runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2007-04-27:
Det er jo regeringens privilegium at vælge, hvilken minister der skal svare på et beslutningsforslag.
Men jeg må indrømme, at jeg er lidt rystet over at høre ministerens indlæg her, hvori der tales, som om vi snakker om velstillede, kompetente mennesker, der sagtens kan finde ud af alting om konkurrenceforhold.
Den virkelighed, der eksisterer, er folk, der, når de langt om længe støder ind i et menneske, som kan hjælpe dem med gældsrådgivning, kommer med to plasticposer fyldt med uåbnede rudekuverter.
Mange af dem er blevet sat ud af deres bolig, fordi de ikke har betalt deres husleje.
Vi ser, hvordan antallet af folk, der bliver sat ud af deres boliger, stiger og stiger, og til de mennesker, som ikke kan finde ud af overhovedet at se, hvordan de overhovedet skal have penge til de mest basale ting, er regeringens svar altså: Vi laver en kampagne om ÅOP, og så må folk ellers opsøge en privat gældsrådgiver.
Vi har heldigvis forskellige sikkerhedsnet under de her mennesker, hvor de kan gå hen og få hjælp.
Hvis man mangler penge, er det jo en anden situation, end hvis man har brug for gældsrådgivning.
Som jeg har forstået det her forslag, handler det om, at man vil tilbyde offentlig gældsrådgivning.
Mit indtryk er, at det fungerer ganske udmærket.
Der er god mulighed for at få rådgivning om gæld i tilknytning til alle de initiativer, som vi i øvrigt har sat i værk, og som jeg allerede har fortalt om.
Og det synes vi man skal gå videre med.
Vi mener ikke, at det er en offentlig opgave at lave sådan et system her for gældsrådgivning.
I de øvrige nordiske lande har man haft gældsrådgivning i årevis, fordi man er klar over, hvilket den nyeste forskning i Danmark også har påvist, at gældsproblemer fører til store sociale problemer.
Det at være i gæld er ofte årsag til, at folk bliver hjemløse, og det at have gæld er ofte årsag til, at folk ikke kan komme ud af deres hjemløshed.
De seneste svar, vi har fået fra skatteministeren om den nye aktion, som SKAT iværksætter, viser, at 3.500 af vores pensionister, folkepensionister og førtidspensionister, og dem på fleksydelse og efterløn tilsammen skylder over 900 mio. kr.
Gør det slet ikke indtryk på regeringen, at man faktisk kunne have nogle fordele ved at få en gældsrådgivning?
Og det er rigtigt, at der er nogle af de andre nordiske lande, der har valgt at lave en gældsrådgivning, og det er jo fint, hvis de griber det an på den måde i de lande.
Vi har valgt at gøre det på en anden måde, og vi har masser af initiativer, både vores Årlige Omkostninger i Procent-kampagne, som vi jo driver i samarbejde med erhvervet, og som jo er meget simpel og let at gå til for forbrugerne – og så skal vi selvfølgelig sikre, at der bliver skiltet med det.
Vi har lavet vores inkassoog rykkerguide osv. osv.
Vi mener ikke, at der er brug for en offentlig gældsrådgivning.
Vi har en fin, velfungerende gældsrådgivning i det private, og vi ønsker altså ikke at støtte det her initiativ.
Margrethe Vestager (RV), 2007-04-27:
Jeg har som de øvrige spørgere lidt svært ved at finde ud af, om vi har det samme verdensbillede, og det hænger jo sammen med, at der er stadig flere borgere, som bliver sat ud af deres lejligheder, og det billede matcher jo ikke rigtig med ministerens fremstilling af, at vi har et solidt socialt sikkerhedsnet, og at det, hvis man er i den situation, er kommunen, der sørger for, at det ikke sker.
Hvor er det, man som borger, hvis man står i den situation, at man er dybt forgældet og ikke har styr på for mange ting og er ved at blive sat ud af sin lejlighed, kan gå hen for at få hjælp til sin gældsafvikling?
Vi har et solidt socialt sikkerhedsnet, der kan gå ind og hjælpe de danske borgere.
Det, det handler specifikt om her, er, om der er brug for at lave et særskilt institut, hvor man giver offentlig gældsrådgivning, som et åbent tilbud for enhver – som jeg læser forslaget, og ellers må vi have læst forslaget forskelligt – og det mener jeg simpelt hen ikke at der er behov for.
