runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christine Antorini (S), 2007-10-10:
Jeg er nødt til at vide lidt mere om, hvad der er regeringens planer.
Selv om man er studerende, fungerer et arbejdsliv ikke på den måde, at man arbejder 10-12 timer, som man jo kan i dag.
Regeringen forestiller sig åbenbart, at alle studerende tager ud i sommerferien og bl.a. arbejder de steder, hvor der er studenterjob, og hvor der i øvrigt holdes sommerferie.
Regeringen vil hæve fribeløbsgrænsen.
Derfor vil jeg spørge om, hvor meget den skal hæves.
Skal den fjernes helt, som Dansk Folkeparti har foreslået, eller skal den hæves?
Hvis den skal hæves, hvor meget skal den så hæves?
Eller vil regeringen lave nogle restriktioner og fastholde, at studerende ikke skal arbejde mere end 10-12 timer i studiesæsonen?
Hvis de vil tjene mere, så skal de altså gøre det i sommerferien, hvor produktionen i øvrigt ligger relativt død.
Jeg har brug for at vide, hvad der er regeringens intentioner, for ellers holder forslaget ikke.
Praksis vil jo være, at studerende selvfølgelig får en ansættelse, som ikke er på 10-15 timer, men måske på netop 20 timer, som jeg forstår ministeren selv erkender kan være et problem, hvis de skal passe deres studier ordentligt og ikke mindst gennemføre på den normerede studietid.
Bertel Haarder (V), 2007-10-10:
Der er ikke nogen grund til at hidse sig op over, at regeringen gerne vil gøre noget for de studerende og samtidig gerne vil gøre noget for samfundet.
Dette samfund mangler arbejdskraft.
Der er nogle studerende, der føler, det er underligt, at de skal fravælge SU, hvis de vil gøre en ekstra indsats; det vil sige, at de ikke føler, at de får noget ud af at varetage et arbejde.
Vi arbejder naturligvis med forskellige modeller, og vi har ikke lagt os fast på nogen som helst.
Men jeg kan da tænke mig modeller, som ikke rummer denne risiko for, at studerende forsømmer studierne, og som samtidig giver en tilskyndelse til, at de stiller deres arbejdskraft til rådighed i den del af året, hvor de ikke studerer.
Christine Antorini (S), 2007-10-10:
Ministeren sagde, det er dejligt, at regeringen vil gøre noget for de studerende.
Nu er der jo ikke nogen af de studerendes egne organisationer, der synes, det er en fantastisk løsning, at man får lov til at arbejde endnu mere ved siden af studierne.
De er optaget af, at de rent faktisk kan gennemføre studiet og prioritere det - vel at mærke med et indhold, hvor der også er god kvalitet i uddannelsen.
Der er ingen af organisationerne, der har efterspurgt, at man skal kunne arbejde endnu mere end de 10-15 timer, de studerende allerede kan i dag.
Jeg kan forstå, at regeringen ikke har taget stilling til en model for, hvor grænsen skal være; om den bare skal hæves helt, som Dansk Folkeparti vil, eller om man vil lave nogle mekanismer for det.
Det vil jeg stille et skriftligt spørgsmål om.
Man må gå ud fra, at det er sådan, for hvis de studerende har arbejdet rigtig meget ved siden af studierne, så er der risiko for, at de ikke passer studierne ordentligt, hvorfor de ikke kan passe deres eksaminer, og hvorfor de er nødt til at gå til reeksaminationer.
Derfor vil jeg spørge ministeren, om det er korrekt forstået, at man i regeringen godt ved, at det vil betyde studietidsforlængelse, hvis man hæver fribeløbsgrænsen.
Og derfor er man ude i et helt andet ærinde, som ikke handler om, at de bliver rigtig dygtige studerende med lidt erhvervserfaring, men om, at man løser nogle helt andre problemer, som desværre kan betyde, at vi får dårligere uddannet studerende.
Bertel Haarder (V), 2007-10-10:
Disse helt andre problemer, som spørgeren åbenbart har så stor foragt for, er jo altså f.eks. problemer med at bemande visse sociale institutioner i ferieperioder.
Og der er det da en god idé, hvis studerende ikke bare har mulighed for, men også har en økonomisk gevinst af at stille deres arbejdskraft til rådighed i det samfund, som har brug for dem.
Jeg forstår slet ikke fru Antorinis ophidselse.
Jeg forstår ikke, hvorfor alt skal angribes.
