Kirsten Brosbøl (S), 2007-04-27:
Nu siger ministeren, at det er af ideologiske årsager, at vi har valgt at fremsætte det her forslag.
Jeg vil nærmere sige, at det lyder, som om det er ideologiske årsager, der gør, at ministeren ikke vil gå ind i en fornuftig dialog med os om, hvordan vi kunne løse det her problem.
Jeg synes ærlig talt, det lyder, som om der her står en konservativ minister og siger, at det offentlige kan vi sådan set ikke bruge til noget i den her sammenhæng, det må være fuldstændig op til det private marked, som ministeren hylder meget i den her sammenhæng.
Der vil jeg tillade mig at stille mig meget tvivlende over for de tilbud, der er i dag, med hensyn til gældsrådgivning.
Jeg ser ikke – og det er også det, vi hører fra folk, som sidder i de her problemer – at der i dag er mulighed for at få den her rådgivning i tilstrækkelig grad, særlig hvis det er mennesker, der i forvejen er dybt forgældede, som skal ud og betale i dyre domme for at få den her rådgivning.
Der er et hul mellem forebyggelsesindsatsen og den situation, hvor folk er kommet så langt ud, at de er nødt til at søge om gældssanering eller gældseftergivelse.
Kan ministeren ikke se, at der mangler noget her?
Vi må så vidt muligt undgå, at borgerne havner i en situation, hvor de får sig gældsat og ikke rigtig kan komme ud af den her gældsfælde igen.
Og der har vi sat gang i en lang række initiativer, som fungerer godt, som vi følger meget nøje, og som vi i øvrigt også samarbejder tæt med erhvervet om.
Så er der det omkring gældsrådgivning, og der lyder det her, som om det koster i dyre domme at få gældsrådgivning i dag, og det er jo simpelt hen ikke rigtigt.
Som borger har man da mulighed for at gå ind i forskellige pengeinstitutter og bede om at tale med en bankrådgiver og få noget rådgivning omkring sin økonomiske situation.
Så det behøver altså ikke at koste i dyre domme, hvis det er det, man forestiller sig.
Jeg synes, det, ministeren forestiller sig, er meget mærkværdigt.
Det virker, som om ministeren ikke rigtig kan se, hvad det er for nogle mennesker, vi taler om her.
Det er mennesker, som er ude af stand til selv at administrere deres økonomi.
De kommer med regninger fra flere måneder, som måske ikke engang er blevet åbnet.
Tror ministeren, at ethvert pengeinstitut vil tage imod sådan et menneske med åbne arme og sige: Ved du hvad, vi bruger lige en dag eller to på at finde ud af, hvad det her er for noget rod?
Pengeinstitutterne er jo ikke uafhængige, de tjener penge på at låne mennesker penge.
Det er det, der er sagen her.
Der er brug for en uafhængig instans, der kan gå ind og hjælpe de mennesker, som er ude i en situation, som virker totalt uoverskuelig for dem at komme ud af igen.
Jeg synes, det virker meget mystisk, at det, regeringen henviser de her mennesker til, er, at de skal gå ned i et pengeinstitut og forvente, at de der kan få den nødvendige rådgivning.
Det lyder, som om der er masser af muligheder, og at vi overhovedet ikke skal gøre noget i dag, for der er fuldstændig styr på det her område.
Det er jo ikke virkeligheden, vil jeg gerne sige til ministeren.
De her borgere – tror jeg – har også andre problemer, og der har vi heldigvis et solidt offentligt sikkerhedsnet under de her personer, hvor de kan få hjælp til at løse deres problemer i øvrigt, og det lyder, som om det kan være boligproblemer og andet.
Der har vi selvfølgelig et socialt sikkerhedsnet, og det skal vi også have.
Det, der foreslås her, er et åbent tilbud om offentlig gældsrådgivning for alle, som måtte have lyst til det.
Og det er der, jeg siger, at det mener jeg ikke er en offentlig opgave.
Selvfølgelig skal man hjælpe borgere, der er kommet i klemme, og som har brug for at bruge det sociale sikkerhedsnet.
Sådan skal det være, og sådan er det også i dag.
Men det her tilbud handler om, at man skal lave en offentlig gældsrådgivning, som alle kan gå ind fra gaden og bruge, og der siger jeg, at det mener jeg ikke er en offentlig opgave, og jeg mener sådan set heller ikke, behovet er der i dag, for der er gode muligheder for, at borgerne kan gå ind og få rådgivning omkring deres økonomi i det private.