runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Zenia Stampe (RV), 2014-05-08:
Ordføreren må undskylde, at det var mig, der ikke fik udtrykt mig klart nok.
For det var faktisk kontanthjælpen, jeg mente.
Det var ikke den her huslejeydelse.
For skyldes modstanden mod de lave ungesatser, at man er imod, at de her sunde og raske unge kommer ned på en lavere ydelse, altså mener man, at alle unge skal have det samme som de ældre, eller er det, fordi man er imod, at det er kommunen, der laver skønnet?
Når jeg spørger, er det selvfølgelig, fordi jeg er nysgerrig efter, om det er det kommunale selvstyre, vi er ude efter – for sådan lød det lidt på indlægget – eller om det er, fordi vi generelt er ude efter princippet om, at man skal skelne mellem de unge, altså hvem der har brug for en høj ydelse, fordi de ikke kan bringe sig selv i en situation, hvor de kan forsørge sig selv eller tage en uddannelse.
Og så er der de andre på den anden side, der faktisk måske bare skal have et lille kærligt skub for at komme i gang med en uddannelse eller få et job.
Finn Sørensen (EL), 2014-05-08:
Det var ikke det kommunale selvstyre, jeg var ude efter.
Det var fru Pernille Rosenkrantz-Theil, der bruger det kommunale selvstyre som ansvarsforflygtigelse, hver gang man bliver præsenteret for et problem, man har skabt med de love, man laver.
Hvad ydelserne angår, tror jeg, at fru Zenia Stampe da må kende Enhedslistens synspunkt.
Vi har alle dage været modstandere af den lave ydelse til unge under 25 år.
Vi er da dobbelte modstandere af, at man så også udvider en uretfærdighed, der bliver begået mod unge under 25 år, til at den også rammer unge under 30 år.
Eyvind Vesselbo (V), 2014-05-08:
Når man sidder og hører hr. Finn Sørensens tale, tænker man: Hvad er det for en mørkemand fra Enhedslisten, som gennemgår en lang række af de punkter, som egentlig er rimelig positive i det her lovforslag, nemlig at forsøge at hjælpe nogle med at undgå at blive sat ud af deres lejlighed?
Kunne hr. Finn Sørensen ikke lige forklare, hvad begrundelsen, med alle de der forfærdelige ting, som er i det her forslag, er for, at Enhedslisten vil støtte forslaget?
Finn Sørensen (EL), 2014-05-08:
Nu prøvede jeg faktisk ikke at sprede mørke.
Det er måske heller ikke nødvendigt i hr. Eyvind Vesselbos tilfælde.
Jeg prøvede faktisk at kaste lys over, at man med kontanthjælpsreformen har skabt et kæmpe problem for unge menneskers mulighed for at blive i deres bolig og for at have et nogenlunde anstændigt liv, hvor de kan være en del af det almindelige sociale liv.
Og så har jeg faktisk kvitteret for, at man har erkendt, at man har skabt et problem med den kontanthjælpsreform.
Det erkender man, ved at man nu kommer med et forslag, der lapper en lille smule på det.
Og Venstres ordfører ved jo udmærket godt, at Enhedslisten er tilhænger af lapper.
Hvis det ikke er muligt at få en rigtig stor lap, stemmer vi også for en lille lap, så længe der ikke gemmer sig nogen forringelser i det, og det gør der jo ikke her.
Eyvind Vesselbo (V), 2014-05-08:
Nu fik vi så svaret på, hvorfor Enhedslisten stemmer for det her forslag, nemlig at det sådan set er meget godt.
bedre end det, der er på nuværende tidspunkt, og det synes jeg jo så at Enhedslisten skulle have præciseret lidt kraftigere i stedet for at stå og tale det her ned i hele ordførertalen.
For man må vel konkludere, og det går jeg ud fra at hr. Finn Sørensen gerne vil gentage, at det her gør situationen bedre, end den er på nuværende tidspunkt.
Så kan hr. Finn Sørensen godt snakke om alle mulige andre ting, kontanthjælpsreform og alt muligt, som sådan set i realiteten ikke har noget konkret med det her lovforslag at gøre.
Var det ikke det, hr. Finn Sørensen skulle have fokuseret på, nemlig lovforslaget og ikke alle mulige andre ting?
Finn Sørensen (EL), 2014-05-08:
Tak for spørgsmålet.
I modsætning til Venstres ordfører kan jeg godt lide at skabe sammenhæng i tingene.
