Bjarne Corydon (S), 2012-12-18:
Tak, formand.
Og tak til ordførerne og Folketinget for en, synes jeg, interessant, men for så vidt også ganske forventelig debat om finansloven for 2013, hvor ordførerne jo heldigvis også har fundet anledning til ikke bare at drøfte finansloven for næste år, men også de bredere perspektiver i en alvorlig økonomisk situation.
I den sammenhæng skal der ikke være nogen som helst tvivl om, at 2012 rent økonomisk set har været et værre år, end vi havde håbet på.
Der er en voldsom statsgældskrise i de sydlige eurolande, som har lagt en stor dæmper på hele den internationale økonomi.
Og den usikkerhed, som præger den internationale økonomi, har også ramt Danmark, hvor både forbrugere og virksomheder er usikre på fremtiden og derfor er tilbageholdende med investeringer og forbrug.
Vi er stadig væk ikke i Danmark ude af den økonomiske krise, og vi må se i øjnene, at genopretningen kan blive langvarig og ujævn.
Regeringens økonomiske politik er tilrettelagt, så den tager højde for det grundvilkår.
Vi understøtter vækst og beskæftigelse under krisen, og samtidig fører vi en ansvarlig finanspolitik med en sund udvikling i de offentlige finanser inden for rammerne af EU-henstillingen.
I løbet af 2012 blev der også taget en række initiativer på EU-plan og i de sydeuropæiske EU-lande, og det har betydet mere ro på de finansielle markeder.
Det giver et vist håb om, at væksten og tilliden kan vende tilbage både til den europæiske og til den danske økonomi.
For langt de fleste vestlige lande forventes en moderat fremgang de næste par år, og fremgangen er dog særlig afhængig af den udvikling, der så sker i verdensøkonomien.
Den største risiko knytter sig til, hvordan de sydeuropæiske økonomier udvikler sig.
2012 har vist os, at der ikke skal meget til, før en ny uro blusser op og tilliden igen svækkes.
Vi forventer, at dansk økonomi forbedres i de kommende år.
Samlet set vurderes BNP at vokse med 1,2 pct. i 2013 og med 1,6 pct. i 2014.
Det er en behersket fremgang, men den er stærk nok til, at der kan komme en vending på arbejdsmarkedet.
Og vi kan jo trods tilbagegangen i år glæde os over, at ledigheden ikke er så høj, som vi har set i tidligere perioder med svage konjunkturer, og vi kan samtidig glæde os over, at vores langtidsledighed er lavere end i andre lande.
Som sagt er regeringens økonomiske politik tilrettelagt, så vi understøtter vækst og beskæftigelse under krisen, og samtidig fører vi en ansvarlig finanspolitik med en sund udvikling i de offentlige finanser inden for rammerne af EU-henstillingen.
Det bedste skjold mod international finansiel uro er jo en ansvarlig og troværdig finanspolitik.
Det styrker tilliden til dansk økonomi, så vi kan holde renterne nede til gavn for borgere og virksomheder.
Finansloven for 2013 indeholder en bred vifte af initiativer, der understøtter væksten, holder hånden under arbejdsmarkedet og giver mere velfærd.
Med energiaftalen blev der investeret markant i vedvarende energi.
Investeringsvinduet giver virksomheder en skattefordel, hvis de investerer i 2012 og 2013.
Og i økonomiaftalerne med kommunerne øges investeringerne i klimatilpasning med 2½ mia. kr. i 2013.
Vi har også sat gang i renoveringerne af den almene boligsektor, og de indgåede aftaler medfører samtidig en mere bæredygtig udvikling af det danske samfund.
Der investeres særlig i en bedre anvendelse af energiressourcerne og en grøn omstilling af energiproduktionen.
Det sker bl.a. ved investeringer i den kollektive trafik og den kommunale klimatilpasningsindsats.
Det er alt sammen aftaler, der er indgået i forlængelse af de vækstinitiativer, der blev sat i gang med finansloven for sidste år.
Med kickstarten ventes de offentlige investeringer at udgøre næsten 2½ pct. af BNP i 2012, og det er det højeste niveau, vi har haft siden starten af 1980'erne.
