runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Claus Hjort Frederiksen (V), 2011-01-19:
Der er jo en afgrundsdyb forskel på den politik, vi to fører.
Vi siger: Vi vil udfase efterlønnen.
Folk under 45 år vil ikke kunne få efterløn i fremtiden.
Det er en fair måde at lægge det frem på.
Vælgerne kan bestemme.
De kan smide regeringen ud, hvis de synes, at det er forkert.
Hr. Morten Bødskov går til valg på, at han vil gennemføre for 15 mia. kr. arbejdsmarkedsreformer.
Nej, det skal vi få at vide efter valget.
Ved et kaffemøde med Harald Børsting vil der dukke et eller andet op.
Synes hr. Morten Bødskov, at det er en bedre måde at føre politik på, end at man før et valg siger, hvad man vil, også når det er nogle ubehagelige ting?
Det kan man gøre, i stedet for som hr. Morten Bødskov at love, at der skal ske noget for 15 mia. kr. – det svarer i øvrigt stort set til at afskaffe efterlønnen.
Men så vil hr. Morten Bødskov ikke fortælle det før et valg.
Altså, der er et valg mellem, om man skal sige før et valg, hvad man vil gøre efter et valg, eller om man skal vælge den gamle Poul Nyrup Rasmussen-metode, hvor man ikke lige vil fortælle, hvad man har planer om efter et valg.
Man vil komme med en stor plan til 15 mia. kr. Der tror jeg, at jeg med oprejst pande kan møde vælgerne og sige, at det er det valg, der er at træffe.
Morten Bødskov (S), 2011-01-19:
Spørgsmålet er jo relevant, når man besidder et så fint embede som finansminister og har hovedansvaret for indretningen af dansk økonomi og ikke mindst giver meget stærke løfter om, at folk trygt kan regne med rammerne for deres tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet, deres efterløn, deres folkepension, grundlaget for, i hvilket omfang de skal spare op, hvis de har muligheder for det, til en privat pensionsordning.
Ja, så er spørgsmålet jo meget, meget relevant.
Har vi en finansminister, man kan stole på, når finansministeren kommer med så klare garantier for, at man ikke rokker ved det grundlag?
Jeg tror, at ganske mange helt almindelige danskere stiller sig det spørgsmål i de her dage.
Finansministeren må godt blive siddende, for jeg har 1 minut og 20 sekunder tilbage.
Det er måske svært at holde ud at høre på, hvad jeg siger, men man må dog alligevel respektere tiden, fik jeg at vide før.
Det, regeringen rokker ved nu, er jo helt grundlæggende.
Det er folks muligheder for at trække sig tilbage.
Det er jo det, der er helt grundlæggende, og som regeringen rokker ved nu.
Derfor er spørgsmålet jo selvfølgelig også til regeringen.
Men spørgsmålet er helt konkret til finansministeren.
En ting er efterlønnen.
Det, regeringen øjensynligt også er klar til, kan det blive bekræftet i dag, altså at man også vil ændre rammerne for fremtidens folkepension?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2011-01-19:
Ja, det mener jeg helt klart, for det, der er afgørende, er, at vi før et valg siger, hvad vi vil gøre efter et valg.
Eller at vi, hvis vi vedtager noget før et valg, gør sådan, at ikrafttræden først bliver efter et valg, sådan at vælgerne har mulighed for at lave beslutningen om.
Det mener jeg er essensen i politik, altså at man før et valg, og når man står i stemmeboksen, med sandsynlighed skal kunne sige: Det der vil ske i den efterfølgende periode.
Derfor har vi meldt så klart ud om efterlønnen, for ingen skal være i tvivl om, at det er det valg, vi har truffet i valget mellem at skulle spare de næste mange, mange år – frem til 2060 – på grund af de ændringer, der sker i samfundet.
