runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-10-03:
Jeg har efterhånden mange gange sagt, at jeg ikke kunne gå ind i den konkrete sag.
Men det, der bliver spurgt om, er, om der skal være en procedure for, om man kan få at vide, hvorfor man ikke bliver minister.
Så tror jeg, at jeg og kommende statsministre kunne få rigtig travlt, for man har altså ikke ret til at blive minister, og man har heller ikke ret til at få at vide, hvorfor man i givet fald ikke bliver minister.
Altså, sådan er det i Danmark.
Jeg tænker, at der i det her Folketing er mange, der godt kunne tænke sig at blive ministre, men der er ingen af dem, der egentlig har ret til at få at vide, hverken hvorfor de bliver ministre, eller hvorfor de i givet fald ikke bliver ministre.
Så nej, det har vi ikke tænkt os at indføre en procedure for.
Jeg tror, at de fleste, der har fulgt den her debat, ved at se tilbage vil kunne se, at jeg har brugt ordet sikkerhedstjek rigtig mange gange.
Jeg tror ikke, at ordet sikkerhedstjek er blevet brugt så mange gange i den her Folketingssal, som det er blevet brugt i det sidste års tid.
Jeg tager det som en given ting, at folketingsmedlemmerne, ligesom jeg selv, selvfølgelig hele tiden har vidst, at det er statsministeren, der træffer beslutningen om, hvem der skal eller ikke skal være minister, for det står i grundloven.
Så det tager jeg egentlig som en given ting.
Jeg vil godt tilføje, hvad jeg har sagt tidligere, at hvis jeg, hver gang der bliver sagt noget forkert eller skrevet noget forkert i aviserne, skulle gå ud og dementere det, så ville jeg få rigtig travlt.
Så jeg har valgt at svare på de spørgsmål, der har været stillet i Folketingssalen.
Jeg har nogle gange brugt ordet sikkerhedsgodkendelse, mest i refererende reform, fordi det er den måde, spørgsmålet er blevet formuleret på, men de fleste gange har jeg brugt ordet sikkerhedstjek.
Karsten Lauritzen (V), 2012-10-03:
Se, jeg forstår det, statsministeren siger, sådan, at statsministeren enten anerkender, at statsministeren måske godt kunne have gjort noget mere, eller at der ikke er en plet at sætte på statsministeren i den her sag.
Hvis man nu som ganske almindelig borger sad og så TV 2 News – jeg tror også, det blev sendt i TV 2 Nyhederne – den 29. september sidste år, ville man kunne have hørt, at statsministeren sagde: »Jeg har talt med Henrik Sass i morges, hvor han fortalte mig, at han ikke længere står til rådighed som minister i en kommende regering, netop på den her baggrund at han ikke kan blive sikkerhedsgodkendt.«
Og det er da mærkeligt, at statsministeren ikke straks efter går ud og retter det.
Det er også mærkeligt, at statsministeren forsømmer – 19 gange ifølge Ekstra Bladet – at oplyse Folketinget om det.
Hvis vi skal have et godt parlamentarisk samarbejde, må statsministeren vel anerkende, at statsministeren i hvert fald over for Folketinget har ansvaret for at svare ikke blot sandfærdigt, men også fyldestgørende og oplysende på folketingsspørgsmål.
I stedet har hun holdt Folketinget og offentligheden hen i uvidenhed.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-10-03:
Jeg har intet problem med, at frivillige organisationer går ind og hjælper folk.
Det synes jeg er fantastisk, det synes jeg er liberalt, altså at civilsamfundet går ind og tager et ansvar.
Men det er ikke det samme, som at staten skal gå ind og betale de organisationer for at bruge de her penge.
Det her handler om, at man f.eks. har en socialdemokrat som Magnus Heunicke, som går ind og siger: »Faktum er, at Liberal Alliance er et yderligtgående protestparti, der har kørt en hetz mod de arbejdsløse.
Partiet behandler jo arbejdsløse som undermennesker.«
Man går altså ind og bruger et ord som undermennesker, et ord, som blev brugt af nazisterne om folk, som de gerne ville slå ihjel.
Vi har aldrig brugt sådan nogen ord.
Jeg kunne aldrig drømme om at bruge sådan nogen ord.
Vil statsministeren så ikke anerkende, at så er man med til at dæmonisere sine politiske modstandere?
Man forholder sig ikke til, hvad de siger.
