runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Brian Mikkelsen (KF), 2009-02-18:
Der er ikke noget problem, for politiet optræder ikke racistisk.
Så er det jo op til de folketingsmedlemmer, som bakker op om politiet, inklusive spørgeren, at være med til at fortælle det.
Hvis spørgeren har den mening, at politiet ikke optræder racistisk, må spørgeren jo gå ud og advokere for det og forklare, at han ikke synes det, i stedet for at være med til at bringe ved til mistænkelighedens bål.
Politiet har generelt ikke nogen problemer i den retning, politiet opfører sig ekstremt ordentligt.
Hvis nogen provokerer dem, må de jo selv stå til ansvar for det, og hvis politiet i nogle tilfælde opfører sig forkert, må man klage til statsadvokaten, og så må det i vores demokrati gå sin gang, ved at en klage behandles og så bliver behandlet på en ordentlig måde; så bliver man også ordentligt behandlet.
Sådan fungerer det altså i et demokrati; der får man ikke parlamentarikere til at rejse sager i Folketinget.
Det er en uskik, og det er med til at mistænkeliggøre politiet.
Kamal Qureshi (SF), 2009-02-18:
Jamen altså, jeg må sige, at vi jo står her og nærmest skændes om at rose politiet og de mange politifolk, som passer deres arbejde.
Jeg er hundrede procent sikker på - og på linje med ministeren - at det drejer sig om nogle relativt få personer, og at det sandsynligvis er de samme personer, der går igen i nogle af de klager, det drejer sig om.
Men det, jeg ikke kan forstå, er, at ministeren ikke kan se, at det er et problem, at hver femte københavner mener, at politiet optræder racistisk.
Det kan jeg simpelt hen ikke forstå ministeren ikke ser som et problem.
Det er da et problem for os københavnere.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-02-18:
Nej, for der er ikke noget problem.
Den mistænkeliggørelse, som spørgeren nu medvirker til her, skaber jo et problem og er med til at gøre, at 20 pct. i den pågældende undersøgelse føler, at der er et problem.
Det tvivler jeg for øvrigt på at 20 pct. af københavnerne gør, når det kommer til stykket.
Jeg møder en suveræn og stærk opbakning til politiet; jeg møder ikke en generel mistanke om, at politiet er racistisk.
Der er ikke skyggen af tvivl om, at vi har et ekstremt godt, stærkt, ubestikkeligt, rent og hæderligt politi i Danmark, og der er ingen problemer af den art.
Hvis der er klager over personer, der ikke opfører sig ordentligt, må man klage til statsadvokaten, og så må statsadvokaten gennem det normale system sørge for at skride ind over for politibetjente, der ikke opfører sig ordentligt. Men generelt set har vi et stærkt og ubestikkeligt politi, som der generelt set ikke er problemer med.
Kamal Qureshi (SF), 2009-02-18:
Jeg må simpelt hen sige, at jeg ikke forstår justitsministerens afvisning eller for den sags skyld manglende anerkendelse af, at Københavns Politi har et kæmpestort problem, når hver femte københavner mener, at politiet optræder racistisk.
Jeg kan ikke forstå, at ministeren kan stille sig tilfreds med, at, ja, 80 pct. af københavnerne mener, at det gør politiet ikke.
Selvfølgelig skal de da ikke gøre det.
Vi har et velfungerende politikorps, som til daglig passer deres meget svære arbejde i København, herunder en lang række demonstrationer.
Men når der kommer klager over de relativt få i politiet, som det jo er ligesom få indvandrere kan ødelægge omdømmet for alle de andre - og som de her klager sandsynligvis retter sig mod, som altså har trådt ved siden af og har opført sig uprofessionelt, så siger man fra ministerens side: Åh, herregud, det er ikke noget problem.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-02-18:
Først vil jeg slå fast, at jeg er enig med de 80 pct. af Urbans læsere, som mener, at politiet ikke opfører sig racistisk.
Vi har et ekstremt velfungerende politi, som opfører sig sobert, ordentligt, redeligt, og som er vant til at håndtere større sikkerhedsopgaver, og de gør efter min mening et fremragende stykke arbejde, også i forbindelse med demonstrationer og sådanne andre aktioner, hvor politiet er med til at genoprette ro og orden for danskerne.
Det er selvsagt ikke ensbetydende med, at tingene ikke kan gøres bedre.
