runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Ellemann (V), 2010-02-10:
Jeg må sige, at det var en imponerende lang taletid, spørgeren fik, men spørgsmålet til sidst var rigtig klart, og hvor ville jeg ønske, at jeg bare kunne sige: Det her er datoen.
Det, der også er vigtigt i hele det her arbejde, som jeg også startede med at sige i min besvarelse, er, at det ikke bare er noget, vi vender på en nat, for der findes ikke lige sådan et snuptag, én enkel løsning på, hvordan man skaber en positiv udvikling i et udsat boligområde.
Det afhænger bl.a. af de lokale forhold.
Men det her billede af, at regeringen ikke gør noget som helst, og at man nærmest bare har ladet rapporten samle støv, kan jeg simpelt hen ikke genkende, og jeg er faktisk glad for at få lejligheden her til at få præciseret det.
Vi har gennem de seneste år indført en række redskaber, som netop skal bidrage til at få skabt forandringer i boligområderne, og jeg synes måske, det ville have klædt spørgeren at anerkende, at vi har taget imod mange af de anbefalinger, som Programbestyrelsen er kommet med.
Thomas Jensen (S), 2010-02-10:
Det er igen sådan et skønmaleri med, at man virkelig har taget rapportens anbefalinger til efterretning og gør rigtig meget for de her udsatte boligområder.
Men jeg synes, det er meget, meget fattigt, at vi, som på trods af krisen er et rigt velfærdssamfund, hvor vi har nogle store almene boligområder, hvor der er problemer eller udfordringer, skal bruge satspuljen til at løse de her problemer med.
Det er få hundrede millioner kroner til at lave indsatser, når vi ved, at der ligger et kæmpe potentiale, menneskelige ressourcer, hvis vi går ind og virkelig understøtter en indsats i de her områder.
De her 35.000 børn, der har referencepersoner, som ikke har en særlig god tilknytning til arbejdsmarkedet, er jo de personer, vi bl.a. skal tænke på.
Det er de børn, som vi skal sørge for kommer ud, får en god uddannelse og en fast tilknytning til arbejdsmarkedet.
Og på den måde vil en investering her i 2010, 2011, 2012 og årene fremover være en fantastisk menneskelig investering for den enkelte, og det vil være en god samfundsøkonomisk investering.
Derfor er det også meget beskæmmende i dag, at vi ikke kan få et svar fra ministeren om, hvorvidt der er en målsætning i regeringen.
Der er nogle små tjattende tiltag, men er der en målsætning om, at man ikke vil acceptere udsatte boligområder i Danmark om f.eks. 10 år?
Karen Ellemann (V), 2010-02-10:
Som jeg startede med at sige i min besvarelse, har vi altså en langsigtet strategi for udviklingen.
Jeg er nødt til lige at gribe fat der, hvor jeg synes det bliver noget skingert og noget skævt, i forhold til at der ikke skulle være penge til det her område.
Altså, lad mig minde om en investeringsramme på 21 mia. kr. – 21 mia. kr. – til renovering af det almene byggeri, som kører fra 2003 til 2012, og så er der en pulje på 2,2 mia. kr. i årene fra 2006 til 2010 til sociale og forebyggende indsatser i udsatte boligområder.
Det synes jeg i høj grad er pengebeløb, det er værd at kigge nøje på, for det er penge, der lige præcis virker i det område, som vi heldigvis har en fælles interesse i.
Rasmus Prehn (S), 2010-02-10:
Ministeren bryster sig noget af, at man har sådan en langsigtet strategi på det her boligområde – der sker virkelig noget.
Og det er også fuldstændig rigtigt, at der i sandhed er en langsigtet strategi med regeringens boligpolitik.
Det handler jo i høj grad bare om at afvikle alle de tiltag, der er blevet gjort, og så lade de her udsatte boligområder sejle deres egen sø.
Da regeringen overtog nøglerne til Statsministeriet i 2001, var det sådan, at der rundtomkring i de udsatte boligområder var forsøg med sociale viceværter, der kunne hjælpe med at sætte folk i arbejde og få dem i uddannelse osv., der var kvarterløftsprojekter, der var byfornyelsesprojekter, man prøvede at sammenlægge lejligheder og gøre det mere attraktivt og få nye familier ind osv.
Hvad var så regeringens langsigtede strategi på det her område?
Det var at sidde og nidkært trykke på stopknappen for alle projekterne.
Og hvad gjorde man så?