Man forholder sig ikke til en helt legitim kritik af størrelsen på de danske overførselsindkomster – en kritik, som jeg kan konstatere at regeringen har taget til sig, eftersom den har valgt at regulere overførselsindkomsterne mindre.
Det vil jeg gerne rose regeringen for at have gjort.
Det må jeg sige at jeg ikke synes er værdigt.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-10-03:
Hr. Joachim B. Olsen skulle kigge på nogle af de ting, som man selv har sagt, hvis man bliver ked af noget af det, som jeg har sagt.
For mig er det faktisk grænseoverskridende at opleve, at hr. Joachim B. Olsen i en tv-udsendelse, i en tv-debat, hvor en ledig kommer ind og fortæller om sin situation, bl.a. kalder den ledige for slap og kræsen.
Og det er et syn, som jeg opfatter som blottet for empati, blottet for, at vi også er ansvarlige for hinanden, fordi man taler sådan om andre mennesker.
Jeg synes jo også, at det, hr. Joachim B. Olsen egentlig har sagt, taler for sig selv.
For hvis man kigger på, hvad hr. Joachim B. Olsen selv har sagt den 28. oktober 2011 – og nu citerer jeg, det vil jeg gerne understrege – siger han: »Hvis der er mennesker i Danmark der ikke har råd til at holde jul så er det selvforskyldt!« Hr. Joachim B. Olsen berettede i den forbindelse om sit voldsomme fysiske ubehag ved, at en politiker fra regeringspartierne foreslog, at der skulle sikres ekstra midler til julehjælp.
Det, hr. Joachim B. Olsen siger, er, at hvis de ikke har råd til det, er det selvforskyldt.
Nu skal jeg indrømme, at jeg ikke selv har tid til at følge med i hr. Joachim B. Olsens ytringer på de sociale medier, men det er der til gengæld nogle medier, der har tid til, og de holdt lidt øje med tonen hos nogle borgerlige politikere.
Hvis man kigger på medierne, fremgik det af dem, hvordan hr. Joachim B. Olsen i oktober sidste år havde berettet om sit – hvordan skal jeg beskrive det? – voldsomme fysiske ubehag ved, at en politiker fra et af regeringspartierne foreslog, at der skulle sikres ekstra midler til julehjælp.
Vi taler altså om julehjælp til børnefamilier, der har vanskeligt ved selv at finansiere deres jul, så de kan få lidt ekstra god mad og give lidt gaver til børnene.
Man må således forstå, at hr. Joachim B. Olsen ikke mener, at man kan tale om fattige i Danmark, når der samtidig er millioner af mennesker i verden, der sulter.
Jeg synes jo, det er fair nok.
Det er ofte sådan, at vi er uenige om, hvor fintmasket det sociale sikkerhedsnet skal være i Danmark.
Men jeg synes også, at der hidtil har været enighed om, at grænsen for, hvornår man skal have hjælp fra fællesskabet eller kan have behov for f.eks. julehjælp, ikke går ved, om man bliver mæt hver dag.
På den måde synes jeg at hr. Joachim B. Olsens ytringer er udtryk for et klart nybrud med hensyn til, hvordan man taler om andre mennesker.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-10-03:
Her begår statsministeren samme fejl, som hun begik på Socialdemokraternes kongres.
Hun henfører det jo til noget, som ikke er blevet sagt.
Der er jo ikke nogen, der har sagt, at de brækker sig over fattige.
Der er jo ikke nogen, der har udtalt sig om, hvor mange børn kontanthjælpsmodtagere må få.
Der er jo ikke nogen, der har sagt, at det er ynkeligt, at det kan være svært at flytte til den anden ende af landet.
Det er der jo ikke nogen borgerlige politikere, der har sagt.
Jeg har ikke sagt det.
Men der er jo ikke nogen, der har sagt de ting, som statsministeren henviser til.
Det vil altså sige, at man bevidst fordrejer det, som andre politiske modstandere siger.
Hvad er det for en debat, vi får i landet, når man på den måde dæmoniserer sine politiske modstandere og tager dem til indtægt for synspunkter og ting, som de slet ikke har sagt eller mener?
Men de mennesker, jeg taler om, er jo politikerne på venstrefløjen.
Det, der er pointen i det her, er, at der er Socialdemokrater, at der er politikere på venstrefløjen, som tillægger os nogle synspunkter, som vi ikke har, ved f.eks. at sige, at vi brækker os over fattige, hvilket vi aldrig nogen sinde har sagt.
