runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2016-03-29:
Om det så skal tages som udtryk for, at hr. Martin Lidegaard har en anden fortolkning end den, jeg lægger ned over vedtagelsesforslaget, tror jeg ikke jeg vil bevæge mig ud i gætterier om.
Jeg forholder mig til, hvad der står i det forslag til vedtagelse, og jeg synes sådan set, den vedtagelses primære formål er at sende det signal, at et meget bredt flertal her i Folketinget ønsker en parallelaftale om dansk deltagelse i Europol, og det synes jeg egentlig bør have en værdi.
Altså, når udenrigsministeren eksempelvis inviterer EU-ordførerne med sig til Bruxelles for at drøfte de her ting, er det jo også for at signalere, at der er bred opbakning til den løsning, og der synes jeg egentlig, at en sådan fælles vedtagelse adresserer det samme behov.
Søren Søndergaard (EL), 2016-03-29:
Det var måske en meget god karakteristik af vedtagelsen – død murer-vedtagelsen.
Nu går ordføreren sådan set videre end, hvad hr. Martin Lidegaard siger.
Det var den samme tone, vi hørte fra udenrigsministeren.
Så er det, jeg godt kunne tænke mig at spørge, hvor sikker ordføreren egentlig er på, at det selskab, man har begivet sig ind i, i virkeligheden ønsker at lave en parallelaftale.
Ordføreren gennemgik jo så ganske udmærket, hvor lidt der er foregået, hvilke muligheder man har forsømt at bruge osv., og derfor bemærkede jeg, som jeg umiddelbart hørte det, at der f.eks. var en passus i forslaget til vedtagelse om, at man skulle støtte regeringens fortsatte bestræbelser, men de bestræbelser har jo ikke rigtig været der.
Er ordføreren derfor ikke bange for ligesom at blive spændt for en eller anden vogn, som måske i virkeligheden viser sig at være en vogn, der ikke flytter sig nogen steder, men udelukkende skal bruges til på et tidspunkt at sige: Nu skal vi have en ny folkeafstemning for at omgøre befolkningens beslutning?
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2016-03-29:
Der er vel dybest set tre ting at sige til det.
Den første er, at jeg jo gerne vil have regeringen op i omdrejninger.
Den anden er, at man også grundlæggende må have tillid til ens samarbejdspartner.
Så indtil andet er bevist, må man jo have tillid til, at regeringen går ind i det her med den ambition at lave en parallelaftale.
Den tredje ting er så, at hvis regeringen ønsker en ny folkeafstemning a la den, vi havde den 3. december, må regeringen jo have en ambition om at kunne finde andre partier, der vil støtte regeringen.
Og der er vel ikke andre partier, som var imod regeringen ved folkeafstemningen den 3. december, som vil være parate til på samme grundlag at gå ud og ændre deres holdning.
Det kan jeg ikke forestille mig.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-03-29:
Altså, det er vigtigt, tror jeg nok, at vi holder fast i en korrekt fortolkning af historien – også her i Folketingssalen.
Det handlede om, at Danmark var blevet europamestre i fodbold.
Så er det ikke lidt malplaceret, at Dansk Folkeparti bruger det som et eksempel på, at vi nu virkelig skal tage fat på EU, for nu kan vi gøre noget, som Uffe Ellemann gjorde dengang?
Jeg kan i øvrigt sige, at så god var han altså heller ikke på det tidspunkt, men okay, han brugte sådan set måske det, at vi var blevet europamestre.
Men det var altså det, han snakkede om.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2016-03-29:
Selvfølgelig kan Danmark forblive som medlem af Europol, og så er det et spørgsmål, om man vil eller ej.
Men selvfølgelig kan vi det, hvis et flertal i befolkningen ønsker det – hvis det er sådan, at der ikke kan indgås en parallelaftale.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-03-29:
Tak, og tak til ministeren.
Det var slet ikke meningen, jeg skulle have siddet hernede, og det er jo det glædelige ved at være i Folketinget.
Jeg har et sådan lidt mere generelt spørgsmål til regeringens arbejde med ligestilling, for som ministeren selv var inde på i sit svar til fru Carolina Magdalene Maier, er ligestilling jo ikke noget, der kun foregår i Ligestillingsministeriet.
Så kunne ministeren løfte sløret lidt for, hvordan planerne er for at arbejde måske lidt mere systematisk med ligestilling i regeringen, også i de andre ressortministerier?
