runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Nicolai Wammen (S), 2014-01-22:
Jeg vil gerne starte med at takke fru Marie Krarup for det stillede spørgsmål.
Jeg kan sige det meget klart: Regeringen vil naturligvis arbejde for at varetage Danmarks væsentlige sikkerhedsinteresser.
Endvidere kan jeg oplyse, at styrket vækst og beskæftigelse i Danmark er en af regeringens topprioriteter.
Det handler bl.a. om dansk eksport.
Det er i det lys naturligt, at Forsvarsministeriet også inden for sit område arbejder for at støtte dansk erhvervsliv.
Det gør vi bl.a. gennem Forsvarsministeriets open for business-strategi.
Når det er sagt, er forsvaret i sine anskaffelser underlagt udbudsreglerne, som overordnet set er en samlet betegnelse for EU's retlige regulering samt nationale regler og principper, der fastsætter, hvorledes ordregivende myndigheder skal agere ved køb af varer og tjenesteydelser.
Den EU-retlige regulering omfatter EU's forsvars- og sikkerhedsdirektiv og EU's udbudsdirektiv samt EUF-traktaten.
Fra nationalt plan gælder bl.a. tilbudsloven og håndhævelsesloven.
Regeringen støtter grundlæggende, at det er fornuftigt, at vi har nogle fælles spilleregler i EU, samtidig med at vi selvfølgelig arbejder for at fremme danske interesser.
Marie Krarup (DF), 2014-01-22:
Spørgsmålet lyder: Mener ministeren ikke, at danske sikkerhedsinteresser og danske arbejdspladser er vigtigere end EU's konkurrenceregler, og vil ministeren ikke sørge for, at dansk sikkerhed og danske arbejdspladser prioriteres højest på ministerens område?
Christine Antorini (S), 2014-01-22:
Det vil vi gerne kigge på i det videre arbejde med gymnasiet.
Erling Bonnesen (V), 2014-01-22:
Det er jo interessant, at også statsministeren var inde på at se på det samlet.
Det var også det, der var mit udgang, så det vil jeg vende tilbage til det under afslutningen.
Statsministeren brugte netop udtrykket, at det er et samlet landbrugserhverv, der er presset, og så er det klart, at man også er nødt til at se på det samlet i forbindelse med lovgivningen.
Men når man så diskuterer miljølovgivningen, er det klart, at man selvfølgelig skal se på det, og når man diskuterer andre ting, skal man selvfølgelig konkret se på dem.
Man kan jo ikke diskutere det hele på en gang.
Man er nødt til at have det perspektiv, som bringes i fokus her til sidst, at det så skal ende med på bundlinjen samlet at give erhvervsøkonomiske gevinster.
Det er sådan set det, der er det centrale i det.
Det er derfor, jeg også bragte det i spil, at vi har et lovforslag, der isoleret set giver nogle belastninger.
Hvad er det så ministeren i anden sammenhæng kunne have af overvejelser om at komme med af lettelser, sådan at vi netop får det her med, at det samlet er i balance, som ministeren selv har udtrykt det, og sådan at det jo passer med det, statsministeren har sagt, altså at det giver erhvervsøkonomiske gevinster?
Så det er sådan set ikke at blande det sammen.
Det er at se det samlet.
Marie Krarup (DF), 2014-01-22:
Danmark skal aktivt være med til at sætte en dagsorden, får jeg at vide, men er det at være aktivt med til at sætte en dagsorden bare at rette ind til højre og afskaffe modkøb med risiko for økonomisk skade for Danmark og national skade?
Det kan jeg ikke se.
Jeg synes ikke, at vi skal melde os ud af klubben, men jeg synes da, at vi skal være med i en klub, hvor reglerne er, så de også passer os.
Det skal vi da gøre en aktiv indsats for, og det må da være regeringens ansvar at forsøge at ændre klubbens regler, hvis man aktivt vil være med til at sætte en dagsorden, som ministeren siger.
Så der er en opgave for ministeren og erhvervsministeren.
Nicolai Wammen (S), 2014-01-22:
Der er bestemt en opgave i at sørge for, at man også på EU-plan, når det gælder forsvarsområdet, tænker grønt og tænker i små og mellemstore virksomheder.
Jeg må forstå de sidste bemærkninger her fra Dansk Folkepartis spørger derhen, at man bakker op om, at regeringen gør et stykke arbejde på det her område.
