runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 2010-02-03:
Jeg vil gerne starte med at fremhæve, at denne regering og ikke mindst mig selv grundlæggende er tilhængere af mest mulig åbenhed i forhold til statens arkivmaterialer om den kolde krig.
Det er regeringens opfattelse, at forskere i den forbindelse skal behandles på fuldstændig lige fod.
Der er tale om en meget vigtig del af Danmarks nyere historie.
Jeg lægger også stor vægt på, at både nutidens og fremtidens generationer får et retvisende billede af denne væsentlige periode.
Derfor vil jeg selvfølgelig også gøre det klart, at jeg naturligvis står ved det, jeg sagde her i Folketinget i maj sidste år.
Men samtidig må jeg understrege, at jeg ikke på noget tidspunkt har stillet forskere eller andre i udsigt, at der skal være adgang til PET-kommissionens interne materiale, hvilket retsbogen jo er.
Selv om regeringen er tilhænger af størst mulig åbenhed i forhold til arkivmateriale om den kolde krig, kan man naturligvis ikke se bort fra, at der kan være tilfælde, hvor tungtvejende grunde fører til, at der må gives afslag på et ønske om arkivindsigt.
Og der gælder netop sådanne tungtvejende grunde i forhold til PET-kommissionens retsbog, og det er baggrunden for, at Justitsministeriet i en konkret sag ikke har givet samtykke til, at man har kunnet få arkivadgang til retsbogen.
Søren Krarup (DF), 2010-02-03:
Jeg har fuldstændig tillid til justitsministerens gode vilje i denne sag.
Den går langt tilbage.
Den går tilbage til 2003, da der blev påbegyndt koldkrigsarbejde, og jeg husker den daværende statsminister Anders Fogh Rasmussen forsikre hernede, at der overhovedet ikke ville blive opstillet forhindringer for, at forskerne kunne komme til materialet.
Som sagt havde jeg også i maj måned sidste år fornøjelsen af at høre justitsministeren gentage Anders Fogh Rasmussens udsagn.
Derfor er det jo altså også, at det er forbløffende, synes jeg, at forskerne afskæres fra de helt afgørende oplysninger, som ligger i det, der hedder PET-kommissionens retsbog.
For retsbogen er jo der, hvor alle afhøringer og alle kilder er samlet.
Jeg synes, det er besynderligt, at netop det, der jo er kernen i en forskers arbejde, nemlig at gå til kilderne, at gå derhen, hvor man kan se, hvordan de pågældende er blevet afhørt, og hvordan de har svaret, er lukket land for forskningen.
Jeg vil spørge ministeren: Er han ikke enig med mig i, at det i realiteten er et brud på det løfte, der er givet?
Per Husted (S), 2010-02-03:
I Socialdemokratiet er vi meget glade for, at der kommer en debat om folkeskolen…
Det gør jeg nu.
Er ministeren enig med statsministeren i, at elever i folkeskolen skal starte i skole helt ned til 4-5-års-alderen?
Bertel Haarder (V), 2010-02-03:
Det er sådan i dag, at man i visse tilfælde kan starte skolen i en alder af 4 år og 10 måneder, altså i børnehaveklassen.
Så det der med skolestartalder er altså noget, der også kan variere meget i Danmark.
Statsministeren har nu sat alt til debat.
Det er det, der ligger i 360-graders-eftersynet, og alt betyder, at skolestartalderen og måden, man indretter skolestarten på, også kan komme til debat.
På et af Marienborgmøderne var der en interessant redegørelse for, hvordan man kan lade børnene starte på deres fødselsdag, og så dropper de altså ind i klassen på vidt forskellige tidspunkter.
Jeg synes, at det er et spændende emne.
Jeg synes også, at det er spændende, om vi kan få et andet og bedre indhold i børnehaveklassen og måske også i slutningen af børnehaven.
Det afgørende er jo, at der bliver en glidende overgang til skolen.
Så kan man kalde det skole eller pasning; man kan kalde det leg eller læring.
Vi skal have et åbent sind.
Det er det, statsministeren har, og det har jeg også.
Og så er det i øvrigt sådan, kan jeg sige til orientering, at det da altid er praktisk, hvis en minister er nogenlunde enig med sin statsminister.
Per Husted (S), 2010-02-03:
Tak for svaret.
