runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Joachim B. Olsen (LA), 2012-05-25:
Det er sådan set et fornuftigt svar, og jeg vil sige, at i de fremskrivninger, jeg har set fra forskellige, der har prøvet at regne på det her om at nå målet om en langsigtet, positiv holdbarhed for de offentlige finanser, der siges det, at udfordringen er meget, meget større.
Det siger bl.a. Dansk Arbejdsgiverforening, som ved hjælp af DREAM-modellen og Økonomi- og Indenrigsministeriet har regnet på, hvad det er for nogle målsætninger, vi skal nå, hvis vi skal møde det her mål om en langsigtet, positiv holdbarhed.
De siger, at for at gøre det, skal man altså øge arbejdsudbuddet med det, der svarer til 140.000.
Altså 80.000 mere end det, som regeringen har lagt frem.
Så mit spørgsmål er: Vil ordføreren være enig i, at man kan sige, at det er meget sandsynligt, at også den her regering vil fremlægge yderligere reformforslag, som vil øge arbejdsudbuddet yderligere?
Marianne Jelved (RV), 2012-05-25:
Det tør jeg bestemt ikke sige noget bastant omkring.
Der er holdbarhed frem til 2020, og inden vi når så langt som halvvejs til 2020, er det min vurdering, at vi revurderer – det er måske bedre at sige opdaterer – 2020-planen, så vi hele tiden har et mellemlangt sigt.
For verden er ikke frelst med 2020-planens gennemførelse frem til 2020.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-05-25:
Jeg ved ikke, om der tænkes på New Public Management, og hvad de ting ellers hed, der blev indført i 1990'erne.
Under alle omstændigheder synes jeg, at det tjener det her Folketing til ære, at der for en gangs skyld er en politiker, der også kan stå og indrømme, at det ikke er alt, man har lavet, der har været lige fornuftigt.
Og det mener jeg virkelig.
Det er den ærlighed, jeg nu efterspørger, for regeringen har et mål om langsigtet, positiv holdbarhed i dansk økonomi – det står i regeringsgrundlaget.
Er ordføreren af den opfattelse, at den 2020-plan, der er lagt frem, møder den udfordring om langsigtet, positiv holdbarhed i dansk økonomi?
Langsigtet går jo ud over 2020 og frem mod 2030 og videre.
Er ordføreren af den opfattelse?
Marianne Jelved (RV), 2012-05-25:
Det er fuldstændig ukorrekt.
Det er alle hr. Frank Aaens fordomme, der nu lige pludselig manifesterer sig her i Folketingssalen.
Det er slet ikke det, det handler om.
Det handler om at øge arbejdsstyrken og få fuld beskæftigelse.
I historiens løb er det faktisk lykkedes adskillige gange.
Men indimellem har konjunkturerne gjort det lidt besværligt, og derfor er noget af det forskudt i forhold til hinanden.
Men erfaringen er, at jo større arbejdsstyrken er, jo mere beskæftigelse kommer der.
Og vi kan få fuld beskæftigelse.
Det var der mange der ikke troede på i 1990'erne, men det lykkedes, selv om vi forkortede dagpengeperioden, selv om vi begrænsede efterlønsordningen osv.
Frank Aaen (EL), 2012-05-25:
Jamen selvfølgelig er der en sammenhæng mellem, hvor mange der er i arbejde, og hvor stor arbejdsstyrken er.
Det er jo sådan set nærmest logik for burhøns.
Spørgsmålet er bare: Hvad er sammenhængen?
Er det, fordi der er flere arbejdspladser, at der kommer flere, der gerne vil arbejde – eller hvad?
Det var faktisk det, vi så lige før krisen, nemlig at der helt automatisk kom flere på arbejdsmarkedet, fordi der var flere arbejdspladser.
Men nu fik vi da et forsøg på en forklaring, og den vil jeg gerne have skåret ud i pap.
Det synes jeg er fint sagt.
Dansk Industris direktør sagde også forleden dag i radioen, at det er det, der er sammenhængen.
Jeg synes da, det er fint, at Det Radikale Venstre indrømmer, at det er det, der er meningen, altså at lønningerne skal bankes ned.
Marianne Jelved (RV), 2012-05-25:
Det er sådan set ikke teoretisk.
Det, jeg siger, er empirisk baseret.
Man kan f.eks. læse i den udgivelse, som Finansministeriet kom med for et år siden, i april 2011, som hedder »Reformpakken«.