Og der er den gode nyhed, at det er vi i gang med.
Så tak, fordi jeg fik lejlighed til at fortælle det her i dag.
Henrik Sass Larsen (S), 2014-01-22:
Ja, og det sidste kan jeg bekræfte, for jeg kan ikke forestille mig, at ikke også realkreditinstitutter og banker vil tage et samfundsansvar oven på sådan en katastrofe.
Så derfor har jeg ikke fantasi til at forestille mig, at de vil afvise at give folk en ordentlig behandling.
Så er det ikke sådan, at jeg har en mistanke om, at der er nogen, der vil tjene penge på det, eller ikke under de folk, som det er gået ud over, en ordentlig behandling eller noget andet.
Jeg er bare nødt til at redegøre for, hvad loven er i øjeblikket, og hvad rammerne er, og det er ikke mig og den her regering, der har vedtaget loven, men den tidligere regering, og det skete så med tilslutning fra samtlige af Folketingets partier.
Og der står så nogle præmisser i loven, som siger, at vi skal følge det, der gælder i forhold til den øvrige forsikringsvirksomhed, og derfor er reglerne, som de er i dag.
Det skyldes ikke, at jeg på nogen som helst måde aktivt nægter, at folk får yderligere i forhold til det, der er.
Men det, jeg kan gøre, er, at jeg kan gå ind og hjælpe i forhold til, hvordan man værdifastsætter dele af løsøre og indbo og andet, hvor der har været en kritik om en uensartet behandling.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2014-01-22:
De mange mennesker, jeg har talt med ude i området, der har været udsat for stormflod, kommer i hvert fald ikke til at tjene på det her, tværtimod, også selv om de skulle få fuld dækning til genhusning, til genopbygning af deres hus, til indbo osv.
For der er en lang række ekstraomkostninger, som ikke bliver dækket, selv om de skulle få fuld dækning for det, jeg lige har nævnt her.
Så der er ingen, der tjener på det her.
Med hensyn til det med en lånemulighed er jeg meget glad for, at ministeren vil gå ind og undersøge det, for det er også noget, som giver stor usikkerhed.
Vil banker, vil realkreditinstitutter gå ind og give lån, når man så skal genopføre sit hus, ud over den erstatning, man nu kan få?
Men jeg forstår på ministeren, at det vil ministeren se nærmere på.
Henrik Sass Larsen (S), 2014-01-22:
Altså, jeg er nødt til at sige, at det selvfølgelig er en helt speciel begivenhed, at der er en naturkatastrofe af den her art; de siger, at det kun er en gang hvert tusinde år, det sker, så lad os håbe, at der i hvert fald går tusind år til, før vi oplever noget lignende, om nogen sinde.
Men intentionen med loven har jo været, at den skal ligne den øvrige forsikringslovgivning, og derfor kan man ikke gå ind nu her bagefter, efter at man har vedtaget loven og sige, at nu skal de have et højere beløb, medmindre man selvfølgelig vil indkalde til forhandling.
Og så skal man selvfølgelig finde ud af, hvordan man finansierer det, og finde nogle specielle ordninger i forhold til det.
Det, jeg kan love, er, at man kan få en ensartet og ordentlig vurdering af tingene rundtomkring, når man skal have opgjort værdien af de forskellige ordninger.
Det vil jeg meget, meget gerne være med til.
Så må jeg sige noget til spørgsmålet.
Nu har jeg ikke undersøgt det, og jeg har ikke været i kontakt med dem, men jeg kan ikke forestille mig, at der står realkreditinstitutter eller for den sags skyld banker og nægter folk muligheden for at få lov til at genopføre deres huse.
Jeg kan ikke forestille mig, at banker og realkreditinstitutter tænker sådan.
Men i givet fald, hvis der er eksempler på det, tager jeg meget gerne en snak med branchen om det, altså om de lige præcis i den her situation synes at det ville være en god idé at nægte folk det.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2014-01-22:
Altså, det vil jo være fint, hvis man kan finde ud af noget med hensyn til fremtiden på området, men når det gælder de borgere, der i dag er ramt, synes jeg også vi skal ind og se på det.
Men det skal vi ikke klare i dag; det må vi så klare med en direkte forhandling om, hvordan det skal løses.
Men noget andet er jo den usikkerhed, som folk er udsat for.
