runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2009-11-11:
Jeg er helt enig i, at der er masser af private virksomheder, der også har gode løn- og arbejdsvilkår, men de har bare enormt svært ved at komme ind, hvis der endelig er et udbud, fordi det, som statsministeren sagde til sidst, er prisen, man skal se på.
Det, der er problemet med regeringens tvangsprivatiseringer, hvor man siger, at kommunerne skal sende så og så meget i udbud, og hvor man har gennemført, at der skal sikres private sygehuse, at der skal være private firmaer på ældreområdet osv., er jo, at det er prisen, der bliver afgørende.
Og der kommer vi til at se, ligesom vi har set i forbindelse med skraldeafhentning, busser og på mange andre områder, at det dels betyder elendige arbejdsvilkår for dem, der er ansat, dels betyder en meget dårligere service for borgerne.
Så hvorfor er det, at statsministeren er så optaget af, at man skal se på prisen i stedet for at se på, at man skal sikre, at der er ordentlige vilkår både for de ansatte og for borgerne?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-11:
Det er jeg heller ikke optaget af.
Jeg er optaget af at sikre, at vi til enhver tid ved, at den kvalitet i opgaveløsningen, vi ønsker, leveres.
Jeg er optaget af, at de overenskomster, der indgås på arbejdsmarkedet, hvor jeg synes vi skal stå vagt om, at vi har et frit aftalesystem, respekteres.
Og når man lægger de ting oven på hinanden, så skal vi jo dernæst have en fredelig kappestrid om at indrette sig så hensigtsmæssigt som muligt med henblik på at kunne levere det, vi gerne vil have, til den rigtige pris, og det gør man så ved at spørge til prisen.
Jeg mener ikke, at vi har tvangsprivatiseret noget som helst.
Line Barfod (EL), 2009-11-11:
Jeg kan ikke forstå, hvis statsministeren virkelig skulle mene, at det er kommunerne, der selv skal styre det.
Hvorfor så ikke lade kommunerne selv vurdere, om de har nogle opgaver, som de mener ligger bedst ude hos private, eller om de mener, at det er nogle opgaver, som det både for borgerne og de ansatte er bedst at have under demokratisk kontrol?
Hvorfor er det, at statsministeren mener, at så meget som muligt skal konkurrenceudsættes, og mener statsministeren i den forbindelse, at vi skal frem til, at det er alt, der bliver konkurrenceudsat?
Er det også statsministerens opfattelse, at det er den vej, vi skal gå?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-11:
Det er jo svært at diskutere med fru Line Barfod, når forskellige ord, der betyder noget meget forskelligt, i fru Line Barfods fremstilling kommer til at betyde det samme, f.eks. det forhold, at konkurrenceudsættelse skulle være lig med privatisering.
Altså, det kommer jo an på konkurrencesituationen.
Det, vi har nogle aftaler med kommunerne om, er, ved hvor mange opgaver, man skal – kan man sige – spørge til prisen, og så kan det jo falde forskelligt ud.
Der kan være opgaver, hvor man, når man har testet markedet, finder ud af, at man med fordel kan løse dem selv.
Og hvorfor er det en god idé?
Jamen det er, fordi konkurrence er en god idé.
Altså, det burde jo i øvrigt stå lysende klart netop i den her uge, hvor vi fejer 20-året for Berlinmurens fald, og hvor det vel stå i frisk erindring hos mange af os, der er til stede i salen i øjeblikket, at der da var en mur, der delte mellem to forskellige opfattelser af de her ting: En åben markedsøkonomi, som skabte velstand og fremgang, og et lukket system med monopolisering og offentlig drift, som ikke skabte materiel fremgang.
Det vil jeg da gerne sige.
Jeg er liberal; jeg tror på, det er en god idé, at der er en fredelig kappestrid om at løse opgaver i det her samfund.
Morten Bødskov (S), 2009-11-11:
Det forstår man så måske godt.
Men vi, der beskæftiger os lidt med den, kan jo se, at det ikke ser voldsomt godt ud for dansk økonomi: Eksporten har det meget svært, tvangsauktionerne eksploderer, som man kan se, det samme gør konkurserne, og arbejdsløsheden fortsætter opad med rekordfart og nu med de meget alvorlige konsekvenser, at antallet af langtidsledige virkelig bider sig fast, ikke mindst i yderområderne, som i forvejen har det hårdt i Danmark.
