runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Holger K. Nielsen (SF), 2010-02-03:
Jo, men er ministeren gået til sin pressechef og spurgt ham, om det er ham?
Jeg har forstået, at ministeren har et temmelig tæt forhold til sin pressechef, og derfor ville det vel med så alvorlige beskyldninger være meget naturligt, at ministeren så virkelig fik undersøgt det her.
Der skulle det da ikke være nogen sag for ham at lægge hovedet på blokken og sige: Jeg garanterer simpelt hen for, at det ikke er min pressechef.
Det ville da være ganske, ganske befordrende for den videre diskussion.
Jeg siger ikke, at nogen er skyldig eller ej, men jeg siger, at der er meget kraftige beskyldninger i medierne, i offentligheden, om den her sag.
Så må det da være i forsvarsministerens egen interesse at få afklaret det og at kunne sige til Folketinget: Det her holder ikke, det er ikke min pressechef, der har afsløret det her.
Søren Gade (V), 2010-02-03:
Jeg kan bekræfte, at jeg har et tæt forhold til min pressechef.
Ellers var han jo ikke ansat.
Jeg kan også bekræfte over for hr. Holger K. Nielsen, at jeg har spurgt pressechefen om forholdet, og der er svaret nej.
Jeg kan også bekræfte over for hr. Holger K. Nielsen, at jeg ikke har fået nogen indikationer, der viser, at lækken kommer fra min pressechef.
Og jeg kan opfordre de mennesker, som sidder inde med det, de kalder beviset, til at fremlægge beviset.
For så havde vi jo ikke behøvet at stå og spille poker her.
Jeg har ingen informationer om det.
Jeg kan også forstå, at hr. Holger K. Nielsen ikke har nogen informationer, andet end hvad han læser i pressen, og at der er nogle i pressen, der har fremført nogle meget alvorlige beskyldninger – beskyldninger, som er så alvorlige, at jeg da må formode, at man på et tidspunkt vil lægge beviset på bordet.
Hvis politiet fik nogle beviser, kunne den sag jo relativt hurtigt afsluttes.
Holger K. Nielsen (SF), 2010-02-03:
Han sagde, at han selvfølgelig gik ud fra, at den her sag blev undersøgt ordentligt af forsvarsministeren.
Jeg vil godt spørge: Er der kommet en konkret anmodning fra statsministeren om, at forsvarsministeren skal undersøge den her sag, og hvad har forsvarsministeren i givet fald svaret til statsministeren?
Eller er der bare tale om, at statsministeren har sagt et eller andet ud i den blå luft, som han jo gør så ofte i øjeblikket, hvor end han nu er henne i verden?
Er der kommet en konkret anmodning, og mener forsvarsministeren ikke under alle omstændigheder, at det er helt, helt besynderligt, at i det ene tilfælde med Thomas Rathsack lover man bål og brand og i det her tilfælde vil man ikke noget som helst?
Det er os andre, der skal indgive politianmeldelse.
Det er medierne, der skal grave sagen frem.
Ministeren er fuldstændig passiv.
Søren Gade (V), 2010-02-03:
Jeg vil sige til hr. Holger K. Nielsen, at det er helt forkert, at den her sag ikke bliver undersøgt.
Der er ikke tale om, at jeg ikke vil undersøge sagen.
Sagen bliver, som jeg sagde før, nu vurderet af den rette instans, og det er politiet.
Man kan således ikke beskylde nogen for ikke at ville hjælpe politiet, i og med at vi selvfølgelig fluks, da Socialistisk Folkeparti anmeldte det her forhold til politiet, sendte de lister, som tilbage i 2007 havde givet grund til de overvejelser, som endte med, at man ikke forfulgte den læk.
Nu har man haft læk på læk på læk i Udenrigspolitisk Nævn i rigtig, rigtig lang tid.
Jeg har haft et møde med formanden for Udenrigspolitisk Nævn, og jeg vil selvfølgelig, når vi har nævnsmøde i næste uge, diskutere de forhold med Nævnet, altså hvorvidt vi kan undgå, at en manglende politianmeldelse af en læk fra Nævnet giver sig udslag i, at man efterfølgende rejser nogle beskyldninger.
For så kunne konklusionen jo være, at man bare pr. konduite politianmeldte samtlige læk, når der måtte være en læk fra Udenrigspolitisk Nævn.
Det har der ikke været tradition for før, men det er jo en af de ting, som vi kan diskutere i Nævnet.
