runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kristian Jensen (V), 2015-11-10:
Allerførst vil jeg sige, at det jo ikke var sådan en overraskelse; det var bare en glædelig konstatering, jeg ikke var nået til tidligere i min tale.
For jeg synes, det er glædeligt, at Enhedslisten dermed bekræfter, at regeringen har valgt en stærk måde.
Enhedslisten vil bare have det i et større omfang end det, regeringen vil have.
Det vil vi ikke, fordi vi f.eks. mener, at der ikke er nogen garanti for, at man kan få fem sjettedeles flertal i Folketinget for små ændringer.
Derfor synes vi, at de ændringer, der måtte komme, skal køre efter den almindelige procedure.
Når man kigger på de 22 tilvalgte retsakter, er de på linje med andre områder, som Folketingets Europaudvalg i dag kan give tilslutning til, eller som Folketinget her i givet fald kan give tilslutning til.
Pernille Skipper (EL), 2015-11-10:
Jeg ved ikke, hvorfor udenrigsministeren lige var overrasket der.
Altså, vi støtter jo regeringens ændringsforslag, fordi det sikrer, at befolkningen bliver hørt, hvis der bliver afgivet mere selvbestemmelse.
Derfor har vi også stillet endnu et ændringsforslag, som skal sikre, at befolkningen bliver hørt endnu mere, hvis der afgives selvbestemmelse på store, voldsomme områder.
Udenrigsministeren siger, at det vil man ikke støtte, fordi det betyder folkeafstemninger, hver gang der er en lille ændring.
Vores ændringsforslag sikrer, at store afgørende områder, hvor der afgives selvbestemmelse og suverænitet, bliver sendt til folkeafstemning.
Hvorfor vil udenrigsministeren ikke være med til det?
Christian Juhl (EL), 2015-11-10:
Tak for det.
Asiatisk Infrastrukturinvesteringsbank
– det er et dejlig let og håndterbart ord.
Enhedslisten er kritisk over for indholdet af ordet og over for forslaget.
Det vigtigste argument imod at støtte det er det absurd store brug af så mange midler fra udviklingsbistanden på at fremme danske kommercielle interesser, når man samtidig skærer så brutalt ned, især på udviklingsbistanden.
Vi ser dansk deltagelse i banken som en del af regeringens samtænkningspolitik på udviklings- og udenrigspolitikken, altså at dansk deltagelse i udvikling skal samtænkes og dermed underlægges erhvervs- og sikkerhedspolitiske interesser.
I den sammenhæng gælder det særlig danske kommercielle interesser i Asien.
I finansloven står der f.eks.: »Danmark skal også gøre en forskel i andre lande, f.eks. i Asien, hvor mulighederne for samspil med Danmarks kommercielle interesser også er markante.«
Og videre: »udviklingsbistanden fokuseres på organisationer og temaer, der mest effektivt fremmer danske prioriteter og leverer resultater«.
Hvad angår den her bank, er den blevet kaldt Kinas trojanske hest.
Det må ses som en kinesisk interesse i at styrke sin position i området og internationalt med inspiration fra andre store magters »gode« erfaringer med udviklingsbanker som f.eks. Verdensbanken.
Rigtig mange lande ud over Danmark vil gerne være med, da de fleste nok har luret, at det kan betale sig at forsøge at få en bid af Kinas kage og være gode venner med dette land.
Jeg har stærkt på fornemmelsen, at regeringen under dække af udviklingsbistanden ønsker at styrke samarbejdet med Kina for at få bedre kommercielle interesser i området.
I en officiel udtalelse står f.eks.: »Foundation will be built on international best practices and the lessons and experiences of existing Multilateral Development Banks and the private sector.« Nå, nå, så ved vi, hvad vi har med at gøre.
Selv om vi endnu ikke kender bankens praksis, da den ikke er oprettet, vil den sandsynligvis låne penge til gengæld for liberaliseringer, strukturtilpasninger osv.
Det er desuden sandsynligt, at den type infrastruktur, der vil blive ydet lån til, fortrinsvis handler om at forbedre eksport og transport af naturressourcer og varer.
