runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2010-04-12:
Jeg synes, at hr. Karsten Nonbo burde tænke over, at vi som retsordførere ikke kun har et ansvar for at fange forbrydere, men også har et ansvar for at sikre demokratiet og retsstaten.
Og en væsentlig del af det er retten til privatliv.
Jeg er fuldstændig enig i, at vi med den moderne elektroniske udvikling sætter elektroniske fodspor overalt, og at vi ikke kan rulle den udvikling tilbage.
Men jeg mener faktisk, at vi har forsømt ansvaret for at gå ind og se på, hvordan vi kunne opbygge adskilte systemer, så man ikke, som vi ser det med cpr-numrene, utrolig nemt kan lave identitetstyverier, utrolig nemt kan få samtlige oplysninger om alle borgere, altså kunne lave adskilte systemer, så kun politiet, når de har god grund til det, kunne komme ind og få samtlige oplysninger.
Det synes jeg at der var grund til at vi tog op og fik en grundig diskussion om: Hvordan sikrer vi i et moderne elektronisk samfund, at vi som borgere stadig har ret til privatliv?
Karsten Nonbo (V), 2010-04-12:
Nu siger fru Line Barfod, at det var paniklovgivning, da man indførte terrorpakken.
Det mener jeg ikke det var.
Jeg mener absolut, at der var grund til det, jeg mener stadig væk, at der er grund til det, og jeg er sikker på, at det, der er gjort her, har forebygget nogle terroranslag og andre alvorlige forbrydelser.
Så vil jeg bare lige præcisere, at hvis vi fremrykker revisionen, skal fru Line Barfod ikke tro, at det er for at give fru Line Barfod ret.
Jeg kunne måske forestille mig, at når der lå en revision, ville jeg sige: Godt, så strammer vi skruen en tand til.
For jeg ser ikke, at det er et problem, sådan som fru Line Barfod gør det.
Altså, vi beder jo selv om at blive overvåget, når vi bruger vores dankort, når vi kører over Storebæltsbroen og mange andre steder.
Vi sætter så mange elektroniske fodspor, og det er der jo også tale om i den her sag.
Hvis man ikke vil overvåges, er man simpelt hen nødt til at lade være med at tale i telefon, for det indebærer, at man efterfølgende får en regning, og telefonselskabet skal jo dokumentere, at man har talt der og der; så oplysningerne ligger der i mange tilfælde i forvejen, og der udskrives regninger med dem.
For så var der en mulighed for ikke på en eller anden måde at slæbe elektroniske fodspor med sig.
Lone Dybkjær (RV), 2010-04-12:
Jeg beklager, jeg var lidt fordybet i nogle af høringssvarene.
Overordnet set synes vi, at det er o.k., at man udskyder, men jeg vil da gerne under udvalgsarbejdet kigge på, om man kan nøjes med at udskyde det bare for 1 år.
De argumenter, der er kommet frem her, virker, som om det kan være udmærket, men lad os kigge på det i udvalgsarbejdet.
Tom Behnke (KF), 2010-04-12:
Jamen det, som fru Line Barfod spørger om, er: Hvis det her system kun fanger en ud af ti, skal man så overhovedet have det?
Kan det overhovedet betale sig, for den tiende er jo klog nok til at undgå det her system?
Når nu politiet alligevel ikke kan opklare alle forbrydelser, kan vi så ikke bare nedlægge politiet?
Hvorfor skal vi så have det?
Fordi vi laver en række systemer, som dæmmer op, og som indkredser, og som sørger for, at politiet kan fange forbryderne i den takt, de kan.
Den ene ud af ti, som er i stand til at gå uden om det her system, bliver jo fanget på en anden måde, men det er mere kompliceret, det tager længere tid, det kræver flere ressourcer.
Men den tiende skal også nok blive fanget.
Det her gør bare, at politiet kan koncentrere deres kræfter om der, hvor det er nemt at afsløre forbrydere, der har lavet terror og terrorplanlægning, eller som har begået seksuelle overgreb mod børn, så de bliver fanget på en hurtigere måde.
Det er et værktøj til, at politiet på en hurtigere måde kan komme rundt om forbryderen og få de ansvarlige stillet til ansvar for deres handlinger, få de skyldige stillet til ansvar.
Det er da hensigtsmæssigt.
Fordi der så er en ud af ti, der kan omgå det system, er det da ikke ensbetydende med, at man skal smide systemet væk, nej, det er ensbetydende med, at man så skal tage næste skridt og sørge for, at den tiende også bliver fanget, men det kræver bare noget andet.
