runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christian Juhl (EL), 2014-10-01:
Jeg siger tak for erkendelsen, for jeg tror, at det, der sker nu, er hamrende farligt, netop fordi vi kan føde ISIS-kæden ved at handle, som vi gør på det militære område.
Så vil jeg gerne høre: Hvor er skærelinjen?
Når hr. Nikolaj Villumsen foreslår, at vi skal støtte kurderne, er det så ikke en del af den bredspektrede indsats netop at sige, at de, der er bedst til at bekæmpe ISIS på jorden, er kurderne?
De har vist sig at være de mest konsekvente og dygtige folk til det.
Hvad er så grunden til, at man ikke skal hjælpe dem, men bare først og fremmest skal bombe?
Martin Lidegaard (RV), 2014-10-01:
Der er en risiko for, at hvis ikke man kombinerer den militære indsats med et meget stort engagement i at få den irakiske regering til at inkludere og omfavne de sunnimuslimske befolkningsgrupper i Irak, kan man få den effekt, som hr. Christian Juhl beskriver.
Det er også derfor, jeg lægger afgørende vægt på og også så sent som i sidste uge i et direkte møde med den irakiske udenrigsminister har understreget betydningen af, at den nye irakiske regering også bliver en regering for de sunnimuslimske befolkningsgrupper.
Det vil vi selvfølgelig holde den irakiske regering fast på.
Christian Juhl (EL), 2014-10-01:
Ministeren sagde, at det skulle være en bredspektret indsats, bl.a. en indsats for at modarbejde ideologien bag og udbredelsen af ISIS.
Er ministeren ikke nervøs for, at netop en så massiv vestlig aktiv deltagelse i det her vil give et ufattelig stort potentiale for rekruttering af nye folk til ISIS?
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-10-01:
Men der er jo ikke nogen, der foreslår ikke at gøre noget i Irak.
I dag diskuterer vi to forslag: Vi diskuterer et forslag om enten at indlede en 1-årig bombekampagne i Irak og gå i krig igen eller at støtte demokratiske kræfter ikke bare i Irak, men også i Syrien.
Så det er jo to forslag om handling.
Min bekymring er, at der vil ske det samme med de danske luftbombardementer, som regeringen foreslår nu i Irak, som der skete i Libyen, nemlig at det kommer til at styrke ekstreme kræfter.
Martin Lidegaard (RV), 2014-10-01:
Hvis Jyllands-Postens beskrivelse er rigtig, er det jo bl.a. et tegn på, at den form for krigsførelse, som ISIL har benyttet sig af indtil nu, hvor man er rykket frem i større kampformationer og har indtaget store områder, ikke længere kan gennemføres.
Nu blander man sig mere, og på den måde kan vi sige, at den præventive effekt, som vi har haft et ønske om at få ved at sætte ind, allerede er opnået.
Men når det er sagt, vil jeg sige, at det er klart, at når man tager beslutninger af den her type, gør man jo alt, hvad man kan, for at undgå civile ofre.
Man gør alt, hvad der er menneskeligt muligt, men man kan ikke udstede nogen garantier.
Det skal jo ses på baggrund af de enorme civile ofre og tab, der har været som følge af ISIL's fremmarch.
Man kan sige, at alternativet til at lave den indsats, vi laver nu, jo er at lade ISIL fortsætte, og at der bliver endnu flere tusinde mennesker, der enten bliver slået ihjel eller fordrevet fra deres hjem.
Så man kan sige, at alternativet til ikke at sætte foden ned nu jo ikke er, at så er alt fred og fordragelighed i Irak.
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-10-01:
Tak for det.
Udenrigsministeren har måske bemærket, at der i Jyllands-Posten i dag bliver beskrevet, at ISIL i Irak lige nu trækker ind i byområder og blander sig med civilbefolkningen.
Det betyder jo, at bombardamenter af ISIL i Irak kan have endog meget store civile omkostninger.
Frygter udenrigsministeren ikke, at bombardementer i Irak kan styrke ISIL, når mange civile irakere vil dø som følge af de danske bombardementer?
Uffe Elbæk (UFG), 2014-10-01:
Når man sådan har fulgt debatten, også i medierne, kan man høre en lang række forsvarspolitiske eksperter sige, at man ikke kan nøjes med at bombe, altså man bliver nødt til at få soldater på jorden, hvis den aktion skal lykkes set fra USA's og den danske regerings synspunkt.
Hvad er udenrigsministerens overvejelser i forhold til det?