Også i 2013 og 2014 skønnes de offentlige investeringer at udgøre mere end 2 pct. af BNP, og de ligger derved stadig væk på et højt niveau.
De mange initiativer og kickstarten er dermed med til at holde hånden under beskæftigelsen, så vi rammes mindre hårdt af de internationale forhold.
Derfor er vækstudsigterne i Danmark også bedre end i en række europæiske lande.
Samlet set vurderes initiativerne at løfte beskæftigelsen i den private sektor med ca. 10.000 personer i 2012 og med 20.000 personer i 2013.
Samtidig med at vi altså understøtter økonomien, efterlever vi EU-henstillingen, og det vil sige, at det offentlige underskud nedbringes til under 3 pct. i 2013, og at den strukturelle saldo forbedres med 1½ pct. af BNP fra 2010 til 2013.
Så vidt de brede økonomiske rammer for næste års finanslov.
Men den aftale, der er indgået mellem regeringen og Enhedslisten, indeholder derudover en række initiativer, der skaber fremgang for Danmark.
Den viderefører det vigtige kursskifte i dansk politik, med hvilket vi fastholder en ansvarlig økonomisk politik, men samtidig gør mere for at hjælpe danskere i arbejde.
Der er i alt indgået 11 aftaler som led i finanslovforhandlingerne, heraf er otte brede aftaler hen over midten.
Det gælder aftalerne om forskning, statsforvaltningerne, udmøntningen af UMTS-midlerne, Kriminalforsorgen, midler til svage grupper fra satspuljen, redningsberedskabet, erhvervsuddannelserne og det sociale tilsyn.
Det glæder mig, det glæder hele regeringen, at flere partier er med til at tage ansvar for vores samfund.
Særlig i en økonomisk krisetid er der behov for, at mange løfter det ansvar.
Den internationale krise har siden 2008 medført et betydeligt fald i beskæftigelsen, og regeringen igangsætter derfor med finanslovaftalen en ekstraordinær arbejdsmarkedsindsats, der skal styrke langtidsledige dagpengemodtageres tilknytning til arbejdsmarkedet.
Vilkårene for de ledige styrkes, så flere danskere bringes nærmere arbejdsmarkedet.
Nu har vi lavet en akutpakke med intensiveret jobsøgningsstøtte og jobformidling, og vi har indgået en aftale om akutjob, som indebærer, at der opslås 12.500 akutjob målrettet ledige, som risikerer at opbruge deres dagpengeret.
Uddannelse og opkvalificering kan bringe langtidsledige dagpengemodtagere tættere på arbejdsmarkedet.
Regeringen og Enhedslisten giver derfor udfaldstruede dagpengemodtagere ret til at påbegynde en uddannelse.
Målgruppen får samtidig mulighed for at modtage en forsørgelsesydelse på mellem 60 pct. og 80 pct. af den maksimale dagpengesats.
Indsatsen for at nedbringe ungdomsledigheden øges.
Det sker, ved at flere unge kommer i uddannelse og tilegner sig konkret erhvervserfaring.
Der oprettes en uddannelsespulje, der giver ufaglærte ledige og ledige med forældede uddannelser et uddannelsesløft.
Dertil kommer en række øvrige tiltag på beskæftigelsesområdet, der forbedrer vilkårene på arbejdsmarkedet, herunder flere fleksjob og en styrket indsats mod social dumping.
Derudover er der lavet en erhvervspakke, der styrker de private virksomheder i Danmark og dæmper grænsehandelen.
Konkret introduceres en række afgifter på el og fødevarer, ligesom udstationeringsskatten ændres.
Samtidig reduceres virksomhedernes administrative omkostninger.
Med finansloven videreføres den ambitiøse grønne omstilling, der har været på regeringens dagsorden fra dag et, ved at der afsættes i alt 1,5 mia. kr. til grønne satsninger.
Regeringen gør en stor og aktiv indsats for at omsætte grønne erhvervsmæssige styrkepositioner i Danmark til fremgang og nye arbejdspladser.
Samtidig styrkes forskning og udvikling, der kan medvirke til at skabe mere og bedre grøn teknologi.