Så vil vi hellere skaffe os et økonomisk råderum med efterlønsreformen, så vi kan opretholde kernevelfærden, i stedet for at gøre som hr. Morten Bødskovs parti, der jo f.eks. nu ikke vil regulere overførselsindkomstmodtagerne på samme måde, som man hidtil har gjort, når man sætter arbejdstiden op.
Så skal de lige pludselig unddrages, når de er kontanthjælpsmodtagere.
Det er jo scenariet.
Det er jo bare en lille begyndelse på, hvad der sker, når man ikke træffer en beslutning om at skaffe sig et økonomisk råderum.
Så vil hr. Morten Bødskov jo år efter år skulle stå og forklare, at nu er overførselsmodtagere jo gået glip af den her regulering.
Morten Bødskov (S), 2011-01-19:
Jeg kan for mit vedkommende sige, at jeg er meget tilfreds med, at formanden har fundet en fair løsning.
Så det er udmærket.
Spørgsmål 2 – hvis det er det, jeg skal læse op – lyder som følger: Mener ministeren, at danskerne kan stole på ham, når han gentagne gange har forsikret, at han stod ved aftalen om efterlønnen, men nu bryder sine meget klare løfter?
Mener ministeren, at danskerne kan stole på ham, når han gentagne gange har forsikret, at han stod ved aftalen om efterlønnen, men nu bryder sine meget klare løfter?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2011-01-19:
Tingene flytter sig jo i virkelighedens verden, og det er jo det, man er nødt til at tage bestik af, når man er i regering.
Derfor tror jeg, at ganske mange mennesker godt er klar over, at tiderne har skiftet fra 2008, hvor vi kunne alting, hvor der var store demonstrationer på slotspladsen om, at der nu skulle ske noget på velfærdsområdet, og indtil i dag, hvor vi må konstatere, at vi har mistet 200.000 arbejdspladser i den private sektor, og at vi kæmper for at få bekæmpet arbejdsløsheden.
I modsætning til Socialdemokratiet, som tilsyneladende har fundet en mirakelkur, hvormed man med gældsætning kan løse alle landets problemer, så ingen opdager noget som helst, så tror jeg, at jeg må sige, at regeringen ser realiteterne i øjnene.
Når man skal ud af en krise, og det ved folk fra deres private økonomi derhjemme, at hvis den ikke hænger sammen, er man jo nødt til at træffe nogle dispositioner, og der har vi truffet det valg, at frem for at bruge penge på at trække raske mennesker ud af arbejdsmarkedet vil vi hellere bruge dem på at hjælpe de nedslidte, som naturligvis ikke skal arbejde, men samtidig skaffe os et økonomisk råderum, der gør, at vi ikke skal ud at skære ned på kernevelfærden.
Morten Bødskov (S), 2011-01-19:
De to ting hænger jo ikke sammen.
Derfor tror jeg, at der er ganske mange mennesker, der har meget, meget svært ved at forstå, hvad det er, finansministeren siger.
Man har vedtaget en finanslov og sagt til befolkningen, at regningen for krisen var betalt nu.
Nu var regningen samlet op, der var ingen grund til at lade den ligge, nu var regningen for krisen betalt.
Tror finansministeren ikke, at der er rigtig mange efterlønsmodtagere, som har lyttet til det, og som undrer sig over, at man nu er klar til at bryde et forlig, som er bredt funderet, som er historisk vigtigt, og som mange efterlønsmodtagere har indrettet og vil indrette sig efter, det gælder ikke mindst deres private pensionsopsparinger?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2011-01-19:
Nu har vi jo mange gange, vil jeg sige til hr. Morten Bødskov, diskuteret økonomi og udfordringer, og jeg er godt klar over, at Socialdemokratiet jo ikke rigtig har registreret, at der har været den største krise siden anden verdenskrig i europæiske økonomier og i verdensøkonomien, og at den har slået mange lande ud af kurs.
Og det valg, regeringen har truffet, er at udfase efterlønnen.
