runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Özlem Sara Cekic (SF), 2009-02-05:
Det er simpelt hen noget vrøvl, når I siger, at I vil gøre en forskel for de her børn.
Det handler ikke om, at I vil gøre en forskel.
Jeg vil også gerne give et eksempel.
Så det hjælper da ikke at sige, at nu tager man børnechecken, altså alene at bruge det her redskab.
Når man siger, at man skal gå fra »kan« til »skal«, betyder det også, at man skal straffe forældrene.
Det er jo det, I har lavet, og som ikke hænger særlig godt sammen.
Det siger alle dem, der arbejder på det sociale felt.
Men herfra har I rigtig svært ved ligesom at tage æren for det ikke særlig kønne arbejde, I har lavet.
Vivi Kier (KF), 2009-02-05:
Jamen det glæder mig rigtig meget, at ordføreren siger sådan.
For det er jo faktisk det, det her lovforslag lægger op til.
Det lægger op til, at vi går ind og stiller nogle krav og fortæller unge mennesker og børn: Det her går ikke, vi vil godt hjælpe dig til at ændre adfærd, så du får et ordentligt liv.
Jeg synes, at ordføreren skylder at læse lovforslaget hele vejen igennem.
Her er det netop sådan, at vi vil tage vare på det her og gøre en forskel for de her børn.
Line Barfod (EL), 2009-02-05:
Det er jo et af de her forslag, der indeholder mange, mange forskellige ting; nogle forskellige præciseringer på forskellige områder, som jo lader til at være fornuftige nok, så det kan vi selvfølgelig også støtte.
Men det synes vi lyder som en fornuftig ting.
Men så er der det her, som andre ordførere også har været inde på, med at tage sociale sager op i kommunalbestyrelsen.
Jeg er meget enig i de indvendinger, som Retspolitisk Forening kommer med i deres høringssvar, og jeg mener, det er dybt problematisk, hvis man forestiller sig, at man politisk skal sidde og diskutere og behandle nogle dybt personlige sager, altså sagsbehandle dem.
Jeg kan sagtens forestille mig situationer, hvor en borger er ved at få bevilget en hjælp til et større beløb, og at der så måske er nogle andre, der synes, at det her er lidt for meget og går til et byrådsmedlem og prøver at sige, at den her sag må altså drøftes nærmere.
Så bliver den drøftet i kommunalbestyrelsen med det resultat, at der går meget, meget længere tid, før borgeren får den hjælp, der egentlig er behov for.
Jeg tror ikke, det er noget, der vil ske tit, men jeg tror, det kan forekomme, og det synes jeg ikke er særlig godt.
Jeg synes, det er retssikkerhedsmæssigt dybt betænkeligt.
Jeg forstår sagtens behovet for, at politikere kan gå ind og diskutere mere principielt, hvad det er for nogle retningslinjer, der skal være gældende i de forskellige typer af sager.
Man kan bede om at få nogle sager i anonymiseret form for at se, hvordan den måde er, som man egentlig arbejder på.
Man kan gå ind som enkeltperson og se nærmere på nogle ting.
Men det at sige at man skal have ret til generelt at bringe sociale sager op i kommunalbestyrelsen mener jeg er dybt betænkeligt, og derfor håber jeg, at ministeren vil være med til, at vi får delt lovforslaget, så det kan komme til at ligge for sig selv.
Nu kunne jeg forstå på nogle af ordførerne, at det skulle være en del af det, der var aftalt i forbindelse med Barnets Reform i det lovforslag om kontinuitet i anbringelsen, vi behandlede før, så det hører måske mere hjemme der, eller at man får præciseret, hvad det egentlig er, der er aftalt i den forligskreds - hvad var det egentlig, tankegangen var? - og måske får ændret det i det her lovforslag, så det ikke er det, som mange af os er bange for, nemlig at man her, som det i hvert fald ser ud, åbner for, at alle de sager, hvor folk virkelig har behov for hjælp, dybt personlige sager med masser af personfølsomme oplysninger osv., skal op og diskuteres i kommunalbestyrelsen, for det kan vi ikke stemme for.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-02-05:
Ja tak.
Det er jo et meget relevant punkt i kontinuitet i anbringelsen, som jeg kan forstå også ligger SF meget på sinde, at der ikke bliver hjemgivet på et ufuldstændigt grundlag.