Er der en begrænsning, i forhold til hvad Danmark vil gå ind i?
Stopper vi med F-16-fly, eller, hvis der kommer ønske fra USA, sender man også danske soldater ind i området?
Troels Lund Poulsen (V), 2014-10-01:
Nu ved hr. Christian Juhl jo udmærket godt, at der er tropper på jorden, men det er jo irakiske tropper, og det er kurdiske tropper.
En del af det, som man i beslutningsforslaget fra regeringen har lagt op til, er jo at lave en kapacitetsopbygning, som jeg synes er ganske fornuftigt, i forhold til at sikre, at de irakiske styrker, der nu er aktive med hensyn til at bekæmpe ISIL, får de bedste muligheder, også i fremtiden, for at imødegå den fjende, som de slås mod.
Men i forhold til om Venstre forestiller sig, at der skal være danske soldater på jorden, så kan jeg overhovedet ikke forestille mig, at vi skulle komme i den situation, at danske soldater skal operere på landjorden i Irak eller i Syrien.
Christian Juhl (EL), 2014-10-01:
Venstre har jo undervejs som regel sagt: Det er ikke nok; der skal noget mere til.
Nu ser det så ud til, at Venstre foreløbig er tilfreds med det forslag, regeringen har.
Jeg vil gerne høre: Er det Venstres idé, at det også kan blive nødvendigt, at der skal være tropper på jorden, og i givet fald også danske tropper på jorden, i Irak?
Martin Lidegaard (RV), 2014-10-01:
Altså, jeg synes, det er en helt reel politisk diskussion.
Det er jo lige præcis et politisk valg, om man vil tage det medansvar at gå ind på nuværende tidspunkt eller man ikke vil.
At den balancegang og det dilemma ikke er Enhedslisten fremmed, kan vi jo se af, at Enhedslisten valgte – og det er jeg glad for – at støtte det sidste beslutningsforslag, som jo netop var et transportflybidrag, altså et bidrag til at transportere lette våben og ammunition ned i området, i erkendelse af at de civile befolkninger blev nødt til at have noget at forsvare sig med i de kurdiske områder.
Det er jo samme logik, der driver beslutningsforslaget denne gang.
Så sætter Enhedslisten deres valg et andet sted, end regeringen gør; det er jo fair, det er et politisk valg.
Men jeg er altså overbevist om, at hvis ikke vi får stoppet ISIL, også med hjælp fra flere militære bidrag, så lykkes det ikke at skabe den fred, som jeg så er enig med hr. Frank Aaen i i sidste ende kun kan skabes ad diplomatisk og politisk vej.
Frank Aaen (EL), 2014-10-01:
Jo, og jeg forstod ikke det her, som at vi skulle være gået militært ind i Syrien.
Sådan forstod jeg ikke svaret, selv om man godt kunne tolke det sådan, men det gør jeg ikke.
Men jeg vil bare sige, at der er forskellige måder at støtte på, herunder også militært og herunder det, vi har foreslået, om meget mere massivt at støtte kurderne.
Altså, det er jo et valg, om man gør det ene eller gør det andet.
Det er derfor, jeg spørger: Når nu det helt ærligt er gået skidt med vores militære indsatser i Afghanistan, i Irak og i Libyen, er det så en god idé at gøre det en gang mere?
Martin Lidegaard (RV), 2014-10-01:
Jeg håber, det er fremgået tydeligt, at det ikke kun er en militær indsats, altså at vi lige præcis støtter alle andre former for civile og demokratiske indsatser for alle befolkningsgrupper i begge lande.
Det er svært at sammenligne de forskellige indsatser, Danmark har lavet, men jeg er fuldstændig enig i, at hvis der er én ting, vi har lært, så er det, at de militære indsatser ikke kan stå alene, og så er det, at jo bredere koalitionen er, og jo mere regionalt forankret den er, jo større chancer for succes har vi.
Men vi bør måske også tage de steder, hvor vi valgte ikke at skride ind, med i vores overvejelser, og det mest oplagte eksempel er jo Syrien.
Så jeg tror, at man skal gøre sig klart, at selv om det kan være et svært valg at gribe ind militært, er det altså også et klart valg ikke at gøre det, altså at det er et aktivt valg ikke at blande sig, som også har ganske store konsekvenser.
Og derfor er vi i en situation, hvor man må veje både risiciene ved at gøre noget og risiciene ved ikke at gøre noget op mod hinanden.
Og der er risici forbundet med begge scenarier, skulle jeg hilse og sige.
