runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-06:
Jeg er jo først og fremmest glad for, at vi ser fuldstændig ens på, hvordan man skal svare på spørgsmålene, nemlig præcist og fyldestgørende.
Det spørgsmål, jeg er blevet stillet, lyder: Er statsministeren enig i, at når man er nede i Folketingssalen, må man som minister sådan set vælge at svare, som man vil?
Det har jeg svaret entydigt og fyldestgørende og præcist på ved at svare nej.
Morten Bødskov (S), 2010-10-06:
Det her spørgsmål har jo sit afsæt i en udtalelse fra udenrigsminister Lene Espersen her i de forgangne dage.
Det har sit afsæt i den her sag, som vi også lige har hørt hr. Mogens Lykketoft belyse ganske udmærket, som handler om diskussionen om overbetaling af privathospitalerne.
Statsministeren har jo indrømmet, at den har fundet sted.
Det er jo en sag, som hele tiden udvikler sig, og som man vel roligt nok kan sige har rejst og rejser en række spørgsmål vedrørende regeringens embedsførelse, altså om regeringen, når det handler om embedsførelse, overholder de love og spilleregler, der er; at ministre fortæller sandheden til Folketinget; at regeringen gør det muligt, at Rigsrevisionen rent faktisk kan få lov til at udføre sit arbejde uden benspænd; og at skatteydernes penge anvendes forsvarligt.
Statsministeren har jo selv sagt – som statsministeren jo rigtig nok siger nu – at det ikke bare er sådan, at når man sidder som minister og står som minister og taler i Folketingssalen, så kan man vælge at svare, som man vil.
Statsministeren har jo sagt, at det kan man ikke.
Man skal svare fyldestgørende og præcist.
Det er jo fuldstændig rigtigt, for det er jo det, man kan læse af de forarbejder, der har været til ministeransvarsloven.
Mener statsministeren – og det er et meget konkret spørgsmål – at udenrigsministeren med sine udtalelser til Folketingssalen det pågældende tidspunkt har svaret fyldestgørende og præcist på det spørgsmål, der blev stillet udenrigsministeren?
Tak for det.
Det er jo spørgsmål 3, som det rigtignok siges, og spørgsmålet er: Er statsministeren enig i, at »når man er nede i Folketingssalen, må man som minister sådan set vælge at svare, som man vil«?
Spørgsmålet lyder: Mener statsministeren, at de såkaldte særlige rådgivere skal kunne sende endnu ikke offentliggjorte regeringsarbejder til eksempelvis pågældende ministers parti?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-06:
Det, jeg kan sige helt generelt, er, at oplysninger, som stammer fra et ministerium, kan sendes til ministerens parti som led i et partiarbejde.
Hvorvidt det kan ske, er noget, som den enkelte minister og det enkelte ministerium må tage stilling til i den konkrete situation.
Så det beror på en konkret vurdering.
Lykke Friis (V), 2010-10-06:
Man kan mærke, at Folketinget er åbnet igen, og at tonen også er relativt skarp, må jeg så sige om løsagtige påstande og Lene Espersen-agtige svar.
Det, jeg sådan set sagde, var, at der ikke er nogen garanti for, at vi bevarer det nuværende niveau til EUDP.
Det, jeg jo netop sagde, var, at helt ligesom de andre år foregår det jo præcis i globaliseringsforhandlingerne.
Selvfølgelig vil det jo være sådan, at der kan der være andre, der har nogle andre interesser.
Jeg kan bare sige, hvad jeg som klima- og energiminister naturligvis interesserer mig for.
Det var også det, jeg sagde, nemlig at jeg håber, at det lykkes at komme ud med stort set det samme niveau som sidste gang, så det hænger da fuldstændig godt sammen.
Jeg kan kun sige, at jeg da gerne vil opfordre oppositionen til for det første at afvente ændringsforslaget til finansloven for 2011, før man så fælder dom over det samlede bevillingsniveau for EUDP.
Det er jo der, slaget ligesom skal slås.
For det andet vil jeg da gerne sige, at det for mig som klima- og energiminister naturligvis er meget opløftende at høre, at oppositionen også interesserer sig så markant for EUDP, for der skal da ikke være nogen tvivl om, at EUDP selvfølgelig har gjort det rigtig godt, når vi ser på, hvordan EUDP har understøttet den grønne teknologiudvikling.
Ida Auken (SF), 2010-10-06:
Det var da godt nok noget af en dobbelt forklaring, vi fik her.
