runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Julie Skovsby (S), 2011-04-07:
Det ser ud, som om det virker, så jeg bliver stående.
Vi var ved at tale om, hvorvidt det er en ny opfindelse, vi her har med at gøre.
Det er jo sådan, at med kommunalreformen var det første gang verden så, at man ønskede at styre sundhedsudgifter på den her måde.
Vi har også hørt regeringens egen økonom sige, at det her er første gang, man forsøger sig, og at det vil have nogle uheldige konsekvenser.
Jeg vil gerne spørge helt konkret ind til noget.
Man har diskuteret, hvordan det her kommer til at virke, og man har især diskuteret KL’s høringssvar, hvor KL jo skriver: »Medfinansieringsmodellen giver ikke en vedvarende og stabil finansiering til etablering af sundhedstilbud i nærmiljøet. Bloktilskuddet reduceres nemlig tilsvarende året efter, når kommunerne under ét forebygger indlæggelser i en region.«
Den kommune, der år efter år forebygger mere effektivt end nabokommunerne inden for samme region, er den, der kan få et overskud.
De andre kan ikke.
Hvordan hænger det sammen med, at man skulle få penge til forebyggelse, hvis det er sådan, at vi samlet set ønsker at få hævet forebyggelsesindsatsen i Danmark?
Tak for det.
Jeg bliver nødt til at sige, at det jo ikke er sådan med det her lovforslag, at man vil belønne kommuner, der laver et forebyggelsestiltag.
Nej, man sender en regning, når en borger i kommunen bliver indlagt på sygehuset.
Bliver borgeren indlagt to gange, sender man to regninger.
Det er sådan, den her forebyggelsespolitik, som er regeringens, er skruet sammen.
Jeg bliver også nødt til at sige, at det ikke passer, at det her er en gammel måde at gøre det på og ikke noget nyt.
Det var jo helt nyt; det var det første sted i verden, hvor man med kommunalreformen indførte den her form for brugerbetalingsinstrument i vores sundhedsvæsen.
Det er derfor, at vi som socialdemokrater er så bekymrede, for man laver forsøg med vores sundhedsvæsen.
Jeg ved søreme ikke lige, hvad der sker – forhåbentlig ikke mere.
Rasmus Jarlov (KF), 2011-04-07:
Det er jo ikke noget nyt afgørende princip, vi sætter gang i, og derfor er der ikke tale om nogen større revolution.
Der er jo i forvejen tale om, at kommunerne betaler et beløb pr. behandling.
Beløbet bliver større nu, men selve mekanismen har vi i forvejen.
Jeg kan ikke pege på et konkret sundhedsvæsen, hvor man har en nøjagtig kopi af den incitamentsstruktur, som vi har strikket sammen her, men det er jo selvfølgelig helt naturligt sådan, at hvis man får nogle penge for at behandle patienter godt i den forebyggelsesindsats, som ligger ude i kommunerne, så vil den selvfølgelig også blive bedre, så vil man prioritere det, fordi man har en grund til at bruge flere kræfter på det, sådan at man ikke sender en masse patienter unødigt videre til regionerne.
Det her handler jo om kommunernes incitament.
Det handler om, at kommunerne skal have det rigtige incitament til at lave en god forebyggelsesindsats.
Det må være helt evident, at der vil være et større incitament til det, når man, hvis man gør det, får nogle flere penge til sig selv.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2011-04-07:
Man har netop afholdt sig fra at tale om fordeling, for det kan KL jo aldrig blive enige om.
Man er altid uenige, og det er også det, vi hører fra kommunerne nu.
Rigtig mange af dem, som har de mest syge borgere med flest kroniske sygdomme og flest ældre, mener, at det her er en dårlig aftale, fordi de kan se, at det vil ramme dem rigtig hårdt på en økonomi, der er dårlig i forvejen.
Det er også mange af de fattige kommuner. Det, jeg mener helt konkret, er, at i den incitamentsstruktur, man har sat op i regeringen, er det jo sådan, at hver gang en borger får brug for lægehjælp, fordi vedkommende er syg, så straffes kommunen med en udgift.
Stik modsat er det i regionerne.
Hver gang en patient træder ind ad døren, får man en takst for at behandle den patient.
Det vil sige, at patienter ind ad døren er et gode i regionerne.
Patienter ind ad døren er en dårlig ting i kommunerne.
