runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Gitte Lillelund Bech (V), 2008-01-17:
Al respekt for, at hr. Jesper Petersen ikke sad i Folketinget, da det her pågik, men jeg vil så gøre hr. Jesper Petersen opmærksom på, at Arriva blev valgt, fordi de rent faktisk havde fulgt de realistiske forudsætninger, og at DSB blev fravalgt, for hvis de havde indlagt de realistiske vækstforudsætninger, som man havde bedt dem om, så ville det have været sådan, at deres tilbud var blevet dyrere.
Men det, hr. Jesper Petersen siger om det her udbud, er rent faktisk, at han undsiger kammeradvokaten, som er statens advokat.
Men det kan selvfølgelig godt være, at hr. Jesper Petersen er en bedre jurist end kammeradvokaten, det ved jeg ikke.
Det, jeg ville have hr. Jesper Petersen til at forholde sig til, var spørgsmålet om, om man ikke netop af hensyn til skatteborgernes penge skulle sørge for at tage den leverandør, som faktisk kunne levere mest for skatteborgernes penge.
I den forbindelse er det så lige præcis et spørgsmål om ligestilling.
Hr. Jesper Petersen var inde på spørgsmålet om sygehusene.
Jeg ved ikke, om hr. Jesper Petersen kan se på en hjælpende hånd, om den er offentlig eller privat.
For mig er det vigtigt, at man får flest mulig hjælpende hænder for skatteborgernes penge, og det gør man, hvis man har en ligestilling mellem det offentlige og det private, når man har udbud, og det har man med det her lovforslag.
Men der er hr. Jesper Petersen åbenbart uenig.
Jeg er jo et af de folketingsmedlemmer, som bekymrer mig lidt for skatteborgernes penge, og hvad vi bruger skatteborgernes penge til, og derfor vil jeg sådan set godt have hr. Jesper Petersen til at svare på det spørgsmål, som min kollega, hr. Torsten Schack Pedersen stillede, hvilket var, om det er sådan, at SF virkelig mener, at alt, der er offentligt, er godt, uanset at det rent faktisk koster mere at få det offentlige til at udføre en opgave, end hvis det nu havde været i udbud, og det havde været en privat, der havde vundet udbuddet.
Vi kan jo tage udbuddet af togkørslen på den vestjyske længdebane, hvor det var sådan, at DSB ikke skulle betale lønsumsafgift, men alligevel faktisk gav et bud, der var højere.
Hvis man nu havde fulgt hr. Jesper Petersens tankegang, sådan som jeg forstår den, så skulle vi have taget DSB og dermed fået en service, som godt nok levede op til kravene, men som vi skulle betale meget mere for, i stedet for at gøre det, vi rent faktisk valgte at gøre, nemlig at vælge Arriva, fordi de altså kunne levere samme service til en lavere pris, hvorved vi sådan set kunne få mere service for den samme sum penge - skatteborgernes penge.
Men jeg kunne godt tænke mig at høre hr. Jesper Petersen, om han virkelig ikke tager hensyn til skatteborgernes penge.
Jesper Petersen (SF), 2008-01-17:
Der blev sagt, at der er tale om at skulle indføre ligestilling, og der mener f.eks. DSB jo, at der ikke har været nogen begunstigelse af private leverandører.
Det kan man se i det svar, de selv har givet.
For sygehusområdet gælder, at de private sygehuse bliver tildelt flere penge for de samme ydelser, som tilbydes de offentlige sygehuse.
Det er med til at forringe det offentlige tilbud og undergrave det offentlige sygehusvæsen, og det mener jeg ikke er ligestilling.
Så jeg har svært ved at tage Venstres ordførers bekymring for ligestilling alvorligt.
Tværtimod har jeg en vis mistanke om, at han går efter at få endnu mere udlicitering og endnu mere privat leverance ind i vores velfærdssamfund med det her forslag.
Torsten Schack Pedersen (V), 2008-01-17:
Jamen jeg er jo glad for den bekræftelse, som hr. Jesper Petersen kommer med her, at det her simpelt hen er ideologisk modstand fra SF's side mod, at der skal være lige vilkår for offentlige og private, der byder på den samme opgave.
Der er det ifølge SF helt o.k., at private skal betale en afgift, mens det offentlige ikke skal, fordi det i SF's udgangspunkt skal være sådan, at konkurrencen og vilkårene ikke skal være ens; det offentlige skal have en fortrinsstilling.
