runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-17:
Jeg kender ikke den konkrete sag, som fru Lone Møller henviser til.
Jeg kan kun sige, at for at en kommune kan få optaget en sag, for at Ankestyrelsen vil behandle en sag, som kommer fra en kommune, skal den være af principiel eller generel karakter.
Jeg kender ikke forholdet mellem borgeres og kommuners klager til Ankestyrelsen.
For det er også en ret væsentlig oplysning at have om de klager, der kommer ind til Ankestyrelsen.
Hvis fru Lone Møller vil stille et skriftligt spørgsmål om, hvad det konkret er for en analyse, som skal komme fra os, vil jeg blive meget glad.
Lone Møller (S), 2010-03-17:
Det gør jeg så inderlig gerne, men ministeren kunne jo ligesom bede sit embedsmandsværk om det.
Det eneste, jeg beder om, er at få foretaget en vurdering af, om de afgørelser, der har været i kommunen, har været i generelle eller principielle sager.
Det vil jeg gerne ud fra bare et af de eksempler, der er omtalt i artiklen her.
Det omhandler en lydafspiller til en svagtseende.
Det er en stærkt svagtseende kvinde, der søger kommunen om at få bevilget en såkaldt transportabel daisyafspiller.
Det er noget ny teknologi, som er et stort fremskridt for og et bedre hjælpemiddel til blinde og svagtseende, så de har mulighed for at få læst bøger og tidsskrifter op på en meget mere fornuftig måde, end en gammel maskine kan gøre det på.
Kvinden her har fået bevilget en båndoptager og et pc-program, og derfor giver kommunen så afslag.
For mig virker det ikke som en meget stor principiel eller generel sag.
Det virker for mig, som om man er meget lidt fleksibel i den kommune.
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-17:
Hvis fru Lone Møller gerne vil have en redegørelse eller en analyse af de sager, som kommer ind, vil jeg bede fru Lone Møller om at stille et skriftligt spørgsmål, sådan at vi kan gå i gang med at lave den analyse, og sådan at vi laver den præcis sådan, som fru Lone Møller gerne vil have den skal laves.
Thomas Jensen (S), 2010-03-17:
Hvad vil ministeren gøre for at sikre, at de faldefærdige og usunde huse, som ulovligt udlejes rundtom i landet, bliver nedrevet, så de ikke udlejes til f.eks. børnefamilier?
Lone Møller (S), 2010-03-17:
Nu har ministeren flere gange pointeret, at kommunerne ikke bare sådan kan rejse en sag, men at det skal være af generel eller principiel betydning.
Men vi ved ikke rigtigt, hvorfor den her voldsomme stigning er sket.
Der er ingen tvivl om, at Ankestyrelsen jo er der for at sikre borgernes rettigheder.
Ankestyrelsen har faktisk i dag masser af muligheder for at rette op, hvis man mener, der er begået en eller anden fejl.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om ministeren vil give en redegørelse for de sager, der er: Er der et mønster i det, med hensyn til om det er af generel eller principiel betydning?
Det vil jeg gerne, fordi der i hvert fald i en af de sager … nå, tiden er gået, så må jeg tage det i næste omgang.
René Skau Björnsson (S), 2010-03-17:
Men det, tallene jo i hvert fald viser – eller det, min påstand vil være – er, at det er hundrede gange lettere for en kommune at gennemføre en sag.
Det er meget nemmere for kommunen at føre en sag igennem hele det her ankesystem, fordi den har hele apparatet bag sig, mens en handicappet borger ikke har tilnærmelsesvis det samme.
Jeg er også klar over, at kommunerne jo ikke vinder alle de sager, som de anker, men der er en meget større sandsynlighed for, at de kommer igennem det her nåleøje.
De gør det jo typisk for at få en lavere standard, fordi de synes, den handicappede borger har fået mere end nødvendigt.
Derfor synes jeg, det er urimeligt.
Det er også den samme oplevelse, som handicap- og patientorganisationerne har, nemlig at det er meget lettere for kommunerne og meget sværere for borgerne at komme igennem det her system.
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-17:
Som sagt kender vi ikke helt årsagen og grunden til stigningen.
Jeg har den opfattelse, at de sager, som Ankestyrelsen behandler, skal være af generel karakter eller principiel karakter, for at de overhovedet tager de sager op.
