Lene Espersen (KF), 2009-02-26:
Jeg vil også gerne takke for den positive tilgang, som Folketingets partier har haft til lovforslaget.
Det indeholder jo en lang række ændringer i den finansielle lovgivning, og hvis jeg skal tage fat på noget af det, som mange har hæftet sig ved i dag, rummer lovforslaget jo nye initiativer, for så vidt angår videregivelse af kundeoplysninger.
Det er vigtigt at få understreget, at lovforslaget har til formål at sikre forbrugernes tillid til elektroniske pengeoverførsler bl.a. ved at gøre det lettere i de situationer, hvor penge på grund af en fejl er overført til en forkert modtager.
Her får pengeinstitutterne mulighed for at oplyse navn og adresse på den person, som ved en fejl har fået indsat et beløb på sin konto eller ved en fejl er kommet til at betale for lidt med dankort i en butik.
På den måde sikres det, at reglerne om pengeinstitutternes tavshedspligt ikke vanskeliggør mulighederne for, at den forurettede kan få sine penge.
Men det, vi har forsøgt at tage højde for med lovforslaget, er jo, at det vil være meget uheldigt, hvis f.eks. en tidligere voldelig samlever fingerer en fejloverførsel for at skaffe sig oplysninger om sin ekssamlevers adresse.
Derfor har vi altså valgt at sige, at det er den her måde, vi tilrettelægger det på, så der ikke er en risiko for, at man kan udnytte det negativt, som egentlig er en positiv forbrugermulighed i lovforslaget.
Dernæst hjælper lovforslaget til med, at kunderne kan få en mere helhedsorienteret rådgivning om deres livsforsikrings- og pensionsordninger.
Det er jo primært relevant i forhold til arbejdsmarkedspensionskasserne, og der bliver nu mulighed for at videregive oplysninger om kundeforhold til brug for rådgivningen.
Såvel Socialdemokratiets ordfører, hr. Orla Hav, som også Dansk Folkepartis ordfører, fru Colette L. Brix, har rejst spørgsmål vedrørende den her del af lovforslaget, og da det jo er meget teknisk og også - ikke mindst hvis man skal udvide emneområdet - omfatter, noget, som kræver meget grundig afdækning, synes jeg, det er noget, vi skal tage under udvalgsbehandlingen.
Men jeg vil gerne her tilkendegive, at vi gerne vil se på såvel det, hr. Orla Hav rejste, som de problemstillinger, fru Colette L. Brix rejste her under førstebehandlingen.
Jeg vil dog godt sige, at de oplysninger, som der er tale om, er oplysninger, som kunden selv er kommet med i forbindelse med etablering af kundeforholdet, eller som arbejdsmarkedspensionskassen har indhentet fra kundens ansættelsessted.
Men jeg vil i hvert fald gerne tilkendegive her, at det naturligvis er noget, vi gerne vil være med til at se på, men samtidig blot understrege, at der altså ikke er tale om en masse sensitive bankoplysninger, f.eks. oplysninger om privatøkonomi osv., og at der, for så vidt angår følsomme oplysninger som f.eks. helbredsoplysninger, fortsat vil skulle indhentes samtykke i hvert enkelt tilfælde.
Et andet element i lovforslaget er jo, at det medvirker til at sikre et mere effektivt tilsyn med finansielle virksomheders outsourcing.
De nye regler skal bevirke, at virksomhederne stiller krav til leverandørerne, samt at virksomhederne har retningslinjer, der er med til at sikre, at virksomhedernes outsourcing sker på betryggende vis.
Herudover skal Finanstilsynet kunne kræve de oplysninger, der er nødvendige for tilsynets virksomhed, hos leverandører og underleverandører, der varetager outsourcede opgaver for virksomheden.
Et tredje element i forslaget er, at der herudover foreslås en forpligtelse for Finanstilsynet til at indgå i et tættere samarbejde med andre EU-landes tilsynsmyndigheder.
Finanstilsynet skal bl.a. være opmærksom på den finansielle stabilitet i andre lande inden for Den Europæiske Union ved tilrettelæggelsen af tilsynsvirksomheden.
Et fjerde element i lovforslaget drejer sig om investeringsforeninger.
Her giver vi med lovforslaget mulighed for, at investeringsforeninger kan etablere en underopdeling af afdelingerne, de såkaldte andelsklasser.
Det er sådan set et forslag, der har sit primære formål i at sikre, at der for investorerne bliver endnu flere valgmuligheder, med hensyn til hvordan man ønsker sit produkt sammensat.
