Hanne Severinsen (V), 2007-05-08:
Det er en fin ting, at vi har mulighed for at have en årlig debat om, hvor vi vil hen, og også gøre status over, hvordan det går med Europarådet.
Europarådet står over for en kæmpe udfordring.
Samtidig bliver flere og flere af Europarådets medlemmer medlem af EU og et mere forpligtende økonomisk samarbejde.
Derfor står Europarådet i noget af et vadested.
Jeg tror, vi alle er enige om den danske politik, nemlig at Europarådet skal koncentrere sig om kerneområderne: demokrati, menneskerettigheder og retssamfund.
Vi er i gang med en proces i Den Parlamentariske Forsamling.
Men jeg må indrømme, at når man ser på dagsordenerne for Europarådets Parlamentariske Forsamling, smutter der stadig væk sager med, hvor man kan diskutere, om det virkelig gør en forskel, om det bliver debatteret.
Samtidig presser navnlig Rusland på med ønsket om, at Europarådet netop beskæftiger sig mere bredt med f.eks. sociale sager.
Rusland synes ikke, det er nogen god idé med koncentrationen om kerneområderne, og de synes i betænkelig grad, at man koncentrerer sig for meget om de tidligere sovjetstater.
Og det er jo sådan set også naturligt, fordi den demokratiske opbygning er startet på ruinerne af et system, hvis uvaner popper op af og til, og hvor vi har set, at stabile pluralistiske demokratier, der er ikkekorrupte, ikke bliver bygget op fra den ene dag til den anden.
Det skal hjælpes i gang.
Tanken med det topmøde i Warszawa for 2 år siden var også, at EU og Europarådet nu skulle blive enige om en arbejdsdeling, og i den forbindelse har Luxembourgs statsminister, Juncker, udarbejdet en, synes jeg, glimrende rapport med nogle klare anbefalinger om en rammeaftale, hvor jeg håber, at resultatet bliver, at man anerkender, at Europarådet er det sted, hvor menneskerettighederne beskyttes, og da alle EU-lande er medlemmer, er det det organ, der overvåger menneskerettighederne, og som EU bygger videre på.
Men det kræver også, at vores overvågning i Europarådet bliver bedre.
Domstolen drukner i sager, og derfor skal procedurerne strømlines.
Først og fremmest skal Protokol 14 træde i kraft, og det er højst beklageligt, at Rusland stadig væk til dato blokerer for denne vigtige protokol, der skal strømline arbejdsgangene, sådan at vi kan få gjort noget ved den store pukkel i domstolen.
Det er også vigtigt, at de lande – bl.a. Rusland og Tjekkiet, men også andre – der producerer de mange sager, ændrer praksis og retter ind, når de først er blevet dømt. Dertil kommer, at vi i Europarådet har en del ekspertkomiteer, som overvåger på torturområdet, i forbindelse med racisme og mindretalsbeskyttelse, og der er menneskerettighedskommissærens løbende overvågning og rådgivning.
Derudover har vi monitoreringskomiteen, hvor vi ellers mest beskæftiger os med de nye medlemslande med ondt i demokratiet, men her samler man nu hvert år, hvad der har været rapporteret om en tredjedel af landene, sådan at alle lande i Europarådet bliver kigget efter i sømmene hvert tredje år.
I den forbindelse kunne der nok være brug for en bedre koordinering af, hvad der foregår i Ministerkomiteen og i Den Parlamentariske Forsamling og de mange forskellige organer, og det er noget, som jeg håber vi i de kommende år kan blive bedre til.
Der er ingen tvivl om, at de sidste 15 år har bidraget til at hjælpe de nye demokratier og samtidig også har givet europæiske politikere en mulighed for at få et omfattende netværk og lære det politiske håndværk.
Som jeg sagde i indledningen, står Europarådet i et vadested.
Det er vigtigt, at Europarådet kan prioritere bedre og bruge de forskellige organer på en bedre måde.
Og jeg vil så godt til sidst benytte lejligheden til at takke Den Parlamentariske Forsamling, den danske delegation i Den Parlamentariske Forsamling, for godt samarbejde i det forløbne år.