runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-11-21:
Hr. Kamal Qureshi har helt ret i, at jeg hverken kan eller vil udtale mig om konkrete sager.
Jeg kan bare sige, at det, der ligger til grund for tålt ophold, jo kan være af forskellig karakter.
Det kan også skyldes nogle forklaringer, man selv har afgivet.
Vedrørende det med at tage hensyn vil jeg sige, som jeg også var inde på i starten, at det jo er sådan, at vi har nogle helt grundlæggende ting, vi skal overholde - f.eks. konventionen.
Der kan være nogle undtagelser, f.eks. i forbindelse med familiens enhed, og det fremgår også af lovforslaget.
Men derudover vil jeg overhovedet ikke tage stilling til en konkret sag.
Så skal jeg også understrege, at hr. Kamal Qureshi spurgte på et lidt forkert grundlag.
Det, der jo er tale om, er, at vi i dag kan give skærpede vilkår, hvis man overtræder de vilkår, der er.
Her har vi altså så at sige allerede i det øjeblik, de pågældende får besked om, at de f.eks. skal bosætte sig i Sandholmlejren og have meldepligt, ønsket, at det skulle skærpes for alle, selv om de ikke har overtrådt noget.
Det er ikke nogen særlig vanskelig ændring af loven.
Henrik Dam Kristensen (S), 2008-11-21:
Ministeren startede med at gøre Folketinget opmærksom på højesteretsdommen, og det var vi nogle, der kvitterede for.
Jeg forstår, at det er til juridisk vurdering i Justitsministeriet i øjeblikket, og det første spørgsmål er: Har ministeren nogen vurdering af, hvor lang tid den vurdering i Justitsministeriet tager?
Når jeg spørger om det, er det selvfølgelig, fordi jeg fornemmer, at der er nogle, der gerne vil have den her lov igennem så hurtigt, som det overhovedet kan lade sig gøre.
Men jeg forventer ikke, at vi kan træffe nogen beslutning, før vi har den vurdering fra Justitsministeriet.
Et andet spørgsmål, som ligger i forlængelse af det, er: Kan man forestille sig, at vurderingen i Justitsministeriet kan føre til ændringer i det lovforslag, som ministeren har fremsat?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-11-21:
Det er jo sådan nogle spørgsmål, pressen også stiller: Kan du udelukke, at du en dag vil gøre det og det?
Altså, det korte af det lange er, at det, jeg bare vil have en forsikring om, er, at jeg ikke gør noget forkert, og derfor har jeg bedt Justitsministeriet - og jeg ved ikke, hvor langt sagen er nået - om at få at vide, at der ikke er nogen ko på isen i den her sag, altså at den er i overensstemmelse med konventioner og grundloven og det hele, og at den kendelse ikke kommer på tværs.
Så det er jo ikke så meget anderledes end alle andre sager.
Hvis der kommer noget nyt i randen af et lovforslag, mens lovforslaget behandles i Folketinget, er det naturligvis klart, at så tager man det med.
Og det har jeg altså valgt at gøre af egen drift i dag for at skabe fuldstændig klarhed over, at det er det, jeg vil gøre.
Henrik Dam Kristensen (S), 2008-11-21:
Det hjælper jo ikke noget at sige, at der ikke er noget usædvanligt i det her.
Altså, jeg har været medlem af Folketinget i sammenlagt temmelig mange år, og jeg har aldrig oplevet en start på en lovbehandling som den, vi startede med her i dag.
Jeg forstår godt, at ministeren gjorde det, men det er da på nogle måder en lidt usædvanlig sag, vil jeg gerne fastholde.
Det, jeg så ikke helt forstår i ministerens svar her, er to ting.
Den første er: Har den højesteretsdom indflydelse på vurderingen af, om det pågældende lovforslag overholder internationale konventioner?
Det troede jeg sådan set var klaret, inden lovforslaget blev fremsat.
Men ministeren siger nu, at det også skal med ind i den vurdering efter Højesterets dom.
Den anden ting, som jeg også synes, man bliver nødt til at spørge om, er: Hvis den vurdering af Højesterets dom, som Justitsministeriet måtte komme frem til, befordrer, at der skal være ændringer i det lovforslag fra ministerens hånd, der nu er lagt frem, vil ministeren så ikke følge de ændringer, som en sådan vurdering fra Justitsministeriet side kunne give anledning til?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-11-21:
Helt ærligt, nu har jeg hørt partierne her i dag tale om, hvor forfærdeligt det var, at man ikke hørte på, hvad der blev sagt ude i byen og i høringssvarene, og så går jeg selv på talerstolen for at sige, at vi har lagt mærke til, at der er en kendelse fra Højesteret, og at vi selvfølgelig tager den med i betragtning.