Der mener jeg, vi er dækket ind med de meget forebyggende initiativer, som vi har i dag, og jeg mener rent faktisk, det er et af de steder, hvor det private gør en rigtig god indsats, og hvor der altså er muligheder for at få gældsrådgivning.
Så kan der være helt særlige situationer, og dem mener jeg også at det sociale sikkerhedsnet tager sig af i dag, og der tror jeg, det også handler om andre problemer ud over gældsrådgivning; det kan også være, at man har brug for økonomisk støtte fra det offentlige.
Men kan ministeren så ikke sige konkret, hvor det er, man skal gå hen?
Hvor er det konkret, man kan henvende sig, hvis man er ved at blive sat ud af sin lejlighed?
Man har sådan set ikke kæmpestore sociale problemer, men man er kommet ud i en situation, som gør, at banken ikke vil have noget med en at gøre.
Hvor er det så, man går hen for at få styr på sin økonomi?
Men det, der er tale om her, er et åbent tilbud om, at enhver borger i Danmark skal kunne komme ind fra gaden og få kortlagt sin økonomi, og der skal sidde en fra det offentlige og lave en gældsrådgivning, uanset hvilken situation man måtte være havnet i.
Og det mener vi ikke der er behov for.
Det kan så være, vi opfatter virkeligheden forkert, men vi synes rent faktisk, at det behov, der måtte være for gældsrådgivning, er rigtig godt dækket ind af det private, som det er i dag.
Inger Beinov Støjberg (V), 2007-04-27:
B 128 er en genfremsættelse af B 41 fra folketingsåret 2003-04, og det er også en genfremsættelse af B 17 fra folketingsåret 2004-05.
Der er altså med andre ord ikke tale om et nyt beslutningsforslag, men derimod et beslutningsforslag, som vi gentagne gange har diskuteret her i Folketingssalen, og det er selvfølgelig, fordi det er et relevant emne, men jeg kan allerede nu her fra begyndelsen slå fast, at vi fra Venstres side ikke har ændret opfattelse.
Der er tale om et forslag, som indebærer, at der i en 5-årig forsøgsperiode iværksættes en gældsrådgivning for private, idet for megen gæld kan nedsætte livskvaliteten for den enkelte og også dennes familie, som forslagsstillerne har gjort opmærksom på i beslutningsforslaget.
I Venstre er vi helt fuldstændig enige i, at for megen gæld kan forringe livskvaliteten for den, der har optaget lånene, men selvfølgelig også for en eventuel familie, men vi mener altså også, at der må være grænser for, hvad det offentlige skal rådgive om.
Vi mener, det er meget vigtigt, at vi forebygger gældsætning, og at vi giver borgerne og forbrugerne mulighed for at få et godt overblik til netop at træffe beslutninger, hvis man ønsker at optage gæld.
Her kan bl.a. kravene til skiltning om den årlige rente på kviklån jo fremhæves, for det er netop en af de fælder, som mange forbrugere, især mange trængte forbrugere, kan falde i, men også rykker- og inkassoguiden og internetportalen www.forbrug.dk, hvor man kan sammenligne priser på en række varer og tjenesteydelser, og hvor man samtidig også kan finde andre oplysninger, der kan være til gavn, når man står i den her situation.
Samtidig er det jo altså også sådan, at bankerne f.eks. i dag allerede rådgiver og hjælper med at få styr på gælden.
Så vi mener altså ikke fra Venstres side, at det her er en offentlig opgave, men vi mener, at det er noget meget væsentligt, og det er selvfølgelig også et område, som vi holder meget øje med.
Venstre kan med disse ord altså ikke støtte forslaget.
Line Barfod (EL), 2007-04-27:
Det, regeringen og Venstre ønsker, er, at man forebygger gældsætning ved at informere folk.
Hvis de så alligevel kommer i gæld, skal man ikke gøre noget.
Det vil sige, hvis vi nu tager et andet område, at vi skal fortælle folk om, at hvis de har en forkert livsstil, kan de risikere at få sukkersyge, vi skal gøre en masse for at forebygge det, men hvis de så får det, skal vi ikke gøre noget, for de har jo foretaget et oplyst valg.
De situationer, vi snakker om her, er f.eks. en familie, som har taget nogle almindelige lån, som mange mennesker gør i Danmark, og som regeringen jo opfordrer til med alt det, man laver på finansmarkedet med nye låntyper hele tiden osv.