Altså, nu talte hr. Jesper Petersen noget om økonomi og om, hvordan situationen er.
Så synes jeg da, det er en besynderlig omgang med skatteborgernes penge, at når man sender en opgave i udbud, ja, så vil man ikke sikre, at man får den, der er dygtigst og bedst, men man vil have det offentlige uanset prisen, og hvis ikke resultatet falder sådan ud, så er man villig til at give lidt hjælp med en afgiftsskrue, således at det bliver det offentlige. Jeg synes da, det er rart, at det er SF's ideologiske modstand mod udbud og private leverandører, der er afgørende for SF's stillingtagen til det her forslag, mere end det er det konkrete indhold i nogle af de andre ting, som hr. Jesper Petersen så åbenbart forsøgte at bortforklare SF's synspunkt med.
Jesper Petersen (SF), 2008-01-17:
Men jeg synes, vi har været vidne til en udvikling i de senere år inden for det offentlige, inden for vores velfærdssamfund, hvor mere bliver privat, hvor f.eks. private sygehuse bliver begunstiget, og det kan godt være, at Venstres ordfører er tilfreds med det.
Det er jeg ikke.
Der er tilfælde, hvor det offentlige har hensyn, de skal tage.
Man kan ikke alene tage hensyn til, om der er sorte tal på bundlinjen.
Man er nødt til også at tage hensyn, der gør, at det ikke nødvendigvis er ting, man tjener penge på, og derfor synes jeg, at det kan være i orden, at det offentlige nu engang har en særstilling, fordi der faktisk i virkeligheden er tale om en ligestilling, noget, som DSB også peger på i sit svar til det her lovforslag.
Torsten Schack Pedersen (V), 2008-01-17:
Jeg kunne godt tænke mig, om ikke hr. Jesper Petersen sådan kunne uddybe og forholde sig lidt mere til den situation, der er gældende i dag, altså at de vilkår, der afgiftsmæssigt bydes private og offentlige, ikke er ens, at det offentlige på de her områder, hvor der betales lønsum, har en fortrinsstilling, når man skal lave et udbud eller tilbud.
Bekymrer det ikke hr. Jesper Petersen, at det ikke er den dygtigste og den bedste, der kan levere det bedste tilbud på grund af afgiftsmæssige forhold, og har hr. Jesper Petersen og SF ikke nogen interesse i, at vi sikrer, at de samme vilkår gælder for produktion og levering af en ydelse, uanset om det er offentlige eller private, der forestår produktionen?
Jesper Petersen (SF), 2008-01-17:
L 46 ligner mest af alt en yderligere styrkelse af private leverandører af f.eks. sundhedsydelser.
Regeringen vil skabe gunstige betingelser for mere privatisering og udlicitering på områder, hvor det offentlige i dag varetager opgaverne.
Det er velkendt, at det er regeringens politik, men SF er til stadighed imod den kurs for vores velfærdssamfund.
I forslaget opereres med et statsligt merprovenu på 100 mio. kr. i år og 200 mio. kr. om året i de kommende år.
Især sygehusene og DSB bidrager til merprovenuet, men der bliver dog lovet en kompensation.
Jeg anser det dog for grænsende til hasardspil på sygehusenes og DSB's vegne, hvis Folketinget vedtager det her forslag uden at kende til den kompensationsordning.
Er den tilstrækkelig?
Dækker den også de øgede udgifter til bureaukrati i kommuner, regioner og tilknyttede institutioner?
Kompensationen må forventes ikke at være tilstrækkelig, og det vil yderligere belaste kommuners og regioners budgetter, der i forvejen er for små, og hvor der må skæres ned på velfærd, service og kvalitet.
Her sker det modsatte.
Både Danske Regioner og Kommunernes Landsforening påpeger dette i deres høringstilkendegivelser.
KL ser frem til betydelige øgede administrative byrder, og i øvrigt finder KL ikke, at der er tale om ligestilling.
Tværtimod har det private ikke det almene vel at tage hensyn til, sådan som det offentlige har.
Altså vil forslaget medføre, at en række uddannelser kan blive dyrere at tage i Danmark, og SF mener faktisk, at uddannelse er afgørende for både den enkelte og for samfundsøkonomien, hvorfor det er forkert at gøre uddannelse dyrere på den her måde. Også regeringens eget Transportministerium er kommet med kritiske bemærkninger, og ministeriet benægter påstanden om, at DSB skulle have været begunstiget i udbud.
Tværtimod har f.eks. sygehusene forpligtelser over for samfundets almene vel, som ikke pålægges virksomheder, der alene kan tænke på at få sorte tal på bundlinjen.
Det er interessant på den her måde at observere en vis uenighed i regeringen, og forhåbentlig breder tvivlen om forslaget sig også til skatteministeren.
SF er i hvert fald imod forslaget og håber, at skatteministeren også vil få den tvivl, som er i Transportministeriet, så vi kan få set på det her forslag en gang til.
Indtil da er SF i hvert fald imod.
Torsten Schack Pedersen (V), 2008-01-17:
Det centrale, når man skal sammenligne priserne i forbindelse med et udbud, er jo, at de beregnes på baggrund af de samme afgiftsmæssige forhold.
I dag er tilfældet jo, at når offentlige institutioner skal udregne, hvad deres bud skal være, er de ikke pålagt en lønsumsafgift, mens en privat aktør, eksempelvis inden for busdrift, skal medregne afgiften.
Det vil sige, at der simpelt hen ikke er ligestilling, men fordi alle nu fremover skal betale, får man en større sammenlignelighed af de tilbud, der gives.
Hvis man skal følge hr. Anders Samuelsens tilgang til det, kan man selvfølgelig sige, at enhver ekstra tilførsel til det offentlige vil betyde forringede konkurrencevilkår for det private.
Den slutning vil jeg nok ikke drage, må jeg nok sige.
Men det afgørende er jo, at når man laver et udbud, og når man giver et tilbud, skal det foregå på ens og sammenlignelige vilkår, og det gør det altså, når vi laver denne ligestilling med hensyn til lønsumsafgift.
Jesper Petersen (SF), 2008-01-17:
Jeg er glad for, at vi fik bekræftelse på, at hver enkelt institution ikke vil opleve forringede vilkår.
Noget helt andet er, at det i regeringens kvalitetsreform jo er et stort mål, at man skal mindske bureaukratiet i den offentlige sektor.
Til det her lovforslag har Kommunernes Landsforening jo bemærket, at det vil medføre betydelige administrative byrder for kommunerne på grund af krav om registrering hos SKAT, udarbejdelse af afgiftsangivelser, krav til regnskabsbestemmelser og ikke mindst tilpasning af økonomi og lønsystemer m.m. Også andre organisationer har i deres høringstilkendegivelser sagt, at det vil medføre betydelig øget bureaukrati hos dem.
Er det ikke noget, der bekymrer Venstres ordfører, at man med forslaget her øger bureaukratiet, mens den påståede målsætning i kvalitetsreformen faktisk er at formindske det?
Torsten Schack Pedersen (V), 2008-01-17:
Jeg må jo sige, at det afgørende er, at vi på alle områder forsøger at begrænse unødige regler og bureaukrati; det skal der ikke herske nogen tvivl om.
Men jeg må også sige, at det heller ikke skal være sådan, at vi har et regelsæt inden for skatteområdet, som gør, at der er forskellige regler for private og offentlige aktører, som helt pr. automatik stiller private aktører ringere.
Der må man sige, at det forslag, vi behandler nu, er et godt eksempel på, at det private har været sat i en dårligere stilling end det offentlige i forhold til lønsumsafgift.
Det retter vi op på.
Og det er rigtigt, at vi så stiller nogle krav til kommunerne, netop for at sikre at der ikke bliver nogen afgiftsmæssige forhold, som kan få betydning, når man eksempelvis skal sammenligne priser på udbud.
Og det stiller nogle krav.
Men det er altså for at sikre, at vi har en rimelig, en lige og en fair konkurrence, og at der ikke er skatteforhold, som gør, at nogle som udgangspunkt er dårligere stillet end andre.
