Per Stig Møller (KF), 2009-01-14:
Udviklingen i Gaza og i det sydlige Israel gennem den seneste periode er dybt foruroligende.
Situationen udvikler sig fra det ene øjeblik til det næste, så længe der ikke er trådt en effektiv våbenhvile i kraft, og det er der jo ikke.
Det gælder både på den militære front og for civilbefolkningen i hele området, som er stærkt berørt af kamphandlingerne.
De omfattende civile tab, de mange sårede civile og den særdeles vanskelige humanitære situation for befolkningen i Gaza er alvorlig.
Hamas ønskede med virkning fra den 19. december ikke længere våbenhvile med Israel, og i dagene derefter indledte Hamas et raketbombardement mod det sydlige Israel, som i intensitet overgik tidligere angreb.
Nogle dage blev op mod hundrede raketter sendt mod civile mål i et stort område i det sydlige Israel.
Efter nogle dages overvejelse besluttede den israelske regering sig for at reagere på disse angreb og indledte et luftangreb den 27. december.
Som vi ved, har der siden fundet en lang række kamphandlinger sted med omfattende civile tab i form af omkomne og tilskadekomne til følge.
Ansvaret for dette ligger hos Hamas.
Det kan der ikke herske tvivl om.
Israel har ret til at forsvare sig mod Hamas' raketangreb, det er vist egentlig alle enige om.
Men det er dybt foruroligende, at kamphandlingerne i Gaza altså i så vid udstrækning rammer civilbefolkningen, hvad jeg jo også kan se i en af aviserne i dag at Israels ambassadør i Danmark dybt beklager.
Men det er også fuldstændig uacceptabelt, at Hamas anvender civilbefolkningen som bombeskjold og for øjeblikket ifølge den seneste indberetning, jeg har set, forhindrer civile i at komme væk fra kampområderne og over til de områder, som Israel er færdig med at arbejde med, således at de ikke kan komme ud af den farlige fælde.
Det kan man ikke have sympati med.
Det kan heller ikke accepteres, at ambulancer og skoler bliver bombemål, og derfor har vi også kaldt den israelske ambassadør op i Udenrigsministeriet for at påtale, at man har ramt ambulancer og skoler.
Nu gælder det om at få stabiliseret situationen, både humanitært og politisk, og hurtigst muligt komme i gang med den politisk-diplomatiske indsats, for det korte af det lange er, at det kun er en tostatsløsning, som kan bringe ro, men samtidig er det også den løsning, Hamas er imod.
Det har jeg for så vidt svaret på, for det drejer sig jo om forhold til andre lande, og der er det en udmærket idé at spørge udenrigsministeren.
Det har jo altid været sådan med alle de spørgsmål, hvor man tit i spørgetiden har ønsket, at statsministeren skulle love det ene og det andet i sine bilaterale møder.
Det er meget, meget svært at love, at det ene eller andet emne kommer på i forbindelse med tilrettelæggelse af bilaterale statsministermøder.
I dag ville man jo, hvis man havde et bilateralt møde med et andet land, have Gaza på kalenderen, men det ville man ikke have haft for et halvt år siden.
Men så kan jeg sige, for hr. Mogens Jensen er jo et skattet og godt medlem af Europarådet, at der jo så kommer den her anbefaling til medlemsstaterne vedrørende foranstaltninger til fremme af tolerance og bekæmpelse af diskrimination af bl.a. homoseksuelle, som jo skal være fremme inden den 30. juni.
Og der ville det være en glimrende idé, hvis Europarådet foranstaltede en debat om det i Den Parlamentariske Forsamling, for det vil jo også sætte fokus på det, og der har man jo både Rusland og Polen med.
Nu har vi jo talt om Letland og Litauen, men der har vi jo Rusland og Polen med.
Så jeg vil være opmærksom på det, og jeg er helt sikker på, at også hr. Mogens Jensen vil være opmærksom på det.
Jeg i Ministerkomiteen, hr. Mogens Jensen i Den Parlamentariske Forsamling.