Christian Juhl (EL), 2016-05-20:
Rigsfællesskabet er ret unikt, altså det at have noget, der ligner to tidligere danske kolonier.
Jeg ved godt, det ikke er et pænt sprog at bruge, og Færøerne har ikke været koloni i den forstand, men Danmark har sagt, okay, de to områder kan arbejde selvstændigt, først via hjemmestyret og senere via selvstyret, og selvfølgelig er det også lagt ind, at de har muligheden for at blive selvstændige, hvis de har lyst til det, og at det faktisk er op til Grønland og Færøerne selv at bestemme det.
Det lægger op til et meget, meget stor behov for, at vi arbejder ligeværdigt i vores samarbejde, og der synes jeg vi fra Danmarks side skylder at arbejde noget mere med dele af den her aftale, bl.a. standarden.
F.eks. er det ganske urimeligt, at der er to standarder, en her i Danmark og en i Grønland, for retspolitikken, bygdefogederne er nævnt, og det er jo ret vigtigt, at vi får rettet op på det.
Udenrigspolitisk synes jeg der er et problem.
Det er påpeget af de nordatlantiske kolleger flere gange, nemlig at de ikke bliver inddraget, f.eks. når Danmark går i krig.
Hvorfor gør de ikke det?
Det ville være ganske rimeligt, når man snakker om ligeværdighed.
Hvad angår Arktis, er det vigtigt at påpege, at uden især Grønland, men også Færøerne, ville Danmark jo intet, intet have at skulle have sagt i spørgsmålene om Arktis.
Derfor er det vigtigt, at vi i ekstrem grad sørger for at inddrage vores to andre parter i samarbejdet omkring Arktis.
Desuden synes jeg, det er vigtigt, at vi arbejder med både at sikre en bæredygtig udvikling i Arktis, et a-våben-frit område ser jeg som en hel grundlæggende idé at vi får på plads, og så skal vi arbejde med modeller, som tager optimalt hensyn til de mennesker, der bor der, og ikke til alle mulige stormagtsinteresser rundt på kloden.
Der er jo næsten ikke det land i verden, der ikke har lyst til at blande sig i Arktis eller prøver at få et ben skubbet ind et eller andet sted.
Lande, der ligger ufattelig langt fra Arktis har lyst til at blande sig, og det må ikke forstyrre det grundlæggende princip, at det er de mennesker, der bor i området, som vi skal tage udgangspunkt i, for det er deres liv, det er deres udvikling, som er det vigtigste, og så selvfølgelig, at vi bevarer en bæredygtig udvikling, så naturen kan holde.
Så er der grundlovsspørgsmålet.
Det er jo interessant at lytte til.
Jeg har aldrig hørt statsministeren sige andet, end at det skal være inden for rigsfællesskabets rammer.
Og hvad betyder det mon?
Det er ikke sådan blevet forklaret særlig grundigt.
Hvis jeg skal fortolke det, betyder det, at Grønland og Færøerne kan lave lige præcis de grundlove, de har lyst til, uanset om det er med henblik på at være selvstændig, eller om det er med henblik på fortsat at have den status under selvstyreloven, som der gælder i øjeblikket.
Det har efter min mening ingen betydning, fordi rigsfællesskabet og selvstyreloven netop giver Grønland og Færøerne mulighed for at tage et skridt på et tidspunkt og så sige, at nu vil de være selvstændige.
Derfor vil jeg gerne have, at vi lader være med at snakke om det, for det virker ganske tåbeligt at sige »inden for rigsfællesskabets rammer«.
Hvis vi skal være ligeværdige, er det deres frie ret at bestemme, hvordan de vil lave deres grundlov, og det mener jeg vil være ret nødvendigt at slå fast.
Så er der den økonomiske udvikling, og der er jeg jo enig i, at det er rigtig vigtigt med et enormt stærkt samarbejde, hvis de økonomiske problemer i især Grønland skal løses, sådan at Grønland kan blive mere og mere økonomisk uafhængig, for det må være målet, at Færøerne og Grønland hver for sig kan være fuldstændig uafhængige.
Og der synes jeg vi er nødt til at snakke om nogle konkrete ting.
Vi har haft en rigtig god debat forleden om grønlændere i Danmark, og der synes jeg der ligger nogle meget, meget fornuftige planer, som de grønlandske folketingsmedlemmer selv har arbejdet med; især IA har en meget, meget fin plan, som jeg synes vi skal arbejde videre med.
Så har vi Thulebasen, serviceaftalen i Thule.