Når hr. Morten Bødskov spørger om, hvordan jeg har det med det, så vil jeg sige, at jeg har det godt med det, for
jeg har hele tiden været præget af den filosofi, at når man træffer den slags beslutninger, skal man sige før et valg, hvad man vil gøre efter valget.
Og det har vi jo bl.a. lært af den frygtelige historie med Poul Nyrup Rasmussen, som garanterede efterlønnen og garanterede efterlønnen, men som løb fra det efter valget, og den situation vil regeringen ikke komme i.
Morten Bødskov (S), 2011-01-19:
Det prøver vi på.
Nu skal man jo passe på med at tage meget store ord i munden, og særlig når man står i Folketingssalen, men det er vel svært andet end at tro det, hvis man nu var efterlønsmodtager – man var i slutningen af 40'erne eller i midten af 50'erne – og så her i januar måned i Politiken læste landets finansminister sige: For min del har vi et efterlønsforlig fra 2006, og det står vi ved.
Det er vel svært for efterlønsmodtageren eller folkepensionisten eller den kommende folkepensionist andet end at betragte det som: O.k., nu kan jeg trygt regne med, at jeg kan få min efterløn på de vilkår, som man har vedtaget i det her forlig i Folketinget.
Jeg kan tage min efterløn.
Lige nu har jeg slidt og slæbt i 30-40 år på arbejdsmarkedet, og jeg mener, det er rimeligt, at jeg kan gå på efterløn.
Jeg kan regne med, hvornår jeg kan få folkepension.
Det er vel svært ikke at få det indtryk, når man står og læser det her, at det er et løfte, at det er en garanti fra regeringen.
Man har et forlig, og det rører vi ikke ved.
Fortryder finansministeren, at man så kategorisk har sagt, at man står bag forliget, og at man ikke rokker ved det?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2011-01-19:
Jeg må sige til hr. Morten Bødskov, at regeringen har meddelt, at vi fremlægger de her forslag.
Det gør vi jo for forligskredsen.
Der vil man kunne se, at i vores model vil en udfasning af efterlønnen løse en stor del af den udfordring, men forligskredsen vil jo naturligvis få forelagt regeringens forslag, og så må vi drøfte det derfra.
Så konklusionen om, at vi har opsagt et forlig, er forkert.
Vi vil fremlægge de her forslag.
Hvis ikke de kan blive til noget, jamen så vil vi jo gå til valg på det og forelægge det efter næste folketingsvalg, for den her problemstilling går ikke væk.
Men jeg har det rigtig godt med, at vi siger før et valg, hvad vi vil gøre efter et valg.
Det er jo, for at vi ikke skal komme i samme situation, som hr. Morten Bødskovs parti var det tilbage i sin tid, hvor Poul Nyrup Rasmussen udstedte garanti på garanti for efter valget så at bryde løftet.
Den situation vil vi jo ikke komme i.
Morten Bødskov (S), 2011-01-19:
Jeg står her med en hel bunke citater fra bl.a. finansministeren, hvor finansministeren jo pure afviser, at der overhovedet kan blive tale om at rokke ved efterlønsforliget fra 2006.
Citatet kommer efter en lang klamamse om, hvad man kan finde på for det danske samfund og derunder nogle anklager fra CEPOS og andre, regeringspartneren, Det Konservative Folkeparti, om, at man skulle lave en reform af efterlønnen, og så siger finansministeren så tilbage i januar 2010: For min del har vi et efterlønsforlig fra 2006, og det står vi ved.
Det er under et år siden.
Der er spørgsmålet jo så bare meget, meget aktuelt.