Man fandt ud af, at det her jo ikke duede, for det var dybt asocialt, så man måtte hellere finde på et eller andet, sådan at det i hvert fald kunne se ud, som om man gjorde noget.
Og da man så indgik boligaftalen i 2005, slog man ruden ind på Landsbyggefonden, altså de penge, som lejerne selv sparer op til renovering, og så begyndte man at sige: I stedet for at vi finansierer det her af fællesskabets kasse, af skatteydernes penge, gennem finansloven, begynder vi at finansiere langt mere med lejernes egne penge i Landsbyggefonden.
Så man fodrer altså folk med deres egen hale.
Karen Ellemann (V), 2010-02-10:
Der var jo så egentlig ikke noget spørgsmål.
Men ikke desto mindre kan jeg slet ikke genkende det, hr. Rasmus Prehn siger.
Alle de rigtig gode initiativer, som hr. Rasmus Prehn nævner, med sociale viceværter, kvarterløft, helhedsplaner, gadeplansindsatser osv. osv., er da det, vi ser derude; det er lige præcis det, der er i gang i områderne.
Vi går så videre og skaber yderligere værktøjer og laver en styringsreform, og den stemmer Socialdemokraterne imod.
Man kan tage sig til hovedet og blive noget forundret, når primært hr. Thomas Jensen, men nu også hr. Rasmus Prehn, dag efter dag skriver spørgsmål og stiller mundtlige spørgsmål om det her emne med en intensitet, som får mig til at tro, at de rent faktisk brænder for det, og at de så stemmer imod, når der kommer nogle nye initiativer, som netop også har til hensigt at forbedre indsatsen.
Det ville have klædt Socialdemokraterne, at de havde stemt for sådan nogle ting.
Rasmus Prehn (S), 2010-02-10:
Nu har vi jo lige ved det foregående spørgsmål lært en meget vigtig lektie om regeringens politik, og det er, at når regeringen lover noget, når regeringen siger, at de gør noget, og ikke mindst når de kommer med forkromede programmer og udspil, så skal man passe på.
For tit er det ikke det, de siger de vil gøre, som rent faktisk sker.
Det er også derfor, vi er skeptiske over for regeringens politik på det her område, for det var faktisk Socialdemokratiet, som igangsatte de her projekter med sociale viceværter, kvarterløft, byfornyelse osv. – rigtig gode projekter – og mange af dem er så blevet sat på hold, og er i hvert fald blevet finansieret på en anden måde.
Djævelen ligger i detaljen, og det er der, man kan se, at regeringen gang på gang snyder på vægten og så lader de svageste betale.
Det er det, man kan se her, og det er derfor, vi har sagt fra over for det.
Næste gang ministeren er på besøg i et udsat boligområde, tror jeg, hun skal prøve at høre, hvordan det er nu, i forhold til hvordan det var, da vi havde en socialdemokratisk regering, og så vil der være rigtig mange i den almene sektor, der vil sige: Lad os endelig få en socialdemokratisk regering tilbage.
Det er det, der er brug for, for at få løftet den almene sektor.
Karen Ellemann (V), 2010-02-10:
Jeg er dog glad for, at hr. Rasmus Prehn trods alt indrømmer, at det ikke er projekter, som er fuldstændig hældt ned af brættet.
Og det er fint nok at tage æren for det – jeg har al respekt for, at man tager æren for at have opfundet sociale viceværter.
Men lad os ikke bruge tid på det, lad os være fuldstændig enige om, at initiativer som sociale viceværter, helhedsplaner, alle de her ting, er rigtig, rigtig gode værktøjer, og jeg er glad for, at hr. Rasmus Prehn også indrømmer, at de sådan set stadig væk kører derude.
Ja, det gør de, for det er initiativer, der virker, og jeg besøger ofte de steder og får netop også bekræftet, at det er initiativer, der virker.
Hvad der også virker er f.eks. alle de initiativer, der er i hele finansieringsreformen af den almene boligsektor, bl.a. et vigtigt initiativ, som handler om at få reduceret huslejen i nybyggeriet med 11-12 pct.
Har man ikke en interesse i også at sikre billige boliger?
Jeg synes, at Socialdemokratiet skulle have overvejet at stemme for regeringens finansieringsreform i stedet for at bruge rigtig meget krudt på at prøve at skabe et eller andet billede af, at der ikke er aktiviteter i gang, for det er der i høj grad.
Rasmus Prehn (S), 2010-02-10:
Jeg kan udmærket forstå, at ministeren har meget travlt med sådan at klamre sig meget fast til de talelinjer, der er, for det er svært at forklare den her situation.
