runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2012-01-27:
Altså, jeg må anfægte det, som hr. Hans Andersen siger, med, at det på ingen måde kan betale sig at arbejde.
Altså, frem til det tidspunkt sidste år, da vi gennemførte afskaffelsen af de såkaldte fattigdomsydelser, viste et tal, at for ca. 96,8 pct. af befolkningen kunne det bedre betale sig at arbejde end at være på overførselsindkomst. Når nu der er blevet ændret på grænserne for, hvad man kan få i ydelse, er det rigtigt, at der er flere, for hvem det ikke kan betale sig, men vi snakker om under 1 pct. Så for den samlede arbejdende befolkning er man slet ikke ude i det her.
Der, hvor vi er henne, er jo i forhold til dem med de laveste indkomster.
Hvis ikke jeg tager meget fejl, er det jo sådan, at når nu skatteministeren har bebudet en skattereform, er det normale arbejde i Folketinget, at der skal foregå nogle forhandlinger, så skal det rejses her i salen, og så skal det besluttes her.
Og det tager en vis tid.
Jeg håber også på, at hr. Hans Andersen er enig med mig i, at vi skal have den demokratiske proces.
Hans Andersen (V), 2012-01-27:
Svaret er, at man skal glæde sig til en kommende skattereform.
Indtil da kan man så opleve, at der er mennesker, familier på kontanthjælp, der har et større rådighedsbeløb end det, mange, mange tusinde familier har i dag.
De går på arbejde om morgenen kl. 7.30, betaler deres egen frokost, betaler deres transport.
De skal så opleve, at de ikke har et rådighedsbeløb på 14.735 kr., men det har man, når man er en familie på kontanthjælp.
Jeg synes bare ikke, det hænger sammen, for der bliver jo sagt mange ord.
Det skal kunne betale sig at arbejde, siger Socialdemokraterne.
Ja, men handlingen, der indtil videre er foretaget, er jo, at man har gjort det til, at det nu på absolut ingen måde kan betale sig.
Så vil jeg bare spørge: Hvad er det konkrete svar til de mange familier, der må undres over dette?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2012-01-27:
Der er to ting i det her, man skal have for øje.
Det første er, at når man kigger på, hvor mange flere, der kom i beskæftigelse, da man indførte kontanthjælpsloftet – nu kan jeg ikke huske, om jeg har set et svar her inden for det sidste halve år – ser man, at beskæftigelsen ikke blev øget, som følge af at man indførte kontanthjælpsloftet.
Det vil sige, at det jo heller ikke virker den modsatte vej, der bliver ikke mindre beskæftigelse.
Den anden del af spørgsmålet eller kommentaren går på, hvad man skal tænke som familie, når man arbejder hårdt?
Jeg vil sige, man skal glæde sig til, at vi får en skattereform, der gør det mere attraktivt at arbejde frem for at være på passiv forsørgelse.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-01-27:
Jeg spurgte ikke til starthjælp.
Ordføreren stod på talerstolen for få minutter siden og nævnte specifikt kontanthjælpsloftet og kaldte det for en fattigdomsskabende ydelse.
Så må det være muligt for ordføreren at svare på, hvem det er på kontanthjælp, som er fattig.
Jeg spørger igen: Er det en enlig?
Er det et par?
Er det par med børn?
Hvem er det helt konkret, som er fattig?
Det må ordføreren kunne svare på.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2012-01-27:
Jeg skal ikke kunne sige, hvilket beløb det er, eller hvilken familietype det er, men jeg vil godt sige noget om, hvem jeg synes det er.
Jeg synes, det er den familie på kontanthjælp, hvor der ikke er råd til at tage på ferie, den familie på kontanthjælp, hvor der ikke er råd til at give børnene julegaver, den familie på kontanthjælp, hvor det er sådan, at børnene ikke kan deltage i børnefødselsdage, fordi der ikke er råd til, at de kan få gaver med.
Dem synes jeg er fattige.
Mai Henriksen (KF), 2012-01-27:
Nu er vi jo inde at diskutere regeringens store plan, og vi kan høre, at det er nogle reformer langt ude i fremtiden.
Der er jo så et gap fra tiden med kontanthjælpsloftet – starthjælpen blev afskaffet her den 1. januar – til, at de reformer rent faktisk bliver vedtaget og bliver implementeret.