Jeg synes, at vi, for at tage fat der, hvor fru Margrethe Vestager sluttede, mangler et svar fra statsministeren på, om statsministeren mener, at der er behov for mere i den her situation.
Altså, har statsministeren en holdning til, om der er behov for at sætte gang i mere målrettede vækstinitiativer?
Sandheden er jo den, at selv om man kan stå og opremse, jeg ved snart ikke hvor mange eksempler på, at man mener, at man har gjort det godt, så når vi jo op på de der 180.000-190.000 arbejdsløse ved udgangen af 2011, selv med alle de ting, man står og siger.
Og mener man, at der eksempelvis er behov for flere offentlige investeringer?
Hvad har regeringen af holdning til det flertal i Folketinget, der er uden om regeringen, for, at vi skal have mere fut i de offentlige investeringer, en fremrykning af offentlige investeringer, således at vi kan få taget toppen af stigningen i arbejdsløsheden?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-11:
Jeg står ikke og praler, overhovedet ikke.
Det lader jeg andre om at gøre.
Det lader sig helt ærligt ikke gøre.
Hvis det var sådan, at nogen havde opskriften på en politik, som både kunne sikre, at arbejdsløsheden ikke steg, og at Danmark ikke fik problemer i overmorgen – billedlig talt – ville jeg gerne abonnere på den politik.
Men den findes ikke som ansvarlig politik.
Derfor er det her en balance mellem at minimere de menneskelige omkostninger, føre en offensiv politik, der gør, at beskæftigelsessituationen er bedre, end den ellers ville være, samtidig med at vi hele tiden har et øje på, at vi ikke slår så unødig stort et hul i kassen, at den regning, der skal samles op bagefter, kommer til at gøre ondt, og at den bliver unødig stor.
Til den ende er diskussionen om, hvilket niveau forskellige kategorier offentlige omkostninger ligger på, for så vidt slet ikke relevant.
Det, der er det relevante, er, hvordan det udvikler sig.
Sidste år havde vi altså en beskæftigelsessituation, hvor vi havde rekord i lav arbejdsløshed.
Der havde vi et givent offentligt investeringsniveau.
Hvordan ser så det fremadrettede offentlige investeringsniveau ud?
Og der peger jeg altså på, at vi har en vækst i omegnen af 30 pct.
Det er historisk.
Morten Bødskov (S), 2009-11-11:
Jeg må sige, at nu er der jo kommet et anseligt antal tusinde arbejdsløse her i den senere tid, og det kunne tænkes, at der er nogle af dem, der sidder og lytter til, hvad statsministeren siger.
Jeg tror virkelig, at de er overraskede over, at forslag om, at man sætter gang i beskæftigelsen med en stor vækstpakke, bliver fremhævet som et enøjet synspunkt.
Altså, jeg må sige til statsministeren: Det har til formål at sikre, at vi ikke får en så kraftig stigning i arbejdsløsheden, som vi ser som en konsekvens af regeringens førte økonomiske politik, hvor man jo selv med alle de initiativer, som man står og praler af, kan se frem til med rekordfart at nå en stigning i arbejdsløsheden med 180.000-190.000 ledige inden for de næste par år.
Når man så står og roser sig selv og taler om, at man laver historiske løft i de offentlige investeringer, kunne statsministeren så ikke bare svare på et spørgsmål.
Når det handler om offentlige investeringer, hvordan ligger Danmark så i forhold til de lande, vi typisk sammenligner os med – over eller under?
Inger Støjberg (V), 2009-11-12:
Først og fremmest har jeg nu en grundlæggende tro på, at den meget, meget store pakke, som også Det Radikale Venstre nu er med til at ville stemme igennem i Folketingssalen om ikke særlig lang tid, vil være med til at dæmme op for det her problem, for der er ingen som helst tvivl om, at vi simpelt hen ikke må tabe en hel generation på gulvet, og det er jeg glad for at der er bred enighed om i Folketinget.
Når det så er sagt, synes jeg stadig væk, at det er et meget vigtigt princip i a-kasse-systemet, at man kan melde sig ind, hvis man vil, og at man kan lade være, hvis man ikke vil.
Derimod synes jeg, at det er en opgave for os alle sammen at informere om, at a-kasse-systemet virker, som det nu engang gør, og noget tyder jo så også på, at flere har fået øjnene op for det, for hvor vi en tid har kunnet se et faldende medlemskab i a-kasserne, kan vi nu se en tendens til, at flere melder sig ind, og at også flere unge melder sig ind.