Det er fint nok, at både statsministeren og undervisningsministeren kommer med ideer som ovenstående, men jeg håber egentlig, at ministeren er enig med mig i, at den danske folkeskole står over for en lang række udfordringer, som bør løses, før vi tager hul på en diskussion om nedsættelse af skolestartsalderen.
Når vi befinder os uden for Folketingets tykke vægge og taler med skolelærere, synes jeg, at der er to overordnede problemer, vi hører fra folkeskolelærerne, som vi måske burde have mere fokus på, og det er uro i klasserne og elever, som ikke er undervisningsmotiverede hjemmefra.
Jeg synes, at de problemstillinger måske var mere væsentlige at få sat fokus på frem for overskrifter som det med skolealderen.
Det, jeg vil spørge om, er, om ministeren er enig i de betragtninger, og om der ikke burde være et andet fokus, end hvornår man skal starte i skole.
Bertel Haarder (V), 2010-02-03:
Jeg kan forsikre, at statsministeren ikke har sat fokus på, hvornår man skal starte i skolen.
Han nævnte det ikke med ét ord på Marienborg, og det blev ikke drøftet på noget tidspunkt på Marienborg.
Til gengæld var det første af de fem møder et møde, hvori der deltog en række børnehaveklasseledere, som gav os et levende indtryk af, hvad der foregår i børnehaveklassen, og hvordan man i stigende grad lærer eleverne at læse i børnehaveklassen.
Så statsministeren har ikke overhovedet antydet, at tidligere skolestart skulle være hverken løsningen eller en vigtig del af løsningen.
Vi ved ikke, om der er andre, der vil mene det.
Vi ved ikke, om det kan blive resultatet af det eftersyn, der foretages, og af den rundrejse, som Jørgen Søndergaard nu foretager med sit rejsehold.
Det ved vi ikke.
Men statsministeren og jeg har simpelt hen et åbent sind, og det var det, som også fremgik på Marienborg, og som alle deltagere opfattede.
Per Husted (S), 2010-02-03:
Jeg er meget glad for svaret, men jeg kunne godt tænke mig, at vi alligevel dvæler ved det med tidlig skolestart, da det er spørgsmålet.
Der vil jeg lige citere lidt fra Jørgen Søndergaard.
»Skolen skal dække et udviklingsforløb, der matcher overgangen fra barn til ung.
Hvis man tror, at man kan rykke det frem, så de bliver tidligere færdige med skolen, så vil man opdage, at det er der mange af dem, der simpelthen ikke kan.
Det handler om modenhed og personlig udvikling.
« Hvis vi kigger lidt ud over landets grænser, kan vi bl.a. i England – hvor man har haft tidlig skolestart historisk betinget, begrundet i helt andre argumenter i sin tid, som var knap så sympatiske – ikke se nogen tendens til, at de opnår bedre resultater, end vi gør.
Ser vi mod Finland, hvor man faktisk har lige så sen skolestart, som vi har i Danmark, og man har oven i købet længere sommerferie, ser det ud til, at de opnår nogle gode resultater.
Jeg kan se, at lampen blinker her.
Er ministeren enig i de betragtninger, jeg kom med her?
Bertel Haarder (V), 2010-02-03:
Jeg vil gøre spørgeren opmærksom på, at vi lige har udvidet undervisningspligten og rykket skolestarten 1 år frem.
Det, jeg kunne fortælle fra Marienborg, var, at vi fik et levende indtryk af, hvordan holdningen til, hvad der skal foregå i børnehaveklassen, har ændret sig.
Vi mødte børnehaveklasseledere, som var stolte over, at de ikke bare gerne vil, men også kan give børnene nogle grundlæggende sproglige færdigheder, herunder også få de fleste af dem til at læse.
Det var jo lidt af et tabu for nogle årtier siden.
Jeg er helt sikker på, at også spørgerens parti har flyttet sig i den sag med rundt regnet 1 år, og så kan det da godt være, at tingene skal flyttes igen.
Der er jo den nye situation, at børn i almindelighed er i offentlige institutioner en stor del af deres dagligdag, og når de nu alligevel er der, kan det godt være, at man skal være lidt systematisk med hensyn til det, man udsætter dem for eller rettere sagt med hensyn til det, man udfordrer dem med.
Børn vil jo gerne udfordres.
