Ida Auken (RV), 2015-10-29:
Fra De Radikales side er vi meget optaget af, at offentlige indkøb sker så smart som muligt, så billigt som muligt og så intelligent, at man får så mange løsninger som muligt på så mange problemer som muligt.
Og det er nogle gange sådan, at ved at købe lidt smartere ind kan man spare rigtig mange penge på den lange bane.
Ved at tænke mere totaløkonomisk kan man vælge løsninger, som gør alting billigere i kommunen og samtidig faktisk betyder store miljøforbedringer f.eks. Så det er meget, meget vigtigt, at offentlige indkøb bliver et aktivt redskab, som kan bruges politisk.
Derfor har jeg også i dag været glad for at høre, at der fra især Venstres side er blevet sagt meget tydeligt, at når det handler om offentlige indkøb, er det et politisk valg, om der skal være mærker eller ej.
Altså, det skal være en politisk beslutning, om man bruger mærker, og så langt er vi i hvert fald enige.
Det skal ikke være en teknisk beslutning, men en politisk beslutning.
De ændringer, der ligger, fra dengang vi sidst behandlede den her lovgivning, kan måske komme til at se ud, som om de trækker lidt i den retning, at det ikke længere er politikerne, der bestemmer, om der skal stilles de her krav, men at det mere bliver en slags teknisk vurdering af, om man nu er kommet med nok dokumentation, hvor de så skal sidde og diskutere, om det her nu lever op til kravene.
Og det vil gøre det meget bureaukratisk for indkøbere, der sidder og skal forholde sig til, jeg ved ikke hvor mange sager, at de lige pludselig skal til at læse sig igennem rigtig, rigtig mange sider.
Jeg kan også se, at Moderniseringsstyrelsen i et notat fra 2014 vurderer, at det ligefrem vil kunne føre til, at folk, der ikke lever op til kravene, alligevel får opgaverne.
Og sådan som jeg har hørt debatten i dag, tror jeg ikke, det er intentionen, at man på den måde skal undergrave kravene, men at det i stedet for skal være et politisk valg, og at vi derfor, samtidig med at vi gerne vil have mange til at kunne byde, også sikrer, at der ikke kommer bureaukrati.
Hvis man siger til kommunerne, at de skal acceptere al anden dokumentation, så vurderer Danske Regioner, at det vil føre til øgede administrative byrder, fordi ordregiver så vil skulle sidde og gennemgå en masse dokumenter – hvis de skal gøre det.
Foreningen af offentlige indkøbere siger, at det vil være svært at få verificeret anden dokumentation.
Jeg synes også, det er et ret vigtigt spørgsmål, hvor mange kræfter kommunen skal bruge på at få verificeret anden dokumentation.
Vi har lige set en stor skandale omkring Volkswagen, hvor det netop er helt afgørende, at der er noget verifikation af det, folk kommer og siger.
Jeg synes sådan set, det er ret afgørende, at en kommunal indkøber, når han eller hun skal leve op til en kommunes beslutning, er tryg ved det, man beslutter, og det, man i sidste ende køber.
Selv Moderniseringsstyrelsen siger i det her notat, at det at sige, at kommunerne skal acceptere anden dokumentation, vil føre til øgede administrative byrder for ordregiver.
Jeg hørte slet ikke Venstre sådan, at det var intentionen med det her.
Jeg synes, det ville være rigtig fint, hvis vi kunne finde en løsning, hvor vi sikrer, at så mange som muligt kan byde, at kommunerne har mulighed for at sige, hvis de gerne vil have, at det ikke behøver kun at være mærker, men at det også kunne være anden passende dokumentation, og at kommunen så kan vælge det, men at det i sidste ende er kommunen, der afgør, om noget lever op til kravene eller lever op til at kunne kaldes anden passende dokumentation – så vi får noget, der er ubureaukratisk og let, og så det bliver en politisk beslutning, om man vil have mærker eller ej.