Der er hele forudsætningen for, at det ikke sker, at kommunalbestyrelsen kan fastsætte en minimumsperiode for hjemgivelsen.
Og hvis kommunalbestyrelsen skal kunne det og vi dermed skal kunne gennemføre L 116, som jeg kan forstå at SF støtter, så er ændringerne i L 117 jo en forudsætning for det, og derfor undrer det mig meget, at SF ligesom siger, at det kan give anledning til, at man stemmer imod.
Derfor ville jeg bare høre, om det virkelig kunne være rigtigt.
Flemming Bonne (SF), 2009-02-05:
Jeg håber jo, at vi under udvalgsarbejdet er i stand til at finde en løsning, så det hele kommer til at gå op i en højere enhed.
Men umiddelbart må jeg jo fastholde, at det er et tilbageskridt, at man i kommunalbestyrelserne nu skal til at enkeltsagsbehandle på det sociale område.
Vi har i dag en konstruktion med et særligt børn og unge-udvalg, hvortil der er knyttet juridiske eksperter, hvor der er psykologer osv., og derfor er det lidt vigtigt for os, at vi får klarlagt kompetencerne imellem børn og unge-udvalget og det, som en kommunalbestyrelse i givet fald kan blande sig i.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-02-05:
Ja tak.
Nu har vi jo lige behandlet L 116 om kontinuitet i anbringelserne, hvor det er kommunalbestyrelsen, der skal fastsætte hjemgivelsesperioderne, så vi ikke får afbrudte anbringelser.
Det er jo et lovforslag, som SF støtter, men forudsætningen for, at det her kan lade sig gøre, og dermed for den satspuljeaftale og den del af »Barnets Reform«, som SF er en del af, er jo også, at kommunalbestyrelsen får mulighed for at behandle enkeltsager, altså det, der nu står i L 117.
Når jeg nu hører, at SF siger, at de vil stemme imod L 117, hvis det her ikke bliver ændret, synes jeg ikke, at det hænger sammen, for så kan SF heller ikke være en del af »Barnets Reform« og anbringelsesområdet og de bestemmelser, der ligger i L 116.
Derfor vil jeg bare gerne have præciseret, om det virkelig kan passe, at SF dermed heller ikke kan støtte L 116.
Lene Hansen (S), 2009-02-05:
Socialdemokraterne kan gå ind for de ændringer af retssikkerhedsloven på det sociale område, som velfærdsministeren lægger op til i L 117.
Vi finder det naturligt, at kommunalbestyrelsens ansvar for at varetage opgaverne på det sociale område understreges, og vi støtter de præciseringer, der nævnes i forslaget.
Siden 2007 har kommunalbestyrelsen ydet diæter m.v. til medlemmer af ældre- og klagerådene.
Disse diæter er man forpligtet til at modtage, og det har i nogle tilfælde haft den uheldige virkning, at indtægten herfra har påvirket størrelsen af de sociale ydelser, som medlemmet i øvrigt modtager, således at man samlet set har kunnet lide et økonomisk tab.
Derfor er det meget naturligt, at der nu indføres en regel om ret til at fraskrive sig diæterne, således at der ikke længere eksisterer økonomiske barrierer for kommunens ældre til at deltage i ældre- og klagerådsarbejdet.
Samme mulighed indføres for handicaprådene ved en ændring af retssikkerhedsbekendtgørelsen.
Dog bør vi efter vores mening drøfte i udvalgsarbejdet, om reglerne om diæter m.v. bør have et samlet servicetjek.
Som det er i dag, vil det nuværende regelsæt kunne medføre forsinkelser med hensyn til at sikre optimale betingelser for plejen af døende.
Den nye regel forenkler tingene både for den døende og de pårørende, og det støtter vi varmt.
Det eneste, vi er lidt forbeholdne over for i dette lovforslag, der jo indeholder mange elementer, er den del, der åbner op for, at behandling af personsager på det sociale område fremover skal være tilladt for den samlede kommunalbestyrelse.
Som reglerne er i dag, kan kommunalbestyrelsen ikke behandle sager om hjælp til enkeltpersoner.
De sager skal behandles i et lukket udvalg, typisk socialudvalget.
Vi er dog enige med ministeren i, at der herved sker en indskrænkning af kommunalbestyrelsens ledelsesansvar.