Det er den moral, vi har i samfundet, og det er udmærket, men ikke, hvis man ikke har råd.
Og pludselig risikerer de altså så at blive sat på gaden.
Og her mener fru Inger Støjberg så, at der skal vi ikke have noget tilbud, vi skal ikke gøre noget for at forebygge, at de bliver sat på gaden.
Vi skulle kun gøre noget for at forebygge, at de overhovedet tog lån, samtidig med at vi åbner for, at de kan tage så meget lån som muligt.
Inger Beinov Støjberg (V), 2007-04-27:
Jeg kan godt sige, at først og fremmest synes jeg ikke, at det er reelt at sammenligne sygdom med at have optaget meget gæld.
Når det så er slået fast, vil jeg sige, at det er et meget stort problem, og jeg synes også, at det er et meget stort socialt problem for de her folk, der har optaget meget gæld, og når det så er sagt, er det også sådan, at mit fokus, Venstres fokus, regeringens fokus i høj grad er på at forebygge, så folk netop ikke havner i den situation.
Line Barfod (EL), 2007-04-27:
Fru Inger Støjberg kunne ikke lide sammenligningen med sygdom.
Så lad os tage en anden sammenligning: Vi laver store kampagner for at fortælle folk, at de skal lade være med at drikke alkohol, for at forebygge, at de får alkoholproblemer, men hvis de så alligevel får dem, mener Venstre så, med den retorik, jeg kan forstå fru Inger Støjberg har omkring gæld, at vi skulle sige, at vi prøver at forebygge, at folk får alkoholproblemer, og hvis de alligevel får det, er det deres eget ansvar, så må de gå ud privat og betale for at købe noget alkoholbehandling; det er ikke noget, det offentlige overhovedet skal tage sig af.
For det, fru Inger Støjberg siger her, er jo: Vi ved, at folk får store sociale problemer, vi ved, at de kommer ud i hjemløshed, og vi ved, at vi ved at give gældsrådgivning kunne forebygge hjemløshed.
I Malmø, som Socialudvalget var ovre og besøge for nogle år siden, fik de halveret antallet af folk, der blev sat ud af deres lejligheder, da de oprettede en gældsrådgivning.
Men det ønsker Venstre altså ikke at vi skal have.
Det skal kun være dem, der har råd til at betale for gældsrådgivning, som kan slippe for at blive hjemløse – er det sådan, jeg skal forstå det?
Inger Beinov Støjberg (V), 2007-04-27:
Nu har fru Line Barfod jo en vane med at sætte tingene meget på spidsen, og man kan sige, at det så er en vane, som hun i hvert fald ikke sådan har fået lagt af til i dag, og jeg er da heller ikke blevet skuffet, for jeg forventede også, at det ville være de toner, man hørte.
Men jeg vil godt lige sige om alkoholbehandling, at det jo altså til en vis grad og faktisk i ret høj grad foregår på privat initiativ.
Det, jeg siger, og det, jeg gerne vil slå fast, er, at fra Venstres synspunkt er det ikke et område, hvor det offentlige skal gå ind og regulere i den forstand, at det i hvert fald ikke skal være en offentligt betalt og gratis rådgivning, man på den måde kan få, hvis man er kommet i den her gældsfælde.
Vi vil langt hellere forebygge.
Kirsten Brosbøl (S), 2007-04-27:
Det er måske derfor, der er god grund til at fremsætte det her forslag i ny og næ, for det kunne jo være, at Venstre var kommet på bedre tanker.
Det er da i hvert fald vores forhåbning.
Hvis man skal se det her problem sådan lidt med Venstres briller – det er svært for mig, vil jeg gerne sige – kunne man måske se på det der med, at regeringen jo er så glad for at snakke om, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Det er vi langt hen ad vejen også meget enige om, selvfølgelig skal det det.
Og der er sagen jo altså, at det her er noget, der er med til at sætte en barriere for folk med hensyn til at komme ind på arbejdsmarkedet.
Det viser en rapport fra SFI ganske klart.
Der står, at folk angiver gældsproblemer som årsag til, at de har nedsat deres egen indsats for at komme i arbejde og mulighederne for at komme i arbejde.
Er det ikke noget, der bekymrer en Venstrekvinde som fru Inger Støjberg?