Man har bundet sig op på som regering, at vi sammen i Folketinget har lavet en historisk bred aftale og en historisk vigtig aftale om noget så helt afgørende, nemlig folks muligheder for tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet, hvad enten det handler om efterløn, eller det handler om folkepension – noget helt særligt, som danner grundlaget for den danske model, vi har valgt, når det handler om tilbagetrækning, som jo er med til at sikre rammerne for eksempelvis også folks tilrettelæggelse af egen pensionsopsparing – og jeg kunne læse, tror jeg, 30-40 citater op, hvor man har garanteret efterlønsmodtagerne, man har garanteret folkepensionisterne, de fremtidige folkepensionister, at vi havde et forlig.
Der blev ikke rørt ved det.
Så kommer man så her nu, og pludselig skal der røres ved det hele, og jeg forstår, at det så er noget, der skal fremlægges, så vælgerne kan tage stilling til det og eventuelt kan stemme regeringen ud i et folketingsvalg.
Men er sandheden ikke den, at det jo er enormt langt fra de meget klare løfter, man har givet efterlønnerne, man har givet folkepensionisterne – de fremtidige folkepensionister – og er der sandhed i de rygter, der har været fremme om, at det handler om, at efterlønnen skal væk, men også om, at der bliver rokket ved grundlaget for kommende folkepensionisters muligheder for at gå på folkepension?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2011-01-19:
En gang imellem må man jo træffe nogle valg, der også er ubehagelige, valg, der kan løse nogle af de udfordringer, som det danske samfund står over for.
Nu, hvor vi har løst det med hensyn til EU-henstillingen og vi nu nedbringer vores underskud i 2013, og hvor vi med finansloven fik lagt rammerne fast for 2011, ja, så er tiden kommet til at kigge fremad.
Der kan vi jo se, at der på grund af demografien, på grund af svigtende indtægter fra Nordsøen, på grund af at vi skal gennemføre klimastrategier væk fra fossile brændstoffer, er nogle meget, meget store økonomiske udfordringer for det danske samfund, vi står over for.
Derfor vil beslutningen om at udfase efterlønnen give os et råderum, der gør, at vi ikke konstant skal diskutere nedskæringer i kernevelfærden, men at vi tværtimod kan sikre en fornuftig udvikling af det danske samfund.
Så hvis valget står mellem at betale raske mennesker for at trække sig ud af arbejdsmarkedet over for at skulle igennem mange års nedskæringer i den offentlige sektor, og hvis man vil gøre noget for nogen, så skal man finde pengene et sted, og så har vi altså truffet det valg at foreslå en udfasning af efterlønnen. Og jeg har det godt med den beslutning. Vi fremlægger i næste uge vores konkrete forslag.
Der vil danskerne kunne se, hvad forslaget indebærer, og så vil det jo være sådan, at det træder i kraft efter næste folketingsvalg, så vælgerne får mulighed for at lave det om.
Det er jo helt afgørende for regeringen, at vælgerne får en mulighed for at lave den beslutning om ved næste folketingsvalg, så jeg har det på mange måder rigtig godt med det.
Inger Støjberg (V), 2011-01-19:
Først vil jeg sige, at hvis nu fru Julie Rademacher er så interesseret i en god tone, så synes jeg faktisk, at fru Julie Rademacher skulle fortælle helt åbent og ærligt, at det der med at arbejde 12 minutter mere for det første er en hensigtserklæring, og at det for det andet er noget, man skal spørge LO om.
Man skal spørge Harald Børsting, om han vil være med til det.
Hvis ikke han vil være med til det, står man med håret i postkassen så at sige.
Den er ikke svaret på, hvordan man vil sikre varig velfærd til kommende generationer.
Så hvis man er så interesseret i at holde en god tone og være åben og ærlig, tror jeg, at det forudsætter, at man starter med sig selv, og at man åbent og ærligt fremlægger, hvad det er, man vil.
For den eneste vej, som Socialdemokratiet og Socialistisk Folkeparti har anvist indtil videre, er vejen lige ud til LO-huset.
Det er jo ikke en vej ud af den økonomiske krise eller en vej imod varig velfærd.
