Karsten Hønge (SF), 2015-11-13:
Det er egentlig meget sigende, at det er i dag, vi skal behandle det her lovforslag, fredag den 13., for lovforslaget er en gyser.
De borgerlige og nu åbenbart også Socialdemokraterne ser åbenbart for sig solbrændte seniorer på golfbanerne, på jordomsejlinger eller på seniorhøjskoler, og de prøver samtidig at fortrænge billederne af mennesker med slidgigt, de mentalt udbrændte, de, der starter dagen med smertestillende piller til morgenmad.
De veltrimmede privilegerede på samfundets solside gør sig klar til at kunne realisere sig selv et par år mere på arbejdsmarkedet, og det skal de såmænd nok klare.
Forhøjelsen af pensionsalderen bygger på den gennemsnitlige levealder, der stiger.
For virkeligheden er jo noget ganske andet, og det drejer sig ikke om små grupper i samfundet.
De 25 pct. længst uddannede mænd lever 10 år længere end de 25 pct. kortest uddannede mænd.
Jamen det går sikkert bedre i samfundet.
Nej, det gør det ikke.
For 25 år siden var der kun 5 års forskel mellem de her grupper.
Det går den gale vej, ikke kun i forhold til leveår, men især i forhold til gode leveår med et godt helbred.
Levealderen stiger, og det samme gør skellene i samfundet.
Det her lovforslag rammer sikkert som et varmesøgende missil nøjagtig de mennesker, som har fået mindst, da der blev delt ud af uddannelser, men som til gengæld har trukket læsset gennem mange år på arbejdspladserne.
Ens pensionsalder – det lyder jo retfærdigt, men det er nu ret let at gennemskue den slags lighed, som i virkeligheden er et giftigt og socialt uretfærdigt kryds mellem en højere pensionsalder og en smadret efterløn.
Fælden klapper om de kortuddannede – de kortuddannede, der er fanget i en dobbelt skævhed med ulige arbejdsvilkår og ulighed i sundhed og levealder.
Eliten er godt i gang med at skabe et samfund i sit eget billede, men det er et drømmesyn for den almindelige befolkning.
I 2012 var 73 pct. af FOA's medlemmer på 64 år på efterløn, og cirka det samme tal gjaldt for medlemmerne af 3F, og det er tal, der illustrerer behovet.
Dagens 40-årige kan ikke se frem til efterløn, og med en 68-årspensionsalder er det en reel stigning i tilbagetrækningsalderen på mellem 5 og 8 år.
Statens Institut for Folkesundhed havde en undersøgelse i 2013, der viste en dårligere helbredstilstand blandt de kortuddannede end blandt befolkningen i øvrigt.
Den havde vi nu nok regnet ud, men nu er det altså også dokumenteret.
Skal det her lovforslag overhovedet give nogen mening, kræver det andre sideløbende initiativer.
Vi skal blive meget bedre til at tage hånd om de mennesker, som er for syge til at arbejde, men som er for raske til at få en førtidspension.
Er man tæt på pensionsalderen, giver det ganske enkelt ingen mening at skulle trækkes igennem ressourceforløb eller arbejdsprøvninger.
Men vi må også konstatere, at seniorførtidspensionen har spillet fallit med de ganske få, der er sluppet igennem nåleøjet.
SF foreslår en ny pensionsordning eller en gennemgribende revision af seniorførtidspensionsordningen, en pensionsordning, der konkret tager stilling til hvert enkelt menneskes situation, uddannelse, antallet af år på arbejdsmarkedet og eventuel fysisk nedslidning eller mental udbrændthed.
SF's mål er en reel retfærdighed, der tager udgangspunkt i den reelle virkelighed uden for Borgen og uden for Finansministeriet.
Det her såkaldte gennemsnit efterlader jo som sædvanlig de mest nedslidte på bunden, mens de privilegerede flyder ovenpå som korkpropper.
Et nyt fleksibelt differentieret pensionssystem kan udjævne lidt af ulighederne i samfundet.
Et ulige og socialt opdelt arbejdsliv skal ikke fortsætte med fornyet kraft ind i seniorlivet, hvis det står til SF.