Det har jo ikke et klap at gøre med, at jeg begynder at rejse tvivl om lovforslaget, tvivl om, hvorvidt jeg stemmer for mit eget lovforslag - det kan ikke lade sig gøre andet, end hvis man stemmer for sit eget lovforslag - og tvivl om, hvorvidt loven overholder konventionerne.
Men jeg går ud fra, at hr. Henrik Dam Kristensen, hvis han passede sit arbejde, ville bede om en forsikring om det.
Og der er det bare, jeg siger: Det vælger jeg at gå i spidsen for, og det gør jeg selv.
Morten Østergaard (RV), 2008-11-21:
Vi har gjort det for nylig i forbindelse med finanspakken, og der var bred enighed i Folketinget om at gøre det.
Men det, som jeg synes er besynderligt her, er, at vi ikke engang kan få ministeren til at beklage forløbet.
Tværtimod fremstiller man det, som om det er det mest naturlige forløb i verden, på trods af en klar tilsidesættelse af retningslinjerne for god lovgivningsskik, som de er fremsat af Justitsministeriet, og på trods af et lettere kaotisk forløb op til behandlingen, hvor vi endnu ikke, her hvor vi står ved førstebehandlingens afslutning, har modtaget høringsnotatet fra ministeren.
De her forhold kan vi ikke engang få ministeren til at beklage, en minister, som tidligere har været med til, mens ministeren var menigt medlem af Folketinget, at udtrykke kritik af den daværende integrationsminister for på samme måde at forsøge at sjuske et lovforslag igennem Folketinget.
Jeg synes, det er manglende respekt for folkestyret, jeg synes det er nogle helt urimelige vilkår, vi bydes i en sag, som har vidtrækkende principiel betydning, og derfor vil jeg gerne opfordre integrationsministeren til i det mindste at vise os den værdighed at beklage, at forløbet har været, som det har.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-11-21:
Jeg kan kun holde mig til det, jeg har sagt.
Men forslaget drejer sig om 24-års-reglen og tilknytningskravet; det nytter ikke noget, at fru Line Barfod snakker udenom.
Det er det allervigtigste, der er sket, også for at gøre de unge selvstændige og dermed også dæmme op for det forfærdelige, som hedder æresrelateret vold.
Det siger sig selv, at det gør man, jo stærkere de unge mennesker bliver.
Generelt er integrationspolitikken jo sådan i dag, at vi gør alt, hvad vi kan, for at støtte de unge.
Vi kan også se af statistikkerne, at ikke mindst kvinderne klarer sig langt bedre: får lange uddannelser og bliver meget mere selvstændige.
Det er vejen frem.
Det har jo vist sig, at masser af fædre nu har sadlet om: beundrer deres døtre, støtter dem i at få uddannelse.
Og det er det kulturskred, som vi først og fremmest har ønsket.
Det er jo langt det vigtigste, for det vedrører de mange.
For dem, hvor det så alligevel går galt, er der de muligheder, som jeg har nævnt, for at få rådgivning, for at få hjælp og i sidste instans, hvad jo ikke er særlig lykkeligt, muligheden for en ny identitet.
Nu har vi mange undersøgelser; jeg tror, det er en meget stor undersøgelse, en meget dyr undersøgelse, der er blevet omtalt i dagspressen, som tager nogen tid, og som skulle evaluere familiesammenføringsreglerne.
Jeg gætter på, at det er den, hr. Morten Østergaard tænker på.
Det er kun en ud af mange evalueringer i vores ministerium.
Den følger op på en tidligere undersøgelse, den skal opdateres, og der var der jo pudsigt nok enorm kritik af, at vi sendte det i udbud for at evaluere os selv.
Det mener vi selv er en god idé, men jeg kan ikke høre, om hr. Morten Østergaard også mener det.
Så kan jeg høre, at hr. Morten Østergaard allerede uanset undersøgelsens resultat - og det er sådan set i strid med, hvordan hr. Morten Østergaard har talt tidligere på dagen - har konkluderet og altså nu mener, at man ud fra, hvor mange der kommer på kvindekrisecentrene, kan udlede noget.
