Karen Ellemann (V), 2011-05-10:
Det næste beslutningsforslag, som vi nu skal behandle, er også et forslag fra Socialdemokraterne, et forslag om, at der skal nedsættes en naturøkonomisk kommission.
Forslagsstillerne hævder, at Danmark lige nu står i to kriser, en økonomisk krise og en naturkrise.
Jeg må sige, at jeg ikke kan genkende, at vi står i en naturkrise.
Der er udfordringer, bevares, udfordringer, som skal håndteres, og der er direktiver, som vi skal leve op til.
Med det alt sammen er der tale om udfordringer, som vi jo netop har godt fat i. Med »Grøn Vækst« er der truffet beslutning om en omfattende indsats, en indsats, som bl.a. indebærer en forbedring af vandmiljøet, som indebærer beskyttelse af sårbare naturområder, etablering af ny natur- og skovrejsning, og helt konkret altså op til 13.000 ha vådområder og ådale, ca. 4.300 ha ny natur i Natura 2000-områderne og ca. 7.700 ha ny skov og endelig ca. 50.000 ha sprøjte-, gødnings- og dyrkningsfri randzoner.
Lad mig også nævne, at tilskudsordningen til vådområder nu for alvor er i gang.
Der er gennemført og er ved at blive gennemført over 80 forundersøgelser spredt over hele landet, og de første tilsagn til realisering af vådområder er givet her kort før påske.
Jeg er enig i, at muligheden for at finansiere natur- og miljøtiltag gennem landdistriktsprogrammet skal anvendes bedst muligt.
Danmark – må jeg sige – er på her område foregangsland i forhold til udviklingen af nye ordninger, som f.eks. betyder, at Danmark har sikret EU-medfinansiering til gennemførelsen af vådområdeindsatsen i »Grøn Vækst«.
I Danmark har vi også gode erfaringer med at udnytte mulighederne i EU's LIFE+-program, der er en EU-fond målrettet mod naturtiltag.
Gennem LIFE-programmet har Danmark i en årrække fået midler til at gennemføre større naturgenopretningsinitiativer som f.eks. snæbelprojektet og højmoseprojektet.
Arbejdet med at reformere EU's fælles landbrugspolitik er også i fuld gang.
I forbindelse med forhandlingerne arbejder Danmark jo for, at den nye fælles landbrugspolitik i større omfang skal kunne understøtte løsningen på de nye udfordringer, som vi står over for, bl.a. også når vi taler om natur- og miljøområdet, eksempelvis forvaltningen af biodiversitet, diskussionen om vandkvalitet, håndteringen af klimaændringer, højere miljøhensyn og i det hele taget også diskussionen om grøn energi.
Der mener regeringen, at medlemsstaterne skal have større frihed til selv at vurdere, hvorvidt den her type tiltag bedst understøttes med midler fra den direkte støtte eller med landdistriktsmidler.
I forhold til »Grøn Vækst« -aftalen understøtter den fuld hjemtagning af EU-midler under landdistriktsprogrammet.
Der er med aftalen om »Grøn Vækst« lagt til grund, at omkring 80 pct. af midlerne i landdistriktsprogrammet skal gå til finansiering af natur- og miljøtiltag.
Regeringen har med det her mål lagt en klar grøn profil netop i forhold til at udnytte midlerne til en omfattende natur- og miljøindsats.
Regeringen har også gode erfaringer med at udnytte muligheden for at supplere den statslige finansiering af natur- og miljøindsatser med andre finansieringskilder.
EU-fonde udgør de største og de vigtigste kilder, men der er altså også andre kilder.
Et godt eksempel er skovrejsningen.
Lige før påske var jeg med til at indvie den nye Tune Skov, en skov, som faktisk er resultatet af et samarbejde mellem det lokale vandsamarbejde, de lokale kommuner og Naturstyrelsen.
Det lokale vandsamarbejde og kommunerne har finansieret jordkøbet, mens Naturstyrelsen betaler for skovrejsningen og betaler for den fremtidige drift.
Et andet helt frisk eksempel på et helt nyt samarbejde mellem staten og en privat erhvervsvirksomhed er en aftale mellem Naturstyrelsen og et teleselskab.
Efter den her aftale har teleselskabet forpligtet sig til at betale udgiften til det, der svarer til 100 m² ny skov for hver ny helårskunde, som selskabet skriver kontrakt med.
Det svarer til, at der bliver leveret 40 løvtræer for hver ny kunde, som teleselskabet får.
Den her nye type aftale er et eksempel på, hvordan tingene udvikler sig, når det gælder samarbejde omkring finansiering af naturinitiativer.
Jeg tror virkelig på, at den her aftale kan gå hen og blive et foregangseksempel og i det hele taget tjene som inspiration for det fremtidige samarbejde mellem staten og det private erhvervsliv, når vi taler om natur- og miljøområdet.
Det er blot for at understrege, at regeringen altså har stor fokus på mulighederne for at supplere den statslige finansiering af natur- og miljøindsatsen med andre finansieringskilder.
Vi afsøger løbende andre muligheder, og vi griber dem, når vi kan.
Derfor behøver vi altså ikke en naturøkonomisk kommission, som skal bruges til at fortælle os, hvordan vi skal fokusere.
Jeg synes, det vil være spild af ressourcer, og det vil medføre et unødvendigt bureaukrati, og derfor kan regeringen ikke støtte forslaget.