Peter Juel Jensen (V), 2008-02-26:
Venstre har stor sympati for baggrunden for beslutningsforslag nr. B 43.
Vi skal sikre, at flere unge får en ungdomsuddannelse.
Der kan ikke sættes for tidligt ind, og det er vigtigt, at man har fokus på de basale færdigheder som dansk og matematik - det er jeg meget enig i.
At vejen frem så er en yderligere tilførsel af midler til verdens dyreste folkeskole, er jeg ikke enig i.
Jeg tror, at de initiativer, der er taget siden 2003, med styrkelsen af undervisningen på de nederste klassetrin, er et tigerspring fremad.
Jeg tænker på flere skemalagte timer i dansk og matematik; jeg tænker på obligatorisk sprogstimulering af tosprogede børn, der endnu ikke har begyndt skolegangen; og jeg tænker på indholdsbeskrivelser med tilsvarende mål for børnehaveklassens undervisning netop for at skærpe lysten til indlæring, når motivationen og nysgerrigheden stråler ud af øjnene på de nye elever.
Venstre er ikke enig i, at man fra Folketingets side skal trække en tolærerordning ned over skolerne som en »skal«-opgave.
Venstre har fuld tillid til, at man ude i kommunerne og på den enkelte skole selv kan fordele ressourcerne.
Fænomenet er ikke ukendt i den danske folkeskole og bruges efter min viden bredt, når der er behov.
Det ved de meget bedre ud på skolerne.
Så hiver SF et par gamle travere ind på banen, nationale test og elevplaner, og minder om, at de tiltag ikke løser problemerne.
Heri er Venstre ganske enig, for SF har jo ret i, at man ikke bliver bedre til dansk og matematik igennem nationale test og elevplaner.
Men man får afdækket nogle forhold, der kan give ganske nyttig viden om egen situation som elev - det hedder evaluering - og læreren får afdækket nogle huller, som skal lukkes for at stille eleven bedre, således at eleven kan gennemføre en ungdomsuddannelse og komme godt videre i sit uddannelsesforløb.
Med ovennævnte begrundelser kan Venstre ikke tilslutte sig forslaget.
Hvor mange elever skal der så være i en klasse?
Ja, loven er klar, den siger 28 elever.
Men jo færre elever der er i en klasse, jo mere får de ud af undervisningen.
Det argument møder man ofte, og det er jeg ikke enig i, og jeg tror heller ikke, at man kan blive enig om det.
De lærde inden for området har i hvert fald også modstridende holdninger og meninger.
De klasser, som jeg har haft, og som jeg husker som de mest velfungerende, har i antal ligget mellem 22 og 26 elever.
Jeg forlod faktisk en klasse med 28 elever, som jeg var meget glad for, da jeg blev valgt til Folketinget.
Den var ikke på 28 elever ved skoleårets start, men driver man en god skole, så bliver man søgt.
Der var elever nok til, at man kunne have en soul mate, altså en god ven eller veninde, så man ikke skulle bruge hele timen på at spekulere over, hvem man skulle være sammen med i næste frikvarter eller efter skole.
Det er jo ikke sjovt at være den dreng, der har en stor interesse for heste, når resten af drengene i klassen kun vil spille fodbold.
Det her er jo ikke atomfysik, det er Maslow og hans behovspyramide.
Det er behovet for sikkerhed og tryghed.
Det behov skal være opfyldt, jævnfør teorien, for at læring og dannelse kan finde sted.
Da vi i denne samling drøftede dette spørgsmål i januar på foranledning af Enhedslisten, tror jeg efterhånden, at alle sten er vendt, og der er i Venstres øjne ikke fremkommet argumenter, der er overbevisende nok til, at vi skal ændre på gældende regler.
Venstre afviser derfor beslutningsforslaget.