runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-05-19:
Flygtningesituationen tester i høj grad det europæiske samarbejde, og det er i sandhed en ekstraordinær situation, som kræver, at vi er villige til at se på nogle af de nuværende regler i et nyt lys og tage nogle nye værktøjer i brug.
Det er i høj grad også tilfældet med EU's meget rigide budgetregler, hvor der er et behov for, at der gøres brug af de instrumenter, som er mulige inden for EU's stabilitets- og vækstpagt.
Fleksibiliteten i EU's stabilitets- og vækstpagt i forhold til exceptionelle situationer, som giver mulighed for, at medlemslandene midlertidigt kan afvige fra EU's stramme budgetregler, er netop sådan et værktøj, som kan være med til at gøre det muligt at tage ordentligt imod flygtninge og håndtere den her situation på ordentlig vis.
Så der bør komme større fokus på, hvordan vi faktisk investerer i de mennesker, som kommer hertil, så de kan tage aktiv del i vores samfund, frem for at vi blot ser dem som økonomiske udgifter.
Ved at sikre en vis fleksibilitet i forhold til EU's budgetregler kan vi sikre os, at der skabes et økonomisk råderum i medlemsstaterne til at håndtere flygtningesituationen ordentligt.
For den gode integration af flygtninge kræver, at vi investerer i mennesker og hjælper dem på vej, så de får en mulighed for at blive en del af samfundet.
Og sådanne investeringer kunne netop være med til at løse flygtningesituationen på længere sigt.
Så i Alternativet kan vi derfor støtte beslutningsforslaget fra SF, og vi håber meget, at regeringen vil arbejde for, at vi i EU kan gøre brug af en større fleksibilitet i forhold til budgetreglerne, så det i højere grad bliver muligt for medlemslandene at investere i en fremtid og flygtninge, som kommer hertil, frem for at det skal gå ud over andre velfærdsydelser.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-05-19:
Altså, jeg erkender, at der er et dilemma.
Men hvem kan vi hjælpe, hvis vi undergraver fundamentet for Europas økonomi?
Så kan vi jo slet ikke hjælpe.
Så det her med at skubbe noget foran sig og låne i håbet om, at det nok bliver bedre på lang sigt, tror jeg altså man skal være meget, meget forsigtig med.
Hvis jeg kigger ned på første række, ser jeg i hvert fald en herre, som vil kunne give mig ret i det, der står på et skilt på et skrivebord ovre i Finansministeriet: Hvor skal pengene komme fra?
Benny Engelbrecht (S), 2016-05-19:
Men det er vel også et eksempel på, at man på mange områder kunne forestille sig, at der eksempelvis vil være teknologiske løsninger, som kan hjælpe til at gennemføre flere eksempelvis blodprøveanalyser.
Det er i hvert fald et godt eksempel på et område, hvor – uden at jeg er ekspert udi blodprøver – jeg dog ved, at man ved hjælp af teknologi og automatisering kan foretage analyser langt hurtigere og langt mere effektivt, end man kunne tidligere.
Det er vel det, der er pointen.
Det kunne også være, at man udnytter ressourcerne mere optimalt.
Christina Egelund (LA), 2016-05-19:
Europa står i en vanskelig situation.
Vi har store problemer med at håndtere flygtninge- og migrationskrisen, vi har en afgrundsdyb tillidskrise mellem politikere og borgere, og vi har en regulær vækstkrise.
Som politikere har vi ansvar for at søge løsninger på alle tre problemer.
SF foreslår med det her beslutningsforslag, at EU i en periode ser igennem fingrene med, at medlemslandene ikke lever op til EU's budgetregler, med henvisning til de øgede udgifter, medlemslandene måtte have i relation til flygtningekrisen.
Dermed foreslår man at afhjælpe det ene problem ved at forværre et andet.
Lader man økonomierne sejle som konsekvens af flygtningekrisen, risikerer vi at forværre et af Europas andre store problemer, nemlig den meget lave vækst og de deraf følgende store problemer med arbejdsløshed, herunder især stor ungdomsarbejdsløshed, i nogle lande i Europa.
I perioden 2008-2015 var væksten i EU på 2,4 pct., mens den i USA var på 10,2 pct.
Det svarer til en vækst på 1,4 pct. om året i USA og 0,3 pct. om året i EU.