Frank Aaen (EL), 2010-02-03:
Hvordan kan ministeren acceptere anklagerne om, at hans eget system lækker fortrolige oplysninger, uden at foranstalte en undersøgelse heraf?
Søren Gade (V), 2010-02-03:
Som jeg jo netop har været inde på i besvarelsen af spørgsmål 1020 til hr. Holger K. Nielsen
, bliver sagen jo nu vurderet af den rette instans, og den må i det her tilfælde siges at være politiet.
Som jeg også sagde i min tidligere besvarelse, tog Forsvarsministeriet kontakt til Københavns Politi fredag den 29. januar, og vi meddelte, at Forsvarsministeriet selvsagt vil være politiet behjælpelig i sagen.
Og i den forbindelse er den liste, som jeg nævnte før, med en oversigt over de personer og personkredse, som på det foreliggende grundlag skønnes at have haft viden om den her udsendelse, selvfølgelig blevet afleveret til politiet i fredags.
Det var sådan, at man dengang, tilbage i 2007, ikke fandt grundlag for at iværksætte en undersøgelse, og jeg må så konstatere, at det var man enig i fra oppositionens side, altså tilbage i 2007, men man har så en anderledes holdning til lige præcis den læk her i 2010.
Jeg må også konstatere, at den læk, som er beskrevet i Jyllands-Posten i dag, altså den læk, som var samtidig med lækken fra TV 2, ikke helt har fået den samme bevågenhed fra oppositionens side som lækken på TV 2. Jeg vil gentage, hvad jeg sagde i de tidligere besvarelser, nemlig at der er flere hundrede personer, som var bekendt med sagen forud for mødet i Det Udenrigspolitiske Nævn, herunder et antal politikere fra V, K og O, og hvorvidt der er grundlag for en egentlig efterforskning fra forsvarets auditørkorps side vil politiet vurdere, for nu er sagen overdraget til politiet, og man kan vel ikke anklage politiet for at have nogen som helst part i det her spørgsmål.
Derfor er jeg helt tryg ved, at sagen nu er overdraget til politiet med baggrund i anmeldelsen fra Socialistisk Folkeparti.
Frank Aaen (EL), 2010-02-03:
Det er jo meget smart af ministeren at sige, at det først er i dag, at oppositionen har fået øje på, at den her læk skal undersøges.
Jeg tror, at ministeren er klar over, at han tilbage i 2007 svarede på et spørgsmål fra undertegnede, nemlig om ikke der skulle laves en undersøgelse.
Det er jo meget forunderligt, at man her har en krigsførende nation, og at der i hvert fald er mange indicier på, at der lækker hemmelige oplysninger fra militæret selv.
Hvordan kan man føre krig på et betryggende grundlag uden i hvert fald at gøre alt for selv at undersøge, hvor lækken i de hemmeligheder, man har – og som, hvis de kommer ud, kan risikere at koste soldater livet – kommer fra?
Nu har vi så fået en garanti for, at det ikke er forsvarsministerens egen spindoktor, der står bag lækken.
Vi må så se, om det holder i byretten, at Jacob Winther hermed er frikendt; det har ministeren i hvert fald nu sagt til os her i Folketingssalen.
Men lad mig så gå lidt videre ad det spor, for al erfaring fra alle væsentlige læk i alle de systemer, jeg har hørt om, viser, at lækken kommer fra toppen.
Lækken kommer jo ikke fra soldaten, der skal sendes ud, for dermed er han jo med til at risikere sin egen sikkerhed.
Lækken kommer fra dem, der har en interesse i at lække oplysningen, fordi det måske senere kan give betaling i form af en god dækning, som man gerne vil have.
Det er jo enhver spindoktors måde at arbejde på: Du får lidt af mig, så får jeg lidt af dig.
Derfor: Hvorfor undersøger man ikke toppen, når alt peger på, at det kommer derfra?
Søren Gade (V), 2010-02-03:
Nu vil jeg så starte med at sige til hr. Frank Aaen, at hvis det er således, at man gør det til, at det kun er spindoktorer, der taler med journalister og giver interessante informationer, så har jeg nu været længe nok i Folketinget til at vide, at sådan forholder det sig ikke.
Jeg kan høre, at hr. Frank Aaen jo mener, at spindoktorer er noget, som en vis mand har skabt i vrede, men det er jo ikke sådan, at jeg ikke fornemmer, at der kommer oplysninger i den offentlige debat fra andre partier end regeringspartierne.