Derfor følger politiet jo også hele tiden op på deres erfaringer, f.eks. fra demonstrationer, og prøver at gøre det bedre med hensyn til borgerne.
Men der er ingen som helst grund til en yderligere undersøgelse, når vi har et klagesystem i dag, hvor man kan behandle klager over politiet.
Det kan man gøre hos statsadvokaten, og det er man meget velkommen til.
Jeg forstår også, at der er klager, og så må statsadvokaten jo behandle de klager.
Kamal Qureshi (SF), 2009-02-18:
Jeg må jo indrømme, at jeg også har stået her før med lidt det samme problem, men et problem, som bare ser ud til at vokse og vokse.
Justitsministeren og jeg er jo enige om, at vi har et velfungerende politi med et politikorps i København, som er vant til at klare demonstrationer, og som er vant til at klare mange af de meget svære gadeaktiviteter - uden at skabe problemer.
Vi kan konstatere, at Urban har lavet en undersøgelse, som blev offentliggjort her den 16. februar, og som viser, at 95 pct. af danskerne har hørt om perlesagen - det overrasker ikke nogen af os, tror jeg -
men det, der faktisk bekymrer mig, er, at mere end 20 pct., dvs. mere end hver femte person, i København, mener, at det danske politi optræder racistisk.
Jeg synes, at det jo er et alvorligt problem for de mange, mange politifolk, som udfører et hårdt og professionelt stykke arbejde på Københavns gader, og som virkelig yder et formidabelt stykke arbejde for borgerne, at der er elementer i politiet, der skaber en opfattelse hos hver femte københavner af, at politiets handlemåde er racistisk.
Det gør jo, at de få politibetjente, som de her klager jo typisk handler om, vil være med til at ødelægge det for de mange politibetjente, der går på gaden og foretager anholdelser og passer deres arbejde på ordentlig vis og gør det uden at blive klandret for, at deres anholdelser er blevet vægtet forkert på grund af en eller anden racistisk mistanke.
Og det er jo derfor, at når der kommer klage efter klage fra Gazademonstrationen sandsynligvis som følge af de relativt få politibetjente, der har trådt ved siden af, ud af de mange, der har opført sig ordentligt - man så ved ikke at undersøge det gør korpset en bjørnetjeneste.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-02-18:
Nu har jeg jo stået her før i relation til stort set samme spørgsmål fra samme spørger, og derfor har jeg heller ikke meget nyt at berette i dag.
Som jeg sagde i forbindelse med min besvarelse af spørgsmål nr. S 1147, og som det også fremgår af begrundelsen for dagens spørgsmål, er der i forlængelse af Gazademonstrationen indgivet en række klager til statsadvokaten over politiets optræden under demonstrationen.
Disse sager vil blive behandlet, og relevante episoder vil blive undersøgt, helt i overensstemmelse med det gældende system for behandling af sådanne sager.
Jeg er ikke bekendt med klager med relation til den pågældende sag, som ikke kan behandles i det eksisterende klagesystem, og jeg finder derfor fortsat ikke anledning til at iværksætte en undersøgelse ved siden af statsadvokatens.
Kamal Qureshi (SF), 2009-02-18:
Skriftlig begrundelse
Ifølge Politiken modtager statsadvokaten 14 individuelle klager og en samlet opsummerende klage over politiets adfærd og håndtering af demonstranter i forbindelse med demonstrationen den 13. januar 2009.
I klagerne beskyldes politiet bl.a. for grundlovsbrud, krænkelse af menneskerettigheder, racisme, brug af unødig magt og uberettiget frihedsberøvelse.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-02-18:
Jeg går ud fra, at der skal stå »retssikkerhed« i stedet for »retsstilling«.
Det er punkt 1. Men så forudsætter man jo noget, som ikke gælder, og som ikke er rigtigt.
Det ved jeg er noget, som hr. Søren Krarup holder meget lidt af, og det har han kritiseret i flere af sine artikler og debatbøger, nemlig at man ikke skal dutte andre noget på, som ikke passer, og så argumentere derudfra.
Men jeg kan afvise, at det er sådan, som hr. Søren Krarup siger i sit spørgsmål.
Spørgsmålet er ganske enkelt, som Jens Otto Krag sagde, stillet forkert.
Præster har den bedste retstilling af nogen.
Det er for det første mere trygt at være ansat i det offentlige end at være ansat i det private.
Når det specielt drejer sig om præster, er mange af dem tjenestemænd med den særlige beskyttelse, der ligger der.