En sådan har man nemlig ikke villet lægge frem.
Leif Lahn Jensen (S), 2011-01-19:
Er det ministerens vurdering, at lønmodtagernes efteruddannelsesmuligheder bliver endnu vigtigere fremover, hvis efterlønnen afskaffes og pensionsalderen udskydes, da flere år på arbejdsmarkedet øger risikoen for kompetenceforældelse og i højere grad nødvendiggør, at mennesker i nedslidende arbejde opkvalificeres eller omskoles til andre brancher, når de kommer op i årene?
Inger Støjberg (V), 2011-01-19:
Som sagt er det jo ikke lagt fast endnu, f.eks. hvor lang tid en 22-årig skal arbejde.
Det kommer helt an på levetiden her i Danmark, og det ved hr. Leif Lahn Jensen jo så udmærket godt – må man da antage i hvert fald, hvis det vitterlig er velfærdsforliget, hr. Leif Lahn Jensen står med i hånden.
Men det er jo en fælles aftale, så der kan hr. Leif Lahn Jensens svar være lige så godt som mit, og det er jo sådan set positivt.
Men det er blot vigtigt at få slået fast, at hr. Leif Lahn Jensen kun er solidarisk med dem, der er medlem af en a-kasse, dem, der er medlem af en fagforening og ud over det har valgt at betale a-kasse-kontingent, for ellers er hr. Leif Lahn Jensen fuldstændig ligeglad, så må folk bare sejle deres egen sø.
Det er sandheden, det er jo sådan, verden er skruet sammen for hr. Leif Lahn Jensen.
Man er kun solidarisk med dem, der er venner, dem, der er med i a-kassen.
Leif Lahn Jensen (S), 2011-01-19:
Vi tør godt snakke pensionsalder i oppositionen, men hver eneste gang vi spørger en minister, vil man overhovedet ikke snakke pensionsalder.
Det er jo netop derfor, jeg tager det op.
Man kunne jo også se, at finansministeren – nej, det var endda statsministeren – overhovedet ikke ville snakke pensionsalder med fru Helle Thorning-Schmidt.
Kan ministeren bekræfte over for alle her, at hvis vi afskaffer efterlønnen – ikke vi, men hvis regeringen gør det – så vil det betyde, og jeg har det her fra velfærdsforliget, at en nyfødt skal arbejde, til vedkommende er 73½ år?
Det står her, kan ministeren bekræfte det?
Det er sådan set bare et ja eller et nej.
Inger Støjberg (V), 2011-01-19:
Nu er vi jo tilbage i det gamle spor, for nu kan man ligesom fornemme, at hr. Leif Lahn Jensen heller ikke rigtig har lyst til at diskutere folkepensionsalder længere, fordi det jo gik op for hr. Leif Lahn Jensen, at det var noget, hans eget parti bakkede op om i sin tid.
Men når hr. Leif Lahn Jensen sådan står her som den store solidariske forkæmper, kan man næsten sige, er det altså en sandhed med modifikationer, for det er jo sådan, at for at have retten til at gå på efterløn skal man være medlem af en a-kasse, og det er langtfra alle, der er medlem af en a-kasse.
Så hr. Leif Lahn Jensens solidaritet rækker jo – nu nævnede spørgeren selv den hårdtarbejdende havnearbejder – lige nøjagtig dertil, at man skal være medlem af en a-kasse.
Den tilbagetrækningsreform, som regeringen lægger på bordet her, inden der er gået alt for lang tid, vil jo være en tilbagetrækningsreform for alle og ikke kun for dem, der er medlem af en a-kasse, dem af det fine selskab, som hr. Leif Lahn Jensen jo ellers kun er solidarisk med.
Leif Lahn Jensen (S), 2011-01-19:
Vi har altid sagt, at vi selvfølgelig står inde for den aftale, der blev lavet i 2006, og vi har også sagt, at den ændrer vi ikke ved.