Det forhindrer, at personer, der har ført grov og uansvarlig forretning og er gået konkurs, ikke bare kan træde ind i nye forretningsledelser.
Der drages samtidig større omsorg for udsatte grupper, ved at vi afsætter 180 mio. kr. årligt til at styrke tandsundheden for økonomisk vanskeligt stillede.
Mere og bedre viden og uddannelse er vejen til, at vi sikrer fremgang og velstand i fremtiden, og derfor prioriteres uddannelse væsentligt med finansloven for 2013.
Bl.a. forbedres kvaliteten af erhvervsuddannelserne, uddannelsesgarantien styrkes, og taxameterløftet på humaniora og samfundsvidenskab videreføres.
De offentlige forskningsbevillinger bliver på godt 20 mia. kr. i 2013, og det svarer til 1,07 pct. af BNP, hvilket er mere end forskningsmålsætningen på 1 pct.
Derudover er der sikret de nødvendige ressourcer til det rekordstore optag på ungdomsuddannelserne og de videregående uddannelser i 2013.
Det betyder, at indfrielsen af regeringens ambitiøse uddannelsesmålsætninger er rykket et meget stort skridt nærmere.
Efter en lang årrække med en udlændingepolitik i ubalance ønsker regeringen at styrke integrationsindsatsen.
Det skal bl.a. ske, ved at vi får en bedre modtagelse af nyankomne flygtninge og familiesammenførte.
Der skal også være en bedre service og en hurtigere sagsbehandling på familiesammenføringsområdet, og det er der også fundet ressourcer til i finansloven for 2013.
De mange nye initiativer, der er taget i aftalerne om finansloven, og som jeg netop har gennemgået, er finansieret krone for krone.
Regeringen havde i finanslovforslaget afsat en række reserver til velfærdsinitiativer og særlig prioriterede områder på 900 mio. kr.
Reserverne udmøntes til de centrale initiativer i enighed med Enhedslisten.
En række af beskæftigelsesinitiativerne er bl.a. finansieret ved omprioriteringer på Beskæftigelsesministeriets område, og regeringen sikrer dermed, at midlerne anvendes mest hensigtsmæssigt med henblik på at bringe flere nærmere arbejdsmarkedet.
Afgifterne på fedt og sukker vejer tungere i budgettet hos grupperne med lavere indkomst, og derfor vil en afskaffelse af afgifterne bidrage til en bedre social profil.
Den samlede afgifts- og konkurrencepakke inklusive finansieringselementerne betyder samlet set en begrænset formindskelse af indkomstforskellene i Danmark.
Med finansloven for 2013 tager regeringen endnu et skridt på en lang og svær vej til at gøre Danmark til et stærkere samfund.
Vi har stadig væk mange ønsker til at rette op på Danmarks tilstand efter 10 år med VKO.
Vi har også en international krise og økonomiske rammer, der betyder, at det ikke alt sammen kan gennemføres på kort tid.
Men med finansloven for 2013 formår vi at fastholde en ansvarlig kurs for finanspolitikken og samtidig holde en hånd under arbejdsmarkedet.
Regeringens økonomiske politik er lagt an på en reformdagsorden, der skal skabe grobund for en solid udvikling i velstand og velfærd i de kommende år.
Der er behov for, at vi styrker rammerne om vores velfærdssamfund frem mod år 2020.
Regeringen har derfor et løbende fokus på reformer, der i sig selv bidrager til at understøtte større efterspørgsel og flere job.
Regeringen har allerede indgået fremadrettede perspektivrige aftaler om skat, førtidspension og fleksjob.
Regeringen vil i det kommende år præsentere forslag til nye reformer af kontanthjælpssystemet og forslag til, hvordan unge kommer hurtigere gennem uddannelserne.
Regeringens tiltag med finansloven for 2013 kombineret med fremtidsrettede reformer
udgør tilsammen en sund og solid løsning for en økonomi i krise.
Hvad er så alternativet til den kurs, jeg her har gennemgået i hovedtræk?
Det har vi jo haft lejlighed til at debattere igennem en lang dags debat.
