Holger K. Nielsen (SF), 2014-12-11:
I forbindelse med den svenske regerings beslutning om at anerkende Palæstina skrev den svenske udenrigsminister, Margot Wallström, en artikel i Dagens Nyheter den 30. oktober.
I meget klart sprog argumenterer hun for, hvorfor Sverige er kommet til den beslutning.
Hun nævner tre punkter: For det første vil det styrke de moderate kræfter blandt palæstinenserne.
For det andet vil det gøre forhandlingerne mindre ulige, end de er i øjeblikket, som hun siger.
Og for det tredje vil det skabe fremtidshåb blandt unge palæstinensere, som i dag bliver meget tiltrukket af ekstremistiske kræfter.
Hun stiller selv et spørgsmål i sin artikel i Dagens Nyheter, nemlig om det er for tidligt at foretage den her anerkendelse.
For der er en meget, meget alvorlig situation i Palæstina.
Der er en helt sprængfarlig udvikling i konflikten i øjeblikket.
Vi havde Gazakonflikten her i sommer efterfulgt af konflikten ved Tempelbjerget.
Senere havde vi den israelske regerings forslag om, at ikkejøder skal være andenrangsborgere i Israel.
Det sprængte så regeringen – vi kan håbe, det ikke bliver til noget efter valget i Israel.
Det allersidste er drabet på en palæstinensisk minister i går på Vestbredden.
Det er et drab, der formentlig vil betyde en voldsom reaktion fra palæstinenserne.
Jeg tror, vi kunne forestille os, hvordan verden ville have været i oprør, hvis en israelsk terrorist havde dræbt en israelsk minister.
Der har ikke været særlig meget om det her i Danmark og i øvrigt, men det får faktisk ganske stor betydning, at en palæstinensisk minister blev dræbt i går.
Der er al mulig grund til, at der kommer gang i forhandlingerne.
Det er en væsentlig grund til, at Abbas har bedt om den her anerkendelse.
Det er noget, palæstinenserne har bedt om for netop at være i en styrkeposition, for at være i en mindre ulige position, som Margot Wallström formulerede det.
Der er tale om en meget stærk militær magt, der har besat Vestbredden, vil jeg sige til hr. Søren Espersen.
Det er en besættelse af Vestbredden, der er tale om, hvor man på den ene side har en kolonisering af Vestbredden med ulovlige bosættelser og på den anden side en splittet befolkning med en ledelse, som i øjeblikket desværre er for svag.
De fortsætter bosættelserne, hvilket så har betydet, at mange palæstinensere siger, at det ikke nytter noget at forhandle.
Hamas forsøger at fiske i rørte vande på det her område og siger, at det ikke nytter noget at forhandle: Vi skal have kamp, vi skal have terror.
Det er jo derfor, at den her konflikt ikke kommer ud af stedet med hensyn til løsninger.
Der er altid en, der i sidste ende er i stand til at få sat en terrorhandling i gang og få sat en konflikt i gang, så alle de mest radikale kræfter på begge sider kommer op.
Det er jo derfor, at det er så vigtigt, at specielt de moderate kræfter hos den svage part kan blive styrket.
Det er derfor, det er relevant, at en række lande har taget handsken, som Abbas har kastet, op.
I forvejen er der over 130 lande, der har anerkendt Palæstina.
Sverige har gjort det; der er en række andre europæiske lande, der har gjort det for nogle år tilbage.
Og samtidig er der en række parlamenter, som diskuterer det: det britiske, det franske, det spanske.
Og i Irland vil man i øvrigt her i aften, har jeg forstået, komme frem til, at også det irske parlament vil sige, at man skal godkende Palæstina som stat.
Det vil sige, at der i øjeblikket er en bevægelse i Europa.
Jeg synes da, at Danmark skal være med og være på den rigtige side for netop at bestyrke bl.a. den svenske regering i, at det er et rigtigt skridt, den har taget, og bl.a. for at kunne være med til at skabe den fælles europæiske front, som udenrigsministeren og regeringen her i dag har nævnt.
Jeg synes, at det er en interessant diskussion, der har været i dag.
Jeg ser meget frem til, at vi kan behandle det i udvalget, og jeg synes faktisk, der er grundlag for, at vi kan få en reel diskussion med regeringen om at få skabt en ny dansk linje.
Jeg er lidt usikker på, om der er en ny linje, som fru Zenia Stampe sagde, men hvis der er, vil vi meget, meget gerne ind i en diskussion med regeringen om den og også være med til at påvirke den, så jeg ser frem til, at vi kan få en gerne konstruktiv debat ved behandlingen af det her beslutningsforslag.