Derfor er der ikke behov for at sende det politiske signal til de hårdt belastede europæiske økonomier, at det er helt fint at øge gældsætningen og at lade de offentlige udgifter stige.
Der er i den grad behov for økonomiske reformer i de europæiske lande, ikke en laissez faire-økonomi, som har bragt os i en situation, hvor væksten er lav og konkurrenceevnen ditto.
SF har ret i, at flygtninge- og migrantkrisen presser vores økonomier.
Det skal vi adressere ved at søge at løse flygtninge- og migrantkrisen.
Når udgifterne stiger, er der i endnu mere udtalt grad behov for økonomiske reformer, som gør os i stand til at betale regningen, ikke for at forværre vækstkrisen.
Liberal Alliance kan ikke støtte forslaget, men lad mig sluttelig lige glæde mig over, at SF i bemærkningerne til forslaget udtrykker en bekymring over, at skatterne måtte stige i Europa.
Her kan SF og Liberal Alliance fint finde fælles fodslag – vi kunne jo starte med at sænke skatten i EU's mest skatteplagede land, Danmark.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-05-19:
Det er lige til det der med, at fru Christina Egelund nævner USA som eksempel, og at man der har en meget høj vækst.
Men vil hun ikke medgive, at man faktisk der fører en mere lempelig finanspolitik, end man gør i EU-området?
Christina Egelund (LA), 2016-05-19:
Det vil jeg gerne medgive, men det ændrer jo ikke ved, at Europa samlet set er i økonomisk konkurrence med USA, og det er jo den virkelighed, vi skal forholde os til.
Det er et problem for europæiske virksomheder, og det er også et problem for de europæiske borgere, som ikke kan få et arbejde, fordi vores økonomi er tæt på at gå i stå og i hvert fald halter langt bagud i forhold til de vækstrater, som man har i f.eks. USA.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-05-19:
Nu er det jo svært at tage en stor og principiel økonomisk diskussion under korte bemærkninger, men vil ordføreren alligevel ikke medgive, at den europæiske vækstkrise har mange årsager, og at en af årsagerne måske godt kunne være den manglende efterspørgsel; det kunne måske være, fordi man har strammet så voldsomt op på de økonomiske finanser.
Det er ikke den eneste ting, det medgiver jeg, for der er også mange andre ting.
Men det kunne jo være en medvirkende faktor og en del af forklaringen på, at væksten er højere i USA, end den er i Europa.
Christina Egelund (LA), 2016-05-19:
Hr. Holger K. Nielsen har ret i, at vi i den her debat nok ikke når at blive enige om en økonomisk teori og om, hvad der skal til for at få EU ud af den vækstkrise, vi står i.
Det, som vi jo gør i Europa nu, er, at vi gældsætter kommende generationer.
Søren Søndergaard (EL), 2016-05-19:
Og derfor vil jeg bare spørge, om det er tilfældet.
Altså, hvis man nu sammenligner USA's gæld og Danmarks gæld, hvordan er relationen så der?
Er det sådan, at USA har en særlig lav gæld?
Christina Egelund (LA), 2016-05-19:
Pointen med at sammenligne vækstraten i Europa med vækstraten i USA er ikke, at vi skal føre den samme økonomiske politik som i USA.
Pointen med det er at sige, at i Europa er vi i konkurrence med resten af verden, og i den konkurrence klarer Europa sig dårligere og dårligere.
I den situation er det jo vores ansvar at sørge for at føre en ansvarlig økonomisk politik og ikke en uansvarlig økonomisk politik.
Søren Søndergaard (EL), 2016-05-19:
Skal jeg forstå det på den måde, at det, Liberal Alliance siger her, er, at USA fører en uansvarlig økonomisk politik, som altså har ført til en kæmpe vækst?
For enhver ved jo, at USA har en kæmpe gæld, også en kæmpe offentlig gæld.
Christina Egelund (LA), 2016-05-19:
Jeg ved ikke, om vi skal lade det her udvikle sig til en debat om USA's økonomiske politik.
Det, jeg forholder mig til, er den konkurrencesituation, som Danmark og Europa står i i en mere og mere globaliseret verden.
Og der er jeg bare uenig i at vi i Europa skal lægge op til at føre en mere lempelig økonomisk politik, som øger den gæld, som i forvejen er en kæmpe klods om benet i forhold til at forbedre vores konkurrenceevne.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-05-19:
Jeg troede, der blev sagt endegyldigt tak.
