runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Lidegaard (RV), 2016-02-26:
Vi krabber jo, kan man sige, hen imod måske at kunne få det, vi alle sammen helst vil have, nemlig en fuld afklaring af den her sag.
I modsætning til hvad Dansk Folkeparti sagde, er det jo ikke kun at lære af beslutningsgrundlaget for deltagelse i Irak og Afghanistan, men nok så meget af – hvad vi egentlig lægger allerstørst vægt på – hvad der skete under vores indsatser, hvad der gik godt, hvad der gik mindre godt, og hvordan vi kan gøre det bedre i fremtiden i respekt for de ofre, som mange har bragt dernede.
Kan Venstre måske bare løfte sløret en lille smule for, hvad man kunne forestille sig at Venstre kunne se sig selv i, hvis vi skulle forsøge at finde hinanden her?
Torsten Schack Pedersen (V), 2016-02-26:
Jeg synes, det er positivt, at vi er kommet så langt.
Og der må jeg også sige, at vi fra Venstres side selvfølgelig altid indgår i konstruktive drøftelser og dialog med Folketingets partier, så det gør vi også i den her situation.
Martin Lidegaard (RV), 2016-02-26:
Det klæder da Venstre, at man er kommet så langt i sine interne overvejelser.
Jeg hørte ministeren sige, at han ikke ønskede Irak- og Afghanistankommissionen, som vi kender den, men i det ligger jo så, må vi forstå, at man kan forestille sig en anden konstruktion, og det ville være dejligt, hvis Venstres ordfører også ville bekræfte, at det er partiet Venstres indstilling, at vi i stedet for det her lidt pinagtige forløb selvfølgelig prøver at finde en god løsning på det her, som vi alle sammen kan se os i, også så vi undgår de problemstillinger, som jeg sådan set er enig med Venstres ordfører i knytter sig til nærværende beslutningsforslag.
Torsten Schack Pedersen (V), 2016-02-26:
Som justitsministeren også redegjorde for, var det et spørgsmål, der var oppe til diskussion før sidste folketingsvalg, hvor Venstres holdning var klar.
Vi ønskede at nedlægge kommissionen.
Det har der været flertal for, og det har vi gjort.
Der er nogle, der har et andet politisk ønske, og det er fair nok, men i Venstre står vi altså ved den beslutning, vi har truffet, om at nedlægge kommissionen.
Jeg kan i hvert fald roligt slå fast, at den kommission, der blev nedsat – og som i øvrigt også havde en masse opstartsproblemer, som det måske ikke var så tydeligt at den tidligere regering var optaget af – var der en grund til vi syntes skulle nedlægges.
Det har vi sådan set ikke ændret syn på.
Vi synes, det her beslutningsforslag indeholder en lang række problemer, som jeg har redegjort for.
Vi får et udvalgsarbejde om det her forslag, og der indgår vi selvfølgelig i drøftelserne, som vi altså gør.
Eva Flyvholm (EL), 2016-02-26:
Det er kommet frem i kølvandet på nedlæggelsen af kommissionen.
Jeg vil bare gerne have en bekræftelse
: Mener ordføreren ikke, at det er et juridisk spørgsmål, om der er ministre, der har fejlinformeret Folketinget, og om Danmarks internationale forpligtelser er blevet overholdt i forbindelse med Irak- og Afghanistankrigene, og at det derfor stadig væk kunne være relevant at få undersøgt det her?
Altså, er der ikke stadig væk et relevant juridisk spørgsmål i det her?
Trine Bramsen (S), 2016-02-26:
Jeg har to opfølgende spørgsmål: Anerkender ordføreren, at nybruddet her består i, at det er første gang i danmarkshistorien, man har nedlagt en kommission?
Det er ikke tidligere sket, og hvis ordføreren har eksempler på det, må han gerne bibringe Folketinget dem.
Spørgsmål nr. 2: Hvorfor ønsker regeringen og Venstre så ikke at genoprette kommissionen, hvis regeringen og Venstre, som ordføreren giver udtryk for, er så bekymrede over det forslag, som ligger her i dag?
Torsten Schack Pedersen (V), 2016-02-26:
Og jeg synes måske egentlig, at man bare lige for historieskrivningens skyld skal huske, at før folketingsvalget i 2011 var løftet fra Socialdemokratiet, at et mindretal i Folketinget på to femtedele skulle kunne nedsætte kommissioner.
Det skulle være en mindretalsbeskyttelse.
