runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Clausen (EL), 2009-04-01:
Jeg tror, at der er mange mennesker i Danmark, der ville være glade, hvis det var sådan, at de kunne forvente i år og næste år at få lønstigninger op i nærheden af 8 pct.
Det tror jeg faktisk ville skabe meget glæde og tilfredshed hos de lønmodtagere, der må opleve, at lønstigningerne i realiteten er gået i stå.
Det, som er afgørende her, er jo, om de prisstigninger, der sker på den kollektive trafik, flytter transport væk fra den kollektive trafik og over på den individuelle trafik, og selvfølgelig også om det giver nogle store sociale problemer for de mennesker, der så ikke har mulighed for at flytte over på den individuelle trafik, fordi de ikke økonomisk har den mulighed.
Ministeren må vel erkende, at hvis det prismæssigt bliver mindre attraktivt at bruge den kollektive trafik, har det en negativ effekt på CO2-udslippet.
Det kan jo godt blive mindre attraktivt at bruge den kollektive trafik på grund af prisstigninger inden for den kollektive trafik, selv om prisstigninger på den kollektive trafik bare er udtryk for, at udgifterne i forbindelse med kollektiv trafik er blevet større.
Det kan man jo ikke have nogen som helst sikkerhed for ikke alligevel påvirker det valg, som folk foretager.
Jeg synes jo, at ministeren skulle erkende, at det, der sker i år, og det, der sker næste år, uomtvisteligt vil få en negativ effekt i forhold til den kollektive trafik og lige så sikkert vil påvirke CO2-udslippet fra transportsektoren i den forkerte retning.
I en situation, hvor regeringen godt nok har opgivet at have et fast mål for, hvor meget CO2-reduktion man skal have inden for transportsektoren i de kommende år, har jeg da forstået det sådan, at man stadig væk mener, at også transportsektoren skal levere en CO2-reduktion set i lyset af, at der generelt set er brug for bare ifølge regeringens ambitionsniveau en reduktion på CO2-udslippet på 20 pct. frem til 2020.
Det gavner man jo næppe ved at acceptere, at der sker relativt store prisstigninger inden for den kollektive trafik.
Lars Barfoed (KF), 2009-04-01:
Altså, kernepunktet i hr. Per Clausens analyse her er jo, om det forhold, at taksterne stiger, fører til, at flere vælger at køre i deres private bil i stedet for at tage den kollektive trafik.
Det må jo være omdrejningspunktet i analysen, altså om der er den sammenhæng.
Den sammenhæng kan man ikke påvise - i hvert fald ikke så entydigt, som hr. Per Clausen lægger op til.
Det, som man lægger vægt på, er jo i høj grad, om der er høj pålidelighed og hurtige, hyppige og sikre forbindelser i den kollektive trafik.
Det får folk til at tage den kollektive trafik.
Det er ikke så afgørende, om taksterne stiger lidt mere eller mindre.
Der er det jo netop sådan, at regeringen har lavet et takstloft, så priserne ikke kan stige mere, end omkostningerne stiger.
Der skal man så også som et led i den her analyse være opmærksom på, at når brændselspriserne stiger, bliver det jo også dyrere at køre i bil. Det må man tage højde for, og derfor er det jo sådan, at hvis endelig omkostningerne spiller en rolle, så er stigningen i omkostningsniveauet nok nogenlunde det samme, fordi brændstofprisen jo er en del af grundlaget for det tilladte takstloft.
Per Clausen (EL), 2009-04-01:
Jeg er da enig med ministeren i, at hvis det var sådan, at de her prisstigninger var betaling for forbedret kvalitet og højere regularitet, altså færre forsinkelser, så kunne man overveje, om det ikke havde nogen negativ konsekvens.
Men når vi ser tilbage på de diskussioner, vi har haft om trafikselskabernes vilkår, den kollektive trafik i de store byer og i regionerne det sidste års tid, så har det jo entydigt været sådan, at de meldinger, der er kommet, har gået på forringelser.
Det er jo rigtigt nok, at forringelserne for en dels vedkommende i forbindelse med budgetlægningen for i år blev udsat til sommer eller til det kommende års budgetter, men det er jo det ene, vi ser.
Derfor har vi så haft en situation, hvor der har været et massivt pres på folk til at vælge en løsning, som vi jo er enige om er den forkerte, når vi snakker om at reducere CO2-udslippet.
Lars Barfoed (KF), 2009-04-01:
Må jeg for det første sige med hensyn til takststigningerne: Hvis man ser tilbage på 1990’erne, i årene efter man gav et tilskud til nedsættelse af taksterne, så skete der selvfølgelig en nedsættelse af taksten i lige præcis det år, men så begyndte priserne at stige med henholdsvis 2,9 pct., 4,8 pct. og 6,8 pct. i 1999, og så faldt prisstigningerne til 4,8 pct. i 2002, 6,3 pct. og 9,4 pct. i 2004, hvor man jo så ophævede det tilskud, men i stedet for investerede pengene i bedre trafik.
Og så har der været prisstigninger på 3,1 pct. både i 2005 og i 2006.
Vi har altså også et tilladt loft på 3,1 pct. nu.
Så der er sådan set ikke tale om, at der skulle være specielt høje takststigninger i øjeblikket i forhold til tidligere.
Det er det, der flytter noget på CO2-udslippet, ud over det, vi gør for at fremme elbiler, alternativ teknologi osv.
Dét flytter noget.
Regeringen har lagt op til kloge kørselsafgifter, der også vil flytte noget på CO2-udslippet.
Så nettoresultatet af regeringens politik er, at vi får nedbragt CO2-udslippet fra trafikken.
Per Clausen (EL), 2009-04-01:
Det bliver spændende
, om regeringen en dag tør sætte tal på, hvor meget man forventer, at CO2-udslippet fra transporten vil blive reduceret, for regeringen har jo systematisk sagt, at det vil man ikke.
Så vil jeg sige, at ministeren jo har fuldstændig ret i, at prisstigningerne på den kollektive trafik i de sidste 20 år næsten hvert eneste år har været højere end de almindelige prisstigninger.
Så der er ikke noget usædvanligt i situationen nu, det har ministeren ret i.
Det er bare en fortsættelse af en mangeårig udvikling, som der blev sat en lille bremse for, da Enhedslisten medvirkede til at sikre, at der kom et tilskud til taksten.
Men ellers har det gået sin skæve gang hele tiden.
Det, der bare er forskellen, er, at vi inden for de sidste par år har fået en klar politisk erkendelse, også i andre partier end i Enhedslisten, af, at det er vigtigt af hensyn til at reducere CO2-udslippet, at vi får flyttet transporten.
Så havde jeg måske en forventning om, at det, når vi nu havde fået den erkendelse til at brede sig, så også fik nogle konsekvenser for, hvilken politik man vil føre i forhold til de takststigninger, man vil acceptere.
Lars Barfoed (KF), 2009-04-01:
Jeg må for det første sige, at det tilskud, Enhedslisten, som hr. Per Clausen udtrykte det, fik ind i forbindelse med et politisk forlig tilbage i 1990’erne til nedsættelse af taksterne, jo ikke medførte nogen takstnedsættelse på længere sigt.
Efter få år var priserne jo højere, end de havde været før.
Prisstigningstakten var omkring de der, jeg tror, det var 5-7 pct. i gennemsnit om året.
Så det havde ingen betydning, og der er ikke noget som helst, der påviser, at det tilskud gjorde, at flere tog den kollektive trafik.
Det er jo det, der er kernen i det.
Er der flere, der tager den kollektive trafik, nedbringer vi CO2-udslippet.
Er der færre, så stiger det, fordi folk tager bilen i stedet for.
Men omkostningsstigninger er jo udtryk for, at vi alle sammen i det her samfund bliver belastet af højere omkostninger.
Når lønningerne stiger i samfundet med mere end prisstigningerne, bliver trafikselskaberne jo belastet af de lønstigninger, for dem skal de betale til deres medarbejdere, og så er det klart, at de så også skal have mulighed for at dække de øgede omkostninger ind, ligesom de skal kunne dække øgede omkostninger til brændsel ind i deres prisstigninger.
Den omkostning er jo en omkostning, som i sidste ende kommer til at påhvile os alle sammen i det her samfund, og derfor er det naturligt nok, at trafikselskaberne kan indregne det.
Men der er et loft.
Der er ingen, der siger, de skal ramme det.
De kan holde sig under loftet, men der er et loft, så vi sikrer, at priserne kun stiger i takt med omkostningerne.
Per Clausen (EL), 2009-04-01:
Vil ministeren tage initiativer, der kan sikre, at priserne på kollektiv trafik ikke stiger i år, eller at prisstigningerne begrænses?
