runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Finn Sørensen (EL), 2012-04-26:
Jeg tror, vi skal vænne os til at sige, at det handler om finanskapitalens tillid til vores økonomi.
Det er jo det, det handler om.
Det er jo det, man underkaster sig.
Men jeg har jo ikke fået svar på mit spørgsmål.
Jeg er nødt til at prøve en gang til.
Hvis ordføreren er enig med Enhedslisten og en masse andre i, at der skal gøres noget for beskæftigelsen, og at vi skal have reguleret finanskapitalen, hvorfor har man så ikke betinget sig, at de to ting blev opfyldt, inden man sagde ja til den her finanspagt, der med ordførerens egne ord kun handler om, og så siger jeg finanskapitalens tillid, men altså tillid til landenes økonomi?
Hvorfor har man ikke betinget sig det, inden man sagde ja til finanskapitalen? Når jeg spørger, er det selvfølgelig, fordi det helt sandsynlige scenarie er, at det eneste, man får ud af det, er de stramninger, der ligger i den her finanspagt.
De to andre ting kan vi godt skyde en hvid pind efter.
Tak til ordføreren.
Jeg tror, det var bedre, hvis ordføreren indrømmede, at det nok var en lidt hurtig tudse, der slap ud, og at det handlede om, at den her finanspagt ikke har noget med euroen at gøre, for hvis man gennemlæser de indledende bemærkninger, ser man, at det er tydeligt for enhver, at der er en meget tæt sammenhæng.
Men det, jeg vil diskutere, er jo, at vi flere gange har hørt ordføreren sige – det sætter jeg pris på – at finanspagten kun handler om én ting: markedernes tillid.
Det er så en pæn måde at sige på, at den handler om, at vi må underkaste os finanskapitalens trusler om at skalte og valte med vores økonomi ved at flytte rundt på pengene.
Men det er forskelligt, hvordan vi udtrykker os om det.
Men vi er faktisk enige om, hvad den finanspagt handler om.
Så siger ordføreren gentagne gange, at der skal to andre ting til: Der skal noget regulering af finanskapitalen til – det er dejligt at høre, det er vi enige om – og der skal noget om job og vækst til.
Så spørger jeg ordføreren: Hvorfor har Socialistisk Folkeparti så ikke udnyttet deres position og magt i regeringen til at sikre sig, at regeringen ikke skrev under på den her finanspagt, førend de to andre ting var på plads, førend vi havde fået den finansskat, som jeg ved at SF også er positivt indstillet over for, førend vi havde fået nogle klare garantier for, at der skulle ske noget i forhold til job?
Hvorfor har man ikke betinget sig det, inden man skrev under på det her?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2012-04-26:
Men det er jo en helt grundlæggende forskellig opfattelse i forhold til, hvad rigtig mange, der har med det her at gøre, ser.
Jeg må sige, at SF's ordfører jo skiller sig markant ud i det her synspunkt.
Det gør hele forskellen«.
Han fortsætter: »Lad os forberede os bedst muligt til fremtiden. Enten skaber vi større centralisering af magten i Europa, eller også ser vi euroen falde.
Denne krise er eksistentiel«.
Han forbinder altså fuldstændig de ting, der sker nu også med finanspagten, med et spørgsmål om euroens fremtid.
Hvis ikke man skaber større tillid til euroen og dermed har en stærkere central styring af økonomierne i eurozonen, så er det, at mistilliden er der, så er det, man får de her problemer.
Kan SF's ordfører ikke se den sammenhæng?
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-04-26:
Finanspagten har noget at gøre med en række europæiske økonomier, også dansk økonomi, og vi er ikke et euroland.
Det har også noget at gøre med England og Sverige osv.
Vi er flettet ind i hinandens økonomier i Europa, eurolande og ikkeeurolande.
Sverige bliver påvirket af eksportmarkedet, og hvordan det ser ud i Europa.
Det gør vi også.
Så derfor siger jeg, at det handler om tillid til europæiske økonomier.
Det handler også om tillid til dansk økonomi.
Det er derfor, vi går med, for vores egen skyld.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2012-04-26:
Jeg forstår godt, at det er svært at være SF-ordfører i den her debat.
For det er sandt for dyden ikke nemt.
Jeg tror, at det er deltagelsen i regeringen, der har været dyr for SF.
