Per Clausen (EL), 2013-11-22:
På mange måder følger den her debat jo sådan et skema, som vi også kender fra rigtig mange samråd i Folketingets Miljøudvalg, nemlig at jo længere tid, der går,
jo mere bekymret bliver hr. Hans Christian Schmidt.
Og man kan spekulere over, hvornår den stigende bekymring, der indtræffer hver eneste gang, vi diskuterer noget som helst, slår over i sådan en varig psykisk tilstand.
Jeg vil prøve at vende tilbage til det, som det her lovforslag handler om.
Formålet med lovforslaget er jo sådan set set fra Enhedslistens synspunkt ikke først og fremmest at implementere et EU-direktiv eller lave en ramme for, hvordan man kan lave nogle planer.
Nej, formålet med lovforslaget er sådan set, at vi fremadrettet skal være i stand til at sikre, at vi får nogle levende vandløb, nogle rene vandløb, at vi får nogle fjorde, hvor der ikke er iltsvind, at vi får et klart badevand, og at vi får rene have.
Altså, formålet med den her lovgivning er sådan set at sikre en bedre natur og et bedre miljø.
Det er det grundlæggende, og det er det, det her handler om.
Indimellem kunne man godt glemme det, synes jeg, når man lytter til den her debat.
Jeg synes faktisk, det er vigtigt at fastholde, at Enhedslisten ikke støtter lovforslaget i det her Folketing, fordi EU har fundet på noget, eller fordi vi synes, at der er brug for at give flere bemyndigelser til en minister, eller fordi vi synes, der er brug for at lave yderligere restriktioner.
Vi gør det, fordi vi ønsker at sikre mere og bedre natur og miljø i Danmark.
Så har vi det også sådan til den diskussion, der er i forlængelse af det, om det nu skal over- eller underimplementeres, at det da kommer an på, hvad man konkret mener.
Hvis det er sådan, at der er et flertal i det danske Folketing for på en række områder at gøre mere for at beskytte naturen og for at beskytte miljøet, end EU kræver af os at vi skal, vil det da være rigtig godt og rigtig dejligt.
Hvis det derimod er sådan, at der er et flertal i Folketinget, der har et ønske om, at vi skal finde på mere bureaukrati og flere tekniske vanskeligheder for at gennemføre det, vi vil, nemlig sikre miljø og natur, er vi imod det, og så synes jeg, at vi skal holde os til den smule bureaukrati – og jeg håber, at man kan høre ironien – som EU kræver af os.
Der er ikke grund til at finde på mere bureaukrati.
Men altså for vores skyld gerne et højere ambitionsniveau, og skulle regeringen komme med bekendtgørelser i udmøntningen af den her rammelov, der sikrer en højere beskyttelse af natur og miljø end det, EU kræver, kan jeg allerede nu love regeringen, at den vil have et parlamentarisk flertal for at gøre det.
Det, der jo også lidt er kernen i diskussionen her, er, at man får det fremstillet, som om det, fordi det er en rammelov, og fordi det er bekendtgørelser, fører til, at den politiske kontrol og den politiske indsigt forsvinder.
Jeg er da helt overbevist om, at den nuværende opposition vil følge nøje med i, hvad der er af udkast til bekendtgørelser, hvad der kommer af høringssvar, og sørge for, at ministeren vil komme til at stå til ansvar for enhver rimelig såvel som urimelig kritik, der måtte blive rejst af de forskellige landbrugsorganisationer i den her sammenhæng.
Så vi vil jo få diskussionen om det, og ministeren vil også med jævne mellemrum kunne få behov for at være sikker på, at der er et parlamentarisk flertal.
Jeg vil bare sige, at hvis det handler om at sikre miljø og natur bedre, end EU kræver af os, vil der ikke mangle støtte fra Enhedslistens side.
Det her lovforslag handler ikke om at begrænse borgernes medbestemmelse og medindflydelse.
Borgerne og de organisationer, der interesserer sig for det her, får mulighed for at ytre sig i forbindelse med høringsprocesser, de får mulighed for at ytre sig i den almindelige politiske debat, og de får igennem etableringen af vandrådene større mulighed for at blive engagerede og involverede i den konkrete udmøntning af de politisk fastsatte mål, end de har i dag.
Men de får ikke mulighed for at klage over en minister på baggrund af en lovgivning vedtaget af Folketinget og med udgangspunkt i, at hun har et politisk flertal bag sig for at gennemføre en ambitiøs politik, altså klage over, at vi er ambitiøse på miljøets og naturens vegne.
Man får ikke mulighed for at køre en bureaukratisk evighedsmaskine med den konsekvens, at der aldrig nogen sinde sker noget som helst.
