Pia Kjærsgaard (DF), 2009-04-16:
Jeg har faktisk tænkt mig at være positiv.
Jeg synes, det er på høje tid, at der bliver sådan lidt optimisme, lidt glæde og lidt gang i den, nu, hvor vi i måneder har været i et vakuum, fordi vi var lidt underdrejet.
Det må vi jo alle sammen konstatere.
Det kom der så en løsning på, og nu synes jeg bare, vi skal tage arbejdstøjet på, jeg synes, det er på høje tid.
Allerførst vil jeg - også for at blive i den terminologi - på vegne af Dansk Folkeparti gerne sige tak til Anders Fogh Rasmussen for den indsats, han har gjort som statsminister.
Det er en formidabel indsats, som har været præget af realisme i forhold til tingene, og som har været præget af en stor og meget pragmatisk evne til at samarbejde.
Jeg synes bestemt også, at vi fra talerstolen i dag skal udtrykke, at vi er meget stolte over, at posten som NATO-generalsekretær er gået til en dansker.
Det viser også, hvor anerkendte vi er i udlandet - hvor anerkendte vi er i udlandet - og det synes jeg faktisk gør oppositionens evigt negative opfattelse af Danmarks internationale ry og rolle til skamme.
Jeg synes, man skal tænke lidt over det, måske også ude blandt chefredaktørerne på diverse medier, altså at det simpelt hen ikke passer, for Anders Fogh Rasmussen og Danmark har fået en meget, meget stor opbakning.
Lad os nu fremover slippe for at høre, at ingen vil have med os at gøre, at vores ry er dårligt, at Danmark har en rolle, hvor vi ikke kan være os selv bekendt, at vi er menneskefjendske, og hvad ved jeg.
Jeg tror faktisk ikke, vi kommer til at høre om det længere, og gør vi det, er der jo kun at slå en skralderlatter op.
I Dansk Folkeparti glæder vi os over, at et flertal siden 2001 har styret Danmark med sikker hånd, og vi er ikke i tvivl om, at Anders Fogh Rasmussens rolle er meget, meget stor, men det har samtidig været sådan, fordi der har været et stabilt flertal, som i den grad i mange, mange forskellige og vanskelige situationer har fundet ud af, hvilken vej det her land skulle styres.
Jeg tør slet ikke tænke på, hvor vi havde været i dag, hvis ikke dansk økonomi i sit udgangspunkt havde været så solid, som den er.
Jeg tør heller ikke tænke på, hvordan udlændingeområdet og en lang række andre områder havde set ud.
Så vil jeg godt sige velkommen til den nye statsminister.
Vi kender jo hinanden godt, og jeg er overbevist om, at den nye statsminister er den rigtige person til at fortsætte det gode arbejde, som begyndte allerede i november 2001, og som hele to gange siden er blevet foretrukket af et flertal af vælgerne.
Nogle gange er det en god ting at se tilbage, og det håber jeg også statsministeren gør, og jeg synes da også, at hans tale i tirsdags vidner om, at statsministeren har ganske godt fat i det store billede af, hvordan Danmark skal regeres videre og manøvreres gennem krisen - og ikke mindst, hvordan vi fortsætter det gode samarbejde.
Det er nemlig ingen hemmelighed, at vi i Dansk Folkeparti har ganske store forventninger til statsministeren.
Vi er sikre på, at vores forventninger har hold i virkeligheden, for vi kender faktisk statsministeren som en mand, der mestrer samarbejdets svære kunst, og som samtidig har det store overblik.
Den første erfaring fik vi, da vi i sin tid forhandlede om kommunalreformen.
Det var måske ikke altid den letteste ting at sælge til befolkningen, men jeg ved, at vi gjorde det rigtige, og at det offentlige nu har et langt mere solidt udgangspunkt end tidligere - også selv om ting tager den tid, som ting tager.
Vi har desuden to gange oplevet statsministeren i rollen som finansminister, hvor vi har oplevet at blive lyttet til, at blive forstået, og hvor regeringen har været modtagelig i forhold til Dansk Folkepartis krav samt realistisk i forhold til de politiske muligheder, der nu engang er til stede med Folketingets nuværende sammensætning.
Det kan en gang imellem synes som en svær opgave at tage arven op, men ingen forventer eller ønsker, at statsministeren skal være en tro kopi af sin forgænger.
Nøgleordene er derfor kontinuitet og fornyelse: Det er kontinuitet, i forhold til at der ikke må være tvivl om regeringens forhold til værdipolitik, håndteringen af den økonomiske krise eller politikken på retsområdet og velfærdsområdet.
Det er alfa og omega for regeringen, at den er sig dette ansvar bevidst, og at Venstre og Konservative er i stand til at optræde i samlet flok.
Det er fornyelse, i forhold til at mennesker nu engang er forskellige og har forskellige prioriteter og interesser.
Der har været en indtil videre beskeden ministerrokade, men det er godt at blande kortene på ny og tilføre regeringen nye kræfter.
Så vil jeg godt kvittere for talen fra i tirsdags.
