Jens Joel (S), 2015-01-23:
Ordføreren for forespørgerne startede med at sige, at 2015 er klimaår.
Ja, og et meget afgørende et af slagsen.
Det er ikke så længe siden, vi fik den sidste rapport fra FN's klimapanel, og de har jo desværre igen mindet os om, at det er meget, meget alvorligt.
Igen er der en rapport, som ikke på nogen måde indikerer, at vi har fået taget hånd om problemet, at vi har løst det, at vi er på rette vej – tværtimod.
Vi oplever jo allerede i dag ekstreme vejrfænomener, ikke bare herhjemme, men jo i langt højere grad i verdens fattigste lande, og det er ganske forfærdeligt, når huse og kældre står under vand og vi mister værdier for milliarder og minder, der ikke kan erstattes, men der er jo også rigtigt, rigtig mange steder i verden, hvor det her på en meget mere konkret måde er et spørgsmål om liv og død.
Vi har sammen i Klima- og Energiudvalget været i Bangladesh, og jeg tror også at formanden for udvalget tidligere her i salen har fortalt historien, som vi fik fortalt dernede, om, hvordan de nogle gange skulle reagere, når der var et stormvejr på vej, en orkan, en oversvømmelse.
Så reagerede man ved ikke bare selv at kravle op i træerne og binde sig fast og vente på, at det drev over, men nogle af dem var jo også forældre og valgte så at starte med at kravle op i et andet træ og binde deres børn fast, inden de selv søgte tilflugt i en nærliggende trækrone.
Det er jo på en meget, meget illustrativ måde et billede på, hvor alvorligt det er nogle steder i verden, og hvor vigtigt det er, at vi også – nogle af os, som har været med til at skabe den her udvikling – er med til at stoppe den igen.
Det ser desværre kun ud til at blive værre, hvis vi læner os tilbage.
De 2 grader, som vi regner med vi kan håndtere, altså den 2 gradersstigning, som vi regner med vi kan håndtere i verden, er på ingen måde noget, der kommer af sig selv, og hvis vi ikke gør noget, bliver det i hvert fald langt, langt værre.
Derfor er der behov for politisk mod og handling, men der er også lyspunkter i den rapport, og lyspunkterne er, at vi faktisk har teknologien, at vi har mulighederne for at gøre det, hvis vi gør en indsats, hvis vi beslutter os for det.
Vi skal så bruge alle værktøjerne i værktøjskassen.
Det er det, vi skal diskutere i Paris.
Vi skal også bruge nogle af de værktøjer i kassen, som vi ikke er så begejstret for herhjemme, men det, der er sandheden, er, at vi bliver nødt til at gribe efter alle de værktøjer, vi har.
Altså, en ting er, at vi allerede nu skal have landene på banen og melde ind, hvad de kan og vil og hvornår.
En anden ting er, at vi skal have flere til at hoppe på den vogn, som vi jo heldigvis også så amerikanerne og kineserne stige på, da de meldte ud, at de havde en ambition og sammen sagde: Vi kan faktisk godt gøre noget, vi vil godt pålægge os selv nogle forpligtelser.
Det skal vi have mange flere lande til at gøre, fordi vi står alt for tit i en situation, hvor det er i de sene nattetimer under de her forhandlinger, at man skal have enderne til at nå sammen, og i den situation ender vi desværre næsten altid med den laveste fællesnævner.
Det er også godt, at man i Lima blev enige om, at vi skulle have en forhandlingstekst klar allerede i foråret, sådan så vi er i gang med den reelle forhandling meget tidligere.
Danmark skal sikre sig, at vi udøver et effektivt klimadiplomati.
Det er heldigvis ikke noget, vi begynder på nu.
Det er noget, vi har gjort i flere år, men det er vigtigt, som ministeren sagde, at vi styrker det, at vi både over for de, om man så må sige, progressive ulande, dem, der bliver hårdest ramt, eller dem, der har den største interesse i at følge os, nurser dem, viser dem, at vi står på deres side, at de i EU også kan få nogle allierede blandt dem, som vil gøre noget, sådan så de også kan tale op imod nogle af de lande i deres egen gruppe, som er mindre ambitiøse, i ulandsgruppen, for det er jo desværre nogle af dem, der har domineret.
I forhold til EU har flere også nævnt, at det jo er vigtigt, at vi i EU står sammen.
Jeg tror, at man kan gøre rigtig meget frem til Paris i EU i forhold til også at diskutere med hinanden, at vi ikke bare skal insistere på at stå sammen, men at vi også bliver nødt til at vide, at det er os, der skal have fleksibiliteten, det er os, der skal kunne række ud, det er os, der skal kunne få de andre inddraget.
Jeg tror, at det er vigtigt, at vi får sat fut i den støtte til omstillingen, som der også blev talt om, den finansiering, som flere har talt om.
Det er vigtigt, at vi arbejder på luftfarten og skibsfarten, fordi det i sig selv er meget globale og meget internationale brancher, og så er det selvfølgelig vigtigt, at vi fortsætter den kamp for at få udfaset de fossile brændsler og særlig støtten til dem, for det jo er lidt håbløst, at når vi herhjemme snakker om, at vi støtter den grønne omstilling, så er der altså rigtig, rigtig mange steder i verden, hvor det, man støtter, sådan set ikke er at gå væk fra de fossile brændsler, men derimod at bruge flere af dem.
Så jeg håber og tror, at vi med en ambitiøs dansk indsats kan nå rigtig langt, og jeg håber og tror for klimaets skyld, at vi kommer til en god aftale i Paris.