Joachim B. Olsen (LA), 2015-11-03:
Tusind tak for det.
Arbejdstilsynet i Danmark er tre gange så stort som i Sverige.
Det svenske arbejdstilsyn kontrollerer færre arbejdspladser, men konstaterer flere overtrædelser.
Svenskerne er altså bedre til at udvælge virksomheder med størst risiko for dårligt arbejdsmiljø og lade dem være, som har styr på tingene.
Over de sidste 10 år i Danmark er Arbejdstilsynet blevet tilført stadig flere ressourcer.
Det er sket, på trods af at omfanget af anerkendte arbejdsskader har ligget på et stabilt niveau.
Der er altså ikke nogen sammenhæng mellem den politiske prioritering og den faktiske udvikling i anerkendte arbejdsskader.
De samlede udgifter til arbejdsmiljø- og arbejdsskadeområdet udgør over 9 mia. kr. om året.
Det er f.eks. arbejdsskadeforsikringspræmier, finanslovsbevillinger og arbejdsgivernes administrative omkostninger til det her område.
Vi bruger ½ pct. af vores BNP på området – langt flere ressourcer end vores nabolande og vel at mærke uden at kunne dokumentere, at vi får en merværdi i form af færre arbejdsskader for de flere ressourcer, vi bruger på området i forhold til vores nabolande, alle højtudviklede velfærdssamfund.
Det er udtryk for et af de områder, hvor logikken synes at være, at jo flere ressourcer man tilfører, jo bedre bliver det, og at man fuldstændig er blind for, at der naturligvis er en faldende effekt på den sidste krone, man ligesom putter i et område.
Sådan er det.
Det gælder på dette område, og det gælder på mange andre områder.
Det lovforslag, vi behandler i dag, er en udmøntning af en aftale mellem den tidligere regering, Dansk Folkeparti, Venstre og Det Konservative Folkeparti om en styrket arbejdsmiljøindsats.
Lovforslaget medfører bl.a., at Arbejdstilsynet i højere grad bliver risikobaseret.
Arbejdstilsynet skal i fremtiden målrette deres indsats mod de virksomheder, hvor der er problemer med arbejdsmiljøet.
Det er et fornuftigt skridt at tage, det er et skridt i den rigtige retning, som vi finder godt.
Vi finder dog godt, at man kunne have været mere ambitiøs på det her område.
Når man læser lovforslaget, kan man konstatere, at det hverken forventes at medføre færre omkostninger for staten eller for erhvervslivet.
Det, som der efter vores opfattelse er behov for på det her område, er færre regler.
Jeg har et helt katalog af eksempler på virksomheder, som ikke oplever Arbejdstilsynet som en positiv medspiller, men som tværtimod oplever, at Arbejdstilsynet ændrer praksis, uden at virksomhederne er klar over det, og sætter ind over for ting, som er helt uforståelige for virksomhederne og også for virksomhedernes ansatte.
Det kan f.eks. være en virksomhed med få ansatte, en lille startupvirksomhed, som får at vide, at de skal købe plader, som deres stole på kontorerne kan rulle på, uden at der er noget ønske om det, eller at der pludselig bliver ændret praksis, sådan at når man arbejder ude i Bilka, skal man have sikkerhedssko på, når man går ud på lageret for at hente noget – altså ting, som ikke har ret meget med sikkerhed at gøre, men som besværliggør hverdagen ude på virksomhederne unødigt.
Vi skal jo være bevidste om, at det, der først og fremmest sikrer et godt arbejdsmiljø i Danmark, ikke er de mange, mange milliarder, vi bruger på det; det er, at vi har en kultur, en rigtig god kultur, ude på virksomhederne, hvor arbejdsgivere og lønmodtagerorganisationer – arbejdsgivere og ansatte i det hele taget – arbejder sammen med det fælles mål at have et sikkert og godt arbejdsmiljø.
Og vi har formentlig det bedste arbejdsmiljø i verden.
Der er i hvert fald ikke andre lønmodtagere i verden, der er så tilfredse med at gå på arbejde, som de er i Danmark.