Vi har nu haft en kommunalreform, hvor kommunerne har fået en stor del af de opgaver, der førhen lå i amterne.
Det kan måske være en forklaring på den her stigning.
Men vi skal også huske på, at når sagen har været i det sociale nævn, og når de har truffet en afgørelse, skal borgerne jo have den hjælp, mens sagen kører i Ankestyrelsen – hvis Ankestyrelsen vel at mærke vil tage sagen, for vi skal huske, at det kun er sager af generel og principiel karakter, de tager.
De tager ikke en afgørelse til behandling, bare fordi kommunen ikke synes, at den er helt i orden.
Så det er kun sager af principiel eller generel karakter, som Ankestyrelsen tager op.
René Skau Björnsson (S), 2010-03-17:
Jeg blev jo, efter at jeg havde læst den artikel, meget bekymret over den voldsomme stigning, som jeg også kan forstå at ministeren har bemærket der er i antallet af sager, der er indbragt af kommunerne.
Det, at man kan anke sin sag, er og har altid været – sådan som jeg betragter det – for at styrke den enkelte borgers ret og retssikkerhed.
Ankesystemet er til for at beskytte den svage part, her den handicappede borger, og ikke for at kommunerne kan slippe for en eller anden udgift.
Jeg synes også, at det her virkelig er en kamp mellem Goliat og David, som det også bliver nævnt i artiklen.
Det er for mig at se vigtigt, at mennesker med handicap kan anke den afgørelse, der bliver truffet, men det kan ikke være meningen, at kommunerne også kan anke afgørelsen.
Kommunerne har jo rigeligt med jurister og alt muligt, der gør, at de i de her sager står meget stærkt.
Den handicappede har i forvejen få ressourcer og har ikke den opbakning og støtte til at føre en sag igennem.
Derfor giver det efter min opfattelse et enormt pres på borgernes retssikkerhed, og derfor vil jeg gerne spørge mere præcist: Hvordan har ministeren det med, at næsten halvdelen af de her sager i Ankestyrelsen rejses af kommunerne selv, når muligheden for at anke skulle styrke borgernes retssikkerhed og ikke kommunernes retssikkerhed?
René Skau Björnsson (S), 2010-03-17:
Jeg kan forstå, at ministeren ikke kan forstå, at der bliver sat spørgsmålstegn ved, at hun for tiden har en meget vigtig politisk post, efter at hun i en lang årrække har haft en post i det styrende organ i den liberale tænketank.
Det bekymrer mig, at en socialminister har været en del af den øverste ledelse i en tænketank igennem så mange år.
For helt ærligt, hvis man er med i direktionen i Cheminova, bliver man ikke miljøaktivist dagen efter; hvis man sidder i bestyrelsen for FCK, så tror jeg heller ikke, man i weekenden tager ud på Brøndby Stadion og hepper på de blå og gule.
Det er umuligt hen over et par dage at skifte sine grundlæggende holdninger og værdier ud, og CEPOS er en tænketank, der tænker i grundlæggende værdier og holdninger.
Mens ministeren sad i det styrende organ i CEPOS, udgav man en bog, hvor der står, at der ingen rimelighed er i, at staten skal tage fra nogle borgere for at give til andre.
Derfor vil jeg gerne spørge, om ministeren kan erklære sig enig i budskabet om, at ulighed ikke er noget, man som stat skal involvere sig i, og at omfordeling af indkomster er direkte uretfærdigt eller til skade for samfundet.
Thomas Jensen (S), 2010-03-17:
Spørgsmålet lyder: Hvad vil ministeren gøre for at sikre, at de faldefærdige og usunde huse, som ulovligt udlejes rundtom i landet, bliver nedrevet, så de ikke udlejes til f.eks. børnefamilier?
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-17:
Først og fremmest vil jeg rydde en misforståelse af vejen.
I centerrådet, som mødes en gang om året, sidder en bred vifte af meningsdannere med forskellige udgangspunkter og forskellige politiske tilhørsforhold.
Det er netop meningen med en tænketank, at enkeltpersoner med forskelligt udgangspunkt diskuterer forskellige emner.
Det er også baggrunden for, at jeg har deltaget i CEPOS, nemlig for at have muligheden for at diskutere politik med andre borgerlige meningsdannere, såvel konservative som liberale.