Jeg har anklaget venstrefløjen for en fuldstændig ukritisk brug af ordet fattigdom – en kritik, som jeg kan konstatere at rigtig mange vælgere er enige i, og en kritik, som jeg endda konstaterer at regeringen på en eller anden måde har taget til sig.
Jeg kan i hvert fald konstatere, at statsministerens skatteminister, hr. Thor Møger Pedersen, specifikt har nævnt Carinadebatten i en kronik, hvor han forberedte befolkningen på, hvad en eventuel skattereform skulle indeholde, og hvad dens pointe var, altså hvad den skulle modvirke, nemlig det her med, at det for nogle mennesker ikke kunne betale sig at gå på arbejde.
Det er det, der er pointen.
Det er den politiske debat, hvor man dæmoniserer sine politiske modstandere ved at tillægge dem meninger og holdninger, som de ikke har, ved at tillægge dem ord, som de ikke har brugt, om visse mennesker, hvorved man skaber en meget, meget kedelig debatform, som jeg synes er uværdig for en statsminister.
For det må være sådan, at når man som statsminister holder en tale, er man klar over, hvad det er, folk rent faktisk har sagt.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-10-03:
I min tale på den socialdemokratiske kongres satte jeg fokus på et forhold, som har optaget rigtig mange Socialdemokrater, og det er, at der er nogle borgerlige politikere, som er begyndt at omtale udsatte mennesker og ledige på, hvad jeg vil beskrive som en ny måde.
Det nye, borgerlige syn på de ledige synes bl.a. at være, at man ikke har brug for fællesskabets hjælp, hvis man ikke bliver mæt hver dag, at ledige er slappe, og at ledige ikke skal have de samme rettigheder som os, som er så heldige at have et arbejde.
Jeg fremhævede i min tale på Socialdemokraternes kongres, at det er der en række eksempler på.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-10-03:
Tusind tak.
Kan statsministeren i forlængelse af sine udtalelser på Socialdemokraternes kongres, hvor hun nævnte, at de borgerlige uden at blinke siger, at de får lyst til at brække sig over, at der findes fattige, og at de siger, at det er ynkeligt, at en arbejdsløs synes, at det er lidt svært at skulle flytte fra den ene ende af landet til den anden for at få et job, samt at de begynder at udtale sig om, hvor mange børn en kontanthjælpsmodtager må få, oplyse, hvilke borgerlige politikere der har forfægtet disse synspunkter?
Kan statsministeren i forlængelse af sine udtalelser på Socialdemokraternes kongres, hvor hun nævnte, at de borgerlige uden at blinke siger, at de får lyst til at brække sig over, at der findes fattige, og at de siger, at det er ynkeligt, at en arbejdsløs synes, at det er lidt svært at skulle flytte fra den ene ende af landet til den anden for at få et job, samt at de begynder at udtale sig om, hvor mange børn en kontanthjælpsmodtager må få,
oplyse, hvilke borgerlige politikere der har forfægtet disse synspunkter?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-10-03:
Jeg tror ikke, at der er nogen, der på noget tidspunkt har været tvivl om, at der ikke skulle en sikkerhedsgodkendelse til.
For det fremgår jo af grundlovens § 14, at det er statsministeren, der har ansvaret for sammen med regenten at beslutte, hvem der skal udnævnes til minister.
Det er egentlig ikke alting, der omfattes af grundloven, men lige præcis det her er klart beskrevet i grundloven.
Det, man også kan undre sig over, er, at der er så mange folketingspolitikere, der har troet, at der skulle en sikkerhedsgodkendelse til, og som måske har troet, at PET var dem, der skulle udnævne ministre.
Det er og bliver den siddende statsminister, som har ansvaret for at udnævne ministre.
Sara Olsvig (IA), 2012-10-04:
Det springende punkt i det her er jo, om de er kvalificerede til det arbejde, der er tale om.
Mig bekendt er der ikke minedrift i Danmark eller aluminiumssmelteværker i Danmark.
Det, man ser på, når man skal ansætte folk, er jo, om de har kvalifikationerne til det arbejde, der skal udføres.
Vi har selv problemet i Grønland.
Den største del af de arbejdsløse, vi har i Grønland, er ufaglærte, og der er ingen tvivl om, at til de her forskellige former for industrielt arbejde vil der være brug for faglært arbejdskraft. Så vil jeg også sige med hensyn til kinesisk samarbejde og kinesiske arbejdere, at de jo ikke står der på nuværende tidspunkt.