Der er kapitel 4 meget interessant i den her sammenhæng, for der kan man for alle OECD-landene empirisk se, hvordan sammenhængen er mellem arbejdsudbud og beskæftigelse.
Jo større arbejdsudbuddet er, jo større beskæftigelse er der.
Det er jo, fordi der er en mekanisme, der agerer på den måde, at når arbejdsudbuddet er stort, bremser det lønudviklingen, så kan man forbedre sin konkurrenceevne, så eksporterer landet mere, og så bliver der større aktivitet og øget beskæftigelse, og så kører det på den måde.
Det, vi oplevede i 1990'erne, var jo, at jo mere vi arbejdede, jo flere kom der i beskæftigelse.
Jeg skal minde om, at Danmark fra 1948 til 2008 har udvidet arbejdsstyrken med 800.000 mennesker.
Ledigheden er jo ikke steget med 800.000.
Frank Aaen (EL), 2012-05-25:
Nu hørte vi igen, at bare det, at der er flere, der søger arbejde, betyder, at der også kommer flere arbejdspladser.
Jeg har aldrig rigtig forstået logikken i, at det giver flere arbejdspladser, bare flere søger.
Derfor dette spørgsmål: Er det ikke korrekt, at der i det opsving, vi havde frem til krisen, var rigtig stor efterspørgsel efter arbejdskraft, og der steg arbejdsudbuddet?
Det var altså den modsatte rækkefølge, nemlig først flere arbejdspladser og så flere, der gerne ville arbejde.
Er det ikke det, der er sammenhængen, i stedet for det der teoretiske om, at hvis flere søger arbejde, så kommer der flere arbejdspladser?
Marianne Jelved (RV), 2012-05-25:
Jamen det er jo heller ikke sådan, at Det Radikale Venstre, hvad angår det med arbejdsudbuddet og de reformer, der f.eks. ligger beskrevet i 2020-planen, mener, at det er noget, der udelukkende skal levere et nyt arbejdsudbud til den offentlige sektor.
Der ligger jo tværtimod også et ønske om, at man skal sikre sig, at den private sektor kan vokse, og det vil den også gøre ifølge den plan, der er blevet lagt frem, altså 2020-planen.
Ole Birk Olesen (LA), 2012-05-25:
Jo, men der ligger jo i regeringens planer, at det offentlige forbrug skal vokse med godt 0,8 pct. om året.
Oven i det kommer så de 13 mia. kr., som også er penge, der er blevet afsat til noget, der i mistænkelig grad minder om mere offentligt forbrug.
Hvis man lægger det sammen, tror jeg man vil nå op på, at der vil være en vækst i det offentlige forbrug, der vil ligge i nærheden af de 1,2 pct. om året.
Jeppe Mikkelsen (RV), 2012-05-25:
Tak for det.
Kære alle sammen, vi Radikale er glade for, at vi i dag kan behandle dette lovforslag her i salen.
Forslaget indeholder to vigtige elementer, som vi kan bakke op om.
For det første støtter vi, at der nu kommer en tidsbegrænsning på ombudsmandens embedsperiode.
10 år er sat ude fra den betragtning, at der skal være balance – balance mellem på den ene side fordelene ved at få et par friske øjne til at kigge på tingene og på den anden side fordelene ved at have en erfaren ombudsmand.
Her er vi i Det Radikale Venstre enige i, at vi med en 10-årig periode opnår en bedre balance end i dag.
For det andet indeholder forslaget, at oprettelsen af et børnekontor hos Ombudsmanden bliver en realitet.
Det har været en klokkeklar anbefaling fra FN, at vi skulle have et børneombud for at leve op til vores forpligtelser i forhold til FN's børnekonvention.
Jeg synes, det er på tide, at vi får det gjort.
Det er vigtigt, at vi har et organ, som kæmper for børns rettigheder, og som sikrer og overvåger implementeringen af de anbefalinger, som FN's børnekonvention indeholder.
Og så skal man huske på, at børn udgør en ekstremt stor gruppe af den danske befolkning.
Samtidig er det en gruppe, hvor det offentlige og en række private aktører har et meget, meget stort ansvar.
Derfor er det da fantastisk, at vi nu får et organ, der kan behandle individuelle klager, der kan tage sager op af egen drift, og som kan foretage inspektioner af institutioner osv.
Nogle vil måske hævde, at det kunne være endnu bedre, hvis vi havde fået en særskilt ombudsinstitution for børn.
