Villum Christensen (LA), 2010-06-01:
Jeg skal ikke foregribe mange af de ting, som er blevet sagt, de var jo lidt af samme skuffe, men bare sige, at vi jo ikke på forhånd har lagt os fast på, hvordan det her skal gøres.
Vi har jo ikke været ude at sige, at vi nu ikke længere skal vedtage regler her i Folketinget, så kunne vi jo lige så godt holde varig ferie, altså, det er jo ikke det, vi siger.
Det er et perspektiv, som vi vil anlægge, og som kan have mange udformninger.
Nu er vi jo et lille parti, så jeg går ikke ud fra, at man forventer, at vi skal komme med et fuldstændig skræddersyet forslag.
Man har jo mange gange været i den situation, at man beder regeringen om at kigge på noget ud fra en bestemt synsvinkel, og det er egentlig det, vi har gjort her.
Når det lige nu er et godt tidspunkt at eftertænke denne problemstilling på, er det jo, ikke mindst fordi vi bare ved at kigge på dagsordenen i de her dage kan se, at Folketinget og dermed lovmaskineriet nærmest kører i treholdsdrift, en del var jo i gang til kl. 4 her til morgen for at nå det hele igennem.
Reglerne sprøjter ud, og det vil ingen ende tage, med det resultat, at vi let kan få et samfund, hvor borgerne, både selvstændige enkeltborgere – ikke frie borgere, det er nogle år siden, man kunne kalde dem det – og ansatte eller kunder eller brugere i virksomheder og offentlige institutioner, bliver forvandlet til en form for administratorer af deres eget liv.
Det er ikke et samfund, som vi ønsker os.
Hver gang der bliver lavet en regel, uanset hvor velment den måtte være, så tager vi en lille bid ud af den personlige frihed og måske en større bid ud af det personlige ansvar.
Det er ikke den vej, vi vil gå.
Herinde i Folketinget synes jeg vi på andres vegne måske nærmest er verdensmestre i at finde på noget at bekymre os om, og her tænker jeg både på reelle problemer og fuldstændig utænkelige problemer, dem er der jo rigtig mange af, og bekymringen ender næsten altid med en adfærdsregel, nogle penge på et budget og nogle ansatte til at administrere det, gerne med ankeorgan, og hvad ved jeg, vi kender jo alle sammen til det.
Derfor synes vi, det er på tide, at vi får fastlagt eller på en eller anden måde får defineret en form for overligger for den her problemstilling.
Vi har jo i mindst 25 år haft denne diskussion om at begrænse bureaukratiet, og det har flere af ordførerne også været inde på, det går stadig væk bare ligesom af sig selv kun en vej, nemlig op, op og op, uden at nogen ligesom har lagt reglerne sammen og vurderet, om de i virkeligheden modarbejder hinanden, om de i virkeligheden ikke er dysfunktionelle i mange sammenhænge.
Det er med det, akkurat som det er med skatten, som også kun er gået en vej, nemlig op.
Ret beset var det vel også det, som Anders Fogh Rasmussen i sin tid tænkte, da regeringen lancerede skattestoppet.
Det er altså den samme logik, vi beder regeringen om at tage alvorligt, så vi ikke kvæler os selv i at gøre noget godt for andre for andres penge, og så vi kan fremstå – og jeg siger fremstå – som gode mennesker.
Det gør tilsyneladende mindre, at samfundet går i stå på grund af manglende virkelyst, og at samfundsøkonomien skrumper, så der slet ikke er råd til at hjælpe dem, vi allerhelst vil hjælpe, for det her hænger jo sammen.
Dybest set
tror vi, at et totalt overreguleret samfund som det danske, formentlig verdens mest regulerede samfund, er lige så skadeligt for konkurrencekraften og dermed væksten i samfundsøkonomien, som verdens højeste skat er – og det sidste kan i hvert fald dokumenteres.
Så derfor tror vi, det ville være en pædagogisk hjælp og en pædagogisk håndsrækning i vores daglige arbejde, hvis vi fik etableret en model, som kunne tjene dette formål, hvor der diskret, men bestemt, løftes en pegefinger.
Som jeg har sagt, har vi jo ikke herfra besluttet, hvad det skal være for en model, men perspektivet er fantastisk vigtigt, for som sagt går det kun en vej.
Skal man blive ved med tilbagelænet at sige: Jamen vi har tænkt over det, det bliver nok bedre?
Vi ved, at det gør det ikke.
Jeg har været formand for Arbejdsmarkedsudvalget i min kommune, Slagelse Kommune, og min jobcenterchef var formand for jobcentrene og havde med afbureaukratisering at gøre inden for beskæftigelsesområdet.
En dag kom han til mig og sagde: Nu skal du se her, Villum – og så tog han sådan en stak – der er gået bureaukrati i afbureaukratiseringsudvalget, så derfor kan I ikke forvente at få de resultater, som man nu har stillet i udsigt fra regeringens side.
Så jeg synes faktisk, at der er rigtig gode grunde til ikke bare på forhånd at skyde det ned.
Som jeg har sagt et par gange: Det er perspektivet, der er det vigtige.
Og det skal blive så præcist, at det er en hjælp for os.
For vi har alle sammen, alle politikere, sådan en gnavende orm siddende, tror jeg, der gør, at alt det, vi står og siger heroppe, ender med en regel og at nogle penge skal afsættes på et budget, og så kører det ellers derudad.
Det er egentlig det, vi gerne vil have sat en overligger for.