De skal jo have en sikkerhed for, om de kan få genopbygget deres hus, om de har råd til det, og om de, hvis de ikke har råd, så kan låne til det, hvis ikke de får fuld erstatning.
Og hvad med det indbo, de så mister; kan det generhverves, osv. osv.?
Og det er jo stadig væk en naturkatastrofe, vi taler om, og derfor er mit spørgsmål: Mener ministeren på den baggrund, at lovgivningen kan håndtere den virkelighed, som de her mennesker nu står i, med hensyn til at skabe en tryghed for fremtiden?
Tak for svaret – og også tak for den første del af svaret vedrørende bygningsreglementet, for det er et meget stort problem.
Altså, man laver en fejlagtig opgørelse, når man skal vurdere indbo og løsøre, så jeg er meget glad for, at der bliver taget fat i den problematik.
Jeg ved også, at ministeren har gjort og gør en stor indsats for situationen i forhold til genhusning, og derfor er det også vigtigt, at vi får klaret de andre ting på området.
For mange har jo mistet næsten alt – det er lige fra vaskemaskiner, køleskabe og komfurer til skabe og andet indbo osv. – og så er der jo en stor udfordring, når man skal generhverve, både i forhold til ned- og afskrivningen, men også i forhold til at man skal betale 10 pct. i selvrisiko.
Det er rigtig hårdt for mange familier i området, og det er derfor, jeg godt vil have, at ministeren, når det gælder den selvrisiko på 10 pct. af indboet og forskellen mellem generhvervelsesomkostningerne og forsikringssummen, som er en stor økonomisk byrde, går ind og svarer på, at det, når vi taler om en naturkatastrofe, så ikke skal pålægges de enkelte familier og man får en dækning, der gør, at man kan komme videre med sit liv.
For der er jo her ikke bare tale om, at det er en juledekoration, der er gået ild i; der er jo tale om en naturkatastrofe.
Henrik Sass Larsen (S), 2014-01-22:
Tak for spørgsmålet og for muligheden for at få en runde til om hele stormflodsproblematikken.
Jeg tænkte, at jeg lige indledningsvis vil tage fat, hvor vi slap sidste uge, nemlig på spørgsmålet om ordningens dækning i forhold til bygningsreglementet.
Altså, hvis bygningsreglementet f.eks. påbyder nogle mere sikre elkontakter, vil den ekstraomkostning, som er forbundet hermed, være en lovliggørelsesomkostning, som er dækket af ordningen.
Så vil jeg gå videre til spørgsmålet.
Jeg forstår udmærket godt de mange mennesker, som er omfattet af den her tragedie – hvad en stormflod jo faktisk er – og som står og skal have erstatning i forhold til indbo og løsøre.
Og jeg forstår deres frustration, ikke alene i forhold til hvad der er sket, men også i forhold til hvordan tingene bliver værdisat.
Må jeg ikke bare indledningsvis sige, at det, der er intentionen med loven, som jo er blevet vedtaget af alle Folketingets partier i sin tid, er, at den – om jeg så må sige – skal dække og ligne det, der er den øvrige lovgivning på forsikringsområdet.
Den skal altså dække en lignende situation, som var der opstået en brand, som var der sket eksempelvis et tyveri eller noget andet.
Og det er så det, man har prøvet at kalkere over.
Jeg vil også understrege, at ordningen bliver finansieret af alle, hvilket vil sige, at alle, der har en brandforsikring, betaler til det her.
Så det er også et spørgsmål om provenu – altså et spørgsmål om, hvor meget man kan opkræve hos den enkelte borger i forhold til det.
Og derfor er hele ideen med det, at når man kommer ud for den her katastrofe, bliver ens indbo, løsøre og andet vurderet ud fra de samme kriterier, som er gældende i den øvrige forsikringsordning.
Så det er det, der er intentionen med ordningen.
Og derfor vil jeg bede Stormrådet om i samarbejde med Forsikring & Pension at undersøge, hvordan det er, man laver de her opgørelsesmetoder, og se på, hvordan praksis har været – f.eks. om den har været ensartet over det hele – og eventuelt foretage de nødvendige tilpasninger.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2014-01-22:
Tak for det, formand.
Henrik Sass Larsen (S), 2014-01-22:
Der er jeg nødt til at sige, at de mennesker, de gode kollegaer her, da de på et tidspunkt lavede loven, jo lavede den med henblik på, at den skulle spejle den eksisterende lovgivning på området, og der har man lagt ind, at der også er en selvrisiko på 10 pct. Så det er en postgang for sent at bede mig om at løse det problem.
