Eva Flyvholm (EL), 2016-05-12:
Mange tak for det.
Når vi foreslår at få afskaffet det her raceforbud, er det jo først og fremmest, fordi vi har kunnet se, at der ikke har været en effekt af det her raceforbud, altså at der ikke er færre mennesker og hunde, der er blevet bidt, siden det blev indført.
Det synes jeg er meget, meget væsentligt at se på, nemlig at den her lov åbenbart ikke har haft den ønskede effekt.
Og så er der jo god grund til at se på at få den ændret.
Det andet er, at den her lovgivning også har medført en meget, meget ulykkelig situation for rigtig mange hundeejere, som er ansvarlige, og som bare gerne vil have lov til at have deres hund, og som samtidig har oplevet, at uskyldige hunde er blevet aflivet, at de bliver sat i langvarig karantæne, og at man simpelt hen ikke er i stand til at håndtere den her lov på en fornuftig måde.
Det er jo også meget udfordrende for folks retssikkerhed.
Så jeg synes sådan set, at vi har en virkelig god mulighed for her i Folketinget at ændre på hundeloven og fjerne det her raceforbud og i stedet for indføre et ejeransvar for hundens adfærd, sådan at vi faktisk kan få gjort op med de problemer, som stadig væk eksisterer med hundebid, for det mener jeg er meget, meget vigtigt for at sikre, at befolkning og hundeejere og små børn osv. kan være trygge, når vi færdes omkring andres hunde.
Jeg tror bare desværre, at det ikke skyldes, at der er blevet færre episoder, men bare at fokus er flyttet et andet sted hen.
Det er jo lige præcis derfor, at vi faktisk godt kunne tænke os at indføre noget, som rent faktisk virkede, og som man har dokumentation for virker i mange andre lande.
Dengang Folketinget i 2010 vedtog det her forbud mod hunderacer, var der jo også allerede på det tidspunkt adskillige eksperter og dyrlæger, der advarede imod det og sagde, at det her ikke var den rette vej at gå.
Men det valgte man altså at overhøre.
Og nu synes jeg, at de eksempler og undersøgelser, der er kommet siden hen, underbygger, at effekten ikke er der.
Det mener jeg virkelig at vi skal tage meget, meget alvorligt.
Man kan sige, at siden den her lov blev indført – den blev jo indført med tilbagevirkende kraft – er der altså tusindvis af hunde og hvalpe, der er blevet aflivet, og det gælder jo også, kan man sige, krydsninger, hvor de her hunderacer bare indgår.
Så det er virkelig mange hunde, der er tale om.
De peger så også på, at der er den effekt, at der er nogle, der føler sig mere trygge.
Ud over det kan man sige, at der jo også er en kæmpestor problemstilling i forhold til politiets store arbejdsbyrde med at håndhæve det her raceforbud.
Der er simpelt hen politimænd, der skal bruge ressourcer på at gå rundt og finde ud af, om man kan spotte, om det nu er nogle af de forbudte hunde, der er på gaden.
Der er mange tilfælde, hvor det ikke lykkes specielt godt, og hundene bliver interneret i meget, meget lang tid, selv om de ikke burde have været det.
Det er jo også noget af det, jeg synes vi må tage til efterretning, altså at der er de her meget uheldige konsekvenser af det.
Man må sige, at resultatet af alle de her ressourcer, der er puttet ind i at håndhæve raceforbuddet, tilsyneladende ikke har haft en særlig god effekt, og tilbage sidder rigtig mange hundeejere med en følelse af at være retsløse og magtesløse, og de føler sig uretfærdigt behandlet og utrolig frustrerede, kan man sige, over det danske retssystem.
Det synes jeg er noget, vi for alt i verden skal forsøge at undgå, nemlig at vores lovgivning føles uretfærdig og vilkårlig for folk på den måde.
Altså, grundlæggende mener jeg bare, at det her har ramt ved siden af, også når vi ser på de internationale erfaringer.
Der er simpelt hen en lang række lande, der har indført det her, og som senere har rullet raceforbuddet tilbage, fordi de har set, at det ikke har virket.
Og så har man f.eks. i Canada haft nogle rigtig, rigtig gode erfaringer med det, de kalder Calgarymodellen, hvor man netop har lavet noget med den her træning af hunde og også af ejerne – eller mulighed for at kunne give ejeren påbud om træning.
Så jeg synes, at det ville være rigtig, rigtig interessant, hvis vi kan undersøge det her i Folketinget, altså om vi kunne gå mere i den retning.
Jeg er glad for, at der er en række partier, der har givet udtryk for, at man enten gerne vil støtte det her eller gerne vil gå ind i en drøftelse af, hvordan vi kan se på at få ændret det her raceforbud.
Jeg er ked af, at nogle af de partier, som oprindelig også var primus motor i at indføre raceforbuddet, ikke har mere refleksion over, at det her tilsyneladende ikke har medført den ønskede effekt, og at rigtig mange mennesker fortsat lider under det.
Så der er simpelt hen bare grund til at tage det her op til revision, for hundeloven, som den ser ud nu, virker ikke efter hensigten.
Det sidste, jeg vil sige, er netop bare det her med, at det altså er så vigtigt, at vi får flyttet fokus derhen, hvor det i virkeligheden skal ligge, altså at vi får flyttet fokus hen på, hvordan vi kan få ændret på uansvarlige hundeejeres opførsel, så vi alle sammen kan blive mere trygge og undgå, at der er nogle enkelte hunderacer, som bliver stigmatiseret på den her måde.
Altså, allerede helt tilbage i 1930'erne, tror jeg det var, havde man diskussionen om, om schæferhunden skulle være underlagt et raceforbud.
Det er den heldigvis ikke blevet, men det er jo et meget godt eksempel på, at en schæferhund, som jeg var inde på tidligere, godt kan være en farlig hund, hvis den er dårligt opdraget – jeg har selv oplevet at blive bidt af schæfere, da jeg var lille – men samtidig kan schæferen også være en fantastisk dejlig og hengiven hund, hvis den bare er ordentligt opdraget.
Så det håber jeg vi kan få en drøftelse af i udvalget, og det ser jeg rigtig meget frem til.
Og jeg tror, at der er utrolig mange hundeejere derude, som også vil se rigtig meget frem til, hvad der kommer ud af den her drøftelse.