Derfor afviser vi heller ikke at ophæve forbuddet mod at behandle sager om hjælp til enkeltpersoner i kommunalbestyrelsen, idet der jo kræves tavshedspligt, og hvis der er personfølsomme oplysninger i sagen, skal disse sager behandles på et lukket møde.
Desuden gælder fortsat den regel, at man ikke kan regne med at få en sådan sag realitetsbehandlet, selv om man har brugt sin initiativret til at få sagen bragt op i kommunalbestyrelsen.
For dog at markere, at vi er usikre på virkningen af at ophæve forbuddet, vil vi foreslå i udvalgsarbejdet, at vi diskuterer behovet for at få tilføjet en dato for en revision af loven, så eventuelle uhensigtsmæssigheder hurtigt kan stoppes.
Men samlet set finder vi lovændringerne relevante og rimelige.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-02-05:
Da Venstres kommunalordfører, hr. Erling Bonnesen, sidder oppe i Kommunaludvalget, har jeg lovet at holde ordførertalen på vegne af Venstre.
Lovforslag nr. L 117 indeholder en række forbedringer på det kommunale område.
Lovforslaget er i overensstemmelse med de ti principper for god decentral styring, som KL og regeringen er blevet enige om.
For det første bliver det foreslået, at kommunalbestyrelsens ansvar for det sociale område fremhæves allerede i formålsbestemmelsen i retssikkerhedslovens § 1.
Fremhævelsen vil medvirke til, at borgere og myndigheder informeres om kommunalbestyrelsens ansvar, og fremlæggelsen vil samtidig fungere som både en rettesnor og inspiration for kommunalbestyrelsen.
Ophævelsen vil løfte det politiske ledelsesansvar og vil give kommunalbestyrelsen bedre mulighed for at udøve sit overordnede ansvar for det sociale område.
Det er jo klart, at personsager naturligvis skal behandles bag lukkede døre, ligesom de almindelige regler om tavshedspligt også stadig væk vil være gældende.
For det tredje præciserer L 117, at reglerne om kommunalbestyrelsens praksisundersøgelser præciseres.
Med præciseringen bliver det gjort klart, at Ankestyrelsen og de sociale nævn kan forlange en tilbagemelding om kommunalbestyrelsens behandling af en praksisundersøgelse på et kommunalbestyrelsesmøde, herunder om hvilke foranstaltninger undersøgelsens resultater har givet anledning til, og fastsætte en frist for tilbagemeldingen.
For det fjerde foreslår lovforslaget også, at det skal præciseres, at kommunalbestyrelsen skal fastsætte og offentliggøre frister for sagsbehandlingen på de enkelte områder.
Det er den enkelte kommunalbestyrelses ret og pligt at fastsætte og prioritere kommunens serviceniveau med hensyn til sagsbehandlingstiderne.
Ud over disse forslag, der præciserer kommunalbestyrelsens ansvar, indeholder lovforslaget også et forslag om ret til at fraskrive sig diæter i klageråd og ældreråd samt et forslag om at målrette habilitetsreglerne.
Muligheden for at fraskrive sig diæter forhindrer, at et medlem kan lide et samlet økonomisk tab, fordi indtægterne for diæter påvirker størrelsen af medlemmets sociale ydelser.
Inhabilitetsreglerne målrettes, så medlemmer af Ankestyrelsen og de sociale nævn ikke kan deltage i sager, der vedrører den kommune, hvor den pågældende er ansat eller er medlem af kommunalbestyrelsen.
På den baggrund kan Venstre støtte forslaget.
Flemming Bonne (SF), 2009-02-05:
Det synes jeg ville være meget uheldigt, og derfor kræver det her en grundig behandling i udvalget.
Karen Jespersen (V), 2009-02-05:
Tak for den, synes jeg, meget velvillige modtagelse af forslaget.
Jeg ser det i høj grad også som en understregning af kommunalbestyrelsernes betydning og af det råderum, vi har, og som vi meget gerne fortsat skal have.
Jeg mener, det kan være et bidrag, at vi ophæver det forbud, der er.
Det er jo netop, som det også blevet sagt af nogle ordførere, et forbud der bliver ophævet.
Jeg kom i tanke om noget, der måske kunne være et eksempel: Vi ved, at der er nogle meget dyre enkeltsager ude i kommunerne, og der kan det så være en bekymring, at der ikke vil være den samme sociale forståelse i kommunalbestyrelsen som helhed som i socialudvalget eller i børne- og ungeudvalget, som også blev nævnt.
