Pernille Skipper (EL), 2014-05-02:
Som der også er andre ordførere, der har sagt, så vedrører det her beslutningsforslag en form for kriminalitet, som er noget af det værste, man overhovedet kan forestille sig.
Det er uhyggeligt, at det kan foregå i vores lille land; det er uhyggeligt, at der er danske borgere, der køber de her ydelser, kan jeg jo også starte med at sige.
Vi gør på ingen måde nok for at forhindre menneskehandel, for at beskytte ofrene.
Jeg vil starte med at sige, at når vi taler om ofrene for menneskehandel, fordi dem skal vi tale mere om, så beskytter vi dem ikke godt nok.
De anses først og fremmest for at være ulovlige immigranter af myndighederne, og mange af dem fængsles rent faktisk, når de kommer i kontakt med politiet.
De sættes ind i varetægtsfængsel ved siden af voldsmænd og kriminelle.
Og hvis de endelig identificerer sig og får stemplet, at de er menneskehandlet, og viser den tillid til myndighederne, som de har meget svært ved, så udvises de af Danmark, efter at sagen er afsluttet.
Mange af dem ender altså potentielt set i armene på de samme eller nogle andre bagmænd igen
Det er uhørt, at vi ikke giver ret til ophold til de ofre, der gerne vil have det, og at vi ikke giver dem beskyttelse nok.
Mange vil gerne hjem til deres hjemland igen, og det skal de hjælpes til, men vi burde også give dem retten til at blive her, når nu det er borgere i det danske samfund, der har udsat dem for de her forbrydelser.
Samtidig er det ikke bare moralsk forkasteligt, det er også hamrende ufornuftigt, at de danske myndigheder og os som samfund har sådan en fjendtlig tilgang til ofrene.
Der er ikke nogen tillid til politiet eller anklagemyndigheden fra ofrenes side.
De møder ikke forståelse, de møder ikke hjælp, de møder ikke støtte.
Så er det da klart, at der er mange af dem, der ikke ønsker og ikke tør vidne.
Dermed fører mange sager heller ikke til domfældelse, og mange af bagmændene går altså fri.
Jeg har for nylig hørt gengivelse af en sag ført her i København, hvor en dommer i spørgsmålet om vidnegodtgørelse til et offer for menneskehandel – et offer for menneskehandel – udtalte i retssalen, at det var da egentlig mærkeligt, at man skulle give vidnegodtgørelse, nu når det var en person, der, og jeg citerer, arbejdede sort på Istedgade.
Det er den tilgang og opfattelse af en person, der er offer for noget så skrækkeligt som menneskehandel, som jeg synes er virkelig forfærdeligt.
I forhold til forslaget, som jo tager fat på en lille del af den her problematik omkring menneskehandel, vil jeg starte med at sige, at det ville være langt bedre, hvis vi kunne få forslagsstillerne – og især Dansk Folkeparti – til at forstå, at vi skal behandle ofrene bedre, også selv om de kommer fra andre lande og måske har en anden hudfarve, end man sædvanligvis ser i Danmark.
Det ville være positivt, hvis man var indstillet på også at gøre noget ved de danske borgere, som faktisk køber ydelserne.
Efterspørgslen er trods alt en forudsætning for, at der kan ske et salg.
Når det er sagt, vil jeg også sige, at når vi taler om menneskehandel, taler vi om organiseret kriminalitet.
Det er beregnende, det er kynisk, man sætter sig ned og overvejer tingene meget nøje, og derfor er det et område, hvor strafniveauet også kan være en del af en præventiv effekt.
Jeg er ikke sikker på, at den præcise strafforhøjelse, der er tale om her, er det, der er nødvendigt, men jeg vil godt være med til – jeg ved heller ikke, om det er nødvendigt at hæve strafferammen og strafniveauet, det kan man diskutere – at man måske bad Straffelovrådet om at se på det her spørgsmål, altså om der er behov for et højere strafniveau i de her sager.
Det håber jeg vi måske kunne enes om i løbet af udvalgsarbejdet, men jeg vil igen blot bemærke, at det altså er et lille element, og hvis vi ikke begynder at behandle ofrene bedre, kommer vi ikke særlig langt.