Det kan naturligvis lyde fristende, men jeg tror faktisk, at det her forslag er det bedste for børnene, for er der en institution, som er velanset i dette ganske danske land, er det godt nok ombudsmandsinstitutionen, og det kommer det nye børnekontor jo til at kunne lukrere på.
Vi har fuld tillid til, at man i det nye børnekontor vil ansætte pædagogisk personale, som kan hjælpe til at bringe paragraffer og forvaltningsskik ned i børnehøjde.
Jeg vil desuden godt bemærke til sidst, at jeg har bemærket høringssvarene fra Dansk Friskoleforening, Danmarks Privatskoleforening, Private Gymnasier og Studenterkurser, Lilleskolerne, De Kristne Friskoler og Deutscher Schul- und Sprachverein samt høringssvaret fra Efterskoleforeningen.
Ligesom Venstres ordfører, hr. Karsten Lauritzen, vil vi også gerne dykke dybere ned i de problematikker, de rejser, under udvalgsbehandlingen.
Derfor er vi glade for, at vi i fællesskab i Retsudvalget i går stillede spørgsmål til både justitsministeren og social- og integrationsministeren.
Vi har allerede fået svar – jeg har lige fået det i hånden for 10 minutter siden, det er meget imponerende, der må være gået 16 timer eller noget i den stil – og det vil vi nu granske, og så håber jeg på, at vi kan få en god dialog om det i samarbejde med øvrige partier. Jeg skal til at slutte.
For at runde af kan jeg opsummere ved at sige, at vi synes, det er et rigtig godt forslag, og vi kan fra radikal side bakke varmt op om det.
Lene Espersen (KF), 2012-05-25:
Og jeg vil sige, at de ordførere, der er EU-ordførere for deres parti, har en helt særlig opgave i at få skubbet til deres fagordførere.
Jeg gør personligt det, at jeg sender alle sager til mine fagordførere forud for møderne i EU-udvalget og beder om deres kommentarer til dem – det tror jeg faktisk alle gør her – for ligesom også at tvinge fagordførerne til at prioritere EU-stoffet.
Det er nu min erfaring, at hvis der bare er et par stykker i udvalget, der også er engagerede i den europapolitiske vinkel, kan man altså lykkes med at få hele udvalget engageret, når ministeren kommer i samråd, forud for at man skal i Europaudvalget.
Så der kan kun opfordres til, at vi alle sammen gør noget mere ved det, og at formændene gør mere ved det.
Men som sagt mener jeg, at vi som EU-ordførere kan være med til at gøre EU-politikken spændende for vores kolleger i folketingsgrupperne.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-05-25:
Tak til fru Lene Espersen – også for at påpege, hvordan der er sket forbedringer i forhold til samarbejdet mellem Europaudvalget og visse fagudvalg.
Er fru Lene Espersen ikke enig i, at det er sådan lidt svingende, i hvor høj grad fagudvalgene inddrages og selv vælger at blive inddraget, og at det derfor også er et vigtigt arbejde, vi har gang i lige nu for at se, om der er noget, vi kan forbedre for at sikre koordinationen mellem udvalgene?
Lene Espersen (KF), 2012-05-25:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til europaministeren for en rigtig god tale.
Der er allerede kommet rigtig mange gode argumenter for, hvorfor det her forslag både er bureaukratisk, formalistisk og helt og aldeles overflødigt.
Jeg har selv siddet i Folketinget i 18 år, og hvis det her forslag var blevet fremsat for 18 år siden, tror jeg faktisk, at det havde givet anledning til meget mere debat.
Dengang var fagudvalgene ikke særlig aktive i forhold til Europaudvalget.
Det kan virke lidt besynderligt, at man skal fremhæve et medlem af Socialistisk Folkeparti, men det var faktisk hr. Steen Gade, der i meget høj grad var med til at sætte fokus på, at fagudvalgene også kunne inddrages i EU-arbejdet, fordi EU-politik også er indenrigspolitik.
Folketingets Miljøudvalg var faktisk det første udvalg, der begyndte at lave indstillinger til Europaudvalget om, hvordan man skulle håndtere sager.
Og efterfølgende fulgte man jo så, man kan sige den gode praksis fra Miljøudvalget i de andre fagudvalg, så der i dag er en ganske udmærket praksis, hvor fagordførere og fagudvalg behandler EU-sagerne, forud for at de kommer i Europaudvalget.
Jeg har siddet i ganske mange af Folketingets udvalg, og det er min erfaring, at nogle udvalg er bedre end andre til at behandle EU-sagerne, men det er altså medlemmerne selv og udvalgsformanden, der skal håndtere det.
