Karsten Lauritzen (V), 2011-03-18:
Forespørgsel F 23, som vi i dag diskuterer, handler om, hvad regeringen vil gøre for de asylbørn, som fortsat har meget lange ophold i danske asylcentre.
Jeg vil godt starte med at sige, at den gennemsnitlige sagsbehandlingstid i første instans – det er jo altså Udlændingeservice – for en asylsag i 2010 var 3½ måned.
Det skal man jo have med, når man diskuterer, hvad et langt ophold er, og hvor lang tid der går, før man får svar.
Så går der lidt længere tid i anden instans, nemlig Flygtningenævnet, men langt de fleste har forholdsvis hurtigt et svar på, om de er anerkendt som flygtninge – og det vil sige, at de har krav på beskyttelse og skal integreres ude i kommunerne i det effektive integrationsprogram, vi har der.
Sådan må det være i et retssamfund; sådan skal det i hvert fald være i Danmark.
Derfor er det kun i særtilfælde, at ophold i asylcentre bliver meget lange og varer i årevis, i hvert fald hvis man respekterer myndighedernes afgørelse.
Jeg vil også godt sige, at vi i Venstre prioriterer både asylfamiliernes og asylbørnenes velbefindende og tarv højt.
Det fremgår af regeringsgrundlaget for 2007.
Og der er jo redegjort for, hvad vi har gjort, i et utal af samråd, i svar på udvalgsspørgsmål og i debatter som her i salen i dag.
Altså, f.eks. er der jo taget en lang række ekstra initiativer, som bl.a. Røde Kors administrerer, målrettet mod at forbedre vilkårene for børnene.
Der er bl.a. lavet en udredningsenhed for asylbørn med særlige behov.
Alle bliver screenet, når de kommer til Danmark, med henblik på at sikre, at det undersøges, om der er nogle, der har behov for psykiatrisk behandling som følge af traumatisering eller andet.
Og det er sund fornuft at bruge penge på det, men der er altså sket væsentlige forbedringer i den seneste tid, i de seneste år.
Der er et par enkelte punkter, hvor man så har rettet det til, men det er meget sammenligneligt.
Børn og asylansøgere, der opholder sig i danske asylcentre, har bedre eller lignende vilkår sammenlignet med andre europæiske lande, så det der billede, som nogle tegner af, at man går for lud og koldt vand som asylansøger i et asylcenter, er meget, meget langt fra virkeligheden.
Jeg kan anbefale politikere og andre at tage ud og besøge et asylcenter og se på nogle af de forbedringer, som rent faktisk er sket – støttet bl.a. af Venstres mandater her i Folketingssalen.
I Venstre ser vi ikke nogen grund til som dele af oppositionen at betvivle den indsats, som Røde Kors udfører.
Det er jo det, man gør, når man som fru Margrethe Vestager står på Folketingets talerstol og kommer med postulater om, at børnene alle sammen er syge og traumatiserede og ikke får den hjælp, der er behov for.
Så sætter man spørgsmålstegn ved den indsats, som Røde Kors yder på asylcentrene.
Det er jo Røde Kors, der har fået opgaven – i nogle tilfælde er det så nogle kommuner, der har fået opgaven – at drive asylcentrene og leve op til det, der står i loven.
Det er jo sådan, at børn, der opholder sig på et asylcenter, har krav på den samme beskyttelse som børn, der er danske statsborgere, netop fordi de er børn.
De tilbyder de børn, der har brug for det, behandling; de laver screeninger og andre ting.
Det er så kommunerne i de pågældende områder, der har tilsynsmyndigheden i forhold til det.
Jeg vil ikke være med til her i Folketingssalen at sige, at Røde Kors ikke gør deres arbejde godt nok, for det synes jeg de gør.
Det er også sådan, at vi bruger ganske mange penge på det her område.
Der kan vi selvfølgelig godt diskutere om vi kunne bruge de penge bedre, og om der skal laves om på noget.
Det er vi da villige til at tage en diskussion om, men det er altså ikke rigtigt, at man ingen hjælp får og får en elendig behandling i de danske asylcentre.
Det er simpelt hen ikke korrekt.
Endvidere skal man huske på årsagen til, at asylbørn opholder sig i asylcentrene i længere tid og i årevis.
Det kan jo godt være en træls diskussion her i Folketingssalen og en noget hård retorik, men det er sandheden, at der ikke er ret mange af dem, der medvirker til deres udsendelse, som sidder i årevis i centrene.
Dem, der sidder i årevis i centrene, er dem, der ignorerer myndighedernes afgørelse.
Der må vi diskutere, om vi vil tillade, at de tager deres børn som gidsler i kampen for at få asyl i Danmark, når nu de har fået afslag af de myndigheder og det system, som vi retssikkerhedsmæssigt har sat op her i Folketingssalen.
Jeg må også indrømme, at jeg lidt håber, at vi i dag kan få i hvert fald en anerkendelse fra oppositionen af de forbedringer, der er sket, og en anerkendelse af, at det, vi har arbejdet med bl.a. i Venstre og i Integrationsministeriet, har handlet om at sænke sagsbehandlingstiderne væsentligt.
Det, at udsendelsen sker så hurtigt og effektivt som overhovedet muligt, har ført til, at antallet af børnefamilier og antallet af børn, som sidder i centrene i årevis, er kraftigt faldende, hvilket integrationsministeren også gjorde rede for i sin besvarelse.
I Venstres folketingsgruppe er vi af den overbevisning, at regeringen lever op til sit ansvar for asylbørnene, og at langt de fleste af asylbørnene efter omstændighederne lever en rimelig tilværelse med sagsbehandlingstider inden for rimelige grænser.
Til sidst skal jeg på vegne af Venstre, Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at der er taget en lang række initiativer med henblik på at forbedre asylbørns forhold i asylcentrene, mens de afventer en afgørelse på deres sag.
Der er bl.a. af hensyn til børnenes tarv taget initiativ til, at visse asylfamilier kan indkvarteres i særlige boliger uden for asylcentrene, og der er indført vilkårsforbedringer målrettet asylbørn med en lang opholdstid.
Desuden er der indført tilbud om indkvartering i to værelser til børnefamilier.
Folketinget tager regeringens redegørelse til efterretning og noterer sig, at regeringen set i lyset af bl.a. den aktuelle hjemsendelsessituation evaluerer asylaftalen fra januar 2008.«
Jeg anerkender ikke, at man befinder sig i et ingenmandsland.
Jeg anerkender, at der er nogle familier, som nægter at udrejse og udnytter de regler, vi har, til fortsat at blive i Danmark, og på den måde bringer de så sig selv, deres børn og familie i en meget, meget svær situation, som også har nogle psykiske følger.
Men jeg vil mene, at ansvaret også påhviler forældrene i den forbindelse.
Det, som jeg tror gør, at man bliver syg, er uvished, og selvfølgelig er der uvished, når man sidder og venter i et asylcenter.
Derfor forstår jeg ikke, hvorfor Det Radikale Venstre og oppositionen ikke i stedet for arbejder på at få nedbragt sagsbehandlingstiden yderligere.
Det er jo den vej, vi vælger at gå i regeringen.
Man har i stedet for valgt sådan en mellemvej, hvor man siger, at man efter 6 måneder kan tilbyde familierne, at de kan flytte ud.
Det er jo derfor, at halvdelen af de familier, efter at aftalen blev indgået i 2008, sagde nej til at flytte ud.