runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2010-04-29:
Det er jo svært at få et klart svar fra finansministeren, men lad mig så bare lægge til grund, at det er sådan, at selv hvis regeringen, hvad der ikke er mange der tror på, når sine målsætninger i 2013 og 2015, starter der jo en enorm gældsopbygning med store offentlige underskud i alle årene frem.
Det, der er problemet, er, at finansministeren under dække af det folkelige synspunkt om at være en praktisk mand, der tager problemerne, som de kommer, skubber en enorm regning foran sig.
For det, der interesserer, er, hvordan vi kommer hen over 2011, så vi kommer hen over et valg, og det er ikke, hvordan vi undgår at få en gigantisk regning, der bygger sig op i horisonten.
Det argument, som finansministeren hele tiden betjener sig af, nemlig at reformer ikke virker på kort sigt, kan man jo betjene sig af fra nu af og til evighed.
Det vil jo altid være sådan, at reformer ikke virker lige så hurtigt på kort sigt som f.eks. besparelser.
Men problemet for finansministeren er jo bare, at selv når vi indregner alle de forslag, som regeringen har lagt frem, ligger der en enorm gældsopbygning i horisonten, og dermed er det regeringens politik at opbygge gæld, som fremtidige generationer må høvle af på, og det synes jeg er beklageligt.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-29:
Det er jo også derfor, jeg hele dagen har appelleret til, at vi tager fat på konsolideringen af dansk økonomi, ser på de offentlige udgifter, ser på, at vi ikke opbygger gæld, der som en gøgeunge vil fortrænge andre udgifter.
Det er jo her, jeg hele dagen har efterlyst oppositionens svar, for oppositionen har tilsyneladende en trylleformular, der går ud på, at man ikke behøver at stifte mere gæld, at man ikke skal kræve flere penge i skat, end man har udgifter til – i »Fair Forandring« er der udgifter for 2 mia. kr. mere – og at man ikke vil være med til at spare.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Østergaard i, at det jo er udfordringen, som vi står over for.
Morten Bødskov (S), 2010-04-29:
Jeg står med to publikationer her.
Den ene er velfærdsaftalen fra 2006, hvor der jo blev skrevet, at dansk økonomi var i balance, og at dansk økonomi i mange årtier frem ville være i balance.
Den anden er regeringens nye konvergensprogram, hvor der altså er et langsigtet holdbarhedshul på 24 mia. kr. for at opfylde EU's konvergenskrav og 31 mia. kr. for at opfylde det, vi har opfyldt her.
Der er mit spørgsmål så: Hvad er det, der er sket?
Og er regeringen helt uden skyld i, at der fra den publikation, hvor Danmarks økonomi var i balance, til den anden er opstået et hul på 31 mia. kr.?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-29:
Det er jo det problem, der er opstået siden 2007.
Jeg ved godt, at Socialdemokraterne ligesom nægter at se det i øjnene, for vi diskuterer jo det problem uge efter uge.
Men det er jo helt klart, at det er den økonomiske krise, der har været skyld i det.
Udfordringen var at finde 7 mia. kr. inden 2015; det er så blevet til 31 mia. kr., og det kan jo kun forklares ved krisen.
Morten Bødskov (S), 2010-04-29:
Vil det sige, at finansministeren stadig væk fuldstændig afviser, at de skattelettelser, der blev givet forud for folketingsvalget i 2007, er ufinansierede?
Det er jo underligt, at de økonomiske vismænd er enige i, at de er ufinansierede, og det er underligt, at der i regeringens konvergensprogram for 2007 står – og jeg citerer: » De nye prioriteringer i skatte- og udgiftspolitikken frem mod 2015 svækker isoleret set finanspolitikkens holdbarhed.«
Altså, man gav store ufinansierede skattelettelser forud for folketingsvalget 2007, og de var finansieret inden for rammen af 2015-planen.
Den er der nu et kæmpe hul i, og det hul vil regeringen fylde op med milliardbesparelser på vores fælles velfærd.
Er det for meget sagt, at de skattelettelser, man gav i 2007, betaler regeringen nu ved nedskæringer over for pensionisterne, børnene, de unge og de syge?
Mike Legarth (KF), 2010-04-29:
Så blev der alligevel ikke et opfølgende spørgsmål, for så vil jeg sige, at det svar betyder, at Det Radikale Venstre altså godt kan finde på at medvirke til at gennemføre skattelettelser.