Line Barfod (EL), 2010-04-12:
Jeg vil sige til hr. Tom Behnke, at det ligger der i 1 år, og det kan bruges til ganske meget at vide, hvad alle borgere foretager sig på internettet.
Eller rettere: Det er jo ikke alle borgere, for dem, der virkelig er kriminelle, dem, der virkelig er farlige, kan jo bare bruge en af de rigtig mange computere, der ikke er omfattet af bestemmelsen.
Eller de kan få et kursus på 2 timer i, hvordan man omgår den her registrering ved at lave en falsk IP-adresse. Så alle dem, der virkelig er farlige for samfundet, bliver jo ikke registreret, de kan sagtens finde ud af det.
Men det er alle de andre borgere, der altså bliver udsat for en overvågning, der er langt værre, end hvad vi har set i noget tidligere samfund, fordi man i dag har de tekniske muligheder for at overvåge alt, hvad vi foretager os på internettet, hvis vi ikke gør noget for at undgå det.
Og det er kun dem, der er rigtig farlige for samfundet, der går ud og gør noget for at undgå det.
Karsten Nonbo (V), 2010-04-12:
Det lovforslag, vi skal i gang med her, er en ændring af straffelovens § 260 om ulovlig tvang, hvor man indsætter et nyt stk. 3, som hedder: »Tvinges nogen til at bære en beklædningsgenstand, der skjuler vedkommendes ansigt, kan straffen stige til fængsel indtil 4 år.«
Det er jo møntet på, at nogle tvinger andre til at gå med burka og andre beklædningsgenstande, og i mine øjne er det så nedrig en tvang, at den godt må få et særligt strafstykke, så det er jeg og Venstre enige i.
Så er der en ændring af retsplejeloven med hensyn til vidner, og den siger: »Medmindre retten undtagelsesvist tillader det, må et vidne ikke under forklaringen bære en beklædningsgenstand, der skjuler vedkommendes ansigt.«
Det er vi også ganske enige i.
Vi har jo en umiddelbarhed i retten, der gør, at det skal være sådan, at når nogen vidner i retten, man skal kunne bedømme vedkommendes troværdighed, og det er bl.a. noget, man kan se af den måde, vedkommende registrerer ting på, og af hvordan vedkommendes øjenbevægelser er.
Derfor glæder det mig også, at det f.eks. også omfatter solbriller og andet, for det er for mig en svøbe, at man møder op i retten halvt formummet.
Så Venstre kan tilslutte sig det her lovforslag.
Line Barfod (EL), 2010-04-12:
Alle partier i Folketinget er enige om at fordømme den undertrykkelse, der finder sted i Iran, Saudi-Arabien og i andre lande, også lande, som Danmark i nogle sammenhænge er allieret med.
Så det kan der ikke være så meget tvivl om.
Det, der er diskussionen, er, hvorvidt man i Danmark skal have ret til selv at bestemme, hvad man vil have på af tøj.
Nu siger fru Marlene Harpsøe, at det er et politisk symbol, hvis man har burka på.
Betyder det, at Dansk Folkeparti vil til at forbyde politiske symboler?
Det andet er så spørgsmålet om menneskehandel, og der undrer det mig altså stadig, at Dansk Folkeparti er så optaget af at lovgive på det her område omkring burkaer, for vi har ikke kendskab til, at der har været en eneste sag, fru Marlene Harpsøe kom heller ikke med noget eksempel på en sag, hvor man har mistanke om, at nogle er tvunget til at gå med burka.
Men i forhold til mænd, der voldtager kvinder, der er ofre for menneskehandel, ved vi, at der er en lang række sager, og alligevel synes Dansk Folkeparti ikke, at vi der skal gå ind og lovgive.
Det misforhold, der er der, undrer mig bare, hvis det er ligestilling, der er begrundelsen.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-04-12:
Det er godt nok en bred debat, vi får her, når vi også kommer ind på handlede kvinder osv.
Det er jo en sag, som var oppe her i sidste uge, så det er klart, at det ikke er en sag, jeg vil ind på nu, for
den synes jeg faktisk har været drøftet igennem.
Men vedrørende brug af burka vil jeg sige, at i et land som f.eks. Iran er der jo masser af kvinder, som ikke har andre muligheder end at iføre sig den her burka, hvis de skal uden for deres dør, og i Dansk Folkeparti kan vi bare ikke acceptere den her beklædningsgenstand, det her symbol på kvindeundertrykkelse.