Per Husted (S), 2010-02-03:
Nu var ministeren så venlig selv at henvise til folkeskolelovens § 37, hvor der netop står, at et barn har ret til at starte tidligere i skolen, og det vil sige, at barnet, som ministeren korrekt sagde, kan starte, når det er 4 år og 10 måneder, hvis man er heldig at få sit barn i september, så vidt jeg kan regne mig frem til – men der skal nok lidt større kalkulation til for at ramme det.
Men for lige at få det afsluttet: Er det ikke tilstrækkeligt, at det står i lovgivningen i dag?
Der er jo meget få, der egentlig vælger at lade deres børn starte tidligere.
Bertel Haarder (V), 2010-02-03:
Jeg har hverken hørt statsministeren eller andre foreslå, at vi skal ændre lovgivningen på det punkt, og det kunne jo være, fordi spørgeren har meget ret i det, han siger, nemlig at vi har en stor fleksibilitet allerede.
Jeg kan huske den kendte britiske ekspert Peter Mortimer, som i Globaliseringsrådet kom med alle tænkelige overvejelser vedrørende skolestarten.
Konklusionen var, at det er for sent at starte, når man er 7 år, 5 år kan være for tidligt, 6 år var det rigtige tidspunkt.
Det førte jo til, at den daværende regering gerne ville gøre børnehaveklassen til den første klasse, men det kunne vi ikke få spørgerens parti med til – og der var også andre, der ikke ville være med til det.
Så det er jo ikke nyt, at den borgerlige regering med skiftende statsministre er optaget af, om vi kunne udfordre børnene lidt mere på det tidspunkt, hvor de har lyst til det.
Per Husted (S), 2010-02-03:
Hvordan mener ministeren at ønsket om en tidligere skolestart harmonerer med, at et stigende antal forældre vælger at udskyde skolestarten for deres børn?
Bertel Haarder (V), 2010-02-03:
Det er rigtigt, at der før år 2000 var flere og flere forældre, som udskød deres børns skolestart, og det førte faktisk til, at regeringen Anders Fogh Rasmussen seriøst overvejede, om man skulle gøre et eller andet ved det, for man nåede op på, at i skoleåret 2001-02 var det næsten hver tredje af drengene, altså 29 pct. af drengene, og 21 pct. af pigerne, som var sene skolestartere; det vil sige, at de påbegyndte 1. klasse i det kalenderår, hvor de fyldte 8 år.
Vi var bange for, at der var en tendens til, at man udskød sit eget barns skolestart, for at det barn skulle få et forspring frem for de andre, og hvis alle tænkte sådan, ville vi jo ende i noget helt uholdbart.
Så vi overvejede, om vi skulle gøre noget.
Derfor er jeg så lyksalig over nu at kunne meddele, at forældrene selv har opdaget, at det er en dum idé at udskyde børnenes skolestart, for nu er det sådan, at der kun er 23 pct. af drengene, som er sene skolestartere, mod tidligere 29 pct., og det er kun 11 pct. af pigerne, der er sene skolestartere, mod tidligere 21 pct.
Så forældrene har altså gradvis opgivet denne tendens til at sende børnene sent i skole.
Nu er der færre end for 9 år siden, som udskyder skolestarten.
Per Husted (S), 2010-02-03:
Statistik er jo noget behageligt noget.
Nu kunne jeg godt tænke mig, at vi kiggede lidt på de senere år, og der har jo været en tendens til, at det igen har været stigende.
Det var nok det, jeg primært henviste til.
Vi er helt enige med ministeren i det.
Der kan selvfølgelig være argumenter for i enkelte tilfælde at vente et år med at komme i skole, men det er da klart det bedste, at de starter sammen med de jævnaldrende.
Derfor kunne jeg godt tænke mig, at ministeren lige dvælede ved de senere år, de sidste 2-3 år, for der har nemlig været en tendens til, at flere har udskudt skolestart, og det var nok det, som jeg gerne ville have at ministeren svarede på.
Bertel Haarder (V), 2010-02-03:
De tal, jeg nævnte, er faktisk for skoleåret 2008-09, så det, jeg taler om, er altså det allerseneste år, som vi har tal for.
Der var det kun 23 pct. af drengene, som mødte op som 8-årige.
I skoleåret 2001-02, var det 29 pct.
Her i 2008-09 var det kun 11 pct. af pigerne.
