Dennis Flydtkjær (DF), 2012-05-31:
Først vil jeg takke for redegørelsen fra fødevareministeren.
Jeg kan starte med at sige, at målet med forespørgselsdebatten og en eventuel kommende vedtagelse sådan set ikke er, at vi skal ændre lovgivningen, for vi har jo dyreværnslovens § 29, som fødevareministeren også har redegjort for.
Jeg synes faktisk, det er en ganske udmærket bestemmelse, da den giver mulighed for, at man kan fratage folk retten til at have med dyr gøre, hvis der er tale om grov mishandling af dyr.
Problemet er bare, at den stort set ikke bruges.
Som jeg redegjorde for i min indledning til forespørgselsdebatten, er den kun brugt 40 gange på 3 år, og det er utrolig lidt, specielt når man ser på, hvor mange domfældelser, der har været i samme periode.
Alene i 2009 var der 474 domfældelser, i 2010 var der 542, og hvis man, som jeg sagde i min indledning, tager det tredje år med og regner med, at det har været på de ca. 500, som er medianen af de to, er det i alt 1.500 domfældelser på 3 år.
Ud af disse tilfælde har man så kun 40 gange brugt muligheden for at frakende nogen retten til at have med dyr at gøre, og det synes jeg da er meget lidt, specielt når vi ser på nogle af de eksempler på domfældelser, hvor man ikke har benyttet muligheden.
Men den døde uheldigvis ikke af det, og da man fandt den her hund tre dage efter, havde den selvfølgelig lidt utrolig meget, hvorefter den blev aflivet en dyrlæge.
I et sådant tilfælde burde man jo frakende ejerne retten til at have med dyr at gøre, men det valgte man ikke at gøre.
Og det synes jeg er helt utroligt, for hvis man ikke skal frakende folk retten til at have med dyr at gøre i sådanne tilfælde, hvornår skal man så gøre det?
Der var også en sag fra Nordsjælland for kort tid siden, hvor en person havde stået med sin hundehvalp og kastet den op i luften, sådan at den faldt ned og ramte jorden.
Jeg ved ikke, om han var alkoholpåvirket eller på stoffer, men han havde i hvert fald stået og underholdt sig med det gentagne gange.
Heldigvis var der kommet nogen forbi, som havde fået stoppet personen i at gøre det, men han endte med at få en symbolsk bøde.
De tog hunden fra ham midlertidigt, men han fik den tilbage igen.
Hvis den var blevet frataget ham endeligt, havde de fundet en anden ejer – hvilket de forhåbentlig gør – men alligevel er der ikke noget i vejen for, at manden går hen dagen efter og køber en ny hund.
Jeg synes, det er rigtig ærgerligt, når man på den måde tydeligt viser, at man ikke er moden nok til at have et dyr i sin varetægt, for som vi blev enige om i den sidste debat, er det jo menneskers ansvar at behandle dyrene ordentligt.
I sådanne tilfælde synes jeg jo, det er oplagt, at man benytter den gode regel, som jeg tror vi er enige om er god, altså dyreværnslovens § 29, men man benytter den bare ikke nok efter min mening.
Der var en sag her den 9. maj, hvor det blev anmeldt til politiet af nogle naboer, at der lå nogle døde hundehvalpe i forhaven ved et hus ude i Østjylland.
Da politiet kom, fandt de ud af, at der ganske rigtigt lå nogle døde hunde, og at manden inde i sit hus havde 20 hunde, som var fuldstændig indsmurt i afføring.
De valgte så at bryde låsen op, tage hundene med og undersøge sagen nærmere.
Men 10 dage efter fik manden så hundene tilbage igen, selv om man tydeligt kunne se, at han ikke kunne tage vare på så mange hunde; de blev ved med at avle med hinanden, have lange negle og sådan nogle ting.
Og jeg synes da, det er rigtig ærgerligt, hvis man går ud og griber ind, som man rigtignok skal, men så bare lader dyrene komme tilbage igen for at blive vanrøgtet.
Der har også været mange eksempler på hestehandlere, som sulter dyrene.
De binder dem også forkert på ulovlige måder.
Det har de kørt indslag om i nogle medier, bl.a. i TV 2/Midt-Vest.
Det viser sig, at der er en masse anmeldelser på vej, men når sagsbehandlingstiden er på 621 dage, kan de her heste altså nå at sulte ihjel mange gange, og man kan nå at gøre mange ting meget værre.
Jeg synes da, det er lidt ærgerligt, når vi egentlig har en udmærket lovgivning, at vi ikke gør noget fra Folketingets side.
Vi kunne måske sende nogle signaler om det eller i hvert fald få ministeren til at kigge på, om man kunne bruge den lovgivning, vi har, mere og eventuelt også få sat sagsbehandlingstiden ned.
Jeg er også godt klar over, at alle partier herinde nok ikke som udgangspunkt synes, vi skal ændre på lovgivningen.
Og det er også derfor, jeg egentlig bare opfordrer til, at vi med en fælles vedtagelse måske kunne sende et signal om, at vi gerne vil have, at den lovgivning, der er, bliver brugt endnu mere, og at man bruger noget krudt på at få sagsbehandlingstiden sat ned, så den ikke er på 621 dage, noget, som jeg synes er uacceptabelt.
Som afslutning vil jeg på vegne af Dansk Folkeparti fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse
»Dyreværnslovens § 29 indeholder en mulighed for, at den, der ved dom findes skyldig i mishandling eller groft uforsvarlig behandling af dyr, kan frakendes retten til at have med dyr at gøre, men Folketinget konstaterer desværre, at denne bestemmelse ikke bruges ret ofte.
Der er i perioden 2008-2010 ved dom sket rettighedsfrakendelse efter dyreværnslovens § 29 alene til 40 personer.
Ydermere konstaterer Folketinget, at den gennemsnitlige sagsbehandlingstid af dyreværnssager er steget fra 578 dage i 2010 til 621 dage i 2011, altså en stigende tendens.
Folketinget pålægger derfor regeringen at foretage de nødvendige ændringer, så dyreværnslovens § 29 benyttes oftere, samt at tage initiativ til at få sagsbehandlingstiden ned.«