Men det, jeg i hvert fald kan sige, er, at hvis der kommer flere på kvindekrisecentrene, kan det netop være udtryk for, at de er blevet mere selvstændige.
Så det tror jeg at hr. Morten Østergaard skal være meget varsom med at fortolke, som om regeringens regler ikke har hjulpet.
Det er klart, at jo ældre man skal være, før man bliver gift, jo mere kan man nå at tænke sig om og måske også gøre oprør mod hjemmet.
Så det tror jeg at hr. Morten Østergaard skal være lidt varsom med at fortolke.
Morten Østergaard (RV), 2008-11-21:
Jeg tror, at ministeren og jeg har visse kommunikationsvanskeligheder.
Jeg prøvede egentlig rimelig åbent at sige, at vi var meget glade for, at der var en undersøgelse.
Vi roste det også, dengang udbuddet kom, især fordi ministerens forgænger på regeringens vegne havde sagt, at det ikke kunne lade sig gøre at lave sådanne undersøgelser.
Derfor var vi meget rosende over for, at det kom, og jeg synes ærlig talt, at jeg forsøgte at være en lille smule imødekommende og konstruktiv, men det skal ikke gentage sig.
Men så vil jeg gerne i forhold til EU-området - og det er bare en lille korrektion, fordi ministeren jo også sammen med sit ministerium har haft visse vanskeligheder med at ramme skiven, når det kom til EU-spørgsmålet, og her senest har Ombudsmanden jo udtalt en vis kritik bare spørge: Er det ikke rigtigt forstået, at EU-borgere har et retskrav på familiesammenføring - og at også danskere, hvis de kan bruge EU-reglerne, har retskrav på familiesammenføring?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-11-21:
Der skal foretages meget konkrete vurderinger for at se, om den ene eller den anden betingelse er opfyldt, så det kan hr. Morten Østergaard ikke ramme mig med her.
Özlem Sara Cekic (SF), 2008-11-21:
Jeg synes, det er enormt skuffende at høre en minister, som argumenterer med »det tror jeg«, »det føler jeg«, »det har jeg hørt«, »måske er det sådan«.
Altså, der har jeg mere brug for at få nogle mere konkrete fakta på bordet.
Ministeren siger, at det her handler om at gøre kvinderne mere selvstændige.
I 2006 begyndte man at registrere de kvinder, som bliver udsat for tvang og æresrelateret vold.
Det er over 300 sager, vi har.
Så handler det her ikke mere om bare at lukke grænserne end at hjælpe de her kvinder til at blive mere selvstændige, komme ud af den her tvang, bryde tavsheden, sige nej til æresrelateret vold?
Hvad har ministeren konkret gjort for at hjælpe de her kvinder?
Det synes jeg ministeren skylder de her kvinder at svare ærligt og helhjertet på.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-11-21:
Jo, men det har jeg jo redegjort for masser af gange, og det gør jeg selvfølgelig meget gerne igen.
Som jeg netop har understreget, er 24-års-reglen og tilknytningskravet meget grundlæggende i arbejdet for at få ændret kulturen i de familier, der ikke vil lade deres børn selv bestemme, hvem de skal giftes med.
Det mener jeg er helt grundlæggende.
Jeg mener, at det er det vigtigste, der er sket i mange år.
Men derudover lød det, som om spørgeren ikke mente, at alt, hvad der hedder vold, blev straffet.
Jamen altså, også vold blandt ægtefæller er jo lige så strafbart som al anden vold, og ægteskabstvang er lige så strafbart som al anden tvang.
Men dertil kommer jo, at vi har oprettet forskellige institutioner, hvor unge - og det gælder jo også drengene kan søge hen, hvis de føler, at de bliver tvunget.
Der er gjort meget for det, og vi har jo sat fokus på de her ting, som mere eller mindre har været et tabu tidligere.
Så jeg mener, at vi gør, hvad gøres kan, men det er klart, at mange af sagerne så strander på, at de unge, når det så kommer til stykket, ikke tør stå frem.
Og det er jo klart, at gør man ikke det, kan det være meget vanskeligt både for krisecentrene og for de civile myndigheder og for politiet at hjælpe.
Men der gøres utrolig meget, og mere end i nogen anden regerings tid.
Özlem Sara Cekic (SF), 2008-11-21:
Bare jeg kunne tro ministeren.
Det ville jeg så inderligt ønske at jeg kunne.