Dernæst vil jeg gøre spørgeren opmærksom på, at jeg er medlem af Det Konservative Folkeparti, og det betyder, at mit værdisæt er konservativt, og at mine politiske holdninger er konservative.
Det er med udgangspunkt i min konservative holdning og mit medlemskab af Det Konservative Folkeparti, at jeg har diskuteret en række emner med andre meningsdannere i CEPOS.
Derfor kan og vil jeg ikke stilles til regnskab for og forholde mig til alt, hvad en række personer, der har siddet i CEPOS, sidder i CEPOS, har stiftet CEPOS og arbejder i CEPOS, har sagt eller vil sige.
For at gøre det helt klart vil jeg sige, at jeg som konservativ mener, at vi skal forbedre vilkårene for de mest udsatte grupper i vores samfund.
Vores mål er en socialpolitik funderet i en individuelt tilpasset indsats, som sikrer mennesker med sociale problemer den nødvendige hjælp, pleje og omsorg, der kan danne grundlag for en tryg, værdig og meningsfuld tilværelse.
Spørgeren kommer i sit spørgsmål ind på fattigdom, og her vil jeg godt understrege, at det er min holdning, at der findes fattigdom i Danmark.
Vi politikere og i særdeleshed regeringen vil og skal bestræbe os på at bekæmpe den.
Jeg vil derfor endnu en gang gøre helt klart, hvis der skulle være nogen tvivl, hvad mine holdninger er: Jeg mener, at vi skal bekæmpe fattigdom og social udstødelse i Danmark.
Der er mennesker, som lever på kanten af samfundet.
Det er også baggrunden for, at regeringen har sat sig det mål, at vi vil udvikle nogle retvisende operative fattigdomsindikatorer, der gør det muligt konkret at identificere fattige familier og enkeltpersoner og dermed gør det muligt med mere målrettet hjælp at iværksætte nogle konkrete politiske initiativer for at hjælpe og støtte op om de pågældende grupper og personer.
René Skau Björnsson (S), 2010-03-17:
Uha, det er et langt spørgsmål: Mener ministeren, at det er forståeligt, at nogen sætter spørgsmålstegn ved, om det er foreneligt med at have et socialt sindelag at være medlem af den højeste myndighed for en tænketank, der gør sig til talsmand for synspunkter om, at fattigdom som oftest er selvforskyldt, at staten ikke bør arbejde på at mindske den økonomiske ulighed, at staten ikke skal søge at kompensere for negativ social arv, og endelig at fattigdom ikke er et væsentligt politisk problem i Danmark?
Mener ministeren, at det er forståeligt, at nogen sætter spørgsmålstegn ved, om det er foreneligt med at have et socialt sindelag at være medlem af den højeste myndighed for en tænketank, der gør sig til talsmand for synspunkter om, at fattigdom som oftest er selvforskyldt, at staten ikke bør arbejde på at mindske den økonomiske ulighed, at staten ikke skal søge at kompensere for negativ social arv, og endelig at fattigdom ikke er et væsentligt politisk problem i Danmark?
Yildiz Akdogan (S), 2010-03-17:
Er ministeren enig med CEPOS' direktør Martin Ågerup i, at »der er ingen overbevisende moralske argumenter for at staten skal øge den økonomiske lighed mellem alle borgerne i samfundet«, jf. omtale af Ågerups bog »Den retfærdige ulighed« på CEPOS' hjemmeside?
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-17:
Nu skal man lige være opmærksom på, at der aldrig nogen sinde har været så mange penge i vores kommunale sektor, som der er i disse år.
Med hensyn til økonomi har vi nogle puljer, som vi har afsat til det her område.
Vi har byfornyelsespengene, og vi har også puljen på 150 mio. kr.
Der vil jeg meget gerne se, hvordan det går med de tiltag, som vi har sat i værk, før man begynder at tale om nye tiltag.
Jeg vil også meget gerne se, om man ude i kommunerne tager action i forhold til at tage hånd om det, hvis der er nogle boliger, som ikke er egnede til at bo i.
Og så kan jeg berolige hr. Thomas Jensen med, at jeg bevæger mig rundt omkring i hele landet og udmærket kender til nogle af de problemer, som hr. Thomas Jensen refererer til, for de findes faktisk rundtom i hele landet.