I 2001-02 var det 21 pct. af pigerne.
Antallet af piger med sen skolestart er altså næsten halveret, og der er også en kraftig nedgang, når det gælder drengene.
Så der er altså ikke tale om, at der er en tendens til, at forældrene vil have deres børn senere i skole.
Tværtimod, der er en tendens til modsatte.
Den tendens, der var for 10 år siden, er nu afløst af en modsatgående tendens.
Per Husted (S), 2010-02-03:
Er ministeren enig med statsministeren i, at elever i folkeskolen skal starte i skole helt ned i 4-5-års-alderen?
Brian Mikkelsen (KF), 2010-02-03:
Jeg synes, at det lidt er en strid om småting i ord og semantik.
Jeg er imod generaliserende udtalelser om bestemte befolkningsgrupper på grund af køn, etnicitet, seksuel observans, religiøsitet osv.
For en generalisering skaber ofte en automatreaktion, i forhold til hvordan man opfatter andre mennesker, og det er fuldstændig forkert, i forhold til at vi alle sammen er individer med vidt forskellig baggrund og vidt forskellige kultur.
Derfor skal man ikke komme med generaliserende og nedsættende udtalelser.
Det giver ikke et godt klima.
Derfor er statsministeren kommet med de udtalelser, han er kommet med, og derfor er jeg også kommet med de udtalelser, jeg er kommet med her nu.
Det er ikke noget brud.
Jeg er personligt selv garant for, at der er størst mulig adgang.
Alle forskere skal have lige adgang til alt materiale fra den kolde krig.
Og det skal der være størst mulig åbenhed om.
Retsbogen indeholder navnlig oplysninger om de afhøringer, som kommissionen har gennemført, af en lang række personer, der har været retligt forpligtet til at møde op og forklare sig under strafansvar for kommissionen.
Det er også forudsat, at retsbogen er PET-kommissionens interne arbejdsdokument, og kommissionen har i sit arbejde efter mine oplysninger baseret sig på den forudsætning.
Når det så gælder retsbogens konkrete indhold, kan jeg sige, at hverken jeg selv eller andre i Justitsministeriet ved, hvad der står i retsbogen.
Jeg håber, at jeg hermed har gjort det klart, at der ligger tungtvejende grunde bag Justitsministeriets konkrete beslutning om ikke at give aktindsigt i PET-Kommissionens retsbog.
Søren Krarup (DF), 2010-02-03:
Der ligger naturligvis væsentlige grunde bag Justitsministeriets afslag.
Det er blot disse grunde, jeg vil anfægte.
For det lader sig jo ikke gøre at bedrive samvittighedsfuld, hæderlig forskning, hvis de afgørende afhøringer, de afgørende kilder, er tillukkede.
Jeg ved tilfældigvis, at den retsbog, der er tale om, blev sendt fra Justitsministeriet til Rigsarkivet og ankom uåbnet.
Det vil sige, at Justitsministeriet jo altså siger nej til noget, som man faktisk ikke kender til.
Jeg synes, det er en uacceptabel tilstand for forskningen i dette land, at man ikke for alvor kan sætte sig ind i at vide, hvad de pågældende, der er blevet afhørt, har svaret.
Nu ved vi jo også – det ved justitsministeren naturligvis også – at der jo forestår en retssag vedrørende Jørgen Dragsdahl, hvor det jo er helt afgørende for retssagens korrekte gennemførelse, at det virkelig er muligt at gå til kilderne.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-02-03:
Jeg kan selvfølgelig ikke kommentere en konkret sag om Jørgen Dragsdahl, men jeg kan godt kommentere, at jeg synes, at den forskning, som Bent Jensen bedriver, er exceptionel.
Han har udøvet et fantastisk stykke arbejde for vores land, for afdækningen af, hvad der er sket under den kolde krig, og han har kæmpet en trofast kamp for vores demokrati.
Jeg synes, han er en fremragende historiker.
Men det, der kendetegner retsbogen – og det er derfor, jeg ikke synes, at jeg hæderligt kan gå ind og åbne den retsbog – er, at når man er blevet afhørt af PET-kommissionen, har man fået at vide, at det har været fortroligt.
Forudsætningen og baggrunden for loven har været, at det ikke skulle offentliggøres.
Alle papirer har været hemmeligstemplet.
