Martin Lidegaard (RV), 2014-03-13:
Må jeg ikke have lov til at starte med at takke for, hvad jeg virkelig synes har været en god og interessant debat, men også en tankevækkende debat, for når man sådan påtænker, hvordan vi har diskuteret det her tema i de sidste par uger, kan man jo få det indtryk, at hele Folketingssalen nærmest er splittet i atomer i det her spørgsmål.
Det er lige før, vi slår rekord i antal forskellige forslag til vedtagelse.
Det er næsten til Guinness Rekordbog.
Men når man så lytter til diskussionen i dag, synes jeg egentlig også, at der på lange stræk tegner sig fælles linjer og fælles tanker.
Og jeg synes egentlig, at der er mange, der har brugt meget tid på – ikke så meget i dag, men mere generelt i de sidste par uger – at trække fronterne skarpt op og kritisere hinanden for, hvad der er sket i løbet af de sidste måneder og år, hvad der måtte være af forskellige holdninger i forskellige partier.
Og jeg synes egentlig, at det kunne være interessant at slutte dagen i dag med at kigge på, hvad der egentlig samler os, i stedet for at kigge på, hvad der splitter os.
Hvis jeg nu starter der, hvor der er nogle reelle uenigheder, nemlig ved de partier, der generelt er skeptiske over for EU, er der også her nogle gode nyheder.
F.eks. slår Enhedslisten fast, hvad jeg er utrolig glad for at vi er enige om, at med lige pligter følger lige rettigheder.
Enhedslisten er ikke et parti, der ønsker at diskriminere.
Der finder vi, regeringen og Enhedslisten, i hvert fald hinanden, skulle jeg hilse og sige.
Og det, der jo er tankevækkende, er, at det jo præcis er det, som den frie bevægelighed går ud på.
Den går jo ud på, at hvis man tager hen og arbejder i et andet land, hvis man gør sin pligt, betaler sine skatter, kan det land ikke diskriminere en med hensyn til, hvad man kan få i sociale ydelser,
i forhold til de mennesker, der i forvejen bor i landet, og som leverer de samme pligter.
Så det er jo egentlig en glædelig konstatering.
Hvis jeg hører Enhedslisten og hr. Finn Sørensen rigtigt, er det, som Enhedslisten er imod, at den fri bevægelighed bliver brugt til social dumping og bliver brugt til at forringe de danske arbejds- og lønvilkår på arbejdsmarkedet.
Der har vi jo også en fælles sag.
Det er jo derfor, at vi – og nu nævner jeg bare et par af tingene – har afsat 74 mio. kr. på finansloven i år til over en fireårig periode at bekæmpe social dumping.
Det er faktisk også derfor, at vi i EU-sammenhæng under formandskabet har arbejde meget aktivt for det og har fået igennem, at Rådet for nylig har indgået en aftale med Europa-Parlamentet om netop at sikre et stærkere myndighedssamarbejde og nye værktøjer, så man kan komme det her problem til livs.
Det er det såkaldte håndhævelsesdirektiv.
Det er muligt, vi kan finde på mere, men vi er godt på vej.
Det, der bare er vigtigt at adressere, er det egentlige problem, og det er altså ikke den fri bevægelighed, men der, hvor vi oplever social dumping.
Til Dansk Folkeparti har jeg også gode nyheder.
Jeg tror, at fru Pia Adelsteen kom til at læse det svar, finansministeren gav på det spørgsmål, lidt forkert.
Men der er jo altså også nogle indtægter, og der er også nogle andre former for udgifter.
Det, der er finansministerens meget forsigtige konklusion, er, at det i forhold til de østeuropæiske lande går nogenlunde o p op, altså de indtægter, man får ind i skat fra de pågældende mennesker, og de ydelser, der er.
Det går nogenlunde o p op for de ti lande.
Der er et kæmpe overskud på resten af EU-landene.
Samlet set regner vi med, at det indre marked har givet og giver 500.000 arbejdspladser i Danmark, som vi ikke ville have, hvis vi ikke havde det indre marked.
Så det er jo en kæmpe overskudsforretning for Danmark.
Så det er den glædelige nyhed til Dansk Folkeparti, der havde den bekymring, at det her er noget, der koster for det danske samfund.
Så har vi Liberal Alliance blandt de EU-skeptiske partier, som mener, hvis jeg forstod det rigtigt, at vi ikke frit kan tilrettelægge kriterierne for vores velfærdsydelser.
Men det kan vi jo.
Det eneste, EU siger, er jo bare, at der må gælde de samme regler og rettigheder for de mennesker, der kommer og arbejder i Danmark, og som betaler skatten, som for alle andre.
Men vi kan jo afskaffe børnechecken i morgen, hvis det er det, vi vil.
Vi kan også lave kriterierne for, hvordan vi kan udbetale den, om.
Der skal bare gælde det samme for dem, der kommer udefra og arbejder og betaler skatten i Danmark, som for dem, der er her i forvejen.
Når jeg så vender mig mod de normalt EU-positive partier, bliver forbrødringen jo næsten komplet, idet jeg kigger på de forslag til vedtagelse, der ligger her fra Venstre og Konservative.
I Venstre og Konservatives og i øvrigt Liberal Alliances forslag til vedtagelse er der jo fire hovedpointer. For det første: »Folketinget understreger vigtigheden af den frie bevægelighed som en grundpille i EU's indre marked«.
For det andet: »Folketinget understreger, at udlændinge skal komme til Danmark, fordi de ønsker at bidrage til det danske samfund, ikke for at få adgang til sociale ydelser«.
For det tredje mener man også her, at der skal være en rimelighed, der så er det udtryk, man vælger at bruge her; vi vælger at sige, at vi skrider ind om nødvendigt; igen helt parallelitet.
For det fjerde har – bevares – de tre partier så lidt kritisk sagt, at nu må regeringen så til at gøre mere for at søge alliancepartnere i EU og det er for dårligt, at vi ikke har gjort det, men vi skriver dog i vores eget forslag til vedtagelse, at det er præcis det, vi gerne vil gøre.
Så til den undrende offentlighed derude må man sige, at der godt nok er mere, der samler, end der skiller de traditionelle japartier, når man kigger på forslagene til vedtagelse, og egentlig – synes jeg – også hører debatten i dag.
Jeg synes jo, at da jeg hørte hr. Jakob Ellemann-Jensen lovprise alt det, vi får ud af EU, det grundlæggende fundament under vores velfærdsstat, som EU er, og hvor ilde stedt vi ville være, hvis ikke vi havde haft den økonomiske motor, men også den fredsmotor, også den demokratiske motor, som EU er, så var det samme sang, som regeringen synger.
Spørgsmålet er derfor, om det måske ikke er på tide, at vi prøver at finde hinanden, både i forhold til hvad det er, vi gerne vil bruge EU til, og hvor vi synes det er helt nødvendigt at have EU, men selvfølgelig også der, hvor jeg kan se, at vi også er enige om, at vi bliver nødt til at skride ind, hvis vi synes, at der er noget, der truer det, vi forstår som den danske velfærdsmodel.
Jeg oplever, at der er mere, der samler, end der skiller, og det er ikke, fordi jeg vil prøve at pådutte nogen nogle holdninger, de ikke har.
Jeg er helt klar over, at der er partier, især EU-skeptiske partier, der ikke bryder sig så meget om den grundlæggende konstruktion i EU.
Det er ikke det, men jeg siger bare, at i forhold til den konkrete problemstilling her synes jeg godt nok, at der har været en del gode nyheder at kunne give i løbet af dagen i dag.