runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrethe Vestager (RV), 2009-10-08:
Det Radikale Venstres politik har efterhånden et stykke tid ligget fast på det, vi kalder effektiv udlændingepolitik.
For os er der to ting, der er afgørende.
Det ene er, at vi ser det her i et europæisk perspektiv, for når det kommer til det at vandre, uanset om det er, fordi man søger arbejde, eller det er, fordi ens elskede bor og har sin familie i et andet land end der, hvor man selv bor, eller hvad der kan være grunden til det, så er europæiske regler en utrolig styrke både på udlændingeområdet og på asylområdet.
Derfor ønsker vi os et langt stykke hen ad vejen at få et europæisk regelsæt, fordi det jo vil gøre op med hele den her underlige skræmmekampagne, hvor vi alle sammen skal være bange for – jeg kan forstå, at det skal være meget farligt – at Danmark skal virke som en magnet.
Man kan jo ikke være en magnet, hvis der er de samme regler over det hele, og derfor tror jeg, at det, der er retningsgivende, og det, der måske er det enkleste at huske, hvis man vil vide noget om radikal udlændingepolitik og asylpolitik, er, at vi tror, at det her skal løses i et europæisk perspektiv, fordi der er brug for solidaritet, og fordi der er brug for de muligheder, Europa giver, for at vandre.
Louise Schack Elholm (V), 2009-10-08:
Tak for det meget fyldestgørende svar.
Eftersom der har været en åbning fra SF's side om at diskutere udlændingeområdet, vil jeg så gerne høre, om De Radikale har fået en tilsvarende åbning på skatteområdet.
Margrethe Vestager (RV), 2009-10-08:
Den skattepolitik, som Det Radikale Venstre har lagt frem, har vi udarbejdet, for at den skulle opfylde nogle ting, som er meget væsentlige for os.
Det ene er, at skatten skal hjælpe os med det grønne.
I hele den kolossale omstilling kan afgifter og det at holde et permanent hårdt skattetryk på frås og forurening være med til at sende nogle meget klare prissignaler både til virksomheder og til os som privatpersoner.
Det andet er, at vi jo står i en situation, hvor vi på kort sigt bliver nødt til at finde ud af, hvordan vi skaffer arbejdspladser til folk, og på lidt længere sigt skal finde ud af, hvor de lærere og de sygeplejersker og de SOSU-assistenter kommer fra, der skal sørge for, at vores velfærdssamfund fungerer, og også medarbejdere til virksomhederne rundtomkring.
Det er to hovedprincipper for os, samtidig med at det selvfølgelig er finansieret krone for krone.
Og når det er vigtigt for os, så åbnes der jo også for en, synes jeg, meget interessant og konstruktiv debat om, hvad fundamentet for den ansvarlige økonomiske politik så er, og det er jo den debat, vi har her.
Så kan man diskutere, hvor konstruktiv den er, når vi diskuterer den sådan i form af korte bemærkninger, men i hvert fald er det væsentlige jo, at partierne fremlægger deres politik, som vi har gjort, som S og SF har gjort, og det, jeg tror er kernen i det, er, at uanset hvordan man vender og drejer det, så er begge forslag inden for skiven, nemlig den skive, der handler om at få en anden kurs for Danmark.
Sophie Løhde (V), 2009-10-08:
Hvis vi nu forestiller os den sådan rent hypotetiske situation, at der sidder en radikal vælger derude og lytter til debatten her i aften – det ser jeg selvfølgelig som en hypotetisk situation, men hvis vi nu forestiller os det – og vedkommende spørger sig selv: Hvad får jeg egentlig, hvis stemmer på De Radikale og Venstre ved næste valg?
Det Radikale Venstre, får vi klart at vide her, vil ikke acceptere ultimative krav, men er på den anden side blevet stillet over for ultimative krav, nemlig at de ikke kan få lov at ændre et komma ved udlændinge- og skattepolitikken.
Hvad er det så, man får som radikal vælger, og kan Det Radikale Venstre leve med ikke at kunne ændre et komma?
Det var et meget langt og fint svar, det var bare ikke et svar på mit spørgsmål, men der har måske været et andet spørgsmål tidligere, som jeg er gået glip af.
