runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tina Nedergaard (V), 2010-11-24:
Vi har den opfattelse i regeringen, at kommunalbestyrelserne gør det modsatte.
De vil efter lokale hensyn i samarbejde med skolelederen og skolelærerne se på, hvad der tjener deres skole bedst.
Derfor synes jeg, at man tog det forkerte udgangspunkt.
Jeg kan da ikke bringe evidens for, at frihed er et gode.
Jeg kan ikke bringe evidens for, at det er værdifuldt, at lokale folkevalgte har en beslutningskraft i forhold til folkeskolen, men det er mit udgangspunkt, at jo større frihedsgrader, vi giver, desto lettere kan de også ude i kommunalbestyrelserne tage det fulde ansvar for den skole, som vitterlig ligger lokalt.
Vi har ofte nok i Folketingssalen, synes jeg, drøftet, at vi skulle give det kommunale selvstyre mere indhold, og det er jo bl.a. det, jeg gerne vil gøre ved at give større frihedsgrader.
Men jeg har ikke mistillid til kommunerne, med hensyn til at de vil vælge den dårligste løsning.
De vil snarere vælge den bedste løsning.
Når Benedikte Ask Skotte henviser til, at man kunne udnytte de grader, der er for frihed i dag, så er det jo korrekt, at det ikke er alle, der gør det.
Der er faktisk nogle, der gør det, men der er faktisk desværre også nogle, der er på kanten af at gøre det, og det er selvfølgelig problematisk for de skoler.
Pernille Frahm (SF), 2010-11-24:
Det er jo interessant, at det at være liberal minister skal stå i modsætning til at bruge ekspertise og viden.
Jeg skal citere, hvad Niels Egelund siger: »Vi ved, at de svage elever bliver trukket med op af de kvikke i klassen, og man risikerer at tabe store grupper på gulvet, hvis ikke eleverne hører til i en klasse.
At man hører til i en gruppe, er utrolig vigtigt for os mennesker.
Det skaber tryghed og identitet.«
Formanden for skoleforeningen Skole og Forældre, Benedikte Ask Skotte, siger: Vi vil gerne have, at skolerne udnytter de muligheder, der allerede er, noget mere.
Lad os se dem virke, inden vi begynder på nye eksperimenter.
Vi har også en skole, som bygger på andre ting end det rent faglige, og vi må ikke tabe de ting på gulvet.
De udmeldinger, der er kommet fra Niels Egelund, får lærerforeningens formand, Anders Bondo, til at sige: »Regeringen har travlt med at sige til os lærere, at det, vi gør, skal være forskningsbaseret.
Jeg vil opfordre regeringen til at følge sit eget råd.«
Nu kan jeg forstå, at de her ekspertudtalelser fra forskere osv. står i vejen for en god, sund liberal tankegang om, at der bare skal mere frihed til.
Giver det alligevel ikke ministeren anledning til overvejelse og til måske at revurdere sine projekter?
Tina Nedergaard (V), 2010-11-24:
Den store forskel er imidlertid, at jeg er liberal minister for en borgerlig-liberal regering, og jeg er af den opfattelse, at jo større frihedsgrader, vi kan give kommunerne, desto bedre er deres muligheder for at tilrettelægge en optimal undervisning for eleverne til gavn for den faglighed, som er så afgørende for eleverne, men også til gavn for deres trivsel og den bedst mulige ressourceudnyttelse.
Pernille Frahm (SF), 2010-11-24:
Hvilke overvejelser giver det anledning til hos ministeren, at Danmarks Lærerforening og professor Niels Egelund fra DPU advarer mod forslag om at afskaffe reglen om, at danske skoleelever højst må være inddelt på hold i 50 pct. af undervisningstiden?
Tina Nedergaard (V), 2010-11-24:
Jeg er altså nødt til at forholde mig til den periode, hvor man er afskediget, men stadig ansat, og der må jeg altså gentage, at der er man altså ansat – man har en ansættelse, man har en kontrakt, man er opsagt, men man er ikke fratrådt – og der er det altså i vidt omfang også en virksomheds opgave at bringe sine medarbejdere videre.
Og når man som fru Line Barfod peger på, at den offentlige og private sektor er hinandens forudsætning, så vil jeg sige, at det er fuldstændig korrekt, men man må bare ikke lave den fejlslutning, at det er den offentlige sektor, der finansierer den private.
