andet, nemlig indfødsretsområdet.
Der har været mange skriverier om det, og det er jo bl.a. derfor, ministeren sidder, hvor han sidder.
Men det, jeg vil tage fat i, er en serie artikler i sidste uge i dagbladet Politiken, der handler om det her forhold, at man i en aftale indgået mellem regeringspartierne og Dansk Folkeparti i 2005, udmøntet i cirkulæreskrivelsen af 2006, fastslår, at lidelsen posttraumatisk stress-syndrom, forkortet PTSD, ikke kan give anledning til dispensation fra de krav, der bliver stillet i forbindelse med meddelelse af indfødsret.
Vi skylder måske at sige, hvis der er nogle, der lytter med, og som ikke lige har det inde under huden, at PTSD jo er en lidelse, som kan give problemer med hukommelse, med koncentration, den kan give angst og søvnbesvær, og lidelsen er i nogle tilfælde så grel, at den kan karakteriseres som et handicap.
FN’s handicapkonvention trådte i kraft her i Danmark i 2009, og derfor står vi jo nu med et dilemma, et problem, måske et potentielt konventionsbrud.
I Politiken kan man læse, at både Institut for Menneskerettigheder og jurister på Aarhus Universitet og på Københavns Universitet råber vagt i gevær, fordi vi her står over for et potentielt nyt konventionsbrud fra Danmarks side.
Jeg kan så også se i avisen, at regeringens parlamentariske grundlag er lodret uenige om, hvad der skal gøres ved det.
Dansk Folkeparti siger: Det er bare ærgerligt, vi skal ikke rykke en tøddel på dispensationsmulighederne af den grund.
Liberal Alliance siger, at der selvfølgelig må handling til.
Søren Pind (V), 2011-03-16:
Det er ministeriets opfattelse, at Danmark overholder sine internationale forpligtelser i den her sammenhæng.
Som bekendt – og ikke mindst i lyset af den seneste diskussion er det vel gået op for de fleste – henhører meddelelse af indfødsret under Folketinget i henhold til grundlovens § 44.
Jeg har godt set, at der er politiske partier, der vil gøre op med selveste grundloven på det her felt
– det kan overraske – men ikke desto mindre er det sådan, det forholder sig.
Sagen er den, at for nærværende er det sådan, at sager om mennesker, der lider af PTSD, altså posttraumatisk stress-syndrom – der er mange svære ord i de her debatter – i samspil med anden svær sygdom, vil blive forelagt Folketingets indfødsretsudvalg med henblik på en eventuel dispensation.
Det er vigtigt at gøre sig klart, at bestemmelserne i handicapkonventionen ikke betyder, at der er et retskrav på statsborgerskab, men alene, at der skal være mulighed for at opnå det på lige fod med andre.
Det udelukker så ikke, at der kan stilles visse krav.
Bestemmelserne i handicapkonventionen giver anledning til overvejelser om, hvorvidt retningslinjerne for opnåelse af indfødsret bør ændres, når man til den tid skal indgå en ny politisk aftale om det.
De overvejelser er ikke afsluttet endnu, og de overvejelser gennemføres som sædvanlig med aftaleparterne bag indfødsretsaftalen, og de partier er som bekendt regeringspartierne og Dansk Folkeparti.
Det er, hvad jeg kan oplyse om det spørgsmål, spørgeren har rejst.
Lykke Friis (V), 2011-03-16:
Jamen det er jo her, vi har den altafgørende skillelinje i debatten om ligestilling, hvor regeringen indtager det synspunkt, at det, det gælder om med ligestilling, netop er at skabe lige muligheder og fjerne barriererne.
Og det har vi jo også gjort, når det handler om barsel generelt: Vi har nærmest den mest fleksible barselorlov overhovedet i verden.
Og det er jo så op til den enkelte familie at organisere sig.
Der ønsker vi ikke for at opnå en eller anden procentmæssig ligestilling at gribe ind over for det, det er op til den enkelte familie, ligesom jeg heller aldrig nogen sinde, når det handler om antallet af kvinder i bestyrelser eller for den sags skyld antallet af kvindelige professorer på universiteterne, vil definere ligestilling ud fra en bestemt procentsats.
Det afgørende er, at der er lige muligheder, og der, hvor der så ikke er lige muligheder, skal vi naturligvis forsøge at få de barrierer fjernet.
Men som altoverskyggende hovedregel er der altså tale om uformelle barrierer, og uformelle barrierer i forbindelse med normer og traditioner mener jeg altså ikke at man kan klare ved hjælp af lovgivning.
Per Dalgaard (DF), 2011-03-16:
Tak for det.
Ethvert moderne samfund har brug for energi hele tiden og helst den billigst mulige energi, og i forbindelse med 2050-planen og planen om, at op til 50 pct. af elproduktionen skal komme fra vindmøller, vil vi, som jeg ser det, være pisket til at have et backupsystem kørende hele tiden, så jeg vil spørge ministeren, om hun så ikke er bekymret for, at elprisen egentlig ikke vil falde, hvilket den tidligere spørger også var inde på, men tværtimod vil blive endnu højere for den almindelige borger og for virksomhederne.
Lars Barfoed (KF), 2011-03-16:
Tak for oplæsningen af min presseudtalelse.
Det er altid godt at få ens synspunkter bekendtgjort endnu en gang, så tak for det.
Så vil jeg sige, at jeg har svært ved at se andet, end at der i forbindelse med fixerum vil foregå en ulovlig aktivitet.
Der vil jo være tale om – kunne man forestille sig i hvert fald – at nogle var i besiddelse af stoffer i en vis mængde.
Der er også nogle, der har handlet de stoffer, som til sidst indtages i fixerummene, så man kan jo ikke komme uden om, at der er en ulovlig aktivitet knyttet til, at det ender med, at der er nogle, hvis der er sådan et fixerum, som kommer ind i det og indtager deres stoffer.
Nu er det i øvrigt sådan, at der mig bekendt er en fogedretskendelse om, at man ikke må etablere de pågældende rum.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2011-03-16:
Jeg tror ikke, at vi er uenige om, at det ikke er hensigtsmæssigt, at man opretter private fixerum.
Det, som spørgsmålet derfor også går på, er, om ministeren generelt mener, at fixerum er problematiske.
Det er min holdning og Socialdemokratiets holdning, at fixerum kan være med til at redde liv, indtil den dag brugeren er klar til behandling, og måske endda kan være med til at motivere til behandling, ved at der er sundhedspersonale til stede.
Det, jeg helt konkret spørger ministeren om, er: Er ministeren enig i, at principielt er det sådan, at det ikke er ulovligt i Danmark at indtage stoffer – at selve handlingen at indtage stoffer ikke er ulovlig?
Det, der er ulovligt, er at besidde stoffer over en vis mængde, og er man stofafhængig og lever på gaden, som de her mennesker, der benytter sig af et fixerum, gør, så er det jo typisk sådan, at politiet alene ville give de her mennesker en advarsel eller en meget, meget lille bøde for at besidde stoffer til eget brug.
Er ministeren enig med mig i, at det er sådan, lovgivningen er, og at det derfor også er en mærkelig udtalelse at komme med, at fixerum mere generelt er problematiske og fastholder folk i misbrug?
Det er der vel ikke nogen egentlig argumentation for at sige.