Så jeg vil gerne spørge lidt til den store plan: Hvad skal der ske, indtil de er blevet implementeret om måske endda mange år?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2012-01-27:
Det her spørgsmål havde vi en rigtig god og lang diskussion om i december måned, og selve spørgsmålet om, hvornår man er fattig og man ikke er fattig, er vi jo så i regeringspartierne i hvert fald enige om at vi skal have nogen til at kigge på, så vi kan finde ud af, hvor den grænse er henne, for jeg tror ikke, hverken jeg eller hr. Joachim B. Olsen kan gå ind og sætte en finger på nøjagtig, hvor det er.
Men man kan jo godt have en fornemmelse af, at når en enlig, altså en, der ikke er forsørger, og som er på starthjælp, står med et rådighedsbeløb på 2.000-3.000 kr. om måneden, er det nok i nærheden af den ende, hvor man ved at være fattig.
Jeg skal ikke kunne sige, om de andre er det.
Jeg tror helt bestemt, at der er masser af mennesker, som er på kontanthjælp på den ene eller den anden måde, som ikke er fattige – det vil jeg ikke afvise, for jeg synes det er dumt at argumentere sådan – men der er også mennesker, der er fattige, og det har ikke kun noget at gøre med, hvor mange penge man har til rådighed, det har også noget at gøre med, hvordan man anvender dem.
Det mener jeg også vi har diskuteret tidligere.
Så jeg vil ikke sætte en finger og sige nøjagtig, hvilken stand man skal tilhøre, for at man er fattig.
Jeg kan love for, at de reformer, som er blevet annonceret, bliver gennemført så hurtigt som overhovedet muligt.
Jeg tror, at vi kommer til at diskutere nogle af reformerne allerede i den her samling eller i hvert fald i den næste.
Det tror jeg også jeg startede med at anerkende, i forhold til at forespørgselen er blevet stillet.
Der er en reel problemstilling, og derfor er der ikke nogen, hverken i regeringspartierne eller i regeringen, der sidder på hænderne i den her sag.
Mai Henriksen (KF), 2012-01-27:
Så fik vi da på plads, at de næste mange år kan det altså ikke betale sig at arbejde, før de her reformer er blevet gennemført.
Jeg spurgte lidt ind til indholdet, og det er selvfølgelig meget rart at undvige og lade være med at svare, men så jeg vil gerne spørge helt konkret: Beskæftigelsesministeren har jo sagt, at rådighedskravet til ledige skal strammes.
Hvordan skal det strammes?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2012-01-27:
Det er simpelt hen meget enkelt, for man kan jo opleve situationer, specielt når det drejer sig om kontanthjælp – jeg tror, det er det, beskæftigelsesministeren henviser til – hvor man f.eks. skal arbejde for sin kontanthjælp og dermed vise, at man er i stand til at arbejde og dermed kan få sin kontanthjælp, så det er jo en måde at gøre det på.
Hans Andersen (V), 2012-01-27:
Tak for det.
Nu har vi jo hørt både ordføreren og beskæftigelsesministeren tale om det her, som beskæftigelsesministeren nævnte, om at man skal øge tilskyndelsen til at arbejde for mennesker på kontanthjælp.
Jeg er sådan set lidt optaget af det med kontanthjælpsloftet, for det betyder jo, at en familie på kontanthjælp, to voksne med to børn, nu får et rådighedsbeløb, der stiger fra 12.900 kr. til 14.735 kr. i 2012. Så vil jeg bare spørge ordføreren, når det for dem på ingen måde kan betale sig at arbejde: Hvad er svaret til de mange familier, som har lavindkomstjob, og som ikke har et rådighedsbeløb på 14.735 kr., som regeringen nu synes, man skal have, når man er på kontanthjælp?
Ulla Tørnæs (V), 2012-01-27:
Den plan håber jeg at vi andre bliver indviet i under debatten her i dag, for den plan kender jeg i hvert fald ikke, og jeg tror heller ikke, at den almindelige offentlighed har kendskab til, hvad det er, regeringspartierne rent faktisk vil gøre for at sikre, at det skal kunne betale sig at arbejde.
For ser vi på, hvad der er sket, kan vi jo konstatere, at regeringen har gennemført en politik, der går i den stik modsatte retning, og det er jo ikke bare noget, jeg har fundet på; jeg har finansministerens ord for, at den politik, som regeringen har vedtaget, senest med finansloven, betyder en reduktion i arbejdsudbuddet.
Og hvad vil det sige, at der sker en reduktion i arbejdsudbuddet?
Ja, det vil jo sige, at der bliver flere ledige i det danske samfund.
Der er flere, for hvem det ikke kan betale sig at arbejde, for hvem det ikke kan betale sig at yde en indsats.