Frank Aaen (EL), 2014-10-01:
Det er jo rigtigt, at den her situation adskiller sig fra de tidligere krige, Danmark har rodet sig ind i, men der er alligevel en sammenhæng, mener jeg, med det, der er sket i Afghanistan; det, vi har været med til i Irak; det, vi har været med til i Libyen.
Hvordan synes regeringen det er gået med de konflikter, vi tidligere har brugt militære midler i, i forhold til at bekæmpe terrorister og ekstremister?
Er det et godt spor?
Er det gået rigtig godt?
Og har den tvivl, der trods alt nok må være om det,
spillet ind i regeringens overvejelser om at kaste os ind i en ny krig med bomber i stedet for f.eks. at satse på at støtte lokale demokratiske kræfter?
Martin Lidegaard (RV), 2014-10-01:
Altså, det håb, vi forsøger at føde nu, er, at vi ved at engagere os aktivt i det her både med den beslutning, vi træffer i dag, og gennem alle de andre indsatser får skabt en ny bevægelse for fredsforhandlingerne inde i Syrien.
Det er vores håb, at hvis de moderate oprørere, herunder kurderne, inde i Syrien skal bruge færre kræfter på ISIL og på ekstremisterne, vil de kunne bruge flere kræfter i forhold til Assad, og at det vil kunne formå Assad til at komme til forhandlingsbordet.
Så i det bedste scenarie får vi en fredsforhandling, der fører til en løsning på konflikten i Syrien, der vil være det allervigtigste skridt for at stoppe tilgangen til ISIL, og det vil sætte gang i en positiv cirkel i regionen, hvor de store regionale supermagter også forpligter sig på varig fred i både Syrien og Irak, og dermed kan vi forhåbentlig også afslutte den militære del af operationen hurtigt.
Worst case
– det tør man næsten ikke tænke –
er selvfølgelig, at det ikke lykkes at stoppe krigene, hverken det ene eller det andet sted, og at det på trods af den fælles indsats, vi laver, ikke lykkes at stoppe den .
Men jeg er moderat optimist i den forstand, at jeg tror, at man sjældent har set så bred en koalition gå ind med så mange virkemidler på en gang.
Det ligger ikke på nogen måde i kortene.
Man kan sige, at den afgørende forskel, der vel er, på den sidste Irakkrig, i 2003, og den her er, at vi ikke sender kamptropper ind – eller det, som amerikanerne kalder boots on the ground.
Det ønsker amerikanerne heller ikke.
Vi ønsker at støtte irakerne og syrerne i deres egen kamp for at kunne få et fredeligt og ordentligt land at leve i uden ekstremisme og terrorisme.
Og det indbefatter også en militær støtte, men det er en støtte til deres væbnede konflikt, og så er det selvfølgelig også en måde at forsøge at beskytte os selv på mod den terrororganisation, der vinder så skræmmende hurtigt frem i øjeblikket.
Uffe Elbæk (UFG), 2014-10-01:
Når jeg stiller de her spørgsmål, er det selvfølgelig, fordi både udenrigsministeren, men også nogle af ordførerne sådan meget klart har markeret: Jamen USA har bedt om det her bidrag, og selvfølgelig lever vi op til det.
Man kunne jo også forestille sig, at der kom det her ønske fra USA, og at vi fra dansk side sagde: Det kan godt være, I ønsker det, men vi finder faktisk, at vi gerne vil bruge vores ressourcer på en anden måde.
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-10-01:
Nu er det jo ikke sådan, at vi er uenige om, hvorvidt der skal gøres noget eller ikke gøres noget.
Vi er uenige om, hvad det er, der hjælper.
Fra Enhedslistens side foreslår vi, at man støtter lokale demokratiske kræfter, så de kan bekæmpe IS – eller ISIL.
Det mener vi er læren af de tidligere krige fra dansk side, som har slået fejl.
Socialdemokraterne mener så, at man skal gå i krig igen og kaste bomber i Irak.
Det betyder, at civile kan dø ved de her danske bombardementer.
Kan det ikke komme til at styrke IS?
Det har det gjort tidligere.
Altså, det er fint, at man laver en bred indsats, men kan de her bombardementer, som regeringen nu foreslår, ikke lige præcis komme til at styrke de ekstreme kræfter i Irak?
Morten Bødskov (S), 2014-10-01:
Det, Socialdemokraterne forholder sig til, er det beslutningsforslag, der ligger på bordet, fra regeringen, og vi synes, at den indsats, som regeringen har lagt op til her, er ganske fornuftig.