Og hvad enten man piber eller synger, er årsagen til, at det her lovforslag er kommet frem, at man har lavet en kontanthjælpsreform, der skaber store problemer for tusindvis af unge mennesker med at blive i deres bolig og holde fast i, hvad kan jeg sige, en god basis for tilværelsen.
Ellers var man jo ikke kommet med sådan et forslag her.
Så jeg vil bare gerne have sammenhæng og sætte det konkrete forslag, vi forholder os til, i relief og ind i den virkelighed, som de unge mennesker har.
Det var formålet med det.
Og så sagde jeg meget klart og tydeligt i ordførertalen, at der er en lille forbedring i det her, og den støtter vi.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2014-05-08:
Jeg lod mig lige provokere af, at ordføreren siger, at jeg tørrer det af på det kommunale selvstyre eller bruger det som bolværk i forhold til en eller anden ansvarsforflygtigelse.
Jeg kunne godt tænke mig at opfordre ordføreren til at komme med den lovgivning i hånden til mig – så vil jeg gerne tage den meget seriøst – hvor det er muligt at kategorisere, om man i den ene kategori har et ungt menneske med sociale eller psykiske problemer, som derfor selvfølgelig skal have ordentlig hjælp, og i den anden kategori nogle unge mennesker, som er stærke og i stand til at tage en uddannelse.
Altså, når vi lægger det ud til kommunerne, er det jo i erkendelse af, at den vurdering kan man ikke sidde og foretage bag et skrivebord på Christiansborg.
Det handler ikke om ansvarsforflygtigelse, men det er blot et spørgsmål om, at den slags vurderinger ikke kan foretages bag et skrivebord inde på Christiansborg.
Og så er der nogle udfordringer, i forhold til hvad kommunerne så bruger det her til.
Men jeg mener, det er fuldstændig urealistisk.
Det kan være, hr. Finn Sørensen har et rigtig godt forslag til det, og så vil jeg rigtig gerne høre det, for jeg synes faktisk, det er et problem, at der er rigtig mange unge mennesker, der er blevet kategoriseret forkert.
Men jeg vil gerne høre, om der er et konkret forslag til, hvordan man i praksis skal få delt de to grupper op, hvis ikke det er sådan, at man netop skal gøre det ude i virkeligheden, ansigt til ansigt med den unge, og foretage vurderingen der.
Finn Sørensen (EL), 2014-05-08:
Jamen jeg har ikke foreslået eller antydet, at man skulle lave et sådant lovforslag, for det kan da kun foretages ét sted, det er vi da fuldstændig enige om.
Men man skal lade være med at lave en lovgivning, der kan medføre, at kommunerne bringer unge mennesker ud i en frygtelig situation, hvor de ikke har råd til at blive i deres bolig, og jeg mener bare, at det her forslag jo ikke løser det grundlæggende problem, der er i kontanthjælpsreformen.
Men det handler jo om, at fru Pernille Rosenkrantz-Theil argumenterer på den måde, som man nu har gjort omkring den her reform, nemlig at det skulle hjælpe på de unges muligheder for at få uddannelse, at man tager nogle penge fra dem.
Det er jo den filosofi, der ligger bag.
Det er klart, at hvis man laver sådan en lovgivning, gør man det også muligt for kommunerne at træffe nogle afgørelser og visitere på en måde, så unge mennesker får det endnu sværere, end de har i forvejen.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2014-05-08:
Altså, vi skal lige slå fast, at den gruppe, vi taler om, som får uddannelsespålæg, ikke er en gruppe, der har det svært.
Den gruppe, vi taler om her, består af helt almindelige unge mennesker, som er i kontanthjælpssystemet.
Og når vi vælger at sætte ydelsen ned til et SU-lignende niveau, og ganske rigtigt uden lånemuligheder og alle de der andre ting, er det jo, fordi vi mener, at det er fuldstændig vanvittigt at sige til unge mennesker: Hvis du er i kontanthjælpssystemet, kan du få så mange penge; hvis du tager en uddannelse, kan du få så mange penge.
Det går ikke.
Jeg medgiver, at langt de fleste unge mennesker tager en uddannelse, fordi de har lyst til det.
De er jo i gang.
Langt de fleste unge mennesker tager en uddannelse.
Men der er altså en gruppe, hvor vi kan konstatere, at det faktisk er stærke unge mennesker, som er klar til at tage en uddannelse, men de er ikke i gang.