Ministeren siger jo: Jeg mener, at der bliver gjort noget.
Vi har jo en sag, som kører i medierne nu, om en kvinde, som bliver udsat for æresrelateret vold og er stået frem, og som risikerer at ligge i en kiste måske i morgen, måske om en uge, det ved vi ikke.
Hun har henvendt sig til de sociale myndigheder og til politiet, og det ved ministeren også godt.
Der er over 300 kvinder i en lignende situation, og tallene viser jo også, at det er kvinder mellem 18 og 25 år, som stadig væk bliver udsat for tvang og vold.
Det ved ministeren godt.
Det synes jeg godt vi kan sige højt.
Altså, det her handler om, om man vil hjælpe de her kvinder, eller om man ikke vil hjælpe dem.
Så nu spørger jeg igen: Har man udrykningsteam, har man de her hemmelige boliger, har man beskyttelse?
Ja eller nej?
Vi ved jo godt, at regeringen ikke har gjort noget for at løse det her problem.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-11-21:
Nu synes jeg, det er et meget dårligt eksempel, der nævnes fra dagspressens side, for jeg har netop forstået, at politiet har frarådet det.
Og det er altså sådan, at der kan svares ja til de spørgsmål, der bliver stillet: Ja, hvis der er en kvinde, som er truet af en ægtefælle eller af familie, kan hun få hemmelig bopæl og ny identitet.
Men det er klart, at man selv skal være med til at få beviserne fremlagt.
Det er præcis det, vi har talt om i den tidligere sag - jamen det nytter ikke noget, at man kommer her og slår ud med armene, frue, og siger, at der lige netop i de her sager ikke skal være beviser.
Det er det, vi har brugt en hel del af tiden på at diskutere under den første sag.
Naturligvis skal der være beviser i sagen.
Man kan jo ikke begynde at straffe personer for vold, hvis ikke der er beviser.
Sådan er det i Danmark.
Line Barfod (EL), 2008-11-21:
Nu blander ministeren altså tingene fuldstændig sammen.
I den debat, vi lige har haft om tålt ophold, ønskede ministeren at tale for en lov, hvorefter personer skal kunne straffes eventuelt på livstid, uden at de kommer for en domstol.
I den her sag diskuterer vi, at der skal være beskyttelse til de mennesker, der bliver udsat for trusler om vold.
Jeg har endnu ikke hørt, at man selv skulle komme med beviser for, at man var truet med at blive udsat for vold.
Mig bekendt er det ikke tilfældet i de andre sager og slet ikke i den sag om tegneren, som vi har diskuteret hele formiddagen, at man selv skulle komme med beviserne for, at man var truet.
Jeg går heller ikke ud fra, at det er det, ministeren mener.
Det, vi taler om her, er, hvordan vi beskytter dem, der risikerer at blive udsat for æresrelateret vold.
Gør vi det ved at have en regel, der forhindrer, at danskere kan flytte til Danmark med den, de elsker, eller gør vi det ved helt konkret at beskytte de ofre, der er, og hjælpe dem til at stå frem?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-11-21:
Nu er fru Line Barfod jo så ikke med i det samarbejde om alle de initiativer, som Integrationsministeriet foreslår, men andre ordførere vil jo vide, at der er indgået en række aftaler om en lang række initiativer, herunder disse kvindekrisecentre.
Der kan enhver henvende sig uden at skulle bevise noget som helst.
Jeg siger bare: Hvis man skal have familien dømt for vold, for trusler, er man altså nødt til selv at optræde som vidne.
Sådan er det.
Men der er muligheder i dag qua krisecentre.
Der er mulighed for gennem en masse frivillige organisationer at få rådgivning på alle måder.
Vi har masser af støttepersoner, der støtter op.
Men ønsker man en ny identitet, kommer man altså ikke uden om, at politiet så må ind over.
Og ønsker man familien straffet, må man altså også være klar til at forklare sig til politiet.
Tingene hører sammen, men krisecentrene kan man altid gå til.
Line Barfod (EL), 2008-11-21:
Jeg kan godt forstå, at ministeren snakker udenom og snakker, snakker og snakker.
Eller gør vi det ved at have en konkret indsats i forhold til de mennesker, der er truet med æresrelateret vold - ved at sikre, at når de henvender sig til myndighederne, får de straks hjælp af nogen, der har forstand på den type sager, at der er nogen, der ved, hvordan man håndterer sagerne, nogen, der tager hånd om dem, nogen, der hjælper dem?