Da man så fik flertallet ved valget i 2011, mente man det ikke længere, for man ville ikke – formoder jeg – i Socialdemokratiet risikere, at et mindretal i Folketinget skulle kunne nedsætte kommissioner for at lave politisk drilleri.
Det kunne måske have været en god løsning, hvis den socialdemokratisk ledede regering, dengang man nedsatte kommissionen, havde prøvet at samle en bred opbakning i Folketinget i stedet for et snævert flertal med et entydigt politisk sigte.
Det håber jeg så at man har lært noget af.
Som det er blevet sagt flere gange, er kommissionen blevet nedsat som et politisk projekt, og hvis det havde forholdt sig anderledes, tror jeg også, at vi havde været i en anden situation i dag.
Der kan man sige, at de spørgsmål, som kommissionen er blevet bedt om at kigge på, finder vi fra Venstres side er tilstrækkeligt belyst.
Nu synes jeg, man skal forholde sig til, hvad der står i forslaget, og så må man gøre sig klart, hvad konsekvenserne er af at støtte det forslag.
Der er det bare, jeg i al beskedenhed siger: Jeg ved godt, at når vi kigger på det materielle indhold og betydningen for mennesker, for de soldater, der har været fremme i frontlinjen, så er det selvfølgelig banalt at sammenligne det med en betalingsring.
Det er altså noget af en nyskabelse i dansk politik, hvis et folketingsflertal kan give pålæg om, at den tidligere regerings interne dokumenter skal offentliggøres.
Og det synes jeg sådan set man skal stå ved er konsekvensen af det her beslutningsforslag.
Jeg skal bare i al fredsommelighed sige, at det synes jeg er uhensigtsmæssigt, det er problematisk, det tror jeg ikke vi på nogen måde gavner vores arbejde ved.
Og jeg synes bare, det er ærgerligt, at Socialdemokratiet forholder sig så let og ubekymret til det.
Eva Flyvholm (EL), 2016-02-26:
Jeg vil gerne høre ordføreren, om det ikke også er et retssikkerhedsmæssigt og demokratisk problem, at Venstre simpelt hen ikke er rede til at stå på mål for at få undersøgt, om f.eks. Folketinget blev fejlinformeret af tidligere ministre fra Venstre.
Det var statsminister Anders Fogh Rasmussen og forsvarsminister Søren Gade, der bl.a. var relevante, i forbindelse med om Danmark har haft ansvaret for at udlevere fanger til tortur og om man har kendt til brugen af lejesoldater i Irak og den slags ting.
Jeg vil bare gerne høre: Kan ordføreren bekræfte, at sådan nogle sager her handler om Danmarks folkeretlige ansvar og ministeransvarsloven, og at det i høj grad er et juridisk anliggende og ikke bare et politisk spørgsmål?
Karen Ellemann (V), 2016-03-01:
Der skal naturligvis lyde et klart og tydeligt tak til samtlige ordførere, ikke bare for den modtagelse, som lovforslaget har fået her i dag i salen ved førstebehandlingen, men så sandelig også for det forhandlingsforløb, vi har været igennem.
Som en af ordførerne hviskede heroppe: Nogle gange er det jo også godt at gøre forarbejdet godt og grundigt.
Det er jo det, I har bidraget til.
Vi har haft nogle rigtig gode drøftelser, og vi har alle sammen været enige om, at det ikke drejer sig om en stor målgruppe, men at det søreme er en vigtig målgruppe.
Jeg var selv med helt fra starten, da vi lavede forsøgsordningen.
Nu er det cementeret, især med den her revision, at det her ikke er en vare, man skal gemme væk på hylderne i kommunen.
Det her er et tilbud og en mulighed, og det er en helt særlig støbning af mennesker, der kan tage imod det her tilbud og knokle med det arbejde, som der ligger i at hjemmetræne sit handicappede barn.
Så tusind tak for den pæne modtagelse.
Skulle der dukke spørgsmål op undervejs i udvalgsbehandlingen, vil jeg naturligvis stå til rådighed for at besvare dem.
Laura Lindahl (LA), 2016-03-01:
Tak for det.
Vi behandler L 117, der, som nævnt tidligere, er en politisk aftale om en revision af hjemmetræningsordningen.
Hensigten med revisionen er at gøre reglerne mere enkle, hvilket har været rigtig vigtigt for Liberal Alliance.