For mit vedkommende giver den debat bestemt anledning til nogle afsluttende refleksioner, der også peger lidt længere fremad end til blot denne dags diskussion om statens husholdningsbudget for 2013.
Lad mig starte med Enhedslisten og med en kvittering for det samarbejde, der har ført til gennemførelsen af en lang række af de positive initiativer, jeg netop har gennemgået.
Det er initiativer, der sikrer et stærkere Danmark, præcis som det var vores mål ved forhandlingernes udgangspunkt.
Det er inden for en ansvarlig økonomisk ramme, præcis som det var vores mål ved forhandlingernes udgangspunkt.
Det er tydeligt fremgået af dagens debat og også debatter før dagens debat og af indlægget fra Enhedslistens finansordfører, at på en lang række stræk i den økonomiske politik står Enhedslisten for grundlæggende andre synspunkter end regeringen.
Respekt for det.
Der er tale om modsætninger, man også har kendt historisk, men det er jo heldigvis ikke modsætninger, der forhindrer os i at nå en lang række konkrete, vigtige resultater.
Det vil jeg gerne kvittere for.
Det fører mig videre til den første ordfører i rækken i dag, hr. Peter Christensen, og partiet Venstres forsøg på at fremlægge et sammenhængende alternativ til regeringens økonomiske politik, og det synes jeg var en, skal vi sige, blandet fornøjelse.
Som jeg hørte indlægget og den efterfølgende debat, var det vel præget af tre grundlæggende træk.
Der får vi jo så desværre på fornemmelsen, at det ikke er helt oprigtigt ment, og at man nærmest håber på, hvad der i virkeligheden svarer mere til Venstres partiprogram og mindre til de økonomiske prognoser og mekanismer, som en ansvarlig regering forholder sig til.
For det andet hører man fra Venstres ordfører et forsøg på at fremstille Venstres forslag om langvarig nulvækst i de offentlige udgifter – hvis man da overhovedet kan kalde det for et forslag – som en simpel, magisk og i virkeligheden nem løsning på de mange svære problemer, der har ramt Danmark efter 10 år, hvor Venstre selv havde ansvaret for den økonomiske politik.
For det tredje hører man så – og det er nok det mest bemærkelsesværdige – et meget ihærdigt forsøg på at besvare de mange spørgsmål, der helt naturligt rejses i forhold til den konkrete udformning af Venstres politik, ved, at man paradoksalt nok punkt for punkt vælger at henvise til beslutninger, som den nuværende regering har truffet.
Man kan tage besparelser på forsvaret, som blev nævnt flere gange af Venstres ordfører.
Jo tak, der gik regeringen jo i spidsen og dannede en bred aftale om et forsvar, der vil kunne det samme som hidtil, bare 2,7 mia. kr. billigere.
Men det er jo på baggrund af det seneste forsvarsforlig, hvor vi med Venstre for bordenden helt åbenlyst ikke prioriterede skarpt nok, når det gjaldt forsvarets udgifter.
Og det er jo efter et forhandlingsforløb, hvor man bestemt ikke oplevede Venstre som et parti, der tog førertrøjen, når det gjaldt om at sætte en sparedagsorden eller på nogen måde ønskede at gå videre, end regeringen lagde op til.
Man kan også tage indsatsen for at prioritere nye, vigtige tiltag inden for en stram økonomisk ramme med dette års finanslov, som blev nævnt flere gange af Venstres ordfører.
Der må man igen sige: Jo tak, det har regeringen så vist sig i stand til at gennemføre.
Men husker man bare et kort øjeblik tilbage på Venstres eget finanslovforslag, var det jo ikke oplægget.
Der kom man til forhandlingerne med et forslag, som ikke hang sammen økonomisk, som var præget af flotte, gennemarbejdede forslag på udgiftssiden og langt løsere ideer, når det gjaldt indtægterne.
Man kan også tage mulighederne for at sikre et massivt løft af vores uddannelser, vigtigst af alt folkeskolen, ved bl.a. at sætte nye og mere fleksible arbejdstidsregler på dagsordenen.
Også det initiativ nævnte Venstres ordfører flere gange.