Jeg har aldrig nogen sinde hørt om den før, og jeg har aldrig nogen sinde hørt, at nogen skulle have bygget en incitamentsstruktur op på den måde.
Jeg synes måske bare, det er lidt bekymrende, at man nu er gået i gang med et meget, meget stort eksperiment, som vi ikke ved hvor ender, og jeg tvivler faktisk på, at det ender der, hvor vi ser, at der bliver mere og mere forebyggelse.
Indtil videre har det jo mest været puljer, projekter osv., man har lavet ude i kommunerne, og ikke engang altid efter, hvad der er bedst og fagligt mest korrekt.
Julie Skovsby (S), 2011-04-07:
Allerede i 2005 påpegede en af regeringens egne økonomer, Kjeld Møller Pedersen, at Danmark er det første sted i verden, hvor man har forsøgt sig med kommunal medfinansiering, og at der ikke lå nogen grundige analyser bag beslutningen om at indføre modellen.
Jeg skal derfor spørge indenrigs- og sundhedsministeren, om der nu er dokumentation for, at det her lovforslag vil virke efter hensigten, og om ministeren ønsker at fremlægge denne dokumentation under udvalgsbehandlingen.
Bertel Haarder (V), 2011-04-07:
Som det fremgik, vil regeringen og Kommunernes Landsforening løbende vurdere, hvordan det går med denne model.
Der er jo hvert år forhandlinger med både regionerne og kommunerne, og der vil virkningerne af denne model selvfølgelig være et emne.
Men jeg synes, at enhver, der kan se ud af sine øjne, må kunne se, at når medfinansieringen øges fra maks. 5.000 kr. til maks. 14.000 kr., har det en effekt på den tilskyndelse, kommunerne har, til at forebygge indlæggelser.
Det kan jo ikke være anderledes, og derfor er jeg fortrøstningsfuld med hensyn til virkningerne af det forslag, vi her behandler.
Rasmus Prehn (S), 2011-04-07:
Det var det, som hr. Rasmus Jarlov sagde meget klart, og det er ministeren så ikke enig i.
Bertel Haarder (V), 2011-04-07:
Der er intet, der tyder på, at forslaget vil gøre de rige kommuner rigere.
Tværtimod har vi jo talt om, at der netop er mange af de fattige kommuner, som har mange ældre medicinske patienter, som nu vil have en langt større gevinst ved at forebygge indlæggelser og genindlæggelser.
Så jeg er absolut ikke overbevist om, at det på nogen måde gavner de rige på bekostning af de fattige.
Det er vi under alle omstændigheder nødt til, fordi der er kommuner, der klarer sig meget dårligt, og enkelte er under administration, så det har vi et meget skarpt blik på.
Men jeg kunne jo egentlig have lyst til, hvis det var mig, der spurgte, at stille det lille spørgsmål til repræsentanterne for S og SF: Skal denne ejendommelige modstand, dette ejendommelige morads af mudder, vi har hørt, virkelig forstås sådan, at hvis S og SF mod forventning skulle vinde valget, vil man ændre det, der ligger her, når det er vedtaget?
Det tvivler jeg meget på.
Rasmus Prehn (S), 2011-04-07:
Når man hører ministerens tale, kan man ikke lade være med at notere, at der bliver talt mere om, at det er den kommunale medfinansiering, der skal være mærkbar, end at det er forebyggelsen, der skal være mærkbar.
Det, det handler om, er, at man skal kunne holde rammerne, at man skal kunne mærke, hvis man bruger for meget.
Det skal svie ude i kommunerne, hvis de kommer til at bruge for meget på sundhed.
Det er sådan, man hører ministerens tale nu her.
Det er det ene spørgsmål.
Så valgte ministeren at rose hr. Rasmus Jarlov fra Det Konservative Folkeparti.
Hr. Rasmus Jarlov gav udtryk for, at det var klar borgerlig politik, der blev ført her.
Hr. Rasmus Jarlov medgav også, at der vil være et element af, at de rigeste kommuner vil blive rigere, og at de fattigste kommuner vil blive fattigere, så det næste spørgsmål til ministeren er: Risikerer man ikke med det her forslag at lave en ond spiral, hvor de fattigste kommuner vil blive så presset på økonomien, at de på en eller anden måde bliver tvunget ud i at forebygge mindre, at gøre færre tiltag og have færre ressourcer til rådighed, sådan at det problem, der skaber sundhedsproblemer, bliver større, og så det bliver en nedadgående, ond spiral?