Inger Beinov Støjberg (V), 2007-04-27:
Jo, det er faktisk noget, der bekymrer en Venstremand eller -kvinde som mig, og derfor er jeg faktisk også utrolig glad for, at Folketinget jo tidligere har vedtaget en lov, som gør, at hvis man får arbejde efter at have været arbejdsløs i meget lang tid, i 4 år, kan man få eftergivet den offentlige gæld, man har
Det er jo rent faktisk for netop at tage hånd om det her problem, som fru Kirsten Brosbøl peger på, og det er, fordi det er noget, vi tager meget alvorligt, og det er, fordi vi ønsker, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Kirsten Brosbøl (S), 2007-04-27:
Sagen er jo, at der også står heri, at de, der har stor offentlig gæld, typisk også har meget stor privat gæld og endda ofte større privat gæld end den offentlige gæld.
Så det er selvfølgelig fint, at man går ind og tager hånd om problemet med den offentlige gæld, men sagen er altså, at mange af de her mennesker samtidig har en voldsom privat gæld, og derfor er problemet ikke løst med det, som fru Inger Støjberg her fremhæver.
Derfor ville vi gerne prøve at have en dialog med Venstre om, om man ikke kunne forestille sig at have noget ud over forebyggelsesindsatsen, som jeg tror vi alle sammen er meget optaget af fungerer, ud over, at man prøver at sige, at vi jo har et socialt sikkerhedsnet for dem, der er virkelig, virkelig langt ude, og at når de så er derude, hvor de simpelt hen ikke kan komme tilbage, har man en løsning.
Hvad med mellemfasen?
Hvad med den fase, hvor man er ude i nogle problemer, man kan se er ved at løbe løbsk, og man egentlig har brug for noget hjælp til at få styr på det igen?
Inger Beinov Støjberg (V), 2007-04-27:
Nu synes jeg jo egentlig, at fru Kirsten Brosbøl burde glæde sig lidt mere over, at vi rent faktisk har taget hånd om dem, der har været langtidsarbejdsløse og har stiftet stor offentlig gæld, og at vi rent faktisk eftergiver dem den gæld.
Det synes jeg egentlig ville være klædeligt for fru Kirsten Brosbøl i stedet for bare lige at skøjte hen over det og så tage fat på et nyt problem, når det lige pludselig gik op for fru Kirsten Brosbøl, at der her rent faktisk er et problem, der er blevet løst.
Jeg ville ellers gerne have sagt noget mere.
Jeg tog bare en meget dyb indånding for sådan ligesom at komme videre i det her meget brede spørgsmål, som fru Kirsten Brosbøl stillede, for jeg synes jo, det er meget væsentligt at få svaret ordentligt på det.
Det, jeg gerne vil sige, er, at som jeg lovede i min ordførertale, er det noget, vi til stadighed vil have meget blik for: Er der rent faktisk nogle ting, vi kunne gøre bedre end de mange forebyggelseskampagner, som er sat i gang?
Det, jeg så også bare gerne vil slå fast, er, at fra min stol at se er det ikke et problem, der skal løses med offentlig gældsrådgivning, som der er lagt op til i det her beslutningsforslag.
Margrethe Vestager (RV), 2007-04-27:
Men jeg vil alligevel gerne følge op hos ordføreren i forhold til det, ordføreren sagde om, at det ikke skal være offentlig gældsrådgivning, men privat gældsrådgivning, og at der er andre steder end bankerne, hvor man kan gå hen og få privat gældsrådgivning.
Hvor er det?
Og hvordan kan ordføreren være sikker på, at den private gældsrådgivning er relevant og tilgængelig for den gruppe, som jeg, men også flere andre ordførere har været optaget af, nemlig ikke det store flertal, som jeg tror bankerne glad og gerne betjener og tager sig betalt for at betjene, men for dem, der er i en situation, hvor deres overskud til at gøre nogle af de ting og deres potentiale som kunder i en bank måske er stærkt begrænset?
Martin Henriksen (DF), 2007-04-27:
Lovforslaget er en opfølgning på beskæftigelsesministerens handlingsplan fra 2005 og på aftalen »Flere i arbejde«, der har som et element, at andre aktører ud over de offentlige aktører skal inddrages i hele den beskæftigelsespolitiske indsats.
Med lovforslaget får andre aktører, der varetager opgaver som led i den aktive beskæftigelsesindsats efter aftale med jobcenteret eller kommunen, de samme muligheder, som jobcenteret eller kommunen har med hensyn til at bruge uddannelsesaktiviteter som led i indsatsen.
