runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2010-11-10:
Jeg nævnte jo før, at statsminister Anders Fogh Rasmussen forholdt sig ganske klart og konkret til det, og han meddelte jo, at man ikke skulle lægge pres på Danmarks Radio.
Så det svar er blevet givet her i Folketinget, og det står stadig væk ved magt.
Så bare af den grund ville det jo være temmelig tåbeligt, at jeg gjorde det.
Der vil jeg – ligesom hr. Jørgen Poulsen, går jeg ud fra – respektere, at det er bestyrelsen, jeg som kulturminister skal forholde mig til, hvis jeg har et eller andet, som jeg synes de skal vide, ikke med hensyn til at klage over et eller andet konkret program, men i forbindelse med, at vi skal lave public service-kontrakten, og så drejer det sig om det overordnede.
Public service-kontrakten går jo bl.a. på, om man skal styrke udlandsdækningen og Europadækningen, eller om man skal styrke den klassiske musik, eller hvad det nu kan være.
Der griber vi jo ind i programvirksomheden, fordi vi siger, at vi skal have noget for de små 4 mia. kr., ligesom vi også var enige om – jeg mener, at hr. Jørgen Poulsen var med til det – at vi godt ville bevilge 100 mio. kr. til en dramaserie om Danmarks historie.
Der har vi jo også grebet ind, for vi siger udtrykkeligt, at de 100 mio. kr. skal bruges til en dramaserie om Danmarks historie, og det gør vi, fordi vi er dem, der leverer pengene.
Det er mere, så man ikke går fejl af hinanden.
Der er forskel på det og på at måtte ringe ind og sige: Det program, I lavede i går, må I ikke lave, det var noget skidt, og det må I aldrig gentage.
Den form for indblanding er uacceptabel.
Jørgen Poulsen (RV), 2010-11-10:
Jeg er selvfølgelig meget glad for at høre, at snitfladerne er så klart trukket op.
Men desværre må man jo sige, at det ikke er så utænkeligt.
Vi har jo eksempler på det.
Videre skriver han: »Det kom derhen, at udenrigsministeren mente, at vi ikke burde privatisere TV2, som var fair i Irakdækningen, men snarere DR.« Jeg vil bare gøre opmærksom på, at den daværende udenrigsminister nu er kulturminister, og derfor synes jeg også, det er rimeligt at spørge, om det udsagn er gyldigt.
Per Stig Møller (KF), 2010-11-10:
Nej, nej, den slags skal ikke ske.
Så vil jeg også bare minde om, at der har været en kolossal masse spørgsmål og svar mellem daværende statsminister Anders Fogh Rasmussen og oppositionen om de spørgsmål der.
Det har jo så været helt åbenlyst.
Den daværende statsminister skjulte jo aldrig over for offentligheden, hvad han mente om det.
Han har også lov til at have en mening.
Det afgørende er, og det er der, at Jens Rohde erkender, at han gik over stregen, hvis man udnytter det til at tage direkte, men i virkeligheden i forhold til offentligheden skjult kontakt til beslutningstagerne derinde og prøver at tvinge dem til at træffe en beslutning, som passer en selv, men måske ikke dem.
Hvad der foregår åbenlyst – åbenlys meningstilkendegivelse – synes jeg at vi i et demokrati skal være tilfredse med.
Det svarede jeg jo også på før, og det fremgår altså også af Weekendavisen den 23. marts 2007.
Der står: »Udenrigsministeren har efterfølgende anført, at udtalelsen var ment som en spøg.«
Det var faktisk også det, der var tilfældet, og statsminister Anders Fogh Rasmussen forholdt sig jo også til det, idet han, som jeg sagde før, klart og tydeligt sagde, at man ikke på noget tidspunkt havde haft til hensigt at presse frie og uafhængige medier, herunder Danmarks Radio.
Så siger jeg også i den artikel fra den 16. marts 2007 – undskyld, at jeg står og læser op: »Hvad der uformelt i kanten af ministermøder måtte være sagt af sarkastiske og spøgefulde bemærkninger for fire år siden – herunder fra min side – skal selvfølgelig ikke tages for andet end netop det.«
Altså: spøgefulde bemærkninger.
Vi har jo lov til at sidde og komme med jokes.
Problemet er jo så, hvis de misforstås, efter de er blevet sagt, men det er jo allerede i 2007 blevet gendrevet, at det skulle være et forsøg på pression, for det havde været uacceptabelt.
