runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eigil Andersen (SF), 2008-04-23:
Når social- og sundhedsassistenter i Holstebro sagde deres job op og derefter tog arbejde på en vinduesfabrik i det vestjyske og tjente 30.000-40.000 kr. mere om året som ufaglærte, så tror jeg, at de fleste kan se, at der er et lavtlønsproblem inden for den offentlige sektor.
Det jerngreb, som ministeren omtalte at han ikke kan få øje på, kan jeg godt få øje på, og jeg vil gennemgå de tre punkter, det drejer sig om: punkt 1, regeringen har et skattestop, der også gælder for kommunerne, punkt 2, staten fastsætter det bloktilskud, som kommunerne får, og punkt 3, der bliver aftalt nogle procentrammer for den kommunale vækst.
Og det med bloktilskuddet og de kommunale rammer bliver aftalt på den måde hvert eneste år i maj-juni, at man fra statens side truer med, at der kan blive et lovindgreb, hvis man ikke vil rette sig efter det, regeringen vil.
Hvordan kan man så stadig væk forklare, at man ikke er part i sagen, når man sætter de økonomiske rammer for det, som kommunerne kan gøre?
Line Barfod (EL), 2008-04-23:
Det er meget imponerende, at ministeren åbenbart ikke mener, at der, som vi kunne høre før, er noget ligelønsproblem.
Det ville ministeren ikke svare på.
Nu vil ministeren heller ikke svare på det spørgsmål, som jeg så har stillet som nr. 2, nemlig om ministeren er enig i, at der er et lavtlønsproblem for en lang række offentligt ansatte.
Det burde da ellers også være ret simpelt at svare på, om ministeren mener, at der er nogle offentligt ansatte, der er for lavt lønnet, og at det derfor bliver et problem i fremtiden at skaffe offentligt ansatte til at løfte velfærdsopgaverne.
Ministeren siger, at vi har en lang tradition for, at arbejdsmarkedets parter forhandler om løn, men det nye er, at den nuværende regering binder kommuner og regioner.
De har ikke længere mulighed for at hæve deres udgifter, så de kan give den højere løn, som de eventuelt måtte blive enige med fagforeningerne om ved forhandlingsbordet - for så bliver de straffet af regeringen.
Mads Lebech, der forhandler for kommunerne, har sagt det meget klart: Hvis kommunerne skal give den lønforhøjelse, som er nødvendig, for at man kan finde en løsning på konflikten, og som er nødvendig, hvis man gerne vil have nogle gode ansatte i fremtiden, så vil det koste 6000 stillinger.
Karsten Hønge (SF), 2008-04-23:
Jeg tror, at det igen kræver en helt særlig forståelse af, hvordan regioner og kommuner bliver styret med en jernhånd fra regeringens side i de her år, når man siger, at man ikke er en part af det.
Så selv om man ikke er det direkte som regering, fordi det kun er i forhold til de statsansatte, må man da sige, at man i høj grad indirekte er arbejdsgiver, i og med at man i alle sammenhænge holder kommuner og regioner i et jerngreb rent økonomisk.
Derfor kunne et signal fra finansministeren netop være det, der skulle til for at løse op.
Altså ikke i første omgang for at få løst konflikten for så vidt, men - meget vigtigere - for på længere sigt at få skabt nogle ordentlige arbejdspladser, som er attraktive, og for at få skabt det omdømme i forbindelse med at være offentligt ansat, at der ikke er den her ulige løn mellem kvinder og mænd og mellem højtlønnede og lavtlønnede.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2008-04-23:
Min funktion er jo hverken at være konfliktskabende eller fredsskabende i den her situation, fordi jeg ingen funktion har i den her situation.
Det er sådan, at løn forhandles mellem arbejdsgiver og lønmodtager.
For så vidt angår min egen arbejdsgiverrolle, er den rolle udfyldt.
Staten har fornyet overenskomsterne i et i øvrigt meget konstruktivt forløb med fagbevægelsen og med stor tilslutning til de resultater, der er opnået inden for en ramme af 12,8 pct.
Det er jeg meget tilfreds med.
Men jeg er ikke arbejdsgiver ude i kommunerne, jeg er ikke arbejdsgiver ude i regionerne; det er der nogle andre der er sat i verden for at være, og det er deres opgave sammen med lønmodtagersiden at komme i mål.