En anden bekymring, vi har, er, hvordan vi sikrer arbejderrettigheder og miljøet i en organisation domineret af Kina, som jo ikke har det bedste ry på de her to områder, og som er inspireret af andre udviklingsbanker, som jo har hærget kloden på meget negativ vis.
Det vil være naturligt at spørge ministeren, hvordan i alverden han vil sikre det ved at investere i en sådan bank.
En sidste pointe er, at nogle vil rose initiativet, da det i sig selv ses som positivt, at det bryder med USA's herredømme.
Jeg tror personligt ikke, den kinesisk dominerede udviklingsbank kommer til at adskille sig betydeligt fra de banker, vi kender.
Jeg vil slutte med at sige, at vi er kritiske over for forslaget.
Christina Egelund (LA), 2015-11-10:
I Liberal Alliance ser vi sådan på det i forhold til det her beslutningsforslag, at vi absolut synes, at der er rigtig gode argumenter for, at Danmark skal tilslutte sig, og så er der nogle elementer og nogle spørgsmål, som gør, at vi måske også kan være en smule bekymrede.
Når vi så alligevel også er en smule bekymrede, hænger det mere sammen med de økonomiske aspekter i forslaget – det at Danmark skal betale 500 millioner i et kapitalindskud og den her garantisikring på 2 mia. kr.
2 mia. kr. er ganske mange penge, og vi er selvfølgelig bekymrede for risikoen for, at de 2 milliarder skal falde, hvis banken ikke er i stand til at overholde sine forpligtelser.
Med de ord vil jeg sige, at vi har det sådan, at vi i udgangspunktet ser positivt på forslaget, men vi vil gøre vores endelige stilling op, når vi er mere oplyste, end vi er i dag.
Marie Krarup (DF), 2015-11-10:
Det har det været, fordi der udgik en trussel fra Afghanistan, fordi al-Qaeda opererede ud af Afghanistan.
Det var ligesom det, der var meningen med Afghanistanoperationen.
Og så ønskede man efterfølgende at ødelægge muligheden for, at al-Qaeda kunne opbygges igen.
Holger K. Nielsen (SF), 2015-11-10:
Dansk Folkeparti lægger meget vægt på, at hvis man skal sende soldater ud, skal det være for at forsvare Danmark, og derfor er man imod det her.
I hvilken udstrækning har det, at vi har været i Afghanistan i så mange år, været et direkte forsvar for Danmark?
Har det været det i højere grad end det her?
Marie Krarup (DF), 2015-11-10:
Det danske forsvar skal naturligvis bruges til at forsvare Danmark.
Det ligger i navnet.
Når der er krige fjernt fra Danmark, hvor Danmark ikke har nogen nationale interesser, og der ikke er nogen trusler mod Danmark, giver det ikke altid mening at bruge det danske forsvar.
Det er i så tilfælde nice to do-missioner og ikke need to do-missioner.
Mali er sådan en nice to do-mission.
Men sådan en nice to do-mission er ikke særlig nice, hvis der er meget stor sikkerhedsrisiko for det indsatte personel, og det er der her.
Adskillige FN-soldater er blevet dræbt som følge af bl.a. vejsidebomber i Mali.
Det er heller ikke særlig nice, når operationen er kostbar og forsvaret fattes penge.
De kommer under deres opgaver med indhentning af efterretninger til at ligne deltagere i en afrikansk borgerkrig mistænkeligt meget.
Det er en usikker situation, som bekymrer os i Dansk Folkeparti.
Enten er man FN-soldat med alt, hvad det kræver af neutralitet og tydelig lyseblå afmærkning, eller også er man aktiv krigsdeltager.
Omstændighederne i forbindelse med denne mission bekymrer os alt i alt så meget, at vi mener, det vil være forkert at støtte dette beslutningsforslag.
Kristian Jensen (V), 2015-11-10:
Jeg er stærkt uenig i vurderingen af Verdensbanken.
Jeg mener, det er en glimrende institution, som har været med til at skabe den fremgang, der i løbet af de sidste 15 år har gjort, at vi ikke bare har nået målet om at halvere antallet af ekstremt fattige i verden, men at vi har mere end nået målet – vi har mere end halveret andelen, bl.a. på grund af, at Verdensbanken har været med til at skabe udvikling.
