Karen J. Klint (S), 2012-06-07:
Tak for det.
Lighed i sundhed er kernepolitik.
Jeg vil tro, at det er det for os alle og ikke kun for os Socialdemokrater, når jeg husker på formiddagens debat og har in mente, at vi skal huske at rose hinanden, når vi er enige.
Det drejer sig om lighed for alle patienter, og det er også kernepolitik, og det er også rigtig vigtigt for os Socialdemokrater.
Lige behandling af mennesker er noget, vi taler meget om.
Der er et gammelt ordsprog, der siger, at for at behandle folk ens, skal man også behandle dem forskelligt.
Det holder stadig væk.
Alle patienter skal have lige adgang til den rette behandling.
Det er også vigtigt, for den rette behandling er ikke den samme for alle.
Det er heller ikke alle, der ønsker den samme behandling, selv om man måske har samme sygdom.
Den rette behandling til alle patienter skal gennemføres uanset patientens alder, sociale status, øvrige helbredstilstand, livsstil eller pengepung.
Det er kerneværdier for os.
Ikke alle borgere har lige muligheder for at sige eller selv vide, om de har et sundhedsproblem.
De har ikke altid gode muligheder for at få behandling i tide, når de ikke selv kan sige til i tide, hverken når det handler om forebyggelse, sundhed eller helbredende sundhed.
Jeg har selv i mange år haft livsfællesskab med udviklingshæmmede mennesker.
Jeg har, lige fra jeg var lille eller i hvert fald mindreårigt barn, været moster til to dejlige mennesker, som var svært udviklingshæmmede.
Jeg har min første uddannelse inden for området, og jeg har rigtig mange års virke inden for området.
Jeg kan tillade mig at sige, at jeg også har det inde under huden.
Jeg har i hvert fald fået min løn for det i over 30 år og faktisk også haft det rigtig godt med det.
Det tror jeg også de mennesker, jeg har været tæt på, har.
Ligeværdig behandling og ligeværdige vilkår for mennesker med handicap er ikke kun en politisk sag for mig, det er også en hjertesag.
Men vi kan ikke nøjes med hjertesager her i Folketinget.
Det ikke nok, at vi sender hattedamer rundt for at vise godhed og hjertelighed.
Her skal stor faglighed til.
Der skal stor kompetence til, for at vi kan fjerne forskellene.
Så skal der vel at mærke også tid til.
Det tager tid at hjælpe mennesker, der er udviklingshæmmede.
Der skal de rigtige kompetencer til for at kunne se forskellen på, om man bare er lidt ked af det, har ondt eller er syg.
Det er ikke noget, man lærer på en dag eller på et 14-dages-kursus.
Derfor er det rigtig vigtigt og rigtig godt, vi har den forespørgselsdebat i dag, så der kommer større kendskab om, hvad der skal til for at forbedre vilkårene.
LEV har i deres brev til sundhedsministeren nævnt tre vilkår, som jeg synes vi skal tale om at få strammet op.
Kommunalreformen har ændret på mange vilkår mange steder.
Jeg tror faktisk – nu er vi ikke færdige med at evaluere den – at kommunalreformen i sig selv har været med til at give tab i lige vilkår for udviklingshæmmede folk, i hvert fald på nogle områder.
Det kan godt ske – det ved jeg også er rigtigt – at der er nogle fysiske vilkår, der er blevet forbedret, men det er også sådan, at med andre vilkår er det ikke gået helt efter hensigten.
Det er vigtigt at gøre opmærksom på, at udviklingshæmmede mennesker ikke kan sættes i den samme omsorgs-, pleje- og behandlingsbås som andre målgrupper i den kommunale sektor.
Der er altså forskel på, om man har nogle omsorgs- og sundhedsproblemer en kort tid i sit liv, eller om man er født til et liv med livsvarig begrænsning i selv at udtrykke sig og måske med en diagnose, der giver nogle følgetilstande, der i sig selv er belastende for personens helbred.
Derfor er det vigtigt, at vi tager afsæt i den videre debat og i de videre drøftelser i det, som LEV peger på.
Men det er også vigtigt, vi tager fat i de erfaringer, der i forvejen ligger.
Hvem siger, det er et helt nyt udviklingsprojekt, der skal i gang?
Derfor er det også rigtigt, at vi er gået sammen om et fælles forslag til vedtagelse, hvor vi peger på, at der er nogle oplysninger i forvejen.
Vi starter altså ikke fra scratch.
Der er faktisk rigtig mange projekter inden for området, der har vist, at det nytter noget at gøre noget, og at det nytter noget at tage afsæt i den virkelighed, der er, og ikke kun i projekter og i modeller.
Så jeg synes, vi skal tale om, hvordan vi sikrer lighed i sundhed for udviklingshæmmede mennesker i 2012 og fremover.
Vi skal så høste af de erfaringer, der ligger, men vi skal også lige få sagt, at det altså er vigtigt, at personalet har den fornødne tid og kvalifikationer.
Det er også vigtigt, at kommunerne m.fl. overholder de regler, der faktisk er, både for genoptræning og andre muligheder.
Så lad os stå sammen om at gøre det bedre, og lad os stå sammen om at leve op til det fælles forslag til vedtagelse, vi har fremsat i dag.