Karsten Lauritzen (V), 2011-11-17:
Jeg vil godt høre fru Anne Baastrup, om fru Anne Baastrup ikke kunne forestille sig, at man kunne lave en ordning, hvor man sikrer, at de bekymringer, Datatilsynet har, bliver varetaget, så der er styr på det, og så man ikke kan bruge de her data til noget.
Kunne fru Anne Baastrup ikke forestille sig, at man kunne løse de her problemer, eller forestiller fru Anne Baastrup sig ikke, at man har løst dem i Norge, Sverige og en række andre lande?
Hvorfor ønsker fru Anne Baastrup ikke at levere den?
Jeg vil godt høre, hvordan Enhedslisten forholder sig til den mulighed, som fru Anne Baastrup misforstod lidt – man overvåger altså ikke hele den danske befolkning – hvor en person, der har et tilhold, forbryder sig mod tilholdet.
Så kan vedkommende idømmes den sanktion, at der bliver de GPS-overvågning.
Hvordan forholder Enhedslisten sig til det?
Vil Enhedslisten være med til at give den beskyttelse, som i særlige, specielle tilfælde kunne ydes til kvinder, hvor ægtemanden f.eks. forsøger at komme i kontakt med dem og gentagne gange forbryder sig mod et tilhold, og der måske også opstår vold eller andre ting?
I særlige tilfælde kunne man så tage den her GPS-foranstaltning i brug.
Hvordan forholder Enhedslisten sig til det?
Det er jo ærgerligt, men jeg kan forstå på fru Zenia Stampe, at den måde, Det Radikale Venstre tager vare på folk, der er til fare for rigets sikkerhed, er at tildele dem dansk statsborgerskab.
Det synes jeg er beskæmmende.
Jeg kan forstå på dagspressen, at fru Zenia Stampe har været til møde med justitsministeren, hvor justitsministeren har overbevist Det Radikale Venstre om, at hvor man tidligere ikke respekterede PET's afgørelser i almindelighed, så skal man nu gøre det fremadrettet i forhold til personer, som så ikke er statsløse, men som dog stadig væk vurderes at være til fare for rigets sikkerhed.
Her er Det Radikale Venstre pludselig vendt rundt på en tallerken, ifølge dagspressen efter et møde, der har været ovre hos justitsministeren.
Hvad er der foregået på det møde?
Hvad har ført til, at Det Radikale Venstre pludselig har skiftet holdning?
Integrationsministeren i den tidligere regering, hr. Søren Pind, indkaldte op mod sommeren i år til et pressemøde, hvor han indviede Folketingets partier og offentligheden i et dilemma, et historisk dilemma, en ny situation, som var affødt af det faktum, at når vi meddeler indfødsret – i den proces, der ligger bagved – så har man normalt taget de personer af, som Politiets Efterretningstjeneste, PET, har vurderet kunne være til fare for rigets sikkerhed.
Det har et bredt flertal i Folketinget respekteret
På daværende tidspunkt stod hr. Søren Pind med en sag om en person, som PET vurderede kunne være til fare for rigets sikkerhed, og som konventioner, bl.a. statsløsekonventionen, krævede skulle meddeles statsborgerskab.
Det vil sige, at man skulle bryde med det princip, og han bad på det tidspunkt Folketingets partier om at melde ind i den sag.
Og der traf vi i Venstre på det tidspunkt den principielle beslutning, at vi tager Politiets Efterretningstjenestes advarsler alvorligt, vi tager den historiske tradition i Folketinget så alvorligt, vi tager danskernes, rigets sikkerhed så alvorligt, at vi ikke ønsker at tildele statsborgerskab til folk, som Politiets Efterretningstjeneste meddeler Folketinget og Indfødsretsudvalget kan være til fare for rigets sikkerhed.
Vi er meget optaget af, at den tradition, der hidtil har været, fortsat vil blive fulgt.
Vi var glade for, at den daværende retsordfører for Socialdemokratiet og andre socialdemokratiske medlemmer af Indfødsretsudvalget meldte ud, at når PET kom med sådan en advarsel, måtte man tage det meget alvorligt, og de meldte ud, at man måtte arbejde for at lave konventionen om, man måtte undersøge: Hvilke muligheder er der, hvordan fortolker andre lande konventionen, er der mulighed for at sætte sagerne på standby, og er der mulighed for at gøre noget for at forhindre, at man kommer til at stå i en situation, hvor man belønner nogle, som vores efterretningstjeneste vurderer kan være til fare for rigets sikkerhed, med et statsborgerskab, med et rødbedefarvet pas, med den beskyttelse, der følger med?
Og det har så ført til, at man skulle undersøge en række ting.
Fred være med det, det er jo en proces, der har kørt.
Der sker så det, at der på det her lovforslag er en person, som PET vurderer er til fare for rigets sikkerhed, og som et flertal ønsker at meddele statsborgerskab.
Det er ikke den måde, hvorpå vi fra Folketingets side skal tage vare på folk, der kan være til fare for rigets sikkerhed.
Vi vil i udvalgsbehandlingen forfølge, hvorfor Justitsministeriet og justitsministeren ikke har oversendt den rapport, som man besluttede sig for at lave, om, hvordan andre lande så på det her problem, og hvorfor den rapport ikke er blevet oversendt noget før til Folketingets Indfødsretsudvalg, inden man lukkede det lovforslag, som vi her i dag behandler, hvilket jo betyder, at der i dag står en person, der er til fare for rigets sikkerhed, på det her lovforslag, og at et flertal i Folketingssalen ønsker at meddele den pågældende statsborgerskab.
Vi vil forfølge, hvorfor den rapport ikke er oversendt, og hvorfor man forsøger at forholde – sådan betragter jeg det egentlig – Folketingets Indfødsretsudvalg et vigtigt beslutningsgrundlag i spørgsmålet om at tildele statsborgerskab til en person, der kunne være til fare for rigets sikkerhed.
Det, der særlig gør det interessant, er jo, hvis man kigger på det papir, som pressen har fået indsigt i – ikke det papir, som justitsministeren har sendt over, og som er en sammenskrivning på halvanden side, hvor der ikke er nogen hjælp at hente, men hvis man kigger i det, som pressen har fået indsigt i, altså ikke Folketinget og ikke Folketingets Indfødsretsudvalg, men pressen, og som man burde have oversendt til udvalget, og de papirer, der ligger bag den rapport, så ser man jo, at en lang række lande, bl.a. Norge, sætter sager om statsborgerskab i bero, når folk efterforskes af Politiets Efterretningstjeneste.
I Sverige er der et stort spørgsmålstegn ved, hvad der sker; i Tyskland og Holland er der muligheder for inden for rammen af konventionerne at lade være med at meddele statsborgerskab til personer, som kan udgøre en fare for rigets sikkerhed, og som kan være mistænkt for dette.
Vi forstår ikke, hvorfor de her oplysninger ikke er blevet forelagt for Folketingets Indfødsretsudvalg, før lovforslaget her blev lukket, og det vil vi forfølge i den kommende udvalgsbehandling.
Hvorfor ønsker man ikke at undersøge muligheden for at gøre, som man gør i andre lande?
Hvorfor ønsker man i øvrigt ikke at arbejde for at ændre den konvention, som i dag betyder, at et flertal i Folketinget, når vi skal tredjebehandle det her forslag, vil give en person, som PET vurderer kan være til fare for rigets sikkerhed, statsborgerskab, og altså belønne den her person med et rødbedefarvet pas?
Det synes vi i Venstre er beskæmmende, og det vil vi forfølge i udvalgsbehandlingen.