runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karsten Hønge (SF), 2011-03-17:
Den første ting kan jeg opklare, for det er så bare en fejl, som spørgeren ikke har forstået i »Fair Forandring«.
Det er helt o.k.
Vi opererer først med dem efter 2015.
Det er sådan en faktuel fejl.
Nu er det få år, vi taler om, men det er bare lige for at slå det fast: Vi opererer først med det, når vi selv regner med, at de er indfaset efter 2014-15.
Det er grunden til, at jeg siger nogle årstal og ikke et år – det næste er vel, at jeg skal nævne et klokkeslæt, eller hvad?
Sådan fungerer det jo ikke.
Overenskomster har det jo med, at man laver nogle aftaleperioder, og derfor er det jo ikke nødvendigvis, fordi vi ville vide, at det var klokken det og det, den og den dato, det og det år, men det handler om, hvornår man laver aftaler, og så indeholder det ofte en periode, hvor tingene køres ind.
Det er alene derfor, at vi opererer med en periode.
Det er jo ikke rigtigt, at fagbevægelsen ikke vil være med.
Fagbevægelsen bidrager jo, og det synes jeg at vi alle sammen skulle tage at være glade for, og i den forstand vil jeg også godt tage fat i spørgerens start på spørgsmålet, som jeg synes var en accept af den udfordring, at vi skal have flere hænder på arbejdsmarkedet.
Hvis vi anerkender, at det er udfordringen, synes jeg også, at spørgeren og andre fra de borgerlige skulle tage at anerkende, at vi her i landet er så heldige, at vi har en overordentlig ansvarlig fagbevægelse, der faktisk gerne vil bidrage til at finde løsninger i stedet for bare at skyde dem ned.
Mads Rørvig (V), 2011-03-17:
Det var da dejlig konkret.
Det mangler vi så bare lige fagbevægelsens ord for også, for det er jo dem, der sidder med vetoretten til det her.
Og uret tikker, må jeg sige til hr. Karsten Hønge, fordi vi har en strukturel udfordring med dansk økonomi.
Regeringen har fremlagt en konkret plan for, hvordan man gør, og det svar, vi så får her, er 2014-2015, men udgangspunktet for at lave »En Fair Løsning« er jo, at de 12 minutter mere bidrager til den strukturelle saldo allerede i 2011.
Der kan man sige, at det jo er for sent nu, men bedre sent end aldrig.
Nu får vi et bud fra hr. Karsten Hønge, nemlig 2014-15.
Fru Helle Thorning-Schmidt siger tidligst i 2014, hr. Ole Sohn siger tidligst 2015, hr. Henrik Sass Larsen siger, at det kun kan komme på tale, når ledigheden kommer under 100.000 personer.
Vil hr. Karsten Hønge gerne være med til at lancere de initiativer, som står i »En Fair Løsning«, før ledigheden forhåbentlig kommer under 100.000 personer igen?
Karsten Hønge (SF), 2011-03-17:
Jamen jeg glad for, at hr. Mads Rørvig nu i hvert fald gik ind på præmissen, altså at der mangler hænder på arbejdsmarkedet, og at der måske kunne findes flere veje til at finde de hænder.
Det synes jeg skaber et noget bedre fundament for at diskutere, hvordan vi så kommer derhen, for der kan nemlig findes mange veje til det.
Arbejderbevægelsens Erhvervsråd er kommet med nogle forslag, nogle fagforbund er kommet med nogle andre, og vi har sådan set illustreret det ved at sige, at vi kan bruge en buket af værktøjer, men det, der er brug for, er det, der samlet svarer til, at vi arbejder 12 minutter mere.
Det kan være, at der findes andre veje, og det kan også være, at det er den, der skal bruges.
Så hvornår skal det så foregå?
Det, vi foreslår, er, at det bliver en del af de overenskomstforhandlinger, der går i gang i henholdsvis 2012 og 2013, og det betyder, at de får en udførelsesfase i 2014-15.
Mads Rørvig (V), 2011-03-17:
Tak for det.
Man skulle jo tro, at det var 1. maj.
Jeg må kigge ned på datoen, og det er det godt nok ikke.
Det er jo vigtigt, at vi får folk til at arbejde mere.
Det er der sådan set stor enighed om, men vi mangler jo redskaberne til det.
Regeringen har nedsat skatten som et instrument til at få folk til at arbejde mere.
Det har en række positive, gavnlige effekter.