Jo tak, det har vi så taget efter årtier, hvor man med Venstre for bordenden ikke har evnet at sikre det løft af folkeskolen, der ville kunne forebygge en lang række andre samfundsproblemer.
Når det så efterfølgende gælder Dansk Folkepartis ordfører, hr. Kristian Thulesen Dahl, må ordføreren undskylde, at jeg egentlig hører og vurderer indlægget i sammenhæng med de bidrag, vi fik fra Venstres ordfører.
For når det gælder Dansk Folkeparti, er der jo helt obligatoriske uenigheder, som ordføreren aldrig undlader at repetere.
Det gælder f.eks. udlændingepolitikken, og det gælder udviklingsbistanden.
Men ellers deler jeg jo den socialdemokratiske ordførers iagttagelse i forhold til Dansk Folkeparti.
Indlægget var, om man så må sige, rutinemæssigt kritisk, men ser man på det konkrete indhold, var det jo i virkeligheden meget forsigtigt i forhold til egentlig at foreslå en anden økonomisk kurs end den svære, men realistiske linje, regeringen har lagt.
Det handler formentlig mere om taktik, end det handler om indhold på lange stræk.
Og det klogeste fra min side er nok bare at ruste mig med en sund skepsis, men naturligvis også med en åbenhed.
Det, jeg imidlertid kan vurdere – for det står meget, meget klart, synes jeg, når man lytter til debatten i dag –
er, at sammenhængen mellem Venstres bud på en alternativ økonomisk politik og den politik, der forfølges af Dansk Folkeparti, er nærmest ikkeeksisterende.
Og når man så til sidst lytter til de to mindste, men på sin vis alligevel mest markante borgerlige partier, må man jo bare helt generelt beundre den massive energiudladning, der kastes ind i konkurrencen om at stå længst til højere i den økonomiske politik i Danmark.
Det er meget kraftfuldt, men det er ikke særlig realistisk, når man hører de visioner, der lægges frem.
Under alle omstændigheder må man sige, at vejen til at realisere de visioner i samarbejde med hr. Kristian Thulesen Dahl virker ualmindelig lang og trang.
Så den samlede konklusionen fra min side – efter snart mange timers debat om næste års finanslov – er meget enkel: I Danmark er der ikke noget samlet alternativ til den ansvarlige og afbalancerede økonomiske politik, som regeringen klart og tydeligt har lagt frem og nu gennemfører skridt for skridt.
Der er kritik, der er skepsis og der er polemik fra alle sider, og det er jo et grundvilkår, når man som vi har stillet sig i midten af dansk politik og har truffet en fast og klar beslutning om at fravælge nemme løsninger og se problemerne direkte i øjnene.
Og det er tre ting.
For det første, at Danmark står midt i en global – men desværre ikke mindst europæisk – krise, der helt grundlæggende sætter rammen for vores økonomi.
Den udfordrer vores samfundsmodel, og den udelukker garantier om en bestemt økonomisk udvikling på et bestemt tidspunkt.
For det andet, at vi i den situation står med et grundlæggende valg: Enten kan vi tro på vores samfundsmodel, altså på ideen om et stærkt dansk velfærdssamfund – også som udgangspunkt for at vinde konkurrencen om vækst og arbejdspladser midt i en krisetid; eller også kan vi vælge en strategi, der grundlæggende handler om at trække i den modsatte retning, altså væk fra de særlige værdier, der kendetegner Danmark.
Endelig for det tredje, at regeringen har taget bestik af den situation og har truffet sit valg.
Vi tror ikke på, at Danmark vil klare sig bedre i den globale konkurrence ved at svigte de værdier, der hidtil har bragt os meget langt.
Netop derfor tager vi meget gerne ansvaret og kritikken for at reformere vores velfærdssamfund, balancere vanskelige hensyn og for at prioritere offensivt, effektivt og rimeligt.
Der finder man os.
Det gjorde man ved dette års finanslovforhandlinger, og det vil man også gøre efter årsskiftet, når arbejdet fortsætter med forhandlinger om de mange andre initiativer, regeringen har taget, for at bringe os stærkt og sikkert ud af krisen.