Jeg synes, der udvikler sig en rigtig interessant debat mellem SF og Det Radikale Venstre, og jeg er meget, meget enig i det, fru Zenia Stampe siger, og jeg glæder mig over at se, at der er forskel på den økonomiske politik i venstre side af salen.
For det første vil jeg gerne til hr. Holger K. Nielsens oplysning fortælle, at Keynes er stendød.
Han døde den 21. april 1946.
Desværre er alle hans tanker ikke helt døde med ham, for det her med at tro, at man kan finansiere og skabe vækst ved at køre med underskud på de offentlige finanser, er jo noget af det, der har været med til at bringe Vesten i nogle af de økonomiske kriser, vi har haft.
Når hr. Holger K. Nielsen selv nævner, at der kan være god idé i at investere i uddannelse og forskning, også selv om det medfører nogle store offentlige underskud, fordi det nok tjener sig hjem på den lange bane, viser det jo lidt om de store forskelle, der er i, hvordan vi regner med, vi kan finansiere vores velfærdssamfund.
Det var sådan set bare det, jeg ville sige.
Zenia Stampe (RV), 2016-05-19:
Tak for det.
Der er jo ingen tvivl om, at det her er en ekstraordinær situation, som kræver ekstraordinære prioriteringer.
Vi er ikke enige i de prioriteringer, som regeringen og et politisk flertal har foretaget; vi er ikke enige i, at man skal finansiere flygtningeudgifter med udgifter til udviklingsbistand.
Så vidt er vi faktisk enige med forslagsstillerne.
Men som jeg forstår forslaget, handler det jo ikke bare om at forhindre lande i at bruge udviklingsbistand til flygtninge, det handler faktisk om at undgå overhovedet at foretage den prioritering.
For i forslaget står der jo ikke kun noget om udviklingsbistand, der står faktisk også noget om, at det handler om ikke at blive nødt til at skære i velfærden, ikke at blive nødt til at hæve skatterne.
Og så tror jeg i virkeligheden, vi er et sted, hvor vi stikker folk blår i øjnene.
Det handler om, at man ikke skal prioritere.
Og der må jeg sige at jeg er enig med det politiske flertal i Danmark, der trods alt har sagt, at vi bliver nødt til at prioritere.
Vi er så uenige i, at det er udviklingsbistanden, der skal holde for, eller udgifterne til nærområderne.
Det synes vi er en uklog prioritering, der kan hævne sig i sidste ende.
Så langt er vi enige med forslagsstillerne.
Men at der er brug for, at der bliver prioriteret, er vi enige med det politiske flertal om.
Jeg synes, det her forslag er problematisk, fordi det netop stikker folk blår i øjnene, bilder dem ind, at man ikke behøver at prioritere.
Men gæld er bare en prioritering, man udskyder, for gæld skal jo afdrages på et eller andet tidspunkt.
Det er jo en regning, der skal betales, og det er en prioritering, der skal foretages – den skal bare ikke foretages nu, men den skal så foretages på et senere tidspunkt.
Men der er prisen så, at man gældsætter sig, hvilket kan gå ud over den økonomiske vækst – det kan det jo, det har vi set i Europa.
Og den diskussion, der udfoldede sig lige før mellem Liberal Alliances ordfører og Enhedslistens og SF's ordførere, der handler om ekspansiv finanspolitik osv., er jo en interessant diskussion at tage.
Men den skulle i så fald ikke tages med udgangspunkt i flygtningekrisen, den skulle jo tages med udgangspunkt i Europas økonomi, for at finde ud af, om der er brug for at lempe på budgetloven, hvis man mener, at der generelt er behov for en mere ekspansiv finanspolitik.
Men så skal den jo tages der; så skal den ikke tages af os EU-ordførere eller af udlændingeordførerne for den sags skyld – så skal den tages af finansordførerne.
Det er jo en relevant nok diskussion, men den skal tages der; den skal ikke tages med udgangspunkt i flygtningekrisen.
For os er det vigtigt, at man finansierer flygtningekrisen, ja, og at man ikke finansierer den med udviklingsmidler – det synes vi er rigtig skidt – men vi synes også, det vil være en rigtig dårlig idé at stifte gæld, hvilket kan føre til øgede renter og lav økonomisk vækst i Europa, hvilket i sidste ende kan gøre det endnu sværere for Europa at bidrage positivt til flygtningekrisen.