Her tænker jeg specielt på hele ligestillingsvurderingen, som jo til tider har haltet lidt i lovgivningsarbejdet herinde.
Ellen Trane Nørby (V), 2016-03-29:
Ja, det vil jeg gerne.
Vi har et rigtig stærkt samarbejde blandt regeringens ministre, på tværs og i fællesskab.
Hvis man kigger på initiativerne i forhold til det offentliges kommunikation – det er blev nævnt tidligere i debatten i dag – var aftalen også, som det er kommunikeret fra skatteministerens side, at der nu er iværksat en undersøgelse vedrørende udbetaling af børnepenge.
I forhold til kommunikation fra det offentlige til begge forældre er der et arbejde, der går på tværs af en lang række ministerier, men jo også Kommunernes Landsforening, Digitaliseringsstyrelsen og andre.
Så vi arbejder i høj grad på tværs.
Så har vi initiativerne til bekæmpelse af stalking, initiativer, som justitsministeren og jeg selv har lanceret i fællesskab, og sådan vil der være initiativer, som ikke kun handler om et ressortområde, men går på tværs.
I forhold til ligestillingsvurderinger er det jo Ligestillingsministeriet, der hvert år sammen med de enkelte ressortministerier vurderer, hvilke lovforslag der skal udtages til ligestillingsvurdering.
Det gør man i de enkelte ministerier, og det bliver der fulgt op på.
Altså, hvis man implementerer et direktiv af rent teknisk karakter, mener jeg ikke, man skal bruge sine kræfter på at sidde og ligestillingsvurdere det.
Det er derfor, vi foretager den her screening af, hvilke lovforslag der er relevante, og hvis jeg kigger ned over listen af lovforslag, der er fremsat, og hvor der også er foretaget ligestillingsvurderinger, synes jeg i høj grad, det giver mening.
Jeg synes også, de bliver gennemført på relevante områder.
Det er jo så ikke altid sådan, at man er enige om, om det så skal have konsekvenser.
Nu er der nogle, der har fremhævet kontanthjælpsloftet her i dag.
Ja, der er flere kvinder, som vi har behov for kommer ud på arbejdsmarkedet.
Vi kan også se, at bl.a. indvandrerkvinder er dårligere repræsenteret på arbejdsmarkedet, men netop af den grund mener vi, at kontanthjælpsloftet er vigtigt i forhold til også at sikre et økonomisk incitament.
Så det at ligestillingsvurdere er jo ikke det samme, som at vi så er enige om, hvilke konklusioner man efterfølgende skal drage politisk.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-03-29:
Tak, og det er jeg helt enig med ministeren i, selvfølgelig.
Jeg var bare nysgerrig efter at vide, hvor alvorligt ministeren tager alle de her ligestillingsvurderingssager, for der har været problemer tidligere.
Det var ikke under den her regering.
Nu taler jeg generelt om de sidste 10 år, hvor jeg har fulgt med i ligestillingsdebatten, også politisk.
Men jeg er glad for at høre, at ministeren tager de her ligestillingsvurderinger alvorligt, for det er jo meget vigtigt.
Der kommer lovgivning, som ikke nødvendigvis lige springer i øjnene som et ligestillingslovgivningsområde, men som jo kan have konsekvenser, som er vigtige at tage med.
Så det er bare en kvittering til ministeren for svaret.
Ellen Trane Nørby (V), 2016-03-29:
Det synes jeg er en vigtig pointe, og det er også noget af det, vi har prøvet at fremdrage i perspektiv- og handlingsplanen i nogle af faktaboksene.
Jeg har også haft fornøjelsen af at være ude at besøge Københavns Kommune, som fandt ud af, at deres kræftrehabiliteringsinitiativer slet ikke talte til mændene, at de egentlig bare sagde: Puha, nu har jeg fået nok af det der omsorgs- og sundhedsvæsen, fri mig for det.
Det er jo vigtigt, at man har det der perspektiv.
Vi nævner også eksemplet med kontanthjælpsmodtagere, som oplever, at der bliver talt om cv og jobsøgning i forbindelse med samtaler på jobcenteret i en helt konkret kommune, hvor man efter et samarbejde fandt ud af, at der var en markant forskel på, hvor målrettet man var i samtalerne med henholdsvis de mandlige arbejdssøgende og de kvindelige arbejdssøgende.
