Karen J. Klint (S), 2007-03-13:
Nu er vi så nået ind til næste fase i moderniseringen af de kirkelige love.
Og jeg har fortsat den overbevisning, at vi nok hellere skulle have haft en større debat i stedet for de her mindre puslespilsbrikagtige rettelser, som vi kommer med.
Det kunne have været bedre med en større samlet gennemgang.
Men flertallet ville noget andet, og regeringen har så valgt en model, der trods alt alligevel har aktiveret mange ude i det kirkelige landskab.
Så det er godt nok.
Det har vi nu den blå bekendtgørelse og de mange centimeter høringssvar på – over 300 høringssvar bare til det, vi har med at gøre i dag.
De høringssvar gør, at vi nu har fået afdækket, at mange ser meget forskelligt på behov og løsninger.
Vi har fået konstateret, at der skal ske noget, men spørgsmålet er: I hvor høj grad skal vi så styre det i detaljen herindefra?
Er vi f.eks. de bedste til at vide, hvor stort et menighedsråd skal være i et stort eller et lille sogn?
Socialdemokraterne er helt med på at få tydeliggjort rollefordelingen mellem præst og menighedsråd.
Det kan gøre det mere interessant at stille op til menighedsrådene, hvis vi kan afskaffe myten om – og virkeligheden mange steder i øvrigt – at rådet mest skal beskæftige sig med at lytte til orienteringer, passe på kirkegårde og kirke, mens præsten står for det sjove i kirken og i sognet.
Den myte kan vi godt gøre op med med lovforslaget i dag.
Vedrørende den daglige ledelse af arbejdet i sognet er det næppe overraskende, at menighedsråd, præster og øvrige ansatte ser forskelligt på, hvem det er, der skal lede hvem.
Vi kan jo også se i dag i et af dagbladene, at når man læser om ledelsesretten, er det jo også lidt forskelligt, hvordan man forholder sig til det.
Hvem er det nu, der har arbejdsgiverretten over for hvem?
Det er jo ministeren, der har den over for præsterne, og menighedsrådet, der har den over for øvrige ansatte.
Så der kan jo godt komme noget der, som kan kollidere i en eller anden udstrækning.
Selve konstruktionen med, at en præst er ansat af ministeren, også de nye præster, som bliver betalt hundrede procent af menighedsrådene, at de øvrige ansatte bliver ansat af menighedsrådet, og at rådet er en fritidsbeskæftigelse,
gør, at valg af daglig leder ikke oplagt kan blive en succes.
Godt, at det endelige forslag ikke tvinger nogle til en bestemt model.
Men uanset hvilken model vi vælger for den daglige ledelse, vil der være behov for uddannelse i ledelse både for den, der skal være leder, og for dem, der skal ledes.
Alle har jo arbejdet meget selvstyrende, og sådanne vaner er svære at lave om på, og det psykiske arbejdsmiljø slår nok gnister flere steder, så vi skal passe på den ledelsesmodel og det, vi gør ved ledelsen.
Vi siger også o.k. til, at en ansat ikke kan vælges til menighedsrådet i det sogn, vedkommende er ansat i.
Men vi synes alligevel, det er noget, der godt kan drøftes lidt, for jeg forstår i hvert fald godt, hvorfor nogle synes, det kan virke ulogisk – også i relation til hvordan man gør med andre bestyrelser – for præsten er jo født medlem af rådet, præsten har stemmeret, mens de ansatte ikke ligesom f.eks. de ansatte på en skole er med i bestyrelsen i rådet med fuld stem meret.
Så der kan godt være noget, vi skal drøfte der.
Vi er enige i, at nogle sogne nok ikke er store nok til på sigt at kunne vælge et stort menighedsråd.
Men igen: Er det så os, der skal bestemme tallet, og hvor hurtigt skal vi opgive at få et råd?
For hvis vi sådan sejpiner det for længe, så kan det godt være, der kommer så lille aktivitet i sognet, at det faktisk er svært for dem at bidrage med noget, når de endelig bliver sammenlagt med andre.
Så det kunne godt være, vi skulle tage en større debat om det.
Vedrørende økonomi til stiftsudvalgene er vi enige i behovet for, at når man har nogle, der skal noget, skal de selvfølgelig også have nogle penge at gøre godt med.
Spørgsmålet er bare, hvordan det skal være.
Jeg har i dag læst svarene på noget om kirkeskat i nogle andre spørgsmål.
Det var omkring sømændenes skat, hvor det er meget pudsigt, at man gør kirkeskatten til en del af skatten, og det er den jo egentlig ikke.
Men selvfølgelig skal et stiftsudvalg have nogle penge.
Spørgsmålet er så, om det siden hen skal være stiftsrådene, eller om det skal være stiftsudvalget.
Vi synes også, det er o.k. med et loyalitetskrav til valgte menighedsrådsmedlemmer, især fordi de ikke skal gå imod folkekirken.
Og loyalitetskravene skal heller ikke være sådan, at vi ensretter folkekirken, men vi skal sikre en rummelig folkekirke, og det synes vi også er indbygget i forslaget.
Så sluttelig vil jeg sige, at forslaget er omfattende, og vi ser gerne, at det gøres til genstand for en god debat, også uden for salen her, for
Det handler nemlig om flere muligheder og ikke om at bruge lovforslaget til begrænsninger.