Jeg forstår ikke denne grundlæggende mistillid til, at regeringen kan finde ud af noget som helst.
Men det er fru Antorini jo ansat til, og vi mærker jo i denne tid, hvordan socialdemokratiske ordførere er ansat til at skyde på alt, hvad der rokker sig, at mistænkeliggøre alt og tegne alting sort.
Det må vi selvfølgelig leve med, så længe det varer.
Jeg kan bare fortælle, at vi godt kan tænke os modeller, hvor man kan undgå, at det går ud over studietiderne, og som samtidig giver en mulighed for, at studerende også føler, at de får noget ud af at tage nogle ekstra ugers arbejde i sommerferien.
Bjarne Laustsen (S), 2007-10-10:
Det er sjældent, man har lejlighed til det, men ministeren kan så selv vurdere, hvordan det skal opfattes.
Det, der er problemet her, er, at det inden for relativt kort tid er lykkedes undervisningsministeren at få lukket Alexandra-Skolen i Frederikshavn, man har fået lukket Århus Skrædderskole og er på vej til at tage livet af Textilskolen i Aalestrup.
Jeg synes ikke, det er noget at være stolt af.
I det sidste tilfælde er der tale om en langsom kvælning, hvor man har haft over 20 måneder til at behandle en ansøgning om, hvorvidt de kan få lov til at køre videre, så skolen kunne få en SU-godkendelse.
Men man vil slet ingenting.
Der er endda indkøbt nyt udstyr.
De vil lave en ny uddannelse med det nyeste, som erhvervslivet efterspørger.
Men det er ikke nok for ministeren og for SU-styrelsen.
Nu har man altså haft 20 måneder til at komme med en godkendelse og finde ud af, om det materiale, der er lagt frem, er tilstrækkeligt.
Det er det ikke.
En anden ting er, at vi ved, at ministeriet har fået penge til at kunne køre en kørsel via Danmarks Statistik, så man også kunne få en uafhængig vurdering af, hvad de elever, der har gennemgået de her uddannelser, reelt laver efterfølgende.
Jeg håber da ikke, at vi i dag skal høre fra ministeren, at man gør forskel på den ene skole og den anden skole.
Jeg synes, det må være rimeligt at stille de samme vilkår op.
Jeg forstår slet ikke, at en borgerlig regering vil lukke så mange skoler, der er rundet af et privat initiativ.
Det er simpelt hen komplet uforståeligt.
Bertel Haarder (V), 2007-10-10:
Jeg lytter med stor opmærksomhed til, hvad hr. Bjarne Laustsen siger, for jeg leder jo med lys og lygte efter, om der skulle være et eller andet, som SU-styrelsen ikke har tænkt på i forbindelse med den afgørelse, vi drøfter her.
Sagen er jo, at Danmarks Evalueringsinstitut har foretaget en undersøgelse af dimittendernes beskæftigelsesgrad.
Den undersøgelse viste en beskæftigelsesgrad på 24 pct., og det var det, der førte til, at skolen fik sit første afslag for halvandet år siden.
Så er skolen kommet med nogle andre tal, og den siger, at SU-styrelsens tal er forkerte.
De tal har SU-styrelsen gennemgået, og efter SU-styrelsens bedste overbevisning mener styrelsen ikke, at der var noget nyt i de tal.
SU-styrelsen fastholder, at beskæftigelsesgraden er 24 pct. Naturligvis kan man beregne det på flere måder og diskutere, hvor grænsen går for, om den beskæftigelse, en studerende har bagefter, er studierelevant eller ej.
Der er meget, man kan diskutere, men jeg håber, at der er en ting, vi ikke kan diskutere, nemlig at det specielt i en tid med høj beskæftigelse ikke er urimeligt at kræve, at der, når vi godkender helt private uddannelser til at modtage verdens højeste SU, så stilles visse krav, som har med beskæftigelse og relevans at gøre.
Men man kan da altid vurdere, om praksis er rigtig, og det er derfor, jeg startede med at sige, at jeg med interesse lytter til, hvad hr. Bjarne Laustsen siger, og jeg mener også, at SU-styrelsen har taget det, som skolen er kommet med, alvorligt.
Er der noget, man har glemt, så tager man det med.
