Morten Østergaard (RV), 2008-10-21:
Tak for det.
Vi forventede at skulle høre nogle ord fra den konservative ordfører.
Det Radikale Venstre støtter naturligvis, at Danmark tilpasser SIS II-forordningen, og vi støtter det grænseoverskridende samarbejde i Schengen, også på udlændingeområdet, hvor det er en stor styrke, at landene samarbejder og hjælper hinanden med at sikre, at asylsagsbehandlinger foregår der, hvor de rettelig hører hjemme, men selvfølgelig også, at man ikke oplever, at kriminelle udlændinge kan rejse rundt fra land til land.
Så hvad det angår, støtter vi fuldstændigt.
Så er jeg lidt mere spørgende over for, hvad der ligger i brugen af kriminalforsorgens fængsel i Sandholmlejren, også fordi vi ved, at man tidligere har sagt, at det sådan set kun anvendes, i det omfang man mener, at sanktionen har en effekt over for folk, der er udrejsedømt.
Derfor vil jeg enten nu med svaret fra ministeren eller senere søge oplysninger om, om det alene er et kapacitetsmæssigt spørgsmål, eller om der ligger andre elementer i det.
Men når man hører diskussionen i dag, tror jeg, der i almindelighed er en tilslutning til, at vi selvfølgelig skal have et internationalt retssamfund, der fungerer, og derfor skal vi også sikre, at den særlige anklager for de spørgsmål har fornuftige arbejdsvilkår.
Vi ønsker selvfølgelig, at alle, der er involveret i folkedrab, terror og den slags forbrydelser og grænseoverskridende og internationale forbrydelser, de her særlige typer af forbrydelser, bliver retsforfulgt og bragt for en dommer.
Det kan være i Danmark, det kan være ved en international straffedomstol eller noget helt tredje i et tredje land.
Men det er selvfølgelig vigtigt, at man ikke kan gemme sig fra en retsforfølgelse, uanset hvor de her forbrydelser mod menneskeheden er begået.
Men når vi så alligevel synes, at der er grund til lige at kigge forslaget lidt efter i sømmene, er det, fordi der er ret massive høringssvar, og vi er glade for, at man har lyttet til noget af det og enten udsat eller i hvert fald udtaget dele af lovforslaget.
Men det, der står tilbage, er den diskussion om retssikkerheden i forhold til, hvad det er for oplysninger, der kan videregives.
Og der er der selvfølgelig hele spørgsmålet om Politiets Efterretningstjeneste, som har nogle helt særlige beføjelser, fordi man har nogle helt særlige opgaver af hensyn til nationens sikkerhed.
Men det, der er vigtigt, er jo selvfølgelig i første omgang at sørge for, at man har den retssikkerhed, der er nødvendig, og har den tilstrækkeligt afgrænset, og der synes jeg, der er nogle spørgsmål, der trænger sig på i forhold til den model, der er valgt, hvor i hvert fald Advokatområdet, Retssikkerhedsfonden og Retspolitisk Forening har rejst en række kritiske spørgsmål, som jeg ikke nødvendigvis synes er voldsomt godt besvaret i høringssvaret, hvor jeg nærmest får det indtryk, at hvis man kan et navn og har hørt om en forbrydelse og kobler de to ting sammen, så kan man få udleveret stort set hvad som helst.
Det synes jeg måske ikke er en tilstrækkelig retssikkerhedsmæssig garanti.
Særlig synes jeg, det er utrolig vigtigt i forhold til asylsagerne, at vi bevarer tilliden til, at folk taler frit fra leveren i de sager, fordi de ikke er nervøse for, at oplysningerne på den ene eller den anden måde havner hos de pågældende hjemlandes regeringer.
Der synes jeg heller ikke, at man i høringssvaret er helt klar nok i kommentaren til de kritiske røster, der har været, ikke mindst når det drejer sig om ofre og andre, der måske er flygtet efter overgreb, og som ikke ønsker at komme i deres eget hjemlands regerings søgelys, for her kan oplysningerne videregives.
Der synes jeg i hvert fald, at hvis der er tale om ofre og andre, må det være rimeligt, at der skal være et samtykke til stede i forhold til de ting.
Et er gerningsmænd, som måske ikke har en voldsom interesse i at få videregivet personlige oplysninger, noget andet er ofre, og så må det være rimeligt, at man arbejder ud fra at få samtykke.
Under alle omstændigheder er det i hvert fald utrolig vigtigt, at hvad vi end gør på det her område, så sikrer vi, at der er tillid til, at asylansøgere, der kommer, og som måske har været ofre for både det ene og det andet, helt frit kan give oplysninger til myndighederne uden frygt for, at de oplysninger havner hos deres eget lands myndigheder, uanset hvordan man har udviklet sig igennem det internationale retssamfund.
Derfor vil jeg sige, at da vi støtter delelementer i forslaget, vil vi meget gerne gå konstruktivt ind i udvalgsarbejdet for at prøve at se, om ikke vi kan få tilstrækkeligt med garantier i forhold til retssikkerheden for de involverede.
Selvfølgelig har gerningsmændene retssikkerhed, men det har ofrene jo især, og dem synes jeg især der er grund til at tage hensyn til.
På den måde kunne vi måske bringe os i en situation, hvor vi ved anden behandling kan tilslutte os forslaget.
Men den situation vil vi altså så afvente og indtil da stille en række opklarende spørgsmål.