Der har aldrig været brugt så mange penge, siger ministeren.
Ja, det har man sagt igen og igen.
Ikke desto mindre oplever folk jo, at der bliver ringere velfærd, og kigger vi relativt på det, må vi sige, at i den periode, hvor Nyrup var statsminister, havde vi en årlig vækst på ca. 2,3 pct., mens vi har haft en borgerlig regering, har vi haft 1,6 pct. i vækst, og nu taler man så om, at vi skal helt ned på nulvækst.
Nulvækst!
Der er det, jeg godt kunne tænke mig at høre: Mener ministeren virkelig, at man kan friholde den offentlige service?
Kan man undgå at afskedige pædagoger, afskedige skolelærere, afskedige SOSU-assistenter, når man går helt ned på nulvækst, når vi i forvejen – i en situation, hvor man siger, at der aldrig har været brugt så mange penge – er i gang med at afskedige?
Karen Ellemann (V), 2010-02-10:
Jamen igen kan jeg ikke forstå, at man forsøger at tegne et billede af, at kvalitetsreformen ikke er i gang, og det er sådan set det, der bekymrer mig, for det er den da i høj grad.
I 2009 er der blevet udmøntet 1 mia. kr., og i 2010 bliver der udmøntet 4 mia. kr., fordi vi netop har fremrykket de 2 mia. kr. fra 2013 for netop at stimulere vækst og beskæftigelse i en tid, hvor vi, ja, står midt i en international finanskrise.
Vi tager ansvar ved at sikre en fremrykning her for netop at stimulere vækst og beskæftigelse.
Det har jeg vanskeligt ved at se ikke skulle være ambitiøst og ansvarsfuldt at gøre.
Så jeg kan ikke genkende de her miserable billeder, som hr. Rasmus Prehn forsøger at vise.
Rasmus Prehn (S), 2010-02-10:
Som sagt skal man jo hele tiden se det her relativt, og den vækst, der var, da vi havde Poul Nyrup Rasmussen som statsminister og Mogens Lykketoft som finansminister, var langt større, og vi fik mere velfærd i den periode, uden at vi kom ud i de økonomiske problemer, som regeringen nu har bragt os i med en lavere vækst.
Men selvfølgelig skal man altid glæde sig over det, man har, og med udsigt til nulvækst vil alt jo se rosenrødt ud, for det er virkelig et rædselsscenarie.
Men det, man må sige, er, at hvis det er sådan, at ministeren har ret vedrørende kvalitetsreformen, altså at den allerede er ved at blive rullet ud, at den allerede er ved at blive virkelighed, så tror jeg da godt nok, at der er nogle offentligt ansatte, der er blevet lange i ansigtet, for de føler, at de er blevet lovet guld og grønne skove.
Nu, når de oplever at blive afskediget, når de oplever, at der bliver indskrænket, når de oplever, at de skal arbejde hårdere, så skyldes det, at regeringens kvalitetsreform er ved at blive udrullet; den er godt i gang.
Det må man da sige, nemlig at det godt nok så er en oversolgt reform, hvis det er sådan, at det, der sker ude i kommunerne i øjeblikket, hvor ansatte bliver afskediget, er regeringens højt besungne kvalitetsreform, der er ved at blive rullet ud.
Karen Ellemann (V), 2010-02-10:
Jeg må simpelt hen starte med på det skarpeste at tage afstand fra de påstande, som hr. Rasmus Prehn kommer med igen og igen: at man oplever, at det hele bliver ringere.
Det kan jeg simpelt hen ikke genkende, og det, jeg tager udgangspunkt i, er de mange brugertilfredshedsundersøgelser, som vi netop foretager på de store velfærdsområder, hvor brugerne er tilfredse med den velfærd, de får.
Så jeg kan simpelt hen ikke genkende det skræmmebillede, som hr. Rasmus Prehn og hele oppositionen bruger endog uendelig meget krudt på at fremstille.
Jeg kan ikke genkende det, og jeg kan igen sige, at aldrig er der brugt så mange penge på de store velfærdsområder.
Det synes jeg er vigtigt at have for øje, når man står i den her diskussion dag efter dag.
Maja Panduro (S), 2010-02-10:
Ministeren kan ikke åbenbart ikke genkende den frustration, som jeg hører fra mange forældre, over, at når de kommer ud i daginstitutionerne, er prisen lige steget, og de hører også fra regeringen, at det hele skulle blive så godt, og at der er råd til hele dynen.