Det er jeg simpelt hen bare lodret uenig i.
Jeg vil også gerne sige, at hvis fru Line Barfod er så begejstret for, at vi får en stadig større offentlig sektor, som vi knap nok har råd til, kan jeg i hvert fald glæde med at sige, at der i den tid, hvor VK-regeringen har været her, er ansat mere end 40.000 flere i det offentlige.
Det giver os så nu nogle udfordringer økonomisk, ja, men vi har valgt en anden vej end så mange andre lande, hvor man har skåret f.eks. 20 pct. i de statsligt ansattes løn – det er et eksempel fra Baltikum – eller hvor man som i Storbritannien vil søge at reducere den statslige sektor med op mod 20 pct., sådan som jeg sidst hørte det refereret i danske medier.
Vi forsøger faktisk – og vi lykkes med det, fordi vi er kommet så godt igennem krisen i forhold til andre – at tage lidt af flødeskummet af, ja, for det er en international økonomisk krise, som har ramt benhårdt i hele Europa, og nu skal vi have gang i væksten – også i den private sektor.
Pernille Frahm (SF), 2010-11-24:
Nej, det tror jeg såmænd heller ikke der er nogen der vil bevidst, men problemet er jo, at vi lige nu står i en situation, hvor skolerne melder ud, at de kommer til at fyre lærere næste år.
Vi ved, at der allerede nu er skoler, der sparer på vikarerne.
Vi ved, at der allerede i dag er skoleelever i 6., 7. og de ældre klasser, som oplever en, to, tre gange om ugen at have timer, hvor der ikke er lærerdækning, fordi vikarerne er sparet væk.
Jeg kan ikke lade være med at spørge ministeren, om ikke det giver grund til overvejelser, og om man ikke kan forestille sig en situation, hvor skolerne siger: Jamen fint, de her vikarer kan jo dækkes ind af, at i de timer, hvor der ikke er lærerdækning, slår vi to klasser sammen.
Jeg har hørt, at KL f.eks. foreslår, at man laver store hold, der svarer til to, tre eller fire klasser, hvor man laver forelæsninger for eleverne.
Det er jo spareforslag, KL melder ud med.
Det er jo spareforslag, skolerne melder ud med.
Det er jo spareforslag, når man vil lave de her store hold og på den måde få flere elever i hænderne på færre lærere.
Og det er jo i stik modsætning til de ting, som Niels Egelund og Anders Bondo melder ud at der er brug for til vores skoleelever, nemlig meget mere lærer-elev-kontakt, end de har.
Line Barfod (EL), 2010-11-24:
Jeg tror, at ministeren nu svarede: Ja, det forringer muligheden for at komme i arbejde igen for den arbejdsløse.
Det var lidt sådan, jeg hørte ministerens svar, men det kan jeg jo få bekræftet om lidt.
Så skal jeg bare lige sige til det om privat/offentligt, at de jo er hinandens gensidige forudsætning: Det er afgørende, at vi har nogle gode job i den private sektor, og det er afgørende, at vi har muligheden for uddannelse, for børnehaver, for sundhedsvæsen, for veje osv. i den offentlige sektor, for at samfundet kan hænge sammen.
En af de ting, det er vigtigt at have i den offentlige sektor, er uddannelse.
Det er helt afgørende, for at vi kan have nogle gode job og en dygtig produktion i Danmark, at vi har nogle gode uddannelsesmuligheder, og hidtil har det altså være en af grundpillerne på det danske arbejdsmarked, at der var nogle gode muligheder for at få efteruddannelse, og at man også, i forbindelse med at man var blevet arbejdsløs og var blevet fyret fra den virksomhed, man var på, kunne blive omskolet.
Derfor er det da et problem, hvis man går ind og forringer mulighederne for, at folk kan få den omskoling eller den uddannelse og dermed kan komme i arbejde igen.
Tina Nedergaard (V), 2010-11-24:
Vi kan godt benytte lejligheden til at lave noget name dropping om, hvem der har hvilke synspunkter.
Altså, jeg kan jo gøre gældende, hvad Jan Trøjborg fra Kommunernes Landsforening, som er socialdemokrat – altså ikke Venstremand, men socialdemokrat – siger, og hvad Anders Balle siger.