Vi bliver garanteret midler.
Vi kan garantere, at der ikke bliver skåret ned på EUDP på baggrund af ændringsforslag til finansloven, men dem skal man jo lige have forhandlet hjem i første omgang med sin forligspartner på området for globaliseringsmidler.
Så det er jo et noget løsagtigt løfte at stå her og give som minister, at man kan det.
Jeg står her med finansloven, ministerens egen finanslov.
I 2009 blev der givet 308,7 mio. kr. til EUDP på finansloven.
I 2010, altså i år,
blev der givet 412 mio. kr., og næste år bliver der givet 48 mio. kr.
Det vil sige, at man altså har fjernet 363 mio. kr. fra det område.
Man kan ikke stå og sige andet uden at komme til at give os et Lene Espersen-svar her i Folketingssalen.
Så vil ministeren ikke anerkende, at der er fjernet 363,6 mio. kr. på finansloven, og at hun ikke kan garantere, at de midler bliver givet fra globaliseringspuljen og som ændringsforslag?
Lykke Friis (V), 2010-10-06:
Regeringen har ikke sparet på energiforskningsmidlerne.
Som jeg redegjorde for i forbindelse med den tekniske gennemgang af finansloven for Folketinget, er der tale om, at den samlede ramme for det såkaldte energiteknologiske udviklings- og demonstrationsprogram, det, man også kalder EUDP, fastsættes på ændringsforslaget til finansloven.
Det er helt almindelig praksis, at den samlede ramme for EUDP fastsættes på ændringsforslaget.
For det første blev EUDP oprindelig oprettet i forbindelse med ændringsforslaget til finansloven for 2007, og for det andet blev bevillingen til EUDP forhøjet i forbindelse med ændringsforslaget til finansloven for 2008.
Ida Auken (SF), 2010-10-06:
Vil ministeren forklare, hvorfor man i forslag til finanslov for 2011 har valgt at spare på forsknings-, udviklings- og demonstrationsprojekter inden for så vigtigt et område som energiteknologi?
Ole Hækkerup (S), 2010-10-06:
Mener ministeren, at Danmark er et foregangsland, når vi kun vil nedsætte vores udledning af CO 2 , hvis det sker i en aftale med resten af EU?
Morten Bødskov (S), 2010-10-06:
Jeg forstår godt, at statsministeren vil forsøge at tale om lige nøjagtig det her hjørne af den her sag, men det er jo faktisk ikke det, vi spørger til.
Vi spørger til den rapport, som er blevet udarbejdet i Sundhedsministeriet.
Jeg vil sige, at jeg i hvert fald ikke håber, det er hver dag, det finder sted.
Derfor må man jo, når det ikke er hver dag, det finder sted, gå ud fra, at statsministeren, den daværende finansminister Lars Løkke Rasmussen, var orienteret af sin departementschef om, at denne skulle til møde med rigsrevisor om den her sag.
Var man orienteret om det her møde?
Ja eller nej.
Vidste den daværende finansminister, at mødet fandt sted?
Det er spørgsmål nr. 1.
Spørgsmål nr. 2 er: Da så departementschefen kom tilbage fra det her møde og – må man gå ud fra – orienterede den daværende finansminister Lars Løkke Rasmussen om rigsrevisors krav, hvad sagde den daværende finansminister så til sin departementschef, da han vel øjensynligt fortalte, at Rigsrevisionen var på jagt efter denne rapport og krævede den udleveret?
Det er to meget enkle spørgsmål, som jeg mener Folketinget bør have svar på.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-06:
Jeg ved ikke, hvad det er for et møde, der spørges ind til, så det skal jeg ikke kunne sige.
Altså hele sagen, sådan som der bliver spurgt ind til den, handler jo i sin kerne om, hvorvidt der i den periode, fra det frie sygehusvalg suspenderes i sommeren 2008, til det genindføres, foregår et eller andet mærkeligt i regeringen.
Man bliver ved med at bruge ordet overbetaling og andet, hvor det jo helt simpelt er sådan, at der slet ikke findes noget udvidet frit valg.
Og hvordan kan der finde nogen overbetaling sted, når der slet ikke er noget udvidet frit valg?
Altså, det er afskaffet, jeg har selv afskaffet det.
Så bruger regeringen noget tid – og jeg kan forstå, at der er en enorm interesse i, hvordan regeringen bruger den tid med sig selv og hinanden – på at udvikle et nyt sæt spilleregler, når det frie valg skal genindføres sommeren efter.