Så jeg vil godt prøve at spørge igen på en anden måde: Hvis det nu er, at man ikke vil acceptere ultimative krav, betyder det så i sig selv, at fru Margrethe Vestager forventer, at Socialdemokratiet og SF ændrer holdning og rent faktisk giver Det Radikale Venstre indflydelse på udlændinge- og skattepolitikken, ja eller nej?
Jeg beder bare om et klart spørgsmål , for vi har ikke fået et eneste endnu i hele den her debat med fru Margrethe Vestager.
Margrethe Vestager (RV), 2009-10-08:
Nu er jeg jo i den lidt kedelige situation, at jeg må sige, ligesom jeg måtte sige til Venstres ordfører, at hvis det er det bedste, regeringen gør, er det lidt trist.
Hvis hr. Hans Christian Schmidt har gjort sit yderste, er jeg ked af at sige, at det ikke er godt nok.
Det er det altså ikke.
For det, vi fra Det Radikale Venstres sides finder meget afgørende, er sådan set en helt klassisk politisk evne til at finde kompromiser, der binder sammen på ting, der er problemer for dette lands borgere.
Med hensyn til det her med at forsøge at gøre det til noget, som er ultimativt eller ikke ultimativt, synes jeg, at det ville være vigtigt for vælgerne, hvis Venstre gik i enrum med sig selv og så på, hvordan det egentlig er lykkedes med at gøre, hvad man har sagt man ville gøre – specielt når man ser på, hvor meget det er lykkedes for Venstre at gøre, som man aldrig nogen sinde har nævnt et ord om i nogen som helst valgkamp.
Det gælder både skattereform, det gælder kommunalreform, det gælder de deraf afledte sociale konsekvenser, og det gælder en stribe af skurkestreger, som jeg vil gøre mit yderste for at få gjort op med.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2009-10-08:
Jeg synes – vil jeg sige til fru Margrethe Vestager – at vælgerne må have krav på at vide, om Det Radikale Venstre kan støtte en regering eller endda indgå i en regering, som ikke ændrer på 24-års-reglen og tilknytningskravet.
Jeg har forstået hele den der snak om ultimative eller ikke ultimative krav, men nu bliver man jo rent faktisk fra radikal side mødt med ultimative krav fra Socialdemokratiet og Socialistisk Folkeparti, nemlig et ultimativt udsagn om, at der ikke kan ændres på de her to ordninger, som Det Radikale Venstre ellers har slået sig op på at være det parti, der er mest arg modstander af.
Og derfor synes jeg egentlig, man må vide, om den radikale modstand mod de her ordninger er så massiv, er så gennemført oprigtig, at de kan fortælle vælgerne, at de ikke indgår i en regering eller støtter en regering, som ikke ændrer de her to ordninger.
Margrethe Vestager (RV), 2009-10-08:
Der er jeg jo i den heldige situation at jeg kan trække på de her erfaringer med ultimative krav, som jeg lige fortalte at vi har i Det Radikale Venstre.
Og den fristelse, som hr. Kristian Thulesen Dahl stiller op, om at stille et ultimativt krav, er jeg sådan nogenlunde vel vaccineret imod – altså, jeg kan selvfølgelig ikke helt forsværge, at det nogen sinde vil ske, ligesom en influenzavaccine ikke dækker ved alle virustyper.
For det, der er kernen i det politiske arbejde, når partierne må finde hinanden, er, at ingen kan få det fuldstændig, som de vil have det, fordi kompromiset bliver stærkt, fordi det betyder, at hver en sten er vendt og forskellige hensyn er taget, og det betyder, at det her kan man regne med vil holde.
Og derfor er vi kommet til den jo i virkeligheden meget, meget enkle og – det indrømmer jeg – jordnære konklusion, at vi ikke stiller ultimative krav, og at vi heller ikke accepterer dem.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2009-10-08:
Jo, men det forstår jeg alt sammen, for det har vi hørt mange gange.
Problemet for fru Margrethe Vestager er vel, at nu bliver hun bare mødt af et ultimativt krav.
Altså, forskellen på det, fru Margrethe Vestager gerne vil have, og så det, vi har nu, er en situation, hvor der er to partier, der har rottet sig sammen mod fru Margrethe Vestager, og som siger: Vi har et ultimativt krav, og det er, at udlændingepolitikken bliver sådan her, færdig, slut.