Man har simpelt hen skullet ændre så mange punkter i sin politik, at det kan være svært for en ordfører at finde ud af, hvordan man egentlig forklarer det skifte.
Det afstedkommer så her i dag, at vi får at vide på den ene side i et svar, at finanspagten ikke har noget med euroen at gøre – finanspagten har ikke noget med euroen at gøre.
Lidt efter kommer det, at finanspagten på den anden side kun handler om én ting: tillid til de europæiske økonomier.
Hele grundlaget for den finanspagt, vi diskuterer i dag, har at gøre med eurolandenes behov for at lave en mere central styring, fordi finansmarkederne ingen tiltro har til, at man kan styre tingene politisk, hvis ikke man har en stærkere centralstyring, når man har den fælles valuta.
Det er jo hele baggrunden for det, og derfor kunne jeg egentlig godt tænke mig at få svar på, hvordan man kan komme til at sige, at finanspagten ikke har noget med euroen at gøre.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-04-26:
Finanspagten handler kun om én ting, og det er at skabe tillid til de europæiske økonomier igen.
Og det vil vi gerne støtte op om.
Igen vil jeg sige, at man kan beklage, at Standard & Poor’s og andre private ratingbureauer har så stor magt i verden.
Man kan beklage, at markederne reagerer på en måde, så renterne kan stige til vejrs.
Men det er virkeligheden.
Vi siger, at vi støtter op om finanspagten.
Vi har brug for at sætte en streg under, at de aftaler, vi laver, skal vi også overholde.
Det har vi ikke gjort i fortiden.
Vi siger så, at de sociale hensyn, der ikke er i finanspagten – for det er ikke det, den handler om – skal der suppleres med ved siden af.
Vi har en finanspagt, der handler om én ting, nemlig tillid til økonomien.
Så skal vi have nogle tiltag ved siden af, der supplerer med vækst, sociale tiltag, grønne tiltag, finansiel regulering osv.
Og det er det samlede billede, man skal kigge på.
Men finanspagten handler kun om én ting, og det er tillid til økonomien.
Det er klart, at siden rigtig mange af de her økonomier, som vi taler om er i krise, har euroen, har det selvfølgelig også noget med euroen at gøre på den måde.
Men man kan ikke sige, at det kun har noget med euroen at gøre, for Tyskland har stået meget stærkt igennem lang tid.
Andre eurolande har stået svagt.
Så jeg mener bare, at man ikke udelukkende kan sige, at det handler om euroen.
Det handler også om det udvidede europæiske samarbejde, forstået på den måde, at det er både eurolande og ikkeeurolande, fordi vi er så integreret i hinandens økonomier.
Finn Sørensen (EL), 2012-04-26:
Jamen jeg er selvfølgelig glad for ordførerens konklusion på det, nemlig at Liberal Alliance ikke støtter finanspagten og en tiltrædelse af den, og for, at vi også er enige om, at vi skal have en folkeafstemning.
Så det er jo godt nok, men jeg forstår ikke helt, hvorfor Liberal Alliance egentlig har så meget imod finanspagten.
For som jeg ser det, knæsætter den jo en økonomisk politik under ordet budgetdisciplin, som Liberal Alliance går meget varmt ind for, oven i købet så varmt, at man er villig til at fyre tusindvis af offentligt ansatte for at få det hele til at hænge sammen i formodningen om, at der kommer en masse vækst.
Så hvorfor er man egentlig så utilfreds med det i forhold til det økonomiske indhold?
For det er vel rigtigt forstået, at Liberal Alliance er enig i de økonomiske principper, der ligger i budgetdisciplinen, om, hvordan man løser de økonomiske problemer, nemlig gennem nedskæringer og tilbageholdenhed med lønningerne osv., ikke?
Lene Espersen (KF), 2012-04-26:
Jeg vil sige til fru Merete Riisager, at hvis borgerne vil have en anden regering, der har en anden politik, så kan de få det.
Som jeg har forstået det – og det kan økonomi- og indenrigsministeren jo bekræfte – er den her aftale en mellemstatslig aftale, og hvis vi ønsker at melde os ud af FN eller alle mulige andre mellemstatslige aftaler, så må vi jo forhandle om det.