Det er uacceptabelt, hvis det bliver meddelt herindefra, af ministeren eller andre, at man skal flytte eller fjerne den ene eller den anden medarbejder.
Det har vi overhovedet ikke noget med at gøre.
Det er direktionens job.
Og hvis bestyrelsen synes, at direktionen har ansat forkerte medarbejdere, så har bestyrelsen at forholde sig til direktionen og generaldirektøren og træffe beslutninger i den sammenhæng.
Sådan er det.
Men vi kan ikke ringe ind og meddele: I skal lave afsnit 5 i serien bedre end afsnit 4.
Det har vi ikke noget med at gøre.
Jørgen Poulsen (RV), 2010-11-10:
Jamen jeg synes, det er rimelig klart, og jeg mener også, at både kulturministeren og jeg var ansat i Danmarks Radio under en ledelse, hvor det jo stort set var fyringsgrund, hvis man overtrådte snitfladerne mellem medarbejdere og medlemmer af bestyrelsen.
Så det er meget klart, og jeg synes bare, jeg vil sige tak for, at ministeren virkelig vil gøre noget ud af armslængdeprincippet, så vi ikke får den der politiske påvirkning.
Jeg er også glad for at høre det sagt, at så dum er ministeren heller ikke.
Jo, men samtidig har jeg da hørt ministeren sige, at man jo har lov til at sige, hvad man vil, at alle har lov til at have en mening om programmerne og om medarbejderne i Danmarks Radio, og derfor bliver jeg også nødt til at spørge ministeren: Kunne man forestille sig, at den nuværende kulturminister ville tage røret eller sende en mail, hvis han så sig sur på en eller anden i Danmarks Radio, ville opnå noget eller ikke brød sig om dækningen?
Kunne det så finde sted?
Ville den nuværende kulturminister kunne gøre det?
Mogens Jensen (S), 2010-11-10:
Ja, og det er så Mogens Munk-Rasmussens udlægning af sagen.
Jens Rohde har en anden udlægning.
Jeg har også forsøgt at få oplysninger fra Danmarks Radio, der kunne belyse den her sag, altså om der på det tidspunkt var tale om, at kulturministeren forsøgte at lægge pres i forbindelse med ansættelsen.
Jeg har i øvrigt også forsøgt at få belyst, om det var sådan, som der jo også har verseret rygter om, må man sige, at ansættelsen af den daværende generaldirektør – nu er det jo den daværende generaldirektør – Kenneth Plummer, rent faktisk betød, at man tog en anden end den person, som ansættelsesudvalget anbefalede.
Men alt det der kan jeg jo ikke få oplysninger om, og derfor kommer vi ikke det nærmere.
Men det, jeg hører kulturministeren sige her, er, at det ikke er i orden, at man forsøger at presse Danmarks Radio ved at true dem på deres bevillinger eller med en eventuel privatisering, da det vil overskride armslængdeprincippet gældende mellem politikere og DR.
Per Stig Møller (KF), 2010-11-10:
Det med privatisering går så på mig, fordi jeg ved regeringsmødet sarkastisk sagde, at man måske skulle privatisere Danmarks Radio.
Men det er jo en gammel nyhed, og det er også for lang tid siden dementeret, idet Weekendavisen, tror jeg, det er, den 23. marts 2007, skriver: Udenrigsministeren har efterfølgende anført, at udtalelsen var ment som en spøg.
Man har jo lov til at sige en spøg, for han/hun, der kun tager spøg for spøg og alvor kun alvorligt, har faktisk fattet begge dele dårligt.
Så lad det ligge, for det fnidder får vi ikke noget ud af, det er dementeret.
Men det afgørende er – og der er hr. Mogens Jensen og jeg jo enige – at vi har en bestyrelse, der står for det overordnede, både programvirksomheden og ansættelse af direktionen, og det er den, der skal beskytte Danmarks Radio og træffe de overordnede dispositioner.
Og så ansætter den generaldirektøren, direktionen, og de har så ansvaret for den daglige programvirksomhed og ansættelsen af de øvrige medarbejdere.
Det er bestyrelsens sag i de øverste organer og direktionens sag i de andre.
Og vi er enige om, at der kan man ikke bruge pression og skal ikke bruge pression eller true sig til noget som helst resultat.