Bertel Haarder (V), 2011-04-07:
Hvis man kan se ud ad sine øjne, kan man se, at det for fremtiden i endnu højere grad – i langt højere grad – vil kunne betale sig at satse på forebyggelse.
Det har jeg ikke kaldt et eksperiment, men hr. Bornhøft må gerne kalde det et eksperiment.
Det giver os i hvert fald nogle erfaringer, som vi så skal evaluere sammen med Kommunernes Landsforening.
Så håber jeg, vi har den fælles opfattelse, at vi vil glæde os, hvis det giver et skub til forebyggelsesindsatserne i kommunerne – sammen med de sundhedsprofiler, vi lige har fået offentliggjort, og som jeg også forventer mig meget af.
De to ting fald passer jo fantastisk godt sammen, for sundhedsprofilerne giver os et redskab til at vurdere effekten af en indsats.
Karl H. Bornhøft (SF), 2011-04-07:
Jamen jeg vil da ikke lægge skjul på, at jeg i det mindste er glad for, at ministeren er fortrøstningsfuld i forbindelse med det her.
Personligt har jeg det også sådan, at der jo ingen skade skete, hvis ministeren havde ret.
Altså, jeg kan sagtens leve med at have taget fejl.
Det, der er interessant for mig at vide nu, er: Når nu ministeren siger, at det her er et eksperiment, og at det tidligere eksperiment gav en tilskyndelse til forebyggelse, hvor har ministeren så de erfaringer fra, for jeg har simpelt hen ikke mødt et eneste menneske, der igennem de sidste 3 år har sagt, at den her ordning har bidraget til, at vi har styrket forebyggelsen?
Og er der en ting, vi kan stå sammen om, vil jeg sige til ministeren, er det selvfølgelig forebyggelsen, det er jeg helt enig i.
Bertel Haarder (V), 2011-04-07:
For det første er der i hvert fald ikke sket nogen ulykker med det hidtidige system.
Det rummer en tilskyndelse til at forebygge indlæggelser og genindlæggelser, men den tilskyndelse ønsker regeringen altså at gøre stærkere på en måde, hvor den kommune, der gør det godt, bliver belønnet for sin indsats, men også på en måde, så kommunerne under et ikke bliver straffet på nogen som helst måde.
Når vi nu øger medfinansieringen og hæver loftet ganske meget for det højeste beløb, man kan komme til at betale i medfinansiering, er det selvfølgelig for at gøre medfinansieringen mere mærkbar, så tilskyndelsen bliver større.
Der er jo ingen, der taler mere om forebyggelse, end hr. Bornhøft, i hvert fald ingen, jeg kender, og det siger jeg som en ros.
Var det så ikke en idé, om hr. Bornhøft så det positive i, at her er der faktisk en økonomisk mekanisme, som belønner forebyggelse?
Sådan nogle mekanismer har vi jo ikke for mange af i samfundet – af en række forskellige grunde.
Man taler meget om forebyggelse, det er svært at gøre noget ved det, men her er der faktisk en mekanisme, der fremmer forebyggelse.
Karl H. Bornhøft (SF), 2011-04-07:
Jeg kan forstå på ministeren, at der med det her lovforslag er tale om et eksperiment, og jeg har selvfølgelig meget respekt for, at der er folk, der vil eksperimentere.
Jeg synes måske, det er en udgift, der er lige stor nok til at eksperimentere med.
Det, jeg sådan har lyst til at spørge ministeren om, er: Når nu det tidligere forslag også handlede om et eksperiment, hvad er der så af erfaringer fra det tidligere forslag, der gør, at det her eksperiment skulle være mere rigtigt?
Hvad er det for nogle erfaringer, der har gjort, at regeringen nu kommer med det her forslag?
Jeg kan forstå, at man ikke har en dokumenteret viden, men erfaringer kan man jo altid have, og hvilke er der tale om her?
Bertel Haarder (V), 2011-04-07:
Når man aftaler nogle rammer, er man også nødt til at have nogle tilskyndelser til, at de rammer bliver overholdt.
Det er det, vi foreslår på kommunernes område, og det er det, der også skal være tilfældet på regionernes område.
Derfor duer det selvfølgelig ikke, hvis en region kan sætte en masse ekstra behandlinger i gang, som måske for en tredjedels eller halvdelens vedkommende betales af kommunerne, uden at kommunerne overhovedet har indflydelse på det.
