Morten Helveg Petersen (RV), 2006-12-07:
Denne finanslov vil blive husket som et lukket arrangement.
I slutfasen murede regeringen sig inde med Dansk Folkeparti og lod den hvide røg sive ud fra stengangen efter et par dages behørig melodramatik foran snurrende kameraer.
Hvis nogen skulle have været i tvivl, afspejlede forhandlingerne på ypperste vis de faktiske forhold i jernindustrien, nemlig at Dansk Folkeparti bestemmer, og at andre partier pænt må vente.
Det gav bl.a. det helt bizarre forløb, at der meget, meget nemt kunne have været lavet et bredt forlig på miljøområdet, men Dansk Folkeparti valgte at trække i miljøministerens håndbremse i allersidste øjeblik, og vel at mærke efter at Dansk Folkepartis forhandlere i øvrigt havde givet indtryk af, at man gerne ville et bredt forlig.
Det har været et usædvanligt forløb dette efterår.
Aftalerne om velfærd skulle udmøntes samtidig med finansloven, og der skulle laves aftaler på trafik- og boligområdet.
Tager man de reelle udgifter på områderne i betragtning, står det klart, hvad alle vidste på forhånd, nemlig at finansloven er blevet til sammen med Dansk Folkeparti.
Sådan har det været de sidste 5 år, sådan var det også i år, og man kan nærmest sige tillykke til Dansk Folkeparti, der udnytter sine mandater meget dygtigt til at presse citronen.
Regeringen drives rundt i manegen, og De Konservative kan dårligt nok lugte savsmuldet fra deres ståplads.
En stor del af ændringsforslagene i denne omgang vedrører udmøntningen af globaliseringspuljen i øvrigt, og Det Radikale Venstre er glad for at indgå i disse aftaler.
Der var en god proces før sommerferien, der viste, at når regeringen har en interesse i brede forlig, kan det også lade sig gøre.
Vi er glade for, at der nu kan investeres mange midler i forskning, udvikling, innovation, iværksætteri og ungdoms- og videregående uddannelser samt en styrket voksenog efteruddannelse.
Det er også godt, at der investeres i forebyggelse af nedslidning, og at arbejdsmiljøet styrkes.
Samtidig er det imidlertid vigtigt at sige, at Det Radikale Venstre ikke betragter disse velfærdsaftaler som endestationen.
Vi har efterfølgende haft vurderinger fra forskellige økonomer og DREAM-grupper, og hvad de nu alle sammen hedder.
Vismændene berører også meget tydeligt holdbarhedsproblemerne i dansk økonomi, alt sammen for at sige at velfærdsaftalerne fra før sommer bestemt ikke er endestationen, og at der stadig er udfordringer, som vi skal forholde os til.
Det Radikale Venstre indgår i aftaler på trafikområdet.
Banenettet genoprettes, og nye anlægsprojekter igangsættes.
Det betyder samlet set nye investeringer for i alt 9 mia. kr., og det er vi glade for.
I forbindelse med selve finansloven deltager vi i politiforliget.
Vi er særlig glade for fortsættelsen af ordningen med konfliktråd, og vi er glade for udsigten til ændringer af politiklagenævnene og en bedre indsats mod bagmænd for prostitution og kvindehandel.
Vi lagde i den forbindelse særlig vægt på en betydelig større satsning på at få børn og unge med psykiske problemer behandlet hurtigt i en psykosocial indsats samt på etablering af be
handlingsret i det psykiatriske system for unge under 19 år
I øvrigt består finansloven jo for en stor dels vedkommende af Dansk Folkepartis fodaftryk.
Det er vel efterhånden nyklassikere som ældrecheck og dyrevelfærd, i denne omgang suppleret med nedsat sodavandsafgift.
Angående ældre finder vi, at vi nærmer os tidspunktet for en meget vigtig principiel diskussion, hvor der bør tages et opgør med den vrangforestilling, at ældre er en stor grå masse, og at det at fylde 65 år skal være en social begivenhed i sig selv.
Derfor stiller vi ændringsforslag, der forsøger at gøre op med nogle af de såkaldte aldersbetingede ydelser, fordi der findes masser af ældre, der kan og vil selv, og vi i fremtiden vil se endnu flere af den type ældre medborgere, som kan og vil selv.
Hvad angår ældrepuljen, oplever vi det nærmest som en tilståelsessag, at regeringen nu vælger at overføre beløbet til kommunerne som et rammeløft.
Vi kritiserer, at man i samme åndedrag skaber den nye ældrepulje, hvor kommunen for at få del i puljen skal angive på forhånd, hvordan den vil anvende midlerne til at styrke kvaliteten i ældreplejen.
Det finder vi bureaukratisk, og vi tror, at man skal gå en anden vej, hvor Folketinget i langt højere grad udviser tillid til, at kommunerne kan løfte disse opgaver.
Vi skal udvise medarbejdere den tillid, at vi tror, man lokalt er i stand til at prioritere og sikre den bedste opgaveløsning, og det er en anden vej end den, regeringen er slået ind på sammen med Dansk Folkeparti.
Regeringen taler om en kvalitetsreform.
Det Radikale Venstre ønsker en tillidsreform, og derfor stemmer vi imod ændringsforslaget om den såkaldte kvalitetsreform.
Vi finder, det er en presset statsministers politiske projekt, og læg i øvrigt mærke til, at de midler, som vi har diskuteret tidligere i dag, tidligst kan komme til udmøntning om et års tid, altså i efteråret 2007.