For det blev jo ikke afvist.
Margrethe Vestager (RV), 2010-04-29:
Når Det Radikale Venstre har ambitioner om at deltage i et regeringssamarbejde, er det jo, fordi vi har en ambition om at have indflydelse på den politik, der skal føres.
Og vi har den ambition at kunne stå inde for det regeringsgrundlag, som sådan en regeringen ville være forpligtet til at gennemføre.
En af de ting, som vi er optaget af, er selvfølgelig, at der er vækst, for ellers er det så som så med arbejdspladserne, og det er selvfølgelig også så som så med indtægterne til at kunne få vores velfærdssamfund til at fungere.
Jeg er sikker på, at hr. Mike Legarth kender det radikale udspil »Skat der virker«.
I det udspil er der bl.a. forslag om at sørge for, at energiafgifterne bliver mere rimelige, og også at der bliver lavet en klimafond, hvorfra midlerne kan føres tilbage til erhvervene, sådan at det faktisk bliver på den måde, at vi får energieffektive virksomheder i verdensklasse.
Uanset hvordan man vender og drejer det, er det lidt af en udfordring til danske virksomheder, men som hr. Mike Legarth sikkert også ved, har vi ikke forslag til generelt øget erhvervsbeskatning.
Mike Legarth (KF), 2010-04-29:
Det stritter jo i alle retninger, og der er ikke noget hold i det der overhovedet.
Jeg starter så fra en ende af.
Skattereformen er fuldt finansieret krone til krone.
Det er jo lige blevet dokumenteret af fru Margrethe Vestager og hr. Ole Sohn, som lige meddelte mig, at jeg ikke kunne tillade mig at prale af skattelettelserne, fordi de jo bare var en omfordeling, der var jo ikke nogen egentlig skattelettelse i dem.
Samtidig skal jeg så over for den samme blok redegøre for, at det er en rødvinsreform, det er en champagnereform, det er en reform, hvor vi kun har gjort noget for de rige.
Det giver jo ingen mening.
Det, vi har gjort, er, at vi har skabt en situation, hvor det kan betale sig at tage en lang uddannelse, fordi man rent faktisk får noget ud af det.
Der er et udbytte af det, ikke kun, så man skal betale det, man tjener mere, i skat; at man, fordi man er dygtigere, klogere og har tilegnet sig erfaring, kan få lov at betale mere i skat.
Nu får man en lidt større del til sig selv, og det er da fornuftigt.
Min tid er udløbet, så opfølgende spørgsmål, tak.
Julie Rademacher (S), 2010-04-29:
Vi kan godt blive ved med at diskutere, hvad det er, regeringen har gjort, og som De Konservative har en stor andel i, men det, jeg egentlig stiller, er et meget enkelt spørgsmål om, hvad det er, De Konservative har tænkt sig at gøre.
Vil den konservative ordfører her i aften give en garanti for, at De Konservative ikke rører ved efterlønnen?
Det kan man sådan set bare svare ja eller nej til, jeg behøver ikke en lang redegørelse for, hvad det er, man har gjort.
Vil man give en garanti for, at man ikke rører ved efterlønnen?
Mike Legarth (KF), 2010-04-29:
Jeg har været i politik længe nok til at vide, at man ikke skal give garantier, så det gør jeg ikke.
Men det, jeg kan garantere, er, at Det Konservative Folkeparti har en skattefilosofi, der siger, at ingen skal betale mere end 50 pct. i skat af den sidst tjente krone, og det arbejder vi ufortrødent videre på at skaffe flertal for.
Vi har for få måneder siden åbnet debatten om, at vi i forligskredsen ville prøve at se, om det var muligt at åbne velfærdsforliget, herunder præmisserne for efterløn, fordi vi godt ville være med til at justere på de mekanismer.
Det kunne vi ikke få opbakning til.
Men på den lange bane er vi et reformparti og går helt sikkert til valg på reformer.
Karen Hækkerup (S), 2010-04-29:
Jeg hæftede mig ved lige før, at den konservative ordfører sagde, at man gerne ville have international respekt, og at den her regering arbejdede for, at man skulle respekteres ude i verden for den indsats, man gjorde.
Der kan man jo ikke rigtig sige andet end, at det nok er ved at være for sent.