Så jeg vil sige, at de politikere, der er i Folketinget i dag, kan indgå mellemstatslige aftaler på fuldstændig almindelig vis, ligesom vi indgår andre mellemstatslige aftaler.
Men hvis vi ser på, hvad det her rent indholdsmæssigt handler om, nemlig ikke at kunne gældsætte fremtidens generationer, så synes jeg, det er et uhyre sundt princip og noget, som alle politikere her i Folketinget burde være enige om.
Merete Riisager (LA), 2012-04-26:
Men hvis vi nu skal tage demokratiet alvorligt, så vil jeg spørge, om det så betyder, at finanspagten skal forhindre, at borgerne kan stemme sig til f.eks. Enhedslistens politik.
Lene Espersen (KF), 2012-04-26:
Jamen jeg vil sige til hr. Kristian Thulesen Dahl, at jeg faktisk synes, finanspagten er udtryk for nogle sunde grundholdninger, som i meget høj grad hviler på det, mit parti har som grundholdninger.
For det første sikrer det generationskontrakten, at politikere ikke gældsætter fremtidens generationer.
For det andet er det med til at sikre en ansvarlig økonomisk politik; det har simpelt hen været den røde tråd igennem konservativ politik i årtier.
Og for det tredje synes jeg, at frihed og ansvar går hånd i hånd.
Frihed kan ikke bare være en absolut størrelse, ansvarlighed hører også med, og det er finanspagten med til at sikre.
Altså, det kan da være lige meget, om der er andre, der tilslutter sig vores ideer – hvis ideerne og idégrundlaget er det samme, burde det da være noget, man bakkede op om, og derfor synes vi, det her er rigtig fornuftigt.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2012-04-26:
Nu kan man jo bruge det til det, man vil.
Jeg kan bare konstatere, at der er forskel på, om vi her i Danmark fører en ansvarlig økonomisk politik, fordi vi synes, det er fornuftigt, eller om vi fører en bestemt troværdig finanspolitik – såkaldt troværdig finanspolitik – fordi den er dikteret af eurolandene eller af EU eller gennem finanspagten.
Jeg kan bare konstatere, at fru Lene Espersen siger, at det er vigtigt, vi har en troværdig finanspolitik, uanset hvem der har regeringsmagten.
Det er jeg enig i at vi skal argumentere for nationalt, men jeg anfægtede bare det her med, at det i hvert fald i et historisk perspektiv er en konservativ grundholdning, at det betyder, vi skal have nogle udefra til at definere, hvad en troværdig finanspolitik så er.
For jeg troede, det var noget med, at man nationalt fastsatte de ting, at man nationalt havde en diskussion om det, og at det var vælgerne, der i et demokrati besluttede, hvad de mente var den rigtige økonomiske politik på det givne tidspunkt.
Jeg synes, det er rigtigt, at et folketingsflertal efter valget i september kunne lave en kickstart, som de gjorde.
Men hvis de regler, som fru Lene Espersens parti nu vil have indført i Danmark, havde været gældende sidste efterår, ville man ikke kunne have gennemført den kickstart, som man gjorde.
Det har vi jo brugt noget tid på her i dag at få frem fra diverse ordførere.
Det er jo nok der, det skiller, for jeg mener, det er en grundholdning, at det er inden for nationen, man må tage den diskussion og derigennem få opbakning til at føre den ansvarlige økonomiske politik.
Lene Espersen (KF), 2012-04-26:
Jeg vil sige til hr. Kristian Thulesen Dahl, at man ikke giver EU ansvaret for, hvilken økonomisk politik der bliver ført.
Den regering og det Folketing, der sidder i Danmark, vil også fremover kunne bestemme, hvilken finanspolitik man fører, og hvilke instrumenter man vil bruge til det.
Det eneste, vi forpligter os til, er at have orden på økonomien, og det synes jeg er fornuftigt.
Jeg mener, der skal være meget vide rammer for, hvad vi politikere kan beslutte her i Folketinget, men Dansk Folkeparti var jo enig med VK-regeringen i, at der skulle laves en budgetlov, så der blev sat en grænse for, hvor uansvarlige politikerne kunne være i Danmark.
Og jeg er da ked af, hvis Dansk Folkeparti er løbet fra det løfte.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2012-04-26:
Jeg synes jo, det var en rigtig spændende indledning, fru Lene Espersen havde, nemlig det med, hvad der egentlig var konservative grundtanker eller grundværdier.
