Henrik Sass Larsen (S), 2008-01-17:
SF må jo gøre op med sig selv, hvad de mener.
Jeg kan konstatere, at SF har fremsat et beslutningsforslag i Folketinget om nogle navngivne grupper, og jeg kan citere hr. Villy Søvndal, formand for SF, som til Ritzau den 18. december, efter at der havde været møde i regeringen, siger følgende i forbindelse med, at regeringen har præsenteret sit forslag i forhold til de offentlige arbejdsgivere
: Vores pres har sammen med presset fra Dansk Folkeparti og Socialdemokraterne betydet, at der er fremrykket et beløb, så der er flere penge i 2008 at forhandle om.
Der er ikke tale om et varigt løft i det offentlige, og der er heller ikke tale om navngivne, specielle grupper.
Dem må folk omkring overenskomstsbordet nu selv slås for, men spillet er gjort lidt lettere i 2008.
Vi havde en høj ambition, men det forudsætter, at der er et flertal.
Det sagde formanden for SF, og mange af de betragtninger, som hr. Villy Søvndal gjorde her, kan jeg fuldt ud tilslutte mig.
Den offentlige sektor er under hårdt pres i disse år.
Vi ved, at der inden for de næste 10 år vil være ca. 200.000 offentligt ansatte, der forlader den offentlige sektor, og vi ved, at forventningerne og kravene til den offentlige service vil være støt stigende.
Det er desværre en meget, meget presset offentlig sektor, der skal levere den service, og det kræver en klar prioritering af alle de politiske partier Folketinget, hvis den offentlige sektor skal rustes til at klare opgaverne nu og i fremtiden.
I dag hører vi mest om den offentlige sektor, når der er problemer med servicen, når medarbejderne bliver syge eller nedslidte, når endnu en leder ikke kan skaffe arbejdskraft, og når administrationen og kontrollen endnu en gang er blevet forhøjet.
Den situation er jo ikke kommet af sig selv, men er resultatet af mange års økonomisk nedslidning.
Den er ikke omkostningsfri; de ansatte siger op, og servicen forringes mange steder i den offentlige sektor.
Alt imens den nedadgående spiral spidser til, giver regeringen så lige en skattelettelse hist og pist.
De 10 mia. kr., som et flertal har valgt at give i årlige skattelettelser, kunne have gjort en kolossal forskel i den offentlige sektor.
Men der blev prioriteret anderledes, og vi fik en skattelettelse, som ingen rigtig havde efterspurgt.
Siden valget har regeringen så haft gang i forhandlinger om en kvalitetsreform.
Det lyder jo på papiret godt og rigtigt.
For os har det stået klart fra starten, at man ikke kan løfte velfærden i Danmark uden at foretage reelle forbedringer for de offentligt ansatte.
Det er ikke nok med små plastre på såret, der skal sættes ind med reelle forbedringer på flere fronter.
Vi skal have rettet op på de meget ringe fysiske faciliteter, som stadig eksisterer derude, vi skal have luget ud i det tonstunge administrative system, vi skal have mindsket kontrollen med de ansatte, vi skal have sat øget fokus på det meget høje sygefravær og den alvorlige nedslidning, vi skal give ledere og ansatte i den offentlige sektor ordentlige rammer for deres arbejde, og vi skal selvfølgelig også sikre de ansatte en bedre løn.
Socialdemokratiet har siden i sommer lagt pres på regeringen med forslag om at øge rammen for overenskomstforhandlingerne med 5 mia. kr.
Det blev klart, at der efter valget ikke kunne skabes et flertal i Folketinget om at tilføre 5 mia. kr. til overenskomstbordet, sådan som vi havde ønsket det, desværre.
Det har vi gjort, og på den baggrund har regeringen taget et initiativ på arbejdsgiverside ved at hæve forhandlingsrammen.
Det tager vi til efterretning og regner med, at regeringen har forstået indholdet af den henvendelse, som vi sammen med SF og Dansk Folkeparti har rettet til den.
Den lyder som sådan: For at styrke mulighederne for at fastholde og rekruttere arbejdskraft til den offentlige sektor afsættes der fra 2008 og årene frem yderligere 5 mia. kr. til at nå dette mål gennem overenskomstmæssige forbedringer for de offentligt ansatte.
Partierne er enige om, at midlerne bl.a. afsættes med henblik på at sikre en solidarisk prioritering af de lavtlønnede grupper i den offentlige sektor.
Herefter er det nu op til regeringen og fagforeningerne at finde en løsning.
Den danske aftalemodel er så at sige kommet på plads igen, og det har været utrolig vigtigt for Socialdemokraterne.
Vi politikere skal på nuværende tidspunkt ikke blande os længere, men håbe på, at der kommer et godt overenskomstresultat.
»Idet Folketinget konstaterer, at regeringen har modtaget en henvendelse fra Socialdemokraterne, Dansk Folkeparti og Socialistisk Folkeparti den 18. december 2007, konstaterer Folketinget, at overenskomstforhandlingerne for de offentligt ansatte nu forhandles mellem parterne.«