Lars Barfoed (KF), 2011-04-28:
Dette beslutningsforslag har til formål at pålægge regeringen allerede i indeværende folketingssamling at fremsætte de nødvendige lovforslag og foretage andre nødvendige administrative foranstaltninger for at gøre det muligt for danske fodboldklubber på divisionsniveau at indsamle og også udveksle oplysninger om kendte uromagere, som har taget del i nogle grovere fodboldrelaterede uroligheder eller gentagne gange har gjort sig skyldige i alvorlige brud på reglementer på stadioner.
Forslaget lægger op til, at uromagerne skal kunne registreres i op til 2 år, og at de registrerede personer skal orienteres om indsamling og videregivelse af oplysningerne.
Klubberne skal kunne føre bevis for de ulovligheder, som har ført til registreringen.
Jeg vil gerne starte med at slå fast, at regeringen jo deler forslagsstillernes ønske om, at vi skal bekæmpe uro i forbindelse med fodboldkampe.
Det tror jeg sådan set vi alle sammen er enige om.
Det skal være sådan, at man trygt kan gå til fodboldkamp, og at man kan tage sine børn med til fodboldkamp og regne med, at det bliver afviklet i fred og ro, så man kan nyde kampen uden at frygte noget, heller ikke efterfølgende.
Men når det er sagt, vil jeg også gerne slå fast, at regeringen ikke kan støtte forslaget.
Jeg skal om et øjeblik komme tilbage til, hvorfor vi ikke kan støtte det.
Men indledningsvis her i debatten vil jeg godt minde om, at selv om man måske ud fra mediebilledet nogle gange får det indtryk, at Superligaen er kendetegnet ved uroligheder, så har vi faktisk i Danmark i bund og grund en god fankultur og en god fodboldkultur blandt tilskuerne, og langt de fleste tilskuere til fodboldkampe er jo fredelige mennesker, som dyrker deres fritidsinteresse, uden at de begår ulovligheder eller på anden måde laver ballade.
De vil simpelt hen bare gerne se en god fodboldkamp og hygge sig med det.
De mange tiltag, som både myndigheder og klubber har iværksat gennem årene, har jo også medvirket til at fastholde den gode kultur omkring vores fodboldkampe.
Når det er sagt, er det klart, at vi ikke skal acceptere, at en begrænset gruppe fodboldtilskuere – hooligans, om man vil – optræder på en måde, som er til gene og nogle gange ligefrem til fare for de mange andre tilskuere, som altså ønsker at følge deres hold på fredelig vis.
Og det er jo netop grunden til, at der allerede er og fortsat vil være stor fokus på problemet med hooliganisme fra myndighedernes side, herunder særligt fra politiets side.
Det gav jeg også klart udtryk for under et samråd i Retsudvalget den 7. april om netop hooliganisme.
Som jeg også var inde på under det samråd, er der i de senere år iværksat en lang række initiativer på det her område.
Lov om sikkerhed ved bestemte idrætsbegivenheder, den såkaldte hooliganlov, blev vedtaget af Folketinget for lidt over 2½ år siden.
Lovforslaget var baseret dels på anbefalinger fra Rigspolitiets arbejdsgruppe om bekæmpelse af hooliganisme i Danmark, dels på oplysninger fra en række andre lande, herunder navnlig Storbritannien.
Hovedelementet i loven er en karantæneordning, hvor politiet, når betingelserne er opfyldt, kan meddele personer en generel karantæne mod at opholde sig i nærheden af bestemte idrætsbegivenheder, herunder fodboldkampe, samt alle kampe, hvor der deltager hold fra superligaen eller fra 1. eller 2. division.
For at sikre, at meddelte karantæner kan håndhæves, giver loven også politiet mulighed for at videregive oplysninger til fodboldklubberne om, hvilke personer der er meddelt en generel karantæne, når det er nødvendigt af hensyn til retshåndhævelsen.
Ifølge Rigspolitiet har 42 personer siden lovens ikrafttræden fået meddelt karantæne.
Pr. 3. marts 2011 var 11 personer blevet sigtet for 22 overtrædelser af den udstedte karantæne.
Sideløbende med hooliganlovens ikrafttræden iværksatte politiet et nationalt koncept for indsatsen ved fodboldkampe, den såkaldte fodboldhåndbog.
