Lars Dohn (EL), 2013-11-14:
Jeg var i aftes til kommunalt valgmøde med overskriften boligpolitik, og man må jo sige, at det er et emne, som ikke trækker fulde huse.
Det, jeg også noterede mig, var, at af samtlige inviterede partier var der Enhedslisten, der var Socialdemokraterne, der var SF, og så var der Dansk Folkeparti.
Men Dansk Folkepartis repræsentant indledte sit oplæg med at fortælle, at boligpolitik var uinteressant, så han begyndte at tale om andre emner.
Så jeg må konkludere, at uden for den her sal er der ikke mange borgerlige, der interesserer sig bredt for boligpolitik, og jeg synes også, de får blandet nogle andre elementer ind i spørgsmålet.
En ghetto – det er jo et ord, man bruger, når man vil markere en modvilje mod nogle beboere.
Det er sådan, at regeringen også i sit eget regeringsgrundlag jo har bestræbt sig på at fjerne den der ghettoiseringstendens, alene ved at man siger, at alle kommuner skal være med til at løfte boligsociale opgaver.
Det, vi mangler at se nu, er resultaterne af det, der står i regeringsgrundlaget.
Men hensigten er rigtig, og den har fuldstændig Enhedslistens støtte.
Vi skal have lavet en boligpolitik, sådan at man bor der, hvor man har lyst til og behov for at bo, og ikke bosætter sig, efter hvor tyk eller tynd tegnebogen er, eller hvor svag en uddannelsesbaggrund man har.
Der er en skarp social opdeling af befolkningen i boligtyper, og det skal vi til livs, især ved at sikre, at den almene boligsektor får en langt bedre placering i boligbilledet.
Bare her på det seneste har vi set, at regeringen i vækstplanen har været med til at flytte 1,7 mia. kr. over til boligejerne i boligjobordningen.
Det er altså foræringer, der vil noget.
De penge ville have varmet rigtig, rigtig godt ude i de almene boligområder.
»Ghettolisten« står der jo, og selv om den socialdemokratiske ordfører ikke bryder sig om ordet, må vi konstatere, at selv om ordføreren støtter forslaget, står der altså »ghettoliste« eller »ghetto« i selve forslaget.
Når vi ser overskrifterne, hver gang ghettolisten bliver offentliggjort, og det bliver jo så fremover fra den 1. december, jamen så må vi sige, at det er det ord, der i den grad toner frem, og ministerens ønske – det ved jeg var et ønske – om et andet ordvalg er kuldsejlet.
Ordet ghetto er stigmatiserende, og det er en barriere mod, at man får en blandet beboersammensætning.
Derfor er det et forkert spor at følge.
Enhedslisten vil meget gerne være med til at lave nogle identifikationer af problemer, som kan gøre, at man tager værktøjskassen frem og skaber bedre forhold.
Men at bruge en stigmatiserende betegnelse, som rykker tingene bagud, vil vi ikke være med til.
Om kriterierne vil jeg sige, at etnicitet – og det var SF's ordfører også inde på, og ligesådan De Radikales – er aldeles uegnet til at optræde på sådan en liste.
Jeg har som lærer mange gange tænkt, når jeg har haft børn med anden etnisk baggrund, at hvis bare nogle af de danske forældre var lige så opmærksomme som nogle af de forældre, så var der mange ting, der var bedre.
Så det er ikke en måde at karakterisere det på.
Ligesådan med kriminalitet: De mennesker, som har fået en dom og har udstået den, er mennesker ligesom alle andre, og jeg følger der BL, Boligselskabernes Landsforenings, ønske om at afvise det forslag som en del af kriterierne.
Bruttoindkomst er et rigtig godt redskab til at identificere med, og uddannelse er et rigtig godt redskab til at identificere med.
Nu kan jeg se, at tiden er ved at løbe ud, men jeg tror ikke, at jeg løfter sløret for nogen hemmelighed ved at sige, at politiets mulighed for at videregive personfølsomme oplysninger til boligorganisationerne absolut ikke er vores kop te.
Nu får vi ting til at ligge og flyde udeomkring, som ikke skal være der.
Det allersidste skal være, at Enhedslisten ikke kan støtte forslaget.