Når man tænker på, hvordan vi bliver vurderet efter de pinlige optræder, vi har haft ved både klimatopmødet og med afbud til vigtige møder, tror jeg, at den ambition i hvert fald er ved at være passé.
Den her regering har jo optrådt pinligt ikke bare over for internationale gæster, men også over for de svage mennesker i det her samfund.
Man har forgyldt privathospitaler, man har givet skattelettelser til de rige, og nu står man i en situation, hvor man siger, at vi skal spare, og det skal kommunerne så levere.
Man sparker nedad og siger, at man ikke vil detailstyre, for de kan meget bedre selv vurdere derude, hvor besparelserne skal findes.
Men kan den konservative ordfører ikke sige præcis, hvor det er henne, man forestiller sig at pengene skal findes?
Er det børnene, er det de ældre, er det skolerne?
Hvem er det, der skal holde for, når regningen for de store skattelettelser, der er givet til de rigeste, skal betales?
Mike Legarth (KF), 2010-04-29:
Jeg redegjorde ganske tydeligt for, at det var vigtigt for os at føre en ansvarlig politik, sådan at vi ude i den store verden opnår et renommé, der gør, vi kan låne penge på givtige vilkår.
Prøv at se, hvordan det er gået med Grækenland, og hvad der er sket med dem, fordi de har ført en meget, meget kritisabel økonomisk politik.
De kan ikke længere sælge deres statsobligationer.
Vi er heldigvis i den helt anden ende af den skala, men det er meget vigtigt, at man fører den her politik, fordi det er det, der gør, at vi kan have de lave renter, og de lave renter er dynamoen for, at ejendomspriserne begynder at stige, og i det hele taget en katalysator for vækst i det danske samfund.
Så jeg synes da, at fru Karen Hækkerup hellere skulle tage at rose, at vi i den her regering har sat midler af til de udsatte, dem vil vi prioritere, og så beder vi kommunerne om at finde penge andre steder, sådan at vi kan sætte fokus på det, som vi synes er vigtigst, nemlig de udsatte børn og også folkeskolen.
Karen Hækkerup (S), 2010-04-29:
Det er jo fint, at man siger, at man sætter penge af til de udsatte børn, men virkeligheden ude i kommunerne er jo lige nu, at bl.a. alle dem, der arbejder med tvangsanbragte børn, har fået melding om, at de skal gennemgå alle sagerne for at finde ud af, om der er børn, man kan hjemtage, om der er nogen, der kan placeres billigere steder.
Det er den virkelighed, der er, og det er den behandling, som de udsatte får ude i kommunerne.
Der er en regning, der skal betales, fordi regeringen har ført en fuldstændig uansvarlig økonomisk politik.
Man har ikke holdt Danmark på sporet, som De Konservative ynder at sige.
Man har tværtimod lagt regningen i børneværelset, noget, som man ellers for mange år siden lovede ikke var den politik, man ville føre.
Er det efterlønnen? spørger jeg så.
For når man står og kigger på, hvad økonomi- og erhvervsministeren har sagt, har han sagt, at om 3 år vil regeringen tage stilling til de nødvendige reformer og vil da komme med sine forslag.
Venter vi bare på, at regeringen siger, at det er nu, vi piller ved efterlønnen?
Mike Legarth (KF), 2010-04-29:
For det første kan jeg bare konstatere, at hvis fru Karen Hækkerup boede i et glashus, var det knust.
Vi har ansat 30.000 flere i den offentlige sektor i den periode, vi har siddet i regering.
Vi har f.eks. i sundhedsvæsenet haft en stigning fra 157.000 til 174.000 beskæftigede.
Udgifterne er bare i sundhedsvæsenet steget med 25 pct., og sådan kunne jeg blive ved med at nævne en lang række ting.
Nu løber min tid ud igen, men jeg synes, at det er en uanstændig kritik, og jeg er meget stolt af og tilfreds med den måde, vi har ageret på, og kan til fulde stå inde for det velfærdssamfund, vi har ansvaret for.
Mike Legarth (KF), 2010-04-29:
Jeg skal gøre det kort og stille et enkelt spørgsmål.
Vi har nu debatteret i 8½ time, og hvordan fru Margrethe Vestager kan få det til, at man ikke er nået til bunds i sagerne, og hvordan hun kan bruge den retorik over for hr. Jacob Jensen, er jeg fuldstændig uforstående over for.
Men det ændrer ikke ved, at jeg stiller et spørgsmål.