Det er sund fornuft, og vi ser ingen anledning til de store protester, ligesom høringssvarene heller ikke giver grund til bekymringer.
Dog har vi fra Dansk Folkepartis side bemærket, at enkelte af høringssvarene påpeger en urimelig og ekstra administrativ byrde for uddannelsesinstitutionerne.
Det spørger vi ind til i udvalgsbehandlingen og ovre i ministeriet.
Tilbage står dog, at det efter Dansk Folkepartis opfattelse er et udmærket tiltag, som ikke giver de store problemer.
Dansk Folkeparti kan støtte lovforslaget.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2007-04-27:
Folkeskolen skal være rummelig og inkluderende og have plads til alle børn, også børn med særlige talenter eller særlige forudsætninger.
I praksis betyder det, at folkeskolen dermed også skal understøtte og udvikle alle børn både socialt og fagligt.
SF ser oprettelsen af et nationalt netværk for lærere, der underviser denne gruppe børn, som en god idé.
Det gør vi først og fremmest ud fra en betragtning om, at netværket kan bidrage til at fastholde bredden i folkeskolens elevsammensætning.
Det ønsker vi, fordi det er vigtigt, at børn ikke udelukkende går i klasse med børn, der ligner dem selv.
Tværtimod er det en styrke, hvis folkeskolen og dens enkelte klasser er mangfoldige, hvad angår børnenes faglige kompetencer, sociale baggrund og kultur.
Det fællesskab, der i skoleklasserne opstår på tværs af forskelligheder, understøtter bl.a. udviklingen af værdier som tolerance, solidaritet og medmenneskelighed.
Folkeskolen har nemlig også en dannende funktion, og den understøttes ved mangfoldighed i elevsammensætningen.
Derfor er det vigtigt, at den også kan rumme gruppen af elever med særlige forudsætninger eller særlige talenter.
Det er vigtigt, at alle børn oplever undervisningen i folkeskolen som sjov og udfordrende, ellers er der risiko for, at børnene bliver urolige og keder sig i timerne.
Det smitter af på lysten til og glæden ved at gå i skole.
Det er derfor, lærerne arbejder med differentieret undervisning og forsøger at tage udgangspunkt i den enkelte elevs forudsætninger.
Jeg er sikker på, at lærerne allerede i dag gør et godt stykke arbejde for elever med særlig stærke kompetencer, men det betyder ikke, at arbejdet ikke kan gøres bedre.
Et nationalt netværk til at hjælpe lærerne med tilrettelæggelse af undervisningen for de her børn er en fin idé, for selvfølgelig skal arbejdet med differentieret undervisning også komme den her type elever til gode.
De har også krav på at møde udfordringer i skolen, og hvis de ikke gør det, risikerer vi, at de og deres forældre søger mod private skoler, der har specialiseret sig i den her type elever, og en sådan udvikling er ikke ønskværdig for nogen parter, hverken for folkeskolen eller for de særlig talentfulde børn.
SF er selvfølgelig for forslaget, for vi vil sikre fortsat mangfoldighed i folkeskolen, hvor alle elever skal udfordres og trives.
Margrethe Vestager (RV), 2007-04-27:
Det er selvfølgelig fristende at starte en diskussion om, hvordan beskæftigelsesindsatsen egentlig fungerer i de her år, bl.a. som følge af kommunalreformens strukturelle ændringer, men det vil jeg helt undlade.
Det Radikale Venstre kan støtte forslaget.
Vi betragter det som en ligestilling af og lige muligheder for dem, der er med til at sikre, at ledige får kvalifikationer og et job.
Vi kan støtte forslaget.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2007-04-27:
I SF stiller vi os også positive over for forslaget om private aktørers mulighed for at anvende uddannelse i deres beskæftigelsesindsats.
Selv om vi ikke var med i aftalen »Flere i arbejde« fra 2003, ser vi det her lovforslag som en følgelov, der bidrager til at skabe bedre betingelser for, at uddannelsesaktiviteter kan blive en del af beskæftigelsesindsatsen.
Det vigtigste for SF er, at folk kommer i arbejde.
Arbejdsmarkedet skriger i øjeblikket på arbejdskraft, og derfor er det i øjeblikket også særlig åbenlyst, hvorfor alle sejl skal sættes med hensyn til at få de ledige i job.