Det ser ud til, at der kan være en sammenhæng mellem nogle af de meget dyre enkeltsager, der er, og så det, at der har været nogle alvorlige fødselsskader.
Et af de initiativer, vi, satspuljepartierne, har taget, er at få det familieambulatorium, der ligger i Hvidovre, som netop hjælper gravide med misbrugsproblemer, der får meget alvorligt skadede børn, udbredt.
Der er jo fantastiske resultater, hvor man for meget få penge kan forebygge meget alvorlige skader senere i livet.
Hvis der nu havde været en større viden om det - eller ligesom et større politisk ønske om og forståelse for - at vi skulle have afdækket, hvad der er årsagen til nogle af de meget tunge enkeltsager, vi får, så kunne vi måske have fået den indsats noget før, f.eks. i forhold til fødselsskader.
Altså, det er måske misvisende at sige dyre enkeltsager, for det er jo nogle mennesker, der har det helt forfærdeligt.
Jeg håber, hun bliver bekendt med, at der er sket et skridt i den retning.
Altså, det er nogle af de der sammenhænge, jeg håber, det ville kunne bruges til, men jeg er helt med på, at vi ser nærmere på det i udvalget.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-05:
Det Radikale Venstre kan også tilslutte sig forslaget.
Som andre ordførere tidligere har sagt, drejer det sig jo om en del konsekvenspræciseringer af forhold, som har været bragt op i Socialudvalget.
Vedrørende spørgsmålet om at behandle socialsager vil jeg sige, at jeg tror, det er vigtigt at se til, at kommunalbestyrelserne ændrer deres måde at arbejde på efter kommunalreformen og også bør gøre det efter min opfattelse.
Derfor mener jeg, at det kan være en udmærket ting at bruge kommunalbestyrelsen i den type sager, som vi netop behandlede i L 116 om hjemtagelse af børn, der er anbragt uden for hjemmet.
Vedrørende at fraskrive sig muligheden for diæter for arbejde i nogle råd vil jeg sige, at vi har haft deputationer i Socialudvalget.
Det er godt nok et stykke tid siden, men de beklagede sig over de vilkår, som de var kommet under, fordi de var tvunget til at modtage diæterne.
Jeg synes da godt nok, at man kan give den her valgmulighed for de mennesker, der påtager sig et frivilligt arbejde.
Det er et forslag, de selv har bragt med sig.
Endelig synes jeg også, at det giver dem større fleksibilitet og bedre arbejdsmuligheder at ændre i habilitetsreglerne, således at inhabilitetsregler målrettes på en ganske bestemt måde, så man kan arbejde inden for sociale nævn i kommuner og i Ankestyrelsen, hvor man ikke selv er ansat eller valgt som medlem af kommunalbestyrelsen.
Jeg tror, man kan lære meget af at have den mulighed, så det synes jeg er en rigtig god idé.
Som helhed: Ja, vi kan støtte forslaget.
Vivi Kier (KF), 2009-02-05:
Først er der en præcisering af kommunalbestyrelsens ansvar - dvs. en understregning af det ansvar, der allerede er gældende på det sociale område.
Fremover gøres det med det her lovforslag også muligt, at den samlede kommunalbestyrelse kan behandle personsager på det sociale område.
Det finder vi er et væsentligt element, og naturligvis skal det ske for lukkede døre og med den tavshedspligt, der nu engang følger af at være valgt til en kommunalbestyrelse.
Så præciseres det, at kommunerne har ansvaret for at fastlægge og overholde sagsbehandlingsfrister på det sociale område.
Det er et både væsentligt og vigtigt emne i forhold til den enkelte borger, der så mere tydeligt kan se, hvad man kan forvente af den kommune, man bor i.
Vi gør det jo så også muligt nu at frasige sig diæter som medlem af klageråd og ældreråd.
I 2007 indførte vi diæterne efter et stærkt ønske, og det har så vist sig, at der er nogle ganske få af disse borgere, som ikke har lyst til at modtage de diæter, da det rammer nogle af de andre offentlige ydelser, de får.
Derfor gør vi det nu muligt, at man kan frasige sig diæterne, men at man til enhver tid har ret til dem.
Som det sidste målrettes habilitetsreglerne, og det betyder, at medlemmer af Ankestyrelsen og de sociale nævn ikke kan deltage i sager vedrørende den kommune, de enten er ansat i, eller som de er valgt til kommunalbestyrelsen i, men samtidig kan de sagtens deltage i sager vedrørende andre kommuner.