De har en særlig, lovfæstet forkyndelsesfrihed.
De har en særlig, lovfæstet sikkerhed, i og med at hvis den forkyndelsesfrihed overtrædes, skal sagen forfølges ved en domstol.
Der er vist ikke rigtig nogen andre faggrupper, man kan sammenligne med, som har så god en retsstilling.
Så uanset at spørgsmålet er stillet forkert, har jeg svaret, og svaret er altså, at jeg er dybt uenig med hr. Søren Krarup.
Niels Christian Nielsen (S), 2009-02-18:
Ellers bliver betjeningen for tynd i det sydfynske område«?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-02-18:
Jeg kan henholde mig til det, som jeg har sagt.
Man kan ikke begynde at tage mig til indtægt for den kritik, som man rejser fra spørgerens side, og sige, at jeg dækker mig ind under tavshedspligten, og så skal der nærmest konkluderes, at jeg er enig i kritikken.
Det er jeg ikke.
Søren Krarup (DF), 2009-02-18:
Vi kunne ikke drømme om at være unfair over for ministeren.
Men vi taler om virkeligheden, og det, der sker, når man kun vil henholde sig til enten tavshed eller teorier, er, at man ikke får øje på virkeligheden.
Virkeligheden er altså den, at friheden i folkekirken, også til at være upopulær og også til at sige upopulære ting, er alvorligt truet.
Jeg har nævnt tre dystre sager.
Den sidste oppe fra Hjørring Provsti, som jeg har fået meget nært indblik i, er dybt, dybt uhyggelig, og den handler altså om, hvordan ondskab, bagvaskelse og sladder er blevet trumf i folkekirken.
Folkekirkens opgave er jo faktisk at forkynde evangeliet, og man bliver ikke nødvendigvis populær af at forkynde evangeliet, at forkynde en korsfæstet mand som sandheden bliver man ikke alle steder populær af.
Når § 43 i tjenestemandsloven derfor er højeste ret og kan bruges til at likvidere dem, der er upopulære - også fordi provst og biskop svigter deres embede, for det gør de - så er det en tilstand i folkekirken, som er uacceptabel, og derfor må kirkens minister se det i øjnene, selv om hun ikke vil sætte navn og adresse på den kritik, som vi andre retter.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-02-18:
Jamen jeg må stadig væk sige - og jeg hopper ikke på den der - at når der er tale om tre personsager, kan jeg ikke kommentere dem.
Det er jeg afskåret fra.
Sagerne er selvfølgelig behandlet korrekt i Kirkeministeriet.
Det siger sig selv.
Og der er ikke mig bekendt rejst sager mod nogen embedsmand, og dermed nævner jeg ikke nogen sager ved navn.
Man vil i øvrigt også ind i sager, som blev behandlet, dengang jeg ikke var minister.
Altså, hvad er meningen egentlig?
Man har fået det at vide i mails fra mig, man har holdt møde med mig i ministeriet, og man har fået at vide, at jeg nærmest begår en strafbar handling, hvis jeg begynder at lække af min tavshedspligt, for det er den, jeg har.
Så prøver man at hive mig i Folketingssalen i håb om, at jeg her skal lække af min tavshedspligt, og så tror man, at man er meget snedig, at man skal få mig til at sige, at biskopperne og provsterne har handlet ret, for hvis jeg ikke vil sige det, har de ikke handlet ret.
Jamen det kan jeg jo ikke sige, når jeg ikke må udtale mig om sagerne.
Men det, jeg kan sige, er, at det på alle måder er unfair at begynde at angribe personer her i Folketingssalen, som ikke er til stede, og det tager jeg afstand fra.
Jesper Langballe (DF), 2009-02-18:
Det er jo ikke noget svar.
Det er jo udenomssnak.
Jeg forstår udmærket, at ministeren må sige, at hun ikke kan begynde at kaste sig ud i enkeltsager og bedømme enkeltpersoner, men det spørgsmål, jeg stillede, var: Kan ministeren sige god for biskoppers og provsters adfærd i alle de tre sager, som jeg her nævnte?
Hvis ministeren ikke vil kommentere det, taler det for sig selv.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-02-18:
Som sagt kan og må jeg ikke kommentere personalesager, men jeg må naturligvis kommentere angreb på personer, der ikke er til stede, og der blev rettet et voldsomt angreb på tre provster og tre biskopper.