Så er det muligt, at man vil ændre det fremover, men så risikerer man jo at komme ind i de sædvanlige problemstillinger, der er med hensyn til det her forsikringsmarked.
Altså, det er i dag også sådan, at man, hvis nu en bolig bliver udsat for brand og man skal ind at opgøre alle værdierne i forhold til det, jo så ikke får alt til nypris igen; det er jo bygget ind i forsikringsprincippet – og ellers risikerer man faktisk også sjovt nok, at der er nogen, der vil komme til at tjene penge på det her, og det ville måske se lidt mærkeligt ud.
Så intentionen med lovgivningen har i sin tid været, at den skulle ligne det, der gælder på det øvrige forsikringsmarked.
Og der gælder der de her regler, og derfor kan jeg ikke lave dem om i forhold til, hvad lovgivningen har været i sin tid.
Hvis man fremover vil gøre det, kan vi jo være betænkelige ved, om folk så vil stå ekstra godt i sådan en situation, eksempelvis i forhold til en brand.
Og der er jo selvfølgelig også et finansieringsspørgsmål.
For det her kommer jo til at blive oven i præmierne, og så bliver det måske lidt halvpebret.
Dan Jørgensen (S), 2014-01-22:
Igen er det jo et ret teoretisk spørgsmål.
Alt andet lige kan man sagtens argumentere for, at hvis man tager 1 ha konventionelt landbrug og omlægger det til 1 ha økologisk, vil outputtet være mindre af det økologiske.
Men for det første bliver økologi hele tiden mere effektivt, og det er jo ikke sikkert, at det vil være sådan ud i al fremtid – det er der nu meget der tyder på at det formentlig vil være – og for det andet skal man også diskutere: Hvad er outputtet?
Er det væsentlige, hvor mange ton der bliver produceret, eller er det væsentlige, hvor mange penge vi tjener?
tror jeg der er nogle der siger en gang imellem.
Der tror jeg at man må sige, og det er min tilgang til det, at den ideelle sammensætning i Danmark jo er den, som forbrugere og erhverv og alle mulige andre gerne vil have og efterspørger, selvfølgelig, men jo styret af nogle politiske guidelines, nogle politiske linjer, nogle visioner, nogle idealer.
Der er det klart at jeg godt kunne ønske mig – hvilket jeg i øvrigt også tror at begge spørgere er enige i – at vi havde mere økologi, fordi det både miljømæssigt, sundhedsmæssigt og dyrevelfærdsmæssigt har en positiv effekt.
Og hvad angår bundlinjen: Jamen kan man få 25 kr. for 1 l økologisk mælk fra Danmark i Kina, som vi kan nu, så kan det da godt være, at det er bedre at sælge 1 l økologisk mælk, end det er at sælge 1 ½ l konventionel mælk, hvis landmanden tjener mere på det.
Anni Matthiesen (V), 2014-01-22:
Mener ministeren, at man kan øge den økologiske fødevareproduktion uden at reducere den samlede danske fødevareproduktion, og i givet fald hvordan?
Dan Jørgensen (S), 2014-01-22:
Jamen jeg har jo sådan set svaret på det med, om der var en øvre grænse, og om det gav mening at sætte tal på det, hvilket jeg ikke mente det gav.
Men hvis jeg skal komme spørgeren lidt i møde, kan jeg da godt allerede nu sige, inden vi har fået de der data ind, og inden vi har fået den der viden ind, at der i hvert fald er nogle ting, som står helt klart.
Og en af de ting er jo, at man kan se på, hvor stor en andel af det kød, der sælges i Danmark, der er økologisk, og den andel er jo meget, meget lille.
Den er på omkring 1 pct., når vi taler kød fra kvæg og grise, og endnu mindre for fjerkræ, hvorimod det for mejeriprodukter gælder, at vi er oppe på omkring en femtedel.
Det er da klart, at det er nærliggende, at det er et af de problemer, vi skal se på.
Det er et af de områder, hvor jeg godt kunne ønske mig en fremgang.
Præcis hvor stor den fremgang skal være og hvornår osv., er det måske lidt præmaturt at begynde at beskæftige sig med nu.
Anni Matthiesen (V), 2014-01-22:
Jeg har respekt for, at ministeren selvfølgelig skal have noget at træffe beslutning på baggrund af.