Den indeholder som sagt både det hårde og det bløde.
Jeg tror bestemt, at de er opmærksomme på, både at vi er med, når det gælder helt fremme – og det skal vi være – i de såkaldte skarpe operationer, men jo også, at Danmark, lang tid inden det her overhovedet kom på tale, har taget et meget stort ansvar for at afhjælpe de civile og humanitære katastrofer, som udspiller sig i regionen som helhed.
Zenia Stampe (RV), 2014-10-01:
Jamen vi støtter jo også landtropper på jorden.
Vi støtter bare ikke vestlige landtropper på jorden, og gennem vores bidrag til kapacitetsudvikling støtter vi kurderne i Irak og de irakiske sikkerhedsstyrker.
Så det er jo ikke, fordi vi ikke tror på at støtte dem, der kæmper på jorden, og at der er nogen, der skal kæmpe på jorden.
Men nu er det jo sådan, at det beslutningsforslag, Enhedslisten har fremsat, gælder kurderne i det nordlige Syrien.
Og der siger jeg det jo bare, som det er: Der mangler en klar strategi.
Jeg mener ikke, vi kan gå enegang på det her område, og jeg har også selv en lille smule svært ved at overskue de langsigtede konsekvenser af at bevæbne kurderne så massivt, som Enhedslisten lægger op til.
Christian Juhl (EL), 2014-10-01:
Nu har jeg så slet ikke forstået, om Radikale overhovedet vil være med til at løse problemet, for hvis vi ikke skal sende folk på jorden – og i øjeblikket er kurderne de bedste til at bekæmpe ISIS – hvad i alverden er forbeholdet så?
Det er, som om man gerne vil være lidt med.
Ja, vi kan bombe, og vi kan have en illusion om, at det hjælper.
Men hvad med nede på jorden?
Det er jo en mærkelig afstandtagende holdning til det reelle problem.
Var det ikke bedre at være konsekvent og skære igennem og sige, at vi skal gøre det, der reelt hjælper?
Jeg er altså hamrende bange for, at bombningerne betyder rigtig, rigtig mange civile døde, og jeg er hamrende bange for, at det styrker ISIS.
Men jeg ved da, at der i øjeblikket er nogle, der slås på et entydigt og meget klart grundlag.
Zenia Stampe (RV), 2014-10-01:
Det er rigtigt, men jeg synes, det er rigtig svært at læse ISIL nu.
For på den ene side ser vi jo billeder af de her religiøse krigere, som er villige til at ofre sig selv, for så kommer de jo bare i paradis.
På den anden side ved vi også, at en del af deres styrker jo er lejesoldater, som er der, fordi det er der, de får den bedste løn.
Og hvis de pludselig kan blive bedre betalt for at kæmpe på den anden side eller det giver bedre mening at kæmpe der, så barberer de skægget af, og så kan man finde dem der.
Derfor synes jeg faktisk det er en lille bitte smule svært at sætte sig ind i, hvad der lige præcis er den generelle tænkemåde i ISIL, for jeg tror, der er meget forskellige ledemotiver og drivkræfter på den side.
Men jeg er da fuldstændig enig i, at man er nødt til at sætte sig ind i sin modparts tankemåde for at kunne bekæmpe dem.
I forhold til Enhedslistens forslag vil jeg for at være helt ærlig sige, at en del af modviljen måske også skyldes, at det er sådan lidt uoverskueligt, hvis Danmark skal gå enegang på sådan et område.
Det er USA, der leder missionen nu, og hvad de har af tanker på det område på længere sigt må vi jo tale med dem om.
Men uanset hvor stor sympati jeg har med kurderne, tænker jeg også på, om der ikke kan være en eller anden risiko for at destabilisere hele regionen, hvis man væbner kurderne til tænderne, fordi man forestiller sig, at det er kurderne, der alene skal slå ISIL tilbage.
For hvis ISIL bliver slået tilbage, hvad så bagefter? Det handler jo også om at finde en varig løsning, som der er opbakning til i hele Mellemøsten, så vi ikke bliver ved med at få de her stedfortræderkrige, og på den måde er problemet jo meget større end den akutte trussel fra ISIL.
Christian Juhl (EL), 2014-10-01:
Jamen hvis der ikke skal udenlandske tropper på jorden i Irak, er det så ikke en god idé at støtte kurderne – helt ærligt?