Men nu er der altså færre pædagoger, og institutionen er slidt ned, og det er enormt frustrerende at opleve som forældre, fordi man er blevet lovet noget andet.
Hvis ministeren ikke kan genkende det, synes jeg ærlig talt, at ministeren skulle tage et kig ud i virkeligheden, for så er jeg bange for, at ministeren har opholdt sig lidt for længe herinde bag de tykke mure.
Når ministeren for det første benægter, at der overhovedet er et problem, må jeg bare minde om, at AE altså har brugt Finansministeriets egne regneregler, når de siger, at det her vil betyde tab af 5.000 stillinger i kommunerne næste år og 10.000 stillinger næste år igen.
Karen Ellemann (V), 2010-02-10:
Det er tankevækkende, som fru Maja Panduro både i sidste uge og igen i denne uge bruger en masse taletid på at prøve at fremstille det, som om en minister aldrig tager ud i virkeligheden.
Det gør jeg heldigvis rigtig meget, jeg møder rigtig mange tilfredse forældre, og jeg møder rigtig mange glade pædagoger.
Julie Skovsby (S), 2010-02-10:
Mener ministeren, at regeringens udtalelser om, at »[den] i bedste fald står på kommunal nulvækst i de kommende år«, giver kommunerne muligheder for at indfri målene i regeringens såkaldte kvalitetsreform?
Tak for det.
Mener ministeren, at regeringens udtalelser om, at »[den] i bedste fald står på kommunal nulvækst i de kommende år«, giver kommunerne muligheder for at indfri målene i regeringens såkaldte kvalitetsreform?
Karen Ellemann (V), 2010-02-10:
Tak for spørgsmålet.
Det ændrer dog ikke på, at vi er fuldstændig enige i udmeldingerne, og at oppositionen har koordineret en byge af spørgsmål – og respekt for det.
Herudover kan jeg oplyse, at kvalitetsreformen er i fuld gang med at blive gennemført i kommunerne, regionerne og staten.
Kvalitetsreformen er fuldt finansieret.
Kvalitetspuljen på de 10 mia. kr. er afsat i perioden 2008-2011, og kvalitetsfonden på de 50 mia. kr. er til investeringer i nye sygehuse, renovering og nybyggeri af ældreboliger, skoler og daginstitutioner.
Udmøntningen af alle de her midler begyndte sidste år, altså i 2009,
og fortsætter helt frem til 2018
I år er der endda sket en fremrykning af udmøntningen af midler for at stimulere vækst og beskæftigelse, så der alene i år blive udmøntet i alt 4 mia. kr. til kommunale anlægsinvesteringer.
Før vi fortaber os i milliardbeløbene lad mig så lige for god ordens skyld minde om, hvad kvalitetsreformen handler om.
Formålet er fuldstændig klokkeklart at skabe bedre velfærd og højere kvalitet i den offentlige sektor alt sammen til gavn for borgerne.
Kvalitetsreformen skal jo netop sikre, at der fortsat sker udvikling og fornyelse i alle dele af velfærdsservicen.
Regeringen er nemlig meget optaget af at sørge for, at vi får det optimale ud af de ressourcer, der er til rådighed, og sådan at borgerne altså også kommer til at mærke en forskel.
Kvalitetsreformen er som sagt, og det synes jeg også at jeg gjorde meget tydeligt i min første besvarelse, fuldt finansieret.
Julie Skovsby (S), 2010-02-10:
Kan ministeren ikke bekræfte, at der bl.a. i kvalitetsreformen står, at der skal være bedre mulighed for at rekruttere medarbejdere til den borgernære service?
Det er jo eksempelvis i ældreplejen, vi mangler folk.
Hvordan er det, man har tænkt sig at rekruttere medarbejdere, når det er, at der bliver skåret ned i den offentlige sektor?
Jeg forstår det ikke.
Det har de gjort, fordi de gerne vil hjælpe andre mennesker.
Hvordan kan man gøre det, når der bliver skåret ned på ens tid til de ældre, til omsorgen?
Der er eksempler på, at borgmestre siger: Skal man ud at skære på den borgernære service, jamen så kræver det altså revisitering af hele ældreområdet. Hvad er det for en proces at gå i gang med på det her tidspunkt?
Karen Ellemann (V), 2010-02-10:
Jamen jeg må slå armene ud og sige, at jeg simpelt hen ikke kan genkende det billede, som fru Julie Skovsby forsøger at tegne af en eller anden fuldstændig nedbarberet offentlig sektor.
