Karen Ellemann (V), 2009-04-28:
Det er jo et omfattende lovforslag, og det er altså ikke alle elementerne, som det er muligt at komme ind på her, men jeg vil gerne give tilsagn om at gøre mit yderste for, at udvalgsbehandlingen kan foregå på en sådan måde, at alle Folketingets partier kan være tilfredse, og at alle spørgsmål kan blive afklaret.
Og i den forbindelse har vi jo faktisk også allerede inden førstebehandlingen åbnet mulighed for, at man kunne begynde at stille spørgsmål til lovforslaget.
Lovforslaget er, som det sikkert er bekendt, resultatet af en langvarig proces.
Forberedelserne til lovforslaget tog faktisk deres begyndelse helt tilbage i november 2005, hvor partierne bag boligaftalerne i 2005, 2006 og senest 2009 satte gang i den første rapport om den almene sektors fremtid.
Så hele tre rapporter ligger altså til grund for de mange forslag.
På baggrund af rapporterne indgik regeringen, Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre her den 26. marts 2009 en aftale om at gennemføre en større boligpolitisk lovpakke om styringen og finansieringen af den almene boligsektor.
Forslagene fører samlet til, at den almene sektor sammen med kommunerne får bedre muligheder for at løse de boligsociale opgaver.
Lovforslaget indeholder to store klumper.
For det første et forslag til en ny styringsmodel med hertil hørende afbureaukratisering af regelsættet og for det andet en række forbedringer af finansierings- og støttemodellen.
I dag er reglerne om de almene boliger på nogle punkter ret detaljerede.
Det er uheldigt, fordi der kan være flere forskellige løsninger på problemerne, og den bedste løsning kan være afhængig af de lokale forhold.
Samtidig har reglerne betydet, at kommunerne har fokuseret på at kontrollere, om reglerne blev overholdt.
Man kan sige, at det kommunale tilsyn mere har været indrettet på at se tilbage frem for at møde fremtidige udfordringer.
Det ændrer vi nu med forslaget om en ny styringsmodel for den almene boligsektor baseret på mål- og aftalestyring.
Hensigten er klart at skabe de bedste muligheder for, at kommunerne sammen med boligorganisationerne kan håndtere de lokale udfordringer.
Omdrejningspunktet bliver dialog, samarbejde og fokus på løsningen af problemer frem for på kontrol.
Kommunerne skal fortsat spille en helt central rolle i styringen af de almene boligorganisationer.
Det kommunale tilsyn beholder sin grundlæggende karakter, men der vil i fremtiden blive lagt mere vægt på det fremadrettede og problemorienterede arbejde.
Som en del af styringsmodellen gennemfører vi samtidig en betydelig afbureaukratisering.
Vi forenkler og afskaffer en række overflødige godkendelse af regler.
Det er mit håb og min forventning, at det vil styrke kommunernes fokus på fremadrettede løsninger på problemerne og på den langsigtede udvikling.
Vi giver kommuner og boligorganisationer en betydelig grad af metodefrihed, men det er klart, at der fortsat vil være detaljerede regler på visse punkter, f.eks. vedrørende lejerettigheder og beboerdemokrati.
Den anden klump handler så om forbedringer af finansieringsmodellen.
Det er rigtigt, at det i en periode har været svært at bygge nye almene boliger, bl.a. fordi byggeomkostningerne har været stigende i lang tid.
Det nemmeste er jo bare at ophæve maksimumsbeløbet, men det indebærer imidlertid en risiko for, at huslejerne bliver så høje, at almindelige mennesker ikke har råd til at flytte ind.
Vi har derfor søgt en løsning, der balancerer mellem de forskellige hensyn, og den balance synes jeg vi har fundet nu.
For det første nedsætter vi huslejen.
Nogle vil sikkert mene, at den stigning, vi er blevet enige om, er utilstrækkelig.
Til dem vil jeg bare sige, at både grundpriser og byggeomkostninger på det seneste har været faldende.
Sammen med forhøjelsen af maksimumsbeløbet vil dette skabe meget bedre muligheder for at bygge alment, så vi igen får gang i nybyggeriet af almene boliger.
For det tredje halverer vi i en periode, frem til udgangen af 2010, den kommunale grundkapital fra 14 til 7 pct. af anskaffelsessummen.
Det forbedrer kommunernes muligheder for at give tilsagn til alment boligbyggeri.
Endelig gør vi det muligt for det almene byggeri at leve op til de aftalte målsætninger for reduktionen af energiforbruget.
Vi foreslår, at der gives et energitillæg til maksimumsbeløbet, der sikrer, at alt alment nybyggeri kan leve op til kravet om at reducere energiforbruget med 25 pct. fra 2010.
Der var selvfølgelig også kritikpunkter, herunder måske også det her med, om nedsættelsen af lejen nu var stor nok, og om forhøjelsen af maksimumsbeløbet var for lille.
Jeg vil ikke her gå ind i de enkelte punkter, men jeg vil henvise til udvalgsbehandlingen, hvor der vil blive lejlighed til at få en afklaring på alle tvivlsspørgsmålene.
Her og nu vil jeg slutte med at glæde mig over, at lovforslaget giver stærkt forbedrede muligheder for at bygge nye almene boliger i en god, energirigtig kvalitet og frem for alt til en husleje, som er til at betale for mennesker med almindelige indkomster.