Altså, det er jo dem, der er bedst til det, så vi kan lige så godt sige, at det er det, det drejer sig om.
Alene deres holdning til selv at blive slået ihjel er jo meget aparte, så på den måde er det jo svært, og der er det vigtigt, at vi læser vores modstanderes tænkemåde – eller hvad man skal sige – før vi begynder at kaste os ud i en krig, og ikke, som Dansk Folkeparti lige før, siger, at vi så undervejs må se på, om det er det rigtige at gøre.
Zenia Stampe (RV), 2014-10-01:
Der kan ske så meget.
Lige nu har jeg meget, meget svært ved at forestille mig, at det på nogen måde kunne være med til at løse både de kortsigtede og de langsigtede problemer i Irak og Syrien.
Uffe Elbæk (UFG), 2014-10-01:
Det er, kan man sige, en klar melding fra De Radikale, altså at man ikke ønsker danske soldater involveret på jorden direkte i konfliktområdet.
Er det rigtig forstået?
Zenia Stampe (RV), 2014-10-01:
Det sidste har jeg uendelig svært ved at forestille mig, for så tror jeg, at vi bliver en del af problemet i stedet for en del af løsningen.
For jeg tror, at det vil blive opfattet som en voldsom provokation, hvis vi ser vestlige landtropper i Irak igen.
Så vil der være en del sunnimuslimer, der får mindelser om, hvad det førte til sidste gang, de så vestlige landtropper i Irak.
Det var bl.a. den sekterisme, som har marginaliseret nogle sunnimuslimer og gjort dem så desperate, at de er endt i kløerne på IS.
Så det tror jeg er en rigtig dårlig strategi, hvis man gerne vil vinde sunnimuslimernes tillid og deres vilje til at kæmpe for en bred, inkluderende regering i Irak.
Jeg tror, det er en rigtig dårlig strategi at sende vestlige landtropper til Irak, så det har jeg svært ved at forestille mig.
Uffe Elbæk (UFG), 2014-10-01:
Nu har vi jo efterhånden et godt stykke tid diskuteret spørgsmålet om, om det er klogt eller ikke klogt at prioritere ressourcer til F-16-fly.
Vi har også diskuteret, om man kan forestille sig, at USA faktisk også ønsker, at Danmark stiller med soldater, som kan operere på jorden.
Mit spørgsmål til den radikale ordfører er: Er det grænsen for De Radikale, i forhold til at vi nu accepterer at sende F-16-fly til regionen, eller kunne man også på sigt acceptere, at der skal komme danske soldater på jorden?
Zenia Stampe (RV), 2014-10-01:
Vi bilder os ind, at den irakiske regering og shiamuslimerne har lært af bitter erfaring – for hvad har været resultatet af den sekterisme?
Det tror jeg ikke på at den irakiske regering er interesseret i, og derfor tror jeg faktisk, at man har en reel interesse i at skabe en bredere regering.
Men det er jo svært.
Det er jo så let for os her i Europa at spille kloge og dygtige.
Vi slog jo bare hinanden ihjel og sørgede for på den måde at få nogle fornuftige landegrænser, så vi ikke sådan skulle forholde os til forskellige mennesker på tværs af landegrænserne.
Jeg tror også, at der er en begyndende vilje blandt de lande, som tidligere har givet næring til IS, for de kan se, at det ikke har været en holdbar strategi at støtte IS.
Det har ført til ondskab, som i sidste ende kommer til at ramme dem selv som en boomerang.
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-10-01:
Tak for det.
Det er vi fuldstændig enige i.
Derfor foreslår vi heller ikke, at Danmark skal gå i krig i 12 måneder i Irak sammen med den irakiske hær, før det her problem er løst.
Men det er jo det, som regeringen kommer og foreslår.
Altså, ærlig talt.
Forestiller De Radikale sig virkelig, at sekterismen i Bagdad vil holde op, når man i aften får en telefonopringning fra Danmark, der siger, at nu får de altså luftstøtte til at rykke frem og opføre sig lige så sekterisk, som de plejer at gøre i de sunnimuslimske områder?
Er det virkelig en klog strategi, som De Radikale her har tænkt sig at støtte op om?
Christian Juhl (EL), 2014-10-01:
Jamen hvis det så var sjusket, kunne en gammel rotte som SF's ordfører jo hjælpe med at gøre det mindre sjusket i stedet for bare at sige: Det skubber vi til side.
Javel, men vi har jo set, hver eneste gang vi har diskuteret det her, at det er en glidebane.