Hvis man har et hjerneskadet barn og man ikke mener, at de kommunale tilbud er optimale, er det ikke rimeligt, at man skal kæmpe en hård kamp mod systemet for selv at tage over.
Det skal være ubureaukratisk, og det skal være nemt.
Men med den her revision er intentionen sådan set også at understøtte, at afgørelser om hjemmetræning altid foretages ud fra en samlet vurdering af, hvad der er det bedste for barnet.
Jeg mener også, det er helt rimeligt, at sundhedsfaglige træningselementer, som er fastlagt som sygehusbehandling eller har karakter af specialiseret sundhedsfaglig behandling, ikke godkendes som en del af hjemmetræningen, ligesom jeg mener, det er relevant at inddrage sundhedsfaglige kompetencer, hvis træningen indeholder fysisk sundhedsfaglige elementer i, hvad der må betragtes som et ikke uvæsentligt omfang.
Jeg synes sådan set kun, det er rimeligt over for børnene, at vi stiller nogle krav.
De eksempler, vi har hørt om, hvor kommuner reducerer dækningen af tabt arbejdsfortjeneste med det antal timer, som et alderssvarende barn ville have i folkeskolen, er jo helt urimelige.
For det første er hjemmetræning jo meget mere intenst, og for det andet er barnet typisk ikke kognitivt psykisk alderssvarende, og det er derfor helt urimeligt at sætte samme tidsperspektiv op.
Derfor er det rigtig fint, at vi med den her revision præciserer, at selv om man hjemmetræner på fuld tid, kan man sådan set også godt opnå fuld dækning af tabt arbejdsfortjeneste, selv om man også hjemmeunderviser sit barn.
Sidst, men ikke mindst, er vi rigtig glade for, at man med det her lovforslag giver kommunalbestyrelsen mulighed for at indgå en aftale med forældre om, at der udbetales et fast beløb til dækning af forudsigelige udgifter til træningsredskaber, kurser, medhjælpere m.v. Det giver kommunerne en mulighed for at skære en masse bøvlet bureaukrati fra, og det letter også nogle dokumentationskrav for forældrene.
Det er et skridt i den helt rigtige retning.
Så samlet set mener vi sådan set, at de her revideringer styrker hjemmetræningsordningen, og derfor støtter Liberal Alliance lovforslaget.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-03-01:
Tak for ordet, og tak til alle Folketingets partier, for vi står jo her i dag med noget så sjældent som et lovforslag, vi alle sammen bakker op om.
Det er der måske nogen der en gang imellem kan få et indtryk af at vi aldrig kan – altså blive enige om noget som helst – men det kan vi altså godt.
Vi kan eksempelvis godt blive enige om at gøre tilværelsen lettere for de forældre, der har børn, som de hjemmetræner.
Det er ikke så frygtelig mange børn, den debat, vi har i dag, handler om.
Til gengæld betyder det rigtig meget for de forældre og for de børn, som det handler om.
Derfor er det et meget vigtigt lovforslag.
Jeg stiftede selv første gang bekendtskab med begrebet hjemmetræning for snart en del år siden, hvor jeg var formand for børne- og undervisningsudvalget på Frederiksberg, og jeg fik besøg af nogle meget engagerede forældre – det var mest mødre – som gerne ville have mulighed for at træne med deres børn.
Det var efter noget, der hed ABA-metoden, som jeg aldrig havde hørt om før, men man skal jo lære, så længe man lever, og dengang kunne jeg virkelig mærke det engagement; det lyste ud af forældrene.
Jeg synes, det er helt fantastisk, at vi har forældre, som kaster så mange kræfter ind i at træne med deres børn.
Det betyder, som den forrige ordfører for Dansk Folkeparti var inde på, at mange er nødt til at sætte den erhvervsmæssige karriere osv. på standby for at hellige sig arbejdet med børnene, som kræver en meget intens og tidskrævende træning.
Men det lønner sig, for børnene gør fremskridt.
Det virker.
Derfor er det dejligt, at vi nu i dag får slået søm i, at hjemmetræning er noget, der er kommet for at blive, og at det bliver skrevet ind i loven og bliver tydeliggjort, at det altså er et tilbud i den palet, som vi giver til de forældre, der har børn, som af den ene eller den anden grund har behov for noget ekstra.
Vi har i mellemtiden haft SFI til at lave en rapport om, hvordan det så er gået, og derfor har vi så udsat evalueringen, og nu skal vi så nå frem til at finde ud af, hvad vi skal gøre: Skal vi fortsætte med hjemmetræning, eller skal vi ikke?
