Brian Mikkelsen (KF), 2008-12-18:
Det gør det.
Tak for det.
Det beslutningsforslag, som vi skal behandle i dag, vedrører registrerede partneres adgang til at adoptere danske og udenlandske børn.
Forslagsstilleren ønsker, at registrerede partnere skal have samme adgang til at adoptere som ægtefæller og enlige.
Det er jo et forslag, som vi har behandlet flere gange før i Folketingssalen - første gang i 2003 og senest i foråret 2008.
Det emne, som beslutningsforslaget vedrører, er således ikke nyt, men har allerede tidligere været diskuteret meget grundigt.
Regeringen har ikke tidligere støttet forslaget, og jeg vil godt starte med at slå fast, at regeringen ikke har ændret holdning på området.
Regeringen kan ikke støtte det her forslag.
Beslutningsforslaget forudsætter, at der med hensyn til adoption af udenlandske børn foreligger en bilateral aftale mellem afgiverlandene og Danmark om adoption til registrerede partnere.
Internationale erfaringer fra bl.a. Sverige, Island og Belgien viser, at det fortsat ikke er muligt at indgå aftaler med afgiverlandene om formidling af børn til homoseksuelle par.
Disse erfaringer må forventes at kunne overføres til danske forhold, da en række af de lande, som har udtrykt denne holdning, er lande, hvorfra også Danmark modtager børn.
De svenske myndigheder har desuden oplyst, at der i øjeblikket er ét registreret par, der er blevet godkendt som adoptanter, og som står på venteliste til at modtage et barn.
I bemærkningerne til forslaget anføres det bl.a., at millioner af børn vokser op under kummerlige forhold, og at den foreslåede lovændring vil kunne være med til at afhjælpe det problem, idet der med forslaget vil være flere, som kan tage sig af de forsømte børn.
For problemet er ikke at finde familier til adoptivbørn.
Faktum er nemlig, at der i forvejen på verdensplan er langt, langt flere, der ønsker at adoptere, end der er børn, der er frigivet til adoption.
Beslutningsforslaget lægger op til, at registrerede partneres egnethed skal vurderes på lige fod med ægtefællers.
Det vil dog alene være signalpolitik at gennemføre en lovgivning, der ligestiller registrerede partnere med ægtefæller, da erfaringerne fra bl.a. Sverige jo som nævnt viser, at en lovændring ikke vil få nogen praktisk betydning med hensyn til formidling af børn til registrerede partnere.
Afgiverlandene ønsker ganske simpelt ikke at formidle børn til homoseksuelle par.
Regeringen ønsker ikke at medvirke til, at der gennemføres lovændringer på adoptionsområdet alene med det formål, at der på papiret opnås en ligestilling.
Og det er efter regeringens opfattelse reelt det eneste, vi vil kunne opnå med den foreslåede ændring af adoptionsloven, når det jo på forhånd står klart, at afgiverlandene ikke har mulighed for eller lyst til at formidle adoptivbørn til registrerede partnere.
Så er der den anden situation.
Det skal ikke gennemføres ud fra et synspunkt om, at vi skal føre signalpolitik, og at man vil have lov til ditten og datten.
Det er et spørgsmål om, at man får lov til at få prøvet, om man er egnet til at være forældre, hvis man kan modtage et adoptivbarn.
Men vi ved, at i den virkelige verden kan registrerede partnere ikke modtage adoptivbørn.
Og på den baggrund opfatter vi fra regeringens side det her som signalpolitik, som det ikke er muligt at gennemføre, og derfor kan regeringen ikke støtte det her forslag.