Jens Peter Vernersen (S), 2009-04-01:
Finder ministeren, at det er akut behandling af kræftpatienter, når ventetiden fra undersøgelse til behandling fortsat er ca. 3 uger?
Det, man taler om, er, at ventetiden fra sidste forundersøgelse - det er altså, når forundersøgelsen er slut - til onkologisk behandling for 25 pct. var på mere end 31 dage.
Er det ikke et meget enkelt spørgsmål, og er det akut behandling af kræft efter regeringens og ministerens opfattelse?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-04-01:
Det er klart, at man altid kan finde enkeltsager, hvor der er en for lang ventetid, og sådan vil det desværre nok altid være, selv om vi hver dag arbejder på det modsatte.
Jeg kan svare helt konkret på det med de 31 dage.
Hvis der overhovedet ikke er foregået noget som helst i de 31 dage; hvis ikke der er kommet nogen udredning; hvis ikke man har prøvet at definere, hvilken kræftform der er tale om; hvis ikke man har prøvet at finde ud af, om den har spredt sig; hvis ikke man har prøvet at tænke over, hvilken behandling der i givet fald ville skulle iværksættes; og hvis ikke man undervejs har informeret patienten, så er det for lang tid.
Men hvis det har været en proces, hvor man har arbejdet med tingene for netop at få så godt et grundlag som muligt for at finde ud af, hvad den mest kvalificerede behandling skal være, når den skal sættes i gang, så har det ikke været en unødig ventetid.
Så er det forkert at tale om, at det er 31 dage, hvor der ingenting sker.
Jens Peter Vernersen (S), 2009-04-01:
Jeg har stillet spørgsmålet: Finder ministeren, at det er akut behandling af kræftpatienter, når ventetiden fra undersøgelse til behandling fortsat er ca. 3 uger - og for en stor gruppe af patienter jo i øvrigt længere?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-04-01:
Er det en ny regel fra Præsidiet, at spørgsmålet skal læses op?
Jens Peter Vernersen (S), 2009-04-01:
Når spørgsmålet er stillet, er det jo, fordi der ligger en undersøgelse fra Kræftens Bekæmpelse, der viser, at det, som har været sagt gentagne gange, også fra ministerens side, om, at nu var der hurtig behandling af kræftpatienter i kraft af pakkeforløbene, jo helt åbenbart ikke holder.
Som man siger i Kræftens Bekæmpelse, har ventetiderne for tarmkræftpatienter over en 2-årig periode stort set været uændrede.
Det, man kan se af undersøgelsen - og den må vi jo hæfte os ved og lægge vægt på er det grundlag, vi diskuterer ud fra, fordi regeringen, ministeren jo ikke har lavet nogen undersøgelse - er, at mere end 25 pct. i tredje kvartal af 2008 således ventede mere end 31 dage fra sidste forundersøgelse til onkologisk behandling.
Mere end 25 pct. ventede altså mere end 31 dage fra sidste forundersøgelse til onkologisk behandling.
Det var længere i 2007, men da havde man også en exceptionelt lang ventetid.
Og som man skriver fra Kræftens Bekæmpelse, er det kun marginalt, at der er sket ændringer, og det forhold, der også er gældende, er, at det jo kun er halvdelen af kræftpatienterne, som kommer ind i disse pakkeforløb.
Disse oplysninger, der ligger i den undersøgelse, synes jeg langtfra harmonerer med, hvad ministeren har sagt gang på gang, altså at nu var rigtig, rigtig meget lykkedes.
Her siger man fra Kræftens Bekæmpelse: Der er stort set kun marginalt sket en ændring.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-04-01:
Nej, Kræftens Bekæmpelse har været ude at sige, at vi godt kan aflyse krisen på det danske kræftområde.
Det betyder ikke, at vi skal hvile på laurbærrene, for det er en position, der hele tiden skal vedligeholdes.
Men det er jeg sikker på at vi kan ringe til formanden for Kræftens Bekæmpelse og få ham til at gentage, nemlig at kræftbehandlingen er blevet i meget bedre stand.
Men derfor kan der jo selvfølgelig ske fejl, og jeg er ikke helt på plads med, hvad det er, hr. Jens Peter Vernersen mener med sine spørgsmål, eller om det bare er en konkret sag.
Så derfor tror jeg, jeg vil gå ind i det og sige, hvordan det skal være, og hvordan det generelt er.
For det andet skal patienten være informeret om, hvad der skal ske i hele forløbet, for kun på den måde kan han være tryg.