Det tager jeg afstand fra.
Jesper Langballe (DF), 2009-02-18:
Som hr. Søren Krarup lige har sagt, lagde kirkeministeren meget hårdt og polemisk ud, og så var det ligesom, det hele fusede ud, for det var jo netop kun en forholden sig til teorien.
Kirkeministeren kan jo ikke gå ind og bedømme enkeltpersoner, men vil kirkeministeren stå her og sige, at der i hvert eneste tilfælde blev handlet fuldstændig rigtigt?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-02-18:
De er netop sikrede, ved at de også i deres pastorale virksomhed har en særlig forkyndelsesfrihed, og hvad de siger og hører under sjælesorg osv., kan de overhovedet ikke pålægges at sige til nogen, ikke engang i en retssal.
Så der er på mange måder en særlig beskyttelse af præsterne.
Søren Krarup (DF), 2009-02-18:
Altså, jeg forstår fuldstændig, at ministeren ikke kan gå ind i en enkeltsag, men jeg taler om virkeligheden, og jeg har kendskab til virkeligheden, og derfor siger jeg sandheden.
Så vil jeg lige sige, at denne fatale § 43 i tjenestemandsloven, som jo altså er ensbetydende med, at præster i realiteten er retsløse - jeg kender flere og flere tilfælde, hvor præsterne er retsløse - kom ind i det, der hed lønningsloven i 1946.
Der var der megen kritik, der var mange, der sagde, at den truede præstens anseelse og arbejde i hans sogne, og at den truede forkyndelsesfriheden.
Og det har jo vist sig, vil jeg sige til kirkeministeren, at det er rigtigt.
Det har vist sig, at præsterne står hjælpeløse over for sladder i sognet.
Der må ministeren dog give mig ret i, at det ikke kan være tilfredsstillende, at det i en folkekirke, hvor det faktisk er forkyndelse, det drejer sig om - og hvor man, hvis man forkynder dette upopulære evangelium, risikerer, at man selv bliver upopulær - så skal være så nemt at få en hæderlig præst ud af sognet.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-02-18:
Nu har hr. Søren Krarup jo nævnt navnene på tre borgere - tre præster og han har involveret tre provster, som kan identificeres, og tre biskopper, der kan identificeres, og har rettet voldsomme angreb mod disse.
Som jeg har sagt til hr. Søren Krarup masser af gange, kan jeg selvfølgelig ikke diskutere konkrete sager, konkrete borgere her i Folketingssalen, men jeg må i hvert fald tage skarpt afstand fra påstanden om, at de pågældende provster og biskopper ikke passer deres arbejde.
Søren Krarup (DF), 2009-02-18:
Jeg takker for svaret, og jeg er lige ved at sige, at jeg selv kunne have givet det, for det er jo et svar, der kun, om man så må sige, forholder sig til teorien.
Virkeligheden i folkekirken er en anden.
I de sidste få år har der været tre afskedigelsessager.
Der var først Lene Matthies på Christianshavn, der var Bodil Greve Schmidt i Munkebo sogn på Fyn, og senest har der været Mette Villads Christensen, der var sognepræst i Jelstrup, Lyngby, Rubjerg Sogne i Hjørring Provsti.
Og sådan, som genstand for sladder og bagtalelse, står hun svagt.
Så siger tjenestemandslovens § 43: »Efter indstilling fra provst og biskop kan der meddeles en præst afsked med virkning efter § 32, såfremt der mellem præsten og menigheden gennem en årrække har bestået en dybtgående uoverensstemmelse, som betyder en væsentlig hindring for det kirkelige livs trivsel på det pågældende sted.«
Her i sidste tilfælde har der ikke været tale om nogen langvarig uoverensstemmelse.
Og den har ikke været dybtgående, det har været småting - præsten har ikke afleveret salmenumre til tiden, siger kirkesangeren.
Alt sammen pjat, underlødig snak og sladder.
Men så har vi en kirkelig myndighed, provst og biskop, der skulle støtte præsten, men som i stedet er svage og naturligvis sådan i popularitetens navn ender med at bakke menighedsrådet op.
Og det er i kraft af § 43 i tjenestemandsloven.
Vil kirkeministeren ikke give mig ret i, at det til syvende og sidst er en ganske uholdbar tilstand i folkekirken, som jo betyder, at enhver præst, der kommer i uenighed med dele af sit sogn, er retsløs?