Det er lykkedes for en meget, meget stor del af det offentlige arbejdsmarked, og det er mit inderste håb, at det også vil lykkes, for så vidt angår den resterende del, men det er ikke noget, jeg skal intervenere i.
Det ville ikke være respektfuldt.
Og så kan man mene det ene og det andet og det syttende, men det er i bedst overensstemmelse med den danske model og den danske tradition, hvis Folketinget og regeringen giver arbejdsmarkedets parter arbejdsro.
Karsten Hønge (SF), 2008-04-23:
Jeg har da selvfølgelig også i den her sammenhæng fuld respekt for, at en arbejdskamp skal have lov til at køre.
Men jeg synes dog, at der er den særlige krølle ved det her, at ministeren bliver ved med at sige, at ministeren selv og regeringen ikke er part i den her konflikt.
Jeg synes da, det kræver en helt særlig mental tilstand at sige, at man ikke er det, når man er den, der sidder på pengene.
Selvfølgelig er man part i det i den her særlige situation med den her særlige arbejdskamp, i og med at man jo er offentlig arbejdsgiver.
Og derfor har man da mulighed for, som ministeren har her og nu, at signalere til dem, som især er ramt af ulige løn, nemlig kvinderne, og i det hele taget til at sende det signal til de offentligt ansatte, at man er villig til som regering at nedsætte eksempelvis en kommission, der skal se på den ulige løn, der kan være mellem mænd og kvinder, men bestemt også på den ulige løn i det hele taget.
Så i den forstand er den her arbejdskonflikt noget helt særligt for ministeren.
At kaste det fra sig og sige, at man ikke er part af det, synes jeg må kræve en helt særlig forståelse af systemet, når man jo netop er en part af det.
For regeringen er jo den ene part, og man kan jo signalere, at der kan være flere penge, eller man kan i første omgang signalere, at man vil nedsætte en ligelønskommission.
I den forstand kunne man måske lave fredsskabende og tillidsskabende foranstaltninger.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2008-04-23:
Spørgsmålet om lønspredningen på det offentlige og private arbejdsmarked er jo også et overenskomstanliggende.
Det, som jeg mener med, at stillingerne skal fremstå attraktive, er, at en hvilken som helst arbejdsgiver, hvad enten han nu er offentlig eller privat, selvfølgelig har et ansvar for at være i dialog med modparten eller medparten afhængig af temperament - altså lønmodtagersiden, for hele tiden at sikre, at der i situationen er det rigtige miks mellem kompetenceudviklingsmuligheder, arbejdsvilkår, karrieremuligheder, arbejdsmiljø og løn, som gør, at stillinger kan besættes og fremstår attraktive.
Hvor det så skal vejes af, har vi jo en mekanisme til at sikre, nemlig overenskomstforhandlingerne, som foregår mellem to parter.
Og jeg er ikke en part i overenskomstforhandlingerne mellem kommunerne og FOA og Sundhedskartellet - eller mellem Danske Regioner og FOA og Sundhedskartellet.
Line Barfod (EL), 2008-04-23:
Når nu ministeren siger, at stillingerne skal fremstå som attraktive for både mænd og kvinder, betyder det så, at ministeren faktisk mener, at der er et ligelønsproblem og et lavtlønsproblem?
Og at det er et problem, at der er nogle, der tjener så lidt som f.eks. nogle af social - sundhedsassistenterne gør, og som også flere andre grupper inden for det offentlige gør - især i kvindefagene - så de oplever, at de kan gå over på den anden side af gaden og få et ufaglært arbejde, hvor de tjener mere end i deres offentlige erhverv?
Er det, hvad ministeren mener, når han siger, at det skal være attraktivt?
Det var det ene spørgsmål.
Det andet er: Mener ministeren, at det er rimeligt, at f.eks. de kommunale topbossers løn er steget med 23 pct. i de sidste tre år, så gennemsnitslønnen for kommunaldirektører nu er på 92.000 kr. om måneden, samtidig med at mange af de - især kvinder - der udfører noget det tungeste og vigtigste arbejde med at tage sig af vores børn, vores syge og vores ældre, har en løn på 20-22.000 kr. om måneden?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2008-04-23:
Nu kunne jeg så igen konstatere, at der ikke blev stillet noget spørgsmål.
Men det kan jo ikke gå, at jeg nægter at sige noget, hver gang der ikke spørges, for så bliver det her jo nok noget envejskommunikativt.
Jeg har fornemmelsen af, at det er Enhedslisten, der holder tale.
