Lise von Seelen (S), 2007-04-24:
Lovforslaget har jo til formål at sikre, at førtidspensionister kan fastholde deres måde at leve på, fordi det tillæg, de får i form af en merudgiftsydelse, skal fortsætte, efter at de er fyldt 65 år.
Dette tillæg skal kompensere for de merudgifter, som mennesker med et handicap kan have.
Det er meget vigtigt at holde fast i.
Derfor finder vi, det er forkert, at ydelsen skal falde bort, fordi personen bliver 65 år.
Vi synes, det passer rigtig dårligt med diskussionen om, hvordan vi gerne vil sikre, at mennesker, der træder ind i folkepensionisttilværelsen, kan være aktive og selv være med til at sikre sundhed og trivsel i hverdagen.
I dag har vi en helt automatisk ordning, der siger, at tillægget falder bort alene på grund af alder, og der er altså tale om rigtig mange penge for den enkelte.
Det er i gennemsnit 2.500 kr. om måneden, og det er altså noget, en førtidspensionist og en folkepensionist godt kan mærke.
Vi ved, at nogle ældre, der har fået merudgiftstillæg, må sige nogle aktiviteter fra, når tillægget bortfalder – ikke fordi de ikke har lyst til at være aktive mere, og ikke fordi de ikke bryder sig om at være med i det sociale liv og har kunnet være aktive, fordi de har haft råd til det.
Det betyder i praksis, at hr. Petersen, som har været vant til at deltage i pensionistklubbens bestyrelse og i klubbens aktiviteter, som måske ikke kan bruge almindelige offentlige transportmidler, og som måske skal have en ekstra hjælp til nogle af aktiviteterne, som koster nogle penge, nu, fordi han bliver 65 år, måske vil skulle sige de aktiviteter fra, som er en væsentlig og afgørende faktor i hans tilværelse, og det skal han gøre, fordi en dato fortæller ham, at nu ændres hans økonomi fuldstændig.
Merudgifterne gives jo, når der ikke findes mulighed for at give de tilskud i den øvrige sociale lovgivning, og vi Socialdemokrater mener ikke, at den overgang mellem pensionsformerne skal være afgørende for, at et menneskes økonomi skal forandre sig.
Det, der skal være afgørende for det, er de vilkår, mennesker har, og de muligheder, mennesker har, og derfor synes vi, at den ordning, der findes med, at man årligt skal vurdere, om den enkelte fortsat skal have en ydelse svarende til det, han eller hun har haft året før, er en rigtig god ordning.
Den synes vi helt bestemt skal fortsætte, sådan at den enkelte borger skal sandsynliggøre, at man har en merudgift på grund af sit handicap i forhold til de aktiviteter og det liv, man har.
Vi ved, at især handicappede ældre har risiko for at blive isolerede og blive ensomme.
Derfor bør vi sikre, at vi ikke ved sådan en automatisk ordning øger mulighederne for, at ældre mennesker med et handicap bliver ensomme og dermed mister trivsel i deres hverdag.
Vi synes, at den her ordning, som det står i lovforslaget, skal træde i kraft den 1. januar 2008, hvis det kunne lade sig gøre; det ville vi synes var rigtig passende.
Vi Socialdemokrater synes ikke, at loven, som den er i dag, er god nok; den er forkert.
koster nogle penge, som det er sagt, det er fuldstændig rigtigt.
Det synes vi også er det værd.
Jeg vil gerne sige mange tak for den debat, vi har haft her, og for den opbakning, der har været til det.
Vi synes, det er godt, at den her slags debatter også kan ske åbent, at det ikke foregår i lukkede mødelokaler alene, men at det også kan foregå her.
Så vi vil gerne takke Dansk Folkeparti, De Radikale og SF for den opbakning til forslaget; det glæder os meget.
Jeg må også indrømme, at jeg faktisk også opfattede, at hr. Hans Andersen havde en åbning i sit oplæg.
Det kan være, at jeg har overfortolket noget – det håber jeg ikke – men jeg synes, der var en opblødning, og det ville glæde mig, hvis det skulle vise sig at være rigtigt.
Jeg vil gerne sige mange tak for debatten.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning