Karen Jespersen (V), 2008-04-02:
Forslaget her bliver begrundet med, at eneforsørgere har ret til særligt børnetilskud, medmindre der er tale om en enlig, der adopterer et barn.
Ifølge forslagsstillerne er der tale om forskelsbehandling, når en enlig kvinde, som vælger at blive kunstigt befrugtet, kan modtage særligt børnetilskud, mens en enlig kvinde, der vælger at adoptere et barn, ikke kan.
Det særlige børnetilskud bliver ydet til eneforsørgere af et barn under 18 år, f.eks. når faderskabet ikke er fastslået, eller hvis kun en af barnets forældre lever.
Reglerne udelukker ikke, at der kan gives særligt børnetilskud til et adopteret barn.
Hvis et forældrepar har adopteret et barn og den ene forælder dør, vil den tilbageværende forælder have ret til det særlige børnetilskud til det adopterede barn helt på linje med andre tilfælde, hvor en forælder dør.
Enlige adoptanter er ikke omfattet af bestemmelsen, da de pågældende bevidst vælger eneforsørgerrollen.
Enlige adoptanter bliver med andre ord ikke eneforsørgere på grund af en social begivenhed, i form af at den ene forælder dør, eller fordi faderskabet ikke kan fastslås.
Inden man som enlig beslutter sig for at ville adoptere et barn, skal man altså have gjort sig overvejelser om, hvorvidt man har de ressourcer, der kræves, for at man kan påtage sig rollen som eneforsørger af et barn.
Den diskussion har Folketinget jo haft nogle gange, men nu er der så kommet det ind i debatten, at der nu også er en forskelsbehandling i forhold til enlige, der er blevet kunstigt befrugtet.
Ifølge forslagsstillerne betyder den eksisterende retstilstand, at der er opstået en forskelsbehandling i forhold til de enlige kvinder, som lader sig kunstigt befrugte.
I disse tilfælde kan der udbetales det særlige børnetilskud, fordi faderskabet ikke kan fastslås.
Der er her tale om en relativt ny mulighed, som man ikke har kunnet forudse under den oprindelige udformning af reglerne om børnetilskud.
Når enlige lader sig kunstigt befrugte, sker der ofte efter et bevidst valg, hvor den enkelte må vurdere de økonomiske aspekter ved at være eneforsørger.
Eneforsørgerrollen er altså ligesom for eneadoptanter et resultat af den enliges eget valg og ikke en udefra kommende begivenhed.
Med andre ord omfatter reglerne om særligt børnetilskud i dag nogle situationer, som de ikke oprindelig var tiltænkt, da der ikke er tale om eneforsørgere, som er kommet i denne situation på grund af en social begivenhed.
F.eks. vil et lesbisk par, hvor den ene bliver kunstigt befrugtet, have ret til særligt børnetilskud, indtil barnet fylder 18 år, fordi faderskabet ikke er fastslået.
Der er ret til særligt børnetilskud, både når parret er samlevende, og hvis de indgår et registreret partnerskab.
Retten til særligt børnetilskud ophører kun, hvis den kvinde, der ikke er biologisk mor til barnet, på et tidspunkt adopterer barnet.
Modsat har et heteroseksuelt par, der får et barn ved kunstig befrugtning, ikke ret til særligt børnetilskud, da manden skal give samtykke til behandling og derved bliver anset som far.
Men med virkning fra den 1. januar 2007 vil manden og kvinden imidlertid kunne vente med at blive par, indtil kvinden er blevet kunstigt befrugtet som enlig.
Herefter kan manden påtage sig rollen som far, og barnet får alligevel det særlige børnetilskud, indtil det fylder 18 år.
Det særlige børnetilskud falder ikke bort, fordi den ene part bor sammen med en anden voksen eller gifter sig.
Tilskuddet falder kun bort, hvis den anden part adopterer barnet.
Eksemplerne viser, at det med de nugældende regler for særligt børnetilskud er muligt for både lesbiske og heteroseksuelle par selv at arrangere sig, så der udløses et særligt børnetilskud.
På den baggrund mener jeg, at der er grundlag for at se nærmere på, hvordan vi kan få bragt reglerne bedre i overensstemmelse med de oprindelige hensigter, nemlig at der ydes særligt børnetilskud til eneforsørgere, som er blevet dette på grund af en udefrakommende begivenhed.
Det vil jeg så se nærmere på, men på den baggrund kan jeg ikke støtte beslutningsforslaget.