Må jeg ikke bare helt stilfærdigt sige, at jeg ikke kan genkende billedet af, at regeringen som noget nyt skulle binde nogen.
Det har vel været sådan til alle tider, at kommuneøkonomien - i et helt andet regime, end det vi snakker om her - er en aftalt størrelse mellem regeringen og kommunerne, og for så vidt er det, der er aftalt, kommuneøkonomien alene i 2008, og den overenskomstdrøftelse, der er i gang, har et længere perspektiv, så jeg kan slet ikke acceptere den sammenkobling.
Jeg kan derimod se meget klart for mig, at det er de offentlige arbejdsgivere, som på den ene side af bordet har ansvaret for at diskutere med lønmodtagerne på den anden side af bordet, hvad det er for et miks af ansættelsesvilkår, kompetenceløft, karriereudviklingsmuligheder og løn, der skal være, for at stillingerne i den offentlige sektor fremstår som attraktive, hvad enten de nu besættes af mænd eller af kvinder.
Det er, som det skal være.
Der er en proces i gang, og den vil jeg altså ikke intervenere i.
Jeg ved slet ikke, hvad det er for et jerngreb, der hentydes til.
Også på det her område har vi en lang og god dansk tradition for, at vi et år ad gangen aftaler den kommunale økonomi.
Det har vi også gjort, for så vidt angår 2008, vi har endda lavet en tillægsaftale i december, hvor vi i lyset af lønudviklingen på det private arbejdsmarked har øget lønskønnet, for så vidt angår 2008, og dermed skabt mere rummelighed i overenskomstforløbets allerførste fase.
Jeg tror sådan set, at det er tiltag, som bl.a. har medvirket til, at man har kunnet lukke overenskomsterne på en måde, hvor man i øvrigt har skævdelt.
Det er så øjensynligt ikke alle steder, at man synes, at skævdelingen har været skæv nok - hvad ved jeg?
Men i hvert fald har man ikke bare givet alle lige meget, men sådan set adresseret nogle af de udfordringer, som spørgeren også kredser om.
Bertel Haarder (V), 2008-04-23:
Det var da dejligt at høre noget, der havde med noget konkret at gøre, i stedet for sure bemærkninger om, hvad jeg skulle have sagt og ikke sagt, og forkerte referater af, hvad jeg har sagt.
Så tak for det.
Jeg synes også, der er gode elementer, bl.a. at gymnasiereformen på visse punkter har gjort gymnasiet mere studieforberedende.
Men der er også de problemer, som både lærere og elever har peget på, og jeg er glad for her at have fået en melding om, at dem kan vi tale om, hvad angår både det kortsigtede og det langsigtede.
Så vil jeg et stykke ad vejen erklære mig enig, når det gælder akademiseringen.
Vi skal bare ikke ind på at sænke niveauet.
Men noget af det, som har glædet mig her i går, er, at søgningen til htx er vokset med næsten 15 pct.
Det synes jeg er rigtig glædeligt, for der er altså nogle gymnasieelever, som er mere til det eksakte og det konkrete end til det perspektiverende og til at skrive synopser osv.
Det behov synes jeg vi skal tilgodese, når vi taler sammen.
Brian Mikkelsen (KF), 2008-04-23:
Som jeg forstår det, ønsker hr. Rasmus Prehn, at jeg som minister skal blande mig i en beslutning, der jo i overensstemmelse med armslængdeprincippet er udlagt til Kunstrådet.
Min indblanding vil derfor være et brud med armslængdeprincippet, et princip, som jeg troede, at alle Folketingets partier bakker op omkring.
Det kan jeg så konstatere at man ikke gør i det her tilfælde.
Det har jeg allerede forsøgt at forklare hr. Rasmus Prehn i mit tidligere svar på samme spørgsmål, tilsyneladende ikke godt nok.
Lad mig derfor slå fast, at det fremgår af musikloven, at det er Kunstrådet, der yder tilskud til de rytmiske spillesteder, og at det altså er Kunstrådet, der egenhændigt udpeger de regionale spillesteder helt suverænt og uden politisk indblanding.
I Kunstrådets udpegning af nye regionale spillesteder har vi altså et meget klart eksempel på en afgørelse fra et armslængdeorgan.
Det ville være yderst upassende for mig som minister at blande mig i Kunstrådets afgørelse.
Jeg har til gengæld bedt Kunstrådet om at forklare baggrunden for den nye geografiske spredning af regionale spillesteder.
