Benedikte Kiær (KF), 2013-03-12:
Som flere har nævnt her på talerstolen i dag i forbindelse med det her lovforslag, har vi at gøre med et forslag, der indeholder tre meget forskellige elementer.
Jeg vil også som de andre ordførere lige knytte nogle kommentarer til de enkelte elementer.
Den første del af lovforslaget vil gøre det muligt at nægte en forældremyndighedsindehaver, der er mistænkt for at have udøvet incest på sit barn, adgang til at få oplysninger i barnets patientjournal.
I dag er det kun muligt at sige nej til den mistænkte forældremyndighedsindehaver, såfremt det vil skade barnet.
Det betyder, at der i de sager, hvor det ikke er tilfældet, skal gives adgang til patientjournalen, selv om det er til skade for efterforskningen.
For at man kan retsforfølge vedkommende på lige fod med andre krænkere, skal det ikke være muligt for en mistænkt forældremyndighedsindehaver at tilpasse sin forklaring, alt efter hvad der står i barnets patientjournal.
Derfor støtter vi i Det Konservative Folkeparti muligheden for at nægte adgang til barnets patientjournal.
Den anden del af forslaget drejer sig om, at det skal være muligt at udtage gendanneligt væv fra personer, som mangler evnen til at give samtykke til en donation.
Det vil sige, at man ifølge det her forslag skal kunne donere væv til en nærtstående, selv om man ikke kan give samtykke.
Det er et ekstremt følsomt område, hvad flere af ordførerne også har fremhævet, og det rejser en række spørgsmål.
Det kræver helt klart, at der er nogle meget klare regler og nogle meget klare procedurer.
Og det skal være en meget klar forudsætning, at den pågældende donor ikke har nogen som helst indvendinger.
Vi har alle sammen fået rigtig mange mails, der rummer masser af bekymringer, men også mange misforståelser.
Derfor er det også vigtigt, at vi får manet de her misforståelser i jorden.
Forslaget kommer med nogle meget klare betingelser – der er 4 stk. af dem – for at der overhovedet kan forekomme donation af gendanneligt væv fra personer, der ikke kan give samtykke, og det er betingelser, som Sundhedsstyrelsen skal sikre er opfyldt.
Det er fire klare betingelser, der også klart definerer, hvem det egentlig er, der kan modtage gendanneligt væv, så derfor vil det jo ikke være sådan, som det fremføres i nogle af de mails, vi har fået, at man kommer bevidstløs ind på hospitalet, og så kaster de sig over én og tager noget knoglemarv ud af én.
Nej, det skal være til et barn, f.eks. fra en far, der kan donere noget knoglemarv til sit barn.
Sundhedsstyrelsen skal ind som en godkendende myndighed.
Det synes vi er rigtigt, og vi synes også, at forslaget, sådan som det er skitseret – også i nogle af de tilhørende bemærkninger – er klogt, for det gør det muligt for f.eks. en far, der har fået et slagtilfælde, og som ikke kan give samtykke, faktisk at gå ind at redde sit barn, som måske har fået leukæmi, når det viser sig, at faderen er den eneste brugbare knoglemarvsdonor.
Jeg tror, at stort set alle forældre vil gøre hvad som helst for at redde deres børns liv, hvis de har muligheden for det – også selv om de er blevet inhabile.
Men som sagt rejser det her forslag en masse bekymringer, og det er nogle bekymringer, som vi under behandlingen i udvalget skal have manet i jorden.
Den sidste del af forslaget handler om at sætte aldersgrænsen for sterilisation ned fra 25 år til 18 år, at lempe på nogle kriterier, og at få indført en obligatorisk refleksionsperiode på 6 måneder for dem, der er mellem 18 og 25 år, og som ønsker at få foretaget en sterilisation.
Det er en refleksionsperiode, som også indeholder nogle samtaletilbud.
Sædvanligvis er det jo sådan, at når man fylder 18 år, er man myndig, og så har man faktisk mulighed for at træffe nogle ret afgørende beslutninger i ens liv.
Man må tage et lån i banken, man har stemmeret, og man kan selv bestemme rigtig mange andre væsentlige ting i ens liv.
Men det er et indgreb med varig betydning, og derfor er refleksionsperioden på de 6 måneder meget afgørende for, at vi kan gå med ind at støtte den del af forslaget.
Det gælder også bemærkningerne i lovforslaget om, at det skal sikres, at f.eks. et menneske med udviklingshæmning også kan vælge at få foretaget et indgreb, men at det er meget væsentligt, at den enkeltes selvbestemmelsesret så absolut er i højsædet, ligesom det fremgår af bemærkningerne, at dette lovforslag på ingen måde ændrer ved, at der ikke er hjemmel i sundhedsloven til at kunne foretage sterilisation af tvangsmæssig karakter.