Så ja, der kan være områder, også i kommunerne og regionerne og andre steder, hvor der kan være behov for lige at tænke
: Gør vi noget, fordi vi altid har gjort det, eller gør vi det egentlig, fordi vi er bevidste om, at vi skal være målrettet alle og begge køn i vores kommunikation?
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2016-03-29:
Tak for det, hr. formand.
Den 3. december 2015 gik danskerne som bekendt til stemmeurnerne for at stemme om Danmarks retsforbehold.
Næsten 54 pct. af danskerne stemte nej til at ophæve forbeholdet og dermed overlade kompetencen til at afgive suverænitet på retsområdet til et flertal på Christiansborg.
Danskerne cementerede dermed nok en gang, at der er en massiv modstand mod yderligere EU-integration.
Skiftende regeringer har siden Lissabontraktatens ikrafttrædelse været klar over, at der udestod en udfordring for Danmark i relation til fortsat medlemskab af Europol, når Europol overgik til overstatslighed.
Men samtlige regeringer har i den mellemliggende tid forsømt at sikre Danmark fortsat medlemskab af Europol, men i stedet forventet, at Europol var den løftestang, der skulle til for at sikre danskernes samtykke til at afskaffe retsforbeholdet.
Det lykkedes som bekendt ikke, og derfor er det nu ved at være tid til at komme videre derfra.
Der er nu efterhånden gået en rum tid, siden vi stemte om retsforbeholdet, og i øvrigt også siden vi stillede nærværende forespørgsel.
Vi har i Dansk Folkeparti haft stor forståelse for, at regeringen ikke efter en ophedet valgkamp pludselig kunne springe ud af skabet med en fiks og færdig aftale om en dansk parallelaftale om Europol, men vi må også sige, at nu begynder det efterhånden at være ved at være tid for, at der skal ske noget.
Derfor kommer denne forespørgsel også på det rette tidspunkt, og vi glæder os til at høre, hvad ministeren kan oplyse om den kommende proces frem mod indgåelsen af en aftale.
Martin Lidegaard (RV), 2016-03-29:
Tak til Dansk Folkeparti for at rejse denne debat.
Det er jo rigtigt, at der er meget kort tid til april næste år – der er et år til – og Dansk Folkeparti har jo garanteret den danske befolkning, at et nej til retsforbeholdet ikke betyder et nej til Europol.
Hvis det ikke kan lade sig gøre at få et fuldt medlemskab af Europol gennem en parallelaftale, vil Dansk Folkeparti så stadig love den danske befolkning, at vi finder en anden måde at få et fuldt medlemskab af Europol på?
Det andet, jeg gerne vil vide,
er selvfølgelig, hvad Dansk Folkeparti synes der er vigtigt ved et fuldt medlemskab af Europol.
De to spørgsmål ville det være rart at få et helt klart ja til fra Dansk Folkeparti i dag, så vi kan komme videre.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2016-03-29:
Jeg må sige til hr. Martin Lidegaard, at jeg synes, at hr. Martin Lidegaard nu også indtager den her død murer-mine, som karakteriserede udenrigsministerens tale.
Altså, jeg er godt klar over, at hr. Martin Lidegaard er på taberholdet, og det er nogle gange trist at være på taberholdet, men der skal vi nu alle sammen være en gang imellem.
Vores udgangspunkt er, at vi skal have lavet en parallelaftale om Europol.
Hvad der så sker efter det, hvis det viser sig ikke at kunne lade sig gøre, må vi jo se på til den tid.
I øjeblikket bør vi have sigtekornet rettet fuldstændig nøgternt og målrettet mod den opgave, det er, at få sådan en parallelaftale i hus.
Og så må vi snakke om det andet bagefter.
Martin Lidegaard (RV), 2016-03-29:
Det er egentlig ikke for at være spor sur, men man kan jo læse folkeafstemningen på mange måder.
Man kunne også læse den sådan, at grunden til, at så mange danskere valgte at stemme nej, var, at bl.a. Dansk Folkeparti garanterede, at et nej til retsforbeholdet ikke var et nej til Europol.