Så jeg vil sige til hr. Lennart Damsbo-Andersen: Den plan, der blev nævnt, kunne jeg rigtig, rigtig godt tænke mig at høre om, og det er faktisk det, der er årsagen til, at jeg har været medvirkende til at rejse forespørgslen i dag, for vi kender jo ikke den plan.
Alt, hvad vi ser, går jo i den stik modsatte retning af det, hr. Lennart Damsbo-Andersen siger vi skal.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2012-01-27:
Allerførst vil jeg godt kvittere for, at ordføreren i det hele taget har bragt debatten op her.
Det kan godt være, at vi har en forskellig tilgang til det her, men jeg tror faktisk, at vi har en fælles holdning til, at det skal kunne betale sig at arbejde, og at det er bekymrende, at der er mennesker i det her land, for hvem det ikke kan betale sig at arbejde.
Men det er jo så også det, som begge ministre i deres taler har gjort rede for, at det har vi i regeringspartierne en plan for hvad vi vil gøre ved.
Når nu Venstre og ordføreren efterlyser initiativer, kunne jeg da godt tænke mig at spørge ordføreren: Hvad har Venstre selv i posen?
Hvad har Venstre selv at byde ind med i den her situation?
Hvad har Venstre selv tænkt sig måske at gå ind og deltage med i de forhandlinger, der skal være fremadrettet?
Hvad vil Venstre byde ind med?
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2012-01-27:
Jeg tror, at der bliver rig lejlighed til i eftermiddag at snakke om, hvad det er for en plan.
Vores ministre har jo allerede redegjort for en del af den i forbindelse med de reformer, der kommer.
Men jeg spurgte jo ordføreren om, hvad det så er Venstre vil byde ind med.
Jeg kan så forstå, at Venstre ikke har noget bud på, hvordan man skal sikre, at der er flere, der kommer i beskæftigelse, eftersom ordføreren spørger, som hun gør.
Det var jo ikke sådan, at det kunne betale sig for alle mennesker at arbejde, mens vi havde en borgerlig regering.
Ordføreren nævner selv de 74.000 personer, for hvem det ikke kunne betale sig at arbejde.
Hvilke planer har Venstre for, at der kommer flere ud på arbejdsmarkedet, og at det kan betale sig for dem at arbejde?
Det kunne jeg godt tænke mig at høre, for det vil være rigtig relevant at få ind i den her debat, så det ikke kun bliver et slagsmål om, hvorvidt regeringen har en politik, men også en diskussion om, hvorvidt oppositionen og Venstre har en politik på det her område.
Karen Hækkerup (S), 2012-01-27:
Jo, det kan jeg bestemt bekræfte.
Det er det, vi gør: Vi ruller det tilbage, sådan at der er samme vægtning af, hvornår man skal gøre sig de overvejelser om, hvorvidt en ung skal på en sikret institution eller man skal bruge andre mildere indgreb.
Det er jo ikke en ideologisk kamp for regeringen at få unge ind på særlig sikrede institutioner.
Det kan være, det har været det for den tidligere regering, men det er det ikke for den nuværende.
Vil rigtig gerne nå de unge med konsekvens, med pædagogik og med faste rammer, men vi vil gerne holde dem uden for de sikrede institutioner, hvis vi overhovedet kan.
For selv om de er nødvendige og absolut gode at have, at de ikke altid lykken, og slet ikke for alle.
Derfor understreger vi netop ved at ændre ordet, at man skal gøre sig nogle andre overvejelser.
Vi har ikke nogen ideologisk kamp for, at så mange unge som muligt skal ind på de sikrede institutioner.
Pernille Skipper (EL), 2012-01-27:
Ja tak.
Jeg har jo fået slået fast, at jeg er meget enig med ministeren i det her lovforslag, men jeg bliver en lille smule forvirret, for nu kommer det til at lyde, som om der slet ikke er nogen forskel på »påkrævet« og »absolut påkrævet«, når man skal vurdere, om en ung skal anbringes på en sikret institution eller ej.
Kan ministeren ikke bekræfte over for mig, at der altså er tale om en tilbagerulning af en tidligere lovændring, hvor den tidligere regering ændrede formuleringen fra »absolut påkrævet« til det mere lempelige »påkrævet« og dermed også signalerede, at man ønskede flere unge på sikrede institutioner?
Karen Hækkerup (S), 2012-01-27:
Det er såmænd ikke, fordi jeg ikke vil forklare det, men jeg tænker, at ordføreren for Venstre måske bedre selv kan læse det.
