Karen Ellemann (V), 2009-05-28:
Og det her med, at man ikke kan få betalt bistand fra en advokat, inden der overhovedet er truffet en afgørelse, synes jeg sådan set også er ret væsentligt.
Men det er korrekt, at justitsministeren har oplyst over for Folketingets Retsudvalg, at de offentlige udgifter til offentlig retshjælp ved advokat er faldet i 2007 efter reformen af reglerne, og derfor har Justitsministeriet, ved jeg, rettet henvendelse til advokatbranchens organisationer netop med henblik på at få belyst årsagerne til faldet i udgifterne.
Dette beslutningsforslag om nedsættelse af en retssikkerhedskommission har, som det også fremgår af forslaget, været fremsat i stort set samme form ikke en, men to gange før inden for de seneste fire folketingsår.
Forslagsstillerne vil med forslaget pålægge regeringen at nedsætte en social retssikkerhedskommission.
Retssikkerhedskommissionen skal se på retssikkerheden på det sociale område og i løbet af 2 år komme med en betænkning med forslag til forbedringer af retssikkerheden.
Lad mig sige det med det samme: Regeringen tror ikke, at nedsættelsen af en retssikkerhedskommission er vejen frem for at øge retssikkerheden for den enkelte borger.
Det med at øge retssikkerheden for den enkelte borger vil regeringen naturligvis gerne.
Regeringen vil have klare og enkle regler, der er til at forstå for borgerne og til at administrere for myndighederne, så fokus kan koncentreres om det, det egentlig handler om, nemlig hjælpen til hver enkelt af de borgere, der har brug for hjælp – det er reel retssikkerhed.
Regeringens politik er at tage udgangspunkt i de konkrete problemer og sætte målrettet ind der, hvor der er behov for det.
Som eksempler på konkrete målrettede initiativer kan jeg nævne, at praksisundersøgelser, for også at sikre politisk bevågenhed om sagsbehandlingskvaliteten,
skal behandles i et møde i kommunalbestyrelsen i den kommune, der er blevet undersøgt.
Det er netop ved en lovændring i 2009 blevet fastslået, at den myndighed, der har foretaget undersøgelsen, kan kræve en tilbagemelding om, hvilke foranstaltninger kommunalbestyrelsen har besluttet at undersøgelsen skal føre til i kommunen.
Der er iværksat projekter med henblik på systematisk benchmarking af kommunernes sagsbehandling på baggrund af praksisundersøgelserne, og den første benchmarking vil blive offentliggjort i 2009.
Gennem projektet »Den koordinerende sagsbehandler« er der udviklet redskaber og handlevejledninger, der kan understøtte en sammenhængende og helhedsorienteret indsats over for den enkelte på handicapområdet.
Der er indført familierådgivere på kvindekrisecentre fra den 1. juli 2008.
Der er fra den 1. januar 2009 indført en fast kontaktperson til alle modtagere af personlig hjælp og pleje.
Som led i ministeriets projekt »Retssikkerhed og formidling« er der dels udarbejdet en praktisk vejledning til sagsbehandlere i at skrive korrekte og forståelige afgørelser, dels en pjece om, hvordan kommunerne bliver bedre til at sikre borgernes succesfulde medvirken i egne sager.
Som led i anbringelsesreformen er der fra 2006 og fremover afsat midler til længerevarende uddannelsesforløb for sagsbehandlere og kommunale ledere og mellemledere på børn- og ungeområdet.
Dermed bliver det også enklere at træffe den rigtige afgørelse i den enkelte sag.
Regeringens afbureaukratiseringsprogram, der udmøntes i konkrete initiativer i den kommende folketingssamling, vil forbedre lovkvaliteten og fjerne overflødige procesregler for dermed at lette sagsbehandlingen.
På den måde bliver der fokus på den egentlige sociale indsats frem for bureaukrati i sagsbehandlingen.
Hjælpen til den enkelte er jo, hvad det hele i den sidste ende handler om, og der vil vi sætte ind og styrke retssikkerheden.
I bemærkningerne til beslutningsforslaget har forslagsstillerne peget på en række emner, hvor de mener at der kan være nogle retssikkerhedsmæssige problemer, som kræver en løsning, og jeg vil gerne knytte et par bemærkninger til nogle enkelte af disse emner.
Det foreslås, at der bør overvejes omvendt bevisbyrde i klagesystemet.
I det administrative klagesystem er det klagemyndigheden, der har pligten til at undersøge sagen tilstrækkeligt til, at der kan træffes en korrekt afgørelse.
Der er altså slet ikke tale om, at borgeren og myndigheden er modparter, og borgeren skal ikke løfte en bevisbyrde.
Et andet forslag er, at en kommission skal se på, om borgerne bør have en godtgørelse på f.eks. 5.000 kr., hvis en kommune har overtrådt en sagsbehandlingsregel.
Et sådant forslag vil efter min opfattelse ikke øge retssikkerheden, men blot flytte myndighedernes fokus og ressourceforbrug væk fra det væsentlige i den enkelte sag, nemlig hjælpen til borgeren.
Det foreslås også, at en kommission skal overveje en udvidelse af mulighederne for retshjælp på det sociale område.
Klager man over en myndighedsafgørelse, kan man få offentlig retshjælp ved en advokat, hvis man opfylder de økonomiske betingelser for at få fri proces.
Derimod kan man ikke få betalt bistand fra en advokat, inden der overhovedet er truffet en afgørelse.
Det skyldes, at offentlige forvaltningsmyndigheder har pligt til at yde vejledning og bistand.
Udgangspunktet i lovgivningen er altså som nævnt, at forvaltningsmyndigheden og borgeren ikke skal betragtes som modparter.
Det udgangspunkt er efter min opfattelse vigtigt at fastholde.
Jeg vil ikke gå yderligere ind i forslagets enkelte dele, og det skyldes, at det som sagt er min og regeringens grundlæggende holdning, at borgerne ikke vil få glæde af nedsættelsen af en retssikkerhedskommission.
Den reelle retssikkerhed gavnes bedst ved en målrettet indsats med udgangspunkt i konkrete problemer.
Regeringen tror ikke på, at en retssikkerhedskommission er den rette vej til enklere regler og en øget reel retssikkerhed for den enkelte, og regeringen kan derfor ikke støtte forslaget.