Det kan vi se af de dynamiske effektberegninger, som man har lavet på baggrund af skattereformen.
Hr. Karsten Hønge taler voldsomt imod de skattelettelser, som regeringen har lavet både i 2004, i 2007 og i 2010, kan jeg forstå, hvor det i 2004 og 2007 primært var lavindkomstgrupperne, der fik mest gavn af det.
Så vil jeg så høre hr. Karsten Hønge: Når de her skattelettelser er så forfærdelige, agter Socialdemokraterne og SF så at rulle dem tilbage, hvis man får magt, som man har agt?
Karsten Hønge (SF), 2011-03-17:
Det er selvfølgelig meget sødt, når fru Tina Nedergaard mener, at hun skal forsvare Liberal Alliance, men de kunne da bare møde op med nogle flere.
Selv om det er et mindre parti, kunne de da bare møde op med nogle flere.
Hvordan er det nu lige med mødefrekvensen i Folketinget?
Jeg vil bare vende tilbage til, at jeg jo ikke påstår, at det er nemt.
Der er ikke noget, der er nemt.
Når fru Tina Nedergaard netop henviser til efterlønnen, kunne hun så forestille sig at gå ud at spørge efterlønsmodtagerne, om de synes, at efterlønnen skal afskaffes, og når de så svarer nej, så vil fru Tina Nedergaard lade være med at afskaffe den?
Det er jo en defensiv måde at føre politik på.
Socialdemokraterne og SF har sagt, at vi har en udfordring foran os for at kunne bevare velfærdssamfundet.
En af metoderne til at kunne bevare det er, at vi alle sammen kommer til at arbejde noget mere.
Der er også andre værktøjer.
Vi ønsker også at sætte skatten op med 18 mia. kr., og vi ønsker også at gøre andre forskellige tiltag.
Men et af midlerne er at finde de 15 mia. kr., og det kan vi gøre sammen, hvis man anerkender, at udfordringerne ligger der.
Hvis man ikke anerkender, at udfordringerne ligger, er der selvfølgelig ingen grund til at finde et svar.
Tina Nedergaard (V), 2011-03-17:
Der er godt nok mange angreb i det, der skulle forestille at være en ordførerdebat om, hvordan man skaber incitamenter til at få flere til at arbejde noget mere.
Der er regeringen kommet med sit bud, som er realistisk og sagligt, og som jo er blevet anbefalet af snart sagt alle økonomer i dette land, nemlig en egentlig tilbagetrækningsreform, som sikrer, at det er sunde og raske mennesker, der lægger nogle flere timer på arbejdsmarkedet, og ikke nødvendigvis den forholdsvis belastede del af befolkningen, som kan være enlige forældre, hvis jeg må have lov at nævne dem.
Jeg synes også lige, at jeg vil sige til hr. Karsten Hønge, da Liberal Alliance jo ikke rigtig har mulighed for igen at tage ordet, at det er under al kritik, at man står og antyder, at de er i lommen på nogen, når det, hr. Karsten Hønges eget parti sammen med Socialdemokraterne er parat til, er at henlægge finansieringsmodeller i 15-milliarder-kroners-klassen til nogle, der ikke er valgt.
Situationen er jo den, at der skal skaffes 15 mia. kr. af nogle, som Socialdemokraterne og SF rent faktisk ikke har indflydelse på.
Men hvad værre er: Det har borgerne jo heller ikke.
Det er politikernes ansvar og derfor et konkret spørgsmål til hr. Karsten Hønge: Hvordan agter hr. Karsten Hønge at skaffe de milliarder af kroner, som mangler i udspillet?
Karsten Hønge (SF), 2011-03-17:
Det er rystende, at jeg skal opleve det samme som socialdemokraternes ordfører, hr. Klaus Hækkerup, blev udsat for, nemlig at repræsentanter for regeringspartierne i den grad fuldstændig uansvarligt lader, som om udfordringerne ikke eksisterer.
Og hvis der overhovedet skulle eksistere nogle udfordringer, har man to værktøjer, for man har to hammere i hænderne.
Den ene hammer er til at genere LO-arbejderne i forhold til deres tryghed på arbejdsmarkedet, og den anden hammer er til at slå skatten ned med.
Så skal det hele nok gå.
Det er jo indlysende.
Det er bare ikke det, der ligger på bordet.
På bordet ligger det, at samfundet står over for nogle alvorlige udfordringer, som vi skal finde nogle løsninger på.
Så kan man vælge den løsning, at vi skærer ned og forbedrer forholdene for de bedst stillede.