Og SF er jo allerede klar over, at der kommer et næste skridt, for hvis vi skal ind i Syrien, skal det i salen, hvis det skal optrappes, skal det i salen osv. osv.
Det vil sige, at det ligger i baghovedet, at det skal optrappes.
Er SF's ordfører ikke klar over, at der faktisk er folk, også i denne sal, som er klar til at gå endnu videre, gå på jorden osv. i sådan en sag som den her, og at det rent faktisk ofte bliver en glidebane, og at det er meget sandsynligt, at den her start på krigen bliver starten på en mangeårig krig?
Holger K. Nielsen (SF), 2014-10-01:
Jamen de har svækket ISIL.
De amerikanske fly har da svækket ISIL.
For ikke så længe siden stod ISIL meget kort vej fra Erbil, den kurdiske hovedstad i Irak.
Hvis der ikke var blevet bombet, samtidig med at der kom hjælp fra syriske kurdere, så var Erbil da faldet – så havde man set massemord fra ISIL's side i det kurdiske område.
Og det synes jeg er meget vigtigt at vi holder fast i.
Det er jo det, der er så centralt at holde fast i, altså at det her udelukkende er en støttefunktion i forhold til lokale landtropper.
Og hvis vi ikke leverer den støttefunktion, bliver de løbet over ende af ISIL, og det var jo det, vi så her for nogle måneder siden.
I forhold til Enhedslistens forslag er det – undskyld, jeg siger det – æbler og pærer, som de stiller op her.
For det hjælper da ikke kurderne i Nordirak, at der bliver leveret våben til kurderne i Syrien.
Jeg synes bestemt, det er centralt at diskutere hjælp til de kurdere, der er presset i Syrien i øjeblikket – det sagde jeg også før – men det hjælper da ikke, at man af den grund siger, at det så er et alternativ til at hjælpe kurderne i Nordirak.
De to ting hænger da ikke sammen på den måde.
Og i virkeligheden kunne man gøre begge dele.
Man kan da godt både støtte regeringens forslag og støtte Enhedslistens forslag, hvis man vil det.
Det er der ikke noget i vejen for.
Så Enhedslisten kan også snildt stemme for regeringens forslag og så samtidig sit eget forslag.
Christian Juhl (EL), 2014-10-01:
Nu hørte jeg, at Enhedslistens forslag blev kaldt sjusket.
Jeg tror, at vi skal sætte os ned her bagefter og lige rende regeringens forslag igennem.
Der er et utal af åbne spørgsmål; f.eks. ved man ikke, hvordan man skal bombe, hvilke våben man skal bruge, og hvor mange våben man skal bruge.
Dansk Folkeparti sagde, at hvis der sker det, der ikke må ske, nemlig at ISIL bliver styrket af det her, må vi se, hvad der sker.
Og Radikale Venstre siger, at vi ikke kender vores modstanders tankemåde.
Man kunne jo fristes til at spørge SF's ordfører: Synes SF, at det også er et sjusket forslag fra regeringen?
Jeg erkender gerne, at fordi det her forslag er flerfoldigt, er der en bredere forståelse af, hvordan man løser problemer, end det var tilfældet i gamle dage, hvor man bare bombede – det er fuldstændig rigtigt.
Men det svage punkt er og bliver, om vi skal sende bombefly, for det er ganske uklart, om de bombefly gavner eller skader situationen, om de begrænser og svækker ISIL, eller om de gavner ISIL.
Og jeg vil gerne høre SF's ordfører, om han virkelig er så bombesikker på, at vores fly vil svække ISIL i Irak.
Holger K. Nielsen (SF), 2014-10-01:
Det er sådan, at som det ligger her, skal vi udelukkende have en støttefunktion for lokale styrker.
Det vil sige, at vi går ind og hjælper lokale styrker på jorden, for hvis vi ikke gør det, vil ISIL løbe dem over ende.
Det er det, jeg forstår ved en begrænset militæroperation.
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-10-01:
Tak for det.
Det, jeg nu vil spørge ordføreren fra SF om, er i forhold til SF's position.
Det var jo sådan, at SF tilbage i 2003 var kendt for at være en stor modstander af Irakkrigen.
Og frygter SF ikke, at det politiske problem i forhold til den sekteriske irakiske hær, som jo stadig findes – og der er jeg helt enig med ordføreren i, at det er et politisk problem, der er i Bagdad, altså at man har en sekterisk regering, en hær, der opfører sig sekterisk – ikke kan løses med luftangreb og bomber?