Fatma Øktem (V), 2015-03-24:
Mange tak, formand.
Først og fremmest vil jeg gerne takke ligestillingsministeren for redegørelsen.
Jeg har set frem til at læse den og læse om regeringens kommende initiativer på ligestillingsområdet.
Og jeg må konstatere, at det er en tynd kop te.
Ikke nok med at det er en tynd kop te, det er også en meget blandet landhandel af mindre initiativer.
Jeg kan ikke lade være med at tænke på, at det må være særlig skuffende for alle de vælgere, som troede på regeringspartiernes løfter om øremærket barsel, kvindekvoter og forbud mod køb af sex, at disse løfter er blevet brudt.
Når det så er sagt, vil jeg også gerne have lov til at rose regeringen.
Jeg har nemlig bemærket, at øremærket barsel slet ikke bliver nævnt i dette års handlingsplan.
Venstres holdning til øremærket barsel er bestemt ingen hemmelighed, så den behøver jeg ikke at redegøre for en gang til.
Vil I det, hvis det er sådan, at I skulle komme i regering igen, og hvad skal der til, hvis ikke 90 mandater er nok?
Det er ikke, fordi jeg bebrejder partierne for ikke at gennemføre det, nej, overhovedet ikke, det er faktisk det modsatte, men jeg kan ikke lade være med at tænke på, om man stadig væk går ind for det.
Jeg vil også gerne takke regeringen for, at der ifølge handlingsplanen ikke støttes op om Europa-Kommissionens direktiv for mere ligelig kønsfordeling i bestyrelser.
Det vil jeg holde regeringen op på.
Så: Nok ros til regeringen.
I år fylder etniske minoritetsgrupper temmelig lidt i handlingsplanen.
Det finder jeg naturligvis meget utilfredsstillende.
Det er særlig set i lyset af, at der i januar er kommet tal om, at henvendelser om æresrelaterede konflikter er mere end femdoblet de sidste 5 år.
Hvor der i 2009 var 440 henvendelser, var der i 2014 1.183 henvendelser om æreskonflikter.
Det finder jeg yderst bekymrende.
Det er derfor ikke tilstrækkeligt, at der eksempelvis udarbejdes undervisningsmateriale om æresrelaterede konflikter til grundskolen.
Der skal handles.
Der skal tages et dybere spadestik i bekæmpelsen af denne problematik.
Et andet emne, der også har fanget min opmærksomhed, da jeg læste redegørelsen, var, at regeringen i handlingsplanen til bekæmpelse af vold i familien og i nære relationer fra 2014 til 2017 vil sætte fokus på, at mænd også oplever vold.
I Venstre er vi naturligvis glade for det, da vi ønsker at gøre op med forestillingen om, at ligestilling udelukkende er en kvindesag.
For os handler ligestilling om at skabe lige muligheder for alle
, så for det fokus skal regeringen helt klart have ros.
Jeg finder det tankevækkende, at regeringen ikke nævner prostitution mere end med to linjer på side 10, hvor det konstateres, at prostitution er et alvorligt socialt problem, samt at regeringen fortsætter indsatsen Exit Prostitution, så prostituerede tilbydes en vej ud af prostitution.
Det er bemærkelsesværdigt, at der ikke redegøres for, hvilke resultater dette projekt har opnået, særlig i betragtning af at ligestillingsministeren selv har været stor fortaler for et forbud mod købesex.
Regeringen har sammen med Venstre afsat 46 mio. kr. til Exit Prostitution-projektet, og sidste gang vi foretog en stikprøve på området, havde vi ikke rigtig fået noget ud af det.
Derfor kan det undre mig, at man ikke skriver mere om, hvor langt vi er kommet i det forløb.
Det synes jeg faktisk egentlig kendetegner regeringens måde at håndtere hele ligestillingsområdet på.
Man springer op som løver, og man falder ned som små lam.
Man kan bare se på det i forhold til Ligebehandlingsnævnet.
Vi bakker i Venstre op om aftalen, men det er da også kun, fordi det er et lillebitte skridt i den rigtige retning.
Vi gik til forhandlinger med, at vi bl.a. ønsker indført et gebyr, fordi vi tror på, at det vil være med til netop at fjerne nogle af de sager.
Det springer mig i øjnene, at ministeren vil mindske det kønsopdelte uddannelsesvalg og arbejdsmarked.
Jeg finder det temmelig paradoksalt, at ligestillingsministeren gerne vil ændre de kønstraditionelle valg af fag og karriere, men at ministeren ikke vil gribe ind, når der forekommer direkte kønsdiskrimination af mandlige pædagoger.
Jeg kan godt forstå, at mænd er lidt tilbageholdende med hensyn til en pædagoguddannelse, når der er forbud mod at have børnene siddende på skødet, og når tal fra BUPL viser, at knap syv ud af ti pædagoger føler, at der er en risiko for at blive anklaget for pædofili, og den risiko er blevet større de seneste år.
Så man kan ikke både blæse og have mel i munden.
Her til sidst vil jeg gerne sige, at jeg er utrolig glad for, at Danmark har værtskabet for den europæiske fejring af den internationale dag imod homofobi i 2016.
Homofobi er stadig et stort globalt ligestillingsproblem, som vi skal tage hånd om, og vi danskere har et ansvar for at udbrede ligestillingen i resten af verden.
Jeg havde håbet, at vi var kommet længere med ligestillingen globalt, med dokumentaren understreger bl.a. også, hvor stort behov der er for en aktiv ligestillingsindsats også uden for Danmark.
Afslutningsvis vil jeg gerne takke for ordet, og jeg ser frem til en god og konstruktiv debat.