Og så er det da interessant for vælgerne forud for et eller andet valg, der kommer på et eller andet tidspunkt, at vide, om Det Radikale Venstre mener sin modstand mod 24-års-reglen og tilknytningskravet så voldsomt, at man siger, at der vil man bare ikke finde sig i det, slut, finale, eller om man kan forestille sig et kompromis, hvor man får et eller andet andet, noget med, at folk arbejder, mens de søger asyl, eller hvad det kan være, men at man så i øvrigt accepterer det ultimative krav, man er blevet stillet over for.
Altså, når jeg går ind på Det Radikale Venstres hjemmeside – det kan man gøre – kan jeg jo se, at de slår sig op på at være så arge modstandere af 24-års-reglen og tilknytningskravet, at man sådan ligesom fornemmer, at der må være noget hjerteblod her.
Margrethe Vestager (RV), 2009-10-08:
Jeg hørte hr. Thulesen Dahl tidligere tale om, hvor vigtigt det var at basere sin politik på de holdninger, man var båret af.
Og det tror jeg også er et godt råd til mig, nemlig at lade holdningerne være det, der er bærende for det politiske engagement, og ikke ønsket om at hoppe op og ned og sige: Jeg vil have min vilje.
For at gøre det er jo også at sige: Jeg vil have det på min måde.
Jeg har en holdning, og jeg vil gøre mit yderste for, at den bliver gjort til virkelighed.
Men jeg har respekt for, at vælgerne ikke har givet Det Radikale Venstre 90 mandater, og derfor skal vi ligesom andre partier, der heller ikke har 90 mandater alene, finde hinanden.
Uanset alt det her med de følelser, der er, og den retorik, der bliver brugt, er det nu engang det utrolig stabiliserende i arbejdet her i Folketinget, at vi skal finde 90 mandater, hvis vi vil lave noget om, og det er et vilkår for os alle sammen.
Og ja: Vi er inderligt imod 24-års-reglen og tilknytningskravet.
Vi glæder os over, at danskernes rettigheder, hvor paradoksalt det end kan være, er bedre sikret i et europæisk samarbejde, end de er i forhold til, hvad det danske Folketing kan finde på.
Men sådan er det bare, og det kan vi konstatere.
Men vi kæmper for vores politik; vi har bare erfaret, at der, hvor man stiller ultimative krav og tror, man kan få sin vilje, ender sporet blindt.
Malou Aamund (V), 2009-10-08:
Man kan jo sige, at De Radikale er gået fra en situation, hvor man har stillet ultimative krav, til en situation, hvor man overhovedet ikke stiller nogen krav, for i dag er det jo sådan, at De Radikale i princippet skal lægge stemmer til Socialdemokraterne og SF's skatteudspil uden nogen som helst form for indflydelse.
Så når en samlet opposition går ind og brandskatter de højeste indtægter, vil vi unægtelig få en situation, hvor højtuddannede vil flygte ud af landet.
Lad os bare tage den ene procent af befolkningen, der har den højeste indkomst; hvis de udvandrer, vil det medføre et velstandstab pr. borger på 23.000 kr. Det svarer til et tabt skatteprovenu på 27 mia. kr.
Det er vel næppe, hvad man kalder økonomisk ansvarligt.
Margrethe Vestager (RV), 2009-10-08:
Jamen det var dog skrækkeligt.
Nu har vi fra radikal side fremlagt vores egen skattepolitik, og den skattepolitik – den er måske ikke så ambitiøs, som man kunne ønske sig, det er en ændring af det, som er blevet gennemført her i foråret – har som en af sine grundpiller, som kerne at bygge videre på grundlæggende radikale ideer, nemlig at fastholde et konstant og hårdt skattetryk på frås og forurening, sådan at det er muligt at flytte skat på indkomst.
Derfor ønsker vi i stedet for at ændre på beskatningen bl.a. af nogle af de sidste lærere og sygeplejersker, som stadig væk betaler topskat, sådan at de bliver vredet ud af topskatten og måske vil opleve sig tilskyndet til at yde lidt mere, fordi der er brug for det rundtomkring på hospitalerne og i skolerne.