Så er det måske heller ikke så nemt at betvivle rigtigheden af det, som jeg siger.
Jeg vil rigtig gerne fortælle, hvad det er, årsagen er, og jeg tror egentlig, jeg har været omkring det tidligere: Årsagen er, at vi har set nogle eksempler på børn, der er blevet anbragt på særlig sikrede institutioner, hvor man har kunnet spørge, om det har været sociale årsager, der har gjort, at barnet er havnet der.
Det skal ikke udelukkende være sociale årsager, der gør, at man havner på en særlig sikret institution.
Der skal være flere faktorer, der gør sig gældende.
Hvis man kan finde en anden foranstaltning, som man kan nå det samme resultat med, eksempelvis en anbringelse uden for hjemmet hos en plejefamilie eller på en døgninstitution, som enten er åben eller delvis åben, og man kan nå samme resultat, skal den model foretrækkes, og det er det, som vi gør meget gældende i lovforslaget.
Eyvind Vesselbo (V), 2012-01-27:
Jeg forstår, at ministeren ikke vil forklare det her med ord, selv om det er rimelig nemt, og at jeg må selv slå det op på side 3.
Men det må jeg jo så acceptere.
Men jeg kunne godt tænke mig at vide, hvad det er, der er sket på det her område, siden det har været nødvendigt at ændre det enkelte ord, sådan at der kom til at stå »absolut«?
Hvad er der sket på de områder, hvor det her bl.a. skal praktiseres, siden det så skal være »absolut påkrævet« i modsætning til tidligere?
For med alt det, ministeren har sagt her, er der sådan set ikke nogen reel forskel på det, der sker nu formelt, og det, der kommer til at ske fremover.
Hvad er det så, der har fået ministeren til at sætte det ord ind?
Karen Hækkerup (S), 2012-01-27:
Der beskrives det netop lige præcis, hvad det er, der er tanken.
Det kan man slå op på side 3 og læse, og der vil man så kunne se, hvad det er for nogle hensyn og overvejelser, man skal gøre sig, inden man vælger en sikret institution.
Eyvind Vesselbo (V), 2012-01-27:
Det blev mig ikke helt klart, hvad forskellen på det, der er nu, og det, som så bliver indført, når det her lovforslag bliver vedtaget, er – altså forskellen på »påkrævet« og »absolut påkrævet«.
Jeg forstår, at ministeren sagde, at de, der arbejder med det, udmærket godt vidste, hvad det drejer sig om.
Så må det sådan set også være nemt for ministeren at forklare os her i salen helt konkret i dagligdags vendinger, hvad det her betyder, når man skal administrere det.
Altså, hvad er helt klart og kontant den forskel, der åbenbart er?
Når de, der arbejder med det, godt kan forstå det, må det jo være nemt for ministeren at forklare os her i salen, helt konkret hvordan det skal administreres.
Karen Hækkerup (S), 2012-01-27:
Det betyder noget, hvilke ord vi anvender.
Det betyder også noget, både når vi laver lovgivning og vejledninger, hvad det er for nogle ord, vi bruger, og hvad det er for nogle overvejelser, vi beder fagpersonalet om at gøre sig.
Der er forskel på, at noget skal være absolut påkrævet, og at noget skal være påkrævet.
Der er en gradsforskel, som de fagpersoner, der arbejder med det her, godt kan forstå, og vi vil selvfølgelig gøre det i vejledningen, at vi udtømmende vil beskrive, hvad det er, der er tænkt på, når man siger, at der skal være forskel.
Jeg har gjort rede for, at meningen er, at det kun er de børn og unge, for hvem det er absolut nødvendigt, der skal på sikrede institutioner.
Det vil sige, at der, hvor man kan lave den vurdering, at man kan nå det samme eller et bedre resultat ved at fjerne barnet hjemmefra eller ved at sætte barnet på en åben eller delvis åben institution, så skal man foretrække det.
De sikrede institutioner er et sidste redskab, vi har.
Det kan være nødvendigt, og det skal anvendes, men det skal anvendes med omtanke.
Tom Behnke (KF), 2012-01-27:
Det var jo så en bekræftelse af det, jeg sagde, nemlig at sådan er det allerede i dag.
Så hvad er det, der står i lovforslaget?
I lovforslaget står der, at ordet påkrævet ændres til ordene absolut påkrævet.
Hvad er den indholdsmæssige, reelle forskel, når man står derude med en ung, der har været alle andre tiltag igennem?