Og det er jo der, hvor vi gerne vil sætte ind og siger: Det kan i hvert fald ikke være rigtigt, at incitamentsstrukturen er gal.
Og så vil vi i øvrigt gerne have, at de kommer ind, og at det kommunale system får hånd om dem, så det kommunale system også kan hjælpe dem med at finde sig til rette med, hvad det så er for en uddannelse, de skal have.
Så det her giver altså både et incitamentinstrument, men også en mulighed for det kommunale system til at tage hånd om de unge mennesker.
Zenia Stampe (RV), 2014-05-08:
Jeg blev bare lige lidt i tvivl, men måske blev det afklaret til sidst, hvad det egentlig er, Enhedslisten er imod.
Er man imod, at de laver den differentiering i satsen, eller er man bare imod, at det er kommunen, der foretager det skøn?
Finn Sørensen (EL), 2014-05-08:
Bare for at svare ganske kort: Jeg har den opfattelse, at det er muligt at hjælpe unge mennesker i gang med job og i gang med uddannelse uden at straffe dem økonomisk.
Den filosofi har fru Pernille Rosenkrantz-Theil desværre ikke, det kan vi jo se af fru Pernille Rosenkrantz-Theils støtte til den her kontanthjælpsreform og det forlig, der er lavet om den.
Men det er sådan den helt korte udgave af den generelle debat, vi har åbnet her.
Mai Mercado (KF), 2014-05-08:
Det her er jo et lovforslag, som tilvejebringer noget huslejehjælp til personer under 30 år, som modtager enten kontanthjælp, uddannelseshjælp eller en revalideringsydelse, og som er i en udsat boligsituation.
Det er vigtigt at gentage, at det er en udsat boligsituation.
Men i en situation, hvor alt er kaos, hvor massive sociale problemer tårner sig op, kan der være behov for midlertidigt at yde hjælp til den udsatte, også inden borgeren bliver akut udsætningstruet med for mange ubetalte huslejeregninger til følge.
Jeg vil egentlig godt fortælle en lille historie fra mit eget liv.
Dengang jeg gik på gymnasiet, mødte jeg på et tidspunkt nede i gågaden en fyr, der hed Allan.
Allan var misbruger, og han var også hjemløs.
Han satte sig ned på en bænk, og så fortalte han mig sin historie.
Historien var den, at han egentlig var startet som rigtig mange andre med en god familie og et godt job og et fint liv, som kørte på skinner.
Men en dag ville konen skilles.
Det startede hans deroute.
Han startede med at drikke, han startede med at få de her sociale problemer, som altså tårnede sig op.
Han kunne ikke fastholde sit arbejde og endte også med at blive udsat af sin bolig.
Den dag tænkte jeg ved mig selv: Hvad er det for et samfund, som ikke kan passe på netop sådan en som Allan, en hjemløs og en misbruger, sådan som han var endt, og som ikke kan sikre, at der også er mulighed for at tage hånd om sådan en som ham?
Havde Allan fået den mulighed, som vi nu åbner op for, og som vi nu giver kommunerne mulighed for at kunne give, er det jo slet ikke sikkert, at han var endt på den bænk, den bænk, hvor jeg i øvrigt traf beslutningen om at melde mig ind i Konservativ Ungdom for snart 14, 15 år siden.
Det her handler jo ikke om en lavere kontanthjælp for unge, som udmærket kan komme i uddannelse og endda kan gøre det i morgen, det her handler om at hjælpe mennesker, der har hjælp behov, og som er i en særlig situation.
Netop med Allans historie i baghovedet er jeg glad for som konservativ ordfører at kunne stemme for og støtte lovforslaget i dag.
Karina Adsbøl (DF), 2014-05-08:
Tak til ordføreren.
Ordføreren kan godt indimellem lyde som en sur gammel mand.
Vi skal se det positive i det.
Ordføreren har det tit og ofte med at lange ud efter Dansk Folkeparti, men ordføreren har jo her medvirket til at forringe borgernes muligheder, i hvert fald i Dansk Folkepartis optik, for at få en behandling, og altså også fordi man har nedlagt De Sociale Nævn.
Finn Sørensen (EL), 2014-05-08:
Men det er fuldstændig rigtigt, at selvfølgelig skal man stå ved sit ansvar, og det gør Enhedslisten i forhold til det forlig, vi har været med til, om den ændrede struktur, altså den ændrede klagestruktur og omlægningen i Statsforvaltningen.