Bjarne Laustsen (S), 2007-10-10:
Det er afgjort i ellevte time, hvis vi skal bevare skrædderuddannelsen, tekstiluddannelsen og designskoler i Danmark, også de, der er rundet af det private initiativ, som jeg kan forstå ikke lige er det, regeringen lægger mest vægt på.
Sådan er kendsgerningerne.
Derfor skulle ministeren have lyttet for længe siden.
Ministeren har haft adskillige muligheder både i forhold til Alexandra-Skolen, Århus Skrædderskole og nu Vesthimmerlands Textilskole for at gå ind og ændre de kriterier.
Fru Hanne Ebdrup har jo været i Folketingets Uddannelsesudvalg og fortalt om, hvordan man har lagt de her ting frem, og gentagne gange, når det har været, har man fulgt op på de henvendelser, der er kommet fra SU-styrelsen.
Man har dokumenteret, man har dokumenteret, både forfra og bagfra.
Så derfor synes jeg ikke, at det er rimeligt.
Ministeren svarer jo ikke på, hvorfor man ikke har brugt Danmarks Statistik.
Hvorfor har man ikke det?
Det er jo en helt ny uddannelse.
En ting er, hvad der var, mens der var stor arbejdsløshed, men de har netop investeret, fordi de har lyttet til, at de skal ændre uddannelserne til det, der er behov for.
Hvorfor går man så ikke ind og siger: Der er sket så meget nyt her?
Så kan man give en ny uddannelse et nyt grundlag for en godkendelse.
Bertel Haarder (V), 2007-10-10:
Hvis hr. Bjarne Laustsen stiller mig et § 20-spørgsmål, så skal jeg selvfølgelig meget gerne svare på, hvorfor SU-styrelsen ikke har inddraget Danmarks Statistiks tal.
Min formodning er, at det har man faktisk; at dem har man set på.
For det er jo det, fru Hanne Ebdrup hele tiden har bedt om.
Men lad os dog for en sikkerheds skyld tjekke efter, om Danmarks Statistiks tal er inddraget.
Jeg ved ikke, om denne nye spørgetidsform, som anbringer os lidt mere på lige fod, end vi plejer, fører til, at man også kan stille spørgsmål den anden vej.
For hvis man kunne, så ville jeg spørge hr. Bjarne Laustsen: Er der slet ingen grænser for, hvor ringe beskæftigelsesgraden kan være?
Hvis den nu kun var 17 pct., ville det så også være en urimelighed?
Nu er den 24 pct., og det er jo lavt i en tid med høj beskæftigelse.
Bjarne Laustsen (S), 2007-10-10:
Frækhed belønnes.
Jeg synes, det er uforskammet af en undervisningsminister, når man udmærket godt ved, at der er fremlagt tal, der siger 78 pct. i generel beskæftigelse og 48 pct. inden for det her fag.
Det er, hvad der er i arbejde.
Og så står ministeren og siger 24 pct.
Man har netop fulgt op med tallene.
Ministeren må også udmærket godt vide, hvor svært det er for en forstander på en skole, der skal drive en privat skole for få midler, at skulle ud til arbejdsgiverne, der måske ikke engang vil dokumentere, hvad deres medarbejdere laver, og fremsende lønsedler og den slags ting.
Bare som eksempel kan man nævne en dame, der arbejder i en stofforretning ca. 32 timer ugentligt ved siden af selvstændigt skrædderværksted.
Det er eksempler på, at man arbejder med noget, der er relevant i forhold til den uddannelse, man har fået på Vesthimmerlands Textilskole.
Nej, nej, det er ikke godt nok for ministeren.
Det må jo være, fordi ministeren hellere vil sige: Vi bryder os ikke om den slags skoler, vi bryder os ikke om det, de skal hellere lave noget andet.
Så spil dog med åbne kort.
Det her er sådan en langsom kvælning af en skole og et privat initiativ, som jeg synes er uværdigt for os, der har med de her ting at gøre.
Det er ikke rimeligt, for man kan ikke drive en skole uden en godkendelse.
Så kan man ikke tiltrække nye elever.
Det må ministeren da være enig i.
Bertel Haarder (V), 2007-10-10:
I modsætning til hr. Bjarne Laustsen prøver jeg at holde sagen fast på det principielle og på, at der skal være lighed for loven.
De kriterier, som nogle institutioner skal opfylde, skal alle institutioner opfylde, og hvis der er nogen, som mener, at praksis er for skrap, så skal den lempes.
Så er det en praksis, der skal lempes, og ikke bare en afgørelse, der skal lempes.