Thomas Jensen (S), 2010-03-17:
Nu er det sådan, at borgerne i mange af de her landsbysamfund, som jeg tidligere har nævnt her i dag, rent faktisk slutter sig sammen for i fællesskab at prøve at se, om de kan finde nogle løsninger, og så går de til deres kommunalbestyrelser og prøver at få dem til at tage affære.
Problemet er bare, at kommunalbestyrelserne er så trængte økonomisk, at de bliver nødt til at prioritere daginstitutioner, ældrepleje og folkeskoler frem for nedrivning af de her faldefærdige rønner.
Der skulle der lige gives 150 mio. kr. til kommunerne.
Men min pointe er, at hvis nu ministeren tog på besøg i Vestjylland og besøgte nogle af de her landsbyer, hvor der står nogle af de her faldefærdige rønner, og talte med nogle af borgerne, så tror jeg også, at ministeren ville blive overbevist om, at der er et stort, stort behov for, at man får udvidet den her ordning, så den gælder nogle flere kommuner, og så den gælder over nogle flere år, sådan at kommunerne kan planlægge i forhold til at få revet de der faldefærdige rønner ned.
Så min opfordring til ministeren er bare at tage ud og lytte til de borgere, der har de her problemer i deres landsbysamfund, og som ikke kan lide at se, at deres landsbyer udvikler sig negativt.
Tak til ministeren for besvarelsen.
Når man nu kommer ovre fra Jylland, fra det midt- og vestjyske, ser man jo ofte, hvis man kører igennem landsbyer, at der står nogle af de her faldefærdige rønner.
Det er helt klart, at de skæmmer de små landsbysamfund.
Borgerne i de her byer fortæller, at når en sådan bolig bliver forladt og står og forfalder – der er måske nogen, der bor i den en periode, og bagefter er der ikke nogen, der bor i den, vinduerne bliver slået itu, taget begynder at være hullet, og det ser faktisk rærligt ud – så begynder en negativ spiral.
Så er det lidt sværere at sælge nabohuset, og i det hele taget bliver det svært at sælge huse i de der landsbyer, fordi disse boliger står og skæmmer .
Derudover er det rigtig, som ministeren redegjorde for, at der er nogle instrumenter i dag.
Hvis en kommune erfarer, at der er nogle problemer med de her huse, f.eks. at de er usunde at bo i, kan kommunen rent faktisk godt gå ind at gøre noget.
Kommunen skal så tage pengepungen op og begynde at genhuse folk, som ministeren sagde, og vi ved jo godt, at det ikke ligefrem er noget af det, der for tiden står først for i de økonomisk trængte kommuner.
Det er ikke det, man vil tage hul på, og derfor sker genhusningen simpelt hen ikke i tilstrækkelig grad.
I indeværende samling vedtog vi en meget, meget kortsigtet pulje for året 2010, hvormed der bliver givet 150 mio. kr. til at nedrive sådanne faldefærdige rønner i udkantskommuner.
Det er afgrænset til 39 kommuner, men problematikken er jo langt større.
Der er 10.000 af de her huse rundtomkring i det danske opland, som trænger til at blive nedrevet, og som en fyr som f.eks. Låsby-Svendsen bruger til at leje ud til familier.
Så mit spørgsmål til ministeren er: Kan ministeren ikke godt se, at der er behov for, at vi sætter ind med en forlængelse af en sådan pulje, og er ministeren opsat på, at vi gør det fra næste år?
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-17:
Jeg kunne forstå, at nogle af de boliger, som spørgeren talte om, var nogle tomme boliger, og så er genhusningsproblemet ikke så stort.
Vi har egentlig givet en håndsrækning, og vi har sådan set også givet kommunerne nogle muligheder og nogle instrumenter til at få de her boliger nedrevet.
Det drejer sig først og fremmest om, at man ude i de enkelte kommuner er opmærksom på, hvor der er nogen af de her boliger, som er ved at falde sammen, som skæmmer bybilledet, og som er farlige at bo i.
Der er det jo også vigtigt, at man som borger ude i de enkelte kommuner peger på problemet og siger til kommunen: Nu må I også se at få gjort noget ved det her.
De regler og de muligheder har kommunerne sådan set til rådighed.
Og så har vi jo både byfornyelsespenge og den ekstra pulje på de 150 mio. kr., som kommunerne kan søge.
Så der er allerede i dag nogle muligheder for, at kommunerne kan få revet nogle af de her boliger ned.
Thomas Jensen (S), 2010-03-17:
Jeg kan høre, at der er langt fra Nordsjælland til Midt- og Vestjylland.