Jeg må også sige til hr. Frank Aaen, at jeg egentlig gerne vil have mig frabedt at blive lagt ord i munden.
Det, jeg har sagt, er, at jeg har spurgt min pressechef, og min pressechef har været benægtende.
Jeg har også sagt her, at jeg før på landsdækkende fjernsyn har siddet og sagt noget, som jeg så efterfølgende har skullet høre en hel del for.
Det står til troende.
Derfor synes jeg, at det er ualmindelig ubehageligt at opleve, at man, fordi man nu er ansat som pressechef hos et regeringsparti, skal finde sig i på nationalt fjernsyn at blive trukket igennem svineriet af folk, som fremsætter så alvorlige beskyldninger uden at ville dokumentere dem.
Derfor vil jeg sige til hr. Frank Aaen: Det her pokerspil er jo let at få afsluttet, hvis det er således, at de, der har informationen, fremlægger den her dokumentation, for så behøver vi ikke at diskutere den sag mere.
Enten er det rigtigt, eller også er det forkert, og vi har jo hørt, at man har beviset.
Frank Aaen (EL), 2010-02-03:
Mange tak, formand.
Med hensyn til beviset har jeg jo sagt, at i samme sekund der bliver indgivet en injurieanmeldelse, som er det naturlige, der sker, hvis man bliver anklaget for en forbrydelse og er uskyldig, så kommer beviserne frem.
Der er kun en vej, nemlig at indgive en injurieanmeldelse, men det er ikke sket, og jeg synes, at det i sig selv er mærkeligt, at det ikke er sket.
Der kunne ministeren så gå hjem og sige til spindoktoren: Få det nu gjort.
Nu lød det før, som om vi fik en garanti fra ministeren for, at det ikke var spindoktor Jacob Winther, men der blev så trukket i land, kunne jeg forstå.
Så vil jeg bare sige, at hvis ministeren ikke er i stand til at sige med garanti, at her er lækken ikke, hvis der bare er den mindste tvivl, hvordan kan ministeren så blive ved med at bruge den pressechef?
Det er jo dagligt, at den pressechef får adgang til tophemmelige oplysninger.
Søren Gade (V), 2010-02-03:
Så er vi nu ovre i et retsprincip, som skal være et helt specielt retsprincip, som gælder for spindoktorer eller for folk ansat i Forsvarsministeriet.
Jeg vil gerne sige til hr. Frank Aaen, at det er således, at også for en pressechef gælder der følgende regel: Man er uskyldig, til det modsatte er bevist.
Jeg kan kun opfordre til, at beviserne bliver lagt frem.
Jeg skal hverken råde eller vejlede min pressechef i hans private gøremål i et privat søgsmål.
Det tror jeg faktisk ligger lidt uden for mit kompetencefelt, så at sige.
Frank Aaen (EL), 2010-02-03:
Men jeg håber også, det er sådan, at forsvarsministeren har fuldstændig tillid til sit eget system og sørger for, at der er grundlag for at være fuldstændig tryg ved, at det system ikke lækker.
Som jeg sagde før, er lækken i toppen, og det er den, fordi det er toppen, der har interesse i lækken; det er ikke bunden, der har interesse i lækken; det er toppen, der har brug for at lække af forskellige årsager, som vi ikke kender til her, men som altid hører til toppens privilegier, og det er derfor, jeg igen siger: Hvorfor har ministeren ikke for længst iværksat en undersøgelse af, hvor lækken er, så ministeren i hvert fald kunne sikre sig, at den ikke er i den nære omgangskreds?
Søren Gade (V), 2010-02-03:
Og det at være tryg ved et system, og at de skal være trygge ved mig, betyder også, at retsprincippet om, at man er uskyldig, til det modsatte er bevist, gælder for mine ansatte.
Jeg kan godt høre, hvad hr. Frank Aaen vil ligesom mange andre i den offentlige debat.
De vil have, at jeg skal erklære min pressechef for skyldig og så gå ud og bruge et andet retsprincip over for min pressechef end det, der gælder for andre borgere i det her land.
Jeg vil gerne slå fast, at min pressechef er uskyldig, til det modsatte er bevist, og jeg vil gerne igen opfordre de mennesker og de personer, der har beviser, til at lægge dem frem.
Så vil jeg gerne igen sige: Der er ikke tale om, at vi ikke vil være med til at undersøge det her.