Man har anstrengt sig og gjort alt, hvad der var muligt, og intet har hjulpet.
Man stadig væk står med en farlig kriminalitetstruet ung.
Hvad er så lige præcis forskellen på, om det skal være påkrævet eller absolut påkrævet?
Hvad er forskellen?
Ane Halsboe-Larsen (S), 2012-01-27:
Hvis det er strategien, må jeg sige, at så synes jeg, at det ser temmelig uambitiøst ud.
Ulla Tørnæs (V), 2012-01-27:
Jeg er faktisk ikke enig i, at de ydelser, som blev afskaffet før jul af den nuværende regering, ikke havde nogen effekt, sådan som fru Pernille Rosenkrantz-Theil hævder det.
Vi ved fra både SFI og fra Rockwool Fonden, at det faktisk havde en positiv effekt på beskæftigelsen, også for folk på starthjælp.
Så jeg er ikke enig i den beskrivelse, som fru Rosenkrantz-Theil giver her, faktisk tværtimod.
Men når det så er sagt, giver det mig jo anledning til at spørge fru Pernille Rosenkrantz-Theil, hvilke forventninger fru Pernille Rosenkrantz-Theil har til, at starthjælpen nu er afskaffet: Hvad kommer der så til at ske?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2012-01-27:
Det er rigtigt, at der var en marginal positiv effekt.
Altså, man piskede 86 for at få 14 i arbejde, man piskede 86 pct. for at få 14 pct. i arbejde – det var effekten af Venstres politik.
Så det er da rigtigt, at der var en effekt.
Man fik 14 pct. i arbejde, flot, og resten kunne så leve i fattigdom.
Jeg kan godt fortælle fru Ulla Tørnæs, hvad vi gerne vil, det kan vores ordfører og de to ministre også senere.
Vi mener ikke, at man skaber arbejdspladser i Danmark ved at gøre folk fattigere.
Det skal kunne betale sig at arbejde, det er enhver borgers pligt at udføre et stykke arbejde, hvis man er i stand til det.
Vi mener ikke, at man skaber arbejdspladserne ved at gøre folk fattigere.
Selvfølgelig skal der være en forskel, selvfølgelig skal det være sådan, at man også kan mærke det på pengepungen, men det, Venstre gjorde med starthjælpen, var at piske 86 og kun skaffe arbejde til de 14.
Så måske idérigheden i Venstre kunne blive lidt større over de næste år, så vi kunne sørge for, at lidt flere mennesker fik lov til at bidrage til vores samfund.
Ulla Tørnæs (V), 2012-01-27:
Jeg synes, fru Pernille Rosenkrantz-Theil sagde noget rigtig, rigtig interessant her.
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil sagde nemlig, at regeringen med finansloven havde skaffet 20.000 nye job.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvad det er for nogle nye job.
Finansministeren har jo sagt, at effekten af vedtagelsen af finansloven er, at arbejdsudbuddet reduceres med 4.000, så hvad det er for 20.000 job, fru Pernille Rosenkrantz-Theil her taler om, synes jeg vi har krav på at få at vide, for det står i hvert fald hen i det uvisse for mig, hvad det drejer sig om.
Christian Juhl (EL), 2012-01-27:
Hvis det er forkert forstået, vil jeg gerne rettes.
Jeg har bare et andet spørgsmål: Hvis det er rigtigt, at arbejdsudbud bare betyder, at der er en masse mennesker til rådighed for arbejdsgiverne, hvordan kan et arbejdsudbud så i sig selv generere arbejdspladser?
Hvordan kan flere arbejdsløse skaffe flere arbejdspladser?
Det har jeg ikke forstået endnu, og jeg har ellers lyttet hver evig eneste dag siden den 15. september.
Ulla Tørnæs (V), 2012-01-27:
Altså, jeg ved ikke, om det tilkommer mig at manuducere hr. Christian Juhl i, hvordan markedsøkonomi hænger sammen, men det er noget med udbud og efterspørgsel, og det hænger jo sammen.
Jeg er nemlig tilhænger af markedsøkonomi, jeg er tilhænger af udbud og efterspørgsel, men det må jeg forstå at hr. Christian Juhl ikke er.
Det er efter min opfattelse korrekt, når hr. Christian Juhl beskriver begrebet arbejdsudbud som den arbejdskraft, der er til rådighed, men jeg vil sådan set næsten anbefale hr. Christian Juhl at konsultere fagkundskaben i universitetsverdenen eller andre steder, hvis hr. Christian Juhl vil have en sådan meget, hvad kan man sige, litterær definition af arbejdsudbud.