Men det er jo mere, end man kan sige om regeringen, for nu går regeringen ud og siger: Hov, nu vil vi lige pludselig ændre ved det, nu vil vi faktisk afskaffe efterlønnen.
Men det er så det, regeringen åbenbart ikke rigtig vil være ved nu, de vil ikke stå ved det, de hele tiden har sagt.
Jeg ved ikke, om ministeren har prøvet at arbejde hårdt, det har jeg engang på Århus Havn, og mange af dem, som jeg arbejdede sammen med, får virkelig brug for det her.
Så hvis regeringen virkelig vil afskaffe efterlønnen, bryde forliget og bryde alle de løfter, hvordan vil regeringen så sikre sig, at alle de her hårdtarbejdende folk i de job vil kunne klare det i så mange år i fremtiden, som velfærdsforliget netop siger – velfærdsforliget, som man jo er gået ind for og virkelig ønskede, hvilket man åbenbart ikke gør mere?
Inger Støjberg (V), 2011-01-19:
Det er sådan set en meget stor glæde for mig at høre hr. Leif Lahn Jensen i dag vedgå det velfærdsforlig, som hr. Leif Lahn Jensens eget parti jo var med til at indgå i 2006.
For lytter man ellers til formanden for hr. Leif Lahn Jensens parti, nemlig fru Helle Thorning-Schmidt, er det jo, som om fru Helle Thorning-Schmidt fuldstændig har glemt, at Socialdemokratiet var med til at indgå den her aftale.
Derfor er de folk i de aldersgrupper – som hr. Leif Lahn Jensen nu, synes man næsten at fornemme, med forfærdelse i stemmen fortæller om hvornår vil kunne trække sig tilbage på folkepension – jo en del af en aftale, som hr. Leif Lahn Jensens eget parti har været med til at indgå, og som fru Helle Thorning-Schmidt jo var i spidsen for der i 2006.
Leif Lahn Jensen (S), 2011-01-19:
Det kan jeg ikke forestille mig at regeringen gør.
I forhold til forliget og i forhold til det, vi hører regeringen er på vej med, kan der, hvis man afskaffer efterlønnen, ske det, at en tømrersvend i 50 år, til han er 72 år, skal kravle op og ned ad stiger og gå rundt på tage med tagplader i hånden, og en murersvend skal i 50 år, til han er 72 år, bære mange hundrede mursten og mange kilo cement om dagen og køre rundt på ujævnt terræn med en trillebør.
Og den 22-årige tømrersvend kan sige til sit lille, nyfødte barn, Oskar: Det kan godt være, du vil være tømrer ligesom far, men ved du hvad, lille Oskar, du skal kravle rundt på tage og på stiger, til du er 74½ år.
Inger Støjberg (V), 2011-01-19:
Regeringen har endnu ikke fremlagt et konkret udspil til en efterlønsreform, og jeg kan derfor heller ikke udtale mig om, hvordan en 22-årig vil være stillet i forhold til den.
Det, jeg kan sige, er, at det efter de gældende regler ikke er fastlagt, hvad folkepensionsalderen vil være for et ungt menneske, som i dag er 22 år.
Vi kan dog allerede nu se, at den gennemsnitlige levetid er steget så meget, siden vi indgik velfærdsaftalen, at den må forventes at stige til 68 år.
Om folkepensionsalderen så vil stige yderligere, ja, det afhænger jo af den gennemsnitlige levetid og af, hvorvidt den stiger i fremtiden.
Hvis den gennemsnitlige levetid stiger som forventet, vil folkepensionsalderen ifølge velfærdsaftalen, som jo er indgået af et bredt flertal i Folketinget, heriblandt også Socialdemokratiet, være 70 år i 2040.
Men som sagt er folkepensionsalderen for en 22-årig endnu ikke fastlagt.
Leif Lahn Jensen (S), 2011-01-19:
Tak for det.