Hvis man slår op, kan man se, at det finder sin endelige løsning i en aftale, der bliver indgået den 1. april 2009, hvor der indføres referencepriser som afsæt for forhandlinger.
Kan man ikke blive enige, er det Karsten Koch, der er opmand.
Det fungerer i øvrigt fint, og det sikrer, at 350.000 patienter kan blive behandlet.
Morten Bødskov (S), 2010-10-06:
Jeg tror faktisk, der er ret mange, der har svært ved at forstå, hvordan det kan være, at statsministeren kan negligere en sådan sag her, som er meget, meget alvorlig, og som jo sætter meget store spørgsmålstegn ved grundprincipperne i en regerings embedsførelse.
Rigsrevisionen har jo forsøgt, som hr. Mogens Lykketoft omtalte det før, at få fat i det pågældende arbejdsdokument, inden det blev lagt ud på Sundhedsministeriets hjemmeside.
Man har hørt om, at det var undervejs, man har spurgt til det ad et par omgange.
Spørgsmålet er derfor: Var den daværende finansminister Lars Løkke Rasmussen forud for sin departementschefs møde med rigsrevisor orienteret om mødet og dets indhold, altså Rigsrevisionens efterspørgsel af det pågældende arbejdsdokument, den pågældende rapport fra regeringen?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-06:
Ja, det er jo lidt noget andet end det, jeg er blevet spurgt om i spørgsmålet.
Men altså for det gode samarbejdes skyld kan jeg jo sige, at jeg er blevet bekendt med alle de overvejelser, der samlet set har været i regeringen, i god tid inden vi kunne indgå den aftale med Danske Regioner, som skulle sikre, at der var nogle brugbare regler, når det frie valg blev genindført.
Den aftale blev indgået den 1. april.
Jeg minder bare igen om – og det er jo meget, meget spændende at diskutere alle mulige interne regeringsprocesser i foråret 2009 – at det korte af det lange er, at fra sommeren 2008 til sommeren 2009 er der ikke noget frit valg.
Pr. definition er der heller ikke nogen underbetaling eller overbetaling eller betaling, for der er ikke noget frit valg.
Og når der ikke er det, er det, fordi jeg har initieret, at det er blevet afskaffet, og når det genindføres, genindføres det på et sæt regler, som regeringen foreslår, og som aftales med Danske Regioner i en aftale, der er indgået den 1. april.
Så jeg er bekendt med alle hånde overvejelser, der skal på bordet, for at den aftale kan indgås rettidigt, og det sker den 1. april 2009, måneder før det frie valg bliver genindført.
Morten Bødskov (S), 2010-10-06:
Årsagen til, at vi spørger, er jo selvfølgelig Politikens forside her fra den anden dag, hvor departementschefen i Sundhedsministeriet er ude at kritisere, at den tidligere særlige rådgiver i Sundhedsministeriet til Det Konservative Folkeparti har oversendt en mail med hovedkonklusionerne af det udvalgsarbejde om overbetaling af privathospitalerne, som var i gang i Sundhedsministeriet.
Det sker, som I måske ved, efter Jakob Axel ikke har kunnet trænge igennem i forhold til Lars Løkke.
Jeg vedlægger et notat med talepunkter, som hun« – og det er Lene Espersen – »læner sig lidt op ad, når hun giver interviewet.
« Vi har altså her en særlig rådgiver, som videresender regeringsarbejder, som endnu ikke er færdiggjort, og det interessante er jo, at det her endnu en gang understreger det fordækte spil, kan man vel roligt sige, der har været tale om i den her sag: at udenrigsministeren ikke fortalte Folketinget sandheden om, hvad hun vidste, da hun stod og svarede på spørgsmål i Folketingssalen; at udenrigsministeren har fået talepunkter og hovedkonklusioner om arbejdet, som viser, at udgifterne til privathospitalerne kunne reduceres, også temmelig voldsomt.
Det gode spørgsmål er: Hvornår blev den nuværende statsminister og daværende finansminister hr. Lars Løkke Rasmussen første gang bekendt ikke med arbejdet, ikke med ideerne om at sætte arbejdet i gang, men med hovedkonklusionerne af arbejdet, som den pågældende særlige rådgiver altså har sendt videre til det Det Konservative Folkeparti?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-10-06:
Jeg opgav at tælle, hvor mange gange ordet øjensynligt blev brugt i det her konspiratoriske ræsonnement.