Vi følger det meget tæt, og jeg kan meget godt tilslutte mig fru Zenia Stampes udtalelse om det på det spørgsmål, hun fik.
Måske kan jeg sige det lidt skarpere, det har jeg også gjort til et medie: Det er ikke tilfredsstillende, og vi er nødt til at kigge på, om der er tilstrækkelige ressourcer til at bestride den opgave.
Ellers vil jeg bare sige, at Enhedslisten ikke er enig i, at vi har forringet retssikkerheden ved at nedlægge De Sociale Nævn og Beskæftigelsesankenævnet – det er vi ikke enige i.
Det er en diskussion, vi har haft, da vi behandlede lovforslaget, så det kan vi vende tilbage til, hvis det bliver nødvendigt.
Men jeg er ikke enig i den del af det.
Karina Adsbøl (DF), 2014-05-08:
Vil ordføreren så anerkende, at Dansk Folkeparti har fremsat flere beslutningsforslag i forhold til at forbedre det for mennesker med handicap, så de kunne få hjælp, bl.a. også om kompensation, når de fik medhold i Ankestyrelsen?
Så jeg er lidt uforstående over for det, ordføreren står og siger, for jeg synes jo, at Dansk Folkeparti har en rigtig god socialpolitik, også når det handler om ældre, og også en socialpolitik, hvor Enhedslisten og Dansk Folkeparti kan mødes og samarbejde på tværs af politiske skel.
Finn Sørensen (EL), 2014-05-08:
Det er helt sikkert, og jeg kan bekræfte, at det da er sket flere gange her i salen, at vi, om jeg så må sige, har støttet hinandens beslutningsforslag på det sociale område, og det synes jeg er vældig fint.
Min bemærkning gik jo bare på, hvad ondets rod er her.
Det er, at et flertal i det her Folketing synes, at det er vigtigere med skattelettelser end med velfærd, og at man derfor har lagt kommunerne i et økonomisk jerngreb gennem en budgetlov, som Dansk Folkeparti har støttet, ligesom Dansk Folkeparti igennem mange år støttede en regering, der stod for det princip.
Men det er jo ikke det samme, som at jeg så forklejner, at Dansk Folkeparti forsøger at rette op på nogle af de skader, som de et eller andet sted selv har et ansvar for.
Merete Riisager (LA), 2014-05-08:
Ifølge dette beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti skal regeringen fremsætte lovforslag, der giver opsættende virkning i klagesager for borgere med handicap, der har fået frataget eller nedsat hjælp, selv om de pågældende ikke har fået forbedret deres funktionsevne.
Som det fremgår af bemærkningerne til beslutningsforslaget, vil dette forslag løse flere problemer.
Borgerne kommer ikke til pludselig at stå uden hjælp, mens den pågældende klagesag behandles, og kommunernes praksis med at føre sociale klagesager for at fastslå minimumsstandarder vil blive begrænset.
Hermed får kommunerne et incitament til at behandle klagesager hurtigere, idet der ikke vil kunne opnås en besparelse under sagsbehandlingsforløbet.
Incitamentet til at frakende eller forringe hjælp i strid med loven forsvinder, idet kommunerne fremover ikke vil kunne opnå en besparelse, mens en klagesag pågår.
Retssikkerheden for borgere med handicap vil desuden blive øget, så hovedvægten kommer på netop social retssikkerhed frem for på det kommunale systems mulighed for budgetstyring.
Liberal Alliance kan støtte forslaget.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2014-05-08:
Nu kan det godt være, at Dansk Folkeparti synes, at der ikke er nogen over og ikke nogen ved siden af finansministeren, men den holdning deler SF ikke.
Vi er nødt til at gå i dybden med det her i udvalgsbehandlingen.
Det er også det, alle ordførere før mig har tilkendegivet: Vi vil godt være med til at kigge på det her, vi er nødt til at finde nogle holdbare løsninger.
Men det indebærer så også, at vi får kigget på det i dybden, uanset hvad finansministeren måtte have svaret i samlingen 2013-14 på et spørgsmål.
Mai Mercado (KF), 2014-05-08:
Jeg synes simpelt hen, at vi skal gribe det mere offensivt an.
Som jeg lige sagde – og det lagde jeg egentlig meget klart frem – synes jeg jo, at der er en god pointe i det her forslag, og jeg kvitterer også for forslaget.