Jeg hører også her i dag, at ministeren siger, at der skal arbejdes hurtigt i den proces, der nu er sat i gang.
Nogle gange kunne jeg godt ønske mig, at man turde lufte sine ønsker her i Folketingssalen.
Det kunne jeg godt tænke mig at slutte af med.
Hvis ministeren selv skulle ønske, hvor mange af de danske fødevarer der skulle være økologiske fremadrettet, hvad kunne ministeren så ønske sig? Jeg tænker igen lidt på, om der er en øvre grænse for, hvor meget staten skal putte i de økologiske varer for at sikre økologien mest muligt.
Dan Jørgensen (S), 2014-01-22:
Først må jeg igen henholde mig til, at jeg jo vanskeligt kan sige noget om, hvilke behov der bliver, før jeg har den viden.
Derfor kan jeg også vanskeligt svare på, om der er behov for flere penge.
Det er ikke mit indtryk.
460 mio. kr. brugte vi sidste år.
Men må jeg ikke som en generel kommentar sige – for vi tre kommer sikkert til at stå her meget, tror jeg, og det glæder jeg mig til: Hvilken forhandling, der foregår internt i en regering mellem ministre, og hvad jeg kommer til finansministeren med osv., skal man nok ikke regne med at blive indviet i ret meget tidligere, end jeg selv indvier finansministeren i det.
Det er bare lige for en god ordens skyld.
Det er jeg sikker på at hr. Erling Bonnesen har fuld forståelse for.
Erling Bonnesen (V), 2014-01-22:
Jamen selvfølgelig har man respekt for det.
Tingene skal undersøges, inden man kan træffe en beslutning.
Men det er relevant at diskutere det også her i Folketingssalen, og problemstillingen er relevant lige her uden for vinduet.
Selvfølgelig skal det undersøges ordentligt først.
Det var den der principielle overvejelse, jeg lige ønskede afklaret.
Jeg er glad for, at ministeren svarer, at selvfølgelig skal vi ikke bare tørre det problem af på andre i branchen, på andre i erhvervet, altså ikkekonventionelle.
Så har vi fået den på plads, kan man sige.
Så indsnævrer det selvfølgelig muligheden for at løse det.
Og fuld respekt for, at der skal nogle analyser til.
Men hvordan har ministeren det i forhold til at skulle gå til finansministeren?
Det er ikke en opfordring, jeg sådan står med.
Det er bare et spørgsmål til afklaring, altså om det overhovedet er noget, der er indgået i ministerens overvejelser, eller om den allerede ligesom er sat på plads.
Så er det jo også ligesom klaret af rent regeringsmæssigt.
Hvad kan man sige til det?
Dan Jørgensen (S), 2014-01-22:
Jeg har i hvert fald mulighed for måske at kvalificere hr. Erling Bonnesens spørgsmål en lille smule.
For problemer er jo ikke bare altid problemer.
Det er rigtigt, at der f.eks. er nogle mælkeproducenter, der har problemer.
Men hvad skyldes det problem?
Det sker f.eks., at mælkekvoterne ophører.
Det er jo ikke et problem som sådan.
Det er sådan set en god ting.
Det har Danmark kæmpet rigtig meget for skulle ske, og det er rigtig godt for de konventionelle landmænd.
Og man må bare sige: Vi ønsker jo ikke at forbedre forholdene for økologerne ved at forværre forholdene for det konventionelle.
Det ville være en rimelig tåbelig strategi i et land, hvor vi jo også er stolte af vores gode konventionelle produktion.
Så derfor har vi altså iværksat den her proces – det er hurtigtarbejdende, for vi har travlt – hvor vi skal indhente viden om, hvad der kan gøres bedre.
Og så længe jeg ikke har fået de data, og så længe jeg ikke har fået den viden, så synes jeg, at det ville være ufint af mig at begynde at gætte på, hvad vi skal gøre.
Det tror jeg også hr. Erling Bonnesen har respekt for.
Anni Matthiesen (V), 2014-01-22:
Jeg kunne godt tænke mig her i mit andet spørgsmål, og det er måske også lidt med en værdipolitisk vinkel på spørgsmålet, at høre ministerens holdning til, at vi jo samtidig godt alle sammen ved, at der på verdensplan bliver flere og flere munde, der skal mættes.
