Lars Løkke Rasmussen (V), 2011-02-24:
Tak for det.
Jeg vil gerne starte med at takke Enhedslisten for at rejse den her meget vigtige forespørgsel om Danmarks økonomiske situation.
Hvad er vores situation lige nu og her?
Hvordan sikrer vi, at vi en generation frem og jo også længere kan fastholde Danmark som det unikke samfund, Danmark faktisk er – ikke noget perfekt samfund, men et godt samfund?
Det er jo rigtigt, at Danmark som andre lande har været ramt af en international økonomisk krise, der har forandret vores udgangspunkt.
Men inden det hele nu tegnes for sort op, vil jeg da bare stilfærdigt gøre opmærksom på, at det seneste offentliggjorte tal for den registrerede ledighed i Danmark var 113.000.
Så ja, arbejdsløsheden er steget, men jo fra et rekordlavt niveau i 2006, 2007, 2008 ind i 2009.
Derfor er situationen den, at når vi også bl.a. på dét økonomiske nøgletal sammenligner Danmark med andre lande, er Danmark kommet bedre ud af den internationale økonomiske krise end så mange andre lande. Vi har da også haft en højere vækst i 2010, end vi regnede med, og vi har mistet færre job, end vi frygtede.
Vi skal glæde os over, at vi målt på arbejdsløshed, langtidsledighed og ungdomsarbejdsløshed ligger bedre til end mange andre steder.
Det rokker selvfølgelig ikke ved, at vi er kommet fattigere ud af krisen.
Det rokker ikke ved, at det forhold, at vi under krisen førte noget nær den mest ekspansive krisepolitik i hele OECD, selvfølgelig har forringet de statslige finanser.
Vores økonomi er skrumpet, og vi har mistet op mod 180.000 job i den private sektor.
Når vi nu skal sikre ny vækst og nye job, må vi jo først og fremmest løse de grundlæggende udfordringer, som dansk økonomi står med efter krisen.
Det første er, at vi har udsigt til et stigende offentligt underskud, så langt øjet rækker, medmindre vi handler.
Alene i år regner vi med en manko på 85 mia. kr., og selv om regeringen med et flertal – desværre ikke ret stort, men dog et flertal –
her i Folketinget sidste år resolut gennemførte genopretningspakken, som sikrer, at vi konsoliderer dansk økonomi i 2011, 2012 og 2013,
ja, så mangler der fortsat omkring 20 mia. kr. frem mod 2020.
Det er et problem, som har en direkte sammenhæng med spørgsmålet om, hvad Danmarks fremtid er, og hvad vi skal leve af, for sunde offentlige finanser er først og sidst den helt afgørende forudsætning for, at der er tillid til dansk økonomi.
Og tillid til dansk økonomi er helt afgørende for, at vi kan få væksten tilbage, for hvis vi ikke tager de nødvendige skridt til at skabe balance mellem offentlige indtægter og udgifter, vil vores økonomiske politik miste troværdighed i årene fremover.
Det vil blive straffet umiddelbart på renten.
Er man i tvivl om det, så kig omkring i Europa.
Den anden udfordring er, at vi meget hurtigt igen efter krisen kommer til at stå i en situation, hvor vi mangler arbejdskraft.
Det er grundlæggende et problem, at kun halvdelen af danskerne arbejder, og fremover bliver det endnu færre.
Hver gang fem personer forlader arbejdsmarkedet for at gå på pension, er der kunne fire, der står klar til at tage over.
Det er ikke en abstrakt ting.
I takt med at vi får flere ældre og færre erhvervsaktive, bliver det her problem meget, meget konkret.
Der er kun ét svar på disse udfordringer.
Det er politisk handling, det er konkrete løsninger på konkrete problemer og en vilje til at tage fat.
Det er ikke smarte slogans eller flerfarvede brochurer.
Det er konkret handling på baggrund af konkrete problemer, også på områder, hvor det ikke er populært.
Regeringen har fremlagt ambitiøse udspil til reform af både førtidspension, fleksjob og SU.
Alt har et sigte på både at forbedre de offentlige finanser og øge beskæftigelsen.
Regeringen har fremlagt en ambitiøs, men fair tilbagetrækningsreform, som styrker de offentlige finanser med 18 mia. kr. frem mod 2020, og som øger beskæftigelsen i Danmark med 70.000 personer.
Regeringen har lagt en massiv reformkurs, som sikrer orden og tillid til den danske økonomi frem mod 2020.
Det er en reformkurs, som er den første, sidste og vigtigste forudsætning for en ny holdbar vækst.
Det har jo længe stået klart, at fagbevægelsen på ingen måde vil garantere de 12 minutter.
Nu er problemet ikke længere kun i fagbevægelsen, for nu er det rykket helt ind på Christiansborg, hvor ledende oppositionspolitikere også løber fra de 12 minutter og sætter fodnoter på, som i realiteten betyder, at den her meget, meget abstrakte, løsagtige tanke om arbejdsmarkedsreformer er udskudt på ubestemt tid.
Hermed løber man jo fra EU's krav om ansvarlig økonomisk politik, og hvis det sker, vil det have katastrofale konsekvenser for væksten i Danmark.
