Per Clausen (EL), 2015-03-10:
Der er jo sådan lidt gammelt romersk senat over det her.
I øvrigt bør Karthago ødelægges – gentog man ofte der, og her gentager Dansk Folkeparti så, at Tyrkiet ikke skal med i EU.
Når man så læser beslutningsforslaget, kan man se, at det er en lang opremsning af meningsmålinger.
Meningsmålinger er jo somme tider dejlig læsning og andre gange mindre dejlig læsning, men sjældent noget rigtig godt og sagligt argument for at komme med et forslag.
Og så er der det med geografien, hvor jeg måske synes de påstande, der fremføres om Tyrkiets sådan grundlæggende asiatiske karakter, ikke helt svarer til, hvad jeg lærte i folkeskolen.
Men det er mange år siden, og det kan være, der er kommet nye elementer ind i folkeskoleundervisningen.
Tværtimod går udviklingen, som andre også har været inde på, i den forkerte retning.
Kritikere af regeringen og af præsidenten fængsles, forsamlings- og ytringsfriheden krænkes.
Minoriteternes rettigheder og ikke mindst kurdernes rettigheder trædes dagligt under fode – det er der i hvert fald også nogle af Enhedslistens folketingsmedlemmer som har haft mulighed for at opleve på egen krop, fordi de tyrkiske myndigheder ikke altid er helt præcise i deres indsats mod minoriteter.
Det er klart, at en sådan undertrykkelse og de problemer, der er med menneskerettighederne, skal kritiseres, og det er lige så klart, at Tyrkiet jo faktisk også med de her krænkelser bryder sine forpligtelser over for Europarådet.
Hedegaardsagen viser også, at Tyrkiet ikke er en retsstat.
Som det klart fremgår af Justitsministeriets redegørelse, blev efterretningstjenesten og Udenrigsministeriet blandet ind i sagen om udlevering af danskeren, som er mistænkt for attentatet på Lars Hedegaard.
Og man kan sådan set godt frygte, at den attentatmistænkte dansker er udleveret til Islamisk Stat som en del af en fangeudveksling.
Det vil i så tilfælde være bare ét eksempel i rækken af samarbejder mellem den autoritære, islamistiske tyrkiske regering og fascisterne fra Islamisk Stat.
Det samarbejde er selvfølgelig fuldstændig uacceptabelt.
Vi har flere gange taget sagen op ved at stille krav om, at vi øger presset på Tyrkiet på baggrund af landets manglende indsats mod Islamisk Stat og manglende respekt for landets internationale forpligtelser.
Da vi stillede et sådant forslag den 2. december 2014 om en øget indsats, stemte Dansk Folkeparti imod, med henvisning til at Danmark havde et godt forhold til den tyrkiske regering, og at det var vigtigt at bevare det.
Vi må så nok sige, at det er lidt modsætningsfyldt, at man i dag næsten ikke kan finde på nok dårlige ting at sige om den tyrkiske regering og Tyrkiet i forhold til det beslutningsforslag, der ligger her.
Nu er det sådan en lidt underlig diskussion, for hvis man ønsker at lægge pres på Tyrkiet, er en trussel om, at de ikke kommer med i EU, næppe særlig effektiv, al den stund at de fleste mennesker i Tyrkiet godt ved, at et medlemskab af EU næppe bliver realistisk før i hvert fald tidligst om 20-30 år.
Man kan tværtimod sige, at Dansk Folkeparti i virkelighedens verden bøjer nakken for den tyrkiske regering, når man stemmer imod forslag om et øget pres, og når man nægter at støtte kurderne i Kobani mod Islamisk Stat.
Vi kan ikke støtte forslaget.
Hvis man virkelig ønsker at lægge pres på den tyrkiske regering, er det et spørgsmål om at lægge pres på den tyrkiske regering gennem NATO-samarbejdet, som Tyrkiet jo er med i.
Det er lidt paradoksalt, at der for tiden faktisk står danske tropper i Tyrkiet til støtte for den regering, som langt hen ad vejen holder os for nar.
Her er Dansk Folkeparti imidlertid passiv.
Så på de områder, hvor man kunne gøre noget for at presse den tyrkiske regering, gør man ingenting, men når det handler om at lave symbolske forslag om noget, der ikke må ske om 30 år, er man fremme i skoene.
Vi kan ikke støtte det her beslutningsforslag.