Mette Bock (LA), 2014-11-28:
Tak for det.
Det er jo en debat, der spænder utrolig vidt – fra Irak over Syrien til ISIL og kurderne og Lars Hedegaard, og hvad ved jeg.
Så jeg tror sådan set, Enhedslisten har forsømt en mulighed for at få rigtig mange og rigtig spændende og substanstunge forespørgselsdebatter her i de kommende måneder, men det er jo Enhedslistens valg.
Under alle omstændigheder er det vigtigt at få diskuteret de her ting.
Jeg synes, det er væsentligt, at man erkender, at det her er et dybt, dybt problematisk område, hvilket mange af os endnu en gang blev bekræftet i i går, da vi deltog i adskillige orienteringer i diverse udvalg.
Man må konstatere, at det her er så komplekst og at konfliktlinjerne er så komplekse i området, at det er umådelig svært.
Men så er der jo også lyspunkter, og jeg vil gerne kvittere for, at ministeren i redegørelsen gjorde rede for, at der faktisk også ind imellem sker nogle fremskridt.
Hvis vi kigger på Irak og den nye regerings i hvert fald udtalte intention om også at inddrage alle befolkningsgrupper, synes jeg faktisk, at det er et positivt skridt i den rigtige retning, for mindretalsbeskyttelsen er jo det allerførste og vigtigste skridt i retning af, at man faktisk kan samle et samfund.
Spørgsmålet er så, hvad man kan samle det om, men det må jo så blive det næste.
Vi er i Liberal Alliance glade for, at vi er med til at støtte, at vores kampfly deltager, og for, at vi støtter kapacitetsopbygningen.
Det er små bidrag, men det er vigtige bidrag, og det er væsentligt, at det internationale samfund står sammen om bekæmpelse af ISIL.
Når vi så kommer til Tyrkiet, så synes jeg, at de senere års udvikling i høj grad viser, hvilket limbo Tyrkiet står i.
På den ene side gør Tyrkiet faktisk nogle ting, som er ganske udmærkede.
Jeg synes, at man i høj grad skal have respekt for, at Tyrkiet på egen hånd har taget imod 1,1 millioner flygtninge fra Syrien, og at de faktisk behandler de flygtninge rigtig godt.
På den anden side må vi sige, at det jo er dybt kritisabelt, at Tyrkiet både bliver anvendt eller lader sig anvende som rekrutteringsbase.
Foreign Fighters har alt for gode forhold i Tyrkiet.
Og på den nære dagsorden, som i virkeligheden også har en principiel og meget bredere betydning, synes jeg, at sagen om Lars Hedegaard jo viser, at Tyrkiet fortsat er meget langt fra at anvende de standarder, som vi anvender i demokratiske lande.
Derfor skal Tyrkiet være under fortsat pres, og det må vi jo så gøre med de midler, som vi har til at lægge et pres.
Jeg mener ikke, at den vej, som Enhedslisten her lægger op til at vi skal gå, er vejen.
Der er mange måder at lægge det her pres på, og vi skal blive ved med at forfølge bl.a. sagen om Lars Hedegaard, så langt som vi overhovedet kan.
Vi skal stadig væk stille spørgsmål, og vi skal stadig væk kræve svar, og vi skal stadig væk gøre klart opmærksom på, at den behandling, Hedegaardsagen har fået i Tyrkiet, er fuldstændig uacceptabel.
Det skal vi ikke holde for os selv.
Vi skal også have de øvrige europæiske lande til at indse dette.
Så der er lang vej endnu.
Sådan som jeg ser på sagen, drejer Tyrkiet helt klart antennerne for øjeblikket.
Den store interesse, som Tyrkiet for ganske få år siden viste for at blive medlem af EU, er dæmpet ganske betydeligt.
Det er den af to grunde.
Punkt 1: EU har jo ikke været specielt heldig til at håndtere den økonomiske krise.
Punkt 2: I forhold til den udvikling, der foregår i området, er der for mig at se ingen tvivl om, at Tyrkiet ønsker at indtage en ledende position i området, og det er det, de lægger an til nu.
Så interessen fra Tyrkiets side er for mig at se kølnet ganske betydeligt, og det bliver interessant at se, hvad der sker i de kommende år.