Jesper Petersen (SF), 2008-01-17:
Tilkendegivelsen er jo i hvert fald, at det bliver bekræftet, at der for en række organisationer og institutioner er væsentlig øget bureaukrati i det her forslag. Derfor vil jeg gerne følge op og høre, om man ved den kompensationsordning, der påtænkes lavet, må forvente, at der ud over de beløb, der er omtalt i lovforslaget, vil komme yderligere omkostninger for offentlige institutioner i kraft af øgede udgifter til administration, bureaukrati m.v. Kan vi forvente, at man også vil få kompensation for det øgede bureaukrati, eller vil det kun være for de umiddelbare beløb i lønsumsafgiften, som er noteret i forslaget?
Vil Venstre garantere, at der også bliver givet en kompensation for de bureaukratiske ekstraomkostninger?
Eller er det noget, der skal finansieres ud over det, man mister?
Torsten Schack Pedersen (V), 2008-01-17:
Nu har jeg svaret både den socialdemokratiske ordfører og Ny Alliances ordfører i forhold til kompensationsordningen.
Det kan jeg selvfølgelig gerne gentage, men det skal jeg skåne tilhørerne for.
Jeg må sige, at når det drejer sig om at gøre det her så smidigt som muligt, så har vi sådan set helt konkret lavet en fortsat fritagelse for lønsumsafgiften inden for nogle folkeoplysende hovedforbund, inden for nogle uddannelsesaktiviteter og inden for nogle kulturområder og kulturtilbud.
Her er der ikke nogen konkurrencemæssige forhold, der gør sig gældende - for mange af dem er regulerede af anden lovgivning og modtager støtte efter lovbestemte regler - og dem fritager vi, fordi der ikke er konkurrencemæssige forhold.
Men der, hvor kommuner agerer i lige konkurrence på eksempelvis busdrift, må vi stille krav om, at der er de samme afgiftsmæssige regler, og så skal man selvfølgelig overholde de samme principper, som private virksomheder gør i dag.
John Dyrby Paulsen (S), 2008-01-17:
Om det her lovforslag kan man kun sige lidt venligt omkring formålet, nemlig at ville eliminere unfair konkurrence mellem private virksomheder og den offentlige sektor.
Det kan være udmærket, og det er et ganske fornuftigt formål.
Jeg synes nu ikke, at Venstres ordfører formåede at gøre tingene meget mere præcise og meget mere klare.
For det her lovforslag har ikke - ud over et formål, man godt kan nikke til - ret meget mere, der er meget klart.
Der nævnes en kompensationsordning, og at det offentlige skal kompenseres i videst muligt udstrækning, men man siger også, at man ikke ved, hvordan det skal ske.
Og for nu at være fair over for skatteministeren og Skatteministeriet må man sige, at det her ikke skyldes Skatteministeriet, men Finansministeriet, fordi man simpelt hen mangler den her kompensationsordning fra Finansministeriet.
Derfor blev jeg egentlig lidt glad, da formanden konstaterede, at det var finansministeren, der var stand-in for skatteministeren, men nu er skatteministeren så kommet.
Normalt er jeg glad for at se skatteministeren, men lige i det her tilfælde kunne jeg godt have ønsket, at skatteministeren ventede lidt.
For så havde det været interessant at høre, hvad finansministeren havde at sige til, at den her kompensationsmodel endnu ikke er kommet til rette sted, nemlig til Skatteministeriet, så den kunne indarbejdes i det her lovforslag.
Og det er altså ikke særlig hensigtsmæssigt, at dette Folketing vedtager lovforslag og ikke ved, hvad konsekvenserne er.
Jeg er da ikke tryg ved at give regeringen, V og K, mandat til at gøre hvad som helst inden for videst mulige rammer, uden at vi her i Folketinget har nikket ja til det.
Derfor kan jeg sige, at selv om formålet med det her lovforslag på mange måder kan være godt nok - og der er også nogle områder, hvor hensigten er særdeles relevant - så er gennemførelsen og den tekniske udformning af det ikke god nok.
Vi er simpelt hen nødt til at have langt mere fast grund under fødderne end den her elastik i metermål, vi nu er blevet præsenteret for.
Derfor vil jeg sige, at enten udskyder man det, indtil Finansministeriet har fået samlet sig sammen, nølet sig færdig og gider komme med et fornuftigt oplæg, eller også bliver vi nødt til i udvalgsarbejdet at stille en hel række spørgsmål, som venter på det her oplæg fra Finansministeriet.
For vi er nødt til at få afklaret de her punkter, før vi går videre med det her område.
Jeg tror, man kan gøre det her på mange måder.
