Morten Østergaard (RV), 2015-04-16:
Så blev det tid til SF's forslag om at indføre delt kommuneskat, så borgere skal betale kommuneskat i de kommuner i Danmark, hvor de ejer en helårsbolig.
Forslaget går i praksis ud på at genindføre den såkaldte landliggerskat, som blev afskaffet i 1979, eller i hvert fald en variant af landliggerskatten, for forslaget omfatter kun helårsboliger og altså ikke sommerhuse.
Baggrunden for forslaget, må man forstå på bemærkningerne, er, at flere borgere i dag ejer og bebor flere helårsboliger i forskellige kommuner.
Og der peges på den udvikling, hvor flere kommuner ophæver bopælspligten på en del helårsboliger.
Jeg er enig i, at vi ser den udvikling, og regeringen har faktisk været med til at understøtte udviklingen.
Bl.a. indførte vi i april 2013 en såkaldt fleksboligordning, der har til formål at stimulere efterspørgslen på helårshuse i landets yderområder.
Senest har vi i forbindelse med aftalen om »Vækstpakke 2014«, som SF jo også deltager i, besluttet at udvide ordningen, så fleksboligtilladelsen kan videreføres, når boligen bliver solgt.
Det er frivilligt for kommunerne, om de vil benytte sig af muligheden for at give fleksboligtilladelser, og det er også op til den enkelte kommune, om man vil håndhæve bopælspligten på helårsboliger i kommunen eller i dele af kommunen.
Så det, vi ser, er altså, at kommunerne anvender muligheden for at gøre helårsboliger attraktive for købere, som ikke umiddelbart vil gøre boligen til deres primære bolig.
I stedet vil det hus have beboere, som bidrager positivt til at skabe mere liv og aktivitet i yderområderne, når de opholder sig i det, vi kunne kalde deres sekundære bolig.
Så derfor synes jeg, det er vigtigt lige at holde sig perspektivet klart: At nogle helårsboliger i yderområder anvendes som en ekstra bolig, f.eks. en fleksbolig, er ikke en del af problemet for yder- og landkommuner.
Tværtimod er det en del af løsningen på den manglende efterspørgsel på helårshuse i landets yderområder.
Det er i dag sådan, at en borger betaler kommuneskat til den kommune, hvor man har sin hovedbopæl.
Sådan har det været siden 1979, hvor de sidste rester af den såkaldte landliggerskat blev afskaffet.
Hensynet bag afskaffelsen dengang var bl.a. at afbureaukratisere og forenkle de kommunale skatteregler.
Samtidig blev der også lagt vægt på, at sommerhuskommunerne jo ikke havde udgifter til skole og andre institutioner, og at bopælskommunerne omvendt ikke opnåede nogen besparelser, som følge af at en skatteyder opholdt sig i en sommerhuskommune.
De samme hensyn gør sig gældende i dag.
For selv om der er blevet en mere fleksibel adgang til at eje helårshuse i flere kommuner, må det stadig lægges til grund, at borgerne bruger hovedparten af de kommunale ydelser der, hvor deres hovedbopæl er beliggende.
Også hensynet til afbureaukratisering er mindst lige så relevant i dag, som det var for 36 år siden.
Jeg mener i hvert fald ikke, at tiden er inde til at genindføre bureaukratiske skatteregler, der skal tage hånd om et problem, som vi faktisk løser bedre og mere nuanceret på anden vis.
Og det bringer mig frem til udligningssystemet.
Den mellemkommunale udligning sikrer i dag en høj grad af økonomisk ligestilling af landets kommuner.
Gennem udligningen overføres der betydelige midler fra velstillede kommuner til mindre velstillede kommuner.
Senest gennemførte regeringen i 2012 en justering af udligningen, som betød, at der blev overført yderligere omtrent 400 mio. kr. til land- og yderkommuner.
Det er vanskeligt at se, at en delt kommuneskat på et mere eller mindre usikkert grundlag skulle løse noget, som ikke adresseres bedre igennem udligningen.
Jeg bliver også nødt til at sige, at nettovirkningen af forslaget vil være meget begrænset.
Det skyldes, at den foreslåede omfordeling af skatteindtægterne i vidt omfang faktisk vil blive udjævnet via den generelle udligningsordning.
Endelig ligger det i forslaget, at borgere med flere helårsboliger hvert år i forbindelse med udfyldelse af selvangivelsen skal angive, hvor man har boet i det forløbne år.
Borgernes oplysninger i selvangivelsen vil nødvendigvis skulle være genstand for myndighedernes kontrol.
Og det giver bl.a. anledning til at sige på et måske mere principielt plan, at jeg til enhver tid vil være meget tilbageholdende med at indføre regler, der tvinger borgerne til at redegøre for, hvor i Danmark de befinder sig på hvilke dage i løbet af et år.
Jeg synes, det snerper lidt hen i retning af en form for overvågning af borgerne, som er unødig indgribende.
skulle ligge meget tungtvejende hensyn bag en sådan kontrol med borgernes bevægelser inden for landets grænser, og i det her tilfælde synes jeg, det er uproportionalt.
SF foreslår subsidiært, at forslaget om delt kommuneskat kombineres med Finansieringsudvalgets arbejde med udligning af virkningerne af forslaget om nye refusionsregler på beskæftigelsesområdet.
Her vil jeg bemærke, at Finansieringsudvalgets opgave er at komme med forslag, der kan imødegå de langsigtede utilsigtede byrdefordelingsmæssige forskydninger som følge af refusionsomlægningen.
Og Finansieringsudvalgets arbejde sker på baggrund af analyser af kommunale forskelle i udgiftsbehovet på beskæftigelsesområdet.
Derfor kan jeg ikke se, at det bliver umiddelbart relevant at inddrage eventuelle overvejelser om delt kommuneskat i den sammenhæng.
Samlet set indebærer SF's forslag altså både en forøget bureaukratisering, i hvert fald uigennemsigtighed, og vel også en øget kontrol med borgerne.
Men fleksboligordningen og mulighederne for at ophæve bopælspligten er altså efter regeringens opfattelse ikke et problem for yder- og landkommunerne, men snarere en del af løsningen på den manglende efterspørgsel på helårshuse i landets yderområder.
Og under alle omstændigheder er det sådan, at skulle man mene, at det er byrdefuldt for kommunen at benytte de ordninger, ja, så er det helt frivilligt.
Så kan man bare lade være.
Derfor synes vi ikke, det giver anledning til at genindføre bureaukratiske regler, som vi for mange år siden afskaffede, og derfor kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.