Frank Aaen (EL), 2014-02-25:
Jamen der er ingen tvivl om, at der er forbedringer i det, der er vedtaget i EU, og som vi nu implementerer i dansk lovgivning, man kan sige med ført hånd, ingen tvivl om det.
Men vores store problem er, at det samtidig stadfæster, at vi ikke bare kan gå videre.
Og det vil jeg gerne have at ministeren kommenterer, for det har været en del af debatten undervejs: Kan vi her i Folketinget vedtage strammere regler for bankerne, de finansielle institutter, end dem, der ligger heri på de områder, der er reguleret her?
Det synes jeg da er vigtigt.
Jeg mener i virkeligheden, man skal være opmærksom på, hvorfor Danmark kom i uføre i finanskrisen.
Det gjorde vi af mange grunde, og de sidder mest herovre til højre i salen, men det gjorde vi jo også, fordi danske banker lånte enormt mange penge i udlandet og investerede en masse af de penge i udlandet, f.eks. Danske Bank, som lånte en masse penge i udlandet og investerede dem i Irland.
De har bare tabt milliarder og atter milliarder af kroner, og dem om det, Danske Banks aktionærer om det.
Men problemet var jo, at det var danske skatteydere, der kom til at bære en stor del af byrden, herunder at man har trukket alle de tab, man har haft i Irland, fra i skat bl.a. i Danmark.
Jeg synes i hvert fald, vi burde have mulighed for at kunne beslutte, at hvis det er sådan, at danske banker vil lege ude på de internationale markeder – de tabte også penge hos Lehman Brothers f.eks. – må de selv tage risikoen.
Det vil sige, at de må have selvstændige selskaber og ikke på nogen måde kunne tilbageføre et underskud til Danmark.
Altså, vi skal som danske skatteborgere ikke kunne belastes af, at direktøren i Danske Bank synes, det er en god idé at spekulere i udlandet.
Jeg synes, det er et helt elementært krav.
Jeg vil gerne spørge: Kan vi indføre sådan en regel efter den her lov, det her direktiv, eller er vi forhindret i at gøre det?
Så er det da vigtigt at tage det med i overvejelserne.
Jeg siger bare igen, for at ingen skal misforstå det: Vi går ind for alle de strammere internationale regler for bankerne, som vi overhovedet kan komme i tanker om og kan få gennemført, men vi synes, det er en dum idé, at det sker på en måde, hvor vi ikke kan gå videre i reguleringen af danske banker på forskellige områder.
Så mener vi ikke, at forslaget er godt nok.
Jeg har peget på par ting undervejs i spørgsmålene til de andre ordførere og skal også nok stille dem skriftligt.
Jeg mener ikke, der er en ordentlig begrænsning af bankernes mulighed for at geare deres kapital.
Altså, hvis man har en kapital på 1 mia. kr., kan man låne ud fra 30 mia. kr., 40 mia. kr., og så er der jo ikke nogen sammenhæng mellem den risiko, banken tager, og den kapital, den har til at stå imod med og betale med, hvis det går galt.
Så er det, vi igen ender tilbage ved, at det er skatteyderne, der kommer til at betale.
Det er et af problemerne, som jeg synes er meget stort.
Et andet problem er, at de store banker har lov til at lave deres egen individuelle vurdering af deres eget udlån.
Altså, der burde det som minimum være Finanstilsynet, der går ind og siger: Hov, er et lån til en boligspekulant på Amager de penge værd, som lånet står til i bøgerne, eller er det i virkeligheden værdiløst?
Gad vide, om ikke de i en klemt situation har en meget positiv vurdering af deres udlån på samme måde, som de havde oppe i Løkken eller nede i Tønder.
Det tror jeg, og det gør jo så, at der lige pludselig ikke er sammenhæng mellem værdien af udlånet og den værdi, de har i form af aktiver, dvs. deres aktiekapital.
Og så kommer regningen igen tilbage til samfundet.
Jeg tror ikke på, at det, der ligger i det her, er tilfredsstillende; jeg tror faktisk, det er meget utilfredsstillende, og at det bare påfører samfundet nye problemer.
Det, man bare skal være opmærksom på, er, at lige efter krisen brød ud, var der ingen grænser for, hvilke reguleringer man skulle lave – jo, det var der, men der var i hvert fald ret stramme krav til reguleringen af bankerne.
De er lige så stille smuldret, og nu er bankdirektørerne oppe på hesten igen.
Det er de på to måder: Dels kører de bare derudad med endnu en gang at spekulere i udlandet, dels har man samtidig indført alle mulige former for bonusordninger, sådan at direktørerne bliver rigtig rige, hvis deres aktier stiger.
Så vi kan ikke støtte lovforslaget, og jeg skal love, at vi vil komme med en masse spørgsmål i udvalgsarbejdet, og det vil nok også ende med, at vi efter at have fået svar på dem stemmer imod lovforslaget.