Holger K. Nielsen (SF), 2015-11-13:
Lukningen af Irakkommissionen er en skandale.
Det er skandaløst, for at sige det rent ud, og udtryk for en regering, der ikke er villig til at lære af de meget smertelige erfaringer, som vi har haft med Irakkrigen.
Irakkrigen er en af de mest kontroversielle ting, der er sket i den vestlige verden, faktisk i mange, mange år, af mange grunde: fordi den blev indledt på et ulovligt grundlag, fordi den fik store konsekvenser for de lande, som deltog i krigen, andre mere end Danmark, fordi den fik konsekvenser for Irak selv, fordi den fik konsekvenser for hele situationen i Mellemøsten.
Det, vi ser i dag med Islamisk Stat og det kaos, der er skabt i Syrien og Irak, er en direkte konsekvens af den fatale beslutning om at gå ind i Irak i 2003.
En så kontroversiel beslutning vil jo til stadighed være genstand for diskussion.
Det har den jo været her i Danmark.
Det er jo fuldstændig korrekt, som det har været sagt, men jo endnu mere i nogle af de andre lande, der også var med.
I Storbritannien har man haft et meget, meget grundigt kommissionsarbejde i gang, fordi de britiske politikere og den britiske befolkning tager det her alvorligt.
Man tager det alvorligt, at man med beslutningen i 2003 i den grad kom til at betræde en vej med meget, meget store konsekvenser.
Det er jo derfor, at vi er nogle, der hele tiden har ment, at det også var nødvendigt, at vi fik den samme grundige undersøgelse her i Danmark, og vi nedsatte kommissionen, der kom i gang efter meget store vanskeligheder, desværre.
Jeg ved ikke, hvad baggrunden var for det.
Det er jo også en skandale i skandalen, kan man sige, at det tog så lang tid, før man reelt kom i gang, men langt om længe fik man sat arbejdet i gang, og som kommissionens formand sagde: Man skulle til at høste frugterne af noget af det, man var ved at undersøge.
Så blev det hele lukket ned, og det ender i ingenting.
Det er da klart nok, og justitsministeren må jo alligevel kunne forstå, at når man ser det forløb fra regeringens side, er vi da nogle, der får den tilgang, at det jo kunne være, at der er nogle ting, man godt vil skjule.
Der er nogle politikere, man godt vil dække over.
Der er en Anders Fogh Rasmussen, som måske kan få nogle problemer, jeg ved det ikke, men hvis der er grundlag for, at han har problemer, skal det da frem i lyset.
Er det ikke det, man gør i et demokratisk samfund?
Men det er jo det, som justitsministeren argumenterer imod.
Han vil under ingen omstændigheder have noget som helst frem i lyset af det her i den her kommissionsundersøgelse.
Så kommer der lækager her og lækager der.
Det er jo glimrende, at vi har en god presse, som det også blev sagt af justitsministeren.
Men hør en gang: Er det ikke bedre for alle parter, at man får en grundig bearbejdning af det her, som en kommissionsundersøgelse jo gør, at man virkelig får det her bearbejdet, så vi kan lære af det efterfølgende, frem for det, der kører nu?
For jeg kan garantere for, at der jo til stadighed også vil komme nye spørgsmål om de her ting, fordi det er interessant, fordi det var kontroversielt, det var vigtigt, og det er vigtigt at få afklaret, hvilke erfaringer vi kan drage af det.
Så vi kan kun håbe på, at der er nogle, der bliver klogere i regeringen og blandt de borgerlige partier.
Om det sker, skal jeg ikke kunne sige, men i hvert fald er der grundlag for, at de overvejer en ekstra gang, hvordan vi som nation i højere grad vil kunne lære af det her.