Min er ren og skær politisk, det vedstår jeg gerne.
Christian Juhl (EL), 2012-01-27:
Er der ikke et problem, hvis der er 200.000, der gerne vil have et arbejde, og der ingen efterspørgsel er?
Skal vi så koncentrere os om at øge udbuddet, eller skal vi koncentrere os om at forøge efterspørgslen efter arbejdskraft for at få balance?
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2012-01-27:
Altså, jeg mener jo, det er en kæmpe falliterklæring fra Venstre side, hvis det bedste, man kan komme op med, er at fortsætte ad det samme spor, som ikke virkede.
Prøv at høre: Vi ved – Venstre har selv indrømmet det – at 85 pct. af dem, der har været på starthjælp, ikke er kommet i arbejde.
Det var 14 pct., der kom i arbejde, dvs. en ud af fem.
Mere end fire ud af fem kom ikke i arbejde, de blev bare fattigere.
Når vi nu kan konstatere det, og når Venstre oven i købet har indrømmet det, hvorfor i alverden kan Venstre så ikke komme med nogle bedre bud på, hvordan vi løser problemet?
Vi vil rigtig gerne have, at de her mennesker kommer ud og tager del i fællesskabet, bidrager til samfundet.
De mennesker, der er på starthjælp, vil rigtig gerne, så det eneste, Venstre fik ud af sin politik, var, at de her mennesker blev fattigere, og så står Venstre her og siger: Vi skal ud ad det samme spor.
Ja, så kan jeg sådan set godt forstå, at danskerne blev rimelig trætte af Venstre, for det spor viste sig jo ikke at virke.
Karen Hækkerup (S), 2012-01-27:
Vi går ind og skærper, hvad det er, der skal til, for at man bliver placeret på en særlig sikret afdeling.
Det er ganske indgribende og voldsomt at være der, og jeg synes også, at man skal passe på med at glamourisere det og tro, at lykken er gjort, hvis bare den unge havner der, for så skal den unge nok komme i en god trivsel.
Det har vi altså desværre alt for mange eksempler på ikke er tilfældet.
Særlig sikrede institutioner er absolut et nødvendigt redskab.
Det kan være nødvendigt, når samfundet skal beskyttes mod den unge, og når den unge skal modtage en massiv indsats for også at blive beskyttet mod sig selv.
Derfor er det rigtig godt, at vi har de her institutioner, men de er altså en nødløsning, de er en sidste chance, det sidste kort, man trækker.
Der er mange foranstaltninger, der kan føre til langt bedre resultater for andre unge, og det er de unge, vi ikke skal have ind på de sikrede institutioner.
Der skal kun være dem, vi ikke kan nå med andre metoder.
Ulla Tørnæs (V), 2012-01-27:
Jeg kan trøste hr. Leif Lahn Jensen med, at vi sådan set ikke har ændret politik; vi står for det samme før valget og efter valget – i modsætning til Socialdemokraterne, der jo sagde et før valget, men har gennemført noget andet efter valget, jævnfør tilbagetrækningsreformen, som man gik til valg på ikke skulle blive til noget, men som man før jul lagde stemmer til netop blev til noget.
Så jeg kan forsikre Socialdemokraterne for, at Venstre ikke har ændret politik.
Vi skal videre ad det spor, som vi lagde fra 2001 og frem til 2011, for det var det rigtige.
Vi skal ikke øge skatterne i det danske samfund, det har vi ikke råd til.
Med det sender vi jo tusinder af arbejdspladser til udlandet; det ved vi alle, det siger alle virksomhedsledere til os, men ikke desto mindre har hr. Leif Lahn Jensen lagt stemmer til, at det kommer til at ske.
Vi skal have genindført loftet over kontanthjælpen osv. osv.
Vi lægger ikke op til at fjerne de enkeltydelser, som findes i vores kontanthjælpssystem.
Vi lægger heller ikke op til, at man skal ændre den forskel, der er imellem forsørgere og ikkeforsørgere.
Men vi vil have genindført loftet over kontanthjælpen for at sikre, at der er et incitament til at skifte kontanthjælpen ud med en lønindtægt.
Kontanthjælp er en midlertidig forsørgelsesordning, som vi har i det danske samfund, og som vi skal holde fast i.
Det er vi fuldstændig enige i.
Og selvfølgelig er der forskel på, om man er forsørger, eller man ikke er forsørger.