Tom Behnke (KF), 2010-06-01:
Jeg kunne ikke undgå tidligere i debatten at lægge mærke til, hvordan en samlet rød front blev ved med at give indtryk af, at når hverken Venstre eller De Konservative tog ordet var det, fordi man ikke var klar til at stå på mål for det her lovforslag, og fordi man ikke havde nogen argumenter og ikke ville deltage i debatten.
Men enhver kan jo huske, at da vi drøftede det her lovforslag under førstebehandlingen, var der ikke bare en principiel stillingtagen til forslaget, som der står i Folketingets forretningsorden § 11 om en første behandling.
Under førstebehandlingen diskuterede vi det her lovforslag helt ned i hver eneste lille detalje.
Det vil sige, at vi fik vendt alle argumenter for og imod.
Det gjorde vi også ved andenbehandlingen, og når man så ved tredjebehandlingen vil gentage det en gang til, sad jeg lige så stilfærdigt og tænkte: Hvad kommer der ud af det; kommer der noget nyt ud af det?
Det gør der ikke.
Det, der gør sig gældende, er, at vi naturligvis er klar til at stå på mål for det her forslag og for den samlede pakke.
Det er jo en anden ting, der er gået igen i den her debat, nemlig at man prøver på fuldstændig at overse eller forbise, at det her er en del af en samlet pakke.
Det er en historisk stor indsats for at bekæmpe kriminalitet begået af børn og unge, som primært handler om at lave en række forebyggende, præventive tiltag, så vi undgår, at børn og unge når dertil, at de laver kriminalitet.
Det er det, pakken går ud på.
Der er afsat 700 mio. kr. til forebyggelse og præventive tiltag, og derfor klinger det hult, når den ene røde ordfører efter den anden siger, at man hellere skulle lave forebyggelse.
Det er jo det, vi gør.
Det er en historisk stor pakke på 700 mio. kr.
Men hvis der alligevel er nogle, som til trods for denne indsats kommer ud i kriminalitet, så fremgår det også klart og tydeligt af lovforslaget, at frihedsberøvelse vil være den sidste udvej, det sidste sanktionsvalg.
Det er altså ikke således, som de røde ordførere prøver at give indtryk af, at alle 14-årige skal sættes i fængsel.
Det er det ikke.
Vi taler om dem, som begår kriminalitet, og det er ikke bare dem, der begår kriminalitet, for der vil man først vælge alle mulige andre former for sanktion, men om dem, der begår meget, meget grov, meget massiv og meget kynisk kriminalitet, hvor der ikke er andre udveje end at sige: Nu slutter festen; du skal ikke te dig på den måde i det her samfund og være til fare for andre mennesker.
Vi taler om grov vold, vi taler om seksuelle krænkelser, vi taler om forsøg på manddrab.
Det er den kaliber, vi taler om.
Det kan jo godt være svært at forholde sig til det her lovforslag, hvis man går hjem til sit eget børneværelse og kigger på sin egen 14-årige, der ligger og sover lige så sødt, og så tænke på, at ens søn eller datter skulle i fængsel.
Det kan man jo slet ikke forholde sig til.
Dem, vi taler om, er de få tilfælde.
Det er heldigvis få, men de få tilfælde er til gengæld rigtig ubehageligt grove.
Det er de få, som laver så alvorlig, grov kriminalitet, at vi bliver nødt til at sikre deres tilstedeværelse, mens vi får dem ud af kriminaliteten.
Det er jo det, der er forskellen på de sociale foranstaltninger og det, at vi kommer over i retssystemet.
I retssystemet kan man nemlig med en dommers kendelse fastholde den unge, mens man sørger for at opdrage og uddanne den unge til en tilværelse uden kriminalitet.
Når vi så taler om frihedsberøvelse, hvad er det så for en form for frihedsberøvelse, vi taler om?
Man får sådan indtrykket af, at det altid være i et fængsel.
Tværtimod er det, vi taler om, at de bliver placeret på særlige, sikrede institutioner under socialpædagogisk opsyn, socialpædagogisk opdragelse og uddannelse til en tilværelse uden kriminalitet.
Det, der er sagen, er, at vi med den her mulighed går ind og sikrer, at man i de få tilfælde, hvor det er nødvendigt at fastholde massivt kriminelle unge, indtil man får styr på dem, rent faktisk kan låse døren og sige, at nu slutter festen.
Men der vil selvfølgelig opstå situationer, og det kan jo ikke undgås, hvor også en 14-årig eller 15-årig, en 16-årig eller 17-årig er så fuldstændig vild og balstyrisk voldelig og farlig for sine omgivelser, at det er nødvendigt i kortere eller længere tid at sætte vedkommende i en fængselscelle til afkøling.