Det er jo det, der har været karakteristisk, når vi har kigget ud over landskabet i forhold til miljøbeskyttelse.
Beskyttelse af vandmiljøet i Danmark har været karakteriseret af én ting, nemlig en fantastisk evne til gennem bureaukratiske manøvrer at forhindre, at noget sker.
Vi ser det jo i virkeligheden også nu i debatten om gennemførelsen af de randzoner, som oprindelig blev vedtaget under Venstre og Konservative, og hvor der i forhold til den konkrete udmøntning af randzonerne ikke er sket nogen som helst forandring siden.
Vi ser jo, hvordan højrefløjen har kastet sig ud i et rasende angreb på det, hvilket må karakteriseres som et forsøg på at forhindre, at vi får en effektiv beskyttelse af natur og miljø i Danmark.
Til nogle af de sådan konkrete elementer i lovforslaget vil jeg bare sige, at der er nogle, der har undret sig over, at Enhedslisten kan støtte indgreb i klageadgangen.
Men det vender selvfølgelig begge veje, så derfor bliver man nødt til at argumentere konkret.
Jeg vil bare sige, at jeg har studeret det lidt.
Det ville efter min mening være at erstatte politik med jura og i virkeligheden være et angreb på demokratiet.
Så derfor har jeg ingen vanskeligheder med at støtte de ændringer, der ligger her.
Så er der spørgsmålet om at give bemyndigelser til regeringen.
Her må man jo nok se i øjnene, at der kan findes rigtig mange gode og saftige citater, hvor jeg har kritiseret bemyndigelseslovgivning; lidt færre, men også gode og saftige citater fra adskillige af regeringspartierne, er jeg sikker på der kan findes.
For det er klart, at man jo i udgangspunktet er skeptisk over for at give bemyndigelser, når man ikke har styr på i alle detaljer, hvad de bemyndigelser bliver brugt til.
Det er jeg sådan set helt enig i.
Det er en kæmpe vanskelighed at lave rammelove, som er baseret på bemyndigelseslovgivning.
Og det er det her, det er der overhovedet ingen tvivl om.
Jeg har så gjort mig rigtig mange grundige overvejelser om, hvad konsekvensen ville være af ikke at give bemyndigelser, men i stedet for sige, at det hele hver gang skulle igennem en lovgivningsproces.
Der må jeg sige, at jeg efter en, synes jeg, fornuftig afvejning er nået frem til, at det er rigtigt at give regeringen, give ministeren mulighed for at lave de her bekendtgørelser, også fordi det at lave en bekendtgørelse jo ikke er en proces, som er skjult for offentligheden.
Det er en proces, som foregår med høringer og med mulighed for også at gå ind politisk og tage stilling.
Det er jo også en proces, som er underlagt parlamentarisk kontrol.
Så jeg synes sådan set, at de demokratiske og retssikkerhedsmæssige principper er opretholdt.
Så er der selvfølgelig også en diskussion af, om der ikke i bekendtgørelsen, og når man udstikker rammerne, i virkeligheden bliver truffet nogle beslutninger, som man ret præcist kan se har en alvorlig konsekvens for nogle konkrete jordejere.
Men jeg må jo på den anden side også sige, at det kan ikke være sådan, at vi ikke kan lave bekendtgørelser med det formål at stoppe ødelæggelsen af vores natur og miljø, og at vi så skulle lade være med at lave de bekendtgørelser, fordi vi med sikkerhed kan sige, at det kommer til at ramme nogle.
Det gør det jo ikke til specifik lovgivning, som er rettet mod den enkelte, altså det, at det rammer nogle enkelte hårdere, end det rammer andre.
Der vil jeg sige, at når man så kommer til den konkrete udmøntning af det, får man jo mulighed for at klage, hvis man synes der er noget klage over.
Jeg vil til den interessante og spændende diskussion om, hvorvidt der er tale om ekspropriationslignende forhold eller ej, sige, at mig bekendt er spørgsmålet om, hvorvidt der er ekspropriation eller ej, reguleret af lov i Danmark.
Og jeg går ind for, at man skal bruge den lov.
Jeg går ikke ind for, at man her skal give nogle løfter til nogle om, at de skulle have særlig let adgang til at komme under ekspropriation eller ekspropriationslignende vilkår på grund af den her lov.
Nogle kan have en klar interesse i at stille landbrugserhvervet mere gunstigt end andre erhverv i det her land, men det synes jeg ville være en dårlig idé.
Så der synes jeg bare, at vi skal holde os til de regler og den lovgivning, der findes.