Jeg ved ikke, hvilket parti han tilhører, men ikke nødvendigvis mit og heller ikke nødvendigvis fru Pernille Frahms, og det er sådan set også underordnet.
Jeg siger ikke, det er en nem opgave at få økonomien til at hænge sammen ude i kommunerne.
Altså, der er en international økonomisk krise, som har ramt dansk økonomi.
Regionerne får flere penge.
Kommunerne bliver skærmet af, men noget af det, KL jo gør gældende over for mig, og som jeg er helt enig i, er, at der er en dramatisk stigning i de udgifter, der er til den vidtgående specialundervisning i specialklasser og specialskoler.
Hvis de med værktøjet øget mulighed for holddannelse kan trække de ressourcer tilbage i den almindelige folkeskole, er det jo lykkeligt.
En elev i en specialskole koster op til seks gange så meget som en gennemsnitlig folkeskoleelev.
Får vi de ressourcer, men også den ekspertise, tilbage i folkeskolen, behøver det ikke ende med, at man laver hold med 50 og 100, der får forelæsninger.
Jeg vil også sige, at vi jo også har nogle forældre, der har lidt at skulle have sagt, og som skal stemme til nogle kommunalvalg.
Jeg tvivler stærkt på, at forældrene vil se stiltiende på, at man underviser 100 7-årige i én klasse.
Med forståelse for, at jeg nok bevæger mig på kanten at min ressort, når vi taler om deciderede arbejdsløse, for det er faktisk ikke mit, men beskæftigelsesministerens område, men jeg forstår godt spørgsmålet, og jeg kan også sagtens tage stilling til det: Jamen altså, hvis forudsætning er, at en person får nye kvalifikationer, kan man sige, at der for den enkelte umiddelbart kan være en problemstilling.
Og man kan så spørge: Hvorfor gør regeringen det her, og hvordan fik vi lokket Dansk Folkeparti og Kristendemokraterne med til det – det er da helt absurd.
Men vi gør det jo, fordi vi er af den opfattelse, som – det medgiver jeg – er helt anderledes end Enhedslistens, at det faktisk er den private sektor, som skaber de værdier, som vi bruger til offentlig velfærd.
Det har vi ikke ondt ved i den danske regering.
Tværtimod viser erfaringen jo, at vi har ladet den offentlige sektor vokse – og vokse rigtig meget, måske endda også lige i overkanten, kan man sige, for i øjeblikket kan vi ikke finansiere den, men det skyldes ikke, som fru Line Barfod antyder, at vi har ladet pengene fosse ud.
Tværtimod lagde vi 300 mia. kr. til side i de gode år, og derfor har vi været et af de lande, der er bedst rustet til at komme igennem krisen.
Uagtet det kan det da mærkes.
Altså, man opdager da som en lille åben økonomi, at hele verdensøkonomien kollapser omkring en.
Der er faktisk lande, som var helt oppe på tinden, Irland f.eks., som nu må bede om hjælp, bilateral hjælp, fra et lille land som Danmark.
Line Barfod (EL), 2010-11-24:
Jeg er fuldstændig klar over, at der er et kæmpe problem med dansk økonomi.
Man har ladet pengene fosse ud af statskassen under den nuværende regering, og der er et hul, der skal fyldes op.
Spørgsmålet er jo så, hvordan man fylder det op.
Derfor er det jo afgørende at få et svar fra ministeren, som jo heller ikke her anden gang svarede på spørgsmålet.
Helt isoleret: Mener ministeren, at det, at man skærer ned på de arbejdsløses mulighed for at få uddannelse, forbedrer deres mulighed for at komme i arbejde eller forringer deres mulighed for at komme i arbejde?
Tina Nedergaard (V), 2010-11-24:
Jeg kan sige, at det her jo er en del af den overordnede økonomiske politik, som regeringen fører, og derfor en del af genopretningspakken, og om end jeg ved, at fru Line Barfod næsten vil opfatte det som en provokation, så er det ikke ment sådan.
Den politik, vi fører omkring dansk økonomi, er forudsætningen for, at man overhovedet kommer i job igen.
Så kan man spørge: Øger det chancen for den enkelte nu og her, eller gør det ikke?
Jamen det afhænger da af øjnene, der ser.