Burkaen er også i vores øjne både et åndeligt og et fysisk fængsel.
I Danmark har vi ligestilling, vi har frihed, og det skal jo være muligt for kvinder, uanset om man bor i Danmark eller i Iran, at bevæge sig frit rundt og klæde sig, som man vil.
Men en burka er jo netop at lægge et låg over den frihed.
Line Barfod (EL), 2010-04-12:
Jeg vil først høre, om Dansk Folkeparti og fru Marlene Harpsøe har kendskab til en eneste sag, hvor man har haft mistanke om, at der her var en kvinde, som var tvunget til at gå med burka.
Vi er fuldstændig enige i, at vi skal gøre, hvad vi kan for at få kvindefrigørelse for alle kvinder i Danmark, og for at de skal have retten til fuldstændig selv at bestemme, hvilket tøj de har på, men vi mener så, at det er en væsentlig del af friheden i et demokrati, at man så også har fuld ret til selv at bestemme, hvilket tøj man vil have på.
Jeg vil bare høre, om Dansk Folkeparti også mener, at det er kvindeundertrykkende, hvis man bliver tvunget til at gå med næsten intet tøj på.
Og i forlængelse af det og den debat, vi havde i fredags om straf for at købe sex hos kvinder, der er handlet, vil jeg sige, at det undrer mig lidt, hvis Dansk Folkeparti mener, at det er meget vigtigt at lovgive her i forhold til et problem, som reelt ikke har kunnet bekræftes eksisterer i virkeligheden, i forhold til at lovgive om et problem, som vi mener er meget stort.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-04-12:
Nej, det er vi bestemt ikke, for vi ville jo ikke have demokrati, hvis man ikke kunne komme med politiske tilkendegivelser.
Det er én ting.
En anden ting er, at det jo var sådan, at embedsmænd i Justitsministeriet sagde, at burkaforbuddet måske var i strid med grundloven.
Man havde gjort sig nogle overvejelser, og man havde kigget i lovteksterne, men sådan nogle vil jo falde forskelligt ud, alt efter hvem der sidder med lovteksterne på et givet tidspunkt.
Og jeg er ikke i tvivl om, at vi også kan finde personer, som ikke mener, at det her er imod grundloven.
Men Justitsministeriet sagde, at de var mest tilbøjelige til at mene, at forbuddet mod at bære burka i det offentlige rum ville indebære, at nogen på grund af trosbekendelse blev berøvet adgang til den fulde nydelse af borgerlige og politiske rettigheder m.v.
Det var noget af det, som Justitsministeriet svarede i et svar til Dansk Folkeparti.
Vi har så desværre fundet ud af, at det ikke er noget, som man fra De Konservatives side eller regeringens side sådan set vil afprøve, og det er selvfølgelig dybt beklageligt.
Tom Behnke (KF), 2010-04-12:
Nu var det jo ikke noget, »man« konstaterede, det var faktisk nogle af landets førende jurister, der gjorde opmærksom på, at det, man var på vej ud i, var problematisk i forhold til grundloven og menneskerettighederne.
Og der har vi så fra konservativ side den opfattelse, at så holder vi lige lidt igen, men det kan jeg forstå at Dansk Folkeparti ikke gør.
Hvis det var sådan, at man skulle lave en ordning, som var i overensstemmelse med menneskerettighederne f.eks., ville man, som nogle lande har valgt at gøre,
kunne lave et totalforbud mod alle former for religiøse symboler overhovedet og alle former for politiske symboler overhovedet i det offentlige rum.
Er det det, Dansk Folkeparti ønsker?
Ønsker Dansk Folkeparti, at det skal være fuldstændig forbudt med enhver form for religiøs eller politisk tilkendegivelse i det offentlige rum?
For det er den eneste mulighed, der er, for at lave et sådant forbud.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-04-12:
Det, der faktisk var begyndelsen på farcen, foregik jo ved De Konservatives sommergruppemøde tilbage i 2009, hvor den nuværende udenrigsminister sammen med den konservative ledelse proklamerede, at man ville have et totalforbud i Danmark mod burka.
Og det bakkede vi selvfølgelig op om at der skulle være i Danmark.
Farcen kom jo så efterfølgende, hvor der lige pludselig som et lyn fra en klar himmel kom en udtalelse om, at det var imod grundloven.
Det konstaterede man lige pludselig.