Nu er der indgivet en politianmeldelse, vi har overdraget de her lister, og vi har sagt til Københavns Politi, at vi vil være behjælpelige.
Københavns Politi vil nu vurdere sagen, og med baggrund i, hvad de kommer frem til, vil vi selvfølgelig igen være behjælpelige, uanset om politiet måtte pege i den ene eller den anden retning.
Men det, der også er vigtigt for mig at sige til hr. Frank Aaen igen, er, at der altså er tale om en meget omfattende personkreds, som indeholder personer fra forsvaret og fra det politiske system, og det er en personkreds, som er på flere hundrede mennesker, som kendte til den her udsendelse inden mødet i Det Udenrigspolitiske Nævn den 27. april 2007.
Frank Aaen (EL), 2010-02-03:
Overvejer ministeren at anmode Forsvarets Auditørkorps om at undersøge anklagerne om læk i forsvaret?
Søren Gade (V), 2010-02-03:
Nu har jeg jo én gang på nationalt fjernsyn garanteret et eller andet, som ikke holdt vand, så derfor skal jeg afholde mig fra at gøre det igen.
Men jeg vil prøve at filosofere lidt over det spørgsmål, om der gælder en anden retssikkerhed for folk, der er ansat i forsvaret, end der gør for hr. Holger K. Nielsen og folk ude i samfundet.
For i min optik og i den verden, jeg bevæger mig i, er man uskyldig, indtil det modsatte er bevist.
Her er der tale om en sag, hvor en journalist og en advokat på nationalt fjernsyn beskylder en pressechef for at stå bag en læk.
Så siger hr. Holger K. Nielsen nu, at min pressechef er skyldig, og hr. Holger K. Nielsen forlanger nu, at jeg skal bevise, at han er uskyldig.
Jeg kunne jo også vende det om og sige: Var det ikke noget nemmere, hvis de, der nu har fremført de meget, meget alvorlige beskyldninger i fjernsynet, kom frem med det bevis, som de angiveligt har?
For så kan vi jo lynhurtigt få afklaret, hvorvidt den læk er fra hr. Jacob Winther eller ej.
Der bliver jo sagt, at man har the smoking gun.
Jeg kan sige det, jeg har sagt og skrevet til Nævnet, nemlig at jeg ikke dengang var vidende om, at lækken kom fra ministeriet, og at jeg ikke har fået nogen viden siden, der underbygger, at den skulle være kommet fra ministeriet.
Hvis de mennesker, der har fremført disse meget alvorlige beskyldninger, har beviset, så vil jeg da stærkt opfordre til, at det bånd bliver spillet det ene eller det andet sted, således at vi kan få afklaret, hvorvidt den læk kom fra hr. Jacob Winther eller ej.
Jeg kan sige, at jeg ikke har nogen viden om det.
Holger K. Nielsen (SF), 2010-02-03:
Jeg synes ikke, at den her sag kan køres over på politiet.
Det er rigtigt, at vi har indgivet en politianmeldelse, for det har ministeren opfordret til.
Men det er da lidt bagvendt, at det er os, der skal gøre det i betragtning af sagens alvor, i betragtning af soldaternes sikkerhed, som det blev sagt dengang, og som ministeren selv har sagt, og vel også i betragtning af at forsvarsministerens pressechef er kommet meget i søgelyset på det sidste.
Der kan jeg ikke forstå, at forsvarsministeren tager det her så let, som han gør.
Der er jo ingen her, der ved det præcis, men forsvarsministeren må da have en stor, stor interesse i at få opklaret, om forsvarsministerens egen pressechef har den rolle, som bliver beskrevet i medierne i øjeblikket.
I forlængelse af det synes jeg faktisk det kunne være rimeligt, om ministeren her i dag sagde følgende: Det er far her, der har ansvaret; far garanterer for, at det ikke er min pressechef, der står bag lækken før mødet i Nævnet i 2007.
Kristian Jensen (V), 2010-02-03:
Jeg er sådan set meget enig med hr. Anders Samuelsen i, at det, der er vigtigt, er at sikre tryghed og vished for, hvad det er for en økonomi, man kan have fremadrettet.
Vi vil ikke bringe nogen i den situation, at de kommer til at betale en højere skat fremadrettet, end de ville have gjort, hvis ikke vi havde lavet en skattereform.