Det er derfor, vi siger, at når regionerne har udfyldt deres rammer, kan de ikke på kommunernes regning producere videre.
Hvis de gør det inden for deres rammer, nemlig ved at øge produktiviteten, ja, så skal kommunerne også betale for de ekstra operationer eller behandlinger.
Men de penge, som de dér har betalt, tilbageføres til kommunerne under et.
Dermed har man altså både sikret tilskyndelsen til at gøre noget ved forebyggelsen og undgå genindlæggelser og samtidig, at der en tilskyndelse til at holde sig inden for rammerne.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2011-04-07:
Jeg vil bare gerne have nogle sundhedsmæssige forbedringer for danskerne, som vi ved er reelle.
De her incitamenter kan jo i bund og grund bare resultere i kassetænkning på nogle områder.
Vi har ikke nogen sikkerhed for, at de metoder, man går i gang med at indføre, rent faktisk er noget, der giver danskerne mere sundhed.
Det kan godt være, at det mindsker udgifterne for kommunen, men det er da ikke sikkert, at det betyder mere sundhed for den enkelte borger.
Det er der ikke nogen garanti for i det her forslag.
Der vil jeg godt bare spørge ministeren: I Jyllands-Posten den 19. marts er ministeren i forhold til den her lovgivning citeret for at sige: Det er også et signal om, at regionerne ikke skal behandle mere end aftalt.
Hvordan er det lige, den her aftale, ifølge hvilken kommunerne skal medfinansiere, f.eks. at regionerne jo kan behandle langt flere patienter for de samme penge, inden for den samme ramme, kan være et signal om, at regionerne ikke skal behandle mere end aftalt?
Skal regionerne til at afvise de ældre medicinske patienter i november måned, hvis budgetterne er overskredet, eller hvad er det for et signal, man skal sende?
Bertel Haarder (V), 2011-04-07:
Hvis Socialdemokraterne her som på andre felter vil løse problemerne ved bare at øse flere penge ud, forstår jeg godt, hvad fru Sophie Hæstorp Andersen her har sagt.
Men hvis spørgeren accepterer, at der er nogle rammer for de samlede sundhedsudgifter og de samlede kommunale udgifter, som der også har været under alle socialdemokratiske regeringer, så er det jo fløjtende ligegyldigt, om man får en belønning, eller om der er en medfinansiering.
Det er det, hr. Rasmus Jarlov så klart har sagt.
Der er jo ingen forskel, når rammerne er de samme.
Det, kommunerne betaler, får de igen via bloktilskuddene.
Det er tilskyndelsen, der fører til, at den kommune, der gør det godt, når det gælder forebyggelse, får mere ud af det end den kommune, der gør det dårligt.
Det er det, man kalder økonomiske incitamenter, og det er det, vi på bedste vis har fået drøftet igennem med Kommunernes Landsforening, som i går på hjemmesiden erklærede sig vældig tilfredse med den ordning, vi drøfter i dag.
»Min sjæl, hvad vil du mer« sagde salmisten Thomas Kingo.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2011-04-07:
Det kan man jo så have større eller mindre tiltro til.
En ting er incitamenter og tilskyndelser.
Det betyder jo ikke altid, at man kan handle på de tilskyndelser og incitamenter, man får, på en måde, der også kommer til at være til gavn for borgerne i forhold til forebyggelse af unødvendige indlæggelser eller andet.
Man kunne jo også have valgt en anden tankegang.
Man kunne have valgt at gå ud og konkret belønne de kommuner, der indfører patientuddannelser for de borgere, der har en kronisk sygdom – kommuner, som f.eks. bruger Standfordmodellen, som vi ved virker internationalt.
Man kunne jo også have valgt at belønne de kommuner, der tilbød diætistbehandling de steder, hvor de kan se, at der er overvægtige børn, fordi det er noget, vi har dokumentation for virker for den her gruppe af familier.
Man kunne også have valgt at belønne de kommuner, der følger Sundhedsstyrelsens anbefalinger for svangreomsorgen, i stedet for at skære ned i antallet af besøg af vores sundhedsplejersker.
Man kunne have valgt at gøre nogle positive ting, så man gav en fagligt hjælpende hånd.
Men nu vælger man altså den negative model, hvor man i stedet slår kommunerne oven i hovedet, hver gang en borger bliver indlagt.