Til spørgsmålet om de 78 pct. og de 48 pct. kan jeg sige, at det er tal, som skolen hævder er de rigtige tal, men de svarer altså ikke til Danmarks Evalueringsinstituts tal, og efter SU-styrelsens bedste overbevisning er der ikke noget at udsætte på de tal, som Danmarks Evalueringsinstitut fandt frem til.
Der står sagen, og skal der ændres ved den, så er det nogle kriterier, der skal ændres, så er det en praksis, der skal ændres, så det bliver ens for alle.
Det overvejer jeg selvfølgelig gerne, men jeg kan ikke love, at det sker.
I øvrigt tror jeg, at den praksis, vi her har at gøre med, er en ret gammel praksis gad vide, om ikke den stammer fra den tidligere regerings tid.
Bente Dahl (RV), 2007-10-10:
I 2004 besluttede en gruppe katolikker at anlægge sag imod den danske stat for religiøs diskrimination.
Der var tre punkter i anklagen, det ene er siden blevet trukket ud, men de to andre punkter handler om folkekirkens varetagelse af civilregistreringen og statstilskuddet til folkekirken.
Der faldt dom i sagen den 7. februar 2006.
Kirkeministeriet blev frikendt, sagen blev anket til Højesteret, hvor den var for den 8. og 9. oktober, og der vil falde dom i sagen den 5. november.
Det er det juridiske aspekt i den sag.
Jeg ville i dag gerne have belyst de politiske aspekter.
Det er jo sådan, at der i grundlovens § 68 står - og jeg vil gerne læse den op: »Ingen er pligtig at yde personlige bidrag til nogen anden gudsdyrkelse end den, som er hans egen.«
Med § 68 in mente
Morten Østergaard (RV), 2007-10-10:
Agter ministeren i lyset af de seneste sager herom, at tage initiativer, der kan forhindre, at familiesammenføringsreglerne modvirker initiativerne i regeringens jobplan, når f.eks 24-års-reglen tvinger specialiseret dansk arbejdskraft til at bosætte sig uden for landets grænser?
Karen Jespersen (V), 2007-10-10:
Tak for rådet.
Det er da en meget vanskelig problemstilling, vi står over for.
Det rangerer meget højt.
Når vi snakker international økonomisk kriminalitet, så er det her et meget, meget stort spørgsmål.
Derfor vil jeg også håbe, at vi bliver bedre til at tage det op i det internationale samarbejde inden for EU.
Så er der baggrunden for spørgsmålet.
Der er også den der afvejning af, hvordan man på den ene side sikrer en humanitær indstilling til andre mennesker, men på den anden side undgår at lave nogle regler, så man øger en tilstrømning og muligheder for at komme til Danmark, sådan at vi får en indvandring, vi ikke kan håndtere.
Det er også det, som det her handler om, nemlig hvordan vi har den afvejning i en moderne og åben verden.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-10-10:
Det, jeg hører ministeren sige, er: For at der skal være så få som muligt, der kommer til Danmark, er man ikke fra regeringens side indstillet på - på grund af udlændingepolitikken, der siger, at det skal man bare lade være med - at give kvinder, der er blevet handlet til prostitution, og som vender tilbage til prostitution i deres hjemland, eller som måske bliver solgt tilbage igen til Danmark til prostitution, asyl eller humanitær opholdstilladelse i Danmark.
Er der slet ikke nogen ligestillingsmæssige konsekvenser af, at man på den måde lukker øjnene for, at de kvinder fortsat vil være i prostitution, om det så er i deres hjemland eller i Danmark?
Tages der slet ikke nogen hensyn til, at de kvinder skal kunne komme ud af deres prostitution, som gør, at man er mere åben over for at give dem en mulighed for ophold i Danmark?
Karen Jespersen (V), 2007-10-10:
Det var heller ikke det, jeg sagde.
Det, jeg sagde, var, at man kan have nogle regler, som man laver ud fra en humanitær hensigt, men hvor man samtidig kommer til at åbne op for nogle regler, der enten bliver misbrugt eller bliver brugt mod hensigten.
Sådan mener jeg, det f.eks. var med reglerne om familiesammenføring.
Der kan man sige, at selv om det var nogle regler, der var lavet i den bedste mening, var det noget, der gav næring til en udvikling, som i virkeligheden heller ikke var i de familiesammenførtes interesse på længere sigt.
