Mikkel Dencker (DF), 2007-10-05:
Det gjorde vi efter et forløb, som nok næppe vil gå over i historien for det kunstneriske indtryk.
Tværtimod har der været tale om en besværlig proces, hvis lige vist ikke er set på denne side af 2001.
Regeringen spillede i august ud med et efter Dansk Folkepartis mening socialt lidt skævt forslag, og det var derfor med ambitionen om at få afbalanceret forslaget og bredt lettelserne af skatten på arbejde ud til folk med almindelige indtægter, vi gik til forhandlingerne med regeringen.
Vi må sige, at det er lykkedes, og at forslaget har fået en langt bedre social profil.
Især fjernelsen af lettelserne af topskatten og forhøjelsen af bundfradraget er væsentlige forbedringer, og det er nu ganske almindelige lønmodtagere som f.eks. lærere og politibetjente, der får gavn af lettelserne af skatten på arbejde.
Når mellemregningerne lægges til side og kun resultatet beskues, må vi sige, at vi faktisk er ret godt tilfredse med resultatet.
Aftalen indeholder mere konkret, at grænsen for betaling af mellemskat rykkes op til at være den samme som for topskat.
Dermed slipper 575.000 danskere for at betale mellemskat, og samtidig næsten fordobles beskæftigelsesfradraget fra 2,5 pct. til 4,25 pct., så det maksimale fradrag kommer til at udgøre 13.100 kr.
Disse to initiativer har til formål at øge udbuddet af arbejdskraft, som arbejdsmarkedet har så hårdt brug for.
Endelig er det også aftalt, at antallet af topskatteydere ikke må stige i forhold til niveauet her i 2007.
Alle disse fornuftige initiativer er fuldt ud finansierede ved hjælp af at to forskellige elementer.
Det ene element er, at man indekserer energiafgifterne, sådan at de fremover stiger med den almindelige prisudvikling.
Dermed holder afgifterne blot deres reelle værdi fremover og bliver ikke længere udhulet af prisudviklingen.
Det skal hertil også siges, at da parterne bag denne aftale jo er enige om at overholde skattestoppet, kan provenuet herfra altså kun bruges til at sænke en anden skat, og det er jo også det, aftalen går ud på.
Ved den lejlighed lovede man borgerne, at hvis der på et tidspunkt på grund af lav arbejdsløshed blev overskud i Arbejdsmarkedsfonden, skulle overskuddet føres tilbage til borgerne, ved at arbejdsmarkedsbidraget blev sænket tilsvarende.
Det er vi selvfølgelig glade for, og dermed skal løftet fra 1993 indfries.
Det har vi så sammen med regeringen valgt at gøre på en socialt set lidt bedre måde, end Nyrupregeringen havde tænkt sig at gøre det.
Som nævnt er aftalen om nedsættelse af skatten på arbejde fuldt finansieret - dels af et gammelt løfte afgivet af en tidligere regering, dels af en regulering af energiafgifterne.
Begge finansieringskilder har på forhånd været båndlagt og kan dermed udelukkende anvendes til skattesænkninger, og derfor skal det slås fast, at der med denne aftale ikke er brugt nogen penge på skattesænkninger, som i stedet kunne være brugt på forbedringer inden for den offentlige sektor.
Det bringer mig frem til det sidste punkt i mit indlæg, nemlig at man ikke kan tilgodese alle grupper eller hensyn gennem en skatteaftale.
Den er nemlig ikke egnet til at give mennesker uden for arbejdsmarkedet, som trænger til det, et målrettet løft, og derfor skal denne skatteaftale heller ikke stå alene, men senere på efteråret følges op af en finanslovaftale mellem Dansk Folkeparti og regeringen, hvor vi endnu en gang vil have fokus på, hvordan vi forbedrer forholdene for dem, der har brug for det.
Jeg skal slutte af med at sige, at Dansk Folkeparti selvfølgelig støtter dette lovforslag.