Når der sidder en række ministre i den konservative ledelse, som burde have styr på sådan nogle ting, undrer vi os over, hvordan man kan fremføre sådan noget, men så tage det tilbage igen, fordi man lige pludselig opdager, at det er imod grundloven.
Det burde man egentlig have haft styr på, inden man fremsatte det.
Tom Behnke (KF), 2010-04-12:
Det er jo, fordi ordføreren siger, at debatten nærmest har udviklet sig til en farce.
Der vil jeg gerne høre, om det er sådan, at det er Dansk Folkepartis opfattelse, at det, at man ønsker at overholde grundloven, tager hensyn til grundloven, det, at man vil overholde menneskerettighederne, tager hensyn til menneskerettighederne, er en farce.
Karen Hækkerup (S), 2010-04-12:
Det skal den bestemt ikke.
Jeg tror, at grunden til, at strafferammen for tvangsægteskab ligger på 4 år, er, at man formoder, der må være nogle seksuelle overgreb, som vil finde sted som følge af det ægteskab, som nogen mod sin vilje er blevet tvunget ind i.
Som jeg sagde, støtter vi regeringens forslag om en strafferamme på de 4 år, men af principielle grunde gør vi det, at vi stiller et ændringsforslag, som vi godt er klar over vil falde, men det er ud fra en betragtning om, at der endnu ikke er nogen, der er blevet dømt i Danmark.
Ikke en eneste er blevet dømt i Danmark for at tvinge andre til at bære et religiøst hovedtørklæde.
Og er forskellen i virkeligheden så stor, om vi siger, at vi tager den strafferamme, der allerede gælder, eller om vi laver en ny?
Vores forslag er, at man bare starter med at sige, at det er den strafferamme, der i øvrigt gælder, og som er den, der har været gyldig, men som altså ingen endnu er blevet dømt efter, og så kan man altid sætte den op, hvis der viser sig et behov for det.
Jeg er godt klar over, at vi ikke får vores forslag igennem i Folketingssalen, og så vil vi selvfølgelig bakke op om regeringens forslag, for det er ikke sådan, at vi på nogen måde har sympati for folk, der tvinger andre til at iklæde sig religiøse beklædningsgenstande, der skjuler ansigtet, eller på nogen som helst anden måde ikke vil vise, at vi tager afstand fra det.
Karsten Nonbo (V), 2010-04-12:
Fru Karen Hækkerup siger, det er noget rod, når der er to forskellige strafferammer i samme straffeparagraf, men det er der mange steder i straffeloven.
Er det sådan, at vi skal gennemgå dem alle sammen og så få én straffeparagraf, for så spørger jeg bare: Hvad med § 260, stk. 2?
Der står jo direkte: »Tvinges nogen til at indgå ægteskab, kan straffen stige til fængsel indtil 4 år.« Skal den straf for arrangeret ægteskab så også nedsættes til 2 år, eller hvordan ligger det med det?
Karen Hækkerup (S), 2010-04-12:
Fra Socialdemokraternes side er der ikke nogen tvivl om, at vi støtter det her forslag.
Men når det er sagt, er der også nogle principielle overvejelser, som handler om, hvad vi gør for at forhindre, at der i det hele taget er nogen, der bliver tvunget til imod deres vilje at skulle bære religiøse beklædningsgenstande, som de ikke ønsker at bære. Så vi bakker op om, at det selvstændigt bliver kriminaliseret i straffeloven – det er et forslag, vi selv har fremsat – men jeg synes også, det er vigtigt at sige, at formålet med den her lov jo ikke er at få sat så mange som muligt i fængsel.
Formålet er at få sat fokus på, at det i den danske straffelov er en forbrydelse at tvinge nogen til mod deres vilje at bære religiøse beklædningsgenstande, der dækker deres ansigt, og som de ikke selv har vilje og lyst til at iklæde sig.
Men når alt det er sagt, og når alle forslag om mægling, familiemøder, hjælp og støtte er brugt op, er det også vigtigt at understrege, at det er en forbrydelse at tvinge andre til imod deres vilje at iklæde sig religiøse beklædningsgenstande.
Det er et voldsomt indgreb i den personlige frihed, som får vidtrækkende konsekvenser for den enkeltes liv og livsførelse, for mulighed for uddannelse, familieliv og privatliv.
Derfor vil jeg sige, at vi fra Socialdemokraternes side bakker op om forslaget, som vi, som jeg allerede har sagt, tidligere selv har fremført.
