Pernille Rosenkrantz-Theil (S), 2012-05-24:
Tak for det.
Først vil jeg gerne sige tak til ministeren for den grundige gennemgang af årets energipolitiske redegørelse.
Der er næppe nogen, der kan være uenig med ministeren i, at energiaftalen står fuldstændig centralt, når man kigger tilbage over det seneste års energipolitik, men jo bestemt også, når man kigger fremad.
Det er blevet sagt rigtig mange gange, men det kan simpelt hen ikke siges nok.
Energiaftalen er den mest ambitiøse af sin slags, den mest ambitiøse, verden har set, og den er et kæmpeskridt på vejen til, at Danmark bliver et land, som har en energiforsyning, som er 100 pct. baseret på vedvarende energi i 2050.
Med energiaftalen vil vi inden 2020 bl.a. have sikret, at 35 pct. af det endelige energiforbrug er forbrug af vedvarende energi; at næsten 50 pct. af elproduktionen kommer fra vind; og vi vil have sikret en reduktion på 7 ½ pct. af bruttoenerginiveauet i forhold til 2010 og en reduktion på 34 pct. af drivhusgasudledningen i forhold til 1990.
Det er rigtig, rigtig flotte tal.
Så sker der selvfølgelig også på ryggen af det her det, at vi får skabt 40-60.000 nye arbejdspladser – 40-60.000 nye arbejdspladser.
Jeg tror ikke, det er gået nogens næse forbi, at et af de allerstørste samfundsøkonomiske problemer, vi står over for her og nu, er, at der mangler arbejdspladser i Danmark.
Jeg synes jo, at vi med stolthed i stemmen de næste mange, mange dage i Folketinget kan sige, at der ikke er gået en dag, hvor vi ikke har skabt arbejdspladser, hvis man kigger på mængden af arbejdspladser, der er alene i den her energiaftale.
Det er en reel game changer.
Det er det både for den grønne omstilling, og det er det i den grad også for vores samfundsøkonomi.
Vi vil for det første have et samfund, som ikke er dybt afhængig af olie udefra.
På den måde er det en game changer.
Vi vil ikke være afhængige af lande som f.eks. Iran.
Med energiaftalen vil vi jo i fremtiden være sikre på, at det betyder mindre, at olieprisen og dermed benzinprisen bare fra den ene dag til den anden kan stige fuldstændig urimeligt, fordi det iranske styre beslutter det.
Vi sikrer også, at den permanente fordobling af olieprisen i 2020, som prognoserne siger, ikke vil ramme Danmark lige så hårdt som andre lande.
Det er jo bl.a. også derfor, at dansk erhvervsliv over en bred kam – og ikke bare den del af erhvervslivet, som beskæftiger sig med grøn energi – er glad for den her aftale.
For hvis ikke vi lavede den her grønne omstilling, ville det ramme danske virksomheder, fuldstændig som det rammer resten af verdens virksomheder, når oliepriserne stiger.
Kommer vi forrest på bølgen, vil det selvfølgelig være virksomheder med udgangspunkt i Danmark, der får den laveste energiregning.
Det bliver naturligvis et meget stærkt konkurrenceparameter i fremtiden.
For det andet vil vi jo også gerne have et samfund, der er med til at afhjælpe de massive klimaproblemer, verden står over for.
Det er rigtig ambitiøst, det er rigtig vidtgående.
Det kommer til at betyde rigtig meget, også for, hvordan resten af verden kommer til at opføre sig.
Det er klart, at i det store regnskab betyder det meget lidt, at Danmark som et lillebitte land bidrager til reduktion i CO2-udledningen.
Men man skal ikke tage fejl af, at lige som vi ser til Samsø og andre steder i Danmark, når vi skal have eksempler på, hvordan man laver grøn omstilling, kigger resten af verden også rundt på landkortet for at se, hvem der er gået foran med det her, hvem der har kunnet få det til at fungere, hvad har det betydet politisk, hvad har det betydet for erhvervslivet.
Der vil Danmark altså være et af de lande, hvor man retter sine øjne hen for at få erfaringer med, hvordan det her fungerer.
Vi gør det ikke kun for at have samvittigheden i behold.
Vi gør det også, fordi vi kan se en mulighed for, at vi i Danmark kan få arbejdspladser og kan tjene nogle penge på det.
Det gør vi sådan set allerede nu.
Det ved vi godt.
