Hans Andersen (V), 2012-11-01:
Kort skitseret går den første del af lovforslaget ud på at ændre i sundhedsloven med det formål at afbureaukratisere i den kommunale tandpleje.
Regeringen foreslår tre ændringer: at afskaffe retten til at vælge at modtage børne- og ungdomstandpleje i privat tandlægepraksis for børn under 16 år; at afskaffe den mellemkommunale betaling i børne- og ungdomstandplejen, mens borgeres mulighed for vederlagsfrit at modtage behandling på en anden kommunes tandklinik opretholdes; og at afskaffe frit valg-ordningen i omsorgstandplejen og dermed retten til at vælge at modtage tandpleje hos en praktiserende tandlæge eller klinisk tandtekniker – det vedrører personer, der på grund af nedsat førlighed eller vidtgående fysisk eller psykisk handicap kun vanskeligt kan bruge de almindelige tandplejetilbud.
Regeringens begrundelser for forslaget her er dog både luftige og selvmodsigende, og derfor lyser det langt væk af en ideologisk kamp uden gode argumenter.
Regeringen mener, at ordningerne medfører væsentlige administrative byrder og udgifter for kommunerne, og det sker i forbindelse med udbetaling af tilskud.
I lovforslaget kan man læse, at de tre frit valg-ordninger bør afskaffes, fordi de i dag anvendes i yderst begrænset omfang.
Det er jo i sig selv selvmodsigende fra regeringens side, for så må byrder og udgifter og sparemuligheder vel også være af en mere ubetydelig størrelse.
I høringssvarene bliver det påpeget, at der er en egenbetaling på 35 pct., hvis man vælger en privat klinik.
Samtidig bliver de kommunale klinikker jo aflastet i de her tilfælde, og det peger igen på, at der kun er begrænset mulighed for at spare. Som Praktiserende Lægers Organisation skriver, er det uklart, hvordan de kommunale tandklinikker vil undgå en eller anden grad af meromkostninger, hvis de skal overtage de mennesker, der indtil nu har valgt at få deres bisser tjekket i en privat tandlægestol.
Desuden påpeger Tandlægeforeningen, at de administrative byrder slet ikke kan være så store, da det meste sker automatisk og elektronisk og ikke involverer menneskehænder.
For mig at se er det altså svært at få øje på den betydelige afbureaukratiseringsbesparelse og -forbedring for borgerne i det her.
Flere tusinde unge og udsatte mennesker har glæde af ordningen med det frie valg i dag, og det er derfor, vi ikke støtter op om den del af lovforslaget.
De sidste to dele af lovforslaget er vi mere positive over for, og dem vil vi gerne drøfte med regeringen.
Det kan give god mening at ændre i sundhedsloven, så pensionisters tilskud til håndkøbslægemidler fjernes.
Det vil betyde, at man ikke længere kan få tilskud alene begrundet i en status som pensionist.
I L 39 kan man læse, at det vil reducere udgifterne for både regioner og kommuner med i alt 77-85 mio. kr. årligt, men hvor meget betyder lovændringen for den enkelte?
Det er et af de spørgsmål, vi vil stille i forbindelse med udvalgsbehandlingen.
Til sidst bliver det foreslået, at kompetencen til at udnævne apotekere overføres fra ministeren for sundhed og forebyggelse til Sundhedsstyrelsen, og det skal ske via en ændring af apotekerloven. For lige at opsummere her til sidst kan jeg sige, at Venstre altså ikke kan støtte lovforslaget, som det ser ud lige nu.