Man skal vide, hvad der skal ske næste gang og hvornår, så man kan forberede sig selv og sine nærmeste.
For det tredje skal patienten have behandling af den bedst mulige kvalitet, og det skal vi sikre sker ud fra nogle fælles retningslinjer i hele landet, af de såkaldte multidisciplinære team af eksperter, som så kan arbejde med hver enkelt patient.
Jens Peter Vernersen (S), 2009-04-01:
Jeg må da sige, at det undrer mig meget, at ministeren tror, at de oplysninger, jeg giver, hviler på enkelteksempler.
De er fra den undersøgelse, Kræftens Bekæmpelse har fået lavet, og som er lavet af Dansk Sundhedsinstitut, og jeg er helt sikker på, at ministeren har læst den undersøgelse - det burde i hvert fald være forberedelse til det spørgsmål, jeg har stillet.
I den kan man på side 12 læse: Samtidig er der tegn på, at der er kortere ventetider, men i tredje kvartal 2008 ventede 25 pct. mere end 31 dage fra sidste forundersøgelse til onkologisk behandling.
Det, som formanden for Kræftens Bekæmpelse siger i de meddelelser, der er sendt ud derfra, er, at alt for mange kræftpatienter fortsat venter længe på at blive behandlet for deres kræftsygdom.
Det afslører de første landsdækkende tal siden indførelsen af kræftpakkerne den 1. april 2008.
Pakkeforløbene skulle gøre op med unødig ventetid gennem veldefinerede forløb, hvor de enkelte trin i udredning og behandling er fastlagt på forhånd, og det er altså det, som ikke sker.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-04-01:
Jeg tror, det er forbigået hr. Jens Peter Vernersens opmærksomhed, at DSI - i virkeligheden meget usædvanligt - har lagt en pressemeddelelse ud på deres hjemmeside om, at de tager afstand fra den måde, hvorpå Kræftens Bekæmpelse anvender DSI's tal i den her konkrete sag.
Det er jo altså sådan, at vi har sat de bedste eksperter til at definere, hvordan en kræftpakke skal tilrettelægges, og derfor kunne jeg godt tænke mig at vide, hvordan spørgeren mener at de danske patienter skal have organiseret deres kræftbehandling på en anden måde end de her meget hurtige og veltilrettelagte forløb, som patienten gennemgår med pakkerne, og hvor kvaliteten er i fokus.
Det kan ikke gøres på anden og bedre måde.
Jeg synes, det er en meget fin regel.
Hr. Jens Peter Vernersen har spurgt, om jeg finder, at det er akut behandling af kræftpatienter, når ventetiden fra undersøgelse til behandling er ca. 3 uger.
Og som altid vil jeg meget gerne diskutere kræftbehandling med hr. Jens Peter Vernersen, ikke mindst fordi der igennem det seneste år er sket utrolig meget positivt og meget omfattende forbedringer af den danske kræftbehandling.
Både de danske kræftpatienter og det hårdtarbejdende personale fortjener, at politikerne fortsat diskuterer kræftbehandling, når der er behov for det.
Desværre synes jeg, at spørgsmålet er upræcist stillet, og det gør det lidt svært at diskutere.
For hvad mener spørgeren egentlig med »fra undersøgelse til behandling«?
Hvis der menes, at patienten har ventet 3 uger, fra alle undersøgelser er færdige, til diagnosen er stillet og patienten er klar til behandling og indtil behandlingen påbegyndes, så er svaret klart nej.
Det er bestemt ikke akut behandling.
Og hvis der er tales om operation eller kemobehandling, er 3 uger heller ikke inden for de maksimale ventetider.
Kort sagt: 3 ugers regulær ventetid, hvis der ikke sker noget i patientens forløb og patienten bare går og venter, er ikke godt nok. Hvis der derimod er tale om en situation, hvor der går 3 uger, fra mistanke opstår og undersøgelse påbegyndes og indtil behandling går i gang, så er det en anden sag.
I nogle tilfælde kan det bedst mulige udredningsforløb godt tage 3 uger; pakkeforløbene en netop udviklet, så patienten får det bedst mulige forløb på den kortest mulige tid.
De bedst mulige forløb kan både være kortere og længere end 3 uger, afhængigt af kræftformen og patientens tilstand.
Jens Peter Vernersen (S), 2009-04-01:
Nu citerede jeg rent faktisk fra side 12 i Dansk Sundhedsinstituts rapport »Ventetider på behandling af tarmkræft II«, hvor der står: I tredje kvartal 2008 ventede 25 pct. mere end 31 dage fra sidste forundersøgelse til onkologisk behandling.