Primært skal det jo nok ses i lyset af krisen, men derefter tror jeg i virkeligheden også, at det er informationsniveauet, der er blevet ganske godt.
Morten Østergaard (RV), 2009-11-12:
Det er jo alt sammen udmærket, og jeg forstår også, at man hele tiden fra regeringens side henviser til SP.
Men så må jeg bare sige, at i forhold til den her gruppe har det nok ikke den store relevans, at SP'en er blevet frigivet.
Det, det handler om her, er, at de her unge, som altså er en gruppe, der er havnet i en langt større arbejdsløshed end andre, står uden et forsørgelsesgrundlag.
Jeg er enig i – og derfor har vi også lavet en aftale om det – at man skal rykke aktiveringen frem, ikke mindst for de 18-19-årige, men det får de jo altså ikke brød på bordet eller penge til huslejen af.
Og derfor er spørgsmålet jo: Hvad er det, som regeringen vil gøre for at undgå, at de her mennesker i sidste ende havner på gaden, fordi de ikke kan betale deres husleje?
Det er fire ud af fem i den her gruppe, der står uden for en a-kasse, og rigtig mange af dem vil overhovedet ikke have en chance for at få kontanthjælp, og der er spørgsmålet til ministeren så bare: Hvad vil man gøre for den her gruppe?
Inger Støjberg (V), 2009-11-12:
Altså, jeg har slet ikke henvist til SP i mit svar til hr. Morten Østergaard, så det ved jeg ikke hvor hr. Morten Østergaard har fra.
Men det er da klart, at frigivelsen af SP er en af de mange, mange ting, som regeringen netop har gjort for at manøvrere Danmark bedst muligt igennem den krise, som vi er i.
Så det, at vi har frigivet SP-midlerne, er en del af en enormt lang perlerække af initiativer.
Så synes jeg egentlig, det er en lille smule beskæmmende at skulle stå i dag og diskutere spørgsmål omkring de unge med hr. Morten Østergaard, for vi sad for under en uge siden omkring forhandlingsbordet og diskuterede, hvad vi skulle gøre for de unge, og da tog vi en række initiativer, som nu bliver sat i søen, og som jeg glæder mig meget over at der er en meget bred tilslutning til i Folketinget.
Og jeg er ikke i tvivl om, at de initiativer vil hjælpe de unge, og det skylder vi også de unge.
Peter Juel Jensen (V), 2009-11-12:
Tak, formand.
Som loven er i dag, skal man have været medlem af en arbejdsløshedskasse i 1 år for at optjene ret til arbejdsløshedsdagpenge.
En undtagelse er dog, at har man lige gennemført en erhvervsmæssig uddannelse af mindst 18 måneders varighed, opnår man ret til dagpenge 1 måned efter uddannelsens afslutning.
Herudover er der krav om, at man skal have haft arbejde i en periode, som samlet svarer til fagets fulde arbejdstid i mindst 52 uger inden for de sidste 3 år.
Og så skal man selvfølgelig stå til rådighed for arbejdsmarkedet.
Det er de tre hovedbetingelser, og i Venstres øjne er det tre ganske rimelige krav.
I mine øjne er et medlemskab af en a-kasse en forsikring; man forsikrer sig mod en situation, hvor man kan komme ud for at miste sit arbejde.
Man kender konsekvensen, såfremt man vælger at stå udenfor.
Og hånden på hjertet, så finder jeg det ikke acceptabelt, at man i de fede tider kan køre på frihjul i forhold til dagpengesystemet og lade være med at tegne en forsikring for så herefter at nyde det gode, som forudseende borgere i fællesskab og i fuld solidaritet har sparet op.
Det er ikke rimeligt
Jeg er også bekymret over signalværdien i Enhedslistens forslag.
Hvis man tror, dette vil skabe ro, bør man overveje situationen, hvor borgere, der i dag er medlem, vil ændre adfærd, hvilket vil medføre nogle – i mine øjne – uhensigtsmæssige bevægelser ind og ud af a-kasserne.
Lad mig give et eksempel: En funktionær med lang anciennitet har typisk et opsigelsesvarsel på 6 måneder; funktionæren vil kunne melde sig ind, samme dag opsigelsesvarslet kommer, og vil herefter kunne gøre krav på dagpenge.
Det er ikke det, jeg forstår ved en forsikring eller ved solidaritet.