Man har lov til offentligt – det er meget bedre offentligt – at sige sin mening om hvad som helst.
Men så har bestyrelsen og direktionen også ret til at blæse en en hatfuld.
Per Stig Møller (KF), 2010-11-10:
Jeg finder ikke, at der er nogen grund til at lave en ny lov for radioog tv-virksomhed i Danmark på baggrund af de eksempler.
Det ville være forkert, for alle ved det jo.
Man kan jo også godt se med de reaktioner, der har været, at hr. Jens Rohde ved det.
Så er det krystalklart, at det gør man ikke, men der må man lige gøre opmærksom på, at hr. Mogens Jensen jo faktisk selv er med til at presse Danmarks Radio.
Hr. Mogens Jensen er jo fuldstændig legitimt, hver gang vi laver et forlig, med til at presse Danmarks Radio.
Lad mig nævne, at når vi f.eks. laver resultatkontrakt med Danmarks Radio, bestiller vi politikere jo noget, vi skal have for de 3,5 mia. kr., og er det så pression?
Altså, det er jo ikke således, at Danmarks Radio ejes af dem, der tilfældigvis er ansat.
Der var vi jo f.eks. enige om sidst, vi snakkede sammen om de her ting, at vi synes, at det er en glimrende idé, at Danmarks Radio laver en dramaserie.
Er det så indblanding eller ikke indblanding?
Mogens Jensen (S), 2010-11-10:
Det er jo klart, at man lægger en politisk ramme omkring Danmarks Radios virkelighed, som de så skal agere inden for.
Den skal tage hensyn til pluralisme, mangfoldighed, der må ikke tages politiske, erhvervsmæssige, økonomiske hensyn.
Det mener jeg respekteres, i hvert fald med de medieaftaler, vi har været med til at lave med Danmarks Radio.
Statsministerens egen medieordfører på det pågældende tidspunkt har altså i flere tilfælde truet, udøvet pression mod Danmarks Radio, så det er jo sket.
Det her demonterer jo faktisk den daværende statsministers udtalelser om, at det ikke er sket.
Det er det, der bekymrer mig.
Derfor er jeg glad for, at kulturministeren så kraftigt her siger, at det ikke må ske, og at det ikke er i orden.
Det betragter jeg jo så som en tilbagevirkende røffel til det, der er sket i regeringens levetid.
Per Stig Møller (KF), 2010-11-10:
Det er jo oplagt.
Man må ikke bruge sin position herinde til at give Danmarks Radio indtryk af, at hvis ikke de gør, som hr. Mogens Jensen eller jeg eller hvem som helst herinde siger, kommer det til at koste ved kasse et, således at man tvinger dem til at gøre det, vi gerne vil.
Det skal man ikke, for så er den redaktionelle frihed jo væk.
Jeg vil godt have lov at skelne mellem to ting: Det, at man bruger sin position til indirekte at få fremtvunget et resultat, og så det andet, at man rent offentligt kommer med udsagn om, hvad man synes om f.eks. X Factor, eller hvad man synes om Paradise Hotel – det er nu ikke Danmarks Radio – eller hvad man synes om nyhederne eller Clement Kjærsgaard.
Så kan Danmarks Radios redaktioner, bestyrelse, direktion blæse på det eller sige, at det kan godt være, der er noget om det.
Vi skal jo også deltage i den offentlige debat, vi er jo valgt, fordi vi har nogle meninger, så vi kan jo ikke præcis omkring Danmarks Radio og programmerne sige, at vi ikke har nogen mening.
Vi er valgt, fordi folk har tillid til, at vi har nogle sunde meninger, eller de har stemt imod os, fordi de synes, at vi har nogle usunde meninger.
Men det er åbenlyst, hvad vi står for.
Det er det, det drejer sig om.
Derfor har vi også udnævnt en bestyrelse, der skal beskytte mod pression.
Det har vi egentlig svaret på, for jeg tog jo præcis Jens Rohdes egen beklagelse op før og læste den op under det andet punkt.
Punkterne ligner jo hinanden ret meget, så de er gledet lidt sammen.
Så det har jeg jo svaret på.
Det er selvfølgelig ikke i orden.
Men jeg kan også konstatere, at Jens Rohde ud fra avisen, som jeg læste op fra før, heller ikke i dag finder det i orden.
Nej, det behøver jeg ikke.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-11-10:
Må jeg ikke starte med at komplimentere hr. Villy Søvndal for et korrekt citat.