Jeg er helt enig i, at vi står over for enorme udfordringer - ikke mindst på grund af den store økonomiske krise.
Det er altså meget, meget ærgerligt, og jeg synes, det er det, jeg har hørt i løbet af dagen i dag, at oppositionen, altså dem til venstre, vil udnytte denne krise til at slå politisk plat.
Situationen fordrer nemlig vilje til samarbejde.
Men jeg er faktisk overbevist om, at danskerne sagtens kan se forskel på dem, der virkelig gør noget, og så dem, der bare fuldstændig omkostningsfrit fremlægger den ene stadig flottere milliardplan efter den anden helt uden hensyn til de økonomiske konsekvenser og landets økonomiske tarv, fordi de i virkeligheden slet ikke ønsker at forhandle om noget som helst.
Det har vi oplevet for meget af - specielt fra Socialdemokratiets side.
Jeg glæder mig også over, at regeringen stadig væk har blik for det værdipolitiske område.
Jeg havde dog måske gerne set et par knubbede ord rettet mod de mennesker, der ikke ønsker at være en del af fællesskabet, men lad nu det ligge.
Vi er enige i udgangspunktet.
Med hensyn til retspolitikken vil jeg sige, at jeg virkelig synes, at det er et gennembrud, at Venstre er villige til at se nærmere på den kriminelle lavalder.
Ja, det glæder mig faktisk utrolig meget.
I Dansk Folkeparti har vi længe ment, at den kriminelle lavalder skulle nedsættes fra 15 år til 12 år.
Gang på gang er vi så blevet skudt i skoene, at vi ønsker, at børn skal afsone blandt hårdkogte rockere eller indvandrerbandemedlemmer.
Sludder og vrøvl!
De skal afsone i særlige institutioner, men pointen er klar.
De skal have en dom!
De skal vide, at det ikke er for sjov!
Kun på den måde kan vi hindre bandernes kyniske spekulation i den kriminelle lavalder.
På velfærdsområdet er det min overbevisning, at statsministeren vil følge sin forgængers kurs med hensyn til sikring og udbygning af velfærdssamfundet.
Alle de praktiske ting, frit valg, privatiseringer, udliciteringer og opbygning diskuterer vi da gerne hen ad vejen, men det har nu været sådan og bliver ganske givet også ved med at være på den måde, at Dansk Folkeparti hele tiden vil holde et vågent øje med, at samfundet skal fungere på det sociale og på det sundhedspolitiske område.
Dansk Folkeparti er jo ikke noget dogmatisk parti, vi går ikke så meget op i, hvem der udfører opgaverne, men langt mere i, om de bliver udført effektivt, så de kommer danskerne til størst gavn, og så alle danskere sikres et højt offentligt serviceniveau og dermed den størst mulige tryghed.
Der er stadig problemer rundtomkring, det ved vi godt, og vi vil meget gerne medvirke til at gøre noget mere ved de mange, mange ting, der ikke er i orden.
Men vi må altså også bare sige, at kommunerne også er forpligtede til i langt højere grad at være opmærksomme på deres ansvar.
Der er som sagt masser af store opgaver forude på borgernære områder, som berører alle danskerne.
Men netop på de borgernære områder tror og håber jeg også at statsministeren mener der skal ske en styrkelse.
Det vil vi i hvert fald medvirke til.
I Dansk Folkeparti ser vi frem til et bredt samarbejde med alle partier.
Jo, det gør vi faktisk.
Jeg ved godt, at oppositionen gennem hele den nuværende regerings levetid har forsøgt at fremstille regeringen og Dansk Folkeparti som en massiv og uigennemtrængelig blok, men jeg må sige, at denne blok mest af alt eksisterer inde i hovedet på fru Helle Thorning-Schmidt, hr. Villy Søvndal og fru Margrethe Vestager.
Blokken eksisterer faktisk så meget i deres hoveder, at de nu også selv er gået over til at tænke i blokke og derfor har oprettet en slags modblok til det, de opfatter som en blok.
Opdelingen i blå og rød stue er ikke regeringens eller Dansk Folkepartis værk, men stammer fra en venstrefløj, hvis eneste bidrag alt for ofte har været gold overbudspolitik, hvor man lige lovlig frisk har lagt så mange milliarder oveni, at man har været sikre på udelukkelse.
Så kan man nemt komme rendende bagefter og sige, at man ikke er blevet lukket ind.
Der er også talrige eksempler på, at Socialdemokratiets politik har været så uklar og skiftende, at vi andre simpelt hen ikke har kunnet regne ud, hvad vi forhandlede om, fordi taktikken hele tiden skiftede.
Vi nærer store forhåbninger, og vi nærer store forventninger.
Det manglede bare andet, at vi i denne tid, hvor vi står i en meget, meget stor krise, ikke skulle kunne samarbejde og ikke skulle gøre det til gavn for den danske befolkning.
Og vi håber, at oppositionen vil besinde sig i den alvorlige situation, landet befinder sig i, og droppe sin golde overbudspolitik.