Bente Dahl (RV), 2010-10-12:
Først vil jeg også sige tak til ministeren for redegørelsen.
Tak for et positivt og imødekommende samarbejde.
Rigsfællesskabet har haft formandskabet i 2010 og har derved haft mulighed for at præge det nordiske samarbejde rigtig meget i løbet af det år.
Redegørelsen kommer ind på en lang række områder, hvor der er blevet gjort indsatser.
Det er en række relevante samarbejdsområder, mener vi i Radikale Venstre, og vi er enige i det meste.
Jeg vil forsøge at supplere de øvrige ordførere, da jeg heller ikke kan nå at komme ind på alle temaerne.
Når vi arbejder i det nordiske, gør vi det under den paraply, der hedder nordisk merværdi.
Det politiske arbejde skal bidrage til mere nordisk samarbejde, mere nordisk værdi.
En del af redegørelsen drejer sig da også om globaliseringsinitiativer, altså Norden og verden.
Der var sat 60 mio. kr. af til det i 2009 og 70 mio. kr. i 2010, og i Radikale Venstre synes vi, at vi skal blive ved det beløb.
Globaliseringstiltagene har i høj grad bestået af tiltag, der viste verden, hvad Norden har gang i, altså markedsføring.
Jeg vil sige, at vi i Radikale Venstre meget gerne vil være med til at markedsføre Norden for de ca. 70 mio. kr. om året.
Pengene bliver taget fra det fælles budget, og de kan kun bruges en gang.
Det siger sig selv, at der skal være substans at markedsføre, så langt de fleste penge skal fortsat gå til substansen, nemlig samarbejdet.
Jeg har sagt det fra denne talerstol tidligere, men det kan ikke siges tydeligt nok, så derfor siger jeg det nu igen.
Det med beløbsstørrelsen er kun en del af diskussionen vedrørende globaliseringsinitiativerne.
Det andet, der også er meget væsentligt – og det er lidt uklart for mig –
er, hvilke prioriteter ministrene har.
Det er ikke særlig klart, hvilke langsigtede politiske målsætninger der er med globaliseringsinitiativerne, så jeg efterlyser en langsigtet og åben strategi for det.
Åbenhed og tydelighed i administrationen af de forholdsvis få midler, der er til rådighed for det nordiske samarbejde – ja tak.
I redegørelsen omtales en række temaer ud over det, jeg lige har været inde på.
Hvad angår det arktiske samarbejde, ser jeg frem til, at alle ministre til stadighed fremover vægter arbejdet med det arktiske.
Arktis er morgendagens potentielle konfliktområde, hvis vi ikke i disse år laver aftaler indbyrdes – aftaler, som baserer sig på de folkeretslige principper.
Her i dag taler vi så om Nordisk Ministerråds prioriteter, og jeg vil nævne en.
Dette er meget dækkende for meget af det, vi står for.
Der er tale om udfordringer af ret omfattende dimensioner, når vi tager klimaændringernes udvikling alvorligt, og det gør vi, for der er ingen vej udenom.
De er der, det er synligt for enhver, bl.a. ved den grønlandske indlandsis.
Vi løser bedre de her påtrængende vigtige opgaver, når vi gør det sammen – sammen i Norden, sammen med verden.
Så fra vores side er der støtte til de projekter, der arbejdes med på dette område.
Østarbejdet er vigtigt.
Ungdomssamarbejdet er vigtigt.
Ungdomsarbejdsløsheden er stor i nogle af de nordiske lande lige nu.
Vi kan til alle tider lære af hinanden, hvilke midler og tiltag der kan anvendes, hvordan best practice kan udbredes.
Vi har i Norden en temmelig ensartet kultur, forstået på den måde at vi griber tingene an på nogenlunde samme måde, og derfor giver det god mening også at samarbejde om ungdomsproblemer.
Den ensartede kultur er basis for samarbejdet; det har sin base i det mellemfolkelige arbejde, der har været i mere end 100 år, bl.a. varetaget af og udtrykt gennem Foreningen NORDEN.
Det er dette folkelige arbejde, der stadig giver det nordiske samarbejde sin legitimitet.
Derfor skal de folkelige bevægelser, som f.eks. Foreningen NORDEN, medinddrages i langt højere grad, end tilfældet er nu.
Nordplusprogrammerne er nu administreret uden om Foreningen NORDEN, og det må vi se på igen ved evalueringen af den ordning.
Den måde, de blev ændret på, hvor de blev taget væk fra de folkelige organisationer, der fordelte de bevilgede midler, er behæftet med en række bivirkninger.
Det er problematisk for samarbejdet, at rødderne, de mellemfolkelige organisationer, ikke er en central del af samarbejdet.
Det må vi altså se på.
Vi er både danskere, nordboere og EU-borgere, og derfor er det vigtigt, at vi gør vores indflydelse gældende, når EU udarbejder tiltag som den tretrinsraket, vi ser i disse år: EU's nordlige dimension, EU’s strategi for Østersøen og EU's strategi for Arktis.
Det bør vi gøre; vi bør bruge mange kræfter i det rum, der hedder den nordlige dimension.
De to efterfølgende strategier har deres styrke i, at der skal samarbejdes om de to områder: Østersøen og Arktis.
Det er nævnt i redegørelsen under miljø og oprindelig befolkning, og det er meget, meget vigtigt.
Norden har medejerskab til disse områder, og det tager vi på os med de rettigheder og pligter, der følger med.
Norden må naturligvis gøre sin indflydelse gældende, også i EU, på de her områder.
Jeg vil slutte med igen at sige tak for samarbejdet, og at jeg glæder mig til at fortsætte det.