Fatma Øktem (V), 2012-05-22:
Med dette lovforslag skal vi diskutere offentlige institutioners mulighed for at opnå dispensation fra ligebehandlingsloven.
Jeg vil gerne takke forslagsstillerne for en relevant og aktuel debat.
Lad mig starte med at slå fast, at der gælder et hovedprincip for Venstre: Vi vil ikke acceptere forskelsbehandling af mænd og kvinder, uanset om det gælder ansættelse, arbejdsvilkår eller afskedigelse.
Arbejdsgiverne er forpligtede til at behandle mænd og kvinder lige, og det skal vi holde fast i.
Når det er sagt, kan Venstre ikke støtte forslaget.
Dispensationsmuligheden sikrer en nødvendig fleksibilitet i lovgivningen.
Lovgivningen skal være fleksibel frem for firkantet.
Vi skal kombinere det juridisk forsvarlige med praktisk kløgtighed.
Ligebehandlingsloven afspejler i sin nuværende form den ambition, således giver lovens § 13 mulighed for, at institutioner kan opnå dispensation i særlige sager.
Det er en nødvendighed, for i visse tilfælde kan køn nemlig være en erhvervskvalifikation, selv om det er undtagelsen snarere end reglen.
Men det betyder ikke, at vi skal afskrive muligheden for at anvende paragraffen, for udførelsen af et arbejde kan i særdeleshed forudsætte, at udøveren har et bestemt køn.
Jeg kan give et eksempel på det.
Det handler om at dele erfaringer og modtage vejledning, når voldsomme episoder skal tackles.
Vi ved, at vold ud over de fysiske smerter gør en sårbar.
Derfor er det nødvendigt, at vi sikrer de optimale muligheder for, at disse kvinder kan behandles.
Hvis kvinder, der har været udsat for vold, fysisk så vel som psykisk og seksuelt, ønsker at søge hjælp hos en kvindelig vejleder, må vi ikke stå i vejen for det.
Hvis en kvinde er dybt nedbrudt efter adskillige voldsepisoder med sin mand, kan det være, at tavsheden bedst brydes i en samtale med en anden kvinde.
Og omvendt: Hvis en mand søger hjælp efter adskillige overfald fra en kvindes side, kan det være, at tavsheden bedst brydes i en samtale med en mand.
Uanset hvad skal vi ikke afvise, at køn i helt særlige tilfælde kan være en erhvervskvalifikation.
Det gælder i det offentlige og i det private, og derfor kan det undre, at forslaget udelukkende retter sig mod de offentlige institutioner.
Hvis en person skal visiteres, hvad enten det er til en fodboldkamp eller i kriminalforsorgen, og ønsker at blive visiteret af en kvinde eller mand, spiller det ingen rolle, om vi befinder os i offentlige eller private institutioner.
Det samme gør sig gældende, når vi taler om krisecentre, og det gør sig også gældende i andre tilfælde.
På den baggrund mener vi i Venstre, at vi skal opretholde muligheden for at fravige ligebehandlingsloven.
Det er en nødvendig fleksibilitet, der giver mening.
Når det er sagt, er vi villige til at kigge på muligheden for at forbedre de eksisterende regler på området.
Det er i øjeblikket ressortministeren, der kan give tilladelse til, at der dispenseres fra ligebehandlingsprincippet.
I Venstre vil vi gerne se på muligheden for, at de relevante udvalg høres og konsulteres i sager, der handler om dispensation.
Det vil sikre en bredere politisk opbakning i de tilfælde, hvor dispensationen gives, men netop muligheden for dispensation vil vi ikke fjerne, hverken for private eller offentlige institutioner.
Venstre kan på den baggrund ikke støtte forslaget.