Det er ikke tilfredsstillende.
Det må det heller ikke være for ministeren, og det er jo med baggrund i DSI's undersøgelse, jeg ser at Kræftens Bekæmpelse har meldt ud.
At de så måske kan være uenige om, hvilket omfang der skulle være meldt ud, er egentlig ikke så afgørende.
Det afgørende er, hvad man fuldstændig præcis kan læse i den undersøgelse, nemlig at i tredje kvartal 2008 ventede 25 pct. mere end 31 dage.
Det er ikke i overensstemmelse med det regelsæt, vi har, det er alt for lang tid, og det er livsfarligt for den enkelte patient.
Det må ministeren da vide.
Den der afsluttende sætning sagde sådan set alt - at man griber fat i det hurtigst muligt.
Vi har jo masser af begreber, der siger hurtigst muligt, bedst muligt, uden at det har den helt store betydning.
Problemet er, hvordan det går med ventetiden, og det ved ministeren jo rent faktisk ikke ret meget om.
For problemet er jo, at Landspatientregisteret ikke er etableret til at overvåge ventetider og forløb.
Derfor må det alene basere sig på de indberetninger, man har fra Danske Regioner.
Det er jo sådan set problemet.
Men jeg kan jo gentage det spørgsmål, som jeg stillede, og som ministeren forsøgte at svare uden om: Finder ministeren, at en ventetid for 25 pct. af patienterne i mere end 31 dage er akut behandling af kræft?
Finder ministeren ikke, at den del af patienterne, som ikke kommer i »pakker« - det er måske halvdelen - har helt andre ventetider?
Hvordan vil ministeren løse det?
Men finder ministeren, at 31 dage, som omfatter 25 pct. af patienterne, er det, regeringen forstår ved akut behandling?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-04-01:
Jeg synes ærlig talt, at det spørgsmål er noget verdensfjernt i forhold til den situation, vi er i lige nu med den danske kræftbehandling.
Spørgsmålet er også meget, meget langt fra danske kræftpatienters virkelighed, for siden efteråret 2007 har Sundhedsstyrelsen i samarbejde med danske kræfteksperter og regionerne knoklet ekstremt hårdt for at udvikle de her pakkeforløb for alle kræftformer.
Bagefter har læger, sygeplejersker, sekretærer, radiologer, bioanalytikere og administratorer gjort alt, hvad der står i deres magt, for at indføre pakkeforløbene i hver en afkrog af den danske kræftbehandling.
Jeg skal være den første til at sige meget højt, at det ikke er alle hjørner af pakkeforløbene, der er på plads endnu, men vi er nået langt.
Det er nødvendigt med fuld åbenhed om, hvordan det går, så vi kan blive bedre, og ikke mindst så vi kan blive ved med at sætte ind de rigtige steder.
Status viser et godt fremskridt i hele landet, og jeg vil gerne udtrykke stor anerkendelse for den enorme indsats, som det danske sundhedsvæsen har leveret på det her område.
Patienten bliver hurtigere udredt og behandlet, så sygdommen ikke udvikler sig endnu mere.
Eksperter arbejder på en måde, så alle patienter får den bedst mulige behandling i hele landet.
Jeg er derfor ikke sikker på, hvad det er for en reel akut kræftbehandling, som spørgeren efterlyser, og som ikke allerede er fuldt gennemført og er ved at komme i mål.
Og jeg kunne godt tænke mig at vide, om spørgeren selv definerer akut kræftbehandling på en anden måde, end at vi griber fat i det hurtigst mulige forløb.
Jens Peter Vernersen (S), 2009-04-01:
Det her spørgsmål går jo altså på: Hvornår vil ministeren sikre, at der er reel akut behandling af kræftpatienter i Danmark?
Nu taler vi altså ikke bare om det, som har været sagt fra regeringens side om, at vi skal have resolut og akut behandling osv., men hvornår man vil sikre, at der er reel akut behandling af kræftpatienter i Danmark?
Det er sådan set det afgørende.
Det er …
Jakob Axel Nielsen (KF), 2009-04-01:
Jeg mener altså, at hr. Jens Peter Vernersen lige skal følge lidt op på den her sag en gang til, for der er blevet taget afstand og blevet sagt, at tallene ikke kan anvendes på den måde, de bliver anvendt på.