Det var heller ikke frit efter hukommelsen, der blev læst op.
Tak for det.
Det er et citat, jeg meget gerne vedstår mig, for der er grund til at takke de offentligt ansatte på vores sygehuse, som siden regeringsskiftet i 2001 har bidraget til at gøre et godt sundhedsvæsen bedre: med en markant afkortning af ventetiderne, med langt flere operationer – 40 pct. flere end i 2001, det er mere end 200.000 flere operationer om året – med markant bedre overlevelsestal på kræftsygdomme m.v. for den indsats, de har ydet.
Hvis der var blevet læst videre op fra min tale i lørdags, ville man også have hørt, at det handler meget om, at vi nu skal skabe en optimal sygehusstruktur, der danner gode organisatoriske rammer omkring en fortsat indsats for vores offentligt ansatte.
Det er derfor, vi laver danmarkshistoriens største investering i sygehusbyggeri.
Så er der spørgsmålet om normeringer.
Ja, der er det nu engang sådan, at normeringer og penge skal passe sammen.
Det, man kan konstatere, er, at selv om vi lever i en tid, hvor vi ikke har mulighed for at lade de offentlige udgifter vokse, så prioriterer regeringen fortsat sundhedsområdet.
Det er derfor, vi sætter 2 mia. kr. af næste år til ny medicin i sygehusvæsenet; det er derfor, vi har lavet en kræftplan; det er derfor, vi har 5 mia. kr. mere over de kommende år.
Herfra er det så op til regionerne at bringe de penge bedst i spil.
Det gør nogle bedre end andre.
Tag f.eks. regionen, vi står i lige nu, hvor man af ideologiske grunde afholder sig fra at have et strategisk samarbejde med de private, bruge udbud, og derfor får pengene til at række lidt kortere, end man gør andre steder.
Jørgen Poulsen (RV), 2010-11-10:
Hvad vil ministeren gøre for i fremtiden at sikre, at regeringen og borgerlige politikere ikke udøver pression mod medarbejdere og programvirksomheden i DR?
Villy Søvndal (SF), 2010-11-10:
Statsministeren glemte at svare på det, jeg spurgte om, nemlig om det bekymrer statsministeren, at det, folk møder, når de møder statsministerens løfter, er en sygehussektor, der er i gang med at nedlægge 3.000 stillinger.
En af de førende sundhedsøkonomer, vi har, Jes Søgaard, siger, at udviklingen er meget bekymrende og advarer om, at man kan nå et punkt, hvor kurven knækker.
Når man er rundt på hospitalerne, oplever man – og det tror jeg vi begge har oplevet, desværre ikke sammen, fordi statsministeren jo ikke har villet være med til, at vi gjorde det sammen – et personale, der er fantastisk engageret, og som arbejder fantastisk hårdt.
Synes statsministeren, der er et eller andet punkt, hvor der er en risiko for, at det her knækker med øget sygelighed til følge og med den følge, at man ikke er omhyggelig nok med omsorgen for den enkelte patient?
Eller har statsministeren planer om, at den her nedlæggelse af stillinger i regionerne er noget, der er kommet for at blive, noget, der skal fortsætte?
Jeg spørger også, fordi statsministeren jo er bekendt med, at S og SF har fremlagt en plan i »En Fair Løsning«, hvor vi går ud og finansierer et ganske betydeligt løft, et varigt løft i vores sundhedsudgifter.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-11-10:
Ja, det kunne være spændende at se en plan, hvor S og SF finansierer noget.
Indtil videre har vi jo mest set en plan med en overskrift, som der ikke kan leveres på.
Og selv hvis man lagde til grund, at der kunne leveres, så rækker pengene ikke; man bruger dem flere gange.
Men det, jeg kan sige, er, at vi med den finanslovaftale, der netop er indgået, i reale kroner – altså renset for inflation, renset for lønstigninger – vil have et sundhedsvæsen, som bruger 23 mia. kr. mere næste år, end da vi kom i regering.
Det er også baggrunden for, at vi har kunnet udvide antallet af sygeplejersker, udvide antallet af læger – vi har i øvrigt også udvidet optaget på lægestudiet m.v.
Det er også det, der forklarer, hvorfor vi behandler langt flere patienter end nogen sinde før.
Det er også det, der forklarer, hvorfor ventetiderne er meget kortere, end da vi i sin tid kom til.