Der har overhovedet ikke været nogen tvivl om, at det skal vi, for hjemmetræning er noget, som vi alle sammen bakker op om.
Så har der været rejst nogle bekymringer, bl.a. af den forening, der hedder Hjernebarnet, om, hvorvidt man nu vil se, at kommunerne benytter sig af den mulighed, der er, for at bevilge hjemmetræning.
Det er klart, at det er noget, vi skal følge.
Jeg deler ikke den samme frygt, men vi skal selvfølgelig følge, om kommunerne gør brug af den mulighed, der er, for at give hjemmetræning.
Det skal selvfølgelig være i barnets tarv, men det er det jo også i langt de fleste tilfælde.
Så jeg er ikke så bekymret, men vi skal selvfølgelig lytte til den bekymring, der er, og følge området.
Vi er også blevet enige om, at vi tager hele området op igen for at se, om der nu er grund til at foretage yderligere præciseringer eller andet, og så kommer vi jo også med en vejledning på området, som forhåbentlig kan få ryddet de bekymringer, der måtte være, af vejen.
Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2016-03-01:
Vores veteraner har fortjent vores respekt, og det mener jeg sådan set ikke vi har levet op til med den kamp, som mange veteraner har skullet kæmpe, med hensyn til hvilken kommune der har skullet betale for den regning, der var i deres situation.
Det her lovforslag skal lige præcis sikre, at veteranerne ikke kommer i klemme mellem kommunerne, når de under ophold på f.eks. et af vores veterantilbud har behov for hjælp efter serviceloven, og at veterantilbuddet ikke bliver en økonomisk belastning for de kommuner, hvor selve veterantilbuddet er placeret.
Jeg tror, at enhver kan høre, at det her bliver sådan en gang kasten bold mellem den ene og den anden kommune om, hvem der skal betale regningen for hvad.
Konkret betyder det her lovforslag, at vi laver regler for det, altså at vi laver regler, der, hvad angår handle- og betalingskommunen, sidestiller veterantilbud med forsorgshjem for hjemløse, og det vil altså sige, at en veterans oprindelige opholdskommune bliver den kommune, der er handle- og betalingskommune for veteranen, også selv om vedkommende tager ophold i et veterantilbud, som ligger i en anden kommune.
Så indeholder lovforslaget i øvrigt også en række andre ændringer, mest af ressortmæssig karakter, som følge af ressortomlægningen ved folketingsvalget.
Men det, jeg altså har valgt at bide mærke i her, er, at jeg synes, at man får løst et problem, som selvfølgelig har skabt enormt stor frustration hos vores veteraner, og derfor støtter Socialdemokratiet forslaget.
Torsten Gejl (ALT), 2016-03-01:
I Alternativet nærer vi meget stor respekt for forældre, der vælger at træne deres hjerneskadede barn i eget hjem.
Det er et godt eksempel på, hvad vi mener, når vi taler om mindre stat og mere samfund, og vi er sikre på, at det kommer barnet til gode at blive trænet i vante rammer og af dem, der kender det bedst.
Vi er også sikre på, at det er værdifuldt for forældrene at kunne tage konkret handling og forbedre deres barns liv i en situation, som er utrolig svær for enhver familie.
I løbet af revideringen af loven om hjemmetræning har vi modtaget rigtig mange henvendelser fra de berørte familier, og en af de ting, der er gået igen, er glæden over at se sit barn udvikle sig og få forbedret sin livskvalitet, ofte endnu mere, end lægerne havde forventet.
Vi har indført krav om inddragelse af sundhedsfaglige kompetencer i forhold til træningsmetoder, vi har efter ønske fra både forældre og kommuner skabt mulighed for at reducere antallet af tilsyns- og opfølgningsbesøg, og vi har gjort det muligt for kommuner og forældre at aftale et fast beløb til dækning af udgifter til træningsredskaber og kurser osv.
Det sidste punkt synes jeg er vigtigt for at forhindre, at forældre og kommuner, sådan som det mange steder har været tilfældet, løbende skal diskutere refusion af en lang række udgifter – eller populært sagt kæmpe fra bilag til bilag.
I den proces, vi har haft omkring revisionen af den her lov, har vi været rigtig meget i kontakt med interesseorganisationerne bag de forældre, der hjemmetræner deres børn, og også i meget høj grad med de enkelte forældre.
