Ulla Sandbæk (ALT), 2016-01-13:
Mange tak.
I 1969 skrev Inger Christensen digtsamlingen »Det«, og et af digtene lyder sådan: »Et samfund kan være så stenet At alt er en eneste blok Og indbyggermassen så benet At livet er gået i chok Og hjertet er helt i skygge Og hjertet er næsten hørt op Til nogen begynder at bygge En by der er blød som en krop«. Sådan en by eller et samfund, der er blødt som en krop, bliver ikke bygget i dag. Tværtimod er dette lovforslag et skridt på vejen mod at virkeliggøre det stenede samfund, som Inger Christensen taler om.
Det lovforslag, vi i dag behandler, er endnu et i en pakke, der har til hensigt at gøre det decideret uattraktivt at være flygtning i Danmark.
Det er jo som nævnt hele hensigten.
Regeringens afskrækkelseskampagne virker.
Jeg krymper mig, når jeg hører flygtninge sige i medierne, at de ikke ønsker at blive fanget i Danmark, fordi Danmark er koldt og danskerne er kolde, og når jeg hører unge velintegrerede mennesker sige, at debatten får dem til at føle sig uønskede og nedværdigede, selv om de er opvokset her i landet og føler sig lige så danske som alle os andre.
Debatten puster også til den frygt, som nogle danskere har for fremmede og for det nye og ukendte.
Det skræmmer mig oprigtigt dybt, at vi har borgere her i landet, der hellere ser dybt kriminelle rockere i deres lokalsamfund end flygtninge.
Der skræmmer mig, at det efterhånden er blevet almindeligt at læse racistiske og truende kommentarer på sociale medier.
Debatten har nemlig også konsekvenser for, hvordan vi, der allerede bor her i Danmark, forholder os til hinanden.
Det skaber splid, og det har skabt splid, og jeg kan mærke, at det også berører mig.
Det er derfor med en ambivalent følelse, at jeg står her på talerstolen.
På den ene side er det et forslag, der i den grad får mig til at føle afmagt, og det strider imod stort set alt, hvad jeg står for, og alle de værdier og det menneskesyn, som jeg tror på.
På den anden side har jeg ikke lyst til at puste endnu mere liv i den retorik, der skaber frygt, fjendebilleder og dæmonisering, bl.a. i de nedladende og uværdige beskeder og trusler, som det er mit indtryk at flere politikere og ikke mindst ministeren er udsat for.
Jeg tror, at mange ligesom jeg er fyldt med stærke følelser for tiden, men vi må ikke glemme at lytte med hjertet og tale til det bedste i hinanden.
Med vores økonomi, vores sammenhængskraft og vores værdier i behold.«
Det er en god ambition, men jeg må indrømme, at det Danmark, jeg kender, og de værdier, jeg gerne vil genkende om 4-5 eller 10 år, er meget svære at finde i dette lovforslag.
Jeg tror aldrig, jeg har set så mange, lange og dybt bekymrede høringssvar.
Hvis regeringen virkelig ønsker at stå vagt om vores værdier, burde 232 sider med meget alvorlig og saglig kritik gøre indtryk og give anledning til eftertanke.
Er vi i gang med at give afkald på den humanisme og den empatiske forståelse for de allersvageste, som har defineret vores samfund i generationer?
Jeg deler den dybe bekymring, som samtlige organisationer udtrykker, for, at dette forslag vil tvinge endnu flere børn på flugt og traumatisere flygtninge, voksne som børn, der nu må leve i flere år adskilt fra deres familier.
Det er den mest skadelige og nedbrydende form for usikkerhed, som man overhovedet kan udsætte et andet menneske for: Savnet af dem, man elsker, og uvisheden om deres ve og vel.
Det er et lovforslag, hvis grundsubstans i alle sine dele giver en usikkerhed, der skaber daglige bekymringer for en gruppe mennesker, der i den grad har brug for vished og tryghed.
I høringsnotatet fremhæves det flere gange af ministeriet, at dette forslag skal styrke integrationen, hjælpe kommunerne og beskytte sammenhængskraften i samfundet.
Det samme har ministeren og statsministeren flere gange henvist til.
Nu har jeg ikke mere tid, så jeg vil bare gerne have lov til at komme med den sidste sætning, som jeg synes er meget vigtig, nemlig at der på trods af dette lovforslag og på grund af de mange mennesker i civilsamfundet og i erhvervslivet er en grund til et håb.
Og jeg vil gerne sige tusind tak for den indsats, som de gør.