Det er også det, der forklarer, at kræftsyge mennesker har en bedre overlevelseschance, end de havde dengang.
Det er også det, der har gjort det muligt f.eks. at lave et second opinion-panel, så patienter ikke skal ud på tyske motorveje for at opsøge behandling i et sidste håb.
De stadig flere penge skal forvaltes af regionerne, og hvis jeg bekymrer mig over noget, så er det, hvis regionerne laver stop and go-politik.
Men det er et regionalt ansvar at sørge for at tilrettelægge sin drift, så man ikke på et tidspunkt kommer til at bruge mere, end man har budgetlagt, for derefter at skulle stoppe op.
Det er et regionalt ansvar.
Villy Søvndal (SF), 2010-11-10:
Men det er jo så underligt, at statsministeren blander sig i det eller ytrer sig om det i en tale, hvis han mener, at det er et rent regionalt ansvar.
Forstår statsministeren ikke den sygeplejerske, den læge, der synes, det er lidt underligt at blive mødt af statsministerens venlige ord, som bestemt givetvis er velmente, og så opleve efterfølgende, at konsekvensen af de pæne ord er, at der nedlægges 3.000 stillinger på vores sygehuse i en periode, hvor vi i øvrigt diskuterer som det store problem, at vi kommer til at mangle kvalificeret sundhedspersonale?
Og et tillægsspørgsmål: I Venstres gamle pjecer fra valgkampen 2007 lovede man, at de, der gjorde en særlig indsats, skulle belønnes.
Hvad er der blevet af det?
Er belønningen, at så risikerer man at blive afskediget?
For sådan har folk ikke hørt det, tror jeg – at det var det, der stod lige for – når de hørte ordet belønning.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-11-10:
Jeg anerkender og påtager mig endda med glæde også ansvaret for det danske sundhedsvæsen.
Jeg har bl.a. haft hovedansvaret for, at vi nu har 5 regioner frem for 14 amter; jeg har ansvaret for, at patienterne har fået en unik patientrettighed, som S-SF desværre vil udhule.
Der er mange ting, jeg har ansvaret for, men jeg har ikke det konkrete driftsansvar ude på det enkelte sygehus.
Det har man ude på det enkelte sygehus i samspil med et regionsråd.
Vi har ansvaret for at indgå økonomiaftaler.
De økonomiaftaler, der er indgået, siden denne regering kom til, er aftaler, der år for år har gjort det muligt at behandle flere patienter, at udvide butikken, hvis man kan sige det på den måde, at bruge flere penge.
Det er det, og det er uomtvisteligt.
Herfra er det så den enkelte region, der har det konkrete planlægningsansvar, og jeg kan godt forstå, hvis man ude på en afdeling kan føle det stærkt generende, hvis økonomiopfølgningen har været af en karakter, hvor man har ladet det vokse for så at skulle bremse igen.
Det kan jeg sagtens forstå.
Men det rokker altså ikke ved, at med den arbejdsfordeling, vi har lavet i det danske samfund, må hver udfylde sin rolle.
Vi har skabt nogle rammer, der vokser år for år, og inden for de rammer er det regionernes ansvar at drive vores sygehuse.
Margrethe Vestager (RV), 2010-11-10:
Nu kan det jo være svært at få tid til at opsummere, så jeg vil bare lige fremhæve, at jeg hørte svaret på hr. Morten Bødskovs spørgsmål om, hvorvidt statsministeren kunne erklære sig enig eller ej i Finansudvalgets kritik af viceudenrigsministeren, som at statsministeren faktisk til sidst, lige klemt ud mellem sidebenene, fik sagt: Ja, jeg har taget kritikken til efterretning.
Og det er vist det, der på politikersprog betyder: Ja, jeg er enig i kritikken.
Det synes jeg er godt og klædeligt, og det giver selvfølgelig også et afsæt for at komme videre.
Det er det, jeg gerne vil, for det, som jeg synes er tankevækkende, er de massive besparelser på uddannelse, som ligger i finansloven og genopretningsplanen.
Det bliver jo væsentlig værre i forbindelse med finansloven, for nok udmøntes der 1,4 mia. kr. fra globaliseringspuljen til forskning, men der gennemføres samtidig besparelser på 5,5 mia. kr.
Og den risiko, som statsministeren løber, er jo, at hvis det påvirker uddannelsesniveauet, vil der snart være mange danskere, der ikke kan blive familiesammenført i Danmark på grund af deres lave uddannelsesniveau.
