Høgni Hoydal (T), 2007-02-01:
Vi kender vel alle historien om manden, der stod en sen og mørk aften under en gadelygte og ledte efter noget.
Så kommer der en forbipasserende forbi og spørger, hvad han leder efter.
Jo, han har tabt sin pung, og den forbipasserende hjælper ham så med at lede.
Efter at de har ledt et stykke tid, spørger han: Hvor var det nærmere bestemt, du tabte pungen?
Det er vel et rimeligt billede på den debat, vi har haft her i dag.
Man prøver at skyde sagen derover, hvor der er oplysninger, og nægter at undersøge der, hvor der virkelig er noget at lede efter.
Så enkel er sagen i virkeligheden.
Mit indtryk er jo, at hvad der foregår i det færøske, det grønlandske og det danske luftrum er en sort boks for os.
Det er det vel også for regeringen, sådan som den har udtalt sig.
Vi ved ikke, om der foretages brud på menneskerettighederne eller andre internationale konventioner med ulovlig fangetransport, og der er ikke nogen vilje til at prøve at undersøge eller afkode oplysningerne i den sorte boks.
Igen og igen har man fastholdt, at man ikke har mulighed for at undersøge sagen og vel i virkeligheden heller ikke har mulighed for at opretholde en jurisdiktion over luftrummet.
Det er på mange måder en meget mærkelig erklæring fra regeringen: Man vil ikke se, ikke høre og ikke udtale sig om, hvad der foregår i vores luftrum, mens man med hensyn til det, der sker på landjorden, går i brechen for at unfTTM050.fm Page 3750 Tuesday, May 29, 2007 1:23 PM dersøge enkeltpersoners gøren og laden med overvågning, aflytning og alle de dertilhørende redskaber.
Med en efter min mening beundringsværdig indsats har folketingsmedlemmer, internationale organisationer, Europarådet og Europa-Parlamentet alligevel forsøgt at afkode den her sorte boks, og det, der er kommet frem, giver efter min mening helt klart basis for at nedsætte en undersøgelseskommission, der efter alle retssikkerhedsmæssige forskrifter kan foretage en undersøgelse med de redskaber, man nu engang har.
Det må være oplagt at undersøge alle de fly, vi kan konstatere har landet i Grønland, og som helt klart er tilknyttet selskaber, CIA bruger – bare det kunne man undersøge.
De fly, der er under mistanke i andre lande, har efter al sandsynlighed fløjet igennem færøsk, grønlandsk og dansk luftrum, hvordan skulle de ellers komme over på den anden side af Atlanten?
Der er alle mulige grunde til at undersøge sagen, og jeg forstår simpelt hen ikke den kategoriske afvisning, der er kommet fra regeringen, ikke mindst når det næsten også virker som en tilståelsessag fra den amerikanske præsident.
Jeg kan bare nævne, at et simpelt spørgsmål til den danske transportminister om, hvor mange fly der flyver gennem færøsk luftrum om året, ikke kan besvares, fordi man henviser til de islandske myndigheder.
Det kunne man da i det mindste undersøge i en undersøgelseskommission.
Som det sidste vil jeg sige, at jeg slet ikke forstår fru Birthe Rønn Hornbechs holdning.
Jeg beundrer ellers meget hendes retssikkerhedsmæssige profil, men jeg forstår ikke, at hun kan sammenligne en undersøgelseskommission, der skal undersøge fremmede magters mulige brug af luftrummet og den udøvende magts mulige kendskab til det, med politistatsmetoder eller med noget, der er et brud på retssikkerheden.
Hele den her sag handler om at undersøge, om der foregår brud på enkeltpersoners retssikkerhed, og om den udøvende magt, som det jo må være vores fremmeste mål at holde i ørerne, har foretaget sig noget forkert.
Så at sammenligne det med en politistat synes jeg er meget, meget langt ude i hampen.