Det kan man nogle gange få indtryk af at de gør, når man læser den danske presse.
Og som sagt tidligere er det en rammelovgivning, vi er i gang med at få på plads, i forhold til hvordan tingene skal være, hvis de her projekter realiseres.
På nuværende tidspunkt ligger der kun en ansøgning om udnyttelsestilladelse, og det er ikke finansieret endnu.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-10-04:
Tak for det, og tak for ordførertalen.
Den var spændende at lytte til.
Jeg vil gerne dvæle lidt ved det kinesiske eventyr, som andre også har berørt.
Det er jo sådan, at vi i Danmark har hundredtusindvis af arbejdsløse.
Jeg tænker på, om ordføreren vil gå i dialog med det grønlandske hjemmestyre om eventuelt at få nogle af disse arbejdsløse danskere til Grønland i stedet for at importere arbejdskraften mange tusinde kilometer fra Kina.
Sara Olsvig (IA), 2012-10-04:
Først vil jeg slå fast, at vi fra Inuit Ataqatigiit fortsat har en nultolerancepolitik over for udvinding af uran, også som biprodukt.
Nultolerancen betyder en grænseværdi, og det er den grænseværdi, vi vil fastholde.
For sådan som jeg forstår det, har man erkendt og sagt, at det er rigtigt, at de her råstoffer, sjældne jordarter og andre emner som øget sejlads i det arktiske skaber nogle nye udfordringer på det udenrigs- og sikkerhedspolitiske område.
Og det er netop det, jeg også har arbejdet på at få sat på dagsordenen, bl.a. med en konference her på Christiansborg den 2. maj 2012, hvor overskriften netop var råstoffer og udenrigspolitik i Arktis.
Jeg tror, at det, man skal have fokus på, er, at man bevarer det samarbejde, man i forvejen har, og styrker det og udvider det, sådan at man ikke kommer til at gå fejl af hinanden på de her områder.
Ellen Trane Nørby (V), 2012-10-04:
Jeg har også forsøgt at spørge regeringen til det uden at få mulighed for det, men det håber jeg på jeg kan få på et senere tidspunkt.
Men noget af det, der jo også knytter sig til de her storskalaprojekter, er hele råstofområdet.
Og selv hvis uran ender som et biprodukt og ikke som et direkte produkt, er der jo også et forhold inden for rigsfællesskabet, som kan forskyde hele den sikkerhedspolitiske balance, i og med at Grønland jo ikke er omfattet af aftalen om ikkespredning, og at Danmark jo på en eller anden måde skal stå til ansvar for det.
Jeg vil gerne spørge ordføreren om, hvilke konflikter hun forudser det kan give mellem Grønland og Danmark inden for rigsfællesskabets rammer, hvis der kommer en situation, hvor uran ender som biprodukt og måske kan handles til lande, som bestemt ikke har nogen positiv hensigt med brugen af uran.
Sara Olsvig (IA), 2012-10-04:
Igen må jeg sige, at jeg jo ikke kan tale på vegne af den grønlandske regering.
Men det er min opfattelse, at der er en dialog i gang om, hvordan man løser det her problem.
Som jeg sagde, er det et problem, som vi kommer til at rende ind i en hel del gange i fremtiden; det er jeg helt sikker på.
For vi har stadig væk 32 sagsområder, som vi ikke har hjemtaget.
Den proces, vi har gang i, og det er vigtigt for mig at understrege her, er en proces, som vi bør være sammen om at arbejde for at få de bedste løsninger på.
Der er selvfølgelig uenigheder om, hvordan man gør det ene og det andet.
Jeg kan kun holde mig til, hvad vores parti har sagt, og det er, at lige præcis med hensyn til løn- og ansættelsesvilkår har vi en klar udmelding om, at vi vil have arbejdsmarkedets parter med ind at fastlægge løn- og ansættelsesvilkår, og at vi vil lovgive om mindstekravene med hensyn til de her forhold og også overholde internationale konventioner.
Det er det, vi har sagt, og det er det, vi holder os til.
Med hensyn til overtagelse af sagsområder vil jeg gerne påpege, at det også her kræver en fælles indsats, både fra det danske Folketing og fra Inatsisartut, og også fra begge regeringer.
Og det er her, jeg faktisk eftersøger en større kontaktflade, så man er bedre forberedt, når sagerne opstår.
Men lige præcis på det her område om opholds- og arbejdstilladelse er det mit indtryk, at der er en dialog i gang.