Det er jo sådan set lidt et paradoks, for den vækst, som vi har brug for, er jo bl.a. en vækst, der kommer af uddannelse.
Tyskland, som også er et land, der er ramt af krisen, har med omhu friholdt deres uddannelses- og forskningsbevillinger, selv om de er i gang med at genoprette deres økonomi.
Den generelle anbefaling fra OECD er jo, at man friholder uddannelsesinvesteringerne, fordi det er det, som væksten kommer af.
Derfor har jeg svært ved at forstå statsministerens optimisme med hensyn til kommende vækst og innovation i Danmark, når man ser på de, synes jeg, meget massive uddannelsesbesparelser, som er linjen i finansloven.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-11-10:
Jeg tager i sagens natur et aktivt medansvar for den finanslovaftale, der nu er på plads, og som tager afsæt i, at vi har et historisk højt offentligt forbrug – historisk højt; aldrig før i historien har vi brugt så mange penge – og at ambitionen og udgangspunktet derfor er, at vi klarer os med det, vi har.
Og det er klart, at det er en udfordring, jeg skal ikke stå og gøre det let.
Anderledes kan det ikke være.
For alternativet ville jo være, at vi lod de offentlige udgifter stige, og det ville gøre underskuddet større, det ville gøre gældsbyrden større, det ville potentielt skabe et pres på den danske krone, det ville kunne sætte sig i rentestigninger til skade for boligejere, landbrug, erhvervsliv og alle andre, og derfor tager jeg et ansvar.
Jeg havde i øvrigt lejlighed til selv at snakke med OECD's generalsekretær her den anden dag – nu hvor OECD blev bragt på banen – og jeg kan selvfølgelig ikke referere fra den samtale, men jeg kan da så i hvert fald se, at den pågældende generalsekretær i Børsen har udtrykt stor støtte til den økonomiske politik, der føres i Danmark.
Margrethe Vestager (RV), 2010-11-10:
Jo, jo, men samme generalsekretær sagde i øvrigt også på den konference, hvor han talte, at der er en fantastisk fordel for de lande, der går foran på det grønne område.
De, der sørger for investeringer, de, der dristigt udfordrer med høje afgifter, med skarp regulering, får en first mover-fordel.
Så jeg håber bestemt, at statsministeren har lyttet til hele generalsekretærens anbefaling.
Den generelle anbefaling, som OECD giver – og nu læser jeg op – er at friholde forskning og uddannelse fra besparelser, hvis man foretager konsolideringer på de offentlige budgetter.
Så der må være et skisma der.
Jeg synes ikke, statsministeren er særlig præcis, for hvis jeg skal oversætte det, statsministeren siger, så siger statsministeren: Historisk højt forbrug betyder penge nok, de er også udfordret; med andre ord har de fået det, de skal have, nu kan de godt spare, der er flere studerende at gøre godt med.
Det synes jeg er komplet uforståeligt, når man ser på afkastet af uddannelse i økonomiske termer og afkastet af uddannelse, når det kommer til innovation.
Det er meget svært at få det til at gå op, når man ser på, at nok har vi i fællesskab fundet 1,4 mia. kr. i Globaliseringsfonden, men samtidig tager regeringen med den anden hånd 5,5 mia. kr.
Det hænger da ikke sammen, hvis man gerne vil have vækst og fremdrift i det her samfund.
Per Stig Møller (KF), 2010-11-10:
Jeg er sikker på, at der også er en række andre eksempler fra før 2001, som vi vil finde, hvis vi begynder at grave i alle mulige arkiver.
Men angående det, der bliver nævnt her, med min forgængers eventuelle indblanding i ansættelsen af Kenneth Plummer, vil jeg godt sige, at Mogens Munk-Rasmussen, der var formand på det tidspunkt, ifølge Børsen.dk, den 1. november 2010, kl. 14.59, udtaler i forbindelse med hans indblanding: Det gjorde han bestemt ikke.
Det foregik fuldstændig efter bogen.
Og et professionelt headhunterfirma forestod processen.
Det siger Mogens Munk-Rasmussen altså.
Så får han spørgsmålet: Så Brian Mikkelsen havde ikke nogen som helst indflydelse eller indvirkning på processen?
Nej, svarer Mogens Munk-Rasmussen.