Gør vi det ved at sikre, at der er et politi, der straks agerer på det, at der er nogle steder, hvor de kan komme hen, at det er noget, som myndighederne hjælper med, og at det ikke er en privat organisation som et kvindekrisecenter, der skal sikre, at der er en, der kan gå ind og mægle?
Peter Skaarup (DF), 2008-11-21:
Det var bare lige før slutfløjtet, at jeg pludselig syntes, at der kom lidt gang i nogle bemærkninger, både fra De Radikale her i anden runde, Enhedslisten og Socialdemokraterne, som sågar pludselig syntes, at det var meget, meget vigtigt med det her forslag; vigtigt, at det fik en lynhurtig behandling.
Der vil jeg så spørge ministeren, om ikke dét er lidt underligt at høre fra partier, som alle samstemmende har sagt, at de formentlig ikke kan støtte forslaget her, herunder Socialdemokraterne.
Morten Østergaard (RV), 2008-11-21:
Der er ingen tvivl om, at regeringen og Det Radikale Venstre ser meget forskelligt på de her begrænsninger i danske statsborgeres mulighed for at bo i deres eget land med deres ægtefælle.
Ministeren taler om, at det er meget velfungerende, og at det kører rigtig godt, men samtidig har man jo igangsat en større undersøgelse, som blev sendt i udbud kort efter ministerens tiltræden.
Der vil jeg bare spørge til, hvordan det går med en undersøgelse, og hvornår vi kan forvente at få svar på det, så vi er fri for at stå i den her, hvad skal man sige, lidt uoplyste situation, hvor nogle hævder, at det virker, og andre hævder, at det ikke virker, og folk på kvindekrisecentre siger, at de har lige så mange henvendelser fra unge, der har problemer med tvangsægteskaber og sådan nogle ting, som før de her regler trådte i kraft.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2008-11-21:
Vil ministeren ikke give mig ret i, at f.eks. en tysk statsborger, der benytter sig af arbejdskraftens frie bevægelighed og bor i Danmark, har bedre mulighed for at få sin ægtefælle til Danmark og få lov til at bo sammen med den, vedkommende elsker, end en dansk statsborger?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-11-21:
Den må jeg lige tygge på.
Altså, EU-reglerne diskriminerer danske statsborgere?
Det er det rene vrøvl - undskyld, jeg siger det.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2008-11-21:
En tysk statsborger, som benytter sig af arbejdskraftens frie bevægelighed og bosætter sig i Danmark, har bedre mulighed for at få lov til at leve sammen med sin kæreste, fordi vedkommende ikke er underlagt 24-års-reglen og tilknytningskravet, hvorimod en dansk statsborger vil være tvunget til at rejse ud og være f.eks. hundelufter i nogle uger hvor mange uger kan vi så ikke få svar på - for at få lov til at leve sammen med sin kæreste.
Altså, kan ministeren ikke give mig ret i, at de regler, ministeren nu endelig accepterer der findes i EU, betyder, at man sådan set har udhulet 24-års-regel og tilknytningskrav, og at det ikke giver meget mening at opretholde dem, men at man faktisk giver dårligere forhold for danske statsborgere end for andre EU-borgere?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-11-21:
Nej, jeg kan stadig væk ikke give fru Johanne Schmidt-Nielsen ret i noget som helst.
EU er et fællesskab med fællesskabsregler, og det er sådan, at der er fastsat regler for fri bevægelighed, og opfylder man dem inden for EU, ja, så kan man følge EU-reglerne.
Jeg forsøger at forhandle med mine EU-kollegaer og at få gjort opmærksom på den Metockdom, som tilgodeser illegale indvandrere.
Jeg ved så ikke, det kan jeg ikke helt høre, om fru Johanne Schmidt-Nielsen også vil formulere det på den måde, at det er de legale indvandrere, der diskrimineres, men i hvert fald kan man sige, at de illegale indvandrere med den dom har fået en særstilling, som vi finder er meget forkert, og derfor vil vi selvfølgelig have EU-reglerne ændret.
Det er helt urimeligt, at man kan omgå kravet om opholdstilladelse ved som illegal indvandrer at komme ind på en familiesammenføring.