Når vi lokalvalgte i og Midt- og Vestjylland er rundt at tale med folk i landsbyerne, kan vi se, at der slet ikke er nogen tvivl om, at de laver foreninger, der har til formål at få de her huse væk.
De går til medierne for at fortælle om, at de gerne vil have revet de her huse ned, men kommunerne prioriterer det ikke, fordi det simpelt hen er for omkostningsfyldt for kommunerne at løfte den her opgave.
På den måde bliver det nedprioriteret, og den negative spiral sætter ind i rigtig, rigtig mange landsbysamfund.
Så på den måde er det helt åbenlyst, at det lille skridt, der blev taget i indeværende folketingsår, ved at der blev afsat en pulje på 150 mio. kr., var et rigtig skridt.
Problemet er bare – og det er ærgerligt – at det er en tidsbegrænset pulje.
Det er ærgerligt, at det er så lille en pulje, for der er titusinder af den slags huse, der står og venter på at blive revet ned.
Så mit spørgsmål til ministeren er: Kan ministeren ikke godt se, at der også er behov for at få bredt en sådan pulje ud til flere kommuner og for at få forlænget den her pulje?
Benedikte Kiær (KF), 2010-03-17:
Allerførst vil jeg præcisere, at der ikke i lejelovgivningen stilles krav til de lokaliteter, som lejes ud – heller ikke til boliger.
Udlejning af en bolig bliver derfor først ulovlig, hvis kommunalbestyrelsen har nedlagt et forbud mod udlejning af boligen på grund af sundheds- eller brandfare.
Ingen borgere bør udsættes for at bo under usunde forhold, da det kan ødelægge deres helbred, og det gælder, uanset hvem der har ansvaret for forholdene og hvilken boform der er tale om.
Der er problemer med dårlige boliger rundtom i landet, og der er ingen tvivl om, at nogle af disse boliger er helt uegnede som menneskeboliger.
Jeg er derfor også glad for, at der i lovgivningen er regler, som for det første sikrer, at ingen borgere skal bo i sundhedsfarlige boliger, og for det andet giver kommunerne mulighed for at få nedrevet sundhedsfarlige boliger.
Det er byfornyelsesloven, der giver disse muligheder.
Efter den gældende byfornyelseslov har kommunalbestyrelsen fået
en tilsyns- og handlepligt, som pålægger dem at nedlægge forbud mod at bo i boliger, der er sundhedsfarlige.
Når der nedlægges forbud mod beboelse, har kommunalbestyrelsen pligt til at genhuse husstanden.
På den måde kan kommunen sikre, at der ikke flytter nogen ind i boliger, som er sundhedsfarlige.
Når der er nedlagt forbud mod beboelse, kan kommunalbestyrelsen give ejeren påbud om at nedrive boligen, og hvis ejeren ikke efterkommer påbuddet, kan kommunalbestyrelsen nedrive huset på ejerens vegne.
Det er derfor min opfattelse, at kommunerne har de nødvendige redskaber til at sikre, at ingen sundhedsfarlige boliger bruges til beboelse, og at sundhedsfarlige boliger bliver nedrevet.
Men jeg kan kun opfordre til, at kommunerne bruger disse muligheder.
Nu er jeg sådan en type, som egentlig gerne lige vil se, hvordan det går med de her 150 mio. kr. og den pulje og de 39 kommuner, som skal til at gøre brug af deres mulighed for at få nedrevet de her boliger, før jeg vil begynde at tale om videre tiltag.
Jeg synes, det er væsentligt at se på resultaterne af de tiltag, som vi sætter i gang, og hvis der er nogle kommuner, som ikke prioriterer at få ryddet op i det her, synes jeg, det er væsentligt, at man som borger derude gør kommunerne opmærksom på det.
Det er i hvert fald det første skridt.
Mads Rørvig (V), 2010-03-23:
En anden sammenhæng, som jeg tror ordføreren overser, er de mange arbejdspladser, som de her former for erhvervsstøtte genererer, bl.a. inden for vindmølleindustrien.
Anerkender ordføreren, at de her mange erhvervsstøtteordninger er med til at fremme antallet af danske arbejdspladser?
Niels Helveg Petersen (RV), 2010-03-23:
Lovforslaget her er jo en af de mere mærkværdige blandinger af blandede bolsjer, man kan forestille sig.