For vi har jo set de sager, som egentlig virker mærkværdige på os politikere, altså hvor der eksempelvis er en bruger med en BPA-ordning, som får frataget den personlige hjælper, men så efterfølgende får tilkendt vedkommende igen.
Og hvad angår den periode, er vi da principielt helt enige.
Men når der er en række spørgsmål, som ikke er besvaret – og fru Karina Adsbøl giver os jo selv ret i, at de spørgsmål ikke ligger besvaret på nuværende tidspunkt – siger jeg, at vi ikke på det grundlag, der foreligger her, kan vende tommelfingeren enten opad eller nedad.
Og det er jo egentlig reelt nok.
Så vil jeg bare om, hvor Konservative står i forhold til borgere med handicap,
sige: Vi går jo meget aktivt ind i de drøftelser, der er.
Vi går ind i forhold til alt det, der er med vejledningen om, hvordan den her BPA-ordning skal udmøntes; det ved jeg er hjerteblod for Dansk Folkeparti, og det er det også for os Konservative.
Det er jo helt indlysende og afgørende, at dem, som har handicap og i en eller anden form er udsatte, skal vi sikre, så de kan leve deres liv i nogle rammer, hvor de ikke forskelsbehandles – hvis det altså er, at de ved at få eksempelvis en BPA-ordning eller andre hjælpemidler kunne komme op på niveau med andre uden handicap.
Karina Adsbøl (DF), 2014-05-08:
Jeg vil sige til ordføreren, at spørgsmålet er besvaret.
Der er også i baggrundsmaterialet vedhæftet et svar fra ministeren, hvor der står, at det ikke har været muligt at foretage en beregning.
Så det er skam besvaret.
Det andet er – når vi taler BPA-ordning – at det her beslutningsforslag jo virkelig vil hjælpe mennesker med handicap, som har en BPA-ordning, og som vi jo har set få frataget deres BPA-ordning eller nedsat deres hjælp og så komme over på servicelovens § 83 i stedet for.
Mai Mercado (KF), 2014-05-08:
Jo, det er da rigtigt nok, at der ligger et svar fra ministeren.
Altså, der ligger jo blot et svar om, at man ikke kan finde frem til et tal, og at man ikke kan redegøre for det.
Det mener jeg da godt man kan.
Selvfølgelig kan man da som et ministerium regne på, hvad udgifterne vil være for kommunerne.
Jeg mener da også – hvis man har KL inde over – at jeg, hvis KL har udsigt til en kompensation, kan love for, at de garanteret også godt kan regne på, hvad en eventuel kompensation måtte løbe op i.
Så med hensyn til det ikkesvar vil jeg sige, at jeg mener, at hvis man trykker lidt og stiller nogle flere spørgsmål – og det kunne man jo gøre – så har man forhåbentlig også muligheden for at kunne få nogle flere svar.
Så vil jeg blot sige, at der, hvor vi ser der er nogle problemer i forhold til BPA'en, eksempelvis er i forbindelse med Sølund Festival, som vi jo med hr. Tom Behnke er gået meget aktivt ind i – netop fordi det skal være muligt at få sin faste medhjælper med på Sølund Festival, på ferie til Sverige osv. osv.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2014-05-08:
Jamen jeg mener, at hele ideen om den opsættende virkning er et fejlslag og et fejlgreb i den her forbindelse.
Og igen er det ikke, fordi vi er uenige om problemstillingen, for problemstillingen er der, men når så stor en mængde mennesker har mistillid til, at systemet behandler deres sager ordentligt, så står vi altså med et langt større problem end bare en Horsenssag, en Vejlesag, en Kalundborgsag, eller hvad for en sag der næste gang dukker op.
Når der er så stor mistillid til systemet, siger min logik mig, at det så må være, fordi der er noget galt med systemet.
Jeg mener, at man bliver nødt til strukturelt at gå ind og kigge på systemet, og det er jo også det, vi har sat gang i med de initiativer, vi har taget.
Det kan godt være, at vi skal gå ad en anden vej, det kan godt være, at vi skal kigge på nye initiativer – det mener jeg at vi må sætte os ned omkring et bord og tale med hinanden om – men jeg mener ikke, det nytter noget at hoppe fra tue til tue og forsøge at løse nogle enkeltsager, hvis vi alle sammen kan se, at det, der egentlig er tale om, er, at det er et mere strukturelt fænomen, som giver problemerne.