Derfor mener jeg, at det klareste tryghedsløfte, man kan give, er det, vi giver, nemlig at ingen kommer til at betale en højere skat, end de ville have gjort, hvis 2009-reglerne havde gjaldt fremadrettet.
Det andet, som hr. Anders Samuelsen beder om, er faktisk ikke nogen særlig stærk garanti, og man vil sagtens kunne finde eksempler på, at man kunne have givet sådan et løfte og alligevel være endt i en situation, hvor nogle ville være blevet merbeskattet.
Per Husted (S), 2010-02-03:
Det vil jeg gerne have, fordi her er måske ikke det bedste sted til at stå og diskutere tal, så jeg tror, at jeg lige vil kigge på, om det var nogle skriftlige § 20-spørgsmål, man skulle stille i stedet for.
Men i det hele taget er det bedste jo at få vores børn til at starte i skole rettidigt.
Holger K. Nielsen (SF), 2010-02-03:
Hvori består forskellen i forhold til soldaternes sikkerhed mellem lækagen til TV 2 før mødet i Det Udenrigspolitiske Nævn i april 2007 vedrørende udsendelse af danske specialstyrker til Irak og så de lækager, der kunne læses om i Thomas Rathsacks bog »Jæger - i krig med eliten«?
Det lyder sådan: Hvori består forskellen i forhold til soldaternes sikkerhed mellem lækagen til TV 2 før mødet i Det Udenrigspolitiske Nævn i april 2007 vedrørende udsendelse af danske specialstyrker til Irak og så de lækager, der kunne læses om i Thomas Rathsacks bog »Jæger – i krig med eliten«?
Søren Gade (V), 2010-02-03:
Tak for det.
Jeg vil starte med at sige, at jeg godt kan forstå, at det kan være nærliggende for hr. Holger K. Nielsen at koble de to sager sammen.
I begge tilfælde er der jo tale om alvorlige forhold, selv om diskussionen og spørgsmålet om soldaternes sikkerhed i den enkelte situation hviler på en konkret vurdering.
Jeg vil godt lige prøve at ridse nogle af forskellene på de to sager op.
I sagen om Thomas Rathsacks bog, den, der hedder »Jæger – i krig med eliten«, er der tale om en navngiven forfatter, som efter forsvarets vurdering brød sin tavshedspligt, en vurdering, der i øvrigt fandt støtte i byrettens kendelse.
Den sag efterforskes nu på baggrund af en anmeldelse fra forsvaret af auditørkorpset.
I den sag, bogsagen om »Jæger – i krig med eliten«, forsøgte forsvaret altså at stoppe en spredning af tavshedsbelagte oplysninger.
Det var et forsøg, der imidlertid viste sig at være forgæves, fordi Politiken imødegik det her forsøg, ved at de umiddelbart inden fogedrettens behandling af sagen optrykte bogen, og forsvaret fik jo som sagt medhold.
Det skønnedes, at flere hundrede personer, både ansatte i forsvaret, i ministeriet og en række politikere, var bekendt med sagen forud for mødet i Det Udenrigspolitiske Nævn den 27. april.
Så vil jeg i øvrigt også minde om, at der jo ikke blot var tale om en lækage til TV 2.
Man prøvede på at stoppe historien den dag, den var på vej ud i medierne.
Efterfølgende foregik der en vurdering.
Man så på, hvilke personkredse der havde kendt til de her informationer, og man vurderede med baggrund i det antal personer, de mange hundrede, der kendte dem, at man havde en meget, meget lille, minimal chance for at finde lækagen.
Derfor blev der ikke iværksat nogen undersøgelse.
Holger K. Nielsen (SF), 2010-02-03:
Jeg forstår ikke helt den her besvarelse.
Hvis man ser på Rathsacks bog, vil man se, at der er tale om nogle historiske beskrivelser af ting, der havde fundet sted.
Vi ved, at chefen for Jægerkorpset, at Hærens Operative Kommando ikke havde vurderet, at der var tale om særlig vidtgående og så farlige oplysninger.
I lækagen i 2007 var der tale om noget fremadrettet.
Der var tale om, at man kunne bringe konkrete soldaters sikkerhed i fare.
Det er så der, man kommer til at tænke på, om der er forskel på kong Salomon og Jørgen Hattemager.
Der bliver indledt en sand vendetta imod manden, auditørkorpset bliver sat i gang, der bliver forberedt en straffesag, der kører i øjeblikket, og da Politiken offentliggør bogen, bliver der rejst retssag imod Politiken.
