Doris Jakobsen (SIU), 2014-01-23:
Tak for denne redegørelse.
Jeg er meget tilfreds med det stadig stigende og konstruktive samarbejde, der foregår mellem den danske og den grønlandske regering om den arktiske udvikling.
Jeg bemærker især, hvordan man begynder at tage moderne tekniske muligheder, der findes på internettet, i brug i meget stort omfang.
Det er godt.
Jeg bemærker ligeledes, at man via samarbejdet har opgraderet indsatsen for at kortlægge søterritoriet rundt om vores land.
I den sammenhæng noterer jeg mig særlig oplysningen om samarbejdet med USA om det.
Det gør jeg, fordi samarbejdet om søopmåling var et af de emner, jeg bad statsministeren drøfte med præsident Obama under hendes besøg hos ham.
Det har åbenbart båret frugt.
Men når det er sagt, vil jeg sige, at jeg finder, at redegørelsen ellers i alt for lille udstrækning beskæftiger sig med samarbejdet med USA om Grønland.
I en kort bemærkning får vi at vide, at der er påbegyndt et projekt om samarbejde om infektionssygdomme under USA's, Danmarks og Grønlands Joint Committee , samt at politimesteren i Grønland en gang imellem rejser til Thule Air Base.
Det er så det.
Jeg tror, at Folketinget kunne bruge en langt bedre og dybere orientering om alt, hvad der foregår mellem Danmark og USA med hensyn til Grønland, så udviklingen deroppe ikke pludselig kommer bag på os, sådan som det tidligere er sket.
Thulebasen blev efter sidste aftale om missilskjoldet opgraderet for over 100 mio. dollar.
En klar del af aftalen var, at Grønland i denne joint committee til gengæld skulle få en række fordele ud af samarbejdet med USA.
Dem har vi ikke hørt meget om, hverken i denne eller foregående redegørelser.
Er det, fordi der ikke er nogen fordele for Grønland i denne aftale alligevel?
Nu står USA med en helt ny missilskjoldsstrategi, som næppe kan undgå at påvirke brugerne af Thulebasen.
Heller ikke det hører vi noget om.
Eller skal vi fortsat leve med, at Thulebasens udvikling skal foregå i det skjulte både for os i Grønland og for Folketingets medlemmer, sådan som det åbenbart også skete med den såkaldte Camp Century, som vi først nu er ved at opdage følgerne af?
Vi kan ikke blive ved med at acceptere at modtage intetsigende svar, når vi spørger om USA's tidligere aktiviteter i vores land, og vi kan ikke blive ved med at acceptere, at der foregår en proces med henblik på yderligere opgradering af Thulebasens rolle og dermed en klar modernisering af USA's militærstrategiske aktivitet i Grønland, uden at det overhovedet nævnes af Danmark i en redegørelse om Danmarks arktiske politik.
Det andet, jeg bad statsministeren drøfte med Obama, var inddragelsen af Thule Air Base i det grønlandske beredskab.
Jeg forstod dengang, at hun havde fået en positiv respons.
Siden har jeg ikke hørt mere om denne sag.
Det er ellers klart for alle, at beredskabet i det arktiske område nu er af afgørende betydning på grund af klimaændringerne og isen, der smelter.
Det er godt at se, at specielt Forsvarsministeriet er sig sit ansvar bevidst i denne sammenhæng, og at der vil blive investeret med dette for øje.
Men vi kan gøre mere, særlig hvis USA hjælper til som tak for alle de fordele, landet har fået i forbindelse med Thule.
Fangsten af hvaler og sæler er en del af de naturlige aktiviteter i Arktis.
Det er dermed også et område, som Danmarks politik i Arktis bør forholde sig til.
Der er brug for en langt mere aktiv dansk politik, specielt i EU, for at sikre, at vores traditionelle erhverv fremover får en helt anderledes anerkendelse, end de får fra Danmarks samarbejdspartnere i dag.
Det er jo godt, at EU så gerne vil deltage i arbejdet under Arktisk Råd, men hvis vi skal tro, at det skyldes andet end EU's håb om at få del i de fremtidige råstoffer fra vores del af verden, må EU ændre holdning til vores nuværende erhverv.
EU's forbud mod handel med sælskind må væk, og EU's negative linje i IWC bør ophøre.
Det bør være en udtalt del af den danske arktiske politik.
Danmark og resten af EU forhandler i øjeblikket med USA om en frihandelsaftale.
Det bør være et dansk krav i forhandlingerne, at USA ophæver forskelsbehandlingen af inuitter med hensyn til handel med sælskind og benprodukter.
USA har nemlig deres egen undtagelse for alaskanske inuitter, der på det kraftigste diskriminerer produkter fra resten af verden.
En amerikansk turist kan således ikke købe produkter i Grønland og tage dem med hjem, til trods for at det er den samme type fangst, der anvendes.
Jeg vil gerne kvittere for en række positive tiltag, som fremgår af redegørelsen.
Det gælder indsatsen for en maritim polarkode, nordiske midler til det arktiske område, en aktiv indsats for kampen mod kviksølvforurening, støtte til et nyt Circumpolar Business Forum og ikke mindst sikringen af et rigtigt sekretariat til Arktisk Råd, så dette kan fortsætte med at vokse som det vigtigste internationale organ til samarbejde om Arktis.
I den sammenhæng er det meget positivt, at det er lykkedes regeringen og naalakkasuisut at finde en ordning omkring Arktisk Råd, så Grønland igen kan deltage på en værdig måde.
Med denne redegørelse har vi fået en fin forståelse af, hvad der allerede sker fra den danske regerings side i forhold til Arktis.
Lad mig derfor slutte med at citere den sætning i regeringens redegørelse, som jeg finder er den mest præcise for de kommende års indsats:
»Det internationale samfund har i Arktis en historisk mulighed for at støtte de arktiske folks udvikling, så den sker på deres præmisser og på en bæredygtig måde.«
Hvis dette er regeringens fortsatte målsætning, ser fremtiden for den fælles indsats for Grønland lovende ud.
Qujanaq.