Christian Friis Bach (RV), 2014-04-03:
Tak for det.
Det beslutningsforslag, vi behandler, og som er fremmet af Det Konservative Folkeparti, er meget usædvanligt, for det vil pålægge regeringen at handle i klar modstrid med EU-retten og mod noget, vi endda selv har været med til at vedtage.
Der er ingen tvivl om reglerne.
Der er afsagt to krystalklare domme, der præcis handler om familie- og børneydelser, og som handler om optjening.
Der er ingen tvivl om EU-retten, og der er ingen tvivl om, at det forslag, vi behandler, vil bringe os i klar strid med EU-retten.
Det er meget markant, og det har jo så måske kun et formål, nemlig at skabe frygt og forvirring, både når det gælder børnechecken, som danskerne er så glade for, når det gælder den frie bevægelighed, som Danmark har så stor gavn af, og mest alvorligt, når det gælder EU-samarbejdet, som har skabt fred og fremgang i Europa.
Der har været en stærk vilje hos regeringen til at finde andre løsninger, og der har været utallige forslag til at lave børnechecken om, men ikke ét af de forslag har kunnet overholde de to centrale principper, vi er enige om, nemlig at det ikke må gå ud over danskerne, især ikke de fattigste familier, og at det skal være lovligt.
Erstatter vi børnechecken med et skattefradrag, vil det give problemer for borgere med lave indkomster, det vil svinge alt efter skattesatsen i kommunerne, medlemskab af folkekirken, og om de pågældende borgere betaler topskat, det vil skabe problemer i forhold til forældre, der bliver skilt, og borgere, f.eks. håndværkere, der har svingende indkomster, og det vil blive meget bøvlet og bureaukratisk.
Giver man så kun skattefradraget til moderen, vil ægtefæller blive bedre stillet end fraskilte, og det kan være i strid med den frie bevægelighed.
Giver vi fradraget til børnene, bliver det en ekstra skat til de børn, der arbejder, så det vil ramme skævt. Gives der så en kompensation til de familier, der bliver ramt, hvis vi laver det om til et skattefradrag, vil det være umuligt at stille alle præcis lige så godt som med børnechecken, og det vil også ramme skævt.
Giver vi så de familier med lave indkomster mulighed for at skubbe et skattefradrag videre til de næste år, vil der gå lang tid, før det virker – hvem skal i mellemtiden betale for det børnetøj, som forældrene i dag køber for børnechecken? – og igen vil det blive meget bøvlet og bureaukratisk. Indekserer vi efter leveomkostninger i de enkelte EU-lande – den mulighed bliver nu undersøgt – vil det med stor sandsynlighed være i klar modstrid med ligebehandlingsprincippet, og det vil i øvrigt betyde, at vi vil komme til at give en højere børnecheck til borgere fra visse EU-lande, og det vil give bøvl og bureaukrati.
Sætter vi daginstitutionstaksten ned, kan det ikke kompensere for børnechecken, fordi egenbetalingen, som forældrene giver på daginstitutionsområdet, er på omkring 8 mia. kr., mens børnechecken er på over 14 mia. kr.
Børnefamilier med friplads – og der er faktisk omkring 50.000 børn, der har friplads – vil ikke få gavn af det, mens de rigere familier vil få gavn af det.
Et højere tilskud vil igen her få fordelingsmæssige konsekvenser.
Giver vi børnechecken til barnet, vil det heller ikke løse problemet, fordi børn, hvis forældre arbejder i Danmark, men lever uden for Danmark, stadig vil have ret til børnecheck.
Denne lidt tekniske gennemgang skal blot vise, at der har været utallige forslag, og regeringen har svaret, regeringen har undersøgt, regeringen har analyseret og set på de her løsninger.
Men der er indtil nu ingen løsninger, der er både socialt forsvarlige, lovlige, enkle og effektive.
Og vi skal huske, at den løsning, som regeringen har foreslået, nemlig at overholde EU-lovgivningen ved at ændre optjeningsprincippet, vil koste omkring 20 mio. kr. ud af en samlet udgift til børnecheck på 14,5 mia. kr. Vil vi virkelig ødelægge en børnecheck, der fungerer, og som danskerne er rigtig glade for, blot for at spare, hvad der måske svarer til 0,14 pct. af de samlede udgifter til børnecheck?
Samtidig risikerer vi en EU-sag, som vi med sikkerhed taber, vi risikerer, at de mange danskere, der arbejder i andre EU-lande, mister den børne- eller familieydelse, de får, og vi risikerer endda, at den frie bevægelighed bliver begrænset, så færre EU-borgere kommer til Danmark og arbejder, betaler skat og bidrager til væksten og velfærden.
Vil vi virkelig det?
Regeringen vil derfor rigtig gerne finde andre løsninger, men de forslag, der har været fremme indtil nu, har ikke peget på en løsning, der både virker, er effektiv, er socialt ansvarlig og lovlig.
Der er måske kun en undtagelse, og det er at betale børnechecken bagud i stedet for forud; det kan løse problemet med EU-borgere, der har fået udbetalt for meget børnecheck og er taget hjem, og det forslag håber jeg at vi kan samle os om, for regeringen vil rigtig gerne finde en løsning.
Regeringen vil også gerne kæmpe for danske mærkesager i EU, for værnsregler, men netop når det gælder børnechecken, er reglerne altså krystalklare, og der er ingen ændringer på vej, som kan løse problemet.
Skal vi overholde EU-reglerne, mens vi ser på mulige løsninger i EU?
Ja, det skal vi.
Debatten om børnechecken har illustreret, at samspillet mellem den frie bevægelighed og danske velfærdsydelser ikke er enkelt, men vi kan sagtens både bevare den frie bevægelighed og det danske velfærdssamfund, og derfor er det ikke rimeligt at bruge debatten om børnechecken til at skabe frygt og forvirring om både børnecheck, fri bevægelighed og EU.
Lad os nu finde tilbage til det brede samarbejde om EU-politikken.
Tak for ordet.