Jeg blev lidt bekymret ved nogle af svarene fra Venstres ordfører, fordi det, der i virkeligheden var sagen, var, at der er en kompensationspakke på vej.
Og jeg forstod på svarene, at den her kompensation i virkeligheden kan gå ned til det enkelte institutniveau.
Det har jeg ærlig talt en anelse svært ved at se.
Derfor må vi sige, at vi godt kan følge nogle af intentionerne - vi er altid villige til at se på forslag fra regeringen, også med positive øjne - men at det her forslags tekniske udførelse lader en hel del tilbage at ønske.
Derfor kan jeg ikke give tilslutning til det her forslag på nuværende tidspunkt.
Morten Østergaard (RV), 2008-01-17:
Og det var sådan set derfor, at vi syntes, at det var underligt, at vi bevarer en meget lang periode, når vi ved, at folk har et øget incitament til at finde arbejde i slutningen af perioden.
Det er jo ikke nogen straf at få arbejde.
Det skal ikke være sådan, at fordi man mister sit arbejde og skal til at hæve dagpenge, skal man til at lægge sit liv om.
Der får man altså i vores reformforslag 3 måneder til at finde et andet arbejde, uden at det går mærkbart ud over økonomien.
Og det synes vi sådan set er godt og socialt afbalanceret.
Hvad angår lavtlønsgrupperne er pointen jo netop, at vi siger, at der er behov for at vurdere, om Folketinget bør gribe ind i forhold til nogle strukturelle problemer, som ligger på Folketingets arbejdsbord, men løndannelsen overlader vi til arbejdsmarkedets parter.
Det er jo den danske model, og det plejer at være sådan, at hvis man sætter dansk foran noget som helst, plejer Dansk Folkeparti at være med.
Jesper Petersen (SF), 2008-01-17:
Det tager vi meget alvorligt, og derfor arbejder vi også hele tiden på at lukke skattehuller og alle mulige andre ting, der gør, at skatteborgernes penge ikke bliver brugt hensigtsmæssigt, når nogen unddrager sig skat.
Jeg kunne tværtimod godt have en vis bekymring for, om regeringen har samme målsætning.
Jeg synes også, at eksemplet med Arriva og DSB måske ikke er det mest velvalgte.
Faktisk er det jo et eksempel på, hvordan Arriva blev valgt lige præcis af ideologiske grunde.
Det viste sig, at Arriva ikke kunne give et tilbud, der svarede til DSB's, og der var, så vidt jeg husker, tale om, at der blev givet forkerte bud på, hvordan passagergrundlaget ville være, og faktisk viste det sig, at DSB på fantastisk vis kunne have løst den opgave, og at regeringen valgte Arriva lige præcis af ideologiske grunde.
Så jeg er glad for, at vi af fru Gitte Lillelund Bech får hevet det eksempel frem, der viser, hvordan regeringen faktisk gerne vil have yderligere privatisering af vores sygehuse og også gerne af vores jernbaner.
Det er ikke et synspunkt, SF deler.
Bent Bøgsted (DF), 2008-01-17:
Det er lidt mystisk, for halverer man dagpengeperioden eller sætter man ydelsen ned, når man skærer i dagpengene?
Hr. Morten Østergaards parti har selv været med til at fremme, at vi skulle have de ledige ud på arbejdsmarkedet så hurtigt som muligt.
Hvis man så hæver ydelsen de første 3 måneder, har man endnu en grund til, at man ikke behøver skynde sig at finde et nyt arbejde.
Man skulle måske bare tænke over i Det Radikale Venstre, hvordan det hænger sammen.
Og det der med at beskære dagpengeperioden tror jeg ikke hr. Morten Østergaard kommer særlig godt fra på den måde.
Men jeg synes ikke, det gjorde noget, at vi fik et klart svar på, om Det Radikale Venstre mener, at der er nogle lavtlønsgrupper i det offentlige, der har behov for et lønløft.
At vi så skal vente på, at den kommission har set på det, ja, det er så det.
Men erkender Det Radikale Venstre, at der er en gruppe, der har behov for et lønløft?
Lars Barfoed (KF), 2008-01-17:
Det er også Det Konservative Folkepartis opfattelse, at det må være sådan i udgangspunktet.
Så er der eksempler på, at man har været nødt til at gribe ind, men udgangspunktet er, at man ikke griber ind, for det drejer sig om lovlige våben.