Der har i den socialdemokratiske folketingsgruppe været ønske om, at man skulle have mere fokus på at have en samlet straframme for overtrædelse af § 260, og derfor stiller vi et ændringsforslag, der skal sikre, at straframmen nedsættes til 2 års fængsel for overtrædelse af paragraffen.
Vi er godt klar over, at det ikke vil få flertal i Folketinget, og når det er faldet, vil vi stemme for regeringens forslag.
Det er alene udtryk for en principiel afvejning af, om der er noget rod i, at man har forskellige straframmer for den samme overtrædelse af den samme paragraf.
Men vi vil som sagt, når vores ændringsforslag falder, stemme for regeringens forslag.
Vedrørende forslaget, som handler om retten, vil jeg sige, at vi fra Socialdemokraternes side selvfølgelig bakker op om det.
Domstolene kommer selv til at vurdere, hvornår de har behov for at bede folk om at iklæde sig eller afklæde sig den ene eller den anden slags genstande.
Man har hele tiden haft mulighed for at bede folk om eksempelvis at tage solbriller af, så det ændrer det her forslag sådan set ingenting ved.
Men jeg synes, det er fornuftigt, at vi siger, at det er retten selv, der skal træffe beslutningen, og medmindre der undtagelsesvis er nogle andre omstændigheder, der gør sig gældende, har de mulighed for at sige til folk, at de skal afklæde sig tørklæder eller ting, der dækker ansigtet, i en eventuel retshandling.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-04-12:
Nej, jeg kan ikke på stående fod nævne en bestemt sag, hvor der er en kvinde i Danmark, der er blevet tvunget til at gå med burka.
Men det er jo heller ikke sådan, at vi i Folketinget altid skal lovgive bagud.
Når det så er sagt, er vi jo i Dansk Folkeparti heller ikke begejstrede.
Vi stemmer selvfølgelig for lovforslaget her i dag, men vi ville meget gerne have taget skridtet endnu videre, vi ville gerne have lavet et totalforbud, for ellers sikrer vi ikke kvinderne den frihed, som vi jo gerne ser i Danmark.
Tom Behnke (KF), 2010-04-12:
Hvad der teknisk kan lade sig gøre, gør vi.
Fru Line Barfod skal lade være med at sige, at Det Konservative Folkeparti er fuldstændig ligeglad, at vi bare kan overvåge hvad som helst.
Nej, det kan vi ikke.
Vi sidder, hver eneste gang vi har den her debat, meget nøje og vurderer indgrebets karakter i forhold til den personlige frihed, om det er i det offentlige rum, eller det er i det private rum – som det her, det er jo i det private rum – i forhold til hvad man så opnår ved at gøre det.
Der sker jo altid en eller anden form for overvågning, det gør der jo alle steder.
Når der står en betjent hernede i krydset og ser, om der er en, der kører over for rødt lys, så er der jo teknisk set tale om en overvågning.
Er det o.k.?
Det synes vi da alle sammen er o.k.
Her er der så bare tale om, at det er en computer, der står og gør det, men sikkerheden ligger jo i, at computeren sørger for at slette de her registreringer, således at man ikke kan gå tilbage på et tidspunkt og begynde at misbruge de her systemer til noget.
Det er noget, der ligger der i en meget kort periode med henblik på, at hvis der sker en kriminel handling, så kan man gå ind og se på de her registreringer og få hjælp til at få den opklaret.
Det gjorde vi bl.a. med terrorpakke I og terrorpakke II, og det viser sig nu, at der var god grund til, at man gjorde det.
Line Barfod (EL), 2010-04-12:
Jeg troede engang, at Det Konservative Folkeparti havde nogle problemer med et overvågningssamfund og mente, at den personlige frihed havde en vis værdi.
Hvis man skulle tale om, at der var et retssamfund, så var det nødvendigt, at borgerne også havde personlig frihed og havde ret til et privatliv, og at alt, hvad borgerne foretog sig, ikke skulle overvåges af myndighederne.
Det kan jeg så forstå på hr. Tom Behnke ikke længere er Det Konservative Folkepartis holdning, men bare ét drab kan opklares, så er al overvågning i orden.
Kim Christiansen (DF), 2010-04-12:
Tak for det.
Nu tales der meget om skærpede straffe i forbindelse med behandlingen af det her lovforslag.
Jeg vil bare gerne høre, om ikke ministeren kan bekræfte, at der jo sådan set ikke er tale om en udvidelse af strafferammerne, men alene om en henstilling til domstolene om at udnytte strafferammerne bedre, end det er tilfældet i dag.