Vi eksporterer energiteknologi til andre lande, faktisk procentvis mere end noget andet land i EU.
Med energiaftalen ikke bare fastholder vi den førerposition, vi har skabt op igennem halvfemserne, nej, vi udbygger den faktisk også.
Den tredje og sidste ting, jeg skal nævne, er, at vi sikrer, at det er arbejdspladser, som går ikke kun til dele af Danmark, som i forvejen har masser, og hvor der allerede er vækst, nej, jeg synes, at noget af det, der er vigtigt ved de arbejdspladser, vi får skabt her, er, at det er produktionsarbejdspladser.
Det er arbejdspladser, der både giver arbejde til folk, som er højtuddannede, og det er i den grad også arbejdspladser til folk, der ellers har været beskæftiget ved industrien i Danmark.
Det vil altså sige, at jeg ikke bare ser det som en mulighed for at få skabt arbejdspladser.
Jeg ser det også som en mulighed for at skabe en bestemt slags arbejdspladser, nemlig produktionsarbejdspladser.
Det er det, vi mangler.
Med det her skaber vi altså nye produktionsarbejdspladser, og derfor er det her altså også en produktionsplan for de næste mange år på dansk jord.
Så vil jeg sige, at det også handler om det, nogle med et grimt ord kalder Udkantsdanmark.
Det giver sig selv, at med den biogassatsning, vi f.eks. laver med den her energiaftale, bliver det altså ikke på Rådhuspladsen i København, der kommer til at stå et biogasanlæg, vel?
Biogasanlæg står lige præcis der, hvor der er brug for at kunne se nye forretningsområder, nemlig i landbruget, hvor man er økonomisk hårdt trængt, og det er altså også i områder af Danmark, hvor man kan have brug for, at det er industriarbejdere, som kan passe kedlerne, kan bygge kedlerne, kan sørge for driften af dem.
Det vil altså sige, at vi med den her energiaftale også sørger for, at det er arbejdspladser, som ikke er på støtten.
Det er simpelt hen regulære nye arbejdspladser, fordi det er regulære nye forretningsområder.
Det betyder rigtig meget for Socialdemokratiet.
Og jeg tror sådan set også, det er derfor, vi har fået god opbakning fra dansk erhvervsliv, dansk landbrug og fra dansk industri.
I den næste tid skal vi bygge huset oven på det fundament.
Det er, når vi går i gang med transportsektoren, landbrugssektoren, boligsektoren osv.
Vi ser rigtig meget frem til arbejdet med den proces, og jeg vil sige, at vi jo glæder os, hver eneste gang en arbejdsløs får sig et godt nyt job, ikke blot til glæde for sig selv, men også for samfundsøkonomien.
Mon ikke den grønne omstilling i de sektorer også vil hjælpe i den proces?
Det er godt nok lige ned i et sort hul, synes jeg.
Altså, sortsynet bliver måske lige sort nok efter min mening.
Vi bliver jo nødt til at gøre et eller andet.
Hvis vi sætter os ned med hænderne i skødet og ingenting gør, fortsætter produktiviteten i Danmark med at dale, og vores konkurrenceevne falder, og tingene går helt ad h til.
Så den der strategi med at sige, at hvis man ikke præcis ved, om det bliver en succes, må man hellere ingenting gøre, tror jeg sådan set er den største taberstrategi, man overhovedet kan indtage.
Så kommer jeg til mit spørgsmål.
Vil ordføreren ikke medgive, at den artikel, der var i Jyllands-Posten, er korrekt?
Heri står, at mange års brug af grønne afgifter har tvunget dansk erhvervsliv ud i energibesparelser og alternative energiløsninger, og at det faktisk har skærpet vores konkurrenceevne.
Vil ordføreren ikke medgive, at lige præcis det, at vi i Danmark har sørget for, at afgiftsniveauet var tilpas højt til, at der var et incitament til at lade være med at bruge så meget energi, faktisk betyder, at vi i dag står i den situation, at dansk erhvervsliv har lavere energiomkostninger end så mange andre?
Og fordi energiomkostningen fylder mere og mere af produktionsomkostningerne i verden, så har det forbedret dansk konkurrenceevne.
Det er jo også derfor, at både Dansk Industri og dansk erhvervsliv og dansk landbrug i øvrigt støtter energireformen.
Det er jo ikke bare, fordi de er filantroper, det er jo nok, fordi de kan se, at der er en god forretning i det, eller hvordan?