Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-04-30:
Lad mig starte med at sige, at jeg og SF er helt enige i intentionen med forslaget fra Enhedslisten om en international minimumsgrænse for selskabsskatteprocenten.
Det er glædeligt at se ikke mindst Enhedslisten også arbejde konstruktivt med mulighederne inden for det europæiske samarbejde.
Intentionen om at modvirke et kapløb mod bunden, når det kommer til selskabsskatten i Europa, er noget, vi er positive over for i SF.
Ser vi os omkring, er der et kapløb i gang om at fastlægge den mindste selskabsskat for at tiltrække udenlandske investorer og virksomheder og skabe gunstige vilkår for erhvervslivet.
Vi har længe sagt i SF, at konkurrencen på selskabsskat leder til et europæisk race to the bottom inden for selskabsbeskatningen.
Europa har det laveste gennemsnit for nogen region i verden og langt under det nordamerikanske gennemsnit på 33 pct.
Så uanset at det europæiske kapløb i sig selv er uhensigtsmæssigt, er det, som skatteministeren har sagt, et defensivt træk, en forsvarsmekanisme.
Det virker derfor logisk at fastsætte en fælles minimumsgrænse, der skal sætte en stopper for denne interne konkurrence, så EU-landene i stedet kunne fokusere på at konkurrere på de mange vækstmarkeder i resten af verden.
I stedet for konkurrerer vi med os selv.
Men fokuserer man kun på selskabsskatten, overser man det mest presserende og grundlæggende problem, for det handler ikke kun om den nominelle skatteprocent, det handler i lige så høj grad om definitionen på skattebasen, som andre ordførere også har sagt heroppefra.
Selv hvis vi havde en fælles minimumssats for selskabsskatten, ville vi stadig have konkurrence på skattebasen, herunder f.eks. regler om fradrag og afskrivning, og dertil en konkurrence om de forskellige afgifter.
Hvis ikke skattebasen også bliver harmoniseret internationalt, vil det altså ikke give mening.
Vi vil ikke i Danmark kunne lave et afskrivningsvindue til virksomhederne for at øge deres investeringer, og skulle afgifter harmoniseres for ikke at flytte konkurrencen over på afgiftsområdet, kunne vi i Danmark ikke bare beslutte at øge grønne afgifter for til gengæld at mindske personskatter, hvis man politisk vil gå den vej, som vi netop har gjort på en række områder.
Beskatning er inde ved kernen af et suverænt lands kompetenceområde.
Hvad mener vi der skal beskattes, og hvordan?
Det omfattende danske velfærdssamfund er finansieret af relativt høje danske skatter.
Det har vi besluttet i det her land.
Der var en klog mand, der engang sagde, at skatter er den pris, vi betaler for civilisation.
Skatter og afgifter handler om, at samfundet kan bruge midler på fælles goder som fri og lige adgang til uddannelse og sundhed, og afgifter kan skubbe på i retning af et grønnere og sundere samfund.
Betyder det så, at hvis man sænker skatten en smule, bliver man et mindre civiliseret samfund?
Nej, det er ikke det, jeg mener.
Men et samfund, der gerne vil opretholde nogle fælles velfærdsgoder, har behov for indtægter til at betale for disse.
Det kan være uddannelse, infrastruktur, barselsordninger, børnepasning, rent vand og meget andet, der også har betydning for selskaberne.
Det er rammevilkår forstået bredt, og derfor er det helt naturligt, at virksomhederne betaler skatter og afgifter.
Nu kommer vi ind til kernen, nemlig at visse virksomheder betaler skat, og andre gør ikke.
En lang række virksomheder, der tjener penge og har overskud, betaler ikke skat i Danmark.
De udnytter på den mest kreative vis skattehuller og misbrug af transfer pricing for at flytte overskud væk.
Fra Europa-Kommissionens side kom der en handlingsplan tilbage i december sidste år om skattesnyd og aggressiv skatteplanlægning.
Land til land-regulering, regnskabsdirektiv, antihvidvaskningsdirektiv, kapitalkravsdirektiv, definitioner på skattely, blacklisting, mismatch og meget andet.
En række af de ordførere, der er til stede her i dag,
Virksomhederne kan f.eks. udnytte mismatch i nationale lovgivninger til at sikre sig, at visse indkomsttyper ikke beskattes nogen steder, og Kommissionen har opfordret medlemsstaterne til at forbedre deres dobbeltbeskatningsaftaler for at forhindre, at disse aftaler kan medføre dobbelt ikkebeskatning.
Medlemslandene opfordres også til at vedtage en fælles generel regel om antimisbrug, hvor de tager højde for kunstige arrangementer, der kun kan gennemføres for at opnå skattebesparelse, og i stedet foretager beskatningen på grundlag af det faktiske økonomiske indhold, herunder hvor den økonomiske aktivitet rent faktisk har fundet sted.
Kort sagt: Den vigtigste opgave på skatteområdet handler om, om der overhovedet betales skat, at beskatningen er korrekt i forhold til skattebasen, og om at udstille skattely og misbrug, alt sammen i et internationalt samarbejde.
Skatteministeren kunne ikke have udtalt sig klarere, end han gjorde, når det kommer til at gå forrest i kampen mod skattely og skattemisbrug.
Skatteministeren har gjort det klokkeklart, at vi ikke accepterer snyd, misbrug og aggressiv skatteplanlægning.
Vi kan gå forrest sammen med en række ligesindede lande, men vi kan kun gøre det internationalt, og med Kommissionens anbefalinger må det stå helt klart, at EU tager opgaven alvorligt.
Så beslutningsforslaget har SF's fulde sympati, men desværre spænder virkeligheden ben for disse tiltag, og vi kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.