Jeg sikker på, at hvis fru Malou Aamund havde lejlighed til at læse den radikale skattepolitik, ville hun i hvert fald opleve den glæde, at vi ikke foreslår nogen af de ting, som jeg kan forstå forskrækker fru Malou Aamund i meget, meget vid udstrækning.
Malou Aamund (V), 2009-10-08:
Det ændrer jo ikke ved, at det skatteudspil, som De Radikale skal lægge stemmer til, er fyldt med fejlberegninger.
Nu ved jeg ikke, om fru Margrethe Vestager har været så heldig at se de der hemmelige beregninger, som ingen af os andre kan se.
Men mit spørgsmål er egentlig, hvordan fru Margrethe Vestager har det med at skulle lægge stemmer til en økonomisk politik, som selv hr. Frank Aaen fra Enhedslisten kalder økonomisk uansvarlig.
Margrethe Vestager (RV), 2009-10-08:
Nej, det er jo det, der er det tankevækkende ved det.
Når vi har en diskussion om tingenes tilstand, bliver det også en diskussion om, hvem der så skal tage hvem som gidsler.
Spørgeren eller kommentatoren, må det så nærmere være,
har jo lige sagt, at jeg har kastet hele den danske befolkning i grams, har kastet los og alt muligt andet ubehageligt.
Jeg håber ikke, jeg har gjort det med den 40-årige kvinde, der ifølge B.T.s artikler ikke har været i bad i 8 år, men har måttet nøjes med tørvask, fordi kommunen ikke synes, at det ville tjene hende, at hun kom ud på badeværelset.
Det synes jeg sådan set ikke er i orden, og det er lige meget, hvor længe det har pågået, og hvem det i øvrigt er.
Derfor er det stadig væk sådan, at der er utrolig meget at gøre.
Uanset hvordan man vender og drejer det, og uanset hvad den enkelte gør, er det, vi diskuterer i dag, hvad regeringen kan, det er, hvad Folketinget kan, det er, hvad vi i fællesskab kan for at skabe rammerne for det forhåbentlig fuldstændig frie, virksomme, dannede liv, som danskerne lever.
Gitte Lillelund Bech (V), 2009-10-08:
Hr. Morten Østergaard, som jo er næstformand i den radikale folketingsgruppe, gav et interview til Weekendavisen, hvor han talte om asylpolitik, og så gjorde han det meget klart: »Det underlige er, at Socialdemokratiet faktisk ønsker en anden asylpolitik end regeringen.
Vi er jo også blevet enige med dem om ganske få ting, men ikke engang dét må man tale om, for udlændingepolitikken skal bare lægges helt død.«
Nu kan jeg så forstå, at fru Margrethe Vestager til Ritzau her for en time eller to siden har udtalt, at det, der ligger i den her hemmelige aftale om asylpolitikken, alene er det, der står i forslaget til vedtagelse, som er fra maj 2009.
Men jeg vil alligevel spørge fru Vestager: Ligger der andre ting i den hemmelige aftale, som hr. Henrik Sass Larsen tilsyneladende har med hr. Morten Østergaard, når det vedrører asyl- og indvandringspolitikken?
Margrethe Vestager (RV), 2009-10-08:
Nu hvor vi havde sådan en presset dag, tænkte jeg, at vi ikke skulle holde et pressemøde for at offentliggøre den hemmelige aftale.
Det er en udskrift af F 23, forslag til vedtagelse fremsat den 30. maj 2008.
Det, den afspejler, er den enighed, der er, og som var, mellem Socialdemokratiet, SF, Det Radikale Venstre, Enhedslisten, Ny Alliance og uden for partierne fru Gitte Seeberg, men jo også hr. Lars-Emil Johansen, om at få en ordentlig behandling af afviste asylansøgere, som ikke kan vende hjem.
Det er sådan set en meget enkel politik.
Det, den har til formål, er at sørge for, at mennesker, som ikke kan få asyl her i landet, men som heller ikke kan vende hjem, ikke ender som splintrede mennesker med ødelagte familier og med en fuldstændig uværdig behandling som den, vi har set i de seneste år.
Så offentligt er det, og så åbent er det, og jeg har faktisk den mistanke, at det ved Venstre udmærket godt.
