Hans Vestager (RV), 2012-05-31:
Det er jo ikke meget ordfører, jeg sådan er, for jeg er vikar for fru Liv Holm Andersen.
Men jeg skal da indledningsvis sige, at fra den tid jeg var i kommunalbestyrelsen i Ølgod, var det her et emne, som vi fulgte med stor interesse.
Ølgod Kommune hørte i sin tid sammen med 38 andre kommuner, og hver gang vi var til årsmøde i Kommunernes Landsforening, gjorde vi, hvad vi kunne for at få lavet om på udligningsordningen.
Og sandsynligvis ville vi alle sammen have været glade i Ølgod Kommune – om den fortsat havde eksisteret, og om vi fortsat havde fået penge – for dengang var der Venstremænd og socialdemokrater, men der var lokalpolitisk flertal, og vi var alle sammen enige om, at bare vi fik nogle flere penge, så ville det komme til at gå bedre.
Og jeg må sige, at da det kom frem, at Varde Kommune skulle til at betale, så var der et pænt billede af både borgmesteren og kommunaldirektøren foran det gamle rådhus, og de beklagede sig, men de sagde, at de ikke helt vidste, om skatten ville stige.
Så gjorde vi årsregnskabet op, og det viste sig, at der nu her pr. 31. januar var 82 mio. kr. i kassen til de 50.000 indbyggere i Varde Kommune.
Men jeg må hellere gå i gang med at læse.
Jeg skal hilse fra vores kommunalordfører, fru Liv Holm Andersen, og sige, at hun beklager, at hun ikke kan være til stede her i salen i dag.
Men nu skal jeg læse ordførertalen højt.
I dag behandler vi lovforslag nr. L 191, som handler om kommunal udligning og derfor har et indhold, som partierne bag en aftale om ændringer i udligningssystemet står bag.
Kort fortalt indeholder lovforslaget justeringer af særlige kriterier for kommunernes socioøkonomiske udgiftsbehov, justeringer, der bevirker, at vi får et udligningssystem, der rammer kommunernes faktuelle udgiftsbehov bedre.
Eksempelvis udløser børn, der flytter meget, flere kroner, mens au pair-piger, ikke længere gør det.
Hvorfor så det?
Fordi børn, der flytter meget, har vist sig at være et bedre mål for socialt udsathed.
Dette er – indrømmet – det mest visuelle eksempel, men pointen er, at ændringerne af de socioøkonomiske kriterier med justeringerne samlet set rammer med større præcision.
Derfor er ændringerne hverken tilfældige eller urimelige i objektiv forstand, sådan som nogle partier både under og efter forhandlingerne har påstået.
Det er da også den tidligere regerings finansieringsudvalg, der blev nedsat i 2009, som har lavet det store stykke regnearbejde bag ændringerne.
Og Finansieringsudvalget er netop nedsat for løbende at følge op på og ændre kriterierne til det bedre, hvis dette skulle vise sig nødvendigt.
Og det har vist sig nødvendigt.
Der har været en lang række eksempler på en sådan endda meget saglig kritik hos kommunerne, så faktisk virker det på flere måder mærkeligt, hvis ikke man ønsker at lytte til det finansieringsudvalg, man selv har nedsat til at løse en opgave, som man dybest set selv har fundet på.
Som De Radikale ser det, er det vigtigt netop at understrege, at vi nu ikke får et perfekt udligningssystem – og fremtidige rettelser er nok også nødvendige – men et system, der trods alt rammer mere præcist i forhold til det socioøkonomiske udgiftsbehov.
Som noget nyt foreslås der en ny social tilskudspulje til kommuner, hvor der i visse dele af kommunen er overrepræsentation af borgere med sociale problemer, og således kan man sige, at justeringen både overordnet set og i tillægsværkerne har en social profil, og det er De Radikale også meget glade for.
Således kan Det Radikale Venstre med glæde støtte lovforslaget.
Så vidt fru Liv Holm Andersen.