Christian Juhl (EL), 2015-11-10:
Nu er det sjældent, at lande, som er på røven økonomisk, føler, at de har nogen frihed til at bestemme, hvor de vil hen ...
– jeg har set formanden, hun er smuk i dag – og som frivilligt har følt, at de har haft nogle valgmuligheder.
Det havde Argentina, og det havde Island, og heldigvis stod de fast.
IMF sagde til dem: Okay, så finder vi en ny måde at gøre det på; vi vil nemlig gerne hjælpe jer alligevel.
Det er heldigvis også ved at blive en trend over for de her banker i nogle kritiske dele af verden, at man ikke kan køre den gammeldags model, for den giver ikke engang udvikling.
Verdensbanken viser jo en perlerække af dårlige eksempler på, hvordan man kan ødelægge lande.
Det er derfor, vi advarer imod det, og det er derfor, vi siger, at det grundlag skal være i orden.
Vi skal jo se, hvor den bank skal hen, før vi skal hente penge i den.
Kristian Jensen (V), 2015-11-10:
Det er svært at finde spørgsmålet, men det er jo også korte bemærkninger, så jeg vil replicere, at jeg tror, det er svært at finde et land, der er blevet tvunget af en udviklingsbank til at tage imod et lån, det ikke selv ønskede.
Jeg tror, det er svært at finde et land, hvor man ligesom har presset pengene ned i landets statskasse, selv om finansministeren har sagt, at man helst ikke ville have dem.
Så mon ikke vi skal overlade det til landene, vil jeg sige til hr. Christian Juhl, selv at vurdere, hvorvidt de ønsker at søge et lån på de lånebetingelser, der nu engang stilles af Den Asiatiske Udviklingsbank, af Verdensbanken eller som her af Den Asiatiske Infrastrukturinvesteringsbank.
I forhold til prioriteterne vil jeg gerne gentage: Vi er med i banken, fordi det er en udviklingsbank.
Ved siden af det er der nogle gevinster, det vil jeg ikke lægge skjul på.
Jeg vil sige, at det er godt, at de er der, men at vi ikke er der, fordi vi har gevinsterne ved et strategisk udenrigspolitisk samarbejde eller danske virksomhedsinteresser – det kan vi håndtere på andre måder.
Vi er i AIIB, fordi det er en udviklingsbank.
Christian Juhl (EL), 2015-11-10:
Jeg er helt beroliget af ministerens besvarelser, for så er vi da på det rette spor med vores kritik af den her bank, kan jeg forstå.
Det, der tit sker, er jo netop, at erhvervsinteresserne får forrang for udviklingsinteresserne, eller at de sikkerhedspolitiske interesser får forrang, og at man så bruger udviklingspengene til at rydde op efter misforståede og forkerte krige.
Og vi er nervøse for, at de her banker som altovervejende tendens har haft den funktion, at de har skabt større ulighed i verden, når de har været ude at stille deres krav til landene i form af liberaliseringer og strukturtilpasninger.
Jeg kan kun huske to lande, som har haft en mindre ulighed, da de var færdige med et eventyr med en af de her banker, og det var nemlig Argentina og Island, som stillede nogle modkrav og sagde: Vi skal ikke låne penge, hvis det er sådan, at vi skal smadre vores system, som gavner de fattigste i landet.
Så derfor tror jeg ikke på den.
Holger K. Nielsen (SF), 2015-11-10:
Vi er også som udgangspunkt positive over for det her forslag.
Man kan sige, at det jo i en vis forstand afspejler nogle af de ændringer i magtstrukturerne, der finder sted i verden i de her år, hvor Kina på flere og flere måder forsøger at udfordre det amerikanske hegemoni, og hvor det her jo er et udtryk for, at de på det økonomiske område ønsker at kunne opstille et alternativ til de institutioner, som man kender i øjeblikket.
Derfor er det jo interessant, at der kommer et kinesisk alternativ her.
Jeg er også enig med dem, der har sagt, at der var tale om en meget åben invitation fra Kina, og at det i den kontekst er rigtigt, at vi har reageret positivt på det, og at det er naturligt, at det er en del af dansk udenrigspolitik, at vi går ind og påvirker det og forsøger at få indflydelse på den retning, investeringsbanken skal have, og at vi også bruger mulighederne for at få mere dansk indflydelse i det område af verden.