Vi skal værne om vores arbejdsløshedsforsikring.
Man kan for et relativt lille beløb forsikre sig mod ledighed, og denne ordning er med til at sikre et meget fleksibelt arbejdsmarked, som alle parter kan være tjent med, og det vil Venstre ikke gamble med.
Jeg vil gerne starte med at besvare det første af fru Line Barfods todelte spørgsmål.
Det, jeg er bekymret for, er, at hvis vi nedsætter optjeningsperioden for den funktionær, som har det lange opsigelsesvarsel, melder han sig ud.
Så ryger solidariteten, og det kan vel ikke være det, fru Line Barfod og Enhedslisten er ude efter.
Med hensyn til bankdirektørerne vil jeg sige, at bankdirektører som alle andre mennesker har mulighed for at melde sig ind i en a-kasse og under de samme forhold som alle andre.
Line Barfod (EL), 2009-11-12:
Bankdirektørerne får nok ikke så meget ud af dagpengene set i forhold til deres løn.
Til gengæld har de jo fra Venstre fået milliarder til dækning, så de var sikre på, at der ikke var en eneste bankdirektør eller spekulant, der mistede bare en krone på finanskrisen.
Mig bekendt blev der ikke stillet nogen krav om, hvor længe man dér skulle have været inde i systemet, for at man som spekulant kunne være fuldstændig sikker på, at man ikke løb nogen som helst risiko, men fik alt dækket af Venstre.
I forhold til dagpengesystemet vil jeg sige, at det er muligt, at hr. Peter Juel Jensen ville opføre sig så usolidarisk – det er ikke min opfattelse generelt.
Men jeg vil sige til hr. Peter Juel Jensen, at man risikerer det modsatte, at man risikerer, at der er rigtig mange, der vil komme og kræve at få 1 års opsigelsesvarsel for at være sikre på, at de kan nå at optjene til dagpengeperioden.
Er Venstre slet ikke nervøs for det?
Jeg har meget, meget svært ved at se, at man gambler med systemet, fordi man sikrer, at der er nogle flere, der kan blive omfattet.
Tværtimod er det vel at sikre systemet.
Problemet har jo været, at der er en del borgere, der ikke har meldt sig ind, bl.a. fordi regeringen har gjort, hvad de kunne for at udhule systemet.
Men jeg skal bare høre: Hvor længe skal man have været bankdirektør eller bankspekulant, før man efter Venstres opfattelse har ret til at få hjælp fra bankpakkerne?
Det virkede ikke, som om der dér var noget særligt optjeningskrav.
Det virkede, som om det var revl og krat, der skulle dækkes ind.
Men hvor lang tid skal man som spekulant eller bankdirektør efter Venstres opfattelse bruge på at optjene en ret til at få dækning?
Eigil Andersen (SF), 2009-11-12:
Regeringen og Folketinget har hjulpet bankerne og bankkunderne i krisen.
Der er lavet et system, der gør, at selv om man har sat mange penge i banken, får man dem tilbage, også hvis banken er i fare for at gå konkurs.
Man har hjulpet flekslånerne, og pensionskasserne har fået lov til at beholde flere af deres midler stående i obligationer, end de havde ret til tidligere.
De her ting synes jeg det er godt at man har gjort ekstraordinært.
Begge de her dele er gjort ekstraordinært.
Hvorfor er det så, at når vi kommer til lønmodtagerne, siger man: Her kan ikke gøres noget ekstraordinært, her hører hjælpsomheden op?
Hvad er årsagen til, at den gør det, når man gerne vil hjælpe banker, bankkunder og flekslånere?
Det er for mig uforståeligt.
Line Barfod (EL), 2009-11-12:
Det var rigtig mange ord, for at sige det afsluttende, om, at regeringen ikke støtter forslaget.
Regeringen rejser jo ofte rundt i verden og bryster sig af den danske model og flexicurity-systemet, men det forudsætter jo, at folk er forsikrede, og derfor er det da en fordel at sikre, at det kan man blive.
Og som situationen er i øjeblikket med den store arbejdsløshed, er der jo altså større mulighed for at blive forsikret, hvis man kun skal have været medlem i 26 uger i stedet for i 52 uger for at have optjent ret til dagpenge.
Peter Juel Jensen (V), 2009-11-12:
Nej, det er jeg faktisk ikke, for det er ikke noget, vi skal sidde og bestemme herinde.