Jacob Jensen (V), 2016-05-19:
Jamen jeg er helt enig med hr. Rune Lund i, at sundhedsvæsenet kun hænger sammen på grund af de ansatte, det ville være svært andet.
Men derfor er det egentlig lidt underligt at skulle høre den her kritik fra Enhedslisten, for det er vel kun omkring 10 måneder siden, at Enhedslisten sad med de afgørende mandater under den daværende regering.
Hvad gjorde man ved det der?
Åbenbart og tilsyneladende ikke noget, når vi nu her 10 måneder senere skal høre på en meget, meget – efter min vurdering – gold kritik.
For hr. Rune Lund siger, at den produktivitet, der er foregået, og den fremgang, der er foregået i regionerne og i sundhedsvæsenet, så i givet fald skal kanaliseres tilbage til sundhedsvæsenet.
Det mener Enhedslisten.
Det mener Venstre også, og det er også det, der er sket, bare for lige at få det på det rene.
Så er der det med hastigheden, altså hvor hurtigt man skal løbe.
Mit spørgsmål er, om hr. Rune Lund ikke er enig med mig i, at det ikke kun er et spørgsmål om, hvilken hastighed man løber med, altså det her med, at man skal løbe hurtigere og hurtigere.
Det nytter jo stort, hvis man løber den forkerte vej, at man løber hurtigere.
Så skulle man jo tværtimod stoppe op og måske lige tænke over, hvad det egentlig er, vi gør.
Sagt med andre ord: Handler det ikke også om den ledelse, der er på de enkelte afdelinger på sygehusene osv.; hvordan man får tilrettelagt arbejdet; hvordan man får lært af hinanden; i det hele taget hvordan man får bragt medarbejdernes faglige stolthed og erfaringer og kompetencer mest muligt i spil, mere end blot at tale om, at nu har man løbet hurtigere, men alligevel ikke løser den opgave, som man skal ifølge Enhedslisten?
Det handler vel om, hvordan man løber eller går og i det hele taget får løst opgaven så hensigtsmæssigt som muligt.
Det er ikke kun et spørgsmål om hastighed.
Rune Lund (EL), 2016-05-19:
Jeg synes, hr. Ole Birk Olesen for det første må anerkende, at sygehusene i dag har et problem, i forhold til at de ansatte løber for stærkt og ikke kan få tingene til at hænge sammen.
Og jeg vil også godt sige, at vi selvfølgelig historisk set, og det står jeg ved, og det er jeg stolt af, har sagt, at skal der effektiviseres, og skal tingene gøres smartere, skal det råderum eller det beløb, der bliver frigjort, når man gør tingene smartere, gå tilbage til sygehusene.
Det skal ikke være sådan, at budgetter kun kan hænge sammen, ved at man får ansatte til at løbe stærkere.
Jeg mener, at den strategi grundlæggende har været forfejlet, og jeg mener, det er den strategi, som har gjort, at vi står med et sundhedsvæsen nu, som ikke kan presses yderligere.
Jamen jeg må så sige, at hr. René Christensen ikke har lyttet særlig godt efter.
Det, jeg står og siger her, og det, som jeg synes fremgik meget tydeligt, er, at et politisk flertal på Christiansborg inklusive Dansk Folkeparti i årevis ikke har tilvejebragt de rette rammer for, at de ansatte i sundhedsvæsenet kan levere den optimale ydelse, og at vi nu er nået til en situation, hvor arbejdspresset er så højt for de ansatte, at det ikke bare går ud over de ansatte, men det har også nogle direkte konsekvenser for patienterne, fordi patienterne dermed ikke får tilbudt den bedst mulige behandling.
René Christensen (DF), 2016-05-19:
Tak for, at ordføreren kan bekræfte, at det er det, man mener, altså at de ansatte ikke kan give den behandling, der bliver efterspurgt.
Det er vi altså ikke enige i.
Selvfølgelig er der enkelte eksempler, men vi kigger på antallet af patienter, der går igennem det danske sundhedsvæsen, og vi kigger på, hvad det er for en kvalitet, der bliver leveret.
Det kan godt være, at vi i Dansk Folkeparti er kritiske over for regionerne, men når man lige kigger på sundhedsvæsenet, som sådan set er det, regionerne skal levere, ser man, at de faktisk leverer sundhed af en høj kvalitet og faktisk også til en relativt fornuftig pris.