Det gør det ikke.
Det her er altså et forsøg på at møde nogle af de udfordringer, vi står over for.
Så medmindre repræsentanter fra regeringspartierne påstår, at udfordringerne med, at vi skal have flere hænder på arbejdsmarkedet, ikke eksisterer, så er der grund til at diskutere det.
Det, vi siger, er, at udfordringerne eksisterer, og at det bliver svært at finde en løsning, men at vi kan finde den, især fordi vi har fået så gode tilbagemeldinger fra fagbevægelsen.
Og for at det ikke skal stå alene: Der er tale om en social kontrakt.
Tina Nedergaard (V), 2011-03-17:
Jeg kan da i hvert fald til det emne, som lige blev taget op af hr. Simon Emil Ammitzbøll, sige, at jeg godt kan forstå, hvis topøkonomerne ikke rigtig har så mange bud på, hvad S og SF's plan består i, for det er meget vanskeligt at kommentere noget, der i den grad er hemmeligt, nemlig hvordan man vil skaffe de ekstra penge, som fagbevægelsen angivelig ikke er så interesseret i at skaffe, ved at deres medlemmer skal arbejde 12 minutter mere om dagen.
Nu har jeg jo igennem en periode beskæftiget mig noget med uddannelse, og det er meget interessant, for jeg har heller ikke oplevet, når jeg har været sammen med forskellige lærere, at de sådan har krævet at få fjernet en ferieuge fremadrettet.
Men det kan være mig, der har hørt forkert, og det kan være, at hr. Karsten Hønge mødes med helt andre fagforeningsfolk end dem, jeg har mødtes med.
Jeg har bare ikke hørt nogen begejstring for den del af forslaget.
Derfor bliver det rigtig interessant at høre om, hvordan hr. Karsten Hønge og hans parti egentlig forestiller sig, at man skal få folk til at arbejde mere, når de faktisk ikke ønsker det fra fagbevægelsens side.
Det er det ene.
Det andet er, at når det så ikke kan lade sig gøre, og når man ikke engang kan forpligte dem til det, for jeg formoder ikke, at man har modet til at vedtage det her ved lov, hvordan vil man så skaffe 15 mia. kr.?
Det er sådan set i al enkelhed det, jeg finder at forespørgslen går ud på, altså at høre, hvordan man egentlig vil skaffe de midler, som man ikke har afsat i sin egen plan, når de, der skal skaffe dem, har sagt: Nej tak, det vil vi egentlig ikke bidrage til.
Karsten Hønge (SF), 2011-03-17:
Nå, jeg synes ellers, at jeg er stødt på vanskeligheder nok i forhold til at bede borgerlige om at have fantasi til at forestille sig, at man tager det praktiske, daglige demokrati alvorligt, at man faktisk tager parterne på arbejdsmarkedet alvorligt.
Så jeg synes nok, at der ikke er meget enkelt i det her, når jeg beder om, at man også forestiller sig, at politik kan føres på en anden måde, end VK-regeringen har gjort det.
Den har bare tromlet tingene igennem og har bare dikteret og har i øvrigt hovedsagelig altid kun haft de her to søm: Det ene er skattelettelser til de bedst lønnede, som kan blive slået i med en hammer, og det andet er at genere ganske almindelige hårdtarbejdende lønmodtagere med forringelser af deres tryghed på arbejdsmarkedet, halvering af dagpengeperioden, forringelser af efteruddannelsen og forringelser på erhvervsuddannelserne.
Så jeg synes jo nok, at udfordringerne ligger det sted, hvor vi skal have flere og dygtigere hænder på arbejdsmarkedet.
Jeg siger jo ikke, at det er en let opgave.
Jeg siger bare, at det er en nødvendig opgave.
Så er vi så heldige i Danmark, at vi har nogle overordentlig ansvarlige fagforbund, der har vist vilje til at indgå i aftaler om, hvordan vi når hen til det.
Om det så bliver 12 minutter eller en række af de andre instrumenter, der skal bruges, aftaler vi.
Jeg kan godt forstå, at det handler om den der tvangstanke, man har som borgerlig: Det må da ende med en lov, hvor vi tvinger nogle folk på plads.
Jeg vil sige til fru Ulla Tørnæs: Muligheden var der for, at man lavede en aftale, en social kontrakt med de vigtigste partnere i det danske samfund.