Vi vil se højere renter, som vil belaste alle dele af det danske samfund.
Derfor skal vi gennem stadige reformer sikre sunde offentlige finanser, øget beskæftigelse og fortsat tillid til dansk økonomi.
Danmark er jo ikke det eneste land, der er slået ind på den kurs, som regeringen har sat.
Over alt i Europa, helt uden undtagelse, er blikket rettet mod genopretning af de offentlige finanser og reformer som forudsætning for job og vækst.
Det samme gælder i USA, hvor den amerikanske præsident i forbindelse med sin State of the Union-tale meget klart sagde, at der nu skal fokus på at få udgifter og indtægter til at passe sammen, og så bebudede han i øvrigt ved samme lejlighed 5 år med nulvækst for de føderale udgifter.
Så vidt går vi ikke i Danmark.
Dertil er vi i økonomisk for god form, men retningen er den samme.
På Christiansborg kan vi så lægge fundamentet for ny vækst med en fremsynet reformpolitik, men det er jo dybest set ude i den private sektor, der skal skaffes den indtjening, som skal finansiere vores velfærdssamfund.
Og ja, det er et mål for regeringen.
Alle virksomheder yder på hver deres måde et vigtigt bidrag til Danmarks velstand.
Jeg ser fem pejlemærker for mig, når vi skal sikre gode rammevilkår for dansk erhvervsliv: for det første sunde offentlige finanser – jeg har været inde på det – for det andet tilstrækkelig arbejdskraft, og det har jeg også været inde på, for det tredje stærke uddannelser, for det fjerde effektiv konkurrence og mere dynamik og for det femte en effektiv offentlig sektor.
Regeringen har som nævnt allerede præsenteret en omfattende reformdagsorden med konkrete løsninger på konkrete problemer, som styrker de offentlige finanser og øger beskæftigelsen.
Vi har gennemført lempelser af skatten på arbejdsindkomster – fuldt finansieret – ad tre omgange og senest jo altså sammen med Dansk Folkeparti en meget omfattende skattereform, som ikke bare er fuldt finansieret, men som også styrker de offentlige finanser med 5 mia. kr., øger beskæftigelsen med 19.000 personer og gør Danmark rigere.
Vi har sammen med Dansk Folkeparti gennemført en genopretningsaftale, som betaler den umiddelbare kriseregning og gennemfører en dagpengereform, der øger beskæftigelsen med 11.000 personer, og hvis skæbne er helt uafklaret, hvis flertallet skulle skifte efter et folketingsvalg.
Man må tro eller ikke tro – det står uklart – at det skal rulles tilbage, og på den måde er der altså en risiko for, at den her merbeskæftigelse bringes i fare.
Vi har gjort det lettere at skaffe kvalificeret arbejdskraft til Danmark.
Vi har åbnet Danmark op, åbnet Danmark markant op, for dygtige folk fra udlandet, der gerne vil og kan Danmark, så der nu er 45.000, der kommer hertil for at arbejde eller studere, fire gange så mange som tilbage i 2001.
Samtidig har vi gjort forskerskatteordningen mere attraktiv.
Vi har også sat ind for at styrke vores uddannelsessystem, så danske virksomheder får adgang til højt kvalificeret arbejdskraft.
, Senest har vi fremlagt et udspil til en bedre folkeskole, hvor det faglige niveau hæves med et helt klassetrin, hvor kommuner og skoler får mere frihed, hvor vi investerer 500 mio. kr. i ny it, hvor vi fuldt finansieret udvider skoledagen for de mindste for at give dem en bedre skolestart.
Vi har fremlagt en række konkrete forslag til bedre konkurrence i en række brancher.
Situationen er jo den, at fem sjettedele af alle danske arbejdspladser ikke er underlagt den – kan man vel kalde det – stimulerende internationale konkurrence, der i sig selv skaber innovation, og som jo er en af hovedforklaringerne på, at store, velbrandede danske eksportvirksomheder har brugt krisen til at trimme sig og nu lægger gode regnskaber frem og sådan set har succes her efter krisen.
Det udviklingspres, der ligger på dem, fordi de deltager på det globale marked, skal vi også lægge på de fem sjettedele af de danske arbejdspladser, private som offentlige, som ikke er underlagt international konkurrence.
Vi skal gøre den offentlige sektor mere effektiv gennem mere konkurrence.
Vi skal være bedre til at finde nye veje, løsninger og nye arbejdsgange, og her kan de private virksomheder hjælpe til.
Vi konkurrenceudsætter i dag for omkring 90 mia. kr. om året, men potentialet, muligheden, er fire gange så stort, nemlig 375 mia. kr., og derfor er der behov for, at vi styrker konkurrencen i den offentlige sektor, så mere end 30 pct. af opgaverne i 2015 er konkurrenceudsat, både for at sikre, at vi får skattekronerne til at række længere og for at skabe den idéudvikling, den dynamik og den innovation, som vores virksomheder skal skabe merværdi af, også på eksportmarkederne.
