Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-05-18:
Så vil jeg om ikke bryde den gode stemning i hvert fald holde en tale, der er imod det pågældende lovforslag.
Jeg kan allerede nu sige, at Liberal Alliance stemmer nej, eftersom vi stemmer nej til enhver afgiftsforhøjelse.
Vi er ikke tilhængere af at indføre afgifter, der handler om at få folk til at træffe andre valg end dem, de selv har lyst til at træffe, og derfor synes vi, det er en dårlig idé at øge afgiften på tobak, røgtobak samt cider og frugtbaseret alkoholsodavand, som det her forslag går ud på.
Det skal så også ses i sammenhæng med, at vi allerede har hævet afgifter på is, chokolade og sukker, og at der også er fedtskatter på vej.
Så vi synes, man går i den forkerte retning.
Men som debatten også har afsløret her i dag, kan man risikere at gå meget mere i den forkerte retning.
Vi har jo hørt en opposition, som ikke har lyst til at stoppe ved denne kæmpe afgiftsbuket, som regeringen og Dansk Folkeparti allerede har kastet i hovedet på danskerne – man ønsker at gå videre med nye afgifter på cigaretter, sodavand, sukker, slik, mættet fedt og chokolade.
Der er simpelt hen ingen grænser for, hvad man ønsker at indføre afgifter på, og jeg synes, det er værd at bemærke for den danske befolkning, hvor mange nye afgifter det er, en eventuel S-SF-regering vil tilbyde danskerne.
Man har overhovedet ikke noget blik for, hvad det vil betyde i forhold til grænsehandelen, hvad det vil betyde i forhold til, at de nyeste tal fra maj måned, altså denne måned 2010, viser, at regnestykket i S-SF's planer slet ikke hænger sammen.
Der mangler i hundredvis af millioner af kroner for at finansiere alle de dejlige ting, som S og SF påstår at kunne finansiere.
Det bliver endnu værre, hvis man ser på det samfundsmæssige regnskab.
Den øgede grænsehandel vil betyde meget store tab for detailhandelen og vil klart øge risikoen for organiseret kriminalitet.
Det synes jeg er værd at bemærke – det sidste også i sammenhæng med de bandekonflikter, vi har set i de seneste år.
Der er man også nødt til at tage et ansvar.
Det hænger sammen med, at oppositionen desværre ikke præsenterer en samlet vækstpolitik, men mest af alt præsenterer gammeldags socialistisk betonpolitik, der handler om flere skatter, flere afgifter og et højere offentligt forbrug i stedet for at sørge for at få gang i væksten.
I virkeligheden synes jeg, at det, vi i dag har hørt fra både hr. Nick Hækkerup og hr. Jesper Petersen, er et udtryk for, at de klassiske arbejderpartier har forladt de danske arbejdere og i dag er præget af brede, venlige – jeg var lige ved at sige tandløse – middelklasseværdier.
Socialdemokratiet og SF er blevet middelklassepartier.
Det er jo det, vi ser med den her afgiftsbuket.
Det er det, vi ser, ved at man ikke ønsker at respektere, at der er nogle mennesker i det her land, der træffer andre valg end en selv, for det er faktisk primært de mennesker, man plejer at ville kæmpe for, som gerne vil drikke lidt mere sodavand, gerne vil drikke lidt mere øl, gerne vil ryge lidt mere, gerne vil se lidt mere tv og dyrke noget mindre motion.
Så lad dog dem om det.
Men vi så jo også den 1. maj i Politiken, at den socialdemokratiske skatteordfører, hr. Nick Hækkerup, i en kronik, hvor han talte om underklassens frygtsomhed, indrømmede for åben avisspalte, at S nu er et middelklasseparti – og så endda på 1. maj, arbejdernes internationale kampdag.
Større indrømmelse kunne man vel ikke få.