Man skal da ikke stå her og give indtryk af, at det ikke kommer til at foregå.
Derfor er det også lidt underligt, at rød blok har stillet ændringsforslag om, at det her først skal træde i kraft i 2012, for så undgår man, at børn og unge kommer i fængsel.
Det gør man da ikke.
Reglerne er stadig væk sådan, at de, der er under 18 år, primært skal sidde i sikrede institutioner.
Det gælder alle under 18 år.
Men det vil også fremover komme til at ske i de få tilfælde, hvor det er uforsvarligt og farligt for de ansatte, og hvor de unge er så voldelige, at man er nødt til at spærre dem inde i kortere eller længere tid, indtil de er blevet kølet ned.
Uanset om man bygger 1.000 nye sikrede institutionspladser, vil den situation kunne opstå.
Så nej, man kan ikke give en garanti for, at unge under 18 år aldrig kommer i fængsel, og det er netop af den her årsag.
Det andet, der gør sig gældende, og det tror jeg også man skal huske på, når nu man bliver ved med at tale om antallet af unge, som sidder kortvarigt i fængsel, er, at en stor del af dem jo kun sidder i ultrakort tid, i ganske få dage, indtil den sikrede institutionsplads, de skal være i, bliver fundet.
Så skal vi også huske på, at vi med den her ordning jo går ind og sørger for, at der bliver lavet ungesamråd i alle politikredse.
Det betyder, at alle eksperter, der har med den unge at gøre, sætter sig om bordet og spørger: Hvad vil være den rigtige løsning for ham eller hende for at sikre, at han eller hun kommer ud af kriminalitet?
Der sidder folk fra politiet, fra socialforvaltningen, fra skole, fra SSP-samarbejdet, det kan være psykologer, og det kan være kriminalforsorgen osv. osv.
Der sidder altså nogle, som på forhånd tager stilling til, hvad de vil begære, når de kommer op til dommeren, og hvilken sanktion der i et pågældende tilfælde vil være den rigtige.
Når man så kommer op til domstolen, vil det være sådan fremover, at der vil være en eller flere af de dommere, der er i byretten, som er særlig dedikeret til at tage sig af de her sager med børn og unge, der begår kriminalitet.
Det vil sige, at det altså er dommere, som er vant til at have med den slags sager at gøre, og som kender de forskellige alternative sanktionsformer, og derfor vil det selvfølgelig også være det, man primært kommer til at træffe beslutning om.
Så bliver det sagt, at det er i strid med FN's børnekonvention.
Nej, det er det ikke!
Det fremgår klart og tydeligt af børnekonventionen, at når man frihedsberøver unge under 18 år, skal det være under ordnede forhold.
Det skal være til barnets bedste osv.
Så det er rent faktisk beskrevet i børnekonventionen, hvordan man skal håndtere den situation, at unge under 18 år er frihedsberøvet.
Så det er ikke i strid med børnekonventionen.
Der kører jo en påstand om, at unge bliver mere kriminelle af at komme i fængsel.
Jeg er nødt til at sige, at det er noget af en påstand.
Hvad er det for en referencegruppe, vi har?
Hvad er det for børn og unge, som har begået så massiv kriminalitet, at de egentlig burde være frihedsberøvet, f.eks. i form af en ungdomssanktion på en lukket, sikret institution, men som man bare har ladet gå løs?
Ingen, for den findes ikke.
Det, vi til gengæld ved med sikkerhed, er, at langt hovedparten af dem, der bliver frihedsberøvet, kommer ud af kriminalitet, dem ser man ikke igen.
Så det er altså ikke sådan, at det ikke har en effekt, det er ikke sådan, at det ikke har en betydning, for det har det.
Til sidst skal jeg lige i forhold til de sikrede institutioner og antallet af pladser, som der også har været meget diskussion om, sige, at det er sådan, at vi jo netop har påtaget os et ansvar.
Vi hører hele tiden rød blok sige: Tag dog et ansvar.
Jamen det er jo det, vi har gjort.
Der er afsat penge på finansloven til det, der er afsat over 50 mio. kr.
Derudover var det sådan, at da staten overdrog regionerne opgaven, fulgte der 15 nye pladser med, og forud for det havde man yderligere oprettet 10 ekstra sikrede pladser.
Så man har dels etableret en række pladser, dels sat penge af til at etablere de her pladser.
Så tror jeg, at det er sat på plads.
Til dem, der har fulgt med i det her og også så førstebehandlingen, vil jeg sige, at man vil opdage, at det stort set også var det, jeg sagde ved førstebehandlingen.
Men så fik vi det gentaget, og så må vi se, om rød blok har forstået det denne gang.
Jeg tvivler.