Og jeg kunne forstå, at det var noget med generationer, og at man skulle have orden i pengesagerne.
Og det synes jeg selvfølgelig er rigtig, rigtig godt.
Det synes jeg også er en god grundværdi.
Det, jeg så vil spørge fru Lene Espersen om, er, om ikke der er et misforhold mellem den indledning – og dermed i virkeligheden de konservative grundtanker eller grundholdninger, som de er kommet til udtryk over tid – og så den afslutning, der munder ud i, at man bliver nødt til at have sådan en finanspagt her, fordi det sikrer, at politikerne ikke siger et og gør noget andet, når det – og jeg citerer: er besværligt med vælgerne.
Citat slut.
Altså, jeg troede, at det der med demokrati og folkestyre også var en grundværdi, nemlig det, at folk egentlig kunne vælge de politikere, de var mest enige med, og at man så kunne få den politik ud af det, som det måtte indebære.
Altså, jeg troede egentlig, at noget national selvbestemmelsesret og det, at man levede i demokrati og sådan noget, også var en del af en sådan grundværdi.
Men det virker som om, at når det kommer til det her punkt, er det bedre gennem finanspagten at give EU ansvaret for, hvad det er for en økonomisk politik, de enkelte medlemslande fører.
Merete Riisager (LA), 2012-04-26:
Det er helt korrekt, som hr. Kristian Thulesen Dahl siger, at det, hvis man har sin egen valuta, og hvis det er sådan, at man i en direkte dialog med borgerne vil skulle kunne stå på mål for sine egne beslutninger, over tid så også vil fordre en mere ansvarlig politik.
Det, der jo vil kunne ske, er, at regeringen med finanspagten vil kunne gemme sig bag EU, og at man, når der skal træffes ubehagelige beslutninger, vil kunne gemme sig bag finanspagten.
Man vil så kunne skyde finanspagten ind som en form for buffer, og det vil være noget, som folk vil reagere på.
De reagerer jo allerede på det i Sydeuropa, og man kan også forvente, at danskerne vil reagere på det.
Det er derfor, jeg siger, at en ansvarlig økonomisk politik, også over tid, altså er noget, der kommer i form af et demokratisk samarbejde mellem de folkevalgte politikere og borgerne i en direkte relation.
Vi har ikke brug for den her buffer, den vil ikke føre noget godt med sig.
Når det handler om de sydeuropæiske lande, er jeg også enig i, at det er sådan, at der har været nogle af de sydeuropæiske lande, der har kunnet lægge sig i ly af euroen, og at de i for lang tid har kunnet føre en uansvarlig politik.
Det er den ene del af det store problem, som Europa står i i dag.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2012-04-26:
Tak for det, formand.
Der var noget, som jeg – lidt i samme boldgade – ville spørge ordføreren om, om hun måske kunne bekræfte.
Hvis man nu forestillede sig det scenario, at de sydeuropæiske lande ikke havde været med i euroen, men at de havde haft deres egen valuta, kunne man måske også forestille sig, at der i forhold til den reaktion, der ville være kommet som en følge af, at der i de nævnte lande blev ført en uansvarlig økonomisk politik, var blevet sat ind tidligere, og at der altså havde været tale om, at det havde været et vink med en vognstang til politikerne i de lande om, at de skulle føre en ansvarlig økonomisk politik.
Det faktum, at man i de lande i mange år har ligget i ly af en valuta, euroen, og at de på markederne så ligesom har troet, at de var reddet af et fællesskab, er jo noget, der har gjort, at politikerne er blevet lullet i søvn.
Og det var jo noget af det, der kunne tale for, at man i virkeligheden havde sin egen valuta, sådan som Danmark har det, for så er man mere ansvarliggjort med hensyn til at kunne træffe de nødvendige økonomiske beslutninger, så der er tillid til landets økonomi.
Merete Riisager (LA), 2012-04-26:
Jamen mange tak for spørgsmålet, som jo fuldstændig understreger, at der ikke er nogen rationelle argumenter for at tiltræde finanspagten.
De argumenter, vi hører fra tilhængerne af finanspagten, når vi diskuterer det her, er sådan noget med at ville være med i klubben, at ville sende et signal til markederne osv. osv.