Kamal Qureshi (SF), 2008-11-21:
Jeg vil gerne spørge ministeren, om ministeren nu her fra talerstolen kan sige til de danske borgere, at der nu bliver informeret helt præcist om de rettigheder, de har, i tilfælde af de skulle finde sig en udenlandsk ægtefælle - de rettigheder, de har i forhold til EU-lovgivningen og andet - så der ikke om ½ år eller 1 år kommer nye oplysninger frem fra danske borgere, som viser, at der er nogle rettigheder, de har haft, som er blevet forholdt dem, eller som de ikke har fået.
Kan ministeren her fra talerstolen ligesom give garanti for - jeg skal måske ikke bruge begrebet garanti - eller fortælle, om ministeren vil sikre, at der bliver informeret og orienteret om de rettigheder, danske borgere har i forbindelse med ægtefællesammenføring, og også om de rettigheder, de har som EU-borgere, så de er fuldt ud klar over, hvilke rettigheder de har både i forhold til de danske regler og i forhold til europæiske regler.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2008-11-21:
Jamen det er jo sådan, specielt når det drejer sig om EU, at der sker ændringer i EU-retten ved domsafsigelser, og vi vil - som hidtil i min tid - hurtigst muligt læse dommene, fortolke dem og vejlede om, hvad de betyder for borgerne.
Kamal Qureshi (SF), 2008-11-21:
Jamen det glæder mig.
Jeg forstår, at ministeren vil sikre, at der bliver informeret til danske borgere om alle hjørner af de eksisterende regler - vi kan jo aldrig forudse, hvilke nye regler der kommer, det er klart - så de forstår dem, og så de også er tilgængelige og ikke ligger et eller andet skjult sted.
Grunden til, at jeg spørger om det, er selvfølgelig også, at jeg faktisk allerede op til valgkampen i 2005 lagde nogle af de informationer om EU-reglerne ud på min hjemmeside, så folk kunne gå ind på min hjemmeside og læse om, hvilke EU-rettigheder de havde i forbindelse med ægtefællesammenføring.
Til det svarede ministerens samarbejdspartier, både De Konservative og Dansk Folkeparti, at de syntes, det var meget, meget betænkeligt, at en folkevalgt på den måde satte sig ud over love, Folketinget havde vedtaget.
Det var den kommentar, der var dengang.
Det vil sige, at når man orienterede de danske borgere om, hvilke rettigheder de havde dengang, så var det meget betænkeligt.
Så det glæder mig, at ministeren nu vil sikre, at danskerne bliver orienteret om de rettigheder, de har og har haft - også i 2005.
Özlem Sara Cekic (SF), 2008-11-21:
Det er altså virkelig skuffende at sidde her og lytte til dem, der står på talerstolen og ikke kan komme med nogen som helst dokumentation for det, de tror, mener og føler at have hørt om - altså skuffende, at de ikke kan dokumentere det.
Når ordføreren spørger, hvad det kan være et udtryk for, når de søger diverse krisecentre, er der så belæg for det?
Har man spurgt, har man undersøgt, har man nogen viden på området?
Altså, er vi ikke enige om, at hvis man gerne vil tvangsgifte sit barn, kan man da sagtens gøre det med 24-års-reglen?
Så kan man da bare tage til Malmø; jeg kender da nogle tilfælde, hvor man har gjort det.
Så det der med at sige, at det simpelt hen ikke er muligt, fordi man nu har 24-års-reglen, holder ikke.
Martin Henriksen (DF), 2008-11-21:
Jo, men grunden til, at vi har problemer i dag, er jo tidligere tiders indvandring; den har medført de problemer, som vi har i dag.
Altså, det er jo ikke ulogisk: Når folk kommer til Danmark og er kommet til Danmark igennem en lang periode på 20-30 år - en indvandring, som primært har været fra kulturer, hvor vi ved at der har været og er visse integrationsproblemer - og lever i isolerede samfund, bliver gift med hinanden og generelt ikke kommer ud i det danske samfund, jamen så er det jo ikke på nogen måde sikkert, at de problemer, der eksisterer i de lukkede miljøer, bliver løst - tværtimod.
Altså, det er jo det, der giver ghettoer, og det er det, der giver splittelse.
Det er jo det, der giver en opdeling mellem danskere og ikkedanskere i det danske samfund.
Så vil jeg bare endnu en gang sige, at jeg ikke har sagt, at det eneste formål med 24-års-reglen og tilknytningskravet er at forhindre tvangsægteskaber og arrangerede ægteskaber.
Det er et af formålene, men formålet har også været at få en anden profil så at sige på den indvandring, vi har haft til Danmark, og det har vi jo fået.