Mit helt enkle spørgsmål er sådan set bare, om Dansk Folkeparti står ved løftet til den danske befolkning om, at Danmark kan, skal og bør forblive fuldt medlem af Europol, uanset hvilken løsning der findes på det.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2016-03-29:
Jeg anerkender til fulde den der grundlæggende præmis om, at Det Radikale Venstre har en selvforståelse på størrelse med Rundetårn og mener, at de er klogere end alle os andre.
Og derfor: Når Det Radikale Venstre har sagt ét før et valg, må det notorisk være sådan, at det også rent faktisk er facit, når vi kommer om på den anden side af et valg.
Det anerkender jeg er den radikale selvforståelse.
Men jeg vil bare spørge hr. Martin Lidegaard, om hr. Martin Lidegaard sådan dybest set – hvis man går hr. Martin Lidegaard sådan rigtig på klingen – mener, at det ville være mere fornuftigt at bede danskerne om at tage stilling til det samme spørgsmål, som de blev stillet den 3. december, igen, eller om hr. Martin Lidegaard mener, at en parallelaftale vil være at foretrække frem for det scenarie.
For det bliver jeg ærlig talt en lille smule i tvivl om, når jeg hører hr. Martin Lidegaard udtrykke sig fra Folketingets talerstol.
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2016-03-29:
Tak for det.
Med fare for at blive anklaget for både at være præget af en død murer-stemning og en taberstemning, og hvad der ellers er blevet sagt, vil jeg gerne sige, at det jo ikke er nogen hemmelighed, at vi i Socialdemokratiet var både kede af og ærgerlige over udfaldet af folkeafstemningen om tilvalgsordningen tilbage i december måned sidste år.
Det er ikke det samme, som at vi ikke respekterer danskernes afgørelse, for selvfølgelig gør vi det.
Men vi er ærgerlige, for vi gik helhjertet ind for en omdannelse af det danske retsforbehold til en tilvalgsordning og for, at Danmark med sikkerhed i fremtiden kunne blive en del af et stærkere integreret Europol-samarbejde.
Det er der sådan set mange argumenter for, og terroranslagene i Bruxelles i sidste uge understreger, at vi i Danmark er bedst stillet ved at være en fuld og ligeværdig deltager i Europol-samarbejdet, både når vi ser på, hvor meget det danske politi bruger de fælleseuropæiske registre – tallene taler for sig selv; de fleste kan dem tilbage fra debatten i december måned – og når vi ser på den fælles indsats mod terror, den fælles indsats mod menneskehandel, den fælles indsats mod pædofiliringe og kampen mod internationale tyvebander og mod den slags forbrydere, der har snydt de danske skatteydere for milliarder af kroner.
For at sikre danskernes tryghed har vi brug for at være med, i særdeleshed i Europol.
Og derfor bakker vi i Socialdemokratiet også varmt op om bestræbelserne på at forhandle en aftale hjem til Danmark om deltagelse i Europol.
Men meget tyder på, at det ikke bliver helt så let, som Dansk Folkeparti og Enhedslisten lod vælgerne forstå under valgkampen tilbage i december.
Og så kan man kalde det død murer-stemning eller ej, men en naturlig del af det, man gør, efter at man har været i en valgkamp, er jo også, at man evaluerer den valgkamp.
Og på samme måde bør Dansk Folkeparti og Enhedslisten jo også evaluere, om man stak vælgerne blår i øjnene, da man bildte dem ind, at det ville være meget let at få en sådan aftale.
Det kan man jo mene sit om, og forhåbentlig kommer de to partier til at stå til ansvar over for de vælgere, som de lovede at det ville blive en let øvelse.
Men som sagt bakker vi i Socialdemokratiet op om alle bestræbelser på at få en aftale om Europol.
Men vi er også nysgerrige efter at vide, hvornår regeringen forventer at starte de reelle forhandlinger med EU.
Så vidt vi er orienteret, kan regeringen – måske, måske ikke – først formelt indlede forhandlingerne, når den nye overnationale forordning er vedtaget i april 2016.
Det betyder, at reelle danske forhandlinger tidligst kan indledes efter ministerrådsmødet i juni.
I den forbindelse er det derfor interessant, om vi overhovedet kan sikre en aftale inden april 2017.
Men ikke desto mindre bakker vi i Socialdemokratiet op om alle tænkelige bestræbelser herpå, og vi bakker også op om det forslag til vedtagelse, som ordføreren for Dansk Folkeparti læste op før.
Tak for ordet.