Finder ministeren det realistisk og rimeligt, at en nyudlært tømrersvend på 22 år tidligst kan trække sig tilbage på folkepension som 72-årig, hvis regeringens forslag om at afskaffe efterlønnen vedtages?
Finder ministeren det realistisk og rimeligt, at en nyudlært tømrersvend på 22 år tidligst kan trække sig tilbage på folkepension som 72-årig, hvis regeringens forslag om at afskaffe efterlønnen vedtages?
Orla Hav (S), 2011-01-19:
Jeg tror ikke, der sidder onde mennesker ude i kommunerne.
Jeg tror faktisk, der sidder nogle folk, som rigtig gerne vil både lave en god kommune og lave en god service i forhold til de opgaver, de skal løse.
Men ikke desto mindre har vi jo kunnet se en konstant strøm af eksempler på sager, hvor kommuner har tilsidesat de socialfaglige hensyn og barnets tarv til fordel for den økonomiske virkelighed.
Jeg skal bare nævne Bornholms Kommune, som på et tidspunkt melder ud, at de skal spare 18,5 mio. kr., og det betyder, at børne- og skoleudvalget går ud og hjemtager en lang række børn, der er anbragt andre steder end på Bornholm.
Det er på den baggrund, at jeg spørger ministeren.
Jeg tror ikke, det er af ond vilje.
Jeg tror, det er, fordi der er et voldsomt pres på den økonomi, som kommunerne skal løse opgaverne i, gerne med en større faglighed og professionalisme, men pengene er bare ikke til det.
Inger Støjberg (V), 2011-01-19:
Udviklingen af kompetencer er vigtig for alle, og det er det hele arbejdslivet igennem.
Sådan er det i dag, og sådan vil det også være fremover.
Størstedelen af kompetenceudviklingen sker i dag ude på arbejdspladserne.
Det sker i dagligdagen, når jobfunktionerne og organisationen eller de teknologiske muligheder udvikler sig, og når vi skifter arbejde.
Det sker også gennem kurser og igennem mere formel efteruddannelse.
Tilsvarende kan den enkeltes lyst til at lære nyt og til at udvikle kompetencer også være mere begrænset, hvis man har besluttet sig for at gå på efterløn om kort tid.
Der er derfor al mulig grund til at forvente, at både virksomhederne og medarbejderne selv fremover vil have mere fokus på kompetenceudvikling, også højere op i alderen, end man har i dag.
Derfor er det selvsagt også et område, som vi skal være opmærksomme på, og som vi hele tiden skal følge tæt.
Det er jo i virkeligheden noget, vi skal være fælles om.
Leif Lahn Jensen (S), 2011-01-19:
Vi havde snakken før om tømrersvenden og murersvenden, som jo nok ikke kan arbejde på byggepladsen, til de er 72 år, og en kommende nyfødt søn til ham, jeg nævnte før, kan jo heller ikke arbejde, til han er 74½ år.
Hvis man ikke har et system, som kan gøre, at de kan trække sig tilbage lidt før, og heller ikke et system, hvor man har nogle gode seniorordninger, er der selvfølgelig kun en løsning, og det er at omkvalificere dem til et andet job.
Sådan er det jo, hvis de ikke kan kravle rundt på de her tage og gøre alt det, jeg talte om før, uden at jeg vil komme ind på et eller andet, som ministeren måske ikke helt kan følge mig i.
Dette kunne jo igen betå i at give murersvenden et stort kørekort, et krankort eller måske noget helt andet.
Nu har jeg så hørt, ministeren synes, at det her er meget spændende, og følger det nøje.
Men ser ministeren ikke et problem i de ting, jeg tager op?
Hvordan har ministeren egentlig tænkt sig at løse det her?
Den måde, man løser det her på, med at omkvalificere er jo ikke ved at skære ned på alle de muligheder, der er.
Det er jo ikke en løsningsmodel.