Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-02-02:
Vi trækker ikke selvstændigt noget ned over hovedet på nogen.
Det, vi sikrer, er, at alle i Danmark er dækket af minimumsrettighederne i direktivet, og det gør vi på en måde, så de, hvis de ønsker at være dækket af en overenskomst og laver en overenskomst, løfter sig selvstændigt ud af det.
Og så sikrer vi, at vi i Folketinget ikke står tilbage med et materielt fortolkningsansvar, men at det ligger hos arbejdsmarkedets parter, hvor det hører hjemme.
Tak for det.
Vi står her med et beslutningsforslag, der er usædvanligt, derved at det pålægger regeringen at påbegynde noget, som vi selv har taget initiativ til, har iværksat og for størstedelens vedkommende allerede er kommet ganske langt med.
Hvis man starter med at læse regeringsgrundlaget, kan man ikke være i tvivl om, at regeringens ambition på dette område fuldt ud afspejler den ambition, som Venstre og de øvrige partier bag papiret »Dansk velfærd i Europa« netop der giver udtryk for.
Hvis man hertil har fulgt lidt med i de løbende meldinger fra regeringens møder om sagen i EU og med andre landes regeringer, kan man næppe heller være i tvivl om, at regeringsgrundlaget bliver fulgt til punkt og prikke.
Jeg synes derfor, at det er usædvanligt, at vi her i Folketingssalen i dag skal diskutere noget, som vi grundlæggende er enige med hinanden om, og som regeringen allerede er i fuld sving med.
Men jeg vil gerne benytte mig af muligheden for nærmere at redegøre for, hvad regeringen har gjort og vil gøre som opfølgning på oplægget »Dansk velfærd i Europa«, som der henvises til i beslutningsforslaget, og jeg vil naturligvis også lytte opmærksomt til de kommentarer og bemærkninger, som dette måtte give anledning til, fra Folketingets partier.
Vi har som det første især sat kræfter ind på at påvirke Europa-Kommissionen og andre lande, fordi der har været en god anledning til det.
For det første ved vi, at Europa-Kommissionen vil fremsætte et forslag til at ændre EU-reglerne om koordination af sociale ydelser mellem medlemslandene i den såkaldte forordning nr. 883.
For det andet er spørgsmålet om adgang til velfærdsydelser et omdrejningspunkt i forhandlingerne med Storbritannien om deres fremtidige forhold til EU.
Jeg har selv haft lejlighed til at drøfte sagen med den ansvarlige EU-kommissær og en række af mine ministerkolleger, bl.a. fra Sverige, Frankrig, Irland, Østrig og Storbritannien, og flere møder er i kalenderen.
Ligeledes har statsministeren taget spørgsmålet op i forbindelse med møder med formændene for EU's institutioner samt på møder med regeringscheferne fra bl.a. Tyskland, Storbritannien og Nederlandene.
Hertil kommer en lang række og vedvarende diplomatiske kontakter fra embedsværkets side.
Regeringen og Danmark bakker klart op om løsninger, som kan samle opbakning, og som kan bidrage til, at Storbritannien forbliver i EU.
Det har vi gjort på relevante møder i Bruxelles og i direkte møder over for vores britiske kollegaer.
Jeg har bl.a. selv været i London og mødtes med min britiske kollega, ligesom både udenrigsministeren og statsministeren ved gentagne lejligheder har gjort den danske støtte klar.
Det gælder ikke mindst Storbritanniens ønsker om at begrænse retten til børnepenge for bosatte i udlandet, hvor vi fra dansk side er helt på linje med Storbritannien – ikke blot støtter vi Storbritannien, men vi har det også som vores egen danske prioritet.
Og jeg henviser også til mit svar til Folketinget på § 20-spørgsmålet S 486.
En anden klar prioritet for regeringen er, at det udtrykkeligt kommer til at fremgå af EU-forordningen, at man skal arbejde en vis tid, før man opnår ret til dagpenge.
Allerede i dag stiller vi krav om 296 timers arbejde i Danmark, før man kan medregne sin anciennitet fra det tidligere arbejdsland for at opfylde de danske betingelser for ret til dagpenge.
Men der er tidligere blevet rejst tvivl om foreneligheden af et sådant krav med de EU-retlige forpligtelser.
Det kom frem i en sag, som Europa-Kommissionen rejste over for Finland, og derfor arbejder vi benhårdt for, at forordningen er åben for vores nationale og helt rimelige krav.
Det er absolut væsentligt for regeringen at sikre, at man rejser til andre lande for at arbejde og ikke for at få del i ydelser.
Men rejser man for at arbejde og får man et reelt job, så er det også regeringens opfattelse, at man skal have et sikkerhedsnet.
Vi ønsker altså ikke grundlæggende at ændre ved det centrale princip om fri bevægelighed, men vi ønsker at justere hjørner, så opportunistisk adfærd modvirkes og den fri bevægelighed ikke fører til urimeligheder.
Generelt er det da også min opfattelse, at der såvel i Europa-Kommissionen som i flere lande er mere åbenhed og lydhørhed over for at drøfte uhensigtsmæssigheder ved de eksisterende regler, end jeg har indtrykket af at der tidligere har været.
Omvendt er der også flere lande, der har ønsker, som ikke går i vores retning.
Et forslag om at ændre forordning 883 vil også skulle godkendes af Europa-Parlamentet, og der er derfor ingen garanti for, at vi får vores ønsker igennem.
Men samlet mener jeg, at regeringen allerede er godt i gang med de tre initiativer, der vedrører EU-sporet: at samle alliancepartnere, at støtte Storbritannien samt at arbejde for en ændring af EU-reglerne.
Generelt var det Dagpengekommissionens opfattelse, at det danske dagpengesystem hidtil har vist sig robust i forhold til den stigende internationalisering.
Samtidig er det værd at minde om, at Dagpengekommissionen trods grundige analyser ikke har kunnet pege på nye specifikke regelændringer målrettet EU-borgere.
To initiativer i beslutningsforslaget relaterer sig til det nationale plan.
Regeringen ønsker som anført i regeringsgrundlaget helt klart at se på muligheden for at justere nationale regler, hvor det er muligt.
Vi har allerede i vidt omfang den relevante viden og kan også basere os på flere tidligere analyser, redegørelser og rapporter.
Det kan give god mening at sammenfatte disse undersøgelser og opdatere dem, hvis ny udvikling gør det relevant, eller hvis nye regler er kommet til.
I tidligere undersøgelser er der også inddraget erfaringer fra udvalgte lande, ligesom der f.eks. er sendt svar til Folketinget med en oversigt over reglerne i andre lande på udvalgte områder.
Efter beslutningsforslagets ordlyd skal regeringen påbegynde gennemførelsen inden udgangen af dette folketingsår.
Som jeg her har redegjort for, er vi allerede godt i gang med initiativerne og ganske langt i vort arbejde.
Så med den bemærkning har regeringen sådan set ingen problemer med indholdet i forslaget.
Regeringen kan således tilslutte sig beslutningsforslaget, og vi ser frem til at bidrage konstruktivt til udvalgsbehandlingen.
Tak for ordet.