Hvis lønmodtageren vil have 1 års opsigelsesvarsel, er det et krav, som lønmodtageren rejser i en forhandling med arbejdsgiveren, og så indgår det i en forhandling om de andre arbejdsvilkår, som medarbejderen har ude på arbejdspladsen.
Og får man noget det ene sted, giver man noget det andet sted.
Men det er noget, som arbejdsgivere og arbejdstagere må tage sig af.
Med hensyn til spekulanterne vil jeg sige til fru Line Barfod, at jeg faktisk tror, at der er rigtig mange spekulanter og folk, der har investeret penge i virksomheder, som kan give andre mennesker job, og de har tabt utrolig mange penge i den her krise.
Dem har vi da ikke været ude at redde.
Inger Støjberg (V), 2009-11-12:
Jeg tror, at fru Line Barfods kommentarer i virkeligheden meget godt beskriver forskellen på fru Line Barfods parti og mit parti, Venstre.
Man kan jo ikke ligefrem sige, at fru Line Barfods parti, Enhedslisten, er kendetegnet ved frihed, forskellighed, retten til at organisere sig der, hvor man nu ønsker det, og til at bestemme over eget liv, hvorimod man som liberal, som jeg er, synes, at det er grundlæggende vigtigt, at man som menneske selv frit kan vælge.
Jeg har det personligt sådan, at jeg synes, at det er afgørende, at unge har kendskab til a-kasse-systemet, og at de kan melde sig ind, hvis de vil.
Men hele spørgsmålet om tvang, som jo tydeligt er noget, som fru Line Barfod elsker, er ikke noget, regeringen elsker, og det er heller ikke noget, vi ønsker at indføre.
Så derfor må det være ad frivillighedens vej og ikke via tvang, som er det, fru Line Barfod ønsker, at man melder sig ind i en a-kasse.
Line Barfod (EL), 2009-11-12:
Nu er det jo regeringen, der konstant indfører nye forbud og mere straf og tror, at alle mennesker i det her land skal reguleres ved hjælp af at indføre mere og mere straf, så jeg tror, at ministeren er kommet til at tage den forkerte tale med.
Men jeg forstår simpelt hen ikke, hvordan ministeren kan mene, det er tvang at sige, at man kan blive forsikret efter 26 uger i stedet for efter 52 uger.
Hvordan tvinger det nogen til at blive medlem af en a-kasse, at de har muligheden for at blive forsikret efter 26 uger i stedet for efter 52 uger?
På en række andre områder kan man jo blive forsikret straks.
Mig bekendt er dagpengeområdet det eneste, hvor der går lang tid, før man kan blive forsikret, og vi ser altså problemet i dag med rigtig mange mennesker, der er arbejdsløse eller i risiko for at blive arbejdsløse, og det er en meget stor social nedtur, hvis man ikke er dagpengeforsikret.
Det vil vi gerne gøre noget konkret ved, bl.a. ved at sænke den periode, hvor man skal være indmeldt i a-kassen, før man kan optjene ret til dagpenge.
Det mener vi er at give en større frihed til mennesker.
Det er regeringen, der vil tvinge folk ud i, at de ikke kan få en ordentlig dækning, når de bliver arbejdsløse.
Inger Støjberg (V), 2009-11-12:
Altså, først bliver jeg næsten nødt til – det synes jeg næsten er min pligt – at gøre fru Line Barfod opmærksom på, at hvis vi gennemfører det forslag, som ligger foran os her, i den ordlyd, som er her, giver det jo reelt nærmest ingen hjælp.
Så et eller andet er der jo tydeligvis galt. Når det så er sagt, synes jeg egentlig, det er en lidt underlig form for solidaritet, fru Line Barfod udviser.
For mennesker, der bare har kørt på frihjul, skulle pludselig kunne melde sig ind i en a-kasse, og så skulle de kunne nyde alle de goder, som andre har gået og betalt til i en meget lang periode.
Det mener jeg jo egentlig ikke sådan normalt er det, fru Line Barfod og fru Line Barfods parti står for.
Så vil jeg lige afslutningsvis nævne noget andet.
Nu siger fru Line Barfod, at regeringen indfører kontrol og bureaukrati og forbud, og jeg kan snart ikke finde ord for alt det, fru Line Barfod synes regeringen indfører af dårlige ting, men derfor vil det jo også glæde mig i høj grad, når fru Line Barfod og Enhedslisten stemmer for de 105 forslag til afbureaukratisering, som regeringen har fremsat.