Bertel Haarder (V), 2011-04-07:
Jeg har ført forhandlinger med både Danske Regioner og Kommunernes Landsforening, men når fru Julie Skovsby kræver, at alting skal være analyseret på forhånd, lukker hun jo derved i for ethvert forsøg.
Jeg tør slet ikke tænke på, hvad hun mener om de frikommuneforsøg, som er blevet annonceret i dag.
Der ligger jo ikke nogen grundige analyser til grund for dem, men frikommuneforsøgene vil i sig selv give et analysegrundlag, og det vil blive analyseret.
Her får vi et analysegrundlag, som vil blive analyseret.
Og det tror jeg altså ikke at sundhedsøkonom Kjeld Møller Pedersen vil have noget imod.
Som sundhedsprofessor får han jo noget, han kan studere her, og får nogle erfaringer, og hvis han har ret i, at man ikke har gjort noget lignende i andre lande, er det da endnu mere oplagt, at vi så gør vores egne erfaringer.
I øvrigt forekommer det mig, at man har eksperimenteret temmelig meget med sundhedsfinansiering i Storbritannien, både med held og med mindre held, og nu har man mig bekendt lige lavet det om en gang til, så det skulle da være mærkeligt, om ikke der var visse erfaringer der, man kunne drage nytte af.
Men det, vi gør i Danmark, er jo noget ægte dansk pragmatisk: Vi bruger den danske bloktilskuds- og udligningsordning på en måde, så der helt notorisk bliver et større incitament for kommunen til at varetage forebyggelse og forebygge genindlæggelser.
Vi kan se ud af øjnene: Det har en effekt.
Nu skal vi se, hvor stor effekten er, når det virker i praksis.
Julie Skovsby (S), 2011-04-07:
Det er glimrende, at ministeren er fortrøstningsfuld og tror på sin politik, men det ville da være langt bedre, hvis man vidste besked med, om det rent faktisk virker.
Og det er jo altså sådan, at Kjeld Møller Pedersen direkte siger, at der ikke ligger grundige analyser bag beslutningen om at indføre den her model.
Det, man gør nu, er jo at styrke modellen endnu mere i retning af det, som man altså ikke ved om virker.
Man tror, det virker, men man ved det jo ikke.
Det, som vi så hører, er, at ministeren ikke har tænkt sig at fremlægge dokumentation for, at det virker, men vil tage en dialog med KL om det.
Der synes jeg bare, det er vigtigt at påpege, at Danske Regioner skriver i deres høringssvar, at organisationen ikke har deltaget i udarbejdelsen af den samlede vurdering fra udvalget vedrørende kommunal medfinansiering, og at Danske Regioner derfor påpeger, at vurderingen i lovforslaget må stå for ministerens egen regning.
Mener ministeren ikke, at det er problematisk, at man ikke inddrager de organisationer, der ved noget om det her område, og at man i øvrigt ikke har nogen som helst form for dokumentation for, at lovforslaget kommer til at virke?
Hans Kristian Skibby (DF), 2011-04-07:
Jamen jeg vil da også gerne prøve at rose SF, og jeg har simpelt hen siddet og lyttet og lyttet, men der var måske ikke så frygtelig meget, jeg var enig i, og så er det jo svært at rose.
Men jeg noterede mig i hvert fald, at fru Meta Fuglsang talte meget om kommunale frihedsrettigheder og også om de her ni kommuner, som er blevet udpeget til at være frikommuneforsøg, i forhold til om man ifølge dansk lovgivning skal have større grad af frihed.
Der var ordføreren jo sådan set forholdsvis på den gode side ved at sige, at kommunerne i hvert fald skal have noget frihed.
Det var ligesom det, der lå i kortene.
Vores kollega, hr. Bjarne Laustsen, blev citeret for at sige, at frivillighed ikke gør det alene.
Man vil simpelt hen ikke købe nok økologisk, fordi det jo er dyrere at købe økologiske grønsager end grønsager, der ikke er økologiske.
Der vil jeg gerne spørge ordføreren: Virker det ikke underligt at stå her og tale om mere frihed til kommunerne, når ens eget parti siger, at man vil lovregulere noget så simpelt, som hvilke radiser en børnehave i Brande skal have?
Sophie Løhde (V), 2011-04-07:
I Venstre bakker vi op om regeringens hensigt, at vi i Danmark skal gå forrest på nogle områder.
Men jeg må så samtidig meddele, at spørgsmålet om tag hjem-doser i forhold til heroin ikke er det sted, hvor vi i Venstre synes at Danmark skal gå forrest.