Finn Sørensen (EL), 2016-03-29:
Tak til ordføreren.
Ordføreren sagde, at meget tyder på, at det ikke bliver helt så let at få sådan en aftale om Europol, som Dansk Folkeparti og Enhedslisten har forsøgt at bilde befolkningen ind.
Måske er det ikke helt ordret, men det var ligesom budskabet.
Sådan opfattede jeg det, og jeg kan se på ordførerens kropssprog, at det ikke var helt ved siden af.
Nu ved jeg ikke, om Dansk Folkeparti og Enhedslisten har forsøgt at bilde nogen noget ind, men vi har bare sagt, at vi ville gå efter en mellemstatslig aftale om Europol.
Men hvordan kan ordføreren vide, at det ikke bliver så let, når der ifølge udenrigsministeren slet ikke har været nogen realitetsforhandlinger endnu?
Christina Egelund (LA), 2016-03-29:
Tak for det.
Den 3. december stemte et flertal af danskerne imod forslaget om at afskaffe retsforbeholdet.
Det er vi i Liberal Alliance glade for, for det var sådan set det, vi anbefalede.
Jeg tror, at der er mange årsager til, at det blev et nej, og jeg tror, at den vigtigste politiske årsag var, at borgerne ikke ønskede, at kompetencen til at afgive suverænitet til EU på det retspolitiske område skulle fratages borgerne og gives til Folketinget.
I Liberal Alliance ser vi det som et enormt positivt udtryk for, at danskerne insisterer på at have snor i europapolitikken og ønsker at bibeholde deres grundlovssikrede ret til inddragelse forud for væsentlige afgørelser om afgivelse af suverænitet.
Det er sådan set et udtryk for et stærkt demokratisk engagement, som jeg synes vi i Folketinget skal være glade for og sætte pris på.
Der er selvfølgelig også andre strenge i det nej, der blev afgivet den 3. december sidste år.
Nogle af de strenge var liberale, og andre var noget andet.
De liberale strenge handlede om et nej til overdreven regulering, et nej til for stor politisk indblanding i den enkeltes frihed og en erkendelse af, at det at være globalt orienteret og åben for verden ikke handler om at putte mest mulig magt ned i nogle EU-institutioner.
Når man beder befolkningen om at tage stilling til et politisk spørgsmål, er man selvfølgelig forpligtet af det svar, som borgerne giver, og det er ikke kun i retlig forstand.
Ved folkeafstemningen den 3. december stemte et flertal af danskerne imod en model, som fik opbakning fra to tredjedele af Folketingets partier.
Det bør føre til et seriøst wakeupcall og en efterfølgende overvejelse om at justere den måde, vi behandler europapolitikken på.
Alligevel er det, som om alting kører videre som business as usual.
Vi har i Liberal Alliance flere gange foreslået at åbne den europapolitiske aftale fra 2008, og det ønske vil jeg gerne gentage her.
Den parlamentariske sammensætning er i dag anderledes end dengang.
Der er i dag partier repræsenteret i Folketinget, som end ikke fandtes dengang, og Europa står i sandhed i dag med problemer og dagsordener, som man vanskeligt kunne forestille sig i 2008.
Det er på grænsen til det absurde at fastholde, at der ikke skal ændres et komma i en aftale, man indgik i 2008, og det er på tide at tilpasse den europapolitiske kurs den virkelighed, vi befinder os i i 2016.
I Liberal Alliance støtter vi regeringens bestræbelser på at forhandle en parallelaftale om fortsat dansk deltagelse i Europol-samarbejdet igennem.
Skulle forhandlingerne ikke ende med et tilfredsstillende resultat, er vi opsat på at aktivere tilvalgsmodellen efter en ny folkeafstemning, men med den meget væsentlige forskel fra den model, som var til afstemning sidste år, at borgernes ret til at blive hørt ved fremtidige afgivelser af suverænitet selvfølgelig skal respekteres.
Det synspunkt fremførte vi under valgkampen frem mod folkeafstemningen, det fremførte vi umiddelbart efter folkeafstemningen, og det fremfører vi i dag.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-03-29:
I forhold til Danmarks deltagelse i EU-samarbejdet er der særlig to ting, der ligger Alternativet meget på sinde: Det er at styrke den demokratiske debat om EU og at forbedre det europæiske samarbejde, gøre det mere demokratisk, inkluderende og gennemsigtigt.