Alex Ahrendtsen (DF), 2012-10-04:
Tak for det.
Skal jeg forstå det sådan på ordføreren, at man mener, at de mange hundrede tusinde arbejdsløse i Danmark ikke er kvalificerede til at tage det arbejde, der eventuelt ville være til rådighed i Grønland, og mener ordføreren ikke, at man med lidt omstilling kunne ansætte nogle af disse danskere i stedet for at importere arbejdskraften helt fra Kina?
Sara Olsvig (IA), 2012-10-04:
Ja, jeg har presset på i forhold til den her situation, og jeg venter, som jeg også sagde i mit ordførerindlæg, meget spændt på at se, hvad man vil komme med fra den danske regerings side i forhold til den strategi, man har lovet at ville udarbejde i forhold til socialt udsatte grønlændere i Danmark.
Og igen: Jeg mener, at når man fremlægger den her strategi, skal man tænke bredere end bare på dem, som er socialt udsatte i dag.
For vi ved, at integrationsindsats også er forebyggende, og vi ved også, at rigtig mange grønlandske familier, som kommer til Danmark, jo oplever at komme til en helt anden kultur end den, vi kommer fra derhjemme.
Eyvind Vesselbo (V), 2012-10-04:
Jeg vil gerne spørge til to af de ting, som ordføreren nævnte, og som jeg mener er rimelig væsentlige, nemlig forholdene for de udsatte grønlandske familier og udsatte grønlandske børn i Danmark.
Vi har jo talt sammen om de her problemer, og jeg forstod også, at ordføreren havde snakket med socialministeren om, at der skulle komme noget handling på det her område.
Jeg mener, at det burde være kommet for længe siden.
Men har ordføreren på noget tidspunkt fået en tilkendegivelse fra socialministeren af, hvad hun har tænkt sig at gøre, om hun har tænkt sig at gøre noget, og hvornår det vil ske?
Sara Olsvig (IA), 2012-10-04:
Jeg har været i løbende kontakt med socialministeren om det her emne, og jeg kan sådan set bare sige, at jeg er enig med hr. Eyvind Vesselbo i, at det her går lidt for langsomt.
De har fået at vide, at de skal forankre deres projekter kommunalt.
Det har ikke kunnet lade sig gøre for en stor dels vedkommende, og derfor står de stadig væk usikkert.
For mig er det meget, meget vigtigt, at man ser på det her emne som et specialiseret emne.
Der er ikke særlig mange grønlændere i Danmark, og der er nogle forhold, som er anderledes, fordi grønlændere har dansk statsborgerskab, og der kommer derfor ikke automatisk en integrationsindsats over for grønlændere i Danmark.
Derfor er det en speciel situation, hvor der også er nødt til at komme en speciel indsats ind.
Og jeg er glad for, at der kommer et spørgsmål om det her, for jeg savner rent faktisk, at der er flere af de danske folketingsmedlemmer, som bekymrer sig om det her emne.
Eyvind Vesselbo (V), 2012-10-04:
Når jeg stiller spørgsmålet, er det netop, fordi jeg mener, at det er en meget, meget væsentlig del af forholdet mellem Grønland og Danmark.
Ordføreren startede jo også med at sige, at vi har en eller anden opfattelse af, hvordan grønlænderne er i Danmark.
Derfor mener jeg, at det er enormt vigtigt, at man får taget fat, så man får løst nogle af de sociale problemer, som er omkring de grønlandske familier og de grønlandske børn, og samtidig også ser på de midler, der skal gå til de grønlandske huse.
Så det, jeg bare kunne spørge om for at følge op på vores bilaterale dialog, er: Har ordføreren presset på hos socialministeren, for at der skulle ske noget?
For det er jo en lidt uholdbar situation, at det her fortsætter, og at det bare bliver snak, og at der ikke kommer noget handling.
Thomas Danielsen (V), 2012-10-04:
Tak for det.
Tak for ordførerens tale.
I sommer havde vi jo en rigtig god tur til Grønland, hvor vi blev sat ind i mange af de grønlandske forhold.
Men en af de ting, som jeg bed mærke i, var, at der var flere politikere i Grønland, som i forhold til de her mineprojekter talte for, at de kinesiske arbejdere, der kom derop, skulle gå til en lavere løn end de grønlandske arbejdere.
Derfor vil jeg gerne spørge ordføreren, om ordføreren på nogen måde kan acceptere, at kinesiske arbejdere skal gå til en lavere løn for det samme job i Grønland.