Karina Adsbøl (DF), 2014-05-08:
Tak til ordføreren, også fordi ordføreren i hvert fald er positiv over for at handle på området.
Man kan jo ikke forudsige, hvordan det ender, når der er noget, der ikke er vedtaget, så man ved ikke, hvor mange klager der kommer.
Det kan man jo ikke forudsige.
Men i forhold til serviceniveauet er det sådan i dag, at det jo er en ramme i det kommunale.
Det er jo ikke sådan, at man ikke kan få mere, end serviceniveauet siger, for det er den individuelle vurdering, der gælder, og hvis du har behov for mere hjælp, skal du have mere hjælp, trods det at der er et vist serviceniveau i en kommune.
Det viser jo også principafgørelser fra Ankestyrelsen.
Man kan ikke henvise til serviceniveauet i en kommune, når man skærer ned på hjælpen.
Er ordføreren ikke enig i det?
Zenia Stampe (RV), 2014-05-08:
Sådan som jeg forstår beslutningsforslaget, handler det jo om, at en handicappet, der ikke har ændret funktionsevne, får nedsat sin hjælp, med henvisning til at kommunen har ændret sit serviceniveau.
For der er jo netop ikke ændret på borgerens behov, men man vurderer så, at man i virkeligheden giver mere service i dag, end man er forpligtet til, og at nu bliver man nødt til at sænke sit serviceniveau.
Men man skal jo stadig væk overholde lovgivningen, fordi det kan være, at man skal sende flere penge til ældreområdet, eller hvad der ellers kunne være af gode formål, som kommunen også skal støtte.
Så det er jo friheden til at få det hele til at hænge sammen, men selvfølgelig på en måde, så man sørger for, at man overholder lovgivningen.
Det vil sige, at man giver den støtte, der er nødvendig, for at den enkelte handicappede kan leve et værdigt liv.
Karina Adsbøl (DF), 2014-05-08:
Jamen synes ordføreren ikke, det er tankevækkende, at det inde på den uvildige konsulentordning på handicapområdet fremgår, at hvis kommunen har givet en bevilling, er hovedreglen, at kommunen ikke kan trække den tilbage, medmindre der er sket ændringer i situationen og funktionsevnen?
Det betyder, at man så ikke længere opfylder de betingelser.
Og det er jo det udgangspunkt, Dansk Folkeparti ønsker, altså at man, når man ikke har forbedret sin funktionsevne, ikke pludselig får frataget en hjælp og står uden den, mens sagen kører i Ankestyrelsen i måske 1 eller op til 2 år, fordi der netop er pingpong frem og tilbage.
Altså, sådan kan det gå, og man kan blive fanget i det her system i ret lang tid og stå uden den hjælp, man behøver, og man kan endda få forværret sit handicap og blive mere skadet både fysisk og psykisk, end man i forvejen var.
Zenia Stampe (RV), 2014-05-08:
Jamen vi er fuldstændig enige i, at der jo er et minimum.
Det er bare meget svært at sætte netop en konkret barre for det, for det baserer sig på et individuelt skøn.
Men nogle kommuner kan sige, at vi har meget høje ambitioner for behandlingen af vores handicappede.
Vi vil give mere end det, som vi egentlig tror vi er forpligtet til af lovgivningen.
Men så kan der jo bare ske det, at kommunen pludselig bliver hårdt presset, fordi der er mange arbejdsløse, eller fordi der pludselig er flere ældre osv., og derfor bliver man nødt til at disponere anderledes.
Det kan være, at det så betyder, at man skærer ned på serviceniveauet, men måske stadig væk giver en ydelse eller en service, som er meget bedre for den enkelte handicappede end i andre kommuner.
Den frihed synes jeg man bliver nødt til at give kommunerne.
ellers er der jo ikke nogen grund til at have et kommunalt selvstyre.
Det, jeg bare er bange for, er, at hvis de hver gang så skal i Ankestyrelsen, når de ændrer på deres serviceniveau, så ville jeg, hvis jeg var kommune – og selvfølgelig, hvis jeg var meget, meget ond, men det er kommunerne jo ikke – for at være på den sikre side hele tiden ligge på et minimum, for så er der ikke det problem med at skrue op eller ned, for så bliver der givet det, der er en forpligtelse til, og ikke mere.
Og så skal man ikke tænke mere over det.