Kunstrådet har over for mig oplyst følgende: Der er ikke noget reelt grundlag for at kritisere den nye fordeling for at være hovedstadstung.
Faktisk er det kun 6 af de 18 spillesteder, som er placeret i hovedstaden, og det svarer nogenlunde til befolkningsfordelingen.
De resterende spillesteder er fordelt med to på det øvrige Sjælland, otte i Jylland, et på Fyn og et på Bornholm.
Det nye sjette spillested i København, som spørgeren henviser til, er Culture Box, som er et specialiseret, såkaldt genrespecifikt spillested, der skal have særlige nationale forpligtelser i forhold til den nyeste elektroniske musik, på tilsvarende måde som Copenhagen Jazzhouse har særlige nationale forpligtelser for jazzen og Global Copenhagen har det for verdensmusikken.
Det er udvalgets vurdering, at hvis disse specifikke genrer skal udvikles og markere sig internationalt, er det helt afgørende, at vi får nogle særlig stærke vækstcentre, som kan fokusere og samle alle deres kræfter på et enkelt genreområde, og Kunstrådets musikudvalg har fundet det hensigtsmæssigt, at disse spillesteder tager udgangspunkt i de dynamiske og internationalt orienterede musikmiljøer, som i forvejen findes i København.
Rasmus Prehn (S), 2008-04-23:
Hvordan forklarer og forsvarer ministeren, at spillestederne Skråen i Aalborg og Tobakken i Esbjerg har mistet status som regionale spillesteder og dermed den vigtige økonomiske støtte, der følger med denne status, når Kunstrådets Musikudvalg samtidig har udnævnt endnu et regionalt spillested i Københavnsområdet, så der i København bliver hele seks regionale spillesteder frem for fem som i dag?
Helge Sander (V), 2008-04-23:
Jeg vil gerne forholde mig til alle de problemstillinger, der er, også de økonomiske, når jeg får kendskab til omfanget af de økonomiske forhold, som fru Kirsten Brosbøl her nævner.
Med hensyn til det at være aktiv over for de studerende må jeg gentage endnu en gang - som spørgsmålet også er formuleret - at jeg selvfølgelig bliver nødt til at følge de spilleregler, som et flertal i Folketinget har pålagt mig qua loven.
Det kan da ikke være anderledes.
Det må stå rimelig klart, også efter dagens runde.
Kirsten Brosbøl (S), 2008-04-23:
Der er jo ingen tvivl om, at det er en meget uheldig situation, vi står i med det her Erasmus Mundus-program og det forløb, der har været
, både hvis man ser bagudrettet, og hvis man ser på de udfordringer, der er fremadrettet for at få det her til at fungere.
Vi er meget optaget af, at vi får Erasmus Mundus-programmet til at fungere, og at vi også kan indgå i de her programmer fremover, men jeg synes, at ministeren også bør tage ansvar for den situation, vi står i i dag.
Som jeg har fremhævet flere gange i dag, har man haft kendskab til, at der blev opkrævet brugerbetaling langt forinden, og jeg synes, det er utilfredsstillende, at ministeren bliver ved med at henvise til, at man i et brev har skrevet, at sådan må reglerne forstås, uden at gå ind i en aktiv dialog for at få det her løst.
For hvad skulle universiteterne have gjort på det tidspunkt?
Hvordan skulle man have indgået i de her samarbejder?
Nu har ministeren jo sat gang i den helt store undersøgelse for at finde ud af, hvordan det kan lade sig gøre.
Det kunne man jo godt have gjort allerede dengang for flere år siden, hvor man fik kendskab til det her.
Sagen er jo, at universiteterne i dag ikke kan trække de her penge op af konsortiernes kasser igen.
Så det eneste sted, universiteterne kan tage de her penge fra, hvis de skal betale tilbage til de studerende, er fra andre uddannelser.
Det problem synes jeg at ministeren bør forholde sig til, tage ansvar for og gå proaktivt ind i at få løst i forhold til at sikre de studerende og sikre deres rettigheder.
Helge Sander (V), 2008-04-23:
Jeg tror ikke, at det er lige her i eftermiddag, jeg skal komme med den store masterplan, men selvfølgelig har jeg en eller anden idé om, hvordan det kunne løses.
Det er en knude, og hvor stor den er, og hvor vanskelig den er at håndtere, skal vi finde ud af hen over sommeren, men den skal løses eller hugges over.
