Maja Panduro (S), 2013-12-03:
Tak for det.
Og endnu en gang tak til Dansk Folkeparti for at have bragt det her emne op og stillet forespørgslen.
Det er jo så aktuelt, som det overhovedet kan være.
Heldigvis er vi jo rigtig mange, som er optaget af, hvordan vi sikrer, at vores ældre kan have et liv, som fortsat er præget af værdighed, respekt og også medbestemmelse.
Da jeg forberedte mig på vores forespørgselsdebat her, lavede jeg for sjov en lille rundspørge blandt venner, kollegaer og bekendte og spurgte: Hvad tror du vil være vigtigst for dig, når du engang bliver gammel?
Og det, som allerflest sagde, var, at det vigtigste var at kunne klare sig selv og kunne bestemme selv.
Sådan tror jeg rigtig mange af os har det.
Sekundært har vi det jo så sådan, at hvis det kommer dertil, at det ikke kan lade sig gøre at klare sig selv, så vil vi gerne have, at der er en ordentlig og værdig hjælp og støtte til de ting, som vi har svært ved at klare selv.
Men jeg synes bare, det var meget sigende, at så mange sagde: Det vigtigste for mig er faktisk at kunne klare så meget som muligt selv og så længe som muligt.
Det fik mig til at tænke over, hvor vigtigt det er, at vi husker, at også dem, som vi kalder for ældre, og som vi nogle gange får omtalt som sådan en stor masse, jo er lige så forskellige, som alle vi andre er.
Og noget af det, som dem, der har forstand på det, jo forudsætter om dem, som bliver ældre i de kommende år, er også, at de vil være meget, meget forskellige – måske også mere forskellige end dem, som er ældre i dag.
Dem skal vi jo have et ganske andet svar til og nogle ganske andre muligheder for end for den voksende – ser det desværre ud til –
gruppe, som kommer til at have et ganske stort plejebehov, og som kommer til, som årene går, at have behov for massiv hjælp, både til den personlige pleje og eventuelt også til praktisk hjælp i hjemmet.
Så jeg tror, at vi skal blive endnu bedre, end jeg ved at mange gør sig umage for at være i dag, til at huske på, at det altså er mennesker, vi har med at gøre; det er individer, som har nogle meget forskelligartede behov.
Og derfor har jeg også været optaget af og er glad for som socialdemokratisk ordfører, at den milliard kroner, som vi nu sætter af i finansloven for 2014 og årene fremover som et kontinuerligt fortsat løft til ældreområdet, ikke kun er øremærket til at kunne gå til det at få bad.
Vi var sådan set med på – for når man forhandler, skal man jo give og tage og strække sig – at det kunne vi godt gøre, men når nu det ikke bliver sådan, har jeg det sådan som socialordfører, at det er rigtig vigtigt, at man kan tage hensyn til de lokale forhold, og at man også kan tage hensyn til, hvad det er, der er allermest behov for lige præcis i den kommune, man bor i, for de ældre.
Og jeg har ikke indtryk af, at det, som allerflest af vores ældre medborgere allermest ønsker sig i verden, er et diktat om, hvor mange bade de kan få pr. uge.
Min kloge kollega fra Socialdemokratiet fru Karen J. Klint fortalte om sin mor, og jeg synes egentlig, det var et rigtig fint eksempel på, hvorfor det kan være meget vigtigt, at vi også giver plads til, at der kan være en variation.
Hun fortalte, at hendes mor altså ikke var fra en tid, hvor man nødvendigvis fik en masse brusebade hele tiden.
Det meste af hendes liv har det primært været etagevask, og det var egentlig også det, som hun følte sig mest tryg ved det meste af tiden.
Og det kunne hun klare selv, men hun var rigtig bange for at falde.
Så det, hun allermest ønskede sig, var egentlig, at der måske kunne være en, som kunne være til stede i lejligheden, mens hun selv klarede det med at vaske sig, og som så måske kunne gøre rent imens eller kunne løse nogle andre opgaver.
Og sådan tror jeg egentlig at der er ganske mange der kunne have det, og det synes jeg er vigtigt at vi husker på.
, at selv om jeg startede med at rose Dansk Folkeparti for at stille den her forespørgsel – og det mener jeg, for jeg synes, det er godt – synes jeg bare, det er lidt pudsigt, at det lige præcis er Dansk Folkeparti, der stiller den.
For vi mangler jo stadig væk at høre en redegørelse fra Dansk Folkeparti om, hvordan de vil finansiere de udfordringer, som der formentlig vil være med, at der bliver flere ældre.
Man har udsendt en pjece med løfter for milliarder, men man har ikke nogen svar på, hvordan det skal finansieres, og man ønsker at pege på en statsministerkandidat, som går til valg på nulvækst.
Så jeg kunne godt tænke mig at høre flere svar fra Dansk Folkeparti på lige præcis det spørgsmål, som de selv stiller her i dag.