Liselott Blixt (DF), 2010-05-04:
Det er med stor undren, at jeg ser dette beslutningsforslag blive genfremsat.
Dansk Folkeparti fremsatte sidste år B 158, og en uge efter kom der et forslag fra Socialistisk Folkeparti og Enhedslisten.
Dansk Folkeparti satte derfor emnet på dagordenen, da vi diskuterede satspulje, og vi fik derigennem sammen med de andre satspuljepartier sat 33 mio. kr. af fra 2010-2013.
Så der er sat noget i gang.
Vi har en aftale satspuljepartierne imellem.
Det er useriøst at komme et halvt år efter, inden blækket er tørt, og før pengene er delt ud, og foreslå den samme løsning, som vi havde lavet en aftale om.
Jeg kan forstå Enhedslisten, som ikke var med til forhandlingerne, men jeg undres over De Radikale og Socialistisk Folkeparti.
Er det en måde at have aftaler på?
Det er ikke første gang, vi ser Socialistisk Folkeparti være negative over sager, som er aftalt på satspuljemøderne.
Vores forslag i Dansk Folkeparti må være, at Socialistisk Folkeparti trækker sig fra satspuljen, da man kun er utilfreds med de aftaler, der bliver lavet.
Vi er jo alle enige om, at der skal gøres noget ved problemet, men at fremsætte et forslag oven i det andet til mere end 25 mio. kr. er fuldstændig ude i hampen.
Samtidig mangler vi endnu en gang fakta om, hvor pengene skal komme fra, men det er måske igen fra forhøjelsen af cigaretafgifterne.
Der er ca. 700-800, der begår selvmord hvert år, og cirka ti gange flere forsøger selvmord.
Livslinien oplyser også, at man i gennemsnit besvarer 12.000 opkald om året fra mennesker, der går med selvmordstanker.
Det bevidner, at vi står med et alvorligt samfundsproblem, når vi taler om selvmordstruede.
Jeg vil gerne slå fast, at ethvert selvmord er et selvmord for meget, og at tanken om selvmord altid skal tages alvorligt.
Tal viser jo, at hver tredje, der kommer på skadestuen i forbindelse med et selvmordsforsøg, bliver sendt hjem uden nogen form for hjælp.
Alene i 2006 kom over 4.000 mennesker på skadestuen efter et selvmordsforsøg, og det er jo egentlig et skræmmende tal.
Tilbuddet om behandling kan være meget forskelligt, alt efter hvilken situation den selvmordstruede person er i, og selve fremgangsmåden skal naturligvis være underlagt en lægefaglig eller psykologfaglig vurdering.
Min pointe er, at ingen selvmordstruet, hverken ung eller gammel eller sindslidende, skal være overladt til gentagne selvmordsforsøg og til måske at fuldbyrde deres handling.
For at sikre en styrket og specialiseret indsats over for selvmordstruede, herunder børn og unge, har Sundhedsstyrelsen fastsat de regionale centre for selvmordsforebyggelse som regionsfunktion i styrelsens specialevejledning.
De regionale selvmordscentre tilbyder et professionelt behandlingstilbud til personer, som enten har svære overvejelser om selvmord eller har forsøgt selvmord, herunder personer, som henvender sig til en skadestue eller praktiserende læge efter forsøg på selvmord.
Herudover forestår centrene rådgivning, undervisning og supervision til sundhedspersoner og andre, der kommer i kontakt med selvmordstruede og deres pårørende.
En yderligere udbygning af de regionale centre vil kunne udbrede indsatsen over for selvmordstruede og understøtte centrenes målsætning om et hurtigt opfølgende behandlingstilbud.
Jeg forventer mig en del af det arbejde og ser frem til, at vi kan tage sagen op, når vi ved, hvordan det går med de nye afsatte midler fra satspuljen.