Altså, hvis alle virksomheder rundtomkring lukker, kan vi vinke farvel til al voksen- og efteruddannelsesindsats, for så er der bare ikke job tilbage, og så er de jo nødt til at flytte til udlandet for at få job.
Danmark har heldigvis haft en økonomi, som betyder, vi bilateralt kan gå ind og understøtte et land, der virkelig er kommet i klemme.
Grækenland er et andet eksempel; Baltikum og Øst- og Centraleuropa også.
Hele vejen rundt
kæmper de med høj ungdomsarbejdsløshed osv.
Vi kæmper for at have konkurrencedygtige private virksomheder, som kan skabe de arbejdspladser, som er helt afgørende for at skabe velstand og dermed velfærd.
Det bider sig selv i halen, for hvis vi bliver ved med at forbruge mere i den offentlige sektor, skal vi gældsætte os eller beskatte virksomhederne, og vi ønsker ingen af delene.
Line Barfod (EL), 2010-11-24:
Ministeren kom med en masse ord, men der kom ikke rigtig noget svar.
Spørgsmålet er jo ret klart: Mener ministeren, at den øgede brugerbetaling og nedskæringerne vil forbedre eller forringe muligheden for, at de mange, der er blevet afskediget, kommer i arbejde igen?
Meget simpelt: Vil det forbedre muligheden for at komme i arbejde, eller vil det forringe muligheden for at komme i arbejde, når man skærer ned på muligheden for efteruddannelse?
Tina Nedergaard (V), 2010-11-24:
Vi har en meget massiv offentligt finansieret voksen- og efteruddannelsesindsats i Danmark, og det har vi fortsat efter genopretningspakken med den forligskreds, som f.eks. har været omkring den ekstra milliard til EVA-rammen.
Det, der kommer her, er der ikke andre end partierne bag finansloven, der har været villige til at gå med ind og finansiere, og derfor blev der en lillebitte tilbagegang i den aktivitet, der kan være på voksen- og efteruddannelsesområdet.
Og fru Line Barfod må erkende, at vi kommer fra et historisk højt niveau.
Vi havde jo forskellige muligheder, når vi gerne ville sikre sunde offentlige finanser, og for at reducere væksten i voksen- og efteruddannelse – for det er en målsætning for at holde dansk økonomi i orden – har vi sagt: Jamen er det bedst at lave et loft for, hvem der må deltage, altså sige, at der kun er så og så mange, der må deltage, eller er det bedre at lave en ordning, som betyder, at flest mulige kan få adgang til uddannelse?
Der har vi så valgt den sidste løsning, og det vil sige, at det for forskellige ordninger bliver en lille smule dyrere at tilvælge uddannelse, og det gælder så også for personer, som er afskediget, men endnu ikke ledige.
Pernille Frahm (SF), 2010-11-24:
Det kommunale selvstyre har regeringen jo sat ud af kraft for længe siden ved at lægge den jernramme ned over den økonomi, kommunerne har at arbejde med.
Så siger ministeren, at det handler om at få verdens bedste folkeskole.
Altså, jeg er sådan set ligeglad med, hvor den ligger på verdensskalaen, bare det er en god folkeskole, der sikrer, at vores børn kan gennemføre en ungdomsuddannelse, når de er færdige.
Bare man kunne leve op til 95-procents-målsætningen, tror jeg, de fleste af os ville være glade og ville være ligeglade med, om det er verdens bedste.
Det er jo også et meget fleksibelt mål at sætte sig, for man siger ikke noget om, hvad man vil måle det på.
Der kunne jeg jo så spørge: Er der nogen som helst eksempler i verden på, at man får en bedre folkeskole ud af at begynde at lave holddeling a la det, vi havde i 1950'erne herhjemme, med en almen og en boglig linje?
Jeg har hørt, at KL også synes, det kunne være spændende at lægge op til det, fordi man nemlig så kunne spare lidt på undervisningen til dem, der alligevel ikke skal i gymnasiet, og så putte lidt mere på dem, der skal i gymnasiet.
Hvor i verden finder ministeren eksempler på, at det er en fordel og giver en bedre skole?
Det vil jeg meget gerne høre.
