Per Clausen (EL), 2011-05-05:
For så vidt er det her jo et interessant eksempel på, hvordan man indimellem laver lovgivning i Folketinget.
Man laver en aftale mellem nogle politiske partier, og den aftale indeholder en række punkter med et tilsyneladende smukt formål.
Det er måske lidt vanskeligt at få undersøgt alle elementer i en sådan aftale til bunds, inden aftalen indgås, og samtidig er det også blevet så sent på folketingsåret, at man har rigtig travlt med at få det igennem og få det vedtaget, særlig hvis det skal nås, inden der kommer valg.
Så laver man en meget hurtig høringsfrist, og der kommer så selvfølgelig en række indvendinger, som det er lidt svært at svare på, men det er der jo ikke rigtig noget at gøre ved, for der er lavet en aftale, og så kan det ikke laves om, hvis ikke aftaleparterne er enige om det.
Og så kommer der en lidt underlig situation.
Efter at have læst høringsnotatet får man det klare indtryk, at hvis det stod til Justitsministeriet, synes ministeriet måske nok, at der er god grund til at undersøge nogle ting yderligere, inden det her bliver vedtaget.
Men det kan så ikke lade sig gøre, og så vil man følge udviklingen nøje fremover, selv om det kan siges, at i virkelighedens verden ville det måske være klogere at få nogle af de her ting undersøgt til bunds, inden det her lovforslag blev vedtaget.
Jeg skal nævne tre, synes jeg selv, væsentlige indvendinger i høringssvarene.
Den ene er fra Københavns Byret, som siger, at det ikke umiddelbart forenkler forløbet, at man i nogle tilfælde, altså op til 50.000 kr., kører uden behov for at have en advokat indblandet hele vejen igennem, også hvis den, som sagen er anlagt mod, gør gældende, at vedkommende ikke skylder pengene.
Hvis der er tale om, at det er mellem 50.000 og 100.000 kr., betyder det faktisk i sidste instans, at man skal ændre, hvem det er, der skal repræsentere skyldneren.
Københavns Byret siger, at det kan give nogle uheldige konsekvenser, og alt andet lige kender Københavns Byret vel til de sager, der er.
Dommerfuldmægtigforeningen fraråder at ændre de nugældende regler og påpeger, at det er medlemmernes erfaring, at advokater i væsentlig højere grad end ikkeadvokater er egnede til at repræsentere en part i sagens forberedelse og i forbindelse med hovedforhandlingerne.
Og de mener så, at det vil give en større arbejdsbyrde for dommerne i det arbejde, der foregår i de her sager.
Det kan selvfølgelig være en slags egeninteresse, at dommerne ikke ønsker at blive påført yderligere arbejde, men det er vel også et forsøg på ligesom at sikre, at tingene ikke bliver mere bureaukratiske og mere besværlige.
Hvis det faktisk er sådan, at man på grund af utilstrækkelig rådgivning har brug for, at dommerne i større udstrækning går ind og hjælper i de her sager, har man i hvert fald ikke skabt bedre vilkår.
Dommerfuldmægtigforeningen nævner også, at man har den erfaring, at hvis advokater er indblandet i sagen, bliver der oftere indgået forlig, og det kan jo også være fornuftigt set fra alle parters side i en sådan sag.
Så har Forbrugerrådet den, synes jeg jo, meget relevante indvending, at man savner en redegørelse for, hvordan den forenklede inkassoproces er blevet brugt indtil nu, og hvad erfaringerne er med det.
Og det synes jo at være et rimelig sagligt argument.
Man vil udvide en ordning, godt nok ikke fuldt og helt, men man vil udvide en ordning, og så er det naturlige spørgsmål selvfølgelig at stille, hvordan det er gået, hvilke erfaringer der er gjort, hvor mange har benyttet sig af det.
Så Enhedslisten er meget skeptisk over for det her forslag.
Vi har det ikke sådan, at bare man nævner ordene konkurrence og øget konkurrence, bliver vi glade og lykkelige.
Der skal konkrete forbedringer for borgerne til, før vi kan støtte et forslag, og det har vi måske meget svært ved at se i det, der ligger her.
Så vi er altså skeptiske, men indgår selvfølgelig i udvalgsarbejdet og stiller også der de relevante spørgsmål, der måske kan gøre os klogere på, hvor meget der er tænkt over det her.
Men umiddelbart ser det ud, som om det er, hvad jeg vil kalde et typisk eksempel på et forlig.
Man sender forslaget i høring med så kort frist, at muligheden for at få saglige indvendinger ikke er ret stor.
Så får man alligevel nogle saglige indvendinger, som der ikke rigtig er nogen svar på, og så køres det igennem alligevel, fordi der er lavet en aftale.
Og det kan altså godt føre til, at den lovgivning, der kommer i Danmark, nok ikke bliver så god, som den burde være.