For der er et essentielt spørgsmål for mig og for Det Konservative Folkeparti, og det er: Kan det tænkes, kan det ske, kan vi nogen sinde forestille os, at Det Radikale Venstre deltager i et regeringssamarbejde med S og SF og i den kombination medvirker til at hæve skatten over for dansk erhvervsliv samlet set?
Margrethe Vestager (RV), 2010-04-29:
Jeg er sådan set også bange for, at debatten i dag ikke kan drives længere, for når regeringen ikke har mere præcise bud på, hvordan den økonomiske udfordring skal løses, kan man ikke komme længere i en forespørgsel.
Vi har stillet et spørgsmål til regeringen, vi har fået det nok mest kortfattede svar, man kan få – finansministeren mener at have talt det op til 47 gange.
Så kan man sige, at den ikke er længere, hvis regeringen ikke vil være med i debatten, hvis finansministeren er nødt til at tage ordet, hver gang der er en regeringsordfører, der har haft det.
Jeg forstår fuldstændigt, at Venstres ordfører gerne vil have, at vi snart lukker debatten, for så bliver det heller ikke helt forfærdelig pinligt.
Jacob Jensen (V), 2010-04-29:
Nu skal fru Margrethe Vestager ikke tage det personligt eller ilde op, men vi har siddet her hele formiddagen, og da den radikale ordfører, hr. Morten Østergaard, var oppe og prøve at spørge lidt ind til, hvad det er for nogle ting, som De Radikale kan være enige i i det forslag til vedtagelse, der ligger, i forhold til, hvad S og SF mener på forskellige områder, kunne vi forstå, at De Radikale ikke var enige i millionærskat, en aktieomsætningsafgift, en erhvervsskat.
Det gik man ikke ind for.
Til gengæld går man ind for en dagpengereform og en efterlønsreform, men det gik S og SF så ikke ind for.
Derfor skal min opfordring sådan set bare lyde, at man lige skal prøve at have afklaret det på venstrefløjen, før man begynder at diskutere med vores side i den sammenhæng.
Det er derfor, vi ligesom vurderer, at det måske er mest hensigtsmæssigt, at vi ikke kaster os ud i en lang diskussion.
Frank Aaen (EL), 2010-04-29:
Jeg prøvede at sige, at det jo ikke just er mangel på arbejdskraft, vi har i øjeblikket.
Der er jo nogenlunde stabilt 800.000 i den arbejdsdygtige alder, der ikke er i arbejde, så det er ikke lige der, vi har problemet.
Men jeg har jo læst De Radikales papirer, og der står, at hvis man fjerner efterlønnen, og hvis man halverer dagpengeperioden, så kommer der 103.000 flere arbejdspladser.
Det er det, jeg ikke forstår, og det er det, jeg gerne vil have en forklaring på.
Hvordan hænger det regnestykke sammen?
Det er jo ikke nok, at der er nogle, der gerne vil arbejde; der skal også være nogle, der tilbyder et arbejde.
Hvordan er man kommet frem til, at de to ting kan skabe arbejdspladser?
Margrethe Vestager (RV), 2010-04-29:
Det mål, som vi arbejder efter, er det, som i den økonomiske lingo kaldes holdbarhed, og det er også derfor, vi måler i: Hvor mange mennesker vil det bidrage med i arbejdsstyrken?
Det er de mål, vi går efter.
Det at skabe arbejdspladser tror jeg kræver, at man fokuserer mere meget på vækst og innovation, og derfor er vi i gang med at lave et særligt udspil om netop vækst og innovation i hele Danmark, og det er sådan set, uanset om det er i yderkanterne eller det er andre steder.
Som hr. Frank Aaen sikkert også har noteret sig, taber vi i øjeblikket mange, mange tusind job, og derfor er der to opgaver: at sørge for, at der er folk i arbejdsstyrken, men også at sørge for, at danske virksomheder vokser og udvikler sig, så der er vækst og beskæftigelse, for ellers er det endnu en grund til, at vores velfærdssamfund risikerer at falde fra hinanden.
Frank Aaen (EL), 2010-04-29:
Jeg har jo læst de papirer, De Radikale laver, og der står, at hvis man fjerner efterlønnen og halverer dagpengeperioden, kommer der 103.000 flere i arbejde.
Jeg har så spurgt nogle gange: Hvordan skaber det flere arbejdspladser?