Jeg synes, at vi har en fremragende ordning i dag, hvor forhandlingsmandaterne oftest behandles i fuld offentlighed i Europaudvalget, men som flere af ordførerne har været inde på, er der sager, der kræver lukkede døre, og det er simpelt hen for at sikre Danmarks interesser bedst muligt.
Derfor vil sådan et forslag som det her jo være fuldstændig umuligt at gennemføre i praksis, da møderne i Folketingssalen er offentlige.
Jeg synes også, at det har været et meget fint argument, der har været fremført her i dag.
er en langt, langt mere velegnet måde, når det foregår ved udvalgsmøder end ved møderne i Folketingssalen, hvor debatten kører på en lidt mere formalistisk måde.
Så jeg mener simpelt hen, at Liberal Alliances forslag drejer sig om form og ikke indhold.
Derfor er det selvfølgelig ikke noget, jeg mener vil gavne EU-debatten.
Så jeg vil sige, at i de vigtige sager, hvor vi ikke allerede har sagt, at vi gerne vil samarbejde på EU-området, er der en folketingsbehandling efterfølgende.
Og det vil sige, at vi sådan set behandler sagen to gange.
Der er altså absolut ikke nogen grund til at lave en ny formalistisk og meget lidt anvendelig procedure, når det drejer sig om EU-sager, og vi kan derfor ikke støtte forslaget.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-05-25:
Tak for det.
Enhedslisten vil stemme for det her forslag.
Vi mener aldrig, at det kan være dårligt at overveje, om man kan gøre ting bedre.
Tværtimod har vi jo en situation, hvor rigtig meget lovgivning med store konsekvenser for danskernes hverdag skabes i EU.
Det er ofte omfattende og tungt stof, som hver uge tæller mange, mange hundrede sider.
Derudover er det jo sådan, at når mandatet i Europaudvalget er givet, fortsætter processen.
Vi mener, at det vil være naturligt og godt at tage et skridt til, at fagudvalgene inddrages i langt højere grad.
Jeg synes, at det er sådan og bør være sådan, at når magten flyttes til Bruxelles, så må folkestyret da, om man er tilhænger af det eller ej, som minimum tilpasses den øgede magt i Bruxelles, så man trods alt stadig sikrer de folkevalgte i Danmark størst mulig indflydelse.
Derfor vil vi sige fra Enhedslistens side, at vi selvfølgelig støtter alle tiltag, der kan modernisere og udbrede den demokratiske debat om Danmarks EU-politik.
Så opbakning til forslaget her fra Enhedslisten og ros for at tage initiativ til at starte debatten om, hvordan EU kan udbredes bedre til den danske befolkning og blive bedre forankret i den demokratiske debat.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2012-05-25:
Jeg har læst Liberal Alliances forslag med stor interesse.
I SF vil vi altid gerne diskutere, hvordan EU-lovgivningsarbejdet bliver bedre og mere inddragende.
Danmark har et Europaudvalg, som flere også har sagt, som vi kan være stolte af, og som er genstand for opmærksomhed fra mange af vores kollegaer i de andre europæiske parlamenter.
Mandatafgivelsen giver Danmark en stærk forhandlingsposition, fordi vores europæiske kollegaer ved, at vi kan levere, når regeringen indgår en aftale.
Europaudvalget har også en vigtig position i forbindelse med at koordinere den samlede EU-politik ét sted.
Desuden vil en behandling af forhandlingsmandater i Folketinget blive en meget omfattende og kompliceret proces.
Lad mig derfor sige med det samme, at SF synes, at forslaget er sympatisk, men vi kan ikke støtte det, da vi ikke mener, at det vil øge den parlamentariske kontrol med EU-sager.
I SF ser vi dog meget gerne, som andre ordførere også har sagt heroppe fra talerstolen, at fagudvalgene inddrages mere i EU-sagerne, end det er tilfældet i dag.
Det er urealistisk at forestille sig, at det enkelte medlem af Europaudvalget den ene dag kan være en ekspert på grænseværdierne for svovlindhold i brændstof og den næste dag være helt inde i detaljerne med handel OTC-derivater.
Fagordførerne sidder inde med specialviden om de enkelte sager, som er vigtige for en god lovgivningsproces.
En yderligere inddragelse af fagudvalgene vil bringe EU-lovgivningen ind som en mere naturlig del af Folketingets arbejde.
Man kunne også håbe, at det ville medføre en mere folkelig debat og en øget interesse fra medierne.