Jeg kan sige, at jeg ikke ved, hvad for et møde der tales om, så det kan jeg ikke komme nærmere.
Jeg kan om den rapport, som altså er et aldrig færdiggjort notat, sige, at den er offentliggjort.
Den ligger på Sundhedsministeriets hjemmeside.
Den er efter mine oplysninger oversendt til rigsrevisor.
Jeg forstår, at der er noget med tidslinjen; det må afklares og vil forhåbentlig blive afklaret i en direkte dialog mellem de involverede, som er Sundhedsministeriet på den ene side og rigsrevisor på den anden side.
Bertel Haarder (V), 2010-10-06:
Jeg vil gerne understrege, at det arbejde, der blev foretaget, mens fritvalgsordningen var suspenderet, var en fremadrettet beregning, som tog udgangspunkt i de billigste offentlige sygehuse.
Det var for at have argumenter i forhandlingerne med de private, og det førte til en nedsættelse, så både hr. Flemming Møller Mortensen og jeg midt i hele kampagnen imod de private sygehuse nu kan glæde os over, at vi i fællesskab kan konstatere, at de private sygehuse er betydelig billigere end de offentlige sygehuse.
Det synes jeg da at vi skal glæde os over.
Det kunne vi ikke have gjort i 2002, for dengang var der så få private sygehuse, og der havde vi ikke fået nok hjælp fra privat side til at få folk opereret, men det kan altså lade sig gøre nu.
Det er en succeshistorie.
Statsministeren har ikke på nogen måde sagt, at der var en såkaldt overpris på 100 mio. kr.
Han har sagt, at den højest var på 100 mio. kr.
Tænketankens CEPOS har sagt, at det var 0 kr., og den ene sundhedsøkonom siger det ene, og den anden sundhedsprofessor siger det andet.
Og det skyldes jo simpelt hen, at det er svært at sige, hvad prisen kunne have været.
Det er jo ikke en eksakt videnskab.
Karen Ellemann (V), 2010-10-06:
Jeg er da i hvert fald blevet meget klogere i dag, for Socialdemokraterne har nogle helt andre intentioner med hensyn til, hvad landbruget skal levere af kvælstofreduktion.
Jeg synes, det er meget, meget nyttigt at få det fuldstændig på plads, for vi har jo mange gange diskuteret den politiske uenighed om, hvorvidt de 19.000 t faktisk løser opgaven eller ej.
Jeg må blot igen gøre det fuldstændig klart, at det står skrevet i vandplanerne, at de 10.000 t er sendt i udvalg, og at målsætningen for »Grøn Vækst«-aftalerne stadig væk er de 19.000 t kvælstofreduktion i 2015.
De er altså ikke væk.
Til spørgsmålet om forventningerne fra EU kan jeg blot tilføje, at EU formentlig ikke har konkrete forventninger til størrelsen af Danmarks kvælstofreduktion.
Flemming Møller Mortensen (S), 2010-10-06:
Tak for det.
Nu synes jeg ikke, at ministeren skal konkludere, at vi er enige i, at de private er billigere end de offentlige.
Jeg er nemlig ikke af den opfattelse.
Jeg tror stadig væk på, at der er noget at hente.
Jeg tror stadig væk på, at regeringen har haft stor indflydelse på forhandlingsforløbet lige fra 2002 og frem til det sidste forløb.
Det er tidligere blevet sagt fra regeringens side, at årsagen til, at man ville acceptere en overbetaling til privathospitalerne, var, at man ville løbe privathospitalerne i gang, fordi man ville have skabt et volumen derude.
Hertil må jeg blot sige, at de tal, der ligger på en lille milliard kroner fra 2002 og frem til nu, er de tal, jeg tror på.
Ud fra de tal kan jeg sige, at hvis man lavede en omregning til de offentliges takster, ville det have betydet, at næsten 13.000 flere hoftepatienter kunne have været behandlet.
Karen Ellemann (V), 2010-10-06:
Jamen det er da helt klart min opfattelse, at vi skal nå den her reduktion på de 19.000 t kvælstof, for vi må altså lige huske, at det stadig er målsætningen.
Nu adresseres de 9.000 t helt konkret i de vandplaner, som er sendt i høring, og vi bliver samtidig klogere på de 10.000 t.
Jeg synes ikke, det er rimeligt at påstå, at det er 30.000 t, der skal til for at opnå god økologisk tilstand.
