Lone Dybkjær (RV), 2010-12-07:
Som ordfører for forespørgerne skal jeg kort begrunde, hvorfor vi har rejst den her forespørgselsdebat.
Det skyldes jo, at regeringen ikke forsømmer nogen lejlighed til, når talen falder på EU, at sige, at EU-forbeholdene – eller undtagelserne, eller hvad vi skal kalde dem – er skadelige for Danmark, og at de bør afskaffes, fordi de simpelt hen generelt skader Danmarks interesser, som det hedder.
Man kan sige, at der har været en lille smule forskel i retorikken i de forskellige regeringsgrundlag.
Der er tider, hvor regeringen har været meget faste i kødet med hensyn til at afskaffe forbeholdene, og der er andre gange, hvor regeringen har været mindre absolutte.
Det sidste, man kan nævne, er fra den nuværende statsministers tid, og der skriver regeringen i arbejdsprogrammet for 2020, at regeringen fortsat har planer om at sætte undtagelserne til folkeafstemning, og at regeringen på et passende tidspunkt vil optage drøftelser blandt Folketingets partier for at sikre en bred politisk opbakning til afstemningen og dermed den bedste chance for et positivt resultat.
Det er vi jo sådan set ikke uenige i i oppositionen – eller rettere i S, SF og RV for at være hel præcis – og derfor har vi faktisk også længe signaleret, at vi synes, regeringen først burde sætte forsvarsforbeholdet og så retsforbeholdet til afstemning.
Der er faktisk fem europapolitiske partier, der står bag, at vi skal se at få de her to forbehold afskaffet.
Vi havde derfor i maj en forespørgsel om forsvarsforbeholdet.
Igen kom regeringen med den samme retorik om, at det skader Danmarks interesser ikke at være med etc. etc., men derfra og så til at gøre noget er der unægtelig et langt skridt.
I dag har vi så en forespørgsel om retsforbeholdet, ganske enkelt fordi vi hver gang hører justitsministeren sige, at det er skadeligt for de danske interesser at stå udenfor.
Justitsministeren præciserede i en kronik i sommer, hvorfor og hvor glad han har været for, at vi hidtil har kunnet være med i samarbejdet, og han mente, at det har betydet virkelig meget, når det drejede sig om terrorlovgivning, politisamarbejde etc. etc. – efterforskning i det hele taget.
Det har man virkelig været glad for, men nu sker der så det, at EU selvfølgelig arbejder videre, udvikler sig videre, også på retsområdet, og dermed kan vi risikere, at Danmark isoleres mere og mere – ja, vi er oven i købet godt på vej til det.
Justitsministeren nævner selv, at det ærgrer ham meget, at Danmark ikke længere er med til at præge udviklingen i dette samarbejde.
Han nævner konkret to direktivforslag – der er i øvrigt ganske mange – nemlig direktivet om menneskehandel og direktivet om seksuelt misbrug af børn.
Senere nævner han også, at f.eks. voldstruede kvinder vil have en svagere retsstilling, fordi man ikke kan give dem den samme beskyttelse, som vi kan i Danmark, hvis den pågældende kvinde flytter til et andet land.
Vi havde i fredags et ret langt samråd med justitsministeren, hvor han redegjorde for det kommende rådsmøde, og der havde vi faktisk otte, måske ni sager, som var omfattet af forbeholdet, og det er endda kun dem justitsministerens område, jeg nævner lige nu.
Der var også andre forbehold, bl.a. på integrationsministerens område, men lad os koncentrere os om justitsministerens område, som den her forespørgsel jo drejer sig om.
Igen sagde justitsministeren, at det er ærgerligt, at vi ikke er med i det her samarbejde, og at han beklagede det og gerne så det, men at det jo var overladt til højere magter at få retsforbeholdet afskaffet.
Derfor skal jeg slutte begrundelsen af forespørgslen med at spørge: Hvordan synes ministeren egentlig selv det går med virkningen af forbeholdene og med eventuelt at få en folkeafstemning om afskaffelse af retsforbeholdet?