Det er så en længere diskussion, men det er for at illustrere det, jeg mener, nemlig at man godt kan lave nogle regler, som i virkeligheden kan komme til at få en virkning, som ikke er tilsigtet, og som så har nogle negative følgevirkninger.
Mette Frederiksen (S), 2007-10-10:
Når der i statsministerens åbningstale var et overraskende fokus på kvinder og børn, der udsættes for vold og lever på krisecentre, hvilke konkrete initiativer har regeringen da formuleret og påtænkt igangsat? :
Line Barfod (EL), 2007-10-10:
Når ulighed i sundhed opstår på grund af bl.a. stigende økonomisk ulighed, har ministeren så tænkt sig at tage initiativer for den gruppe, der som følge af lave sociale ydelser må leve i relativ fattigdom, og dermed sikre, at fattigdom i Danmark ikke er lig med omfattende helbredsproblemer og en for tidlig død?
Karen Jespersen (V), 2007-10-10:
Spørgsmålet lyder: »Når ulighed i sundhed bl.a. opstår på grund af stigende økonomisk ulighed, har ministeren så tænkt sig at tage initiativer for den gruppe, der som følge af lave sociale ydelser må leve i relativ fattigdom, og dermed sikre, at fattigdom i Danmark ikke er lig med omfattende helbredsproblemer og en for tidlig død?
« Det er jo rigtigt, at man kan se en sammenhæng mellem lav indkomst og dårligt helbred.
Jeg ved ikke, om der er lavet nogen undersøgelser af det, men jeg mener ikke, at det uden videre er sådan, at man kommer de helbredsmæssige problemer til livs ved at hæve folks indkomst.
Det er min vurdering, når man ser på nogle af de mange undersøgelser, der er lavet, at den mest grundlæggende faktor er uddannelse.
Det er klart, at der er en sammenhæng mellem uddannelse og indkomst, men hvis man vitterlig skal forbedre helhedssituationen, de mennesker er i, er det i høj grad også de andre ting, det handler om.
For det er jo ikke bare sundhed, vi snakker om, og det ved fru Line Barfod alt for godt.
Derfor er det utrolig vigtigt at have fokus på, at man også ruster nogle af de mennesker, der er i en dårlig situation, og deres børn til, at de bliver i stand til at få en uddannelse, og at de får en uddannelse, så de på den måde får et bedre udgangspunkt for at forbedre hele deres livssituation.
Der har jo været taget en række initiativer omkring det med ulighed i sundhed, bl.a. folkesundhedsprogrammet »Sund hele livet - de nationale mål og strategier for folkesundheden 2002-10«, hvor et af målene jo var at reducere den sociale ulighed i sundheden.
Det er jo godt og noget, vi skal arbejde videre med.
Hvad er det for nogle mål, vi opstiller, for at mindske uligheden i sundhed?
Et af dem drejer sig om middellevetiden, som heldigvis er stigende.
Et andet drejer sig om svært overvægtige børn, som jeg selv var på en konference om, hvor det så ud til, at den stigning var ved at flade ud.
Det er jo slet ikke tilstrækkeligt, og det er slet ikke tilfredsstillende.
Noget af det nye, der er blevet taget initiativ til, som fremgår af kvalitetsreformen, er en forebyggelseskommission, som også har fokus på de dårligt stillede gruppers sundhed.
Jeg mener, at det er et udgangspunkt også for at lave en helhedsindsats.
Det er derfor, jeg også interesserer mig rigtig meget for den kommission, som jo skal lave noget hurtigt, fordi det netop er et spørgsmål om at forbedre hele livssituationen for folk for at forbedre deres sundhed.
Line Barfod (EL), 2007-10-10:
Jeg er helt med på, at uddannelse er rigtig vigtig i forhold til sundhed, og jeg er helt med på, at man skal se på folks helhedssituation osv.
Hvis man f.eks. er ung og har sukkersyge og ikke har råd til at købe den mad, der skal til, for at man ikke får følger af sin sukkersyge, så får man de følger.
Det er nogle af de problemer, man står med.
Der kan være andre, som er på de lave sociale ydelser, og som ikke har råd til at købe den medicin, de skal have.
Der kan være familier, der bliver sat på gaden - som vi snakkede om i sidste uge - fordi der er skåret i deres kontanthjælp.
Og hvis der er noget, man kan blive syg af, så er det at bo på gaden.