Gitte Lillelund Bech (V), 2009-10-08:
Nu er det sådan set ikke Venstre, der er citeret i Weekendavisen for, at det er en anden asylpolitik, og at man ikke må tale om den.
Det er sådan set hr. Morten Østergaard, der refererer til hr. Henrik Sass Larsen fra Socialdemokraterne.
Jeg synes måske nok, at det er en samtale, der burde pågå mellem de to.
I forbindelse med asylpolitikken har fru Helle Thorning-Schmidt jo været meget klar med hensyn til, at udviste irakiske asylansøgere, hvor der netop er en aftale med Irak om, at Irak skal modtage dem, selvfølgelig skal sendes ud af landet.
Samtidig har jeg også hørt fru Margrethe Vestager sige, at det ønsker fru Margrethe Vestager ikke.
Det ønsker hr. Villy Søvndal heller ikke, men alligevel har hr. Villy Søvndal trods alt sagt, at SF bøjer sig så langt, som de overhovedet kan for at komme i nærheden af en regeringstaburet.
Så jeg vil bare spørge: Hvor langt vil fru Margrethe Vestager bøje sig på det punkt, der handler om, at afviste irakiske asylansøgere skal sendes hjem, eller at de ikke skal sendes hjem?
Vil fru Vestager holde fast i, at de ikke skal sendes hjem, fordi de har været her i lang tid, eller vil fru Vestager følge med fru Helle Thorning-Schmidt, sådan som hr. Villy Søvndal gør, og sige, at selvfølgelig skal de sendes hjem, hvis der ligger en hjemsendelsesaftale med det pågældende land?
Margrethe Vestager (RV), 2009-10-08:
Lige præcis det der med, om der ligger en hjemsendelsesaftale, har vi jo forsøgt at finde ud af ved at stille spørgsmål til Venstres integrationsminister – eller hvad man nu skal kalde hende.
Ja, jeg ved godt, at hun er Venstremand, men integrationsminister er måske en lidt fejlagtig betegnelse.
Det er stadig væk helt, helt uklart, hvad det er for en aftale, der ligger, for de svar, vi får, er mildest talt utilstrækkelige.
F.eks. står der i et af de seneste svar, vi har fået, at de irakiske myndigheder – det er i hvert fald det, der bliver antydet – burde have læst i lovbemærkningerne, at ordningen med bidrag, altså økonomisk bidrag, til frivillig hjemsendelse ville ophøre den dag, der blev en hjemsendelsesaftale, uanset at ministeren har lavet en aftale med Irak om, at der skal være mulighed for frivillig hjemsendelse med ordninger af den type, som Danmark havde, men som man så ikke oplyste ville blive ophævet.
Derfor er det helt interessant, hvad i himlens navn det er, der foregår i det ministerium og med den minister, og hvad det er for en aftale, man har, for det, som vi hører fra Irak, og det, som vi hører fra ministeren, kan ikke være rigtigt på samme tid, og hvis fru Gitte Lillelund Bech kan bidrage til, at det bliver oplyst, så lad os tage diskussionen på et oplyst grundlag.
Vi får det bare ikke fra ministeren.
Tina Nedergaard (V), 2009-10-08:
Jeg synes altså, at ordføreren holdt en utrolig trist tale.
Det var faktisk en tale, jeg undrer mig en del over.
Altså, det Danmark, som blev beskrevet der, er da ikke det Danmark, vi lever i.
Det kan fru Margrethe Vestager da ikke mene.
Jeg kender fru Margrethe Vestager som et menneske, der af og til også kommer ud i virkeligheden og ser, hvordan det foregår, ser, hvad det er for nogle mennesker, vi har omkring os, hvad det er for nogle fine værdier, langt, langt de fleste danske borgere har, uanset om man er født i landet eller man kommer udefra.
Den der meget, meget triste beskrivelse af, at der engang var et godt samfund, der hed Danmark, som nu fuldstændig er ødelagt på grund af VK-regeringen, synes jeg faktisk ikke man kan være bekendt – ikke så meget over for regeringen, der nok klarer det, men mere over for den befolkning, som jo skaber det Danmark, som vi har.
Men det kan også undre mig, at fru Margrethe Vestager forsøger at mildne sin tristesse ved at henvise til sine venner, som jo egentlig har behandlet fru Margrethe Vestager og Det Radikale Venstre som parti ualmindelig dårligt.