Det indeholder oplysninger om enkeltpersoners private og personfølsomme forhold og også oplysninger, som det er nødvendigt at beskytte af hensyn til statens sikkerhed og PET’s fremtidige arbejdsmuligheder.
Men alle dokumenter har forskere selvfølgelig lige adgang til som andre.
Det er regeringens opfattelse, og det har meget høj prioritet for mig, at vi får afdækket den kolde krigs historie.
Søren Krarup (DF), 2010-02-03:
For det betyder jo selvfølgelig, at forskningen ikke har mulighed for at arbejde.
Det betyder jo, at de helt afgørende ting, dette handler om, den kolde krig, kan vi ikke få viden om.
Jeg vil spørge ministeren: Vil han ikke give mig ret i, at det må være en opgave for os alle sammen, også for ministeren, også for os her i Folketinget, at arbejde på, at dette fortrolighedsstempel, som afskærer forskningen, bliver slettet?
Vil han ikke samtidig give mig ret i, at hvis det ikke bliver slettet, er man jo prisgivet alle mulige gisninger, også mistanker, som det måske var rarest at være fri for?
Brian Mikkelsen (KF), 2010-02-03:
Der er jo adgang til alle dokumenter, som PET-kommissionen har haft adgang til.
Det er klart, at der kan være noget, som har betydning for rigets sikkerhed, og så må man vurdere det.
Men generelt set
er der lige adgang for alle forskere til de samme dokumenter, som PET-kommissionen har adgang til.
Men for selve retsbogen har det altså været forudsætningen – det har også været forudsat i selve processen op til, at vi fik vedtaget loven – at retsbogen i modsætning til beretningen ikke offentliggøres.
Det har også hele tiden været sådan forudsat, at retsbogen er PET-kommissionens interne arbejdsdokument.
Det er den måde, som man har baseret sit arbejde på, og det er den forudsætning, man har haft.
Der synes jeg, at det ville være uhæderligt af mig at gå ind og bryde den forudsætning.
Når det hele har været fortroligt, og PET-kommissionens medlemmer har haft tavshedspligt, kan vi ikke bagefter offentliggøre en retsbog, hvor forudsætningerne har været, at det ikke skulle offentliggøres.
Men ja til åbenhed og adgang til alle dokumenter.
Regeringens forudsætning for, at man kan vide noget om den kolde krig, er, at der er fuldstændig lige adgang til dokumenter fra den kolde krig.
Det var et spørgsmål af de kortere af slagsen.
Essensen i spørgsmålet er, sådan som jeg forstår det, at spørgeren ønsker at vide, om jeg vil tage afstand fra nogle konkrete udtalelser, som hr. Jesper Langballe er fremkommet med i henholdsvis Berlingske Tidende og her i Folketinget under førstebehandlingen af beslutningsforslag nr. B 56 den 26. januar i år.
Indledningsvis finder jeg anledning til at gentage, hvad jeg også tilkendegav sidste tirsdag her i Folketingssalen under førstebehandlingen af beslutningsforslag nr. B 50, nemlig at regeringen bestemt tager bekæmpelse af hadforbrydelser meget, meget alvorligt.
Når det gælder hr. Jesper Langballes konkrete udtalelser i Berlingske Tidende, kan jeg oplyse, at jeg i den sag er helt på linje med statsministeren.
Der er således også efter min opfattelse tale om udtalelser, der generaliserer og kan risikere at såre en række mennesker på en helt urimelig måde.
Men med hensyn til hr. Jesper Langballes udtalelser under førstebehandlingen af B 56 finder jeg ikke, der er anledning til at kommentere nærmere herpå.
Den udtalelse, som der henvises til, fremkom under debatten i forlængelse af hr. Jesper Langballes ordførertale.
Hr. Kamal Qureshi deltog selv i debatten og havde rig lejlighed til at spørge ind til hr. Jesper Langballe synspunkter.
Jeg finder ikke, at det vil være rigtigt at fortsætte debatten om B 56 i dag under spørgetiden.
Kamal Qureshi (SF), 2010-02-03:
Jeg er da glad for, at ministeren så udtalt tager afstand fra hr. Jesper Langballes udtalelser.