Men den tid, den glæde.
Nu kan det vel ikke fuldstændig afvises, at der er bankkunder og flekslånere blandt den gruppe, som hr. Eigil Andersen nævner her.
Men når det er sagt, vil jeg sige, at jeg mener, at vi har et rigtig godt velfærdssystem i Danmark – og et velfærdssystem, som vi skal værne om.
Jeg må sige, at jeg ikke er indstillet på at ændre på de regler, der er for a-kasse-forsikring, nu.
Jeg mener, at det er helt rimeligt, at man skal være medlem i 1 år, og at man skal have beskæftigelse i en periode, førend man kan nyde godt af den forsikringskasse, som man jo så i fællesskab har sparet op til og har samlet.
Så det er jo begrundelsen for, at jeg, Venstre og regeringen ikke ønsker at stemme for det her forslag.
Men jeg vil da blot igen bemærke, at det forslag, der er fremsat, ikke rigtig hjælper nogen, fordi kravet til beskæftigelse netop ikke er sat ned.
Eigil Andersen (SF), 2009-11-12:
Altså, det her var jo sådan set bare en gentagelse af, at man ikke vil hjælpe lønmodtagere på det her felt.
Det er jo hverken paven eller Gud, der har bestemt, at man skal have arbejdet i 1 år og have været medlem i 1 år for at få dagpenge.
Det er en politisk afgørelse, og den kan selvfølgelig ændres, hvis man mener, at der er behov for det.
Der vil jeg gerne spørge: Er der i virkeligheden i dag ikke tale om en stor diskrimination, hvis man sammenligner nyuddannede med den ufaglærte, som har været på arbejdsmarkedet?
Den nyudlærte kan, ligesom ministeren sagde, få ret til dagpenge, 1 måned efter at vedkommende er færdig med sin uddannelse.
Men den ufaglærte, som ikke har fået en uddannelse, skal altså have været medlem i 1 år og have haft arbejde i 1 år.
Det er dog tættere på den måned, som gælder for nyuddannede.
Inger Støjberg (V), 2009-11-12:
Men jeg kan i det hele sige, at regeringen ikke agter at ændre på dagpengesystemet.
Jeg mener, at det fungerer udmærket, som det fungerer nu.
Morten Østergaard (RV), 2009-11-12:
Som det vil afsløre sig senere, støtter Det Radikale Venstre heller ikke beslutningsforslaget her.
Jeg synes dog lige, at der er et par enkelte ting i det, ministeren siger, som kræver en lidt nærmere overvejelse.
Desværre er det jo også der, hvor færrest er forsikret mod ledighed.
Og det betyder altså, at en lang række af dem, som måske har købt en lejlighed osv., går fra at have haft et fint job til at have ingenting.
Vi har tidligere sammen med Socialdemokraterne foreslået, at man midlertidigt for den gruppe skulle indføre en parallel til dimittenderne, altså at man kan få adgang til en a-kasse efter bare 1 måned, og det har ministeren afvist.
Jeg vil gerne spørge, om ministeren har andre initiativer, der skal gøre, at ungdomsarbejdsløshed ikke bliver til ungdomsfattigdom, hurtigere end de initiativer, vi i fællesskab har taget, skal kunne nå at skaffe dem i arbejde igen.
Hans Kristian Skibby (DF), 2009-11-12:
Vi har jo en rigtig god ordning i dag, hvor man kan melde sig ind i en a-kasse og derved sikre sig, at man efter 1 års medlemskab har ret til at modtage dagpenge, hvis man bliver ledig.
Det er en rigtig god forsikringsordning, vi har her, men den er frivillig, og det betyder altså også, at lige så vel som man kan vælge at have en indboforsikring eller ikke have en indboforsikring, kan man vælge at forsikre sig mod ledighed.
Så nytter det jo ikke noget at udhule ordningen ved at gøre det sådan, at det bliver alt for lukrativt for personer at spekulere i ikke at være medlem af en a-kasse for så at sige: Jamen nu går det rigtig godt.
Jeg har et godt job, og jeg tror ikke på, at jeg bliver ledig det næste par år, så lad mig bare lige spare de penge, jeg i dag betaler i a-kasse-kontingent, og i stedet bruge pengene på noget andet.
Det er jo sådan set en udhuling af netop det, vi kalder solidaritetsprincippet, og derfor kan vi ikke støtte forslaget her.