Vi har reduceret de administrative byrder med næsten 25 pct., siden vi trådte til i 2001, og vi har over årene sænket selskabsskatten fra 30 til 25 pct.
Vi har indgået en aftale med pensionsbranchen, der sikrer op mod i alt 10 mia. kr. i risikovillig kapital særlig til de små og mellemstore virksomheder, og vi vil præsentere en ny strategi for små og mellemstore virksomheder med en række konkrete initiativer.
Det er en politik, som kommer alle virksomheder til gode, uanset hvilken branche de opererer i, for vi skaber ikke gode vilkår for Danmarks virksomheder ved at forkæle nogle bestemte brancher eller nogle bestemte virksomheder på bekostning af andre.
Vi kan og skal ikke politisk diktere vinder- eller taberbrancher.
Vi har set en række skræmmende også internationalt eksempler på, at politikere fejlagtigt tror, at de er bedre end markedet til at forudsige fremtidens vækstmarkeder.
Det er sjældent tilfældet, og skatteyderne betaler prisen.
PANDORA er ikke opfundet ved et beslutningsforslag her i Folketingssalen, LEGO er ikke opfundet ved et beslutningsforslag her i Folketingssalen, JYSK er ikke opfundet ved et beslutningsforslag her i Folketingssalen, og derfor handler det først og fremmest om, at erhvervslivet får gode rammevilkår, ikke belastes med nye administrative byrder, ikke belastes med nye skatter og alt det, man kan se er under opsejling, når man læser oppositionens forslag.
Når det er sagt, skal vi naturligvis fortsat udbygge og udnytte de styrkepositioner, vi allerede har som land og som samfund.
Det kan vi også gøre på det energipolitiske område, hvor regeringen jo netop, mens jeg taler her, lancerer et meget ambitiøst energiudspil, »Energistrategi 2050«, som er verdens første plan for, hvordan et samfund kan blive uafhængigt af fossile brændsler, og også her i modsætning til, hvad der ellers leveres i den politiske debat, er det et forslag, der er konkret og fuldt finansieret.
Med massive satsninger på vedvarende energi og energibesparelser vil vi udbygge vores forspring i energipolitikkens superliga og samtidig gøre Danmark til et førende, internationalt, grønt teknologilaboratorium inden for bl.a. vindkraft, intelligente elsystemer, biogas og biomasse, og vi fastholder bl.a. ved mere brug af biogas og biomasse et på alle måder bæredygtigt landbrug og de 150.000 arbejdspladser, som dansk landbrug genererer i fødevaresektoren m.v.
Vi har også løftet den offentlige forskning med over 5 mia. kr. over de seneste 5 år.
I forbindelse med den seneste globaliseringsaftale er der afsat mere end 700 mio. kr. til strategisk forskning, der gavner ny vækst på områder, hvor vi i forvejen er stærke, bl.a. fødevarer, energi, miljø og sundhed.
Så skal vi naturligvis også udnytte det vækstpotentiale, der ligger, som jeg var inde på før, på velfærdsområdet.
Vi har qua vores samfundsmodel stor ekspertise, både når det gælder hård teknologi og bløde kompetencer, og det er helt oplagt at udnytte det, men det skal jo ske på privat initiativ og på kommerciel basis, og det er baggrunden for, at vi har afsat 700 mio. kr. til en fornyelsesfond i årene 2010-2012, der bl.a. skal støtte innovative projekter inden for velfærdsteknologien.
Arbejdsdelingen er altså klar.
Det er erhvervslivet, der skal konkretisere vækstskabelsen, de nye job, den nye velstand.
Det, der er vores opgave som politikere, er at fastlægge de rigtige rammer for erhvervslivets vilkår og Danmarks økonomi, så fundamentet for vækst er på plads.
Regeringens reformdagsorden med konkrete løsninger på konkrete problemer er garanten for, at dette fundament bliver solidt, at væksten hviler på sunde offentlige finanser til gavn for alle danskerne, ikke mindst de svageste, for hvis ikke der er styr på økonomien, vil det gøre mest ondt på dem, der har mindst at stå imod med.
Der findes ikke en mirakelkur, der findes ikke et fingerknips eller et slagord, der kan skabe ny vækst og nye job, men der findes et solidt og nødvendigt grundlag, sunde offentlige finanser, og det er på dette grundlag, regeringen virker og dag for dag formulerer konkrete løsninger på konkrete problemer, og det er på det grundlag, at regeringen sammen med Dansk Folkeparti har haft et ansvar for en økonomi, frem til krisen ramte os, der gjorde, at vi mere ekspansivt end andre lande kunne styre os igennem krisen med færre menneskelige omkostninger end det, man har set i de andre lande, og det er med afsæt i det samme flertal, at vi umiddelbart efter krisen har samlet den umiddelbare kriseregning op, der gør, at Danmark er et samfund, man internationalt nærer tillid til, og det er med det afsæt, at regeringen også fremadrettet senere i foråret i en 2020-plan og i et udspil, efter at regeringens vækstforum har afsluttet sit arbejde, vil komme med yderligere konkrete forslag, der på en og samme tid sikrer en holdbar økonomi suppleret med en række konkrete vækstinitiativer.