Jeg tror, det er den lovbehandling, jeg har været med til, hvor vi har modtaget flest henvendelser over de sociale medier, i mails osv., hvor interessenter og forældre gerne har villet rådgive os politikere i forhold til processen.
Derfor bekymrer det mig også lidt, at vi helt op til i dag har modtaget henvendelser fra forældre, der er bekymrede over den her ordning – stadig væk.
Jeg noterer mig, at forældrenes bekymring i høj grad går på, om kommunerne vil leve op til den reviderede lov.
Jeg har også modtaget det danmarkskort, der viser, at der er langt mellem de kommuner, som efter forældrenes mening forvalter det her rigtig godt.
Derfor mener jeg, at vi fra Socialudvalgets side skal være utrolig opmærksomme på, om loven forvaltes tilfredsstillende i kommunerne.
F.eks. er aftalepartierne enige om, at kommunen bør have særligt fokus på hurtig sagsbehandling i sager om hjemmetræning.
Så vi er også klar til at handle, hvis det ikke bliver bedre med forvaltningen af den her lov ude i kommunerne.
Vi er enige om, at de kommunale sagsbehandlere skal have et godt kendskab til reglerne og være opmærksomme på at informere forældrene om hjemmetræningsmuligheden.
Vi vil også understøtte sagsbehandlerne yderligere på hjemmetræningsområdet ved at opdatere håndbogen om hjemmetræning samt udvikle et effektivt værktøj, som kommunerne kan bruge under tilsynsbesøgene.
Med alle disse tiltag og et vågent øje på, hvordan loven forvaltes i kommunerne, når den træder i kraft, stemmer Alternativet for det her lovforslag.
Pernille Skipper (EL), 2016-03-01:
Det er jo lige præcis derfor, at jeg spørger, hvorfor Justitsministeriet foretager den sidestilling af begrebet umyndiggjort og værgemål.
For i en juridisk analyse må der jo være nogle begrundelser.
Det er jo ikke det samme ord, kan man sige, så der må være nogle begrundelser for, at man mener, at det betyder det samme.
Og dem har jeg bare utrolig svært ved at finde.
Det kan vi så stille et skriftligt spørgsmål om.
Men jeg kunne godt tænke mig at spørge om noget.
Der er nogle borgere, der har anlagt sag ved domstolene, så der er en mulighed for, at Justitsministeriet får at vide, at de tager fejl i deres fortolkning af grundloven.
Men hvis de ikke gør det, står det jo til troende.
Jeg kunne forstå, at socialministeren i hvert fald lyder til at være enig med mig i, at det er et problem.
Så vil regeringen være med til at lave grundloven om, hvis det viser sig, at de her borgere desværre ikke får medhold?
Karen Ellemann (V), 2016-03-01:
Som jeg har fået det forelagt, er den juridiske vurdering, at man sidestiller lige præcis de betegnelser, altså værgemål og umyndiggørelse, og det er sådan set det, der er begrundelsen.
Jeg vil meget gerne uddybe det nærmere i forhold til Justitsministeriets udtalelser.
Pernille Skipper (EL), 2016-03-01:
Tak til ministeren for talen, og i øvrigt tak for at fremsætte det her lovforslag.
Det er jo et vigtigt lovforslag.
Jeg tror nok, at ministeren kan regne ud, at det, som jeg så dog ville ønske, var, at vi faktisk kunne få den fulde pakke med, så mennesker, der er underlagt værgemål, fordi de har svært ved at styre økonomien, også kunne få lov til at stemme til folketingsvalg og folkeafstemninger.
Hvad er det, der får regeringen til at mene, at grundlovens betegnelse umyndiggjort er det samme som at være under værgemål, eftersom vi jo i lovgivningen i dag ikke har begrebet umyndiggjort?
Karina Due (DF), 2016-03-01:
Det her lovforslag kan godt virke som en mindre, teknisk ændring, men det er faktisk en vigtig ændring vedrørende et meget vigtigt emne.
Der sker nemlig det, at den her lov gør det nemmere for veteraner, der har brug for et ophold på et veterantilbud, at få det ophold efter at have været udsendt.
Hidtil har vi set, at veteranerne kan komme i klemme imellem to kommuner i forhold til den økonomiske udfordring.
I Dansk Folkeparti mener vi, at veteraner, der har tjent Danmark ude i verdens brændpunkter, skal have den støtte og hjælp, de kan få, og som de måtte have brug for, når de kommer hjem igen.
Mange soldater kommer hjem med ar på krop og sjæl.