Selvfølgelig kan man strejke, når der er overenskomstforhandlinger, og selvfølgelig kan man lockoute.
Det er det, hele systemet er baseret på.
Jo, det er et angreb på fagbevægelsen, når man i Folketingssalen vil diskutere og fastsætte lønrammer og diskutere, hvem der skal have pengene.
Det er et indgreb, også i fagbevægelsens indbyrdes diskussioner om fordelingen af de midler, man nu kan forhandle sig frem til.
Her vil man altså på forhånd fastsætte, hvem der skal have del i de midler, som fastsættes.
Det er et indgreb, og det er i virkeligheden det første skridt til at overflødiggøre fagbevægelsen og organisationerne på arbejdsmarkedet, at man siger: Det ordner vi inde i Folketinget.
Per Clausen (EL), 2008-01-17:
Jeg kan forstå på hr. Lars Barfoed, at han mener, at det er et frontalangreb på fagbevægelsen at stille forslag om, at der bliver afsat flere midler til overenskomstforhandlingerne, så der er mere at forhandle om.
Hvorfor bliver det mere et frontalangreb, når man afsætter flere penge?
Det har jeg måske en lille smule svært ved at forstå, men det kan hr. Lars Barfoed sikkert klargøre for mig.
Det andet spørgsmål er, hvordan det kan være et større angreb på fagbevægelsen at sige, at man afsætter flere midler til overenskomstforhandlingerne, end at sige: Der er afsat dem, der er, og der finder I en aftale inden for den ramme; hvis I ikke gør det og går i konflikt, så vil det vise sig, at der opstår nogle samfundsmæssige problemer, der gør, at vi vil påstå, at vi er presset til at gribe ind.
For det er jo det, der plejer at ske ved et regeringsindgreb.
Altså, jeg har lidt svært ved at forstå, at hr. Lars Barfoed har det synspunkt, at vores forslag skulle være et angreb på fagbevægelsen, når det sådan set er hr. Lars Barfoed og De Konservative, der fører an i den slags.
Lars Barfoed (KF), 2008-01-17:
Det vil sige, at vi i sidste ende ikke kan bruge flere penge i det her land, end landets private virksomheder tjener ind.
Det, der er finansieringen af den offentlige sektor, er jo de penge, der tjenes i landets private virksomheder.
Så et eller andet sted vil der altid være en grænse for, hvor mange penge der kan bruges.
Der vil også være en grænse for, hvor mange penge kommunerne har; de har nogle budgetter, de skal holde sig inden for.
Men det er klart, at vi må holde fast i, at der er nogle økonomiske rammer.
Hvis ikke vi gør det, risikerer vi i sidste ende, at landet går bankerot, fordi vi bruger flere penge, end vi har.
Og så vil det for alvor være sådan, at der ikke er råd til at sørge for velfærd til de ældre og alle de andre, som vi vil sikre en ordentlig velfærd.
Så der er selvfølgelig nogle rammer, men de overenskomstresultater, der opnås her, vil blive respekteret, og så må de jo passes ind i de budgetter, som kommunerne har.
Eigil Andersen (SF), 2008-01-17:
Så jeg er glad for, at det forholder sig sådan.
Problemet er jo så, at kommunernes mulighed for at give sådanne lønforhøjelser bliver bestemt af bl.a. hr. Lars Barfoeds parti, og at de lønforhøjelser, der kan gives, simpelt hen er for små med de økonomiske rammer, der er til rådighed.
Jeg vil gerne afsluttende spørge: Hvis det er sådan, at Kommunernes Landsforening i overenskomstforhandlingerne aftaler nogle højere lønstigninger, herunder inden for ældreområdet og andre lavtlønnede områder - for at tiltrække flere medarbejdere, sådan at de aftalte lønstigninger eventuelt overstiger det, som er aftalt i økonomiforhandlingerne mellem regeringen og Kommunernes Landsforening vil hr. Lars Barfoed og Det Konservative Folkeparti så medvirke til, at staten tilsvarende forøger bloktilskuddet til kommunerne, altså svarende til den ekstra lønforhøjelse, som kommunerne som arbejdsgivere så har besluttet sig for at give for bl.a. at skaffe arbejdskraft til ældreområdet, så vi ikke lader vores ældre i stikken?