Vi bliver nødt til at sige, at man godt kan stå med et eller andet teoretisk bruttoindsatsbehov og kigge på reduktionen af kvælstof til de danske kystvande, altså beregne det rent teknisk, men så gør man bare det, at man ser fuldstændig bort fra den manglende viden og den store usikkerhed.
Når man gør det, kan man sagtens nå op på 30.000 t, altså rent teknisk, men det er bare nogle beregninger, som er behæftet med ganske betydelig usikkerhed.
Jeg må kort pointere, at det skyldes hele V3-områderne, som altså er karakteriseret ved de åbne kystvande – der mangler vi viden om den positive effekt.
Også om det, der hedder V2-områderne, som handler om fjorde og lukkede kystvande, er der usikkerhed knyttet til beregningsmodellerne.
Mette Gjerskov (S), 2010-10-06:
Jeg synes, at vi skal gøre os helt klart, at når vi taler om kvælstof, er det altså et næringsstof, som gør, at vi får iltsvind i vores fjorde.
Der er det, der giver os andemad på søerne, som betyder, at der ikke kan gro noget nede på bunden, så der ikke nogen dyr, der kan leve i søerne.
Det er altså et næringsstof i rette mængder, men et giftstof i store mængder.
Det er det, vi skal have reduceret.
Efter miljøministerens egne miljøcentres vurdering skal vi faktisk have reduceret med op mod 30.000 t om året.
Nu kommer ministeren så med en plan for 9.000 t, og så er det bare, jeg må spørge: Synes ministeren virkelig selv, at det er god miljøpolitik, at man kun reducerer med en tredjedel af det, der reelt er behov for for at få en god tilstand – en god økologisk tilstand, som de kalder det i EU – i vores vandløb og søer?
Karen Ellemann (V), 2010-10-06:
Som jeg tidligere har svaret skriftligt til Folketingets Miljø- og Planlægningsudvalg, er der jo med »Grøn Vækst«-aftalen en målsætning om en landbrugsrelateret indsats på 19.000 t kvælstof.
De 19.000 t er baseret på bedst tilgængelig viden og data.
Der mangler imidlertid viden om indsatsbehov for flere vandområder, ligesom der i det faglige arbejde med fastlæggelsen af reduktionsbehovet er knyttet en vis usikkerhed til opgørelsesmetoden.
Det har derfor været nødvendigt at tage højde for de her usikkerheder og manglende viden, og det er derfor, at regeringen har fastlagt en målsætning på 19.000 t kvælstof i den første planperiode.
Af de 19.000 t kvælstof er de 9.000 t nu og her angivet med helt konkrete virkemidler i udkastet til de vandplaner, som jeg jo netop har sendt i høring.
Det er f.eks. vådområder, det er yderligere efterafgrøder, det er randzoner osv.
Mette Gjerskov (S), 2010-10-06:
Tak, hr. formand.
Når ministerens egne miljøcentre har vurderet, at der er behov for at reducere med 30.000 ton kvælstof for at leve op til EU-reglerne, hvordan hænger det så efter ministerens opfattelse sammen med, at ministeren kun lægger forslag frem om en reduktion på 9.000 ton – altså mindre end en tredjedel af EU’s krav?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2010-10-06:
Det vil jeg i hvert fald ikke.
Det ville være helt urimeligt, og det ville da også være i strid med, hvordan vi plejer at opføre os over for hinanden hernede, hvis jeg skulle begynde at give udtryk for noget, som Dansk Folkeparti ikke selv har ytret sig om.
Vel vil jeg da ej.
Man så vil jeg sige, at der er en eller anden misforståelse, så det ene glas er nok alligevel blevet pudset med leverpostej.
Der var faktisk ikke nogen sammenhæng i Berlingske Tidende mellem det med beskæftigelse og bolig, det mener jeg ikke fremgik.
Nok var den artikel drejet og manipulerende på alle mulige måder, men jeg mener ikke, der var noget med, at det havde noget med beskæftigelse at gøre.
Det, jeg siger, er, at generelt ønsker jeg mig et liberalt samfund, hvor så mange som muligt ejer deres egen bolig, og at jeg ønsker at se på, om kravene til passende bolig er de rigtige i dag.
Astrid Krag (SF), 2010-10-06:
Må jeg ikke bare få ministeren til at svare helt klart.