Alt i alt synes vi, at det her lovforslag er et godt lovforslag, og vi kan tilslutte os det.
Flemming Bonne (SF), 2009-02-05:
Jeg er ikke overbevist om, at det kun vil blive i meget få tilfælde, og som jeg var inde på for lidt siden, giver det her altså også hvert enkelt kommunalbestyrelsesmedlem en ret til at begære personsager, enkeltsager forelagt til afgørelse i byrådet, og det vil være uheldigt.
Hans Kristian Skibby (DF), 2009-02-05:
Men er ordføreren ikke enig med mig i, at det er en lov, som i dag indeholder et forbud over for kommunerne, og at man faktisk fjerner et forbud i kommunerne og indfører en »kan«-bestemmelse, som gør, at kommunerne og de enkelte lokalt valgte byrådsmedlemmer og andre selv kan vurdere, hvad der er ret og rimeligt.
Og der må jeg altså indrømme, at jeg ikke tror, at det vil betyde en lang række personsager i kommunalbestyrelserne.
Der er ikke nogen lokalpolitikere, der vil sætte deres egen moral og etik over sådanne sager.
Jeg tror faktisk på, at det vil være helt omvendt.
Men det vil jo faktisk i nogle tilfælde være til gavn for den enkelte, som står i en social tvist, og som ønsker at få sat fokus på den - godt nok på et lukket møde, sådan som hr. Flemming Bonne sagde.
Men stadig væk er det nogle sager, hvor vi faktisk kan se, at det vil være til fordel for de folk, som har en social sag kørende.
Men det vil være meget, meget få tilfælde.
Flemming Bonne (SF), 2009-02-05:
Nej, jeg er slet ikke overbevist om, at det her kun kommer til at ske i meget få sager, for her åbner man altså op for, at et enkelt kommunalbestyrelsesmedlem kan begære sociale personsager forelagt i byrådet - godt nok på lukkede møder.
Men jeg synes i virkeligheden, når vi tænker retssikkerhed osv., at der er tale om et tilbageskridt, og jeg kan ikke se, at det har noget som helst med kommunalt selvstyre at gøre, at man begynder at - undskyld udtrykket - måske fifle lidt med folks retssikkerhed.
Hans Kristian Skibby (DF), 2009-02-05:
Tak, hr. formand.
Mit spørgsmål ligger lidt i tråd med fru Ellen Trane Nørbys spørgsmål, som blev rejst, fordi SF tilsyneladende synes, at de ikke kan støtte de ændrede regler, der går ud på, at man kan tage enkeltsager, personsager, op i kommunalbestyrelserne rundtomkring i de forskellige kommuner.
Det er jo sådan, at vi har kommunalt selvstyre, og mange gange bliver man af bl.a. SF kritiseret for, at man har regeltyranni, og at man bestemmer, hvad kommunen må og ikke må.
Her er der faktisk et forslag, som går ind og siger, at man fjerner et forbud i kommunen, som drejer sig om, hvordan man skal udføre opgavevaretagelsen inden for det sociale område, og så laver man det til en »kan«-bestemmelse.
Det betyder altså, at det er byrådet selv og borgmesteren selv og udvalgene selv, der vurderer, hvornår noget har en sådan karakter, at det er nødvendigt at bidrage ved at sende det hele i kommunalbestyrelsen.
Der vil jeg gerne spørge ordføreren: Er ordføreren ikke med på, at det jo vil være ganske få sager, hvor det overhovedet vil komme på tale, men at det sådan set bare er for at give en større fleksibilitet, også til gavn for den enkelte, som måske har en social sag kørende, og som ønsker åbenhed om sin egen sag?
Karen Jespersen (V), 2009-02-05:
Tak for den brede og positive modtagelse af forslaget.
Men det har jo også været gennemarbejdet i en bred kreds i fællesskab.
Det er jo et meget vanskeligt område, vi bevæger os ind på, og der har været rejst nogle enkelte spørgsmål, bl.a. af fru Marianne Jelved, som jeg synes vi skal bruge udvalgsarbejdet til at se på.
Det er rigtigt, som det blev sagt, at det her er besluttet i fællesskab, men det er også helt krystalklart, at der er en meget stærk fælles grundholdning om, at der er nogle børn - og forældre med for den sags skyld - der lever under nogle vanskelige vilkår, og at vi skal prøve at skabe så gode rammer som muligt for både at forebygge og også hjælpe, når det er gået galt.