Der er ikke nogen rationelle argumenter.
Danmark kan på egen hånd føre en ansvarlig økonomisk politik og en vækstpolitik, og det behøver vi slet ikke EU til at fortælle os.
Finn Sørensen (EL), 2012-04-26:
Jo, men som vi egentlig har fået forklaret af tilhængerne af den her finanspagt og Danmarks tiltræden, er det jo et instrument til at sikre budgetdisciplin i alle EU-landene, eller i hvert fald i alle de lande, man kan få til at skrive under.
Det er jo det, der er formålet, og det bliver sagt åbent.
Det her er et redskab til at tvinge alle EU's lande til at udøve budgetdisciplin i form af nedskæringer i den offentlige sektor og fyring af offentligt ansatte osv., alt det, som vi ved den her budgetdisciplin dækker over.
Så det må da alt andet lige gavne Liberal Alliances økonomiske synspunkter, at den her finanspagt kommer igennem.
Det er ikke, fordi jeg vil overbevise ordføreren om, at hun skal skifte standpunkt, jeg kan bare ikke rigtig få det til at hænge sammen.
Ja, det var bare det.
Merete Riisager (LA), 2012-04-26:
Det er fuldstændig korrekt iagttaget, at Liberal Alliance ønsker en ambitiøs økonomisk politik for Danmark.
Jamen jeg er jo helt enig med fru Lene Espersen i, at det er et sundt princip ikke er forgælde sig.
Det er bl.a. derfor, at Liberal Alliance har foreslået nogle endnu skrappere regler end dem, der er lagt i finanspagten.
For det er jo ret interessant, hvis borgerne ifølge finanspagten og også ifølge fru Lene Espersen ikke demokratisk skal kunne stemme sig til Enhedslistens politik eller en liberal politik med en kickstart, hvor man tager en stor del af økonomien ud og bruger den til skattelettelser, eller hvad pokker man kunne ønske sig.
Man kunne forestille sig meget, som borgerne kunne ønske sig.
Men jeg kan så forstå, at fru Lene Espersen synes, det er et sundt princip, at man indskrænker borgernes demokratiske ret til at stemme sig til den politik, de ønsker.
Per Clausen (EL), 2012-04-26:
Nu er det jo altid rart at få økonomiministerens tolkning af, hvilke muligheder finanspagten giver, for det kan vi få glæde af i det videre politiske forløb i Danmark, så der skal jeg ikke kaste yderligere grus i maskineriet, men vil stille ministeren et andet spørgsmål.
Er en af pointerne her, at det faktisk er lidt uklart, hvad det er, vi siger ja til?
Hvis vi kigger på det strukturelle underskud, som kan regnes ud på mange forskellige måder, kan vi se, at Kommissionen kan nå frem til et resultat og den danske regering til et andet resultat, og at der kan være 20, 30, 40 mia. kr. i forskel.
Jeg forstod, at som det er nu, har Danmark sådan en slags ret til selv at bestemme, for vi bestemmer selv beregningsmetoden, men det uklare ved det er, at det vel i sidste instans er Kommissionen, der bestemmer, altså kan vi få mange forskellige regnestykker på det her.
Det andet er, at vi så også ved, at hvis vi på et eller andet tidspunkt skulle mene, at det her udviklede sig på en anden måde, end økonomiministeren siger, og det faktisk fik negative effekter i Danmark, havde vi også fået det meget klare svar, at det er helt uklart, hvordan vi kan komme ud.
Så vi kender altså ikke beregningsmetoden, og det er helt uklart, hvordan vi kan komme ud.
Det er da ikke sådan ret sikkert at bevæge sig ind i det.
Margrethe Vestager (RV), 2012-04-26:
Hvis det er uklart, er det ligesom det plejer at være.
Den debat, der er om beregningen af vores mellemfristede lån og vores balancer, følger jo den praksis, der har været.
Det er også derfor, vi kan udtale os om det, og at vi ved noget om det.
Vi har et erfaringsgrundlag.
Det er fuldstændig åbenlyst, at der er forskel på, hvordan landenes skattesystemer er skruet sammen, landenes erhvervsstrukturer er, og derfor virker det forskelligt.
I Danmark præger det f.eks. vores offentlige saldo, om PAL-skatten, altså afkastbeskatningen af pensionsforrentning, er stor, eller om den er lille.