Det grundlæggende spørgsmål er vel, om man siger, at boligformen – om man bor til leje eller i ejerbolig – er det afgørende for, om man kan komme i beskæftigelse.
Jeg mener bare, at vi lever i den omvendte verden, hvis vi siger, at beskæftigelse og det rette uddannelsesniveau til at varetage de ledige funktioner på vores arbejdsmarked udspringer af, om man har valgt at bo til leje eller bo i ejerbolig.
Det må vel være modsat, vil ministeren ikke give mig ret i det?
Så er jeg igen glad for at høre ministeren sige, at det ikke står øverst på hendes liste, og at hun også har noteret sig, at De Konservatives ordfører er lidt lunken over for ideen.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2010-10-06:
Som liberal har jeg altså det grundsynspunkt, at jeg er interesseret i et samfund, hvor så mange som overhovedet muligt ejer deres bolig.
Det mener jeg er meget sundere, og man kan jo se af et langt livs erfaring og undersøgelser, at i det øjeblik, man har sin egen bolig, bliver man helt anderledes optaget af at passe på tingene.
Vi ved jo godt, hvordan det kan se ud i visse lejeboligkomplekser, så det er absolut et liberalt ønske, at så mange som muligt ejer deres bolig.
Lad mig lige slå det fast.
Jeg sagde, at det er en af de tanker, der er indgået, men at det ikke er noget, jeg prioriterer særlig højt, og da jeg har forstået, at De Konservative er skeptiske, er det jo ikke noget, jeg vil begynde på.
Det, vi selvfølgelig har drøftet, er jo, om f.eks. også kvoteflygtninge, der kommer hertil, og asylsøgere, der får opholdstilladelse som flygtninge, alle sammen skal ende i ghettoer, eller om vi simpelt hen er nødt til, når de socialdemokratiske borgmestre og andre ikke vil bruge den anvisningsret, de har fået, at gøre reglerne lidt mere firkantede for at få spredt dem, som er mere ressourcesvage, for det er jo det, det handler om.
Men begrebet passende bolig er allerede i dag et element i familiesammenføringsreglerne, og derfor er det naturligt at se på, om de krav, der stilles til passende bolig i dag, fortsat er tilstrækkelig relevante.
Astrid Krag (SF), 2010-10-06:
Jamen så er jeg i hvert fald beroliget, for så vidt at jeg har ministerens ord for, at det ikke er noget, hun ville gå til torvs med.
Hvordan stiller ministeren sig i forhold til det?
Så vil jeg bare spørge ministeren, om hun er enig med mig i, at årsagssammenhængen, eller hvad nu skal kalde det, selvfølgelig ikke går den vej rundt, at ens evne til at komme i beskæftigelse og ens uddannelsesniveau og sådan noget udspringer af ens boligform, men at det snarere går den anden vej rundt, og at den store udfordring, vi står med, lige præcis er at sørge for, at de mennesker, der bor i lejebolig og drømmer om at få råd til at bo i ejerbolig, også får den beskæftigelse og det lønniveau og det uddannelsesniveau, der gør, at de faktisk frit kan vælge.
Tak for det.
Jeg må nok indrømme, at jeg pudsede brillerne en ekstra gang, da jeg så Berlingske Tidende den 29. september, altså i sidste uge.
På forsiden læste jeg overskriften »Rønn vil favorisere boligejere«, og i artiklen kunne man læse, at i det nye pointsystem, man arbejder med fra regeringens side, arbejder man med at præmiere dem, der ejer deres egen bolig, frem for dem, der vælger at bo til leje, og det vælger op imod 40 pct. af de danske borgere jo.
Når jeg pudsede brillerne en ekstra gang, er det jo, fordi det overraskede mig meget at se en så centralistisk tankegang i den nuværende regering, der ellers i hvert fald tidligere har slået sig op på at sætte mennesket før systemet.
Det undrede mig at se den form for smagsdommeri i en regering, der, da den kom til, ellers blæste til stop for smagsdommeriet, og det undrede mig at se, hvordan man på den måde synes, det skal være staten, der skal afgøre, hvordan borgerne vælger at bo.
Derfor vil jeg bare spørge ministeren helt åbent i dag, om hun kan redegøre lidt mere for, hvad det er for nogle tanker, der ligger bag den artikel på forsiden af Berlingske Tidende i sidste uge, hvad det er for en logik, der ligger bag det her.
Jeg må nemlig sige, at det undrede mig meget at se den artikel.