Eva Kjer Hansen (V), 2007-05-09:
Borgerens retssikkerhed på det sociale område er uhyre vigtig.
Den enkelte vil ofte befinde sig i en sårbar situation, og kommunens beslutninger kan få stor betydning for den enkeltes tilværelse.
Derfor skal vi hele tiden have borgerens retssikkerhed for øje, når vi foretager os noget på det sociale område.
Så sent som i foråret 2006 fremsatte Enhedslisten et næsten identisk forslag, nemlig B 100.
Som jeg også nævnte dengang, har regeringen allerede taget en række initiativer, der har forbedret retssikkerheden på det sociale område.
Det gælder f.eks. på ældreområdet og i forhold til mennesker med handicap, som bliver tilbudt et botilbud eller tilbud om beskyttet beskæftigelse.
Med lovændringerne har borgerne fået et retskrav på at få en skriftlig afgørelse, som ikke kun skal give borgeren besked om tilbuddet, men også skal beskrive indholdet af den service, som kommunen tilbyder borgeren, og hvad formålet er med indsatsen.
Lovændringen giver herudover borgeren bedre mulighed for at klage over afgørelsen.
Så det er noget af det, der markant har forbedret retssikkerheden for ældre og mennesker med handicap.
Et andet eksempel på regeringens høje prioritering af retssikkerheden er projektet »Retssikkerhed og formidling«.
Her har Ankestyrelsen bl.a. givet en række gode forslag til, hvordan man kan skrive en afgørelse og også en klagevejledning, så den er både rigtig og let at forstå.
Regeringen finder det mere gavnligt for retssikkerheden, når der gennemføres sådanne konkrete initiativer, der styrker retssikkerheden, så vi altså tager fat på de problemer, der måtte være, og sørger for, at vi får taget nogle initiativer og får skabt nogle bedre forhold, frem for at vi skal gå vejen via nedsættelse af en retssikkerhedskommission.
Forslagsstillerne foreslår, at retssikkerhedskommissionen skal redegøre for fordele og ulemper ved omvendt bevisbyrde i klagesystemet og ved domstolene i sociale sager.
Jeg mener ikke, at det overhovedet er meningsfyldt at tale om omvendt bevisbyrde i sociale klagesager.
Det ville kræve, at der var forskellige parter, der hver især skulle bevise deres sag, ligesom vi kender det i private søgsmål.
Men sådan som klagesystemet fungerer, er de sociale nævn og Ankestyrelsen jo netop ansvarlige for, at sagerne bliver godt oplyst, og de skal på baggrund af oplysningerne i sagen træffe den rigtige afgørelse i forhold til lovgivningen.
Der skal ikke foregå en egentlig bevisførelse af parter, der står over for hinanden.
Så det er altså en helt anden måde, vi agerer på på det sociale område.
På samme måde kan man sige, at forslaget om at se på muligheden for altid at give fri proces i sociale sager er skævt i forhold til, hvordan klagesager i det sociale system behandles.
Sagen er, at langt de fleste sociale sager ikke behandles i retssystemet, og vi har jo i dag en meget velfungerende administrativ klageadgang, hvor det kun koster et frimærke at klage over kommunens afgørelse.
Jeg vil godt understrege, at sådan synes jeg det skal blive ved med at være, så alle har en nem adgang til at klage over en afgørelse.
Enhedslisten foreslår også, at kommissionen skal komme med forslag til regelforenkling, og at der skal udarbejdes en vejledning, så både sagsbehandler og borger kan få overblik over, hvordan bestemmelserne anvendes i praksis.
Regelforenkling er et tema, som regeringen faktisk allerede har arbejdet meget med.
I forbindelse med kommunalreformen er den sociale lovgivning blevet revideret, og i denne proces er der netop blevet lagt vægt på, at reglerne skal være klare og forståelige.
Jeg kan oplyse, at der i forbindelse med kommunalreformen også blev udarbejdet en samlet vejledning for lov om social service, og den kan bruges af både borgere og sagsbehandlere til at få overblik over, hvordan bestemmelserne skal anvendes.
Jeg mener dog også, at der er forskel på, om man har at gøre med penge eller mennesker, og derfor kan der næppe laves en vejledning, der i lige så præcis en grad som ligningsvejledningen fastslår bestemmelsernes anvendelse.
Endelig vil jeg knytte en kommentar til spørgsmålet om socialrådgiveruddannelsen og ønsket om, at den bliver opprioriteret, og at der bliver mere efteruddannelse.
Jeg har været i kontakt med Undervisningsministeriet, som området hører under, og har fået oplyst, at socialrådgiveruddannelsen jo senest blev revideret i 2002, og at man her netop har sørget for at udstyre socialrådgivere med kvalifikationer og kompetencer, der sætter dem i stand til at varetage de konkrete problemstillinger, som de møder i arbejdet som socialrådgivere, herunder altså også spørgsmålet om borgernes retssikkerhed.
Som det fremgår, har regeringen allerede taget en række initiativer til at styrke retssikkerheden og også til at forbedre kommunernes sagsbehandling, og det vil vi fortsætte med at gøre, når der viser sig et behov, eller når det måtte være nødvendigt at tage yderligere initiativer.
På den baggrund skal regeringen afvise Enhedslistens forslag.