Morten Messerschmidt (DF), 2008-05-06:
Tak, formand.
Jeg synes endnu en gang, at det var inspirerende at høre Socialdemokraternes ordførers tale, og man ved næsten ikke, hvor man skal starte, men jeg ved nogenlunde, hvor jeg vil slutte, og det er jo altid en start.
Men må jeg ikke udtrykke en forundring over, at fru Mette Gjerskov starter sin tale med at underholde os med, i hvor mange måneder man har forsøgt at overbevise regeringen om, at den skulle droppe det her forslag, og så dertil knytte en vis forundring over, når man har brugt så mange måneder, at det så end ikke er gået op for Socialdemokratiet, at det her rent faktisk handler om at flytte kul mellem kraftværker.
De sidste 3 år har jeg været ordfører på et andet område end det her, nemlig EU-området,
Det er mig forunderligt, at man efter så mange belæringer, så mange manuduktioner alligevel må konstatere, at Socialdemokratiet ikke har forstået de grundlæggende præmisser for det indre marked.
De forstår sådan delelementerne hen til erkendelsen, men de når ikke lige det sidste skridt til at se, at vi rent faktisk i dag også har et indre marked for energi, at vi har en fast regulering af CO2-kvoter, hvilket betyder, at hvis vi i Danmark ønsker at udlede mere CO2, skal vi opkøbe kvoter, som altså er en fast størrelse.
Det vil sige, at den faste størrelse, den faste enhed, antallet af kvoter ikke stiger, men flyttes fra et eller andet sted i det indre marked til Danmark, og det vil sige, at det hele tiden nivellerer sig ud.
Der bliver ikke udledt mere CO2, tværtimod flytter man det rent faktisk til de langt mere effektive danske kraftværker.
Det ville jo være det logiske, samtidig med at man indrømmede, at vi er afhængige af kul.
Det er da helt klart, at vi på sigt skal have en vedvarende energiform, som er konkurrencedygtig med de fossile brændselskilder - det er helt klart - men vi har den ikke i dag.
Det er muligt, at fru Mette Gjerskov drømmer om det om natten, men som så mange andre socialdemokratiske drømme har det bare ikke noget med virkeligheden at gøre.
Derfor giver det al mulig god mening at sige, at de højeffektive værker i Danmark selvfølgelig skal bruges til at afbrænde kul, fordi det fører til, som det har været anført af flere ordførere tidligere, at man skal opkøbe kvoter fra laveffektive værker i Østeuropa og i resten af Europa.
Og derfor har det her både et positivt økonomisk regnskab og sådan set også et positivt klimaregnskab, hvis man ønsker at betragte det på den måde.
Derfor er den eneste årsag til, at man kan være modstander af det her forslag, rent ideologiske hensyn.
Det er kun, fordi man har en nærmest religiøs tilgang til klimaspørgsmålet og betragter den nationale udledning som et konkret problem og derfor lukker øjnene for, hvordan verden ser ud, lukker øjnene for, at vi rent faktisk har et indre marked på det her område, og at man derfor er nødt til at se på den samlede udledning i EU, hvor Danmark nu vil være foregangsland, fordi vi netop vil forbrænde sådan, at vi får mere energi i forhold til den CO2-udledning, der findes i dag.
Det kræver sådan set ikke andet, end at man forholder sig til den erkendelse, som man har, når det handler om indre marked og om alt muligt andet, nemlig at man bruger den, vi kan kalde det logik, som ligger i indre marked, og hvis man vælger det og så bare for en gangs skyld - jeg ved, det kan være svært i klimadebatten - lader den religiøse retorik ligge hjemme i pastoratet og bruger sin sunde logik, når man sidder i Folketingssalen, vil det her rent faktisk give god mening.