Lars Barfoed (KF), 2010-04-12:
Først skal jeg lige rette mig selv – det hedder ikke længere Rådet for Større Færdselssikkerhed, det hedder Rådet for Sikker Trafik.
Jeg syntes lige, jeg ville rette den ting, ikke mindst når nu formanden for rådet er til stede i salen.
Jo, de andre temaer kan man selvfølgelig altid diskutere.
Jeg mener ikke som udgangspunkt, at vi skal gå ind og røre ved grænserne nu.
Jeg tror, at de grænser er så fast indarbejdet i befolkningen, og at det måske er mere interessant at arbejde med, hvad vi gør, når folk overtræder grænserne, end at begynde at ændre på grænserne.
Jeg tror ikke, at det, at vi ændrer på grænserne, i virkeligheden flytter meget i forhold til folks adfærd.
Jeg tror, at det er overskridelsen af grænserne, vi skal se på og sanktionere endnu mere over for, og at vi skal finde på mere sofistikerede måder at sanktionere på, og det er det, vi gør med alkolåsordningerne.
Lone Dybkjær (RV), 2010-04-12:
Der er jo ikke nogen diskussion om, at vi skal have mere forebyggelse og mere information, og at vi lige præcis også skal have det over for dem, der erhverver kørekortet.
Det er helt åbenbart.
Og vi kan ikke komme ind på en lang diskussion, for så skal vi ned i – om jeg så må sige – materien i det.
For det er jo rigtigt nok, at man lægger op til at tage kørekortet, altså førerretten, men det er vel det, vi kalder at tage kørekortet i almen tale.
Så bør vi spørge os selv, om snittet er rigtigt, om vi i virkeligheden skulle tage kørekortet på et tidligere tidspunkt, om det er de rigtige spiritusgrænser, vi har, i forhold til hvornår man griber ind.
Jeg er udmærket klar over, at man tager nogle skridt, men jeg spørger bare, i betragtning af fængslernes overfyldning, om man i virkeligheden skulle tage nogle skridt i en anden retning end lige præcis i forbindelse med straframmen, men det er ikke det helt afgørende.
Det andet spørgsmål er bare, om det her ikke skal være tidligere.
Lars Barfoed (KF), 2010-04-12:
Jamen jeg synes jo, at vi med alkolåsordningen her og i virkeligheden også med øget brug af konfiskationsordningen netop lægger op til at sætte hårdere ind over for de pågældende på anden måde end blot ved at udvide strafferammerne.
Så jeg synes sådan set, vi går et pænt stykke af vejen.
Der lægges ikke op til, at vi i højere grad tager kørekortet ved nogle andre grænser, hvis det er det, fru Lone Dybkjær lægger op til.
Det har vi altså ikke vurderet er det, der skal til her og nu.
Jeg tror da altid, at man skal analysere, hvad det er for en type forbrydere, vi taler om.
Der er forskel på forbrydelser og dermed også på, hvad det er for nogle persontyper, og hvad det er for nogle situationer, forbrydelserne bliver begået i.
Nogle forbrydelser er mere planlagte, nogle mere spontane, nogle sker i affekt, og det er sikkert sådan, at vi skal være meget opmærksomme på det, når vi tilrettelægger både sanktionssystemet og den præventive indsats.
Så jeg tror, at der på det informationsmæssige plan også er meget at gøre i den her sammenhæng.
Lone Dybkjær (RV), 2010-04-12:
Til ministeren kan jeg sige, at jeg sådan set ikke har tænkt mig at komme ind i en specielt retsfilosofisk diskussion af, om højere straffe virker eller ej.
Jeg er ikke sikker på, vi er enige.
Det er sådan set ligegyldigt.
Det, jeg siger, er, at der her formentlig er tale om – det var det, jeg prøvede at sige – en anden type mennesker, end der normalt er; altså end dem, der begår økonomisk kriminalitet, mordere eller dem, der stjæler eller noget andet.
Her er der tale om almindelige mennesker, som jo ikke normalt vil opfatte sig som forbrydere, men altså her lige pludselig bliver det, fordi de kører vanvittigt eller kører i spirituspåvirket tilstand.
Hvad er det mest effektive våben over for dem?
Der er det, jeg spørger, om man måske skal kigge på, om man i virkeligheden er for langmodig i forbindelse med spirituskørsel, og om man i højere grad skulle tage kørekortet.