Niels Christian Nielsen (S), 2009-02-18:
Nu ved jeg ikke, om jeg skal takke ministeren for svaret.
Men det var et forventeligt svar.
For uanset om hr. Kristian Thulesen Dahl har udtalt det her i 2007 eller 2009, er principperne faktisk de samme.
I Sundhedsstyrelsens rapport, som blev offentliggjort og anbefalet, stod der netop, at man skulle tage geografiske og demografiske hensyn, når landkortet med akutsygehuse skulle tegnes og antallet besluttes.
Og til ministerens oplysning ligger der alene på Sydfyn fire udkantskommuner, heraf to økommuner.
Vi er da fuldstændig enige om, at den præhospitale indsats skal være af høj kvalitet.
Men jeg tror også godt, at ministeren ved, at der på Svendborg Sygehus årligt finder 1.500 fødsler sted, og ved at man nedlægger akutberedskabet og dermed også fødeafdelingen på Svendborg Sygehus, skal de fødende til Odense eller sekundært til Kolding Sygehus.
Hvad er ministerens holdning til det?
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-18:
Jeg, og det vil folk vide, og det tror jeg også ministeren ved, holder mig ikke tilbage fra at indrømme, når jeg begår en fejl.
Jeg synes bare ikke lige i denne sammenhæng, at det er den rigtige konklusion på sagen, for ministeren må jo vide, at når det kommer til de her spørgsmål, så er det jo fuldstændig fast praksis, at tingene sendes til Udenrigsministeriet.
Nu nævnte ministeren jo sin akademiske baggrund før, og det her hviler jo sådan set bare på en udvidet fortolkning af grundlovens § 19, nemlig det forhold, at det faktisk her i landet er regeringen og ikke Folketinget, som fører udenrigspolitikken.
Det er også derfor, at ministeren talrige gange kommer i Europaudvalget for at indhente mandat, således at hun efterfølgende ikke mødes af et folketingsflertal, der er uenig med hende.
Men sådan set kan ministeren jo agere frit, det har hun sin grundlovssikrede ret til.
Tilsvarende følger der altså også af de her procedureskrifter, at de ting, vi får fra Europa-Parlamentet, bliver sendt til regeringen, og hvis regeringen ikke vil svare på dem, ville det altså være rart, om vi havde fået det at vide noget før.
Det her er jo ikke en ny procedure.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-02-18:
Nu anser jeg faktisk hr. Morten Messerschmidt for et ungt, meget lyst hoved, men her er evnerne ikke rigtig brugt.
For jeg har jo ikke fået noget.
Der er noget, der er gået til Folketinget, og det kunne hr. Morten Messerschmidt jo have gjort noget ved.
Der er noget, der er gået til Folketinget, og så har Folketinget - og det må jo være med hr. Morten Messerschmidts billigelse eller hvad, spørger jeg om - sendt det videre til Udenrigsministeriet.
Det er noget, jeg først har erfaret her i eftermiddag, for jeg sagde noget andet til hr. Peter Skaarup i telefonen går, men jeg har så efterfølgende fået at vide, at man altså her i Folketinget bare sender det videre til Udenrigsministeriet.
Så altså ærlig talt: Skal vi ikke gå uden for her bag ved, hvor der er et spejl, som hr. Morten Messerschmidt kan se sig selv i og smile til sig selv i og sige: Det er mig, der har fejlet her, jeg skulle have gjort noget ved den henvendelse fra Europa-Parlamentet.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-18:
Jeg har stor tillid til ministeren, både som minister og som husmor, eller hvad det nu var.
Og endnu mere mærkeligt er det jo altså, når den pågældende ordfører faktisk meddeler, at hun har kontaktet den danske regering.
Det er bare det, som jeg så med forståelsen af og i håbet om, at ministeren selvfølgelig efterlever den aftale, vi har indgået, undrer mig over at regeringen ikke svarer på.
Har ministeren svaret på den henvendelse, som Europa-Parlamentet har rettet?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-02-18:
Jeg synes, at hr. Morten Messerschmidt skal fortsætte med at være i den stemning, han er i, hvor han har tillid til mig - den kan han fortsat have - og føre sin valgkamp, og når vi så er længere i forløbet, kan vi jo tale om, hvordan jeg kan kontakte nogen i Parlamentet, men det mener jeg slet ikke tiden er inde til.
Jeg er i øvrigt fuldstændig enig med hr. Morten Messerschmidt i vurderingen af dommen.