Brian Mikkelsen (KF), 2008-04-23:
Jamen enten støtter man armslængdeprincippet, eller også støtter man ikke armslængdeprincippet.
Og jeg må sige helt klart: Jeg har ingen som helst politiske intentioner om at blande mig i Kunstrådets afgørelser, jeg har ingen som helst intentioner om at blande mig i Musikudvalgets afgørelser.
Hvis jeg gik ind og blandede mig i dem, ville det jo være et eklatant brud med armslængdeprincippet, så ville det være politikere, der bestemte, hvilke regionale spillesteder der skulle have støtte, og det tror jeg gerne at de regionale spillesteder vil have sig frabedt.
Det er altså Kunstrådet, det er ikke mig, der lovmæssigt har til opgave at foretage den faglige vurdering af spillestedsområdet og udpegningen af de regionale spillesteder.
Det vil jeg ikke blande mig i, og jeg vil også fraråde alle politikere at ville blande sig i det.
Derfor vil jeg heller ikke gøre mig til dommer over den geografiske spredning af de nye regionale spillesteder, men jeg har da bidt mærke i, at Det Musiske Hus i Frederikshavn er et nyt regionalt spillested, så det er altså ikke kun trukket mod København.
Seks ud af de atten regionale spillesteder er som sagt placeret i København, så der er altså en geografisk bred spredning i placeringen.
Og derfor igen: Det må være op til udvalget selv at foretage den prioritering og den afgrænsning, det må aldrig være op til politikere at foretage den endelige udpegning af de regionale spillesteder.
Helge Sander (V), 2008-04-23:
Jeg vil gerne vedstå, at det ikke er helt enkelt, fordi langt de fleste andre lande har brugerbetaling og vi her i landet ikke ønsker at have brugerbetaling.
Det er jo rigtigt, hvad hr. Jesper Langballe siger.
Men jeg vil selvfølgelig også gerne have de sidste 7 med, hvis ikke for andet, så i hvert fald for princippet skyld, for at det ikke skal være en forhindring.
Jesper Langballe (DF), 2008-04-23:
Vi er i Dansk Folkeparti ikke særlig optaget af det fortidige i den her sag, det der lidt fortvivlede forsøg på at lave en ministerjagt ud af ingenting.
Altså, ministeren har svaret, at det er klart ulovligt, og pengene skal betales tilbage - færdig med det.
Dermed synes jeg det fortidige skulle være ude af verden.
Og det problem vil jo være der i fremtiden.
Ja, men det eneste, vi har erfaring med, er jo lige præcis Erasmus Mundus, som er et EU-genereret samarbejde.
Hvordan vil ministeren sikre sig?
Det forekommer os at være en fuldstændig uløselig opgave, at man kan kombinere medlemskabet af EU med at sige, at vi ikke vil have brugerbetaling.
Helge Sander (V), 2008-04-23:
Mit svar er så stort set det samme, for det er jo det samme spørgsmål, jeg får igen og igen, og jeg kan jo ikke opfinde nye svar, for der er kun ét svar, og det er det, som jeg gjorde meget præcist rede for i min første besvarelse til fru Kirsten Brosbøl.
Det er, at der er nogle retningslinjer, og dem skal vi følge, og der er jeg så den instans, der kommer ind i billedet, hvis det ikke finder den løsning, som jeg klart har tilkendegivet, og det er, at universiteterne ikke kan opkræve brugerbetaling, når de i forvejen får taxameter.
Så derfor: Det kan ikke siges mere klart, og det har jeg sagt mange, mange gange, men der er altså ikke kommet nogen anmodning, som gør, at jeg skal være mere proaktiv, end jeg har været, og det er altså helt i overensstemmelse med den køreplan, der er i forhold til loven.
Julie Rademacher (S), 2008-04-23:
Jeg har hørt ministeren gentage sig selv mange gange før, men vi stiller de her spørgsmål i dag for netop at opfordre ministeren til at gå i bedre dialog og også give et bedre udtryk for, at man tager den her problemstilling seriøst.
Det er jo lidt mærkeligt, at der kan opstå sådan en sag, når ministeriet ellers pådutter universiteterne utrolig meget kontrol og meget detailstyring.
Så det undrer mig faktisk utrolig meget, at man ikke vil gå mere aktivt ind i lige præcis den her sag.
Helge Sander (V), 2008-04-23:
Jamen jeg vil gerne være proaktiv.