Jeg er ikke opmærksom på, om Kræftens Bekæmpelse selv har erkendt det, så det tør jeg ikke sige noget om her.
Men det skulle ikke undre mig om de har.
Man er nødt til hele tiden at være opmærksom på, hvad ventetid er.
For hvis der for en patient er begrundet mistanke om kræft, skal han eller hun igennem en række undersøgelser og prøver, før man kan iværksætte den egentlige behandling: Hvilken kræft er der tale om?
Hvor sidder kræfttumoren?
Og hvilke behandlinger er så den bedst egnede til at behandle den her kræft?
Det skal man alt sammen kunne finde ud af, og så skal man også kunne finde ud af, om patienten kan tåle den konkrete behandling, man har i tankerne.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-04-02:
Jeg vil godt starte med at takke de partier, som i dag har været positive over for regeringens forslag om ændring af dyreværnsloven.
Jeg synes, det er vigtigt at understrege, at de ændringer, som regeringen med det her forslag lægger op til, jo alle indeholder skærpelser til fordel for dyrene.
Som et eksempel kan nævnes, at der med lovforslaget indføres mulighed for, at tilsynsmyndighederne kan meddele den ansvarlige for et dyrehold påbud om at træffe de foranstaltninger, som findes nødvendige for at overholde dyreværnslovgivningen.
Konsekvensen af et sådant påbud er, at besætningsejeren skal betale for det opfølgende dyrlægebesøg, der finder sted for at konstatere, om påbuddet er efterkommet.
Besætningsejerne har altså en klar økonomisk interesse i at sikre, at der ikke opstår problemer med dyrenes velfærd, der kan resultere i et påbud om særlige foranstaltninger.
Dertil kommer, at en besætningsejer, der ikke har efterkommet et påbud inden for den fastsatte frist, vil kunne straffes for såvel overtrædelse af dyreværnsloven som for manglende efterkommelse af påbuddet.
Jeg mener derfor, at vi med indførelsen af muligheden for at udstede påbud giver tilsynsmyndighederne et vigtigt redskab med henblik på at sikre håndhævelsen af dyreværnslovgivningen og dermed også bedre dyrevelfærd.
Jeg synes også, det er vigtigt at nævne, at der med lovforslaget lægges op til en regulering af hold og fremvisning af dyr i cirkus.
Vi kan alle være enige om, at hold af dyr i cirkus på mange punkter adskiller sig fra andre dyrehold, både fordi dyrene holdes under betingelser, der er meget forskellige fra mere traditionelle dyrehold, og fordi vi ofte har at gøre med dyr, som jo - heldigvis - normalt ikke findes i Danmark.
Jeg synes derfor, det er meget positivt, at vi nu får fastsat specifikke regler, der tager højde for disse særlige forhold og dermed sikrer cirkusdyrene en god velfærd.
Dermed kan vi forhåbentlig får sat en effektiv stopper for brugen af disse halsbånd, hvis anvendelse på dyr har været totalt forbudt siden 1999.
Det burde altså være tydeligt for enhver, at der er tale om et lovforslag, der gennem en række større og mindre tiltag sikrer en bedre velfærd for vores dyr, og jeg ved jo, at hensynet til at sikre dyrevelfærd er noget, der heldigvis ligger alle partier i Folketinget på sinde.
Jeg håber derfor, at det foreliggende lovforslag vil kunne samle et bredt flertal.
Jeg ser frem til udvalgsbehandlingen af lovforslaget, og Justitsministeriet står naturligvis til rådighed, hvis udvalgsarbejdet måtte give anledning til opklarende spørgsmål.
Bente Dahl (RV), 2009-04-02:
Jeg har faktisk to spørgsmål, som jeg lige så godt kan stille med det samme.
Det ene spørgsmål er bundet op på det, som justitsminister sagde om, at Justitsministeriet står til rådighed for opklarende arbejde, og der er mit spørgsmål lige præcis: Hvordan er det med lovpraksis, når man blander forligsstof med andre temaer?
Det er det ene spørgsmål til Justitsministeriets opklaring.
Det andet spørgsmål er i forbindelse med det, ministeren nævnte om, at alle ti punkter er til fordel for dyrene, og jeg vil gerne høre, hvordan det hænger sammen med den foreslåede model med, at teknikere fra Plantedirektoratet skal tage over, der hvor dyrlægerne hidtil har udført arbejdet, for Plantedirektoratet har vel noget med planter at gøre.