Erling Bonnesen (V), 2011-03-17:
Socialistisk Folkeparti har meldt ud, at også offentligt ansatte skal arbejde længere, mere, og det er måske et af de meget få punkter, hvor Socialistisk Folkeparti har gjort sig en anstrengelse for at være konkret.
Der har man f.eks. sagt, at man er klar til at tvinge deltidsansatte op i tid, og kan det ikke lade sig gøre, er man, som jeg forstår det, også parat til at fjerne en ferieuge.
Det hele beror jo så på, om fagbevægelsen vil være med på det.
Jeg kan også forstå, at det skal til urafstemning, men hvis de siger nej til begge dele, hvordan får man det så egentlig finansieret?
Sæt nu, det så også går igennem, så vil det jo koste penge, for jeg går ud fra, at man skal have løn.
Det tror jeg sådan set ikke man behøver at diskutere i en trepartsforhandling; det er vel logisk for alle.
Så for det første: Hvor skal pengene komme fra?
Og for det andet: Hvad vil man egentlig gøre, hvis de i urafstemningen siger nej?
Hans Kristian Skibby (DF), 2011-03-17:
Jo, men det var jo et forventeligt svar.
Men vil ordføreren så ikke give mig ret i – nu er ordføreren jo selv uddannet økonom – at hvis nu man er aktionær i en bank og kan se, at man skal betale mere i virksomhedsskat, så er det meget logisk, at man sender regningen videre til dem, som har taget lån i den pågældende bank, for at sikre den indtjening, som bankens ejere regner med?
Så vil jeg gerne stille ordføreren et helt konkret spørgsmål i forbindelse med de 12 minutter, som det også drejer sig meget om.
Man kan jo ikke bare sige til alle folk, at de skal arbejde 12 minutter mere.
Jeg kan give et eksempel.
Jeg har en god kammerat, som arbejder i et stenhuggerfirma, hvor de har 30 ansatte, og de lever af at sælge gravsten.
Så vil jeg gerne spørge ordføreren: Hvordan påtænker man at sætte arbejdstiden op over for de her ansatte, som lever af at sælge gravsten, for man kan vel ikke forvente, at de sælger flere gravsten.
Der er et eller andet, der ikke hænger sammen, og det synes jeg at man måske skulle prøve at reflektere over hos Socialdemokraterne frem for at blive ved med at stå hernede dag efter dag med vidtløftigheder uden at kunne svare på de mest simple spørgsmål om, hvordan det her skal finansieres, andet, end at man siger, at der skal være en rundbordssamtale efter et valg.
Klaus Hækkerup (S), 2011-03-17:
Jeg må konstatere, at jeg ikke fik noget svar på mit spørgsmål om, hvordan man skulle læse det her forslag til vedtagelse, der ligger.
Men når vi nu har et underskud på 57 mia. kr. og De Konservative har fremlagt et forslag, der, hvis man er rigtig, rigtig heldig, måske vil give en besparelse i omegnen af 10-12 mia. kr. på efterlønnen, hvordan har Det Konservative Folkeparti så forestillet sig at man skal skaffe de øvrige omkring 40 mia. kr., der mangler for at have en holdbar offentlig økonomi på lang sigt?
Helle Sjelle (KF), 2011-03-17:
Der er ikke nogen tvivl om, at vi meget, meget gerne vil have, at der er balance i økonomien her i Danmark, og det er også derfor, vi mener, at det er nødvendigt at lave nogle reformer, for at vi også på sigt har en økonomi, som er holdbar, fordi vi også gerne vil have, at der er velfærd til de kommende generationer.
Klaus Hækkerup (S), 2011-03-17:
Jeg vil sige, at jeg slet ikke forstår de svar, fru Helle Sjelle har givet hr. Morten Østergaard.
Der står her: » … har … sikret en holdbar offentlig økonomi på kort sigt.«
Vi har et underskud på finansloven i år på 57 mia. kr., er det De Konservatives definition af en holdbar offentlig økonomi, at vi år efter år efter år kan leve med et underskud på 57 mia. kr. på finansloven?
Helle Sjelle (KF), 2011-03-17:
Jeg kan så sige, at den konservative opfattelse er, at hvis vi fremover skal have vores økonomi til at hænge sammen – og det vil vi meget, meget gerne have fra konservativ side, for hvis vi ikke sørger for det, er der ikke råd til velfærd fremover, og det er der måske ikke engang alligevel, selv om vi tager nogle yderligere tiltag – altså, hvis vi nu gerne vil have den her holdbarhed, og det vil vi rigtig, rigtig gerne, er vi også nødt til at gøre noget, og så er vi f.eks. nødt til at lave den her tilbagetrækningsreform, som vi også er meget begejstrede for at statsministeren spillede ud med i sin nytårstale.