Derfor kunne jeg godt tænke mig, at ministeren tog lidt mere fat i, hvad det er for nogle initiativer, ministeren kan komme med for at sikre, at disse mennesker får det, der skal til for at have den basale sundhed.
For mig er det stadig væk sådan, at det helt basale for at blive et sundt menneske er, at man har et sted at bo, det er, at man får noget mad at spise hver dag og helst en god, sund kost.
Det koster altså noget mere at købe den sunde økologiske mad, end det koster at købe noget af det hurtige, som ikke er særlig sundt.
Så der er nogle ting, der skal på plads. Det, der så kommer oveni, er, at mange af de mennesker, som har det svært, også har svært ved både at følge med i de kampagner, der er, og ved at benytte de mange forskellige tilbud, der er, som nogle af os andre, der har flere ressourcer, meget nemmere kan finde ud af at benytte.
Derfor vil jeg meget gerne høre, hvad det er for nogle initiativer, ministeren konkret vil tage i forhold til nogle af de mennesker, der har det socialt svært, og som har meget lave indkomster.
Karen Jespersen (V), 2007-10-10:
Der bliver konkret nævnt sådan noget som folk, der mister deres lejlighed, og jeg mener, at det må være en hovedopgave at se på, hvad der skal gøres ved det.
Så det er jeg meget, meget opmærksom på.
Men vi vil lige vente, for det er jo annonceret, at der kommer en meget grundig undersøgelse af, hvad der er baggrunden for, at der er mennesker, der mister deres bolig.
Det er jo et problem, vi har kendt i årtier, det er jo et oldgammelt problem og et af de mest deprimerende udslag af, at der er nogle, der har det dårligt.
Så det er ikke et nyt fænomen, men det betyder sandt for dyden ikke, at vi ikke skal gøre noget ved det.
Så det er jeg meget, meget opmærksom på.
Jeg kan sige, at der vil jeg godt love, at jeg vil gøre en indsats der.
Så det vil vi sikkert kunne komme til at vende tilbage til.
Jeg har nogle handlemuligheder.
I forhold til det andet eksempel, der blev nævnt, med unge mennesker, der så ikke har råd til at købe f.eks. den kost, der skal til, hvis de lider af sukkersyge, vil jeg sige, at der dog er nogle enorme muligheder for at sikre, at de unge mennesker får noget arbejde i dagens Danmark.
Det må være et hovedindsatsområde.
Når man i sin tid - og det går mange år tilbage - halverede de sociale ydelser for unge under 25 år, var det netop for at sikre, at de ikke blev hængende på kontanthjælp.
Line Barfod (EL), 2007-10-10:
Jeg forstod så ikke helt, om det var for at forebygge, at folk mister deres lejlighed, eller om det var for at gøre noget, når de havde mistet den.
Det håber jeg ministeren kan svare på og også sige, hvad det er for nogle konkrete initiativer, ministeren har i tankerne.
Vi ved jo, at gældsrådgivning kan hjælpe for dem, der har sat sig i gæld.
I Malmø fik man halveret antallet af mennesker, der blev sat ud af deres lejlighed på grund af huslejerestance, ved at indføre en gratis gældsrådgivning.
Det er en mulighed, og det har vi jo foreslået mange gange.
Det andet er så i forhold til folks økonomi, hvor ministeren siger, at unge skal i uddannelse eller i arbejde.
Det kan vi jo alle sammen være helt enige om, men det er der så nogle unge der af forskellige grunde ikke er.
Der er unge, der har en psykisk sygdom, der er unge, der har fysiske sygdomme, og der kan være nogle sociale problemer og andet, og hvor de så ikke - i tilstrækkelig grad i hvert fald - får den støtte, der skal til for at komme i uddannelse og arbejde.
Og så lever de altså i længere tid.
Det er jo det, der gør, at man nu er gået ind og har lavet forskellige undtagelser og taget forskellige diagnoser ud af den lave ydelse.
Men det hjælper jo så ikke dem, der er tilbage.
Og det bliver jo en mærkelig sociallovgivning, hvis ministeren forestiller sig, at vi skal lave en lappeløsning, hvor man skal passe ind i de forskellige diagnoser for at få de penge, der skal til for at have råd til at have en ordentlig kost.
Derfor vil jeg gerne høre: Hvad forestiller ministeren sig at hun vil gøre for de her mennesker, så de får råd til de mest basale ting, så de også kan få et bedre helbred og en bedre sundhed?