Derfor må det jo være i forsvarsministerens eget system, at den her lækage har fundet sted.
Søren Gade (V), 2010-02-03:
Nu vil jeg gerne lige rette en fejl, som var i hr. Holger K. Nielsens indlæg.
Det er sådan, at når jeg som forsvarsminister og repræsentant for den siddende regering går i Det Udenrigspolitiske Nævn, har jeg mit flertal på plads.
Det betyder, at jeg inden mødet i Det Udenrigspolitiske Nævn havde talt med forsvars- og udenrigsordførerne fra V, K og O, og at de så efterfølgende havde talt med nogle i deres partier.
Så der var politikere fra Det Udenrigspolitiske Nævn, som var informeret om udsendelsen af specialstyrkebidraget, inden mødet startede – for lige at slå det helt fast.
Så vil jeg sige til hr. Holger K. Nielsen, at når han kigger på den liste, som man dengang vurderede, vil han se, at der ud over at være tale om de politikere fra Det Udenrigspolitiske Nævn, var tale om folk fra ministeriet, folk fra Forsvarskommandoen, folk fra Forsvarets Efterretningstjeneste, folk fra Hærens Operative Kommando, folk fra Jægerkorpset, folk fra flyvevåbnet, folk fra Forsvaret Sundhedstjeneste, udenlandske samarbejdspartnere og enheder i missionsområdet, som altså i det her tilfælde var DANCON/IRAK.
Og derfor vil jeg gerne blankt afvise, at der har været tale om de forkerte motiver til at kigge på det her.
Der var alene tale om, som også næstformanden for Det Udenrigspolitiske Nævn gav udtryk for, at chancerne for at finde den læk var minimale.
Holger K. Nielsen (SF), 2010-02-03:
Skal det, at ministeren siger, at der også var politikere, forstås sådan, at ministeren antyder, at det kan være en hr. Mogens Lykketoft, en hr. Niels Helveg Petersen, en fru Gitte Lillelund Bech, en hr. Helge Adam Møller, der kan have lækket oplysninger i den her sag?
Det synes jeg da er noget af en påstand at komme med, for der er jo i givet fald tale om politikere, som enten er fra regeringspartierne eller fra Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre.
Jeg vil da godt have enten afkræftet eller bekræftet, om det er en mistanke, ministeren har.
Under alle omstændigheder burde der vel have været tale om, at ministeren tog det her langt mere alvorligt.
Ja, det kan være svært, men der er da mange vanskelige ting, man som minister skal forholde sig til.
Søren Gade (V), 2010-02-03:
Jeg vil starte med at slå fast, at det er blevet taget endog meget alvorligt.
Den daværende forsvarschef Jesper Helsø var meget oprevet og ophidset over, at det havde fundet sted.
Derfor så forsvaret på, om man i givet fald kunne undersøge, hvor den her læk forelå, ligesom vi gjorde i ministeriet.
Men der var det antal personer.
Og når jeg nævner, at der var politikere, er det jo ikke for at rette mistanke mod dem, men bare for at rette den fejl, som hr. Holger K. Nielsen kom med, da han sagde, at det umuligt kunne have været politikere, fordi der ikke var nogen, der vidste det.
Jeg må også sige til hr. Holger K. Nielsen, at hvis der skulle være nogen mistanke, kan den kun rette sig mod de politikere, der blev talt med om det, og som blev orienteret om det inden, og jeg vil sige, at der går både hr. Holger K. Nielsens parti og hr. Mogens Lykketofts parti jo ram forbi, for der var ikke konsultationer med andre partier end V-, Kog O-partierne på det tidspunkt, da det jo var de tre partier, som på daværende tidspunkt stod bag Irakbeslutningsforslaget.
Holger K. Nielsen (SF), 2010-02-03:
, så kan der være tale om en regeringspolitiker.
Men der er jo ikke så mange af dem, og det skulle da vel ikke være umuligt at få det afklaret nærmere.
Det korte af det lange er, at den her læk er foregået omkring regeringen.
Det kan vi konstatere efter de svar, vi har fået her.
Så er det igen, at jeg må undre mig.
Når det drejer sig om Thomas Rathsack, er der ikke grænser for, hvad man gør.
Når det drejer sig om regeringspolitikere, når det drejer sig om folk tæt på forsvarsministeren, folk i Forsvarsministeriet eller i forsvaret, gør man ikke noget som helst.