Jeg kan godt forstå, at det måske kan få lidt flere til at arbejde lidt længere – det er jeg med på – men hvordan skaffer det flere arbejdspladser, at man fjerner efterlønnen og halverer dagpengeperioden?
Margrethe Vestager (RV), 2010-04-29:
De økonomiske sammenhænge tror jeg ikke egner sig til korte bemærkninger.
Men der er bare en ting, som er helt afgørende, og det er at holde fast i, at uanset at der er 4,2 pct. ledige i Danmark i dag, er der om 2, 4, 6 år udsigt til akutte mangel på mennesker, der kan løfte helt centrale opgaver; det gælder både i skolerne og i ældreplejen, det gælder på vores sygehuse, men det gælder også i de private virksomheder.
Hvis ikke vi sørger for, at der er mennesker til at tage de job, så forsvinder de, for der er sammenhæng mellem udbud og efterspørgsel, også når det kommer til arbejdspladser.
Hvis vi bare sætter os ned og venter og siger, at så længe der er folk, der ikke har arbejde, er der ikke noget gøre, så svigter vi helt grundlæggende dansk økonomi.
Og hvis vi kun fokuserer på, hvad der er den økonomiske situation lige nu i dette øjeblik i stedet for at løfte blikket og se fremad, så gør vi os skyldige i præcis det samme som regeringen, nemlig at tage tingene i den rækkefølge, vi kan overskue dem i.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-29:
Jeg priser mig lykkelig over, at vi i de år, der er gået, ikke har lyttet til oppositionen om at bruge 2 kr., hver gang vi tjente 1 kr., men at vi tværtimod nedbragte gælden, sådan så vi var gældfri ved udgangen af 2008, ja, vi havde faktisk mere til gode.
Det har givet os den handlefrihed i den økonomiske politik, at vi kan føre en af de mest ekspansive finanspolitiker i hele OECD-området, så Danmark kan komme så skånsomt som muligt igennem krisen.
Det har vi jo bl.a. set et resultat af i dag, hvor ledigheden nu er faldet, og det er jo så det, der er det helt afgørende for regeringen.
Jeg vil sige til fru Hækkerup, at listen over alle de forslag, som Socialdemokraterne er kommet med, jo ville have slået bunden totalt ud af kassen, og dem priser jeg mig lykkelig over i dag at vi ikke lyttede til.
Jeg priser mig lykkelig over, at vi i de år, der er gået, ikke har lyttet til oppositionen om at bruge 2 kr., hver gang vi tjente 1 kr., men at vi tværtimod nedbragte gælden, sådan så vi var gældfri ved udgangen af 2008, ja, vi havde faktisk mere til gode.
Det har givet os den handlefrihed i den økonomiske politik, at vi kan føre en af de mest ekspansive finanspolitiker i hele OECD-området, så Danmark kan komme så skånsomt som muligt igennem krisen.
Jeg vil sige til fru Hækkerup, at listen over alle de forslag, som Socialdemokraterne er kommet med, jo ville have slået bunden totalt ud af kassen, og dem priser jeg mig lykkelig over i dag at vi ikke lyttede til.
Christian H. Hansen (UFG), 2010-04-29:
Jo, men det eneste svar, vi får, og det anerkender jeg sådan set også sker lidt fra den anden side i Folketingssalen, er, at måske har vi en plan og måske sker der noget.
Men der sker bare ingenting.
Man kunne jo konkret have sagt her: Vi går ind og kigger på de multinationale selskaber, og der snakker vi ikke om at hæve skatten, der snakker vi bare om, at de får lov til at betale den skat, alle andre betaler.
Vi kunne snakke om, at man i udkantsområderne sagde, at hvis en virksomhed etablerer sig, vil den blive fritaget for selskabsskat i de første par år, det kunne være med til at skabe vækst.
Vi kunne snakke om, at man gik ind og styrkede nogle områder, jeg nævnte før økologien, men der kommer bare ikke nogen planer.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-29:
Altså i 2010 – og i hele 2010 – fører vi en ekspansiv finanspolitik.
Vi bruger 95 mia. kr. mere, end vi har i indtægter.
Det er et led i vores politik, fordi Danmark skal så skånsomt som muligt igennem krisen.
Så har vi sagt: Når konjunkturerne udvikler sig stabilt, skal vi begynde konsolideringen af dansk politik, og det begynder så i 2011, og det er jo derfor, at rækkefølgen er, som den er.
