Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2013-02-07:
Det her lovforslag indeholder jo alt godt fra havet, kan man sige, i forlængelse af den kriminalforsorgsaftale, vi indgik her i efteråret.
Her var det en bunden opgave at finde pladser – pladser, som vi manglede, på grund af at man ikke havde taget hånd om situationen i rigtig, rigtig mange år.
Nogle af de pladser finder vi ved at bygge nye fængselspladser, vi laver flere pensionspladser, og så udvider vi fodlænkeordningen, og det er primært det, som lovforslaget i dag handler om.
Jeg synes, at fodlænker har bevist deres værd.
Jeg synes, de har hjulpet rigtig mange til at bevare en vigtig tilknytning til en arbejdsplads eller en uddannelse, de er i gang med, og ovenikøbet også til deres familie, fordi afsoningen kan foregå i eget hjem.
Det kan være rigtig, rigtig fornuftigt, fordi vi ved, at arbejde og uddannelse og det, at man har kontakt til sin familie, er de væsentligste faktorer, når det handler om ikke at falde tilbage til ny kriminalitet.
Jeg synes, at netop det, at der er en egnethedsvurdering, når man får lov til at afsone i fodlænke, er en af de ting, der gør det til et trygt redskab at bruge.
Der følger nogle krav med, der følger kontrol med, og der skal i en eller anden udstrækning være nogle aktiviteter, man følger, om det så er arbejde eller uddannelse.
Nu bliver det så også udvidet for førtidspensionister, pensionister og dagpengemodtagere, som måske ellers ville have haft svært ved at opfylde de tidligere krav.
Det kan være rigtig, rigtig fornuftigt, når det handler om førstegangskriminelle, at vi ligesom sikrer, at de ikke kommer ind til et rigtig, rigtig kriminelt miljø, for vi ved, at jo længere tid man opholder sig der, jo større er sandsynligheden for, at man linker op med en kriminel verden og fortsætter kriminaliteten.
Så der kan det altså være et rigtig godt redskab.
Der sker en udvidelse fra 5 til 6 måneder, og så sker der det, at man fremover kan udsluses med fodlænke.
Det er noget, vi i SF har arbejdet for.
Vi har haft flere beslutningsforslag i vores tid i opposition om lige præcis det her.
Det har man haft i Sverige i nogle år og med fine resultater.
Jeg synes, det er fint, at vi får flere muligheder i den palet, vi kan tilbyde, og jeg synes, det er godt, at vi nu også kan udsluse med fodlænke.
Det må og skal ikke være et alternativ til pensionspladser, som jo tilbyder nogle andre muligheder end lige præcis fodlænke, men det kan spille godt ind i den sammensætning, vi har, for at sikre, at vi får mindre kriminalitet og flere, som fortsætter et liv uden kriminalitet efterfølgende.
Jeg skal hilse og sige, at jeg selv har været ude og besøge folk, som afsoner med fodlænke, og det må jeg bare på det kraftigste afvise.
For det første skal arbejdsgiveren vide det, hvis man har arbejde.
Det betyder, at nogle af kontrollerne foregår der.
Det er der rigtig mange der har svært ved at arbejdsgiveren skal.
Man bliver også nødt til at sige nej, hvis børnene beder en om at gå hen på legepladsen.
Hvis man går konen på nerverne, er der heller ikke nogen mulighed for at undslippe.
Det kan lyde som et mindre problem, men der er faktisk set eksempler på, at folk har måttet bede om at blive sat tilbage, fordi det simpelt hen ikke har fungeret.
Man ser de samme fire vægge indefra dag efter dag, og det kan være ganske hårdt.
Sidder man i fængsel, har man mulighed for at have udgang.
Det har man altså heller ikke med en fodlænke, skal jeg hilse og sige.
Der sidder man indespærret dag efter dag.
Hvis folk afsoner deres straf fuldt ud, kan vi ikke stille nogen krav, for så har de jo taget deres straf.
Det betyder, at de bliver skubbet ud i friheden uden noget tilsyn, uden nogen kontrol, uden nogen støtte, og det øger sandsynligheden for, at de falder tilbage.
Her synes jeg, der er skabt nogle gode muligheder for, at vi faktisk støtter folk i en overgangsfase, som kan være svær.
Det skulle selvfølgelig helst resultere i, at færre vender tilbage til kriminalitet.
Så vil jeg sige om personalet, som tager rundt og besøger de her fodlænkeafsonere, at det kræver sit.
Det kræver, at man har en forståelse for de mennesker, man tager rundt til, de frustrationer, der kan opstå, og den støtte, man skal give.
Det har jeg selv oplevet hvor dygtige de er til, og det synes jeg skal roses her fra talerstolen.