SF kan ikke støtte forslaget.
Eyvind Vesselbo (V), 2012-05-25:
Tak for ordet.
Jeg vil godt starte med at rose Dansk Folkeparti for at fremsætte det her beslutningsforslag, lægge det åbent og redeligt frem i Folketingssalen, sådan så vi kan få nogle forhandlinger om og drøftelser af den her sag.
For det er jo en anderledes måde end den, social- og integrationsministeren anvender, ikke bare i den her sag, men også i forbindelse med lovforslag, bekendtgørelser og betænkninger.
Her kan vi åbent og ærligt diskutere, hvad vi mener om sagen.
For en måneds tid siden sagde social- og integrationsministeren i medierne, at hun ville gøre et eller andet omkring adoptioner, eventuelt forhøje aldersgrænsen.
Og jeg blev spurgt af pressen, hvad jeg mente om det, men jeg kendte jo ikke forslaget.
Derfor kunne jeg ikke rigtig svare på, hvad vi mente om det, for jeg vidste ikke, hvad socialministeren mente om det her, og hvad det var, der var foreslået.
Nu kommer der så et forslag, der er konkret, og i mellemtiden har vi så fundet ud af, som social- og integrationsministeren også har fortalt her, at hun uden at forhandle om det med nogen partier har arbejdet med en bekendtgørelse, hvor man strammer op på de her ting og kommer med nogle forslag.
Se, det er jo ikke en måde at arbejde på, at man kaster noget ud i medierne og ikke forhandler med partierne om, hvad man har tænkt sig at gøre.
Jeg kan bare sige, at fra Venstres side støtter vi Dansk Folkepartis forslag om at hæve aldersgrænsen fra 40 til 45 år.
Sådan set er der ikke så meget mere at sige om det, for det er et udmærket forslag, som sidestiller aldersgrænsen her med aldersgrænsen for kunstig befrugtning.
Det, der står tilbage, er, at vi har en social- og integrationsminister, som ikke vil forhandle, medmindre det drejer sig om satspuljen, hvor hun er tvunget til det.
Vi har en socialminister, der ikke vil svare på § 20-spørgsmål eller udvalgsspørgsmål inden for tidsrammen.
Ministeren har for et par dage siden beklaget over for mig, at hun ikke har gjort det, og det er fint.
Endelig har vi en minister, som ikke ønsker at give teknisk bistand til Venstre ved udarbejdelse af lovforslag.
Se, det er noget, der er totalt uacceptabelt, og det sætter jo altså social- og integrationsministeren i et meget, meget uheldigt lys i forbindelse med det parlamentariske arbejde, og jeg mener faktisk, at Præsidiet må tage fat i det her med hård hånd, sådan så vi får ministeren sat på plads, sådan så vi får nogle ordentlige arbejdsvilkår.
Der er ikke respekt for det parlamentariske arbejde, når man opererer på den her måde.
Men for at komme tilbage til beslutningsforslaget vil jeg sige, at alt i alt kan vi støtte det her forslag.
Eyvind Vesselbo (V), 2012-05-25:
Jeg mener at have gjort det ganske klart, at det her beslutningsforslag drejer sig om adoption, for jeg har sagt, at vi støtter, at man hæver aldersgrænsen fra 40 til 45 år, så det gælder også om lige at høre lidt efter, hvad der bliver sagt heroppefra.
Så er det for mig fuldstændig ligegyldigt, hvad der er sket tidligere.
Det her drejer sig om, hvad der sker nu, og hvordan tingene bliver behandlet nu, og hvordan man behandler Folketinget på nuværende tidspunkt.
Alt det der historiske kan vi godt bruge tid på, men det, jeg anker over, og det, jeg gerne vil have at Præsidiet tager fat i, er, at vi får nogle reelle arbejdsvilkår her, hvor ministeren opfylder de betingelser, der er, både for spørgsmål og for teknisk hjælp til lovarbejdet.
Det er det, jeg beder om.
Özlem Sara Cekic (SF), 2012-05-25:
Ved hr. Eyvind Vesselbo, at der kommer til at være en forespørgsel om det hernede i salen?
Ved hr. Eyvind Vesselbo, at vi i dag diskuterer adoption og ikke det andet?
Jeg bliver bare i tvivl.
For hvis det er den diskussion, ordføreren tror vi har lige nu, er det måske en meget god idé, at jeg lige korrigerer og siger, at vi faktisk diskuterer adoption.
