Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2006-12-14:
Det er et formål, som i hvert fald er meget, meget svært at være uenig i.
Til gengæld kan man også sige, at det er et åbent spørgsmål, i hvor stort et omfang fonden vil sikre et reelt løft for det forebyggende arbejdsmiljøarbejde.
Fonden er en del af velfærdsforliget og et forsøg på at legitimere, at man har hævet efterløns- og pensionsalderen.
Men med en årlig udbetaling på 350 mio. kr. fra fonden, dog kun 200 mio. kr. i 2007, modsvarer den slet ikke de alvorlige skader på det forebyggende arbejde, som regeringen og Dansk Folkeparti i et uskønt samarbejde med De Radikale har forårsaget.
Dertil kommer det faktum, at knap halvdelen af fondens midler ikke går til egentlig forebyggende arbejde, men til genoptræning og rehabilitering samt initiativer vedrørende rygning, alkohol og fedme.
Det er ikke, fordi der er noget galt i det, men det illustrerer blot, at selve det, der hedder forebyggelse af nedslidning, ikke har så stor en stjerne alligevel på trods af denne fond.
Med afmonteringen af Bedriftssundhedstjenesten i stedet for den planlagte udvidelse af tilslutningspligten til hele arbejdsmarkedet, som egentlig var vedtaget under den foregående regering, sparer arbejdsgiverne ca. 1 mia. kr. på det forebyggende arbejdsmiljøarbejde.
Efter screeningerne i 2005 viste det sig, at omfanget af det, der hedder påbudt rådgivning, kun udgjorde 14 pct. af det, regeringen forlods havde forventet.
Når man ved behandlingen af det næste lovforslag vil konstatere, at Arbejdstilsynet nu skal have øget adgang til at give rådgivningspåbud, er det selvfølgelig udtryk for, at det lave tal mildt sagt ikke kan ses som udtryk for et fantastisk arbejdsmiljø, men snarere er udtryk for problemer i hele screeningssystemet.
Halvdelen af virksomhederne meldte sig ud af BST straks efter screeningerne i 2005.
Bortset fra i København er der i kommunernes budgetter for 2007 ikke afsat midler til arbejdsmiljørådgivere eller BST.
Disse facts mere end indikerer, at der er sket en forringelse af det forebyggende arbejdsmiljøarbejde.
Andre tal indikerer, at behovet samtidig er voksende.
Bevægeapparatlidelser, altså ondt i ryggen, ondt i skuldrene, ondt i benene, ondt i knæene er de oftest anmeldte arbejdsbetingede lidelser.
Tallet er fra 2003 til 2005 steget fra 5.500 årligt til mere end 7.000 årligt, en stigning på lige knap en tredjedel.
Endnu mere bekymrende er stigningen i anvendelserne af arbejdsbetingede psykiske lidelser, og her taler vi jo bl.a. om konsekvenserne af stress.
Her er anmeldelserne steget fra 870 i 2000 til 2.300 i 2005, altså knap en tredobling.
Psykiske lidelser er blevet den næststørste hoveddiagnose blandt de 20, Arbejdstilsynets opgørelse opererer med.
Det skal i øvrigt understreges, at problemet er større, end tallene giver udtryk for, idet det er almindeligt anerkendt, at der sker en betydelig underregistrering af arbejdsbetingede lidelser.
Vi ved det jo også godt.
Vi ved godt, at nedslidningen er voksende.
Vi ved godt, at der er for få mennesker, der arbejder for meget i for mange timer.
I den forbindelse kan en fond måske være et lille plaster på såret, men den får ikke reelt taget fat der, hvor det handler om at få mennesker, der er i arbejde, til at arbejde mindre og arbejdsløse til at komme ind på arbejdsmarkedet.
Enhedslisten vil selvfølgelig stemme for lovforslaget om Forebyggelsesfonden, men vi må altså desværre konstatere, at lovforslaget er et meget lille plaster, der kun dækker en flig af det store sår.