Sara Olsvig (IA), 2012-10-04:
Som jeg har sagt før, har vi en klar udmelding fra Inuit Ataqatigiit.
Det var en udmelding, vi kom med i april måned, og hvor vi siger, at løn- og ansættelsesforhold skal fastsættes i samarbejde med arbejdsmarkedets parter.
Og det, vi vil lovgive om, er mindstekravene.
Ellen Trane Nørby (V), 2012-10-04:
Jeg vil egentlig gerne følge lidt op på det, min kollega fra Enhedslisten spurgte til, nemlig storskalaprojekterne og det forhold, at retspolitikken og også arbejdstilladelser og udlændingeområdet fortsat ligger i Danmark og dermed i sidste ende kræver en særskilt godkendelse fra den danske regering.
Kan fru Sara Olsvig fortælle lidt om den dialog, der er?
Er ordføreren vidende om en dialog mellem den danske regering og det grønlandske landsstyre i forhold til at finde en løsning, og hvad er indikationerne i så fald?
For det er jo et forhold, som vedrører rigsfællesskabet rigtig meget.
Thomas Danielsen (V), 2012-10-04:
Tak for det.
Det er korrekt, at det har ordføreren svaret på en gang tidligere.
Men mit spørgsmål gik på, om ordføreren på nogen måde kunne acceptere, at kinesiske arbejdere skulle gå til lavere løn, end grønlandske arbejdere skal for det samme arbejde.
Det er et spørgsmål, der kan svares ja eller nej til.
Sara Olsvig (IA), 2012-10-04:
Jeg har ikke nogen stor viden om, hvad den store mængde af arbejdsløse i Danmark har af uddannelse og ikke har af uddannelse, hvad de har af erfaring og ikke har af erfaring, så det kan jeg ikke udtale mig om.
Jeg siger bare, at når man har en plan om at åbne en mine eller et aluminiumssmelteværk, er det jo meget vigtigt, at de mennesker, der kommer for at anlægge det, ved noget om at anlægge miner og anlægge aluminiumssmelteværker.
Nadeem Farooq (RV), 2012-10-04:
Jeg fik desværre ikke den erkendelse, som der kan være brug for for at kunne begynde forfra, for det er jo godt at have et fælles grundlag.
Jeg anerkender da fuldt ud, at den tidligere regering gjorde en række gode ting – det er der ingen tvivl om – men vismand efter vismand og nationalbankdirektør efter nationalbankdirektør, var jeg lige vil jeg sige, har jo påpeget, at der ikke blev værnet om konkurrenceevnen, og den tidligere finansminister Thor Pedersen talte jo om at skrive de økonomiske lærebøger om.
Så konkurrenceevnen har jo været et ømt punkt for Danmark og dansk økonomi.
Det, jeg forstår på De Konservatives ordfører, er, at det vil man ikke erkende, men man bliver da nødt til for at kunne skue fremad at erkende, at man svigtede dengang.
Så det vil sige, forstår jeg på ordføreren nu, at man førte den konkurrenceevnepolitik, som var nødvendig.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2012-10-04:
Det er rigtigt; jeg blev lidt skuffet.
Jeg havde håbet, at den skepsis, der er ved at udvikle sig i De Konservatives bagland, havde sat sig lidt stærkere igennem i ledelsen af det konservative parti, men de må arbejde lidt mere på sagen, og så kan det jo være, at det udvikler sig i en positiv retning.
Jeg har så et tillægsspørgsmål til det her om euroen og det med at afvente og se, hvad der kommer ud af det, og om man så skal springe på eller ej.
Der er jo nogle, der forsøger at lave en bankunion, altså et fælles banktilsyn, for 6.000 banker i Europa, som skal have base i Frankfurt i Den Europæiske Centralbank, og som skal overvåge alle Europas banker.
Det skulle, siger nogle, give større troværdighed.
Men det udvikles jo netop nu i de her uger.
Mener De Konservative, at Danmark skal gå med i det og være en del af det, hvis det kan lade sig gøre rent juridisk?
Det finder regeringen jo på en eller en finurlig måde sikkert ud af at det kan – sådan plejer det at være.
Eller skal Danmark i tråd med, at vi har sagt nej tak til euroen, holde sig ude af det og lade det være en del af, at man på et senere tidspunkt ønsker – hvis det sker – at lade den danske befolkning tage stilling til euroen og så få det afgjort der?