Det synes jeg også jeg har været ved at sende nogle meget klare signaler, og jeg har også sendt en meget klar besked til universiteterne den 30. januar, men jeg kan altså ikke gå imod lovens bogstav og agter heller ikke at gøre det.
Julie Rademacher (S), 2008-04-23:
Nu er jeg sådan set stadig selv studerende, og jeg kan også godt huske for ikke særlig lang tid siden, da videnskabsministeren også i sidste periode var videnskabsminister, og jeg kun selv var studerende, og der vil jeg sige, at jeg nogle gange har sat spørgsmålstegn ved, om ministeren også var de studerendes minister.
Uanset hvad, går jeg i hvert fald ud fra, at ministeren forsøger at være de studerendes minister og forsøger at sikre de studerende og også sikre de studerendes retssikkerhed.
Jeg kan godt undre mig over, at der er det her retssikkerhedsvakuum, og at ministeren ikke går mere proaktivt ind i den her problemstilling og sikrer de studerende, fordi det er rigtig, rigtig mange penge, det her drejer sig om for den enkelte person, der sidder derude og måske har betalt de her studieafgifter.
Derfor lyder mit spørgsmål: Hvornår vil de få deres penge?
Jesper Langballe (DF), 2008-04-23:
Jeg synes, det er fint, at ministeren fuldstændig klart ser problemerne.
Vi er i EU sammen med en række europæiske lande, der har brugerbetaling.
Vi vil ikke have brugerbetaling, og det ser det ud til, at det er vi fuldstændig enige med ministeren om, men hvordan i alverden skal det så kunne lade sig gøre at lave universitære samarbejder på kryds og tværs, uden at Danmark indfører brugerbetaling?
Jeg kunne godt lide at høre - nu siger ministeren, at det bliver udvalgsundersøgt: Har ministeren ikke selv en eller anden overordnet plan, en eller anden idé om, hvordan man hugger den gordiske knude over?
For os at se med sådan en almindelig logik og sund fornuft i behold, kan det simpelt hen ikke lade sig gøre.
Så vil vores EU-medlemskab tvinge os til at indføre brugerbetaling.
Men har ministeren sådan en eller en masterplan, som han lige kunne skitsere, for, hvordan man kan klare det problem?
Troels Lund Poulsen (V), 2008-04-23:
Til spørgsmål 10 kan jeg meget klart sige: Nej, det er ikke acceptabelt, at udvalgsspørgsmål, der er stillet af Folketinget, ikke bliver besvaret inden for tidsfristen, og det har jeg også indskærpet overalt i Miljøministeriet.
Det vil jeg selvfølgelig vogte meget nøje over, for der skal svares inden for den givne tidsfrist, og det vil jeg forsøge at leve op til i fremtiden.
Jeg er meget opmærksom på, at vi får svaret inden for de givne tidsfrister.
Benny Engelbrecht (S), 2008-04-23:
Finder ministeren det acceptabelt, at udvalgsspørgsmål stillet af medlemmer af Folketinget ikke besvares inden for svarfristen?
Brian Mikkelsen (KF), 2008-04-23:
Det var mange ting på en gang, men en del af dem var nu misforståelser.
Det kan godt være, at hr. Rasmus Prehn har en mening om, hvilke spillesteder der skal vælges, men det er ikke op til en politiker at have det, det er det altså ikke.
Derfor vil jeg ikke kommentere den afgørelse, og derfor mener jeg egentlig også, at det upassende at spørge om det i Folketingets spørgetid, men det er der selvfølgelig mulighed for.
Det må være sådan, at udvalget må forklare sig, og det har de gjort, og ud fra de principielle diskussioner, som de givetvis har haft, har de så valgt at sige, at de 18 spillesteder, de har valgt, er dem, der er valgt.
Et af de spillesteder, der er valgt som et af de nye, er Det Musiske Hus i Frederikshavn.
Jeg synes sådan set, at det er ganske flot, at man også har valgt det.
Jeg kender selv Skråen og Tobakken, og det er fremragende spillesteder, som stadig væk vil få mulighed for at være honorarstøttede spillesteder og forhåbentlig levere en masse god livemusik til nord- og vestjyderne i både Esbjerg og Aalborg.
Men vi kan altså ikke, og det må jeg sige til hr. Rasmus Prehn, uanset hvor engageret et oplæg der kommer fra ham, gå ind og blande os i de beslutninger.
Jeg forstår godt omsorgen for Skråen, men det er op til udvalget at træffe den afgørelse.