Så jeg synes, det her er en rigtig god start på en vigtig reform.
Karen Jespersen (V), 2009-02-05:
Tak for den store opbakning og enighed om, at det her forslag er en god idé.
Jeg håber også, at det bliver til glæde ikke bare for borgerne, men også for kommunerne, som her får en håndsrækning til at forbinde de enkelte forvaltninger.
Med hensyn til de 3 måneder står der jo, at det skal være inden for 3 måneder, og der er bestemt ikke noget til hinder for, at man med det samme sørger for, at en familie får en familievejleder.
Det var mere for at sige, at der af forskellige grunde kunne være brug for en lille respit.
Til fru Marianne Jelved, der spurgte om uddannelse, vil jeg sige, at der jo ikke i den sociale lovgivning er tradition for at skrive, hvilke uddannelser man skal have til hvilke funktioner, men det ligger, kan man sige, i de krav, der skal være opfyldt, at det er nødvendigt at ansætte folk med bestemte uddannelser.
Vi vil selvfølgelig følge med i, hvordan det virker, lave evalueringer, og der vil man også kunne få afdækket, hvad det er for fagpersoner, der bliver ansat.
Line Barfod (EL), 2009-02-05:
Der er ingen tvivl om, som de andre ordførere også har været inde på, at det kan være rigelig belastning i sig selv at få et barn med et handicap, at skulle finde rundt i systemet de mange forskellige steder, hvor der er tilbud om hjælp, at kunne finde ud af at få social- og sundhedssystemet til at fungere osv., finde ud af, hvordan alt det her spiller sammen, og holde overblikket over alle de mange, der er involveret.
Det kan være utrolig svært.
Derfor har mange jo også i flere år efterlyst en slags lodsfunktion eller rådgiverfunktion, og det her kan være noget af svaret.
Der er det jo et problem, at man i forbindelse med kommunalreformen afskaffede nogle af de meget, meget velfungerende konsulentordninger, vi havde på handicapområdet.
Nogle af de mennesker, der virkelig havde opbygget viden igennem mange år, blev spredt for alle vinde, så vi ikke længere har den videnopbygning.
Der er altså behov for, at vi ser på, hvordan vi kan få det bygget op igen, hvad vi kan gøre for, at man også mere permanent kan have en ordentlig vejledning.
Men vi synes, at det her kan være et godt skridt på vejen, og derfor støtter vi det, men støtter også, at der er ting, der skal undersøges under udvalgsarbejdet.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-05:
Det Radikale Venstre vil også meget gerne støtte L 115 om vejledere til familier med et barn, der har betydelig og varigt nedsat funktionsevne.
Vi opererer selv med et forslag, vi kalder en social lods, og det her ligner det meget.
Vi mener, at det bør ske meget hurtigt, i forhold til at funktionsevnenedsættelsen erkendes.
3 måneder er meget lang tid, og det er jo den mest sårbare tid, hvor man skal vænne sig til den situation, familien nu er kommet i.
Selv om jeg sådan set godt kan forstå, at kommunen på et eller andet tidspunkt må mene, at den sædvanlige rådgivning og vejledning fra kommunens side kan overtage arbejdet fra vejlederen, som L 115 handler om, mener vi også, at det alligevel er mere trygt og bedre, hvis vejlederen kan erstatte den kommunale rådgivning, i stedet for at der skal skiftes personer ud.
Så vi er indstillet på at arbejde for, at familien bør kunne trække på vejlederen, når der er opnået det tillidsforhold og det samvirke, som jo er formålet med at etablere vejledningen.
Det er også relevant at sikre sig, at der er en uddannelse eller nogle muligheder for kompetenceudvikling, og det er, så vidt jeg kan se i lovforslaget, op til kommunalbestyrelsen at sikre det.
Det kunne godt være, at vi i lovbehandlingen skulle overveje, om vi kunne komme det lidt nærmere ved at stille nogle spørgsmål og få nogle svar fra ministeren om, hvad det vil indebære at være vejleder, og hvad det er for en slags uddannelse, det i givet fald ville kræve.
Der er ingen tvivl om, at det vil være en stor hjælp for den familie, som får hjælp af en vejleder i en situation, hvor hele deres familieliv pludselig laves om.