Søren Pind (V), 2016-05-17:
Mange tak.
Med beslutningsforslaget pålægges regeringen inden den 1. januar at etablere en whistleblowerordning for offentligt ansatte.
Whistleblowerordningen skal udformes som en uafhængig instans, der bl.a. skal kunne modtage anonyme indberetninger fra offentligt ansatte, der ønsker at gøre opmærksom på ulovlig forvaltning eller grove fejl og forsømmelser.
Der skal som led i ordningen også kunne foretages undersøgelser på baggrund af indberetningerne, og hvis undersøgelserne giver grundlag for det, skal der kunne udtales kritik af myndighederne.
Derudover pålægges regeringen med forslaget at indføre en række beskyttelsesværn for whistleblowere.
Det drejer sig bl.a. om at øge den ansættelsesretlige beskyttelse i form af regler om delt bevisbyrde og øget godtgørelse i sager om afskedigelse.
Forslagsstillerne har om baggrunden for forslaget bl.a. anført, at demokrati og åbenhed er grundlæggende værdier i den offentlige sektor, og at Danmark er bedre stillet end mange andre lande, når det gælder transparens og korruption.
Når det gælder offentligt ansatte, der ønsker at afsløre f.eks. ulovlig forvaltning, peger forslagsstillerne dog på, at forholdene angiveligt skulle være mangelfulde.
Det skyldes bl.a., at de offentligt ansatte ifølge forslagsstillerne alt for ofte overlades til at rejse sagerne i pressen, hvilket er uhensigtsmæssigt, både for whistleblowerne og myndighederne.
Jeg er enig med forslagsstillerne i, at vi skal værne om offentligt ansattes ytringsfrihed.
Det er afgørende for et velfungerende demokrati, at offentligt ansatte deler deres viden i den offentlige debat.
Det hænger bl.a. sammen med, at offentligt ansatte kan medvirke til at højne det faglige niveau.
Offentligt ansatte kan eksempelvis bidrage med oplysninger om, hvilke praktiske konsekvenser en given politisk beslutning har haft eller kan forventes at få.
Derfor har jeg for ganske nylig opfordret samtlige ministerier, Kommunernes Landsforening og Danske Regioner til at bidrage med en styrket oplysningsindsats om offentligt ansattes ytringsfrihed.
Indsatsen skal sikre, at offentligt ansatte kender omfanget af deres rettigheder, så de har tiltro til, at rettighederne også bliver respekteret i praksis.
Jeg har samtidig opfordret ministerierne, Kommunernes Landsforening og Danske Regioner til at sørge for, at myndighederne inden for deres områder overvejer, om det er hensigtsmæssigt at etablere en whistleblowerordning.
Udvalget har haft en højesteretsdommer som formand og har herudover været bredt sammensat med deltagelse af bl.a. professorer fra universiteterne og repræsentanter fra medierne og personaleorganisationer.
Udvalget har haft til opgave at vurdere, om der er behov for en styrket informationsog rådgivningsindsats, lovgivning om offentligt ansattes ytringsfrihed, øget ansættelsesretlig beskyttelse af offentligt ansatte, der har anvendt deres ytringsfrihed, og etablering af et særligt nævn til sikring af offentligt ansattes ytringsfrihed.
Udvalget har også skullet belyse fordele og ulemper ved whistleblowerordninger i den offentlige forvaltning og vurdere behovet for en sådan ordning.
Der blev afgivet betænkning i april i fjor, og jeg skal ikke gennemgå den i detaljer, men derimod fokusere på de dele, som er mest relevante i forhold til beslutningsforslaget.
Det er henholdsvis whistleblowerordninger og regler om delt bevisbyrde, det er bevisbyrde og øget godtgørelse.
For så vidt angår whistleblowerordninger fandt et enigt udvalg, at der ikke bør gennemføres generel lovgivning.
Udvalget lagde vægt på, at der kan anføres hensyn både for og imod oprettelse af en sådan.
Som argument for taler bl.a., at det kan øge grundlaget for demokratisk debat og kontrol, at det kan medvirke til at højne niveauet i myndighedernes ydelser, og at det kan styrke myndighedernes troværdighed.
Som argument imod at indføre whistleblowerordninger taler bl.a., at det kan medføre, at færre personer gør opmærksom på fejl og forsømmelser ved navns nævnelse, og at det kan være svært at vurdere troværdigheden af anonyme anmeldelser.