Ved at samle forskellige typer investorer i den samme afdeling kan der faktisk også opnås stordriftsfordele, der i sidste ende kan komme investorerne til gode i form af lavere omkostninger.
Et femte element er hvidvaskloven, og her er der tale om ændringer, der har til formål at styrke indsatsen mod kriminalitet og terrorisme.
Der indføres en pligt for de virksomheder og personer, der er omfattet af loven, til at være opmærksomme på kundeaktiviteter, der har tilknytning til lande eller territorier, der efter en særlig task force-vurdering ikke vil samarbejde i kampen mod hvidvask og terrorfinansiering og derfor ikke lever op til basale krav.
Derudover indeholder lovforslaget en lang række mere tekniske bestemmelser, som jeg ikke vil komme ind på her.
Så man kan ligesom sige, at der før var én forening, der repræsenterede alle; nu er der to foreninger, der næsten er lige store - den ene er lidt større end den anden - men som repræsenterer den samme kreds, men altså i to forskellige foreninger.
Spørgsmålet har så været, hvordan repræsentationen skal være - og jeg vil ikke lægge skjul på, at der har været en meget voldsom interesse for det, det kan man også høre på ordførernes indlæg.
Jeg vil sige, at min indstilling ud fra en demokratisk synsvinkel har været den, at jeg mener, at det, når der er foreninger, der repræsenterer synspunkter og næsten er lige store, vil være forkert at vælge den ene frem for den anden.
Jeg kan også se på de nikkende tilkendegivelser her, at der er en forståelse for, at blot fordi man på et enkelt brancheområde pludselig deler foreninger op i to, betyder det ikke, at de begge to kan sidde med omkring bordet, for så bliver balancen forskudt, f.eks. i retning af at arbejdstagerrettighederne så ikke bliver repræsenteret så godt.
Så det, vi har valgt at sige, er, at vi ønsker, at de to foreninger, der er, må prøve at blive enige om, hvem man indstiller som medlem, og det kan så være et medlem fra den ene forening i en given situation, og hvem der så skal være suppleant, og det kan så være fra den anden forening, så begge modtager papirer fra det arbejde, der foregår, og kan holde sig orienteret, men at man altså finder en mindelig løsning på det.
Jeg vil sige, at det er min helt klare erfaring her i Folketinget - for det er langtfra første gang, jeg hører om den her problemstilling; i mit tidligere virke som justitsminister mødte jeg også de her synspunkter at det er meget, meget uklogt, hvis Folketinget begynder at vælge parti til fordel for en bestemt forening i en situation, hvor der er to foreninger, der er lige store.
Det kloge og demokratiske er jo at sige, at man må prøve at se på en model, hvor de selv som voksne, ansvarlige mennesker sørger for at finde ud af, hvem der repræsenterer deres synspunkter bedst, og taler det igennem.
Og i og med at vi jo har en model, hvor der er et medlem og en suppleant, er der altså også en mulighed for, at begge foreninger i de her tilfælde kan modtage papirer og dermed føle sig velorienterede om sagen.
Jeg vil være meget ked af, hvis vi kom i en situation, hvor vi sådan skulle til at lovgive om, hvem der skal være med, når der er mange forskellige foreninger.
Det må være noget, de i sidste ende selv finder ud af.
Her vil jeg gerne rose fagbevægelsen, for der er masser af råd og nævn og andet, hvor fagbevægelsen skal repræsenteres, og hvor fagbevægelsen selv finder ud af, hvem der repræsenterer den bedst, og hvem der taler med den stærkeste stemme på den samlede bevægelses vegne.
Det nytter altså ikke noget, at vi, blot fordi der på det her område lige pludselig er tale om, at der er to foreninger, så skal tæske rundt her i Folketinget og diskutere, hvilken af de to foreninger der er bedst egnet til at repræsentere deres synspunkter.
Man må altså forvente, at de kan gøre det arbejde selv, og derfor håber jeg også meget, at det her ikke er noget, der skal bruges meget tid på under udvalgsbehandlingen.
Det er mit klare demokratiske synspunkt.
Alt andet ville jo svare til, at vi her i Folketinget sagde: Jo, der er syv foreninger i form af partier, men det er kun det største, der skal være repræsenteret i udvalgene.
Det ville være en besynderlig tilgang til tingene.
Jeg synes, det er udmærket, at der blev stillet spørgsmål til det, for det er meget relevant, men jeg synes altså, at det demokratiske er at sige, at det må de altså forsøge at finde ud af selv og så lade sig repræsentere med det medlem, som de mener er bedst egnet til at varetage de samlede fælles synspunkter.