Men vi har jo også haft en krise her i landet, og den krise har altså betydet, at der var nogle ting, som det var nødvendigt at rette op på, og det var derfor, man lavede genopretningsplanen.
Morten Østergaard (RV), 2011-03-17:
Det grænser da til det helt absurde at påstå, at man med genopretningspakken har håndteret Danmarks økonomiske udfordringer.
Jeg forstod på det, statsministeren sagde i sin nytårstale, i optakten til 2020-planen og i fremlæggelsen af tilbagetrækningsreformen, at det skyldes økonomisk nødvendighed, men hvis man mener, at man med genopretningspakken har skabt en holdbar offentlig økonomi, så hænger det da ikke sammen med, at man samtidig mener, at der er behov for en kæmpe tilbagetrækningsreform.
Det giver jo simpelt hen ingen mening.
Jeg vil bare sige, at den måde, hvorpå man normalt regner ud, om der er holdbarhed eller ej, jo altså er, at man definerer holdbarhed som sammenhængen mellem offentlige indtægter og udgifter på lang sigt, og jeg vil bare bede fru Helle Sjelle om at redegøre for, om det er den konservative opfattelse, at der, hvis man ingenting gjorde og bare fortsatte, var holdbarhed i dansk økonomi, at der så var sammenhæng mellem indtægter og udgifter i Danmark.
Er det den konservative opfattelse, for det er det, der står i forslaget til vedtagelse?
Helle Sjelle (KF), 2011-03-17:
Jamen jeg synes da egentlig, det står meget klart.
Jeg forstår ikke, at spørgeren ikke kan forstå, hvad der står, for der er jo med de forslag, som vi har haft tidligere, sikret en holdbar og sund dansk økonomi, og det synes vi Konservative også er ganske væsentligt at man sikrer fremover.
Så vi har gjort noget nu, og vi gør noget, der sikrer økonomien på lang sigt.
Morten Østergaard (RV), 2011-03-17:
Jeg har set, at fru Helle Sjelle har været med til at fremsætte det her forslag til vedtagelse på vegne af V, K, O, LA og Kristendemokraterne, og heri skriver man, og det er det, jeg gerne vil bede fru Helle Sjelle om at redegøre for hvad der menes med: »Regeringen har med genopretningspakken sikret en holdbar offentlig økonomi på kort sigt.«
En holdbar offentlig økonomi på kort sigt, står der, og jeg vil bare bede fru Helle Sjelle om som medforslagsstiller af forslaget at redegøre for over for Folketinget: Hvad menes der med begrebet holdbar offentlig økonomi på kort sigt?
Karsten Hønge (SF), 2011-03-17:
Jo, men det er jo helt rigtigt, at det selvfølgelig koster penge.
Det koster 10 mia. kr., og dem har vi så finansieret igennem vores skatteplan, »Fair Forandring«.
Her kan vi jo i dag se, at det offentlige går i den modsatte retning og der rent faktisk bliver flere og flere på deltid.
Det er da en af udfordringerne.
En anden udfordring vil være, hvordan man kunne komme uden om det, at det nødvendigvis skal være de 12 minutter, og at man kunne motivere flere ældre til at blive på arbejdsmarkedet.
I dag er det jo sådan, at ordet seniorpolitik i en række private virksomheder er et rent fremmedord, men det viser sig, at der i de virksomheder, der tager det her på sig, og som i tide taler med deres medarbejdere om det, faktisk er rigtig, rigtig mange, der godt vil give en hånd med et par år mere på arbejdsmarkedet.
Så der findes jo altså nogle muligheder.
Jeg synes bare ikke, man skal forestille sig, at det sådan umiddelbart er et lovspørgsmål, men det er måske også, fordi man som borgerlig sidder i den der tvangstankegang, synes jeg selv, som VKO-flertallet har haft her i de sidste 10 år, altså at man har en politik, som man tromler igennem, uden en dialog og uden at forsøge på at finde løsninger i fællesskab.
Erling Bonnesen (V), 2011-03-17:
Jamen man kommer næsten helt til at tænke på Nyrup og uld i mund, altså det med at prøve at forklare lidt væk her og lidt væk der, og så hænger det hele sådan set i luften.
Der er to ting i det.