De har brug for, at der er steder, hvor de kan finde tilbage til en hverdag igen.
Sådan nogle steder er der heldigvis i form af veteranhjem, Veteran Bo og KFUM SoldaterRekreation.
Men soldaterne har ofte følt sig i klemme mellem deres hjemkommune og kommunen, hvori veteranhjemmet er placeret.
Det er nogle gange endt ud i, at nogle soldater helt har opgivet at søge hjælpen med store konsekvenser til følge.
Derfor er vi naturligvis i Dansk Folkeparti rigtig glade for, at det her lovforslag ændrer på reglerne, så det nu står klart, at det er borgerens opholdskommune, der har pligten til at yde hjælpen.
Man kunne så også håbe, at det her lovforslag åbner op for, at flere kommuner vil ønske at oprette veteranhjem, når det med loven præciseres, at det ikke er kommunen, hvori veteranhjemmet ligger, der bliver økonomisk belastet.
Det er nu slået fast, at det er borgerens hjemkommune, der er betalerkommune, og som dermed har pligten til at yde hjælpen.
Derudover er der så i lovforslaget endelige overførsler af bemyndigelse mellem udvalgene grundet ressortomlægninger af 28. juni 2015.
Det vigtige i det her lovforslag er præciseringen af betaling af hjælpen til vores veteraner, og Dansk Folkeparti kan naturligvis støtte varmt op bag lovforslaget.
Tak for ordet.
Mette Abildgaard (KF), 2016-03-01:
Vi synes, det er helt igennem fantastisk, at det her nu endelig er kommet op i Folketingssalen.
Vi har så kæmpestort et ansvar for vores soldater; vi træner dem, inden vi sender dem af sted; vi skal passe på dem, mens de er på tur, men vi skal så sandelig også tage ansvar for dem, når de kommer hjem igen.
Derfor synes jeg virkelig, det har været hjerteskærende, de gange jeg har besøgt KFUM's Soldatermission i Høvelte, hvor jeg har talt med veteraner, som har fortalt om, at de er kommet hjem med ar på både krop og sjæl, men som også har måttet fortælle om, hvordan de føler at de er blevet kastebold i det kommunale system.
De har været villige til at ofre deres liv i Danmarks tjeneste, og alligevel ender de med at skulle slås med kommunerne om, hvem der skal finansiere deres ophold, som de har så utrolig meget brug for.
Omvendt har jeg også talt med vores konservative borgmester i eksempelvis Allerød, hvor den her soldatermission i Høvelte netop ligger, som har fortalt om, hvordan det naturligvis for en enkelt kommune og en lille kommune som Allerød kan være en svær økonomisk opgave at skulle løfte veteranopgaven for hele landet sammen med nogle få andre kommuner, der også har de her veteranhjem.
Så det giver på alle mulige måder rigtig god mening, at man nu foretager den her justering, så det bliver den oprindelige kommune, som får både handle- og betalingspligten.
Så stor, stor ros, også til ministeren og ministeriet, for, at det her nu endelig bliver vedtaget.
Vi har heppet for det i konservative kredse i efterhånden lang tid, netop fordi vi har hørt de nødråb, som har været.
Så vi er meget, meget glade for det her lovforslag og glæder os til at kunne stemme for det.
Trine Torp (SF), 2016-03-01:
Tak for det.
Det er rigtig godt, at veteraner, som har været ude i ekstreme situationer og kan have både psykiske og fysiske traumer med sig hjem, kan få noget hjælp.
Det er en positiv udvikling, at det er blevet mere udbredt, at veteraner rent faktisk også søger hjælp og bruger de tilbud, der er i forhold til netop dem og deres problemer.
De skal ikke lide under vores systemers opdeling og føle sig i klemme mellem kommunerne, når de har brug for hjælp efter den sociale lovgivning under ophold i veterantilbud.
Generelt må man sige at det ofte faktisk er enklere og mere smidigt for sagsbehandlingen, hvis opholdskommunen og handlekommunen følges ad, altså hvis finansiering og visitation går hånd i hånd.
Et andet formål med lovforslaget er, at det ikke bliver en udgift for kommunerne, at de har et veterantilbud liggende.
Reglerne vil dermed komme til at ligne dem, vi har for forsorgshjem og herberger.
Kommuner og veteran- og hjemløseorganisationer tilkendegiver da også i deres høringssvar, at det er et skridt i den rigtige retning.
Så i SF støtter vi det.