Når man diskuterer den offentlige sektor, skal man derfor ikke lade sig lokke af den kønne sang om, at de beløb i sig selv kan gøre alverden.
Vi stemmer imod forslaget om at sænke forældrebetalingen i daginstitutionerne.
Vi finder, det er centralisme, at Folketinget skal prioritere på et område, hvor kommunerne selv burde have mulighed for at træffe beslutninger, og vi synes, man med langt større fordel i stedet kunne investere i kvaliteten i daginstitutionerne.
Vi finder, at regeringen har misforstået, hvad det egentlig var for et signal, der blev sendt fra befolkningen her i efteråret.
Hvad var det egentlig, demonstrationerne gik ud på?
Var de udtryk for et ønske om lavere takster?
Nej, vi tror, det var ud fra et ønske om en bedre, en højere kvalitet, og vi forstår ærlig talt ikke, hvordan andre partier kan hoppe på den limpind.
Ud fra et fordelingsmæssigt perspektiv virker det heller ikke særlig sammenhængende, at de mest velstillede af børnefamilierne er dem, der får mest gavn af de nedsatte takster.
Vi finder, det havde været bedre at gøre endnu mere for udsatte børn eller hæve kvaliteten i tilbuddene.
Det Radikale Venstre havde gerne indgået i en aftale om miljøet, men måtte konstatere, at vi dårlig nok blev inviteret, på trods af at vi havde gjort det klart for regeringen, at vi gerne ville være konstruktive, og at vi gerne ville forhandle.
Men nej: Regeringen og Dansk Folkeparti havde også her nok i sig selv.
Et besynderligt forløb, der med al ønskelig tydelighed viser og udstiller de egentlige magtforhold.
Vi har en miljøminister, der vistnok gerne vil samarbejde bredt, men som bliver holdt i kort snor af Dansk Folkeparti.
Det er synd, og det er ærgerligt, for brede løsninger er nu engang det bedste, også på dette område.
Det Radikale Venstre foreslog selv, at der skal forskes yderligere i islamisme, og derfor er vi også positive over for forskning i Dansk Institut for Internationale Studiers regi, men vi er imod den pulje penge, der er afsat under Forsvarsministeriet, og hvorfor?
Fordi det er udtryk for centralisme og topstyring.
Regeringen og Dansk Folkeparti vil også her bestemme, hvem der skal forske i hvad.
Det er der for så vidt ikke noget nyt i, for det ser vi også på miljøområdet, hvor der nu indføres et princip om, at pengene følger forskeren, så længe forskeren hedder Bjørn Lomborg.
Vi går imod sænkelsen af sodavandsafgiften, fordi vi finder, det er et forkert signal at sende i en periode, hvor man ellers gerne vil arbejde for forebyggelse af fedme.
På det internationale område er det glædeligt, at ulandsbistanden er svagt stigende.
Vi havde gerne set, at bistanden var steget yderligere, så vi kunne nå tilbage til målsætningen om at yde 1 pct. af bruttonationalindkomsten.
Vi ser gerne det arabiske initiativ styrket yderligere, vi ser gerne, at Udenrigstjenesten bliver styrket, så Danmarks internationale indsats dermed bliver styrket, og vi vil gerne sætte midler af til at gen nemføre regeringens og Udenrigsministeriets egen strategi om den grænseløse verden.
Der er brug for, at vi bliver klogere på sammenhængen mellem ekstremisme og terror, og derfor ønsker vi at afsætte midler til forskning på området.
Vi finder, der er behov for en egentlig kommission, ikke for at sylte tiltrængt handling eller sylte eventuel lovgivning, men for at vi bedre kan vurdere, hvad det er, der er reelle trusler, og hvordan disse trusler kan imødegås.
Handler vi i blinde, risikerer vi enten at lulle os selv ind i en falsk tryghed eller at overreagere.
Det Radikale Venstre har stillet en stribe ændringsforslag til finansloven, som vi får fornøjelsen af at stemme om senere.
Vi vil sikre, at familier får mere plads i asylcentrene.
Det ville klæde regeringen, hvis vi i fællesskab kunne sikre, at børnene i asylcentrene får mere tålelige forhold end dem, de lever under i øjeblikket, men her er igen et eksempel på, at Dansk Folkeparti holder regeringen i kort snor.
Vi vil gerne styrke indsatsen over for børnene.
Vi vil gerne se nærmere på madordninger i daginstitutioner og på en styrket pædagogisk indsats, men vi vender os imod, at Folketinget skal vedtage lavere takster.
Vi tror, at der snarere er brug for at hæve kvaliteten.
Vi stiller forslag om at etablere en lånefond til investeringer i vedvarende energi, og vi stiller forslag, som skal sikre højere kvalitet af de fødevarer, vi indtager.
Også på dette område kan man sige at regeringen ligger, som den selv har redt, for det siger sig selv, at det har konsekvenser, når man nedskærer bevillingerne på et område; det gælder miljøet, og det gælder fødevarerne.
Endelig ønsker vi at afskaffe den såkaldte introduktionsydelse, som vismændene også anbefaler ganske klart i deres rapport, som kom forleden.
Alle de ændringsforslag, som vi har stillet, og som vi skal stemme om senere, kom vi ikke igennem med, fordi forhandlingerne om finansloven for 2007 desværre i allerhøjeste grad var et lukket arrangement.