Uddannelsesaktiviteter og tilegnelse af nye kompetencer ser vi som et godt redskab til at få de ledige tilbage i fast job eller i det mindste få dem til at bibeholde en grad af tilknytning til arbejdsmarkedet.
Så selvfølgelig skal private aktører også have mulighed for at anvende uddannelsesinstitutionerne i deres arbejde på lige fod med kommunerne og jobcentrene.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-04-27:
Målsætningen var dengang fra regeringens side, at arbejdsformidlingen og kommunerne selv skulle betale udgifterne til de aktiverede, for så var kommuner og arbejdsformidling jo nok mere motiverede for at få de arbejdsløse i arbejde.
Lovforslaget i dag handler om, at de mange forskellige private firmaer, der tjener penge på at kunne aktivere arbejdsløse, nu får mulighed for at bruge uddannelsesaktiviteter som led i aktiveringen.
Det er jo fornuftigt nok, at arbejdsløse kan blive opkvalificeret gennem forskellige uddannelsesforløb, selv om det er et privat firma, der står for aktiveringen eller revalideringen.
Enhedslisten mener, at uddannelse er det mest fornuftige tiltag med henblik på at få arbejdsløse opkvalificeret til et nyt arbejde, men vi mener, at statslige institutioner er bedre til at varetage opgaven med at udarbejde jobplaner og tilrettelægge uddannelsesforløb.
Det giver en vis garanti for kvaliteten, i stedet for at tilfældige og mere eller mindre seriøse firmaer skal finde på forløb, som den enkelte ledige ikke har mulighed for at fravælge.
Når vi taler om uddannelse i forbindelse med aktivering, vil jeg godt fremhæve det absurde i, at de aktiverede jo konstant skal stå til rådighed for arbejdsmarkedet og der derfor ofte er usikkerhed med hensyn til, hvorvidt de kan gennemføre hele uddannelsesforløbet.
Det giver utryghed for den aktiverede, at man ikke ved, om man kan følge sit uddannelsesforløb til ende.
Det er meget utilfredsstillende for den enkelte at involvere sig i noget, som man kan risikere at blive revet ud af næste dag.
Jeg mener, det ville være meget bedre, hvis man gik væk fra det individuelle taxameter og i stedet lod jobcentrene købe hele hold.
Det giver ro på uddannelsesstedet og ro for den enkelte.
Så kan man lave nogle gode, sammenhængende forløb for de aktiverede, hvor de skal have mulighed for at fuldføre uddannelsesforløb, hvis de ønsker det.
Nogle uddannelsesorganisationer har udtrykt bekymring for, om der vil komme mere administration på uddannelsesstederne, når forskellige firmaer kan bestille uddannelsesforløb, samtidig med at staten i jobcentrene og kommunerne stadig fungerer som økonomisk backup.
Ministeren har foreløbig afvist dette i høringssvaret, men jeg vil gerne bede om en uddybning.
I det hele taget vil jeg gerne bede ministeren om at redegøre for, hvem der helt præcis skal betale for uddannelsesforløbene til de arbejdsløse.
Enhedslisten har hele vejen igennem været imod at tvinge arbejdsløse i meningsløse aktiveringsforløb, der ofte bare bliver brugt til, at virksomhederne får billig arbejdskraft.
Som situationen er nu med en kommende fatal mangel på arbejdskraft i den offentlige sektor, synes jeg, det vil være oplagt at bruge aktiveringsmidlerne til at oprette stillinger inden for det offentlige, så fremtidens velfærd kan sikres.
Enhedslisten kan altså ikke støtte det her lovforslag.
Margrethe Vestager (RV), 2007-04-27:
Det er jeg i sagens natur utrolig glad for.
En af de ting, som vi lægger meget vægt på fra radikal side i forslaget, er at bruge nogle af de gode erfaringer, der har været med de opsøgende konsulenter, som har understøttet, at netværket faktisk har fungeret.
For når man ser på noget af KVIS-netværkets succes, så synes den at dreje sig om en kombination af viden tilgængelig på en hjemmeside og mennesker, som vedligeholder den og er til stede i det læringslandskab, man kan sige vores folkeskoler udgør.
Derfor er det med den inspiration, vi har lavet forslaget – og derfor også lavet en udvidelse af den hjemmesidetænkning, der er i øjeblikket.
Hvis ministeren kan sige, om det også er den retning, man vil gå med hensyn til forslagets videre skæbne, så ville det være fint.