Det skal så også siges, at finansieringen, som andre har været inde på, jo ikke er i orden.
Det indgår jo i sammenhæng med, at regeringen i forvejen skærer ned på ulandsbistanden, hvad det for os at se er uhyre utilfredsstillende den har gjort.
Og der ædes jo, om jeg så må sige, yderligere af det, der kunne være gået til fattigdomsbekæmpelse, fordi det skal smides ind som kapitalindskud i den her investeringsbank.
Jeg er såmænd ikke så bange for, om pengene bliver tabt.
Det er jeg sikker på de ikke gør.
Jeg tror, det bliver ganske, ganske effektivt, for kineserne er dygtige, og der vil også komme en bred bestyrelse, der skal stå bag det her, så det er ikke det, jeg er nervøs for.
Det er mere den sammenhæng, det indgår i.
Så med den kritiske bemærkning vil jeg sige, at vi er positive over for det her forslag, men vi synes ikke, at finansieringen er i orden, også fordi den jo hænger sammen med de nedskæringer på udviklingsbistanden, som regeringen vil gennemføre.
Martin Lidegaard (RV), 2015-11-10:
Mange tak, formand.
Det Radikale Venstre er positivt indstillet over for det her forslag.
Det skyldes flere ting.
For det første er der jo tale om en faktisk ret usædvanlig åben invitation fra Kina, ikke mindst i forhold til at komme ind og påvirke hele den investeringsstrategi, som det asiatiske kontinent står over for.
OECD regner jo med, at vi over de næste bare 15-20 år vil opleve en fordobling af verdens BNP, og det vil jo forandre rigtig mange ting, geopolitisk, handelsmæssigt, innovationsmæssigt, og helt afgørende for, om den vækst, vi kommer til at opleve de næste 15-20 år, rent faktisk bliver bæredygtig både i en social, i en miljømæssig og i en økonomisk forstand,
er, at de investeringer, der bliver foretaget i de næste 15-20 år, er de rigtige investeringer.
Det at få mulighed for at påvirke de investeringer er derfor klart i Danmarks strategiske interesse, både af hensyn til miljøet og klimaet, af hensyn til at påvirke den sociale udvikling i Asien og også i vores økonomiske interesse.
Derfor mener vi, at det er den rigtige beslutning at gå med.
Men selvfølgelig skal man gå med, fordi man også gerne så vil bruge det medlemskab til noget.
Derfor skal der her lyde en kraftig opfordring til udenrigsministeren og regeringen om et aktivt, jeg vil næsten sige aktivistisk medlemskab af Den Asiatiske Infrastrukturinvesteringsbank.
Her tænker jeg for det første selvfølgelig på at sikre et setup i en organisation, som er transparent, som er åben, som følger de internationale spilleregler, vi kender, herunder at flertallet bestemmer.
For det andet tænker jeg på, at vi jo så gerne skulle bruge medlemskabet til at skubbe på, så de investeringer, der bliver foretaget, går i en mere bæredygtig retning.
Endelig for det tredje er der tit mange, der sådan ligesom sætter en modsætning op imellem det at have sådan nogle økonomiske samarbejder som det, vi diskuterer i dag er udtryk for, og så det at kæmpe for menneskerettigheder og demokrati og andre værdier i lande som Kina og andre asiatiske lande.
Jeg vil gerne sige, at min erfaring er den direkte modsatte.
Jeg tror, at jo tættere man kommer på beslutningstagerne i de her lande, jo større mulighed har man også for at bruge de nye samarbejder til at lægge den konstante kritiske dialog ned over samarbejdet, og jeg vil derfor også opfordre udenrigsministeren til at anvende denne nye mulighed til at styrke den kritiske dialog, ikke mindst med Kina.
Alt i alt er der masser af gode muligheder, men selvfølgelig også – kan man sige – en pligt og et behov for at bruge det medlemskab aktivt.
Ulla Sandbæk (ALT), 2015-11-10:
Udenrigsministeren har i sin fremsættelsestale gjort opmærksom på, at hovedformålet med bankens oprettelse er at fremme en bæredygtig økonomisk udvikling og regionalt samarbejde i Asien gennem investeringer i infrastruktur.