Det, som giver mig anledning til at stille det her spørgsmål, er jo reelt ikke at få en fordømmelse af de her udtalelser, som jeg egentlig synes er fint at få, men det er sådan set, at jeg synes, at den her diskussion om udtalelserne i alt for høj grad har handlet om form, indhold eller generaliseringer, men egentlig ikke om, at ord af den her type også har en betydning.
Altså, når folketingsmedlemmer eller andre meningsdannere som sådan udtaler sig med ringeagt om bestemte grupper, kan det føre til flere overgreb, flere overfald, flere hadforbrydelser.
Det er reelt set det, som spørgsmålet drejer sig om, hvilket også var oppe under debatten om hadforbrydelser.
For det, der her er det afgørende, er egentlig ikke kun, at udtalelserne har været generaliserende og har været fordømmende og sårende for dem, det drejer sig om, men rent faktisk også, at hvis man siger, at en bestemt gruppe mennesker voldtager deres døtre eller slår deres børn ihjel eller andet, kan det være den logiske legitimering af menneskers overgreb.
Det ligger fuldstændig på linje med det, som justitsministeren og andre, herunder undertegnede, også har sagt, når Hizb-ut-Tahrir eller andre er kommet med udtalelser om, at jøderne er sådan og sådan, eller at jøderne gør sådan og sådan.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-02-03:
Som jeg jo allerede har tilkendegivet, er der efter min opfattelse tale om udtalelser, som generaliserer og kan risikere at såre en række mennesker på en urimelig måde.
Det er sådan set sagens kerne.
Jeg vil ikke gøre mig til dommer over, hvad konkrete folketingsmedlemmer siger.
Så ville jeg også skulle være dommer i ret mange tilfælde med de fantastiske udtalelser, man hører.
Men lige netop de her udtalelser har statsministeren jo valgt at kommentere, og i den sag ligger jeg på linje med statsministerens udtalelser.
Kamal Qureshi (SF), 2010-02-03:
Jeg synes egentlig, det er ærgerligt, at ministeren reelt set ikke svarer på det, jeg spørger om, og som helt tydeligvis ligger inden for ministerens område, fordi det drejer sig om kriminalitet, fordi det drejer sig om forbrydelser.
Jeg spørger sådan set ikke ministeren, om han vil kommentere alle folketingsmedlemmers udtalelser, men jeg spørger til noget, som ministeren også herinde adskillige gange siger, og som jeg rent faktisk også er enig i.
Vi går eksempelvis ud og fordømmer nedsættende udtalelser om det jødiske mindretal; vi fordømmer nedsættende udtalelser.
F.eks. var der for nylig en sanger, der havde nogle meget havde hadske sange om homoseksuelle.
Når vi reagerede mod det, var det jo ikke kun, fordi vi ikke kunne lide at høre, hvad han sang, men også fordi vedkommendes ytringer er med til at piske et had op, som kan være med til at give anledning til flere overgreb, altså flere faktuelle kriminelle handlinger.
Jeg spørger rent faktisk ministeren, om han ikke er enig med mig i, at udtalelser af den karakter fra markante personer, meningsdannende personer, kan føre til flere hadforbrydelser.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-02-03:
Det er svært at tage endelig stilling til, men jeg kan i hvert fald konstatere, at generaliserende udtalelser som dem, vi taler om her, jo risikerer at såre en hel masse mennesker på en bestemt måde.
Det er sådan set det, der er sagens kerne.
Man skal, når man siger noget, være opmærksom på, at man ikke sårer en masse mennesker med generaliserende udtalelser.
Kamal Qureshi (SF), 2010-02-03:
Ministeren må undskylde mig.
Det er jo fint nok, at man tager hensyn til, at der er nogle mennesker, der bliver såret, men jeg må altså sige, at når vi efter Justitsministeriets egen offerundersøgelse har 12.000 hadforbrydelser, hvor folk bliver slået ned på gaden, hvor folk bliver overfaldet med henvisning til, at de er bøssesvin eller perkere, eller hvad det nu er, man råber efter folk, inden de bliver slået ned, så er vi altså ude over det, der handler om, at folk bliver såret, eller at folk har nogle fine fornemmelser eller andet.
Så handler det altså om, at mennesker, der går rundt i det danske samfund, bliver overfaldet af andre personer, og folketingsmedlemmer eller andre meningsdannere kan være med til at piske en stemning op.
Kan man så ikke anerkende, at det her kan føre til kriminelle handlinger og ikke bare til sårede følelser?