Finn Sørensen (EL), 2015-11-20:
Enhedslisten støtter lovforslaget, men vi synes jo nok, at ambitionerne er små, og at viljen til at forbedre vilkårene for alvorligt syge mennesker kan ligge på et meget lille sted.
Den første del af forslaget tilgodeser syge med livstruende sygdom, der har mistet retten til sygedagpenge på grund af varighedsbegrænsningen nu på de 22 uger.
Når de på ny melder sig syge, har de ikke ret til sygedagpenge, men har kun ret til ressourceforløbsydelse i et jobafklaringsforløb, og det er jo altså for en enlig ca. 7.000 kr. mindre om måneden.
Disse meget alvorligt syge kan nu vælge at modtage fulde sygedagpenge, når det bliver konstateret, at de har en livstruende sygdom, men som forslaget er udformet, vil hovedparten af disse syge med livstruende sygdom ikke opfylde betingelserne for sygedagpenge.
Det er nemlig en betingelse, at de skal opfylde beskæftigelseskravet på mindst 240 timers arbejde inden for de seneste 6 måneder, og i 5 af disse måneder skal de have mindst 40 timers arbejde hver måned.
Hvordan har man tænkt sig, at den syge med den livstruende sygdom skal opfylde dette beskæftigelseskrav, når vedkommende forud for jobafklaringsperioden har modtaget sygedagpenge i mindst 22 uger?
Svaret er, at det kan den syge heller ikke.
Det er kun syge, der stadig er i et ansættelsesforhold, der kan opfylde beskæftigelseskravet, når de befinder sig i et jobafklaringsforløb, for når man er ansat, så tæller løn under sygdom, sygedagpenge og timer med refusion til arbejdsgiveren med til beskæftigelseskravet.
Men er du først ude af det system, af ansættelsesforholdet, så er der ingen nåde.
Det er ærlig talt for ringe af ministeren at udforme et forslag, der kommer så få til gode og indeholder så stor en forskelsbehandling af meget syge mennesker med livstruende sygdom.
Hvis regeringen mener det alvorligt og virkelig ønsker at hjælpe mennesker med livstruende sygdom, så bør alle syge med livstruende sygdom uden undtagelse have ret til sygedagpenge.
Vi kan ikke se nogen grund til, at det skal være en midlertidig ordning.
Det bør selvfølgelig være en permanent ordning.
Vi kan tilslutte os de administrative lettelser, som forslaget indeholder, og at der ikke sker modregning af indtægter, som vedrører perioder forud for eller efter et ressource- og jobafklaringsforløb.
Men vi er modstandere af, at der sker fradrag for uddannelseshjælp og ressourceforløbsydelse i efterbetalte feriepenge.
Vi må også slå fast, at lovforslaget ikke retter op på den kæmpe forskelsbehandling af de tusindvis af mennesker med andre sygdomme og lidelser, der heller ikke er i stand til at forsørge sig selv gennem arbejde og som derfor også bør have forlænget deres sygedagpenge.
I stedet skal de leve i månedsvis og i årevis for kontanthjælpssatser, mens de gennemlever meningsløse arbejdsprøvninger og ressourceforløb, ofte stik imod speciallægernes anbefalinger og advarsler om, at de sandsynligvis vil få det værre.
For nylig fik vi et eksempel på, at selv den beskedne forbedring, vi behandler i dag, er hullet som en si.
Dagbladet Information bragte den 9. november historien om 56-årige kræftramte Finn Kristensen, der efter de 22 uger fik afslag på forlængelse af sygedagpengene med den begrundelse, at hans kræftsygdom ikke er i en livstruende fase og med den begrundelse, at han helbredsmæssigt ikke var afklaret.
Den sag sætter fokus på to ting, nemlig at lovforslagets definition af livstruende sygdom er aldeles uklar, hvilket også påpeges i høringssvaret af overlæge Paul Gram-Hansen – det er rigtig skidt for borgernes retssikkerhed på dette område – og at nedskæringen af sygedagpengeperioden fra 52 til 22 uger medfører, at alvorligt syge mennesker ikke får forlænget deres sygedagpenge, fordi de ikke er helbredsmæssigt afklaret.
Som flere forbund har påpeget, er det et alvorligt problem, som vi skal drøfte i det samråd, jeg har indkaldt til den 10. december, men det bør bestemt også inddrages i behandlingen af dette lovforslag.
Vi håber, at vi under udvalgsarbejdet kan få ændret den urimelige forskelsbehandling af de alvorligt syge mennesker med livstruende sygdomme og vil i den forbindelse stille nogle ændringsforslag, der kan sikre det.
Derudover vil Enhedslisten selvfølgelig fortsætte den kamp, vi har ført i årevis, og den kamp, som vi oprindelig var enige med De Radikale, Socialistisk Folkeparti og Socialdemokraterne om, nemlig at hvis man ikke kan arbejde på grund af sygdom og man ellers opfylder kravene til at være en del af sygedagpengesystemet, så skal man have sygedagpenge, indtil man er rask nok til at arbejde, eller til man bliver tilkendt en førtidspension eller en revalidering.
Det glemte de andre partier desværre, da vi havde chancen for at gennemføre det princip.
Et sådant princip udelukker jo bestemt ikke, at man gennemgår forløb med henblik på at komme tilbage på arbejdsmarkedet, men den grundlæggende økonomiske tryghed skal være i orden.
Ingen bliver mere raske af, at hovedet er fyldt med spekulationer om, hvor man skal skaffe penge til næste måneds husleje fra.
Og med de forringelser, der er sket, af reglerne om førtidspension, sygedagpenge og kontanthjælp, så skal der rettes op på det, og det sker ikke med det her lovforslag.