Det er ikke så afgørende for Østrig, som ikke har nogen Nordsø, og som har en anden måde at beskatte på.
Jeg synes, at det er vigtigt og rigtigt, at man anerkender de forskelle, der er, for noget af det, som vi også har diskuteret i dag, er netop behovet for, at landene kan være forskellige, og at vi kan træffe beslutninger om, hvordan vi indretter os, og det er sådan set lige præcis den fleksibilitet, som jeg synes er afgørende, og som vi kender til, fordi det, vi diskuterer her, jo egentlig er kendt stof.
Det, vi diskuterer her, er jo også en del af baggrunden for, at Danmark har en henstilling i dag.
Det, vi diskuterer her, er sådan set alene, om vi skal sige ja til, at det danske Folketing også vil forpligte sig til de ting, som vi har lovet i en europæisk sammenhæng, nemlig at have styr på vores økonomi.
Mike Legarth (KF), 2012-04-26:
Tak, formand.
Det Konservative Folkepartis støtter lovforslaget.
Vi synes, det er rigtig glimrende, at vi kommer i gang med it og digitalisering.
Vi synes, at brugerdrevet innovation er nødvendigt for at få så mange som muligt med på vognen.
Der er et stort provenu, der kan vindes, besparelser, der kan bruges til at sænke skatten og øge de kerneydelser, vi gerne vil levere i vores samfund, så det er alt sammen ganske glimrende.
Det er selvfølgelig lige så vigtigt, at det andet led i lovforslaget kommer med, nemlig at der bliver taget hånd om dem, der ikke kan, og at der er rigtig gode løsninger til dem, der ikke har mulighed for at bruge computer og bruge de her selvbetjeningsløsninger.
Det er meget detaljeret beskrevet i lovforslaget.
For os Konservative, der sætter personen foran systemet, er det jo vigtigt, at vi får taget hånd om dem, der ikke i dag er fortrolige med det her og bare sådan lige uden videre kan bruge det, altså at der er hjælpeforanstaltninger, og at kommunerne tager den opgave alvorligt, og at finansministeren påtager sig en skarp overvågning af, at det kommer til at forløbe sådan, som hensigten er med lovforslaget.
Det vil vi følge meget op på i udvalgsarbejdet, sådan at vi sikrer, at den balance er i orden – men ellers støtter vi lovforslaget.
Leif Mikkelsen (LA), 2012-04-26:
Tak for det.
Ja, i den ideelle verden kan man sige, at digital korrespondance er den hurtigste, den mest effektive osv. Nu er vi jo ikke i en ideel verden, vi har jo eksempelvis en rød regering, så det er vi ikke.
Det her
er alligevel et godt forslag.
Det hilser vi med tilfredshed.
Der er jo stadig væk eksempler på, at man kan sidde og printe et skema ud og så fremsende det med posten osv., og det virker virkelig mærkeligt i de her tider.
Derfor vil jeg gerne spørge finansministeren, om man i det arbejde, der har ført frem til, at de her udvalgte områder nu bliver gjort obligatoriske, har haft sigte på andre områder, eller om der ligger andre områder i pipelinen, som kunne komme med i et senere lovforslag, som det kunne udvides med, så vi kunne komme videre med en række områder i forhold til muligheden for, at borgerne kan bruge det.
Virkeligheden er vel den, at vi skal hertil, at det gøres obligatorisk, inden der rigtig kommer skred i det, for der er jo mange, der viger tilbage for det her.
Vil hilser også med tilfredshed, at lovforslaget lægger op til, at man får den hjælp, der er nødvendig, og den rådgivning, der skal til, for at vi kan komme den vej nu her.
Det er vi meget tilhængere af i vores parti, selv om vi nok kan se, at dem, der skal spare, KL og regionerne, sådan set ikke mener, at det potentiale helt er til stede.
Men der må ligge en væsentlig administrativ besparelse i fremtiden ved at nå frem til en anden kommunikationsform med borgerne end den, der har været indtil nu.
Så vi ser ikke nogen betænkeligheder ved det her lovforslag.
Det vender vi tilbage til i det næste lovforslag, hvor vi bestemt ser nogle sikkerhedsmæssige spørgsmål.
Men det her kan vi fuldt ud støtte.