Claus Hjort Frederiksen (V), 2008-05-30:
Inden jeg kommer ind på temaet for beslutningsforslaget - social dumping - vil jeg gerne sætte sagen lidt i perspektiv.
Den diskussion er jo især affødt af EU-udvidelsen og åbningen af det danske arbejdsmarked for østeuropæiske arbejdstagere.
Der var i sin tid mange bekymringer om, hvad EU-udvidelsen ville indebære.
Med østaftalen fandt vi en løsning, hvor vi på den ene side åbnede det danske arbejdsmarked og på den anden side krævede, at østeuropæiske arbejdstagere skulle arbejde på danske løn- og ansættelsesvilkår.
Siden har vi kunnet konstatere, at åbningen af arbejdsmarkedet ikke har ført til ubalancer.
Tværtimod har tilgangen af arbejdskraft været med til at afhjælpe flaskehalsproblemer, og vi har derfor med løbende justeringer af østaftalen gradvis lempet betingelserne for at få opholds- og arbejdstilladelser.
Dermed har vi også gradvis udfaset de særlige overgangsregler, som jo forventes helt at ophøre om godt et års tid, pr. 1. maj 2009.
For 1 måned siden - den 1. maj - gjorde vi det muligt for overenskomstdækkede virksomheder at ansætte østarbejdere uden de hidtil gældende krav om opholds- og arbejdstilladelse.
Denne lille 1. maj-revolution er næsten gået ubemærket hen, og den står i skærende kontrast til den oprindelige bekymring for østudvidelsen.
Overordnet set må man derfor konstatere, at EU-udvidelsen og østaftalen har været en succes.
Danske virksomheder har fået en meget værdifuld mulighed for at besætte ledige stillinger med østeuropæisk arbejdskraft.
Samtidig har vi med østaftalen sendt et vigtigt politisk signal om, at arbejde i Danmark skal foregå på danske vilkår.
Regeringen negligerer ikke de problemer, der også kan være forbundet med at åbne arbejdsmarkedet, og jeg skal straks komme ind på dette.
Men jeg synes, det er vigtigt hele tiden at nuancere debatten, så den ikke får slagside og kun fokuserer på de negative historier.
Det siger jeg også, fordi den evige fokus på negative historier risikerer at have en stigmatiserende effekt, også på det store antal østarbejdere, der arbejder under ordnede forhold.
Det er vigtigt at fastholde i en tid, hvor det er vigtigt at kunne tiltrække og fastholde udenlandsk arbejdskraft.
Når man taler om østudvidelsen og i den forbindelse om social dumping, er det vigtigt at skelne mellem på den ene side de individuelle arbejdstagere, der kommer herop på egen hånd og bliver ansat hos en herværende arbejdsgiver, og på den anden side de udstationerede arbejdstagere, der er ansat af en østeuropæisk virksomhed, som leverer en tjenesteydelse i Danmark.
De individuelle arbejdstagere er omfattet af overgangsreglerne, mens der siden udvidelsen har været fri adgang for tjenesteydelser og dermed udstationerede arbejdstagere.
For så vidt angår de individuelle arbejdstagere, fastslår østaftalen, at arbejdstagere fra de østeuropæiske lande, der ansættes hos en herværende arbejdsgiver, skal ansættes på overenskomstmæssige vilkår eller på anden måde sædvanlige løn- og ansættelsesvilkår.
Forskningscenter for Arbejdsmarkeds- og Organisationsstudier, FAOS, har som led i østaftalen udarbejdet en rapport om udfordringer til det danske arbejdsmarked i lyset af EU-udvidelsen.
Rapporten dokumenterer, at langt hovedparten af arbejdstagerne fra østeuropæiske lande arbejder i ansættelsesforhold, der er dækket af en kollektiv overenskomst.
I 2007 var 80 pct. af de østeuropæiske arbejdstagere således ansat i overenskomstdækket arbejde.
For individuelle arbejdstagere fra de østeuropæiske EU-lande, der ansættes i arbejde, der ikke er overenskomstdækket, sikrer Udlændingeservice gennem høring af de regionale beskæftigelsesråd, at der på anden måde er tale om vilkår, der er sædvanlige for det danske arbejdsmarked.
For udstationerede arbejdstagere gælder det såkaldte udstationeringsdirektiv, som vi i Danmark har implementeret via udstationeringsloven.
Efter udstationeringsloven skal udenlandske virksomheder, der leverer tjenesteydelser i Danmark, leve op til de danske regler vedrørende bl.a. arbejdsmiljø, ferie og ligebehandling.
Danmark har valgt ikke at stille krav om en lovfastsat minimumsbetaling, som udenlandske virksomheder skal efterleve under udstationeringen.
Dette ville nemlig kræve, at vi skulle fastlægge en mindsteløn, som også skulle gælde for danske virksomheder.
Dette ville være i modstrid med den danske model, hvor det jo netop er op til arbejdsmarkedets parter at fastlægge løn- og ansættelsesvilkår gennem kollektive overenskomster.
