Lars Løkke Rasmussen (V), 2011-05-31:
Der er ingen fugle på taget i at træffe nogle konkrete beslutninger, som har en konkret betydning for adfærden i vores samfund, og det har det.
Når man går ud til nogle danskere, der i dag kan komme på folkepension som 65-årige, og siger, at de må vente et år, til de bliver 66 år, så er det konkret, og så har det effekt – i modsætning til det, der er sådan lidt mere en ønsketænkning, om, hvad man vil gøre, hvis nu sygefraværet faldt, uden at man egentlig handler på, at det skal falde, eller hvis der kom flere indvandrere i arbejde, uden at man handler på, at flere indvandrere kommer i arbejde.
Det står i skærende kontrast.
Altså, jeg deler jo også de ønsker, vi har jo også de ambitioner, som man kan se i »Fair Løsning 2020«, men der er bare den forskel, at de fugle på taget kunne vi ikke drømme om at bruge, før de er fanget ind.
Må jeg så ikke sige med al respekt for Forebyggelseskommissionen, at vi har afgivet den politiske bestilling i Skatteministeriet, i Finansministeriet og andre steder, at vi ønsker, at de danske tobaksafgifter skal være præcis så høje, som de kan være, uden at pengene flytter i den tyske statskasse eller i smuglerlommer, og det er baggrunden for, at tobaksafgifterne ligger, hvor de ligger nu.
Det er at skabe job, og det er sådan set derfor, at vi har brugt de sidste 6 uger på at lave store økonomiske aftaler, der skaber sunde offentlige finanser som forudsætning for at få væksten igen, og at vi oven i det har taget en stribe vækstinitiativer, at vi f.eks. allerede i morgen, forhåbentlig, vedtager en boligjobordning, der gør, at sort arbejde kan blive hvidt, der gør, at noget af det gør det selv-arbejde, vi – ja, jeg kan jo bare tale for mig selv – går og roder med, kan flyttes ud til nogle private, så det skaber omsætning, og så det skaber mulighed for, at man hos vores håndværkere kan tage praktikanter ind.
Det er da sådan, vi skal gøre det.
Så det handler om sunde offentlige finanser og at skabe nogle job, at få væksten igen.
Jeg glæder mig så over, at den ungdomsarbejdsløshed, vi har i dag, og som er alvorlig for hver enkelt ung, er på et helt andet niveau end det, man så i 1990'erne.
Det er en god idé at investere i uddannelse og forskning, og det er også derfor, vi gør det.
Det er en endnu bedre idé, hvis man også gør det med penge, man har, for ellers bliver det jo en flygtig fornøjelse.
Og det er jo sådan set det, der er skillelinjen.
For vi er nogle stykker, der har taget det besvær på os at træffe de beslutninger, der gør, at vi har pengene, altså at vi har penge til, at Danmark fortsat kan opretholde målsætningen om at investere 1 pct. af værdiskabelsen i vores samfund i forskning og følge op på den enorme succes, det har været, at vi over de sidste 5 år har øget forskningsindsatsen med 35 pct. til et danmarkshistorisk højt niveau; at vi har penge til at uddanne flere unge, sådan at vi kan følge op på den succes, at der lige præcis nu er flere unge end nogen sinde før i danmarkshistorien, der er i gang med at tage en ungdomsuddannelse, og følge op på den succes, at der lige præcis sidste år var flere unge end nogen sinde før i danmarkshistorien, der har taget en videregående uddannelse.
Vi har pengene til det.
Vi kommer altså ikke ud i det scenarie, at vi slår det stort op, men om 2-4 år må konstatere, at vi ikke fangede en eneste fugl på taget og så er nødt til at skrælle baglæns.
Det er den risiko, som spørgerens eget parti løber.