Kirsten Brosbøl (S), 2015-05-13:
Vores skove er vigtige for mangfoldigheden af vores arter og vores naturtyper og for vores biodiversitet.
Det er de, fordi Danmark fra naturens side er et skovland, og derfor findes mange af vores arter i skov.
Og det er de, fordi skovarealet i dag, på trods af, at det nu er i fremgang, kun dækker ca. 14 pct. af vores areal.
Naturen er under pres, og vi skal gøre en indsats for at standse tilbagegangen i biodiversiteten, som vi har forpligtet os til i både EU- og FN-regi.
Det statslige ejerskab af skov og natur er et vigtigt virkemiddel i naturpolitikken.
Allerede nu er biodiversiteten hovedformålet på 12 pct. af Miljøministeriets skovareal, og den har også en vigtig plads på resten af arealerne.
Men skovene leverer også andre goder til samfundet.
Skovene danner rammen om millioner af gode oplevelser, uanset om vi går, løber, cykler eller er i udeskole.
Skovene beskytter vores drikkevand og renser vores luft, og skovene leverer bæredygtigt byggemateriale og energi.
Regeringen er enig i, at der skal gøres en indsats i skovene for at standse tilbagegangen i biodiversiteten.
Derfor har vi også afsat over 50 mio. kr. til biodiversitet i skovene i Naturplan Danmark.
Det er nødvendigt med præcis viden om, hvor og hvordan vi skal sætte ind, når vi skal prioritere mellem de mange hensyn, også når det kommer til biodiversitet, hvor det slet ikke er ligegyldigt, hvilke arter vi vil gavne og hvorhenne og hvordan.
Og vi ved ikke konkret, hvor den vigtigste biodiversitet findes i skovene, og hvilke virkemidler der er de mest effektive.
Det er vigtigt for regeringen, at vi handler på et oplyst grundlag, så indsatsen målrettes de rigtige arealer og virkemidler.
Derfor har regeringen med Naturplan Danmark igangsat en række analyser, der vil gøre os klogere på, hvordan vi bedst forbedrer indsatsen for biodiversiteten, og på, hvad omkostningerne vil være.
Vi er bl.a. ved at lave en omfattende national kortlægning af naturmæssigt særlig værdifulde offentlige og private skove, så vi får skabt et overblik over, hvor arterne og naturtyperne er.
Der kommer også en undersøgelse af, hvor på Miljøministeriets arealer de særligt truede arter findes, og hvilke specifikke virkemidler der skal til for at stoppe deres tilbagegang.
Endelig giver vi Naturstyrelsens eksisterende udpegninger af naturskovsarealerne fra 1992 et eftersyn.
De første resultater af analyserne er klar medio 2016.
Jeg noterer mig også, at forslagsstillerne bag det beslutningsforslag, vi her behandler, skriver i bemærkningerne til forslaget, at, og jeg citerer, det nøje undersøges og analyseres, hvilke områder der egner sig bedst i de danske skove, og hvilke initiativer der skal igangsættes for at øge biodiversiteten, da det må formodes, at urørt skov ikke er den eneste metode.
Og der er vi jo enige.
Derfor skal vi også gøre tingene i den rigtige rækkefølge.
Regeringen har desuden indgået en aftale med SF og Enhedslisten om at sætte ekstra turbo på indsatsen for biodiversiteten i skovene, så vi hurtigere kan komme i gang med at hjælpe de truede arter i skovene og den værdifulde skovnatur.
Det gør vi ved at styrke vidensniveauet og ved med det samme at sætte ind med sikring af biodiversiteten i private skove.
Vi afsætter yderligere 6 mio. kr. til at styrke indsatsen for urørt privat skov, og det er altså oven i de 12 mio. kr., som allerede er afsat med Naturplan Danmark, og 2 mio. kr. til at forbedre vidensgrundlaget for biodiversitet i skov.
Forslagsstillerne bag det her beslutningsforslag foreslår, at vi mindsker vores beskyttede § 3-områder proportionalt med udlægningen af urørt skov.
De vil altså satse alt på gyngerne, så de ikke behøver at starte karrusellerne.
Men sådan fungerer det desværre ikke, når vi skal styrke biodiversiteten.
Jeg er ikke enig i, at det er muligt at opnå den samme biodiversitet ved at bytte vores beskyttede § 3-natur ud med urørt skov.
Såvel i skoven som på § 3-beskyttede lysåbne naturområder er der væsentlig biodiversitet, som skal beskyttes, men der er tale om helt forskellige naturtyper og forskellige arter.
Jeg har også noteret mig, at beslutningsforslaget forudsætter, at omkostningerne vil være 10 mio. kr. om året.
Det overslag er fremkommet på et forkert grundlag, som jeg også fik lejlighed til at drøfte med i hvert fald nogle af jer i sidste uge på de møder, vi har afholdt.
De 10 mio. kr. svarer til 20 pct. af Naturstyrelsens nettoindtægter i 2013 ved al skovdrift på alle arealer fratrukket alle faste udgifter.
Og for det tredje og måske vigtigst af alt: Hvis den urørte skov for alvor skal gavne biodiversiteten, vil vi en masse steder skulle pleje aktivt med græsning, rydning osv.
Den reelle omkostning ved at udlægge løvskov svarende til 20 pct. af Miljøministeriets skovareal som urørt skov uden hugst ville være 30-40 mio. kr. om året, og her er der endda allerede taget højde for de eksisterende 5000 ha urørt skov på Miljøministeriets arealer, som allerede er udlagt.
Dertil kommer de årlige udgifter til naturpleje, der hurtigt kan beløbe sig til et større millionbeløb.
Hvis Miljøministeriet skal finansiere en tabt indtægt i den størrelsesorden, vil det gå endda meget hårdt ud over naturen andre steder.
Det vil også kunne betyde, at Miljøministeriets skove heller ikke ville kunne tilbyde de gode rammer om friluftslivet, som vi ønsker at de skal, og den ensidige indsats er regeringen ikke villig til.
Regeringen ønsker et Danmark, hvor der tages hånd om naturperlerne og biodiversiteten i skovene, men regeringen ønsker også skove, hvor der produceres bæredygtigt træ til energi, og hvor nye skove skaber sammenhæng i landskabet, flere muligheder for friluftsliv, modvirker klimaændringer og øger beskyttelsen af vores grundvand.
Skove, der er til gavn og til glæde for både nuværende og kommende generationer, er visionen for det skovprogram, som vi er ved at lægge sidste hånd på.
Hvis vores skove skal opfylde alle de ønsker, kræver det, at vi får skabt et solidt beslutningsgrundlag, så vi kan træffe velovervejede og balancerede beslutninger, ikke en ensidig og forhastet beslutning, der ikke er finansiering til.