Fodboldhåndbogen adresserer bl.a. politiets fremtræden og synlighed i forbindelse med fodboldkampe, og et af de overordnede formål med konceptet er netop at tydeliggøre politiets rolle som tilskuernes, herunder også de potentielle ballademageres, medspiller snarere end modspiller – alt sammen, naturligvis, uden at det går ud over politiets evne til at sætte hurtigt og effektivt ind, hvis en konfliktsituation udvikler sig.
De foreløbige erfaringer med indsatsen er gode, men det udelukker naturligvis ikke, at indsatsen kan blive bedre.
Fodboldhåndbogen er derfor for tiden ved at blive nærmere evalueret og revideret af en arbejdsgruppe under Rigspolitiet.
Ved siden af muligheden for at fastsætte karantæner efter hooliganloven har politiet fået mulighed for at registrere uromagere med en særlig aktualitetskode i Kriminalregisteret.
Meningen med en sådan registrering er at øge politiets opmærksomhed på den pågældende.
Registreringen vil samtidig kunne medvirke til at sikre et kvalificeret grundlag for en eventuel senere vurdering af, om der er anledning til, når betingelserne i loven er opfyldt, at meddele den pågældende en karantæne.
Aktuelt er 313 personer ifølge Rigspolitiet registreret som uromagere i Kriminalregisteret.
Ud over politiets indsats på området har fodboldklubberne også individuelt indført ordninger, der som supplement til hooliganloven kan medvirke til at opretholde ro og orden i forbindelse med afviklingen af fodboldkampe.
Ordningerne indrettes og administreres af klubberne selv, men naturligvis deltager politiet aktivt i drøftelser med klubberne om sikkerhedsmæssige forhold, og politiet vil i den forbindelse også kunne komme med gode ideer til klubbernes egne overvejelser.
I forhold til disse supplerende tiltag er det dog væsentligt, at klubberne har mulighed for selv at tilrettelægge de tiltag, som i lyset af de lokale udfordringer er bedst egnede til at supplere reglerne i hooliganloven.
De her tiltag på området, som vi har gennemført, ser faktisk ud til at virke.
De seneste tal fra Rigspolitiet viser nemlig en generelt faldende tendens i antallet af anholdelser og sigtelser i forbindelse med afviklingen af større fodboldkampe.
Samlet set er det da også Rigspolitiets overordnede opfattelse, at politiet ikke aktuelt mangler redskaber i indsatsen mod hooliganisme, ligesom Rigspolitiet heller ikke i øvrigt finder, at der er umiddelbart behov for yderligere generelle tiltag på det her område.
Hertil kommer, at man ved udformningen af hooliganloven nøje overvejede, hvad konsekvensen af at have begået et strafbart forhold på et stadion skulle være, og man overvejede også nøje, hvilke oplysninger der var behov for at udveksle, og hvordan denne udveksling burde finde sted.
Så efter min opfattelse er der på nuværende tidspunkt i hvert fald ikke anledning til at ændre på den vurdering, som blev foretaget i forbindelse med hooliganloven, og som jeg nævnte, er det politiets vurdering, at hooliganloven allerede har haft en positiv virkning, selv om den ikke har været i kraft i lang tid.
Derfor mener jeg ikke, at der på nuværende tidspunkt er et konkret og et vigtigt behov for at indføre den mulighed for at indsamle og udveksle oplysninger om hooligans, som er foreslået i beslutningsforslaget.
Men at hooliganloven tilsyneladende virker efter hensigten, betyder jo ikke, at vi ikke fremadrettet skal være meget opmærksomme på det her område.
Rigspolitiet følger derfor også udviklingen ganske nøje og arbejder løbende med at udvikle indsatskoncepter osv.
Samtidig deltager Rigspolitiet løbende i drøftelser med bl.a. DBU og Divisionsforeningen om eventuelle nye supplerende tiltag.
Så, altså, for kort at sammenfatte det: Der er og vil fortsat være fokus på det her område fra politiets side.
Der er igangsat en række tiltag, herunder i tilknytning til hooliganloven, der bl.a. giver mulighed for at give uromagere karantæne og adgang til at registrere dem i Kriminalregisteret, og derudover har politiet udarbejdet fodboldhåndbogen, ligesom fodboldklubberne individuelt har indført ordninger, der skal medvirke til at sikre ro og orden ved fodboldkampe.
Efter regeringens opfattelse skal der ganske tungtvejende grunde til, før man giver adgang til at udveksle personfølsomme oplysninger til private parter.
På baggrund af politiets aktuelle vurdering af situationen er det regeringens opfattelse, at sådanne tungtvejende grunde ikke foreligger på nuværende tidspunkt.