Derfor vil jeg endnu en gang spørge – jeg ved godt, at det er langt mere bekvemt bare at tale udenom – om ordføreren kan mindes en eneste bekendtgørelse, som man har sendt ud, og hvor man har indkaldt bredt til forhandlinger?
Det er da helt almindelig kutyme, at regeringspartierne sender en korrektion til bekendtgørelsen ud.
Det ved ordføreren udmærket godt.
De sidste 5 år, jeg har været ordfører, har det været sådan på socialområdet, at vi da ikke er blevet indkaldt til en eneste forhandling.
Hvorfor fortæller ordføreren ikke hele sandheden?
Den synes jeg også folk har ret til at høre, for hele sandheden er jo, at sådan foregår det.
I stedet for begynder man at føre folk bag lyset og give et billede af noget, som faktisk ikke er rigtigt.
Det synes jeg simpelt hen ikke er i orden, så jeg vil gerne høre, om ordføreren kan svare mig helt konkret på, om ordføreren kan mindes en gang, hvor det er sket på socialområdet.
Eyvind Vesselbo (V), 2012-05-25:
Det her drejer sig om nogle principielle ting i det parlamentariske arbejde.
Og grunden til, at jeg nævnte de tre, fire punkter, hvor ministeren ikke lever op til de krav, hun burde i forbindelse med det parlamentariske arbejde her i Folketinget, er, at det er principielle ting, der også drejer sig om det her beslutningsforslag og måden, man behandler folketingsmedlemmer og partier på i det her Folketing.
Det er jo derfor, jeg nævner det.
Det har intet at gøre med et andet lovforslag.
Det drejer sig om nogle principielle ting, som jeg også mener SF burde være interesseret i at få rettet op på, sådan at det er acceptable arbejdsvilkår, vi har.
Özlem Sara Cekic (SF), 2012-05-25:
Er det overhovedet gået op for hr. Eyvind Vesselbo, at vi ikke diskuterer homovielser i dag?
Når hr. Eyvind Vesselbo begynder at referere til et betænkningsbidrag til lovforslag nr. L 106, ved hr. Eyvind Vesselbo så, at det her handler om adoption?
Jeg synes da, at det er dybt mærkeligt, at ordføreren på den måde fuldstændig blander alt sammen og gentagne gange fortæller, at der ikke er noget konkret fra regeringen – igen og igen.
Har ordføreren fremsat et eneste beslutningsforslag hernede – et eneste i de 7 måneder, ordføreren har været ordfører?
Vi savner da også noget konkret fra oppositionen, især fra Venstre.
Så vil jeg gerne høre helt konkret: Kan ordføreren mindes, at der før har været en socialminister fra Venstre eller fra Konservative, som har indkaldt til forhandlinger, når der skulle laves en bekendtgørelse?
Kan ordføreren huske et eneste eksempel?
Eyvind Vesselbo (V), 2012-05-25:
Nu gider vi altså ikke lege med i regeringens tænk på et tal-cirkus.
Vi vil gerne have noget konkret at svare på og diskutere ud fra og forhandle ud fra.
Så et eller andet, som ministeren strør om sig med – det er ikke engang flotte ord, men ord, som aldrig rigtig bliver til noget konkret, i hvert fald ikke i forbindelse med det, hun siger – gider vi simpelt hen ikke tage stilling til, før der ligger noget konkret på bordet. Derfor kan jeg igen, ligesom jeg har gjort andre gange, kun opfordre ministeren til at indkalde til forhandlinger om det her, så vi kan få noget på bordet, sådan at vi helt klart kan finde ud af, hvad det er, regeringen vil.
Så skal vi nok tage stilling.
Jeg har jo gjort det samme som ordføreren her.
Jeg har også måttet notere mig, at da jeg så, hvad der lå af baggrundsmaterialet til det her beslutningsforslag, fandt jeg ud af, at der faktisk er sendt sådan en betænkning i høring.
Og det er jo en noget usædvanlig måde at arbejde på, altså at man kaster noget ud i medierne, og så gør man ikke opmærksom på, at man faktisk er i gang med at ændre nogle ting, og man sender det ikke til de partier, som man kunne forhandle om det med.
Men jeg bliver bare ved at sige det: Vi vil gerne have en dialog med socialministeren, vi vil gerne forhandle om tingene.
For jeg har forstået, at den her regering arbejder på at få et bredt samarbejde og vil væk fra det, den kalder blokpolitik.
Og man kan selv høre på det, jeg siger her, at der ikke lå meget i de opfordringer, der var tidligere om at stoppe blokpolitikken.