Med hensyn til finansieringen henviser SF-ordføreren til skatteplanen.
Jamen selv fru Helle Thorning-Schmidt har jo i en offentlig debat sagt, at der ikke er sat penge af til det i planen.
Så vi kan jo sige, at finansieringen ikke hænger sammen.
Halvdelen er faldet væk.
Med hensyn til den anden halvdel siger ordføreren: Nej, man vil ikke tvinge det igennem, det skal de ligesom gøre af sig selv.
Jamen jeg vil sige til ordføreren, at det har man jo mulighederne for i dag.
Det finder jo i vid udstrækning sted i det private erhvervsliv.
Hvis der kommer flere ordrer ind, er der mange, der siger, at de så giver den en skalle ekstra.
Hvis man vil arbejde længere, kan man jo gøre det.
Så hvis man skal have det til at hænge sammen, skal man jo tvinge det igennem.
Så er SF parat til at tvinge det igennem, ved at der enten arbejdes mere, ved at det tvinges op fra deltid til fuldtid, eller ved at der tages en ferieuge væk?
Er SF parat til det?
Og hvad vil man gøre, hvis de siger nej?
Helle Sjelle (KF), 2011-03-17:
Nu går jeg ud fra, at hr. Karsten Hønge dog må medgive, at vi lever i et repræsentativt demokrati, og det vil sige, at vi vælger nogle mennesker, senest en gang hvert fjerde år, til netop at foretage de beslutninger, som er nødvendige for Danmarks fremtid.
Vi vælger altså ikke alle mulige andre til at være med på sidelinjen; sådan fungerer det repræsentative demokrati ikke.
Men hvis man så går ind på den tankegang, som hr. Karsten Hønge her fremlægger, om at inddrage arbejdsmarkedets parter i det her, så er det bare, at jeg ikke kan forstå, at arbejdsmarkedets parter, fagbosserne, dem, der faktisk skulle stå forrest og virkelig stå sammen med Socialdemokratiet og SF om de her planer, netop ikke gør det, men begynder at tvivle på de her planer.
Jeg synes simpelt hen ikke, der er nogen sammenhæng i de her ting, og jeg må indrømme, at jeg synes, at de planer, man kommer med fra S og SF's side, bliver mere og mere luftige, jo længere tid der går.
Karsten Hønge (SF), 2011-03-17:
Jeg vil i hvert fald gerne give fru Helle Sjelle ret i, at det er et repræsentativt demokrati, og så lad os dog få det valg.
Men det her med, at det ikke skulle dække de der fagbosser, er jo ikke rigtigt, for jeg står her med adskillige udtalelser om, at man selvfølgelig gerne vil spille med i at finde de her løsninger.
Det er klart udtrykt, at man meget hellere vil en vej, der indebærer, at vi arbejder, uddanner og investerer os ud af krisen, i stedet for at vi skærer ned, at vi vil spare os ud af krisen – og vel at mærke på den her asociale måde, hvor man rammer de mennesker, der har hårdt brug for en efterløn, eller man rammer de mennesker, som typisk er kortuddannede i Udkantsdanmark, hvor virksomhederne er forsvundet, og nu forringer man deres muligheder for at kvalificere sig til et nyt job.
På den måde tackler man det enkelte menneske, der ikke har mulighed for at komme videre, og man ødelægger mulighederne for, at virksomhederne kan slå sig ned med kvalificeret fleksibel arbejdskraft, og hvor man kan gøre klar til fremtidens job.
Se, der tror jeg løsningerne ligger, og jeg synes igen igen, at hvis man anerkender, at problemstillingen ligger der, så lad dog være med bare at skyde det ned og sige: Det kan sikkert ikke lade sig gøre, for de vil ikke være med.
I stedet for skulle man sige: Hvad kan vi så i fællesskab gøre for, at vi får en fair løsning, en social kontrakt, hvor både arbejdsgivere, arbejdere og politikere kan være sammen om det?
Helle Sjelle (KF), 2011-03-17:
Det virker jo ikke, som om man bliver klogere af den her debat.
Og det er heller ikke sådan, at svarene bliver klarere på de udfordringer, som hr. Karsten Hønge jo altså åbenbart også anerkender egentlig eksisterer.
Jeg vil egentlig gerne følge op på det spørgsmål, som fru Ulla Tørnæs også stillede hr. Karsten Hønge, nemlig: Vil man tvinge befolkningen til at arbejde 12 minutter mere?
Det kræver bare et ja eller nej.