Preben Rudiengaard (V), 2007-05-11:
Forslagsstillerne ønsker at forbyde salg af svage smertestillende tabletter i pakninger over 25 stk. ved at gøre større pakninger receptpligtige.
Formålet er, at vi herigennem yderligere skal forebygge selvmord og selvmordsforsøg og forgiftninger blandt unge, især unge kvinder og piger.
Jeg må sige, at jeg finder formålet med beslutningsforslaget overvejende sympatisk, fordi vi jo alle sammen er meget bekymrede, når unge mennesker, unge piger forgifter sig, og når nogle meget få begår selvmord.
Metoden til at få reduceret det er vi så ikke helt enige om.
Statistikken viser, at antallet af selvmordsforsøg med svage smertestillende midler blandt unge kvinder og piger i Danmark i alderen 12-20 år i perioden 2002-2006 næsten har ligget på et rimelig konstant niveau, nemlig på ca. 250 tilfælde pr. år.
Jeg må sige, at vi jo er meget heldige, fordi mange af disse unge kvinder fanges tidligt i fasen, og selv om der er nogle i oppositionen, der ofte og ideligt kritiserer vores sygehusvæsen, må jeg sige, at sygehusvæsenet er godt og velfungerende på intensivafdelingerne, når det gælder om at få afgiftet disse.
Så vi har meget, meget få fuldbyrdede selvmord på grund af disse selvforgiftninger.
Jeg vil gerne henvise til, at jeg i min egenskab af gammel retsmediciner har arbejdet meget med selvmordets epidemiologi og vil henvise til, at Émile Durkheim engang beskrev, at der er nogle hovedtyper af selvmord, når vi ser generelt på det: Der er det eksistentielle selvmord, der er det egoistiske selvmord, og der er det selvmord, som begås af psykisk syge personer.
Det blev også verificeret i en disputats fra 1958.
For kvinder er brugen af tabletinduceret forgiftning det foretrukne middel.
Før i tiden var det sådan noget som bygas, når de gik hjemme i køkkenet og havde eksistentielle problemer.
Nu er bygas ikke noget, vi bruger mere, nu er det pillerne, de tyr til, mens der er stor forskel på den måde, mænd agerer på.
Heldigvis er brugen af svært dødelige lægemidler som barbiturater eller det, vi i gamle dage kaldte de tunge sovemidler og dextropropoxyfener, som var nogle meget, meget kraftige midler, reduceret, idet lægerne ikke skal ordinere mere af det end højst nødvendigt.
Derfor tyr mange af disse unge mennesker, hvis de vil selvforgifte sig, til at gå i forældrenes eller bedsteforældrenes medicinskabe, som jo ofte er tilgængelige ude i badeværelserne, og så finder man nogle piller her.
Bedsteforældre og forældre kan altså uden problemer hos den praktiserende læge få 100 stk. tabletter på recept osv.
Så for mig at se vil det ikke være nogen forebyggende måde at gøre det på at forbyde salget her.
Det er også svært, hvis man skal sidde med blisterpakninger og trykke alle pillerne ud.
Så alt i alt vil jeg sige til fru Elsebeth Gerner Nielsen, som er forslagsstiller, at det ikke er denne måde, vi skal bruge.
Det, der skal til, er rådgivning, og der er jo sat midler af.
Vi skal forske i det og finde ud af, hvordan vi undgår, at disse unge kvinder kommer i disse psykoeksistentielle krisetilstande, og hvilke signaler det er, vi alle sammen skal være opmærksomme på.
Det synes jeg er det, vi skal arbejde med, i stedet for at have den her lidt smalle indgang til det og bare gå ud og forbyde sådan nogle ting.
Jeg vil meget gerne være med til at reducere mængden af selvforgiftede personer i det her land, til at sikre, at vi undgår selvforgiftningen og i yderste fald undgår selvmordet, for det er dybt bekymrende for de efterladte, og det er heller ikke rart for det unge menneske at vågne op på en intensiv afdeling og opleve, hvordan verden så ser ud.
Så vi er villige til yderligere at diskutere problemet i udvalget.