Lad mig tage forslagene et for et.
Jeg og mit parti er helt indforstået med, at der ses bort fra modtagelse af soldaterlegater ved tildelingen af kontanthjælp eller starthjælp.
Det forekommer helt igennem rimeligt.
Det øgede fradrag ved sommerhusudlejning, altså en forøgelse af bundfradraget fra 7.000 til 10.000 kr., er selvfølgelig et forslag, der ikke er nogen revolution.
Men det er jo forholdsvis tilfældigt.
Her er der en speciel gruppe, der tildeles en særlig skattefavør.
Vi har for nylig diskuteret multimedieskatten, hvor man jo pålægger mange hundrede tusinde lønmodtagere en ekstra skat på 3.000 kr., og her er der altså en relativt lille gruppe af sommerhusudlejere, som får en skattelettelse på 3.000 kr. Hvad er egentlig logikken i alt det her? Jeg tvivler meget på, at dette fører til nogen væsentlig ændring i sommerhusudlejningen i Danmark.
De mennesker, der lejer sommerhuse ud, ville nok gøre det alligevel, hvis bundfradraget stadig var på 7.000 kr. – også fordi det, der virkelige tæller, som hr. Jens Peter Vernersen var inde på, jo er, at man først fradrager 40 pct. af lejeindtægten, før man beregner skatten.
Det er noget, der tæller og i forhold til det, er forøgelsen fra 7.000 til 10.000 kr. selvfølgelig relativt begrænset.
Det, der for alvor holder folk væk fra at besøge vores sommerhusområder, er først og fremmest, at prisniveauet i Danmark er så højt, og at det økonomiske tilbageslag i hele Europa fører til, at turisterne søger de steder hen, hvor det er billigt.
Jeg er derfor ikke begejstret for det forslag.
Jeg er heller ikke begejstret for, at også fysiske personer nu kan fratrække udgifterne til gaver til almennyttige foreninger, der anvender deres midler til forskning.
Det er udmærket, at de almennyttige foreninger anvender midler til forskning – det findes der jo glimrende eksempler på – men skattemæssigt er jeg principielt imod forøgelsen af fradraget.
Jeg synes ikke, det er klogt at blive ved med at lave den slags små ekstra fradragsordninger.
Nettoresultatet over tid er jo, at skattebasen udhules, og at man derved er nødt til at udskrive skat med højere procenter, end man ellers ville gøre.
Og det har i høj grad tilfældighedens præg, hvilke grupper der på den måde bliver tilgodeset.
Jeg er altså ikke begejstret for det.
Det er på den anden side ordninger, der er af så økonomisk ringe rækkevidde, så det er også svært at hidse sig op over den her ordning, som giver et provenutab på ca. 10 mio. kr. om året, men principielt er jeg ikke tilhænger af nye fradrag.
Hans Christian Thoning (V), 2010-03-23:
Tak for det.
Jeg gerne spørge hr. Niels Helveg Petersen om hans argument om, at han ikke tror på, at det vil hjælpe at hæve bundfradraget.
Jeg vil egentlig gerne spørge ordføreren om det der med arbejdspladserne.
Jeg synes stadig væk, at det er interessant, at vi nu skal høre her, at man ikke vil være med til at skabe flere arbejdspladser på baggrund af det.
Mike Legarth (KF), 2010-03-23:
Tak, hr. formand.
Det Konservative Folkeparti støtter forslaget om at hæve bundfradraget ved udlejning af en fritidsbolig fra 7.000 kr. til 10.000 kr.
Og det er ikke et spørgsmål om en skattelettelse, det er et spørgsmål om, at vi fremmer lysten til at udleje sit sommerhus og gør det lidt nemmere og enklere og mere hensigtsmæssigt at påtage sig det bøvl, der kan være med det, for at få nogle turister til landet og få udviklet turismeerhvervet og understøtte det.
Det er hovedsigtet med det her forslag.
Så synes vi også, det er ganske glimrende, at der gives fradrag for personers gaver til almennyttige foreninger, som anvender deres midler til forskning.
Så bakker vi også op om det element, at man kan modtage kontanthjælp og starthjælp, selv om man har modtaget et soldaterlegat, alt andet ville være galimatias.
Selvfølgelig skal man ikke straffes for at have fået et soldaterlegat, så det bakker vi også op om.