Jeg er nødt til at gentage og sige, at aldrig er der blevet brugt så mange penge på de store velfærdsområder, som der bruges i dag; heller ikke, når vi taler faste priser.
Så jeg kan simpelt hen ikke genkende det billede.
Rasmus Prehn (S), 2010-02-10:
Nu tager det her spørgsmål jo afsæt i, at ministrene, regeringen, selv har givet udtryk for, at vi går en periode med nulvækst i møde.
Det vil altså sige, at man sådan set har indrømmet, at den vækst, der har været, og som vi som Socialdemokrater godt nok har syntes var lige lav nok, bliver endnu lavere nu.
Det er jo det, der er perspektivet.
Og der er det jo så man må sige, at det da bliver usædvanligt svært at leve op til det, der ligesom blev stillet i udsigt med kvalitetsreformen.
Der var jo stort set ikke grænser for, hvad man lovede i valgkampen 2007, og det var i den forbindelse, at kvalitetsreformen blev lanceret.
Da sagde man så, at man skulle have en bedre velfærd og større arbejdsglæde.
Altså, hvordan tror ministeren, at man oplever det her mantra, det her slogan fra regeringens side, når man er ansat ude i f.eks. det danske sygehusvæsen, hvor man har knoklet og knoklet for at leve op til nogle af de her forskellige krav og så får en fyreseddel; når man ude i kommunerne har knoklet på et plejehjem, og de varme hænder får en fyreseddel med hjem; når man har knoklet for at leve op til regeringens ambitioner på folkeskoleområdet og så får en fyreseddel.
Det er jo det, der er konsekvensen.
Ifølge AE's beregninger vil man med nulvækst komme til at skulle afskedige 1.000 skolelærere bare inden for de næste 2 år.
Hvordan rimer det med de løfter, man gav i 2007 om kvalitetsreformen?
Karen Ellemann (V), 2010-02-10:
Sikke en lang talestrøm fra hr. Rasmus Prehn – igen et forsøg på at sige, at regeringen ikke lever op til løfterne i kvalitetsreformen.
Jamen det gør vi da i høj grad, hele realiseringen er i fuld gang.
Lad mig igen nævne de 10 milliarder fra puljen, de 50 milliarder i Kvalitetsfonden.
Altså, det er jo penge, der er i gang, og som er ude at rulle, så jeg kan simpelt hen ikke genkende det der billede.
Men én ting, jeg hæftede mig ved, og som var et glædens øjeblik, var, da hr. Rasmus Prehn rent faktisk konstaterede, at der var sket en vækst i den offentlige sektor.
Det syntes jeg da var en glæde endelig at konstatere.
Men, altså, det er dog en glæde, at vi kan være enige om, at der aldrig har været så mange penge på velfærdsområdet.
Julie Skovsby (S), 2010-02-10:
Skal jeg forstå ministeren sådan, at der ikke bliver tale om nulvækst, og at ministeren ikke ønsker en nulvækst for kommunerne for næste år, altså for 2011?
Det, man skal huske, er jo, at nulvækst måske lyder harmløst, men det er jo reelt lig med nedskæringer.
Det, man også skal huske på, er, hvordan den fik hele armen, dengang daværende statsminister, Anders Fogh Rasmussen, i august 2007 præsenterede regeringens såkaldte kvalitetsreform.
Den blev kaldt århundredes reform.
Der var jo heller ikke mangel på store løfter i valgkampen i 2007 om, hvordan kvalitetsreformen ville sikre et megaløft i investeringerne i velfærden.
Nu har vi så at gøre med, at vi kan se frem til nulvækst i år 2011, og det vil altså betyde, at man i 2011 vil se besparelser på 2 mia. kr. og i 2012 besparelser på godt 4 mia. kr.
Hvordan kan det hænge sammen med alle de store løfter, man har givet?
Er virkeligheden ikke, at man ikke kan afgive så stor løfter om velfærd og samtidig give så store skattelettelser, som man har gjort?
Marlene Harpsøe (DF), 2010-02-10:
Jeg synes stadig væk ikke, at undervisningsministeren egentlig svarer på det, som vi fra Dansk Folkepartis side spørger om, nemlig hvordan man undgår at opliste nogle trinmål for nogle sociale kompetencer uden at putte eleverne i kasser.
Jeg må indrømme, at vi i Dansk Folkeparti er meget, meget bekymrede over, at man fra regeringens side kan bakke op om noget så totalitært.
