Naser Khader (KF), 2011-05-27:
Baggrunden for denne forespørgsel er den såkaldte verbalnote om det dansk-kinesiske forhold, som regeringen indgik med Kina i december 2009.
Noten blev drøftet med Folketingets partiers medlemmer af Det Udenrigspolitiske Nævn og senere i Folketingssalen ved en forespørgselsdebat, hvor der var stor tilslutning til noten fra et flertal i Folketinget.
Dansk Folkeparti vil have noten tilbagekaldt.
Baggrunden for verbalnoten var det nedkølede forhold, der i en periode i 2009 var mellem Danmark og Kina.
Det nedkølede forhold skyldtes Dalai Lamas besøg i Danmark i maj 2009 og hans møder med statsministeren og udenrigsministeren.
I kinesisk optik havde Danmark på den måde blandet sig i Kinas interne forhold og skadet vitale kinesiske interesser, da Kina betragter Tibet som en del af Kina.
Det centrale i verbalnoten er en understregning af Danmarks etkinapolitik, som betyder, at vi respekterer og anerkender Kinas suverænitet.
Det indebærer, at Danmark opfatter Tibet som en del af Kina.
Der er ikke tale om knæfald, men bare om en bekræftelse af den eksisterende danske etkinapolitik.
Til gengæld understreges det i verbalnoten for det første, at vi ikke vil beklage eller undskylde, at udenrigsministeren og statsministeren mødtes med Dalai Lama, for det andet, at vi ikke vil love kineserne, at ministrene ikke fremover vil mødes med Dalai Lama – det er noget, der i fremtiden skal drøftes i Det Udenrigspolitiske Nævn – og for det tredje, at vi fortsat vil have lov til at kritisere krænkelser af menneskerettighederne i Kina.
Og det er jo netop det med stabilitet, der er problemet, for det kinesiske regime vægter stabilitet langt højere end de af FN definerede universelle menneskerettigheder, som også Kina har skrevet under på at overholde.
Endvidere insisterede hun på Kinas ret til at definere deres egen version af menneskerettighederne.
Menneskerettighederne har vanskelige kår, når magthaverne foretrækker stabilitet og orden frem for individuelle universelle rettigheder.
Jeg synes, det er bekymrende, at vi har en supermagt, der hverken interesserer sig for eller respekterer de universelle menneskerettigheder, og det skal vi blive ved med at påtale, hvor end vi møder de kinesiske magthavere.
Den kinesiske befolkning bliver mere og mere oplyst, og på et eller andet tidspunkt er det ikke længere nok med forbedrede levevilkår som en følge af landets økonomiske fremgang.
Før eller siden vil vi også i Kina være vidner til dannelsen af en civil bevidsthed, som vi netop ser i Mellemøsten og Nordafrika i disse dage.
Før eller siden vil vi se den kinesiske civilbefolkning gøre krav på personlig og politisk frihed, og så må man håbe, at kineserne selv tager affære, som befolkningerne i Nordafrika og Mellemøsten har gjort det her for nylig.
Vi har i verbalnoten med andre ord ikke undskyldt eller beklaget
det passerede.
Vi har heller ikke erklæret os enige i, at møderne strider mod kinesiske kerneinteresser, men vi har noteret os, at møderne efter Kinas opfattelse strider mod kinesiske kerneinteresser, og det er der ikke noget nyt i.
Det er i øvrigt også den linje, som vores partnere i EU og USA har – en linje, som er helt på linje med Dalai Lamas linje.
Dalai Lama har selv gentagne gange udtalt, at han ikke arbejder for Tibets løsrivelse fra Kina, men at han arbejder for en løsning for Tibet inden for rammerne af Kina, hvor landets grænser respekteres, og for kulturel og religiøs autonomi.
I øvrigt er det vigtigt at forstå, at man internationalt sondrer mellem den interne ret til selvbestemmelse og den eksterne ret til selvbestemmelse, altså uafhængighed og løsrivelse, og det er ikke det, Dalai Lama kæmper for.
Dalai Lamas position for Tibet som en del af Kina, hvor man ikke ønsker uafhængighed eller løsrivelse, men kulturel og religiøs autonomi, blev understreget i en tale, han holdt i 1988 i Europa-Parlamentet i Strasbourg om en såkaldt fempunktsplan for fred, som han kaldte »Middle Way Approach«.
Og det er denne tilgang, som er det centrale i verbalnoten.
Noten markerer med andre ord, at Danmark og Kina nu kigger fremad, og det skal vi blive ved med at gøre.