Magnus Heunicke (S), 2012-05-30:
Jeg er glad for den her afslutningsdebat i Folketingssalen, for jeg var lidt skeptisk, da jeg fandt ud af, at vi skulle have to runder.
Jeg tænkte, om nogen partier virkelig vil gå ind og skifte politik, komme med nye meldinger, vil nogen skifte holdning mellem de to runder.
Der må jeg sige at min skepsis er blevet gjort til skamme.
Der er jo kommet nye meldinger.
Der er jo et tal, der er forsvundet fra debatten.
Tallet 13 mia. er jo næsten blevet helt slettet af partiet Venstre.
Der er jo sket det, at Venstre er i gang med at skifte strategi og politik.
I går lød det ultimative krav fra Venstres formand, hr. Lars Løkke Rasmussen, at man kun vil møde op til forhandlinger, hvis man får lov til at bruge 13 mia. kr. på ekstra skattelettelser.
De 13 mia. kr. blev gentaget i morges af Venstres ordfører, mens landets økonomer undrede sig, mens Folketingets partier undrede sig.
For vi har jo fået dokumenteret nu, at der er et hul i Venstres plan på 5 mia. kr.
Faktisk er hullet større, kan vi høre nu efter sidste runde, for løftet til uddannelserne på 2 mia. kr. mener Venstre også man skal finansiere, og så er hullet oppe på 7 mia. kr.
Man skal ikke kun tage mine ord for det.
I eftermiddags kom der to telegrammer.
Det ene var fra Ritzau, og jeg citerer overskriften: »Økonomer tvivler på Løkkes regnestykke.«
Og programmet Detektor, som lever af at faktatjekke politikere, skrev, at Venstre mangler 5 mia. kr.
Det er nok derfor, vi har set Venstre her til eftermiddag og i aften være i færd med en manøvre, der lige så stille skal føre til, at det ultimative krav bliver pakket sammen igen.
Det er næsten, som om man håber, at ingen rigtig har hørt det.
Det synes jeg kun er fint, det er godt, det fortjener ros.
Venstres ultimative krav om skattelettelser på 13 mia. kr. blev opfundet på en Lars Løkke-video på internettet før weekenden.
Jeg tror, det hedder live on tape, når man bare trykker optag og finder på undervejs.
Sådan må det næsten have været, for der var jo ingen regnestykker bagved.
I dag står det afpillet tilbage.
Der er også sket noget andet i dag.
Et for et har partierne meldt sig ind i forhandlingerne om skattereformen.
Et for et har de erklæret, at de er klar til forhandlinger.
Det gælder naturligvis Enhedslisten.
Jeg tror, at det er det, man kalder borgerlige stemmer, der arbejder.
Det er fint.
Men vi har jo også nogle borgerlige stemmer, der strejker.
Vi kan jo endnu ikke få at vide her til aften, om Venstre overhovedet gider at møde op til de næste forhandlinger i Finansministeriet.
Det skal vi have et svar på, inden vi slutter.
På Venstres hjemmeside har Venstres tidligere skatteminister hr. Peter Christensen været ude med noget, som jeg tror var et blogindlæg eller en pressemeddelelse, i hvert fald har han skrevet en nyhed på Venstres hjemmeside, hvor han kritiserer vores skatteudspil.
Han synes, det simpelt hen er uambitiøst, og han siger, at regeringen med de samme penge, som de bruger på skattelettelser, altså 14 mia. kr., kunne have fjernet topskatten og lettet marginalskatten mærkbart for 725.000 danskere.
I stedet smører regeringen et tyndt lag ud over danskerne i form af øget beskæftigelsesfradrag.
Det er altså Venstres tidligere skatteminister hr. Peter Christensen, som skriver det på Venstres hjemmeside i dag.
Han er ærgerlig over, at regeringen prioriterer skattelettelserne til lav- og mellemindkomstgrupperne og siger, at man i stedet for kunne have fjernet topskatten.
Vil Venstre virkelig det?
Vil Venstre bede danskerne om at arbejde længere, bede de studerende om at studere hurtigere for at fjerne topskatten, vil Venstre bruge 14 mia. kr. på at give de bedst betalte bankdirektører skattelettelser på op til 1 mio. kr.?
Og vil man så sige til LO-familien, at det bare var ærgerligt, venner, glem skattelettelserne?
Og vil man sige til den enlige far eller enlige mor, at de kan skyde en hvid pind efter fordoblingen af beskæftigelsesfradraget, og sige til de pensionister, der har mindst, at de alligevel ikke får det velfortjente løft, som de var blevet stillet i udsigt?
Det er ikke den vej, vi vil.
Det, Venstre hånligt omtaler som at smøre et tyndt lag ud over danskerne, er det, vi kalder et beskæftigelsesfradrag.
Det betyder, at alle danskere i arbejde får glæde af reformen.
Det er den rigtige vej at gå.
Derfor vil jeg til sidst gentage min appel til alle Folketingets partier, også til det store oppositionsparti Venstre, om, at man skal melde sig ind i kampen og være med til at finde løsninger, skabe arbejdspladser, lave reformer.