Merete Riisager (LA), 2015-03-24:
Jeg har besluttet mig for at holde en meget positiv tale i dag, for regeringen har faktisk gjort en del fornuftige ting på ligestillingsområdet.
Den har bl.a. forkastet nogle af sine egne initiativer, hvilket har betydet, at man har kunnet bevare vigtige grader af frihed for borgerne.
Jeg vil nævne tre ting.
Den ene ting er den øremærkede barsel, som regeringen droppede.
Det betyder, at familierne i højere grad selv kan indrette barslen, sådan som de ønsker det.
Det er meget positivt.
Det vil de fleste familier gerne, herunder også min egen.
Så har man droppet at ulovliggøre prostitution.
Det synes jeg også er rigtig godt.
Det er baseret på viden og indsigt på området.
Det er sådan, at prostitution er mange ting; det kan være lige fra overgreb og desperation, hvor nogle kvinder eller mænd prostituerer sig ud af nød og elendighed og kommer ud i nogle ganske forfærdelige situationer, til helt anderledes situationer, hvor der sker en transaktion mellem voksne mennesker, som altså indgår i en frivillig relation.
Så det ikke at ulovliggøre prostitution er altså på alle måder en fornuftsbaseret handling.
Man har også besluttet ikke at indføre kvoter for kvinder i bestyrelser.
Jeg er bare meget bekymret for, at EU rammer os i nakken på lige præcis det her område, sådan at vi får kvoter ind ad bagdøren.
Det er dårligt for Danmark, men det er også dårligt for andre lande i EU, at man skal have det her EU-formynderi, og at EU blander sig i, hvordan bestyrelserne skal sammensættes.
Det har selvfølgelig ingen som helst gang på jorden.
Den er måske ikke lige indrettet, sådan som vi ville have foreslået det, men der er dog blevet lyttet, og man har taget det beslutningsforslag, som Liberal Alliance fremsatte her i Folketingssalen, videre, og det synes jeg egentlig igen er en fin og fornuftsbaseret gerning at gøre, sådan at Ligebehandlingsnævnet forhåbentligvis ikke bliver den her enhed, som generer borgerne, når de er i gang med det, som de nu ellers kunne tænke sig, f.eks. give gratis adgang til ældre herrer på en strikkefestival eller indføre en pink dag på et fodboldstadion til støtte for Kræftens Bekæmpelse.
Jeg tror, at det begreb er noget, der bliver afsindig vigtigt i de kommende år at få præciseret, altså hvad vi egentlig mener, når vi siger diskrimination.
Hvad er diskrimination?
Er det diskrimination, hvis nogen føler sig diskrimineret, eller er diskrimination, at man reelt bliver forhindret i at gøre noget, som man ønsker i sit liv, træffe nogle valg, udleve sig selv, og dette sker på baggrund af køn, race, religion osv.?
Hertil kommer også, at selve intentionen er ret væsentlig, når vi taler om diskrimination.
Altså, har man ønsket at diskriminere nogen, når man f.eks. giver gratis billetter til ældre herrer på en strikkefestival?
Og det er altså denne intention, som vi bliver nødt til at få ind i vores begrebsliggørelse af diskriminationsbegrebet, for ellers kan det køre helt i hegnet, sådan som vi jo ser i vores broderland, Sverige, hvor man slet ikke har fået afgrænset det her begreb.
Hvad skal der ske fremover, hvad skal vi have fokus på?
I Liberal Alliance ser vi en række fokusområder, og jeg vil nævne tre af dem her.
Den første er uligestilling i migrantmiljøer.
Igen må vi altså ikke tage ved lære af Sverige på det her område, hvor man jo altså ikke rigtig i ligestillingsdebatten forholder sig til, at der er særlige uligestillingsproblemer i migrantmiljøerne.
Og det kan man jo sige er helt logisk.
Når folk kommer hertil fra andre dele af verden, hvor man ikke betragter kvinder som ligeværdige, så tager man selvfølgelig også noget af sin kultur med.
Man optager altså ikke bare den kultur i det land, man kommer til, fra den ene dag til den anden, det sker simpelt hen ikke.
Men det bør jo være sådan, at kvinder i Danmark, danske kvinder, uanset hvor de kommer fra, kan nyde de samme frihedsrettigheder, den samme grad af frihed i deres liv som kvinder, der er opvokset i Danmark.
Det er en afsindig vanskelig øvelse, men det er ikke desto mindre det, der er opgaven.
Næste punkt, jeg vil nævne, er fædres rettigheder.
Det har også været nævnt på talerstolen tidligere i dag.
Børn har brug for kærlige forældre, mor og far eller mor eller far, men kærlige forældre, og der er altså ikke nogen, der siger, at det skal være mor, der er den primære forælder.
Næste punkt, jeg vil nævne, er voldtægter.
Det ville være rigtig godt, hvis vi i Danmark kunne få et helt nyt og anderledes fokus på voldtægt, så vi kunne få knækket voldtægtskurven.
Antallet af voldtægter i Danmark har været nogenlunde konstant i en årrække, og derfor bør vi også dykke ned i det her område og simpelt hen finde ud af, hvordan vi kan vide mere om, hvad det er, der sker.
Hvem er det, der begår voldtægt, og hvem er det, der bliver udsat for voldtægt, og hvor sker det henne, hvad er det, der sker osv.?
Den viden bør vi simpelt hen have noget mere op under neglene, og den bør blive udbredt, sådan at vi også her i den politiske arena har en forståelse af problemet.
Ser man på andre – hvad skal man sige – ulykker, der kan indtræffe for mennesker, f.eks. antallet af trafikdræbte, så har man faktisk fået det meget, meget drastisk ned over en årrække, netop ved at forske i og finde ud af, hvor det sker, hvem det sker for, hvilke omstændigheder der er osv., og der har man fået reduceret det enormt meget.
Jeg forestiller mig, at vi i en eller anden grad kan blive inspireret af det arbejde og fokusere på, hvordan vi kan få knækket voldtægtskurven.
I det hele taget mener jeg som sagt, at ligestillingsdebatten i Danmark har været inde i en positiv gænge, hvor vi har bevæget os fra – hvad skal man sige – sådan lidt elitær middelklassefeminisme til at fokusere på nogle virkelige problemer i stedet for pseudoproblemerne, og det synes jeg er vigtigt også at holde fokus på fremover, altså at vi ikke forfalder til navlepilleri, men at vi kigger på de steder, hvor der er en begrænsning af ligeværdet og de lige muligheder.
Vi behøver ikke at være ens, vi behøver ikke at gøre det samme, men vi skal altså opfatte hinanden som ligeværdige, og vi skal være lige for loven og have lige muligheder.
Det er i år hundredåret for kvinders valgret, vi står her med de muligheder, vi har i dag, fordi der er nogle, der har kæmpet for dem før os, og det skal vi være taknemlige for, og vi skal også være bevidste om, at når det handler om ligestilling, er det jo ikke sådan en permanent status, man opnår, det kan faktisk også gå den anden vej, og vi skal være opmærksomme på, at vores døtre og sønner også får de lige muligheder og lige rettigheder, som vi har nydt godt af.
Tak for ordet.