Nu er jeg jo selv jurist, men jeg forstår altså ikke, hvordan man kan afsige den dom.
Det må jeg sige, og derfor er den måde, jeg agerer på, når jeg taler med mine kollegaer, også at bruge almindelig ubønhørlig husmorlogik og sund fornuft.
For man sidder i EU’s Ministerråd og siger på den ene side, at man ikke vil have illegal indvandring, og på den anden side fremmer man den ved at acceptere en dom.
Derfor mener jeg, at jeg har gode kort på hånden ved at prøve at overbevise de forskellige regeringer.
Det er det, jeg fortsætter med, og det mener jeg altså er den rigtige rækkefølge.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-18:
Jeg takker først for ministerens tillid til mine evner i forbindelse med det forestående valg til Europa-Parlamentet i juni.
Når jeg har takket for den tillid, vil jeg også starte med at rose de initiativer, som ministeren har sat i værk netop for at få ændret på den fuldstændig uholdbare situation, vi har med opholdsdirektivet, efter at EF-Domstolen i al sin visdom har besluttet, at folk med ulovligt ophold i EU skal have lovligt ophold i EU.
Jeg tror, det kræver en helt særlig forståelse af juraen både i EU og nationalt, hvis man skal komme frem til et sådant resultat.
Men det er ikke desto mindre det, som EF-Domstolen har gjort i Metockdommen.
Vi glæder os selvfølgelig over de resultater, som ministeren er inde på, både i forhold til at påvirke Kommissionen, der jo har initiativretten, og sandelig også i forhold til Ministerrådet, hvor ministeren jo selv sidder, og hvor det er ekstremt væsentligt at samle en så bred opbakning som overhovedet muligt til forståelse af, at det selvfølgelig skal være i de nationale parlamenter, altså her i Folketinget, det afgøres, hvem der skal have lovligt ophold i Danmark og i EU, og at det ikke skal være noget, som EU's institutioner tager sig af.
Men det er, som om ministeren i sin tale her og også tidligere glemmer det tredje ben så at sige, som altså findes blandt EU's institutioner, nemlig Europa-Parlamentet.
Hvis man tager opholdsdirektivet, er det allerførste ord, som står på første side, netop Europa-Parlamentet, fordi Europa-Parlamentet har været medlovgiver.
Det hører under det, som hedder co-decisionsproceduren, hvor Parlamentet er med til at beslutte, hvordan direktiverne skal se ud.
I øjeblikket har man altså i Europa-Parlamentet en proces, der kører, hvor man vurderer erfaringerne med opholdsdirektivet.
Det, jeg så undrer mig en smule over, er, at man tilsyneladende fra regeringens side - når man har denne aftale med Dansk Folkeparti om, at direktivet skal ændres - slet ikke har taget kontakt til de folk, der i Europa-Parlamentet netop arbejder med at få ændret opholdsdirektivet.
Kan ministeren ikke uddybe, hvad man har gjort i forhold til også at få Europa-Parlamentet aktiveret i den her sag?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-02-18:
Nu er det jo sådan, at Dansk Folkeparti har et meget højt oplysningsniveau, når det drejer sig om at få at vide, hvad jeg går og laver, og det fortæller jeg jo flittigt på mail og til møder.
Og jeg går selvfølgelig ud fra, når jeg har haft møder med ordføreren, at det så også går videre til hr. Messerschmidt.
Men jeg vil meget gerne gentage her, hvordan vi har arbejdet på at få ændret direktivet.
Mine embedsmænd har jo haft talrige møder med Kommissionen, og jeg har haft møder med mine kollegaer.
Jeg har rejst rundt i nogle lande, jeg har haft møder, når der har været ministermøder i Bruxelles, og vi har haft rejst sagen på ministermøder den ene gang efter den anden.
Vi har opnået stigende forståelse for, at der her er et problem.
Vi har opnået en enstemmig udtalelse fra Ministerrådet om, at det her ikke bare er et dansk problem, det er et europæisk problem.
Jeg er godt tilfreds med det, vi har nået på den korte tid, og jeg kan garantere hr. Messerschmidt for, at når nu hr. Messerschmidt kommer ned i Europa-Parlamentet, vil han jo få et meget højere oplysningsniveau, og så vil han blive klar over, hvor lang tid der går fra den dag, nogen rejser en idé, til tankerne når til en afstemning i Europa-Parlamentet.