Jeg synes bare, det er ærgerligt – vi kan godt diskutere den økonomiske situation for regionerne, og det er også det, vi skal gøre, den vil vi rigtig gerne diskutere i Dansk Folkeparti – hvis den her diskussion skal falde tilbage på de ansatte, fordi de ikke kan levere.
Vi i Dansk Folkeparti synes, at de ansatte i sundhedssektoren leverer et supergodt produkt hver evig eneste dag og faktisk også gør det efter bedste evne.
Rune Lund (EL), 2016-05-19:
Problemet er jo, at sundhedsvæsenet kun hænger sammen på grund af de ansatte; det er ikke, fordi et politisk flertal inklusive Dansk Folkeparti har lavet nogle enormt fornuftige politiske aftaler eller skabt nogle enormt fornuftige økonomiske rammer omkring sundhedsvæsenet.
Tværtimod kræver det, netop for at det hele skal hænge sammen, at vi har de ansatte i sundhedsvæsenet, som vi har, men som ikke får tilvejebragt de rette rammer for at give den bedst mulige behandling for patienterne.
Det er det, der er et problem her.
Så problemet er et politisk problem, der ligger her hos et flertal på Christiansborg.
Det har intet med de ansatte at gøre, som hver dag knokler for at få ender, som dårligt nok kan hænge sammen, til at hænge sammen.
Det handler om ledelse.
Det handler om uddannelse af medarbejdere.
Det handler om at have den rigtige medarbejdersammensætning.
Det handler om organiseringen.
Men det handler altså også om økonomi.
Og hvis vi lige skal tage fat på økonomiaftalerne for regionerne, som blev indgået under den tidligere S-ledede regering, var det jo sådan, at det var nogle økonomiaftaler, som Enhedslisten ikke stemte for, men som den tidligere regering lavede sammen med de borgerlige inklusive spørgerens parti.
Så vi har ikke kunnet forhindre en socialdemokratisk regering i at lave ulykker, når den regering vil lave aftaler med de borgerlige.
Men vi har i hvert fald hele tiden været klare på, hvad vi mener.
Hvad angår de økonomiske rammer, så synes jeg, at jeg mangler en total erkendelse fra spørgeren af, at de økonomiske rammer faktisk betyder noget for muligheden for at udføre et stykke arbejde.
Jeg læste i min ordførertale, at 2.000 medlemmer af Dansk Sygeplejeråd i 2015 var blevet spurgt, og det viste sig, at 51 pct. oplever, at muligheden for at løse kerneopgaven på et faglig forsvarligt niveau ofte eller altid er under pres.
Det er for mig et signal om, at der er noget galt, og at der er noget, vi skal gøre noget ved.
Det har ikke noget at gøre med at tale grimt om de ansatte, tværtimod.
Det handler om at sige, at vi fra politisk hold simpelt hen bliver nødt til at gøre noget mere for at give de ansatte nogle ordentlige arbejdsvilkår, således at de kan levere en optimal service til os, der bor her i landet.
Det kan godt være, at spørgeren siger det.
Men hvis man spørger de ansatte, siger de hele tiden: 2-procentskravet, produktivitetsstigningskravet, det presser os helt sindssygt.
Vi kan ikke løbe stærkere.
Vi er med på, at der skal laves effektiviseringer, at vi skal gøre tingene smartere, at vi skal investere i ny teknologi for at gøre tingene bedre.
Men når en del af produktivitetsstigningen igen i år, altså i 2016, men også, som der er lagt op til det i 2017, skal findes ved, at ansatte, som i forvejen har ekstremt svært ved at få enderne til at mødes, pålægges at løbe endnu stærkere, så er vi altså ude i en situation, hvor tingene simpelt hen bare ikke hænger sammen, forstået på den måde at det er et politisk problem, at der ikke er givet de rigtige betingelser for, at de ansatte kan udføre deres arbejde ordentligt.
Rune Lund (EL), 2016-05-19:
For et eksempel på, hvad det medfører, er jo den video, som 50 jordemødre lavede over 12 dage i oktober sidste år, hvor de viste, hvordan det er at arbejde som jordemoder.
De lavede en video, som er en ren gyser at se, hvor det bl.a. fremgik, at en jordemoder sagde: Vi har haft travlt i dag, og derfor måtte jeg udsætte en igangsættelse hos en kvinde, som har haft vandafgang i mere end 24 timer.