Der har vi egentlig også en plan, men hvordan det går med den, ved jeg ikke, for vi har jo fælles erkendt, at USA ikke overholder ånden i aftalen, og at vi skal arbejde for, at den serviceaftale forbliver på grønlandsk-danske hænder, og at vi får størst muligt afkast af amerikanernes besøg i Grønland, så længe det varer.
Jeg ser gerne i fremtiden, at der ikke var en base i Grønland, men selvfølgelig kan jeg forstå, at grønlænderne gerne vil tjene nogle penge, når nu den ligger i deres land.
Så er der hele den grønlandske minedrift.
Der er jeg varm tilhænger af nultolerancepolitikken, selv om jeg så ved, at den nuværende regering jo har opsagt den.
Jeg er meget ked af, hvis vi skal have mere uran ud på et hullet marked, og den aftale, der er lavet, er ikke god nok, og den sikkerhed, vi har på det internationale marked, for, at uran ikke kommer i forkerte hænder, er ikke god nok.
Jeg vil gerne bede grønlænderne om at lade det uran og thorium ligge i jorden, hvor det ligger.
Så er der det grønlandske søkort.
Nu hørte vi hr. Søren Espersen sige, at det var, fordi det ikke var fysisk muligt.
Jamen det viste sig jo, at specialisterne ikke engang var blevet spurgt om, om man kunne lave en aftale om at gøre det her færdigt i København.
Det er ideologisk vigtigt, at man flytter den der geoenhed til Aalborg – koste, hvad det vil.
Det vil sige, at man fra regeringens side hellere vil flytte arbejdspladser til Aalborg end at overholde de aftaler, man har.
Det synes jeg er uansvarligt, ganske uansvarligt.
Jeg tror på, det ville have kunnet lade sig gøre.
Jeg mener ikke, regeringen ordentligt har undersøgt, om det kan lade sig gøre at løse det her, de har bare sagt, at det vigtigste er at udflytte arbejdspladser – punktum!
Det er dumstædigt efter min mening.
Vi er nødt til at sige til EU, at de skylder en kampagne.
De kan ikke nøjes med fine ord her.
Der er statsministeren nødt til at tage ned til Bruxelles og slå i bordet og spørge: Hvornår kommer den kampagne, der skal rette op på den miskampagne, der har været om sælskind?
Jeg er så glad ved, at der har været bakket op om færingerne i den kampagne, der har været, imod retten til at fiske grind.
Jeg synes, det er helt på sin plads, at når aktivister prøver at forhindre den fornuftige og naturlige måde at fange grind på, skal vi selvfølgelig bakke op om retten til at fiske grind.
Men jeg er ikke tilfreds med regeringen, når statsministeren siger, at vi skal tale med én stemme.
Ja, tak skal vi have.
Da der var fiskestrid mellem EU og Færøerne, talte regeringen med én stemme, og det var ligegyldigt, om det var Socialdemokraterne eller Venstre, nemlig med EU's stemme.
Vi lukkede de danske havne for færøske fiskerbåde.
Er det at tale med én stemme i rigsfællesskabet?
Det synes jeg ikke.
Det var pinligt.
Det var skammeligt, at vi gjorde det på den måde på det tidspunkt.
Så alt i alt vil jeg sige, at rigsfællesskabet har mange rigtig gode sider, men der er stadig væk ting at tage op for den regering, vi har, og jeg synes godt, at man må komme lidt ud af busken og komme lidt i gang med nogle af de problemer, der også er nævnt her.
Det er hr. Søren Espersens forslag til vedtagelse, så derfor vil jeg gerne læse et forslag til vedtagelse op, som SF og Enhedslisten har lavet i al hast, fordi vi kunne se, at der var arbejdet med det andet, men mest med venstre hånd.
Derfor skal jeg på vegne af EL og SF, så der i hvert fald ligger en, så kan vi jo se, om der senere kommer en fra andre, fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse
»Folketinget finder, at et ligeværdigt og respektfuldt samarbejde mellem Danmark, Færøerne og Grønland gavner alle tre lande i rigsfællesskabet.
Folketinget opfordrer regeringen til at holde sig orienteret om Færøernes og Grønlands økonomiske udfordringer med at sikre en bæredygtig og holdbar samfundsudvikling og bidrage aktivt til at fremme investeringer i alle dele af rigsfællesskabet.
Folketinget konstaterer en øget international interesse i Arktis og Nordatlanten og opfordrer til en øget indsats til gavn for alle parter og til, at samarbejdet om udenrigs- og sikkerhedspolitikken mellem Danmark, Færøerne og Grønland fortsat prioriteres højt i overensstemmelse med principperne i Fámjin- og Itilleqerklæringerne og kongeriget Danmarks strategi for Arktis 2011-2020.