Rasmus Jarlov (KF), 2016-04-19:
Vi skal ikke fare ud og bombe i verden hele tiden, og det gør vi bestemt heller ikke.
Vi har ventet meget, meget længe med at gribe ind i Syrien.
I mellemtiden er hundredtusindvis af mennesker døde og millioner er jaget på flugt.
Kristne er stort set udryddet i regionen, der er blevet begået folkemord på yazidierne, og der er blevet begået terrorangreb på uskyldige civile i både Mellemøsten og Europa.
Kritikerne siger så, at vi ikke kan forudse, hvad kommer til at ske, når vi bekæmper IS og får nedkæmpet dem, og det er fuldstændig rigtigt.
Vi gør, hvad vi kan for at have en strategi, der på alle tangenter, både diplomatisk og militært, leder os hen mod et fredeligt Syrien og Irak.
Men det er svært at forudse, hvilke grupperinger der dukker op, og hvornår vi får fred.
Vi ved derimod med sikkerhed, hvad der vil ske, hvis ikke vi nedkæmper IS.
Så vil folkemordene, massevoldtægterne og terrorismen fra IS' side fortsætte.
Og dem, der kræver stor sikkerhed og skudsikre planer, inden de er klar til at handle, kan på den måde forhindre enhver militæraktion.
For der er ikke nogen militæraktioner, hvor der er en stor vished for konsekvenserne, og kræver man, at der skal være en meget stor sikkerhed for, hvordan udviklingen vil foregå, er man i praksis modstander af alle militæraktioner.
Det er meget nemt at skyde alt ned på den måde, det er meget nemt at finde undskyldninger for ikke at gribe ind, men kritikerne er ikke selv kommet med nogen som helst realistiske alternativer.
Det har været en meget lang debat i dag, hvor vi mange gange har spurgt dem, der mener at vi ikke skal gribe ind militært, hvad alternativet er, og vi har ikke fået noget svar på det fra Alternativet, Enhedslisten og andre kritikere.
Der bliver nævnt nogle vage løsningsforslag i meget brede vendinger om, at vi skal forsøge at opnå en diplomatisk løsning, at vi skal inddrage kurderne mere, men de ting forsøger vi allerede at gøre, og det vil vi gøre sideløbende.
Vi gør alt, hvad vi kan på den diplomatiske front.
Der er en meget omfattende fredsproces i gang, men hvis man tror, at Islamisk Stat lader sig stoppe af en diplomatisk forhandling alene, har man ikke forstået, hvad vi står over for.
Vi står over for mennesker, som man overhovedet ikke kan have en dialog med, fordi de ikke anerkender fornuft og medmenneskelighed.
De stopper ikke, før de har underlagt sig hele Mellemøsten som slaver i et kalifat – det er jo deres erklærede målsætning.
De har ikke noget ønske om fred, de har ikke noget ønske om at forhindre menneskelig lidelse, for de tillægger det ikke nogen vægt.
De er kun optaget af at leve op til deres perverterede religiøse opfattelser.
De har ingen respekt for menneskeliv – de ser mennesker som små brikker, der kan ofres, fordi det står i en bog.
Det er ikke mennesker, som vi har mulighed for at forhandle os på plads med.
Det er mennesker, der skal stoppes.
Spørg yazidierne, der sidder på en bjergtop og kan kigge ned på deres folk, der bliver slagtet.
Spørg de kvinder, der bliver massevoldtaget.
Vil de have et korps af konfliktløsere og humanitær bistand, eller vil de have nogle soldater, som stopper deres voldtægtsmænd og mordere?
Spørg Irak.
Irak kommer aldrig til at få kontrol over sit land, hvis ikke Islamisk Stat bliver besejret.
Man kan mene, hvad man vil om Irakkrigen, og jeg mener også mit, men der, hvor vi står nu, kan man ikke mene andet, end at vi skylder at hjælpe den irakiske regering til at få kontrol over sit land, og det gør den ikke, så længe Islamisk Stat ikke er besejret.
Uden en sejr over IS i både Syrien og Irak vil Irak fortsat befinde sig i et kaos.
Vi ønsker ikke flere krige, og Konservative har også for nylig stemt imod det danske militære engagement i Mali.
Vi er dødtrætte af krig.
Men vi skal have afsluttet den krig, som vi allerede er med i, og det gør man ved at besejre fjenden.
Konservative så egentlig gerne, at vi var gået videre, og at vi i en bred koalition også havde fået sat nogle landtropper ind, så vi bl.a. kunne beskytte nogle af de hårdest ramte områder, beskytte flygtningelejre og alle de fordrevne og forfulgte mennesker dernede, så vi i højere grad kunne være med til at sikre, at vi med en militær aktion kunne få styr på flygtningestrømmene eller i hvert fald dæmpe dem en smule.
Men vi er glade for, at der nu bliver handlet.
Det er meget vigtigt for mig og Det Konservative Folkeparti, at vores soldater bliver udsendt under ordentlige vilkår.
Det synes jeg ikke vi har været så meget inde på i debatten i dag, men det er altså vigtigt, og jeg er glad for at have forstået, at vores flypersonale bliver udsendt til en bedre base end sidst, hvor vi kan regne med, at velfærden vil være højere.
For der er blevet tæret meget hårdt på den her gruppe af soldater i de senere år, og vi vil gerne kunne holde på dem og tilbyde dem ordentlige vilkår.
Derfor er det også klart, at vi ikke kommer til at kunne forlænge missionerne til mere, end der gives mandat til nu.
Vi ved, at det tærer meget hårdt på ressourcerne, og så længe vi har et så uansvarligt lavt forsvarsbudget, som vi har i dag, så er det et politisk ansvar, at vi ikke beder soldaterne om mere, end der er kapacitet til.
Der har også været en del diskussion om, hvad soldaterne skal gøre, hvis de kommer til at tage fanger.
Og der lægger vi vægt på, at de missioner, som soldaterne udsendes til, er designet, så de med stor sandsynlighed ikke kommer til at give krigsfanger.
F-16-fly tager jo ikke krigsfanger, og de specialstyrker, vi indsætter, bliver indsat i missioner, hvor de ikke kommer i direkte kamp, men mere skal rådgive og uddanne lokale styrker.
Det betyder også, at de med stor sandsynlighed ikke kommer til at tage fanger.
Skulle det ske alligevel i en eller anden selvforsvarsmission eller noget andet, at der kommer til at være krigsfanger, er der jo oprettet en linje, hvor enhederne kan få direkte kontakt til forsvarets top og dermed få rådgivning og rygdækning for, hvad de gør med fangerne.
Det synes vi er et vigtigt fremskridt.
Det forhindrer ikke hundrede procent, at der kan opstå akutte situationer med krigsfanger, som er vanskelige at løse, men jeg føler i hvert fald, at man har gjort, hvad man kan på nuværende tidspunkt for, at soldaterne ikke kommer i urimelige situationer og dilemmaer, hvor det kan være vanskeligt at vide, hvordan de skal forholde sig.
Det skylder vi dem også, og det lægger vi stor vægt på.
Vi er meget stolte af vores danske soldater.
Vi ved, at de som altid vil gøre os stolte, når de er udsendt.
Denne mission handler om at nedkæmpe en af Danmarks fjender, og det er vi sikre på, at soldaterne vil gøre med deres vanlige professionalisme, integritet, moral og dygtighed.
Vi ønsker dem held og lykke, og tak, fordi de endnu en gang tager ud for at forsvare Danmark.