Line Barfod (EL), 2010-11-24:
Mener ministeren, at øget brugerbetaling og nedskæringer på efteruddannelsesområdet vil forbedre eller forringe muligheden for, at de mange nyligt afskedigede kan komme i job igen?
Pernille Frahm (SF), 2010-11-24:
Ministeren sagde faktisk noget meget præcist i starten af sit indlæg, nemlig at hun lytter til de folk, der skal få virkeligheden til at fungere, og jeg står jo og plæderer for noget andet.
Jeg står ikke og plæderer for, at virkeligheden ikke skal fungere, men for, at vi skal kunne tænke langsigtet, for, at det, vi skal gøre i vores folkeskole, er at lave en langsigtet investering i vores børns fremtid, i vores børns mulighed for at gennemføre en ungdomsuddannelse, så regeringen måske engang ad åre når op på sin 95-procents-målsætning.
Det er sådan nogle overvejelser, som jeg synes man skal gøre sig om undervisning.
Jeg kan forstå på ministeren, at det er et rent praktisk værktøj, vi er i gang med her.
Og problemet er jo, at det her praktiske værktøj først og fremmest lægger op til at bryde med den viden, som ligger – dvs. gå imod det, man selv har opfordret skolelærerne til, nemlig at bruge forskning som basis for de beslutninger, de tager – og til at sikre, at kommunerne får mulighed for at få mest mulig folkeskole for pengene, ikke nødvendigvis bedst mulig folkeskole for pengene.
Tina Nedergaard (V), 2010-11-24:
Jeg kan hvert fald
Det er sådan i Finland, at man bruger to tredjedele af de penge, vi bruger i den danske folkeskole, og de har verdens bedste resultater målt på faglighed.
Her i begyndelsen af sommeren blev vi rigtig glade, fordi det så ud til, at vi alligevel kom ind på en førsteplads på noget med demokrati osv., men det var så godt nok en delt førsteplads, fordi Finland nemlig også stadig væk der er nummer et.
Sådan er det med Finland på rigtig mange områder.
Sverige har også en mere inkluderende folkeskole.
Når jeg går i dialog med kommunerne, og det gør jeg faktisk, om, hvordan vi får flere elever tilbage i normalklassen, forudsætter det da også, at jeg lytter til, hvad de siger der er af nødvendige værktøjer, de skal bruge.
Altså, det er det jo, når man flytter 3-4 procentpoint på skalaen over, hvor mange der tager en ungdomsuddannelse.
Så det går i den rigtige retning.
Jo, men altså, situationen er den, at regeringen tager ansvaret på sig og siger: Vi har en af verdens dyreste folkeskoler, og vi vil gerne have en af verdens bedste ved at gå i dialog med aktørerne.
At vi ikke fik underskrevet en aftale er sådan set ikke så afgørende.
Jeg har lyttet undervejs alligevel, og det vil man også kunne se, når det samlede udspil kommer.
Jeg har altså lyttet til skolelederne og kommunerne, der siger, at vi kan få en bedre ressourceudnyttelse – altså ikke færre penge, men bedre ressourceudnyttelse – og give eleverne en bedre skolegang ved at give større frihedsgrader.
Og jeg vil bare sige, at vi har lavet en aftale regeringen og KL imellem om, at vi vil have frekvensen af børn og unge, der sendes direkte ud af folkeskolen, ned.
Vi vil have flere ind i en almindelig normalklasse ude i folkeskolen, og når skoleledere og kommuner påpeger, at det så måske i nogle sammenhænge kræver lidt mere holddannelse, fordi man får en anden gruppe elever tilbage i klasserne, så lytter vi, og så imødekommer vi det.
Jeg synes, fru Pernille Frahm er lidt fastlåst i sin position, og jeg synes også, det står i kontrast til den diskussion, vi sædvanligvis har hernede i Folketingssalen, nemlig om, at regeringen skal respektere det kommunale selvstyre.
Det er da et meget konkret initiativ, men det er jo også ærgerligt for SF at blive testet på, om man vil frihedsgraderne i kommunerne, eller man ikke vil.
Line Barfod (EL), 2010-11-24:
Spørgsmålet lyder: Mener ministeren, at øget brugerbetaling og nedskæringer på efteruddannelsesområdet vil forbedre eller forringe muligheden for, at de mange nyligt afskedigede kan komme i job igen?