Jeg er glad for, at det ikke er mine venner.
Margrethe Vestager (RV), 2009-10-08:
Jeg hørte ikke noget spørgsmål.
Tina Nedergaard (V), 2009-10-08:
Jeg behøver heller ikke at stille et spørgsmål.
Jeg synes simpelt hen ikke, at det er klædeligt, for det jo er ikke regeringens Danmark.
Det er befolkningens Danmark.
Så når man kritiserer Danmark i den grad, som fru Margrethe Vestager gjorde under sin tale, så er det jo altså ikke regeringen, man kritiserer, men danskerne.
Det er befolkningen.
Det er en kommentar, og fru Margrethe Vestager behøver ikke at svare eller forsvare, hvis hun ikke føler trang til det.
Margrethe Vestager (RV), 2009-10-08:
Det, som imponerer mig meget hos spørgeren, er den her vished om, hvordan tingene vil være.
Men det kan være, fordi der ikke er noget, der udvikler sig der, hvor fru Malou Aamund plejer at færdes, og fordi man ikke har nogen indflydelse på det.
For når vi fra radikal side har fremlagt et skatteforslag, har arbejdet med det for at sørge for, at skatten kan hjælpe os med at få det grønne vidensamfund, få en situation, hvor flere vil opleve en tilskyndelse til at arbejde, fordi der bliver et dramatisk behov for det på vores skoler, på vores sygehuse, rundtomkring i plejesektoren og på virksomhederne, så er det sådan set, fordi vi mener det.
Det kan godt være, at det ikke forholder sig sådan i Venstre, det skal jeg ikke kunne sige noget om.
Jeg kan bare sige, at når vi gør det, er det, fordi vi mener det, og fordi vi har tænkt os at få indflydelse, sådan at vi kan slutte op om en ansvarlig økonomisk politik.
Det er jeg faktisk fuldstændig enig i – for spørgeren beder om at få et klart spørgsmål, og jeg er helt enig i, at ingen klare spørgsmål er blevet stillet endnu.
Der har været finurlige og polemiske og alle mulige andre slags spørgsmål, men klare spørgsmål har der ikke været.
Det, der er Det Radikale Venstres mål, er at deltage i forhandlingen om et regeringsgrundlag, hvor vi har indflydelse på alle de politiske områder, sådan at vi kan stå inde for det.
Jeg håber, man har det sådan i Venstre; nogle gange er jeg i tvivl, men det er kun et kort øjeblik, for jeg tror sådan set, at man i virkeligheden er helt enige med Dansk Folkeparti.
Men vi håber at kunne stå inde for det, og den forhandling vil vi gerne tage, sådan at Danmark kan få en ny regering.
Karsten Lauritzen (V), 2009-10-08:
Fru Margrethe Vestager siger »skal kunne stå inde for«, og derfor vil jeg godt stille et simpelt spørgsmål og forventer så også – det har fru Margrethe Vestager nærmest også stillet mig i udsigt – et klart svar: Vil fru Margrethe Vestager og Det Radikale Venstre indgå i en eventuel S-SF-regeringen, hvor der i regeringsgrundlaget står, at man vil fastholde tilknytningskravet og 24-års-reglen?
Martin Henriksen (DF), 2009-10-08:
Der synes jeg sådan set at fru Margrethe Vestager kommer ned på argumentationsniveau med hr. Villy Søvndal, for jeg ved ikke, om fru Margrethe Vestager i fuld alvor vil påstå, at det er regeringens og Dansk Folkepartis skyld, at man eksempelvis i Århus Kommune ikke har været i stand til at give en handicappet kvinde et bad.
Det er bare for at sige, at når fru Margrethe Vestager står på Folketingets talerstol og taler om skræmmekampagne fra alle andre partiers side, er det da ret afslørende, at man står og anklager regeringspartierne og Dansk Folkeparti for det, når det rent faktisk forholder sig sådan, at i mange af de kommuner, hvor vi ser det her svigt, er det fru Margrethe Vestagers venner, der sidder på flertallet, på magten – socialdemokratiske borgmestre med medlemmer af Socialistisk Folkeparti på de afgørende poster.
Er det ikke også skræmmekampagne?