For os hænger de to ting uløseligt sammen.
Danskernes nej gjorde det endnu mere nødvendigt, at vi skærper vores EU-debat og sikrer mere oplysning om, hvad der rent faktisk sker i EU-regi, samt at samtalen om EU bliver meget mere levende også i hverdagen.
Det sidste, vi ønsker, er, at borgerne føler, at centraliserede og uigennemskuelige beslutninger trækkes ned over hovedet på dem.
Derfor lytter vi meget til den kritik, der blev udtrykt i valgkampen – både den kritik, der blev rettet mod vores, de danske politikeres tilgang til EU-debatten, og den skepsis, en betragtelig del af befolkningen nærer til selve samarbejdet.
Vi ser et helt basalt behov for, at vi alle bliver langt bedre til at formidle udviklingen i EU til den bredere offentlighed, og så bliver vi nødt til at gøre os langt mere umage for at kommunikere, hvad vores grundlæggende planer og visioner for EU-samarbejdet er.
Vi så derfor gerne, at regeringen gjorde endnu mere for at gøre sine versioner for Danmarks fremtidige EU-samarbejde klare, både i forhold til omfanget af samarbejdet og i forhold til, hvilke konkrete tanker man gør sig om at forbedre samarbejdet.
Alternativet har stort fokus på behovet for en demokratisering af EU-samarbejdet gennem reformer og beslutningsprocesser, gennem tiltag, der kan skabe mere gennemsigtighed i samarbejdet, og gennem en styrket offentlig debat.
Alt dette betyder naturligvis ikke, at vi fra dansk side ikke skal gøre mest muligt for at få den bedst mulige parallelaftale hjem – en aftale, der både er til gavn for Danmark og for det europæiske samarbejde.
Vi ønsker, at vi sammen arbejder på at finde en god balance mellem at sikre danske interesser og den her deltagelse og at finde en model, som ikke udhuler og underminerer det gensidigt forpligtende i EU-samarbejdet.
Helt konkret håber vi om udfaldet af afstemningen om retsforbeholdet, at regeringen gør alt, hvad den kan, for at sikre Danmark en god parallelaftale i forhold til Europol-samarbejdet, hvor Danmarks fortsatte samarbejde er afgørende for, at vi kan forebygge og bekæmpe grænseoverskridende kriminalitet.
Jeg synes derfor, debatten i dag egentlig kunne være rigtig spændende, hvis den begyndte at handle om andet end blot denne parallelaftale, som mange har talt om, så vi fik på bordet, hvad det egentlig er for nogle visioner, der ligger til grund for EU-samarbejdet.
For det er det, jeg synes står tilbage som det store spørgsmål efter afstemningen den 3. december, nemlig: Hvor vil vi hen med EU?
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2016-03-29:
Det er i og for sig altid interessant at høre Alternativets ordfører, for sandsynligheden for, at man bliver overrasket over det, der bliver sagt fra Alternativets ordfører i forhold til alle de andre ordførere, er altid større.
Jeg vil så sige, at her var jeg måske ikke helt så overrasket.
Men jeg fæstnede mig alligevel ved en enkelt ting, som ordføreren meget gerne må klarificere for mig.
Ordføreren sagde, at ordføreren mener, at der mangler oplysning i den danske befolkning om EU.
Det er jeg ikke sikker på at jeg er enig med ordføreren i, i betragtning af at der vel ikke er nogen befolkning, der ved mere om EU, end danskerne gør.
Men jeg skal bare høre, om det, som ordføreren sagde, skal forstås på den måde, at ordføreren mener, at det var, fordi danskerne var uoplyste, at de stemte nej til retsforbeholdets afskaffelse.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2016-03-29:
Hvis hr. Kenneth Kristensen Berth havde lyttet rigtig godt efter, så sagde jeg i samme sætning, at der var behov for mere oplysning, mere viden og mere debat om EU.
Og det er, fordi jeg tror på, at hvis vi skal have en god debat, så gælder det om at være oplyst og vidende, og ja, jeg oplever faktisk til tider, at folk mangler viden om, hvad det er, der foregår i EU, hvordan samarbejdet fungerer.
Det har ikke noget at gøre med, om folk stemte nej på grund af uvidenhed, snarere tværtimod tror jeg, at mange stemte nej, også fordi der var en mangel på debat.