Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2014-04-08:
Jeg vil med det samme sige, at Enhedslisten naturligvis støtter det her lovforslag.
Det er et fremskridt i forhold til de gældende regler, og det kan få stor betydning for unge menneskers integration i Danmark, fordi det bliver lettere for børn og unge, der er født her i landet, at få et dansk statsborgerskab.
Man kan sige, at rigtig mange af dem, som de nuværende regler har sat uden for fællesskabet – og som måske har tænkt på, om de overhovedet var velkomne i det her land, selv om de er født og opvokset her – nu vil få betydelig lettere adgang til statsborgerskab.
Og det er selvfølgelig rigtig, rigtig positivt.
Når det er sagt, må vi konstatere, at selv om vi vedtager det her, står vi stadig væk med en indfødsretslovgivning, som er betydelig mere restriktiv og mindre inkluderende end den lov, vi havde i Danmark før 2004.
Og som bl.a. Dansk Flygtningehjælp gør opmærksom på i deres høringssvar, havde unge før 2004 – unge, der kom til Danmark som børn – mulighed for at få statsborgerskab ved at afgive en erklæring, som det hedder.
Det får de ikke med det her lovforslag, og det er jo, fordi man i Justitsministeriet tager begrebet født i Danmark meget, meget alvorligt.
Det ved vi fra en sag, vi behandlede i Indfødsretsudvalget for et års tid siden.
Den handlede om en nyfødt pige, der var kommet til Danmark, da hun var en enkelt dag gammel.
Hun havde været på familiebesøg på den anden side af Øresund, og det afskar hende ifølge Justitsministeriet fra at få statsborgerskab, fordi hun ikke var blevet født i Danmark og dermed ikke var omfattet af reglerne for statsløse.
Jeg mener ikke, at det bør have den store betydning, om man kommer til Danmark, når man er 1 dag, 1 år eller 5 år gammel.
Altså, man er ikke mindre dansk som 15-årig eller som 18-årig, fordi man var 3 måneder gammel, da man kom til Danmark.
I bemærkningerne til lovforslaget og i høringsnotatet lægger regeringen og justitsministeren meget stor vægt på vores fællesskab med de andre nordiske lande, og det ses som en begrundelse for, at unge nordiske statsborgere frem for unge fra andre lande skal have særlig let adgang til dansk statsborgerskab ved erklæring.
F.eks. er det jo sådan for unge fra de andre nordiske lande, at der ikke stilles krav om, at de skal være født her i Danmark, og i øvrigt kan de søge, frem til de fylder 23 år.
Det er en forskelsbehandling, som ifølge Institut for Menneskerettigheder muligvis er i strid med den europæiske menneskerettighedskonvention, og det vil vi selvfølgelig stille spørgsmål til i udvalgsbehandlingen.
Instituttet har i øvrigt i sit høringssvar lavet en, synes jeg, ret interessant sammenligning mellem det her lovforslag og unge udlændinges mulighed for at blive statsborgere i Sverige, Finland, Norge og Island.
Og gennemgangen viser meget tydeligt, at Danmark fortsat er meget, meget langt bagefter resten af Norden i forhold til at give adgang til statsborgerskab for unge, hvis forældre eller bedsteforældre er født i andre lande.
I Enhedslisten havde vi selvfølgelig foretrukket, at regeringen havde gjort mere for at sidestille adgangen til statsborgerskab med de øvrige nordiske landes.
Et andet punkt, som jeg vil tage op, og som jeg synes er svært at forstå, er regeringens tilsyneladende store interesse for de karakterer, de her unge mennesker får i folkeskolen.
Vi noterer os, at regeringen har ændret dispensationsreglerne for unge med handicap, siden lovudkastet blev sendt i høring.
Og det er rigtig, rigtig positivt, og det vil vi gerne rose for – det er godt.
Men jeg må sige, at jeg stadig væk synes, det er mærkeligt, at man stiller karakterkrav til de unge mennesker.
Altså, jeg mener ikke, man bliver mindre dansk af at have store problemer i matematik, eller at man blive mindre dansk af at have rigtig svært ved at lære at læse.
Jeg kan ikke se pointen i det med at straffe dem, der ikke får så høje karakterer, og i øvrigt er det jo sådan, at de så kan søge alligevel, når de fylder 18.
I flere af høringssvarene – det gælder bl.a. fra Dansk Flygtningehjælp, Institut for Menneskerettigheder og Retspolitisk Forening – kritiseres det, at ikkenordiske unge kun får indtil deres 19-årsfødselsdag til at afgive erklæring om dansk statsborgerskab, og at man fra regeringens side ikke har tænkt sig at gøre en aktiv informationsindsats omkring de nye muligheder for at få statsborgerskab.
Den kritik er jeg meget enig i, og jeg kunne egentlig godt tænke mig at spørge regeringen: Hvad ville problemet være, hvis man gav de unge mennesker frist, indtil de fyldte 23 år, så de kom på linje med de nordiske borgere?
Hvorfor ikke bare sige, at det gælder for alle de her unge mennesker, at de får mulighed for at få statsborgerskab ved erklæring, frem til de fylder 23?
Hvorfor lave den her frist på de 19 år?
Hvad er pointen med det?
Jeg kan simpelt hen ikke se, hvorfor der skal være to forskellige regelsæt.
Et andet spørgsmål er: Hvorfor ikke lave en informationskampagne og gøre noget for, at de her mennesker får at vide, at nu ændrer vi reglerne, så du faktisk har en mulighed, men det er en lille mulighed, for den slutter, når du fylder 19?
Altså, med mindre formålet er, at der ikke er nogen, der må opdage den her lovgivning, hvorfor så ikke lave en kampagne, der sætter fokus på det? Men vi støtter lovforslaget.
Det er bestemt et skridt i den rigtige retning, og hvor ville jeg dog ønske, at man så mere på de andre nordiske lande og i højere grad så det integrationspotentiale, som ligger i statsborgerskabet, frem for f.eks. at sige, at du skal have nogle bestemte karakterer, og det gælder kun, til du fylder 19 år?