Det er jo totalitært at sætte børn i kasser og sige: Hvis I skal regnes for ordentlige mennesker, skal I proppes ned i de her kasser, og det er os, der sådan set udstikker, hvad der gør jer til ordentlige mennesker.
Vi fra Dansk Folkepartis side mener i hvert fald, at det er en meget, meget farlig kurs, som vi her er inde på.
Så vil jeg bare gerne igen spørge ministeren om, hvordan ministeren vil måle sociale kompetencer, og hvad det lige er for nogle sociale kompetencer, man egentlig vil måle.
Bertel Haarder (V), 2010-02-10:
Jeg synes ikke, at jeg her i detaljer skal redegøre for, hvad Skolerådets formandskab med vistnok massiv støtte fra hele Skolerådet har foreslået.
Det handler altså ikke kun om sociale kompetencer.
Jeg har hørt, at det især skulle handle om kreative kompetencer.
Men det sociale er jo også vigtigt.
Skal man begå sig i fremtidens samfund, skal man have kundskaber, man skal være kreativ, man skal kunne tænke selvstændigt, men man skal selvfølgelig også kunne samarbejde med andre, og det er vel dette sidste, man kalder sociale kompetencer.
Hvis vi nu får oversat begrebet sociale kompetencer på den rigtige måde, tror jeg, at både fru Marlene Harpsøe og jeg kan leve med det.
Jeg forstår da godt, at man kan få røde knopper ved tanken om, hvad begrebet sociale kompetencer kunne føre til af beskrivelser, hvor der gås ind på den enkeltes egenområde på en måde, som fru Marlene Harpsøe og jeg ikke bryder os om.
Men det skal vi jo bare sørge for ikke sker.
Marlene Harpsøe (DF), 2010-02-10:
Det lyder, som om ministeren forsøger at berolige os i Dansk Folkeparti, men jeg må indrømme, at vi ikke er beroliget.
Det er bl.a., fordi ministeren jo sådan set bakker op om det her initiativ fra Skolerådet.
Noget af det, vi også bekymrer os over i Dansk Folkeparti, er, hvem det lige er, der skal vurdere, om en elev opnår de der sociale kompetencer, som Skolerådet og som også ministeren ønsker at opliste.
Er det lærerne, der skal vurdere det?
Er der ikke fare for, at lærerne forholder sig rent subjektivt til, om en elev har opnået nogen sociale kompetencer?
Det kan jeg godt have en bekymring for at lærerne forholder sig subjektivt til i stedet for egentlig at være objektive.
Det må også være sådan, at hvis det er, at man er lidt af en enspænder og hellere vil sidde inde i frikvarteret og læse i en god bog, så skal man have lov til det i stedet for at lege uden for sammen med de andre fra klassen og spille fodbold.
Det er vel også en god kompetence at have lyst til at fordybe sig.
Bertel Haarder (V), 2010-02-10:
Jeg synes, spørgeren har ret i, at man ikke skal nøjes med at tale om sociale kompetencer.
Det er måske bedre at tale om samarbejdskompetencer, kommunikative kompetencer, demokratiske kompetencer, eller hvad man nu skal kalde det.
Jeg synes, spørgeren har en pointe, men jeg har ikke læst noget i oplægget fra Skolerådets formandskab, som gør mig bange.
Jeg skal da gerne kigge det igennem igen med spørgerens øjne.
Det skal jeg gerne, og hvis det er mig, der skal udmønte eller godkende et forsøg med at vurdere disse andre kompetencer, skal jeg da meget gerne være opmærksom på, at vi altså ikke skal ind i noget omklamrende.
Jeg tror, det er det, spørgeren er bekymret for.
Nanna Westerby (SF), 2010-02-10:
Tak for det.
I foråret 2009 var der 4.845 elever, der manglede en praktikplads.
Det syntes vi alle sammen var en ret stor gruppe elever, og derfor lavede regeringen en praktikpladspakke, hvor man gav virksomhederne mere i præmie, hvis de tog lærlinge, og hvor man udvidede skolepraktikken.
Derfor lavede regeringen en ny praktikpladspakke, hvor man hævede den præmie til virksomhederne, man havde indført, og hvor man indførte mere skolepraktik.
De sidste tal, jeg har set, er fra november 2009, hvor 7.047 elever manglede en praktikplads.
Det var altså steget med omkring 1.000 elever siden september.
Det, jeg gerne vil spørge ministeren om, er: Hvor stor en stigning i antallet af praktikpladssøgende skal vi denne gang op på, før vi ser et nyt initiativ fra regeringen på det her område?