Mener ordføreren ikke, at de ansatte løber så stærkt i dag, at det er et problem at bede dem om at løbe endnu stærkere?
Benny Engelbrecht (S), 2016-05-19:
Nu nævner hr. Rune Lund jo et konkret eksempel.
Det er ikke nogen hemmelighed, at den tidligere regering havde valgt at prioritere i retning af at øge ressourcerne til lige præcis det område.
Desværre endte det jo sådan, at man i den konkrete udmøntning af aftalen, som regeringen indgik, nedprioriterede lige præcis det område, som hr. Rune Lund fremhæver.
Det er vel et meget godt eksempel på, at politik ikke blot er et spørgsmål om rammerne, men også om, hvem der sidder for bordenden og styrer de konkrete prioriteringer.
Altså, i den tidligere regerings tid havde den prioritering jo været anderledes.
Rune Lund (EL), 2016-05-19:
Men jeg kan nævne andre eksempler.
I går var der i Jyllands-Posten en artikel.
Det har hun gjort af følgende grunde: »Hver gang jeg tager hjem fra arbejde til tiden, så ligger der nogle opgaver, der ikke bliver løst.
Og min store skræk er jo, at der en dag iblandt de mange, mange blodprøver ligger én, som jeg skulle have set, én, som jeg skulle have fulgt op på, men som jeg ikke nåede til«.
Det er jo ét eksempel af mange på, hvad det er, der sker, når man løber for stærkt.
Er det ikke? vil jeg spørge ordføreren.
Jacob Jensen (V), 2016-05-19:
Hvor underligt det end lyder, er jeg sådan set enig i meget af det, som hr. Rune Lund her siger, nemlig at det selvfølgelig også handler om økonomiske rammer.
Jeg kan da bare slå ned i dette års finanslov.
Der anerkender vi jo netop, at der er behov for et økonomisk løft.
Det er bl.a. derfor, at vi har lavet et omprioriteringsbidrag, hvor vi så kan prioritere nogle midler i retning af sundhedsvæsenet.
2,4 mia. kr. har det fået som et løft med finansloven.
Så det anerkender vi.
Men jeg synes, at det også handler om mere end blot at tale gold økonomi.
Det handler vel også om den måde, som man organiserer sig på.
Vi kan jo se meget, meget store forskelle fra afdeling til afdeling, fra sygehus til sygehus.
Nogle steder har man været rigtig god til det, og andre steder kunne man måske godt lære at blive lidt bedre i forhold til den måde, man organiserer sig på, og dermed hvad man får ud af midlerne og ikke mindst de dygtige medarbejdere, som er på de enkelte afdelinger.
Ole Birk Olesen (LA), 2016-05-19:
Og det har man også sagt hvert år i Enhedslistens historie, altså at nu var man nået til enden for, hvor hurtigt man kunne løbe i den offentlige sektor.
Men alligevel har man så året efter ment, at der kom de alligevel til at løbe hurtigere endnu i den offentlige sektor.
Jeg skal bare høre om noget: Var udgangspunktet i 1989 ved Enhedslistens stiftelse, at de offentligt ansatte var enormt langsomme på det tidspunkt, siden det er lykkedes hvert eneste år siden at forøge deres tempo, eller er det sådan, at de offentligt ansatte i dag har samme hastighed som Usain Bolt?
René Christensen (DF), 2016-05-19:
Da jeg sad og lyttede til ordførerens tale og hørte, hvad man skulle lægge til grund for det her, tænkte jeg: Hvad er det egentlig ordføreren gerne vil sige?
Det, jeg sidder tilbage med, er, at ordføreren ikke mener, at de ansatte i sundhedsvæsenet ude på sygehusene ude i regionerne gør et ordentligt stykke arbejde; de når f. eks. ikke at skifte lagnerne, de gør det ikke godt nok derude.
Er det virkelig det, som den her forespørgsel skal ende ud med, at ordføreren for Enhedslisten står og skælder de ansatte ud her fra Folketingets talerstol og siger til dem, at det arbejde, som de udfører og skal udføre for borgerne, simpelt hen ikke er godt nok?
Er det det, som ordføreren gerne vil fortælle?
For sådan fremgik det i hvert fald meget tydeligt for mig.