Medlemskab af banken vil, som udenrigsministeren påpeger, uden tvivl styrke muligheden for, at danske virksomheder kan komme i betragtning til kontrakter, der udbydes.
Og samtidig er dansk medlemskab af banken et vigtigt signal til de asiatiske lande om, at Danmark ønsker en tættere tilknytning til Asien.
Det vil kunne anvendes
både til at påvirke landenes udvikling i positiv retning og til at udbrede kendskabet til danske spidskompetencer inden for bl.a. energisektoren.
Dansk medlemskab af banken vil derfor være udenrigspolitisk, udenrigsøkonomisk og udviklingspolitisk vigtigt for Danmark.
Det tæller også på plussiden, at Danmark under forhandlingerne om oprettelsen af banken har arbejdet for, at banken lever op til internationale standarder i forhold til bl.a. ledelse, udbudsregler, fattigdomsorientering, miljø- og klimahensyn samt social ansvarlighed.
Og så er der også angiveligt undersøgelser i gang af en eventuel særlig fond inden for eller uden for AIIB, der særlig kan målrettes investeringer i klima- og miljøvenlige løsninger.
Jo, Alternativet mener, det er et kæmpe problem, at det er forventningen, at det danske bidrag på ½ mia. kr. helt eller delvis vil kunne kategoriseres som udviklingsbistand.
Dette særlig set i lyset af, at regeringen i sit finanslovsforslag for 2016 kraftigt har nedprioriteret de bilaterale samarbejder med Asien.
Spørgsmålet for Alternativet er først og fremmest, om udviklingsbistand gennem den private sektor vil nå ud til de 1,2 milliarder mennesker, som FN estimerer lever i ekstrem fattigdom i dag, og i hvor høj grad donorlandenes egne handelsinteresser kommer til at påvirke udformningen af udviklingsbistanden i fremtiden.
Når Danmark bruger midler, der er øremærket til at bekæmpe fattigdom, så skal der være et klart resultat for verdens fattigste.
Denne effekt skal kunne måles og dokumenteres.
Miljøet er uden for diskussion et meget vigtigt element i fattigdomsbekæmpelse.
Spørgsmålet i den forbindelse er, hvor fremtrædende en plads miljøet vil få, og hvor fremtrædende en plads danske erhvervsinteresser vil få.
Alternativet kan trods alle de positive elementer i beslutningsforslaget alligevel ikke støtte det, hvis det skal finansieres over udviklingsbistanden.
Marie Krarup (DF), 2015-11-10:
Må jeg så ikke bare give ordføreren det råd at prioritere den danske indsats efter, hvor truslerne mod Danmark er størst, for det er det eneste, der giver mening, når vi skal bruge knappe ressourcer.
Så må det selvfølgelig være i nærområdet og der, hvor der udgår en reel trussel fra.
Og det gør der jo ikke fra Mali.
Det kan godt være, at der er ekstreme grupper – det er korrekt – men det er der bare så mange steder i verden, og Danmark kan ikke være verdens politibetjent.
Peter Christensen (V), 2015-11-10:
Forslagsstillerne bag dagens beslutningsforslag ønsker at pålægge regeringen at fremlægge beslutningsgrundlaget for det forestående valg af Danmarks nye kampfly, så der kan sikres en gennemsigtig og demokratisk debat.
Det hensyn, som forslagsstillerne her er optaget af, har jeg stor sympati for, men jeg mener faktisk, at beslutningsforslaget er overflødigt, da jeg også vil henvise til den omtale, der var i pressen i går om den proces, som jeg fra regeringens side ser for den fremtidige beslutning om, hvordan vi når frem til at vælge Danmarks nye kampfly.
Martin Lidegaard (RV), 2015-11-10:
Jeg er alvorligt bange for, at Sahelprovinsen, hvor Mali ligger, har potentialet til meget hurtigt at udvikle sig til et nærområde for Danmark, hvis man ved et nærområde forstår et område, der kan producere endog meget store mængder flygtninge til det europæiske kontinent og dermed også måske til Danmark.