Jens Christian Lund (S), 2010-11-25:
Vi er helt klart på borgernes side i den her sag, og det mener jeg også at jeg har givet klart udtryk for.
Til gengæld har vi også et indtryk af, at vi skal være fair.
Konsekvensen, hvis der skal gå 4 år, er altså, at der er 4 år, hvor vi skal finde besparelserne inden for det sociale område, inden for skoleområdet og inden for andre kerneområder.
Derfor vil vi gerne stille os på alle borgernes side og se på: Er det nu nødvendigt, at lige netop ejerne af fællesveje får 4 års ventetid, hvorimod den ældre fru Hansen skal have problemet i morgen og lille Peter, der skal i skole, også skal have problemet?
Så derfor mener vi seriøst, at vi skal stille os på borgernes side, og det gælder alle borgere.
Men grundlæggende synes vi, det er positivt, at man er interesseret i borgernes ve og vel.
Jeg er ked af, hvis den konservative ordfører ikke har forstået, at vi har stor forståelse for borgerne, også i den her situation.
Det er der ingen tvivl om, og jeg har jo også sagt, at vi er meget positive over for lovforslaget.
Det, jeg har sagt, er, hvad kommunerne gør – og det er vel grunden til, at regeringen er kommet med det her forslag – nemlig at der er nogle kommuner, der får nogle besparelser, ved at de pålægger de enkelte borgere den her udgift, og hvis ikke kommunerne kan få de besparelser her, så må de jo finde dem et andet sted, og det er den drøftelse, vi vil have.
Jeg har jo ikke sagt, at vi stemmer imod det, jeg har sagt, at der er mange positive ting i det her forslag, og vi sætter pris på alle borgerne, uanset om de bor i villa, er ældre eller er børn, og den debat vil jeg gerne have med regeringen, ministeren og fru Henriette Kjær.
Henriette Kjær (KF), 2010-11-25:
Jamen jeg synes igen, at det her er et tydeligt bevis på, at Socialdemokraterne sætter systemet før mennesket.
Jeg mener, det er helt i sin orden, at vi har private fællesveje, hvis grundejerne har god tid til at forberede sig på, at det vil det blive, og det gør vi jo med lovforslaget her, hvor man, når man køber et hus, i kommuneplanen vil kunne se, om den vej skal være en privat fællesvej med de udgifter, der nu følger med til det.
Jeg synes også, det er i orden, at det, når der laves et nyt boligområde, er en af præmisserne, at der er en privat fællesvej – så ved man, hvad man har at holde sig til.
Men jeg synes ikke, det er i orden, som det foregår nu, og der er jeg ked af at høre at Socialdemokraterne faktisk synes, det er i orden, ja, det faktisk er nødvendigt, for at kommunerne kan få deres økonomi til at hænge sammen, og det er jeg ikke enig i.
Nu siger hr. Jens Christian Lund, at kommunerne er presset på økonomien, men vi kan vist godt blive enige om, at det er der også ganske almindelige borgere der er i den finanskrise, vi har haft, og jeg synes på ingen måde, det er rimeligt, at de skal betale for de udgifter, kommunen så fedter over på dem.
Så var det måske mere rimeligt – og måske også et socialdemokratisk princip – at man var fælles om de udgifter, der nu engang er for en kommune, nemlig at drive nogle gode kommunale veje, som vi alle sammen kører på fra tid til anden i en kommune.
Jens Christian Lund (S), 2010-11-25:
Nu hørte jeg måske ikke helt efter, for jeg fik lige pludselig det indtryk, at den konservative ordfører mente, at vejene kun skulle være kommunale.
Vi har stor forståelse for borgerne, men til gengæld vil vi gerne have den drøftelse med Konservative og andre: Hvor er det så, kommunerne skal få pengene henne?
Er det hos de ældre, er det fra skolerne, og skal de også have 4 år, før det må ændres?
Så til den diskussion vil jeg sige, at jeg jo ikke har sagt, at vi ikke bakker op om det der forslag – vi synes, der er rigtig mange positive ting i det her forslag – men vi vil gerne have den der saglige drøftelse uden at være efter hinanden om, om det nu er nødvendigt, at lige netop de sommerhusejere og villaejere osv., der bor langs nogle veje, skal have 4 års udsættelse med, at de får det.