Derfor stilles det ikke som en betingelse på forhånd, at udenlandske tjenesteydere skal betale en bestemt løn, men den udenlandske tjenesteyder må som en dansk virksomhed i en tilsvarende situation berede sig på at kunne blive mødt med et krav om at tegne overenskomst.
Som bekendt har en sag fra EF-Domstolen, der vedrører Sverige, den såkaldte Lavalsag, rejst det spørgsmål, om vi uantastet kan fortsætte den praksis, eller om der eventuelt skal ske visse justeringer i den danske retspraksis på området.
Jeg har derfor iværksat et hurtigt udredningsarbejde med deltagelse af arbejdsmarkedets parter og med tidligere departementschef Michael Christiansen som formand.
Udrederne forventes at ville barsle med et resultat allerede sidst i juni, og jeg afventer derfor resultatet af dette arbejde.
Et stort flertal af Folketingets partier blev under forespørgselsdebatten den 22. april vedrørende F 15 enige om at opfordre mig til, og jeg citerer: »at færdiggøre udredningsarbejdet hurtigst muligt inden udgangen af 2008, samt efterfølgende at orientere Folketingets partier herom med henblik på en drøftelse af behovet for eventuelle justeringer af dansk lovgivning samt behovet for eventuelle initiativer over for EU.«
Jeg vil derfor tillade mig at vende tilbage til Folketingets partier på et senere og snarligt tidspunkt.
Vi har i forhold til myndighedernes muligheder for at kontrollere, at gældende regler bliver overholdt, taget en række initiativer.
Med virkning fra den 1. maj har vi ændret udstationeringsloven.
Oplysningerne vil blive samlet i Register for Udenlandske Tjenesteydere kaldet RUT.
Offentlige myndigheder som eksempelvis SKAT, Arbejdsmarkedsstyrelsen, Arbejdstilsynet, Udlændingeservice, kommuner, politiet og regionale beskæftigelsesråd har adgang til alle oplysninger i RUT.
Oplysningerne skal anvendes som led i overvågning af arbejdsmarkedet og ved kontrol af, om gældende regler overholdes.
Arbejdsmarkedets parter har adgang til oplysninger om, hvilke virksomheder der aktuelt leverer tjenesteydelser i Danmark fordelt på brancheområder, samt oplysninger om kontaktpersoner fra de enkelte virksomheder.
Jeg vil også gerne pege på, at SKAT og Arbejdstilsynet som led i den reviderede østaftale har iværksat en række kontrolforanstaltninger.
Tilsvarende har politiet udarbejdet en strategi for bekæmpelse af illegalt arbejde.
Vi har etableret en særlig omgåelsesgruppe bestående af arbejdsmarkedets parter og relevante myndigheder.
Følgegruppen har løbende fulgt udfordringerne i forbindelse med EU-udvidelsen og den frie bevægelighed og er kommet med forslag til nye initiativer og et forstærket samarbejde på området.
Som det fremgår, har regeringen i samarbejde med flertallet af Folketinget og arbejdsmarkedets parter således taget en række initiativer for at sikre ordnede forhold.
Regeringen mener derfor ikke, at der for tiden er baggrund for at iværksætte yderligere initiativer og da slet ikke dem, som forslagsstillerne henviser til.
Tiden tillader ikke, at jeg kommenterer alle forslag og betragtninger i Danmark, så jeg skal blot holde mig til få.
I forhold til at rejse krav over for EU vil jeg dels holde mig til, hvad der allerede er besluttet under F 15, dels vil jeg, for så vidt angår anerkendelsesdirektivet, henvise til, at Folketinget førstebehandlede lovforslaget vedrørende dette direktiv i sidste uge.
Og denne sag viser, at hvis der er vilje til at løse en sag nationalt i stedet for at køre ind i EU-fjendtlig agitation, så er der en vej.
Vedrørende Galmetsagen har jeg fået et brev fra LO's formand, hvori han efter Arbejdsrettens dom i sagen tilkendegiver, at Arbejdsrettens afgørelse giver en beskyttelse af fagretlige afgørelser i relation til udenlandske virksomheder, som LO kan leve med.
Forslagsstillerne vil forpligte regeringen til at rejse krav over for EU, der kan sikre, at udenretlige forlig i det fagretlige system ikke kan underkendes af domstolene i andre lande.
Hvis Danmark skal kunne stille et sådant krav med blot nogen vægt, kræver det, at vi sidder med omkring bordet.
Det gør vi som bekendt ikke for tiden på grund af det retlige forbehold, så jeg vil da gerne høre, om forslagsstillerne vil være med til at skabe rammerne for, at regeringen kan rejse et sådant krav over for EU.
Endelig vil jeg gerne kommentere forslaget om, at udenlandske arbejdstagere, også udstationerede, som en ufravigelig betingelse skal være omfattet af en overenskomst eller overenskomstmæssige vilkår.
Jeg spørger bare: Hvor kommer truslen mod den danske model fra?
Jeg ved godt, hvad arbejdsmarkedets parter ville svare til dette spørgsmål, hvis Folketinget overhovedet skulle drøfte muligheden af dette forslag.