Meta Fuglsang (SF), 2011-04-07:
Jeg vil da starte med at kvittere for den gode vilje til at rose, og måske er jeg allerede blevet rost en lillebitte smule, når vi nu ikke kaldes Socialistisk Folkeparti, men SF.
Det vil jeg da så tage til mig til en start.
Jeg tror, at man her i salen kan finde lige så mange eksempler på, at SF ikke har villet være med til at sætte snævre rammer for kommunerne.
Det er klart, at en af opgaverne i Folketinget jo er at sætte rammer og også sætte nogle rammer, hvormed der udstikkes en politisk kurs.
Det vil vi ikke give afkald på, men vi mener, at de rammer på bureaukratiets område, som den nuværende regering med støtte fra Dansk Folkeparti har sat, er for stramme på nogle kontrol- og efterrapporteringsområder, hvilket ikke hører til i det kommunale selvstyre.
Så selvfølgelig vil vi være med til at sætte rammer for kommunerne, og jeg er også sikker på, at de rammer, vi vil sætte, er betydelig mere fornuftige og f.eks. giver en betydelig større frihedsgrad end dem, som den nye nuværende regering har præsteret.
Bertel Haarder (V), 2011-04-07:
Hvad enten spørgeren kan lide det eller ej, så kom jeg faktisk med en ret klar stillingtagen.
Når det gælder rygeheroin, er det i orden, at Sundhedsstyrelsen iværksætter en undersøgelse af det, man kalder andre administrationsformer end injektion af heroin.
Men når det gælder tag hjem-pakker, er regeringen så meget imod, at det synes vi end ikke at Sundhedsstyrelsen skal undersøge – fordi det dels handler om mulighed for videresalg, og det tror jeg er muligt at se for sig uden at lave store undersøgelser, dels handler om selve formålet med heroinklinikkerne, som jo er, at man skal komme der så regelmæssigt, at man kan komme i forbindelse med nogle, der måske kan hjælpe en.
Özlem Sara Cekic (SF), 2011-04-07:
Jeg vil bare lige have, at ministeren bekræfter, at der i det forslag, der er fra Enhedslisten, faktisk ikke står, at man skal tage heroinen med, men at man skal undersøge det.
Det vil sige, at det er en del af en evaluering, at man kunne lægge i det forsøg, altså at prøve at se på, om det var en mulighed.
Så der står jo ikke noget om, at fordi vi iværksætter det her, så kan man komme og tage det med hjem; det står der faktisk ikke noget om.
Det er det ene.
Det andet er, at det, vi har gjort med lægeordineret heroin, er, at vi har startet med et pilotprojekt, hvor vi prøvede at se på, om det her ville virke eller ikke virke, og vi skal så revurdere selve initiativet.
Jeg skal forstå: Hvad er årsagen til, at man gør det anderledes her?
Hvorfor er det, at man ikke siger, at vi starter det op – det kunne man måske gøre i København og eventuelt en anden storby – og prøver at samle erfaringer og se på, hvordan det virker, om det er noget, vi skal justere i, eller om der er nogle andre ting.
Og det kunne man jo gøre, samtidig med at man samler erfaringer ind fra udlandet.
Bertel Haarder (V), 2011-04-07:
Sundhedsstyrelsen vil iværksætte en undersøgelse, før der eventuelt startes forsøg.
Og når det gælder tag hjem-doser, vil man end ikke undersøge det, for der er ikke nogen steder, man gør det, og vi synes, at det er aldeles uholdbart og helt i modstrid med formålet med disse klinikker, hvor det, som jeg nævnte, vigtigste formål er, at man kommer der to gange om dagen, og at man derfor kan få en social behandling, og at vi undgår, at man sælger pakkerne videre.
Özlem Sara Cekic (SF), 2011-04-07:
Tak for ministerens tale.
Jeg skal bare lige være helt sikker, for jeg bliver lidt forvirret over det.
Som jeg kan høre det, prøver ministeren at imødekomme det ved at sige, at Sundhedsstyrelsen skal lave en undersøgelse for at se, om det vil være muligt, at man kan ryge heroinen.
Så skal jeg på den baggrund bare lige forstå, om jeg har forstået det rigtigt,
og dernæst høre: Når Sundhedsstyrelsen skal lave sådan en undersøgelse, bliver det på baggrund af, at man kan starte et forsøg, eller bliver det alene udenlandske erfaringer, man vil trække på?