Det tror jeg der er en risiko for, og nogle gange tror jeg det er en god idé at være på forkant med sådan en udvikling, inden det koster alt for mange soldater og bomber, og inden det bliver alt for dyrt.
Det er i hvert fald det, jeg har lært af Libyen: Der kom vi for sent, og det har kostet os dyrt.
Men der er 500 mio. kr. om året til det her.
Vi har råd til at gå ind i Mali og samtidig også være i Irak, så jeg ser ikke noget prioriteringsproblem her.
Eva Flyvholm (EL), 2015-11-10:
Jeg vil sige i forhold til det konkrete forslag her om åbenhed: Det nåede ikke at blive behandlet færdigt på grund af valget i foråret, så når vi har genfremsat det, er det selvfølgelig for at få det behandlet færdigt i et helt oprigtigt håb om, at de tilkendegivelser om åbenhed, der ligesom er blevet fremsat, også kan udmøntes i, at der kan blive truffet en fælles politisk beslutning her i Folketinget om, at det er noget, man virkelig vil i den her proces.
Så det er meget reelt, og det håber jeg at vi kan få en drøftelse af i behandlingen af det her forslag, uanset hvad man mener om kampflykøbet, og derfor er jeg også glad for forsikringerne om åbenhed.
Men jeg vil så sige, at ja ...
nå, jeg vil ikke sige mere.
Bjarne Laustsen (S), 2015-11-10:
Det eneste nye, der sådan set er sket, siden Folketinget behandlede det sidst, er, at vi har fået en ny regering.
Retfærdiggør det, at man skal have en debat i Folketingssalen?
Men da hovedparten af partierne er medlemmer af den samme forligskreds, så er det jo noget, alle ønsker at der er åbenhed omkring.
Og derfor: Hvis det er en anden diskussion om, hvorvidt vi skal have kampfly eller ej, så er det jo ikke det her beslutningsforslag, vi skal diskutere, så er det en helt anden form for diskussion, vi skal have.
Det er jo derfor, at nogle af os måske synes, det er en lidt mærkværdig form for diskussion, når den kommer på den her måde.
Eva Flyvholm (EL), 2015-11-10:
For det første vil jeg understrege, at jeg sådan set synes, det er vigtigt at have åbenhed om alle de her indkøb.
Jeg ved jo også, at med f.eks. helikopterne blev beslutningsgrundlaget faktisk fremlagt, men det var, efter beslutningen var truffet.
Og vi vil jo gerne undgå, at det bliver i den rækkefølge i den her sag, så beslutningsgrundlaget bliver fremlagt inden.
Når jeg synes, det er så vigtigt at diskutere kampflyene, er det jo også, fordi det her er en kæmpe stor investering.
Det her er faktisk danmarkshistoriens største offentlige indkøb.
Vi ved jo ikke præcis hvor meget endnu, men vi kigger på et beløb, der kan være på omkring 30 mia. kr., i en tid, hvor vi konstant får at vide, at der savnes penge til at løfte f.eks. velfærden rundtomkring i landets kommuner, men alligevel kan samtlige partier fra Socialdemokratiet til SF og Dansk Folkeparti og Venstre osv. altså godt enes om, at her kan man finde 30 mia. kr.
Det synes jeg da også er interessant at diskutere, altså om det er den rigtige prioritering af 30 mia. kr. i øjeblikket.
Det må jeg sige.
Så det har da også noget med størrelsen at gøre, og så har det noget at gøre med, hvilken udenrigspolitik vi binder os til.
Bjarne Laustsen (S), 2015-11-10:
Jeg vil gerne sige, at jeg er helt enig med fru Eva Flyvholm fra Enhedslisten i, at der ikke har manglet åbenhed i den her sag.
Men fair nok, at Enhedslisten ønsker mere åbenhed.
Jeg synes alligevel, det er lidt underligt, at det bare lige er det her område.
Det er lige nøjagtig omkring kampflyene, man ønsker en særlig form for debat.
Men beslutningen om, at vi skal have dem, er jo truffet, og spørgsmålet er hvordan, og der er nogle begrænsninger i forhold til åbenhed.
Hvad er der i det her, der adskiller sig fra de andre ting?