Vi skal sikre, at vi kommer ind i et stabilt opsving nu, og det er altså ikke i 2010, der skal spares penge.
Så har vi været så konkrete over for kommunerne, som i 2010, i 2011, i 2012 og i 2013 skal finde 4 mia. kr., at sige: I får en lang indkøringsfase, og ved at vi tager det op nu, så har I jo et halvt år i 2010, I har hele 2011 til at planlægge det i, og så skal besparelserne finde sted i 2012 og 2013.
Og det er jo rettidig omhu, vil jeg sige til hr. Christian H. Hansen, at give et ordentligt indløb, så det ikke bliver noget hovsa, vi kommer til at diskutere, og det er jo det, hr. Morten Bødskov og hr. Morten Østergaard ønsker.
Det er sådan noget hovsa, at vi lige siger et eller andet.
Men vi fører en lempelig finanspolitik i 2010.
Benny Engelbrecht (S), 2010-04-29:
I det sparekatalog, som finansministeren fremlagde, for kommunernes potentielle besparelser, sagde finansministeren til Berlingske Tidende, at det skulle være regeringens modsvar på, hvordan man kunne undgå, at nulvækst automatisk skulle føre til besparelser, men ser man i kataloget på de otte områder, hvor kommunerne altså efter regeringens opfattelse kan rationalisere sig til besparelser, kan man læse, at det bl.a. peger på, at der er 2,3 mia. kr. at spare på børnepasningsområdet.
Det skal ske ved, at man tilpasser børnepasningen på gennemsnitsniveau.
Formanden for BUPL, Henning Pedersen, kommenterede i går i Politiken de beregningsmetoder, man havde anvendt, og gjorde opmærksom på, at man ikke udøver ærligt købmandskab, fordi man ifølge Henning Pedersen dividerer kommunens udgifter med antallet af børn.
Altså med andre ord: Hvis alle børn i Allerød går i børneinstitution og der i Billund kun går syv ud af ti, er det jo klart, at Billund Kommune har lavere gennemsnitlige omkostninger.
De virker umiddelbart ret utroværdige.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-29:
I en situation, hvor vi skal holde de offentlige udgifter i ro, er en af de metoder, vi kan bruge til fortsat at udbygge velfærden i landet, at udnytte pengene klogere og smartere.
Og der har jeg tilladt mig at påpege, at nogle kommuner har 18 administrative medarbejdere pr. 1.000 indbyggere, andre har 10, nogle har 19 sygedage hos de ansatte om året, og andre har 11.
Nogle kommuner bruger 45.000 kr. pr. skoleelev om året, og andre bruger 83.000 kr. pr. skoleelev om året.
Og der har jeg bare sagt: Det gør jo ikke noget, at man prøver at lade sig inspirere af andre.
Men hvis hr. Engelbrecht havde været i salen de sidste mange onsdage, ville han have hørt hr. Morten Bødskov dyrke det tema, og svaret har hver eneste gang været: Socialdemokrater betragter udgifter som gudgivne, altså de er, som de er.
Og der har vi bare en mere praktisk indstilling til det og siger, at selvfølgelig kan man da få mere ud af pengene ved at tilrettelægge tingene smartere.
Men jeg ved godt, at Socialdemokraterne betragter også den vej i den økonomiske politik som udelukket.
Benny Engelbrecht (S), 2010-04-29:
Jeg har faktisk været i salen hver eneste onsdag det sidste meget lange stykke tid, men lad nu det være.
Kan vi ikke lige vende tilbage til det her konkrete eksempel?
Altså, hvis Allerød skal nærme sig det samme niveau som Billund, er den eneste måde, man kan nå det på, at Allerød Kommune sender hvert femte barn ud af børnehaven.
Er det svar, som skal findes i forhold til at finde besparelser i kommunerne, virkelig, at der skal være flere hjemmegående husmødre i Allerød Kommune?
Det er da vel ikke det, som er tilfældet.
Så hvordan i alverden er man nået frem til de her beregninger?
Vi må da gå ud fra, når det kommer fra Finansministeriet, at det så rent faktisk er noget, vi kan bruge til noget.
Men det er det åbenbart ikke ifølge de beregninger, som vi kan se, og som er kommenteret af Henning Pedersen i Politiken i går.