Det vil altså sige, at vi vel også har en eller anden politisk forpligtelse til at indtænke, hvordan vi også sikrer – med alle de munde at mætte, som der er på verdensplan bliver flere og flere af – at der er flere fødevarer, og dermed jo egentlig lidt indtænker vækstdagsordenen.
Samtidig med at vi gerne med den ene hånd vil øge mængden af økologiske fødevarer, kan vi så også med den anden hånd sikre, at vi også reelt kan producere flere fødevarer?
Dan Jørgensen (S), 2014-01-22:
Det er meget komplicerede spørgsmål, spørgeren her er inde på, for det er rigtigt, at man selvfølgelig skal sikre, at der er mad til alle de munde, der skal mættes, men vi skal også sikre en balance mellem miljø og mennesker og økonomi på den her planet, og vi skal i særdeleshed sikre den balance her, hvor vi bor.
Det tror jeg også godt at spørgeren ved.
Men hvis der i spørgsmålet ligger, om vi kan producere mere, så har vi faktisk ret klart sagt, at vi da gerne vil producere mere i Danmark.
Hvis vi kan finde balancen, vil vi gerne producere mere; ja, vi ikke bare vil, vi tror faktisk godt, det kan lade sig gøre.
Der er flere ting, som spørgeren citerer mig for, som ikke er rigtige.
For det første tror jeg ikke, at jeg har brugt udtrykket sagtens.
Der er ikke noget her, der er nemt.
Det er ikke noget, vi sagtens kan gøre – specielt ikke hvis regeringen bliver modarbejdet af oppositionen.
Men hvis De spørger mig, om det er en realistisk vision, at miljø, dyrevelfærd, fødevaresikkerhed, kvalitet og innovation kan gå hånd i hånd med eksporthensynet, vil jeg sige, at det ikke bare er en realistisk vision, men hinandens forudsætninger.
Det, jeg mener vil være en urealistisk vision, og som vil være et brud med vores politik siden starten af 1970'erne, vil være at sige: Lad os droppe alt det der med hensynet til miljø, dyrevelfærd og fødevaresikkerhed og bare producere så meget som muligt så billigt som muligt.
Det er ikke den vej, vi ønsker at gå.
Anni Matthiesen (V), 2014-01-22:
Afslutningsvis kan man sige, at vi vel er enige om, at vi gerne vil skabe flere arbejdspladser, og at vi gerne vil skabe mere vækst.
Men jeg hører også ministeren her til sidst sige, at det kan vi sagtens skabe også uden nødvendigvis at øge fødevareproduktionen.
Dan Jørgensen (S), 2014-01-22:
Det er måske så alligevel ikke sådan.
Jeg troede egentlig, at vi var enige, men den måde, spørgeren stiller det op på her til sidst, er jeg ikke enig i.
For jeg mener ikke, at det enten skal være kvalitet og høj pris – og det er så åbenbart kun økologien – eller det, markedet efterspørger.
Jeg mener også, at for selv de almindelige konventionelle produkter er et vigtigt konkurrenceparameter for os fødevaresikkerhed, bæredygtighed, dyrevelfærd – de her ting.
For hvis det kun er pris, hvis det kun er så meget som muligt så billigt som muligt, så taber vi i længden.
Vi bliver nødt til også i det konventionelle spor at være ambitiøse.
Og jeg synes, det bedste eksempel på det jo altså er vores fødevaresikkerhed.
Fordi vi har den fødevaresikkerhed, som isoleret betragtet da godt kan være noget bøvl for den enkelte at skulle leve op til, sikres de her åbne markeder.
Det er et rigtig godt eksempel på, hvordan vi skal lægge vores strategi i fremtiden.
Marie Krarup (DF), 2014-01-22:
Det er jo rigtigt, at jeg ikke har hårde fakta, der kan bevise, at de flere og flere studenter, der bliver udklækket i dag, også er dummere, men der er så mange indicier, der peger på det, og det er jo derfor, at der er behov for, at det bliver undersøgt.
Det kan man altså ikke tale sig ud af ved at komme med en sød sang fra de varme lande om, at vi skal have flere fra ikkeboglige hjem til at tage andre uddannelser osv.
Det er da fint, men vi skal finde ud af, om vi har en studentereksamen, der er noget værd, eller om vi har en studentereksamen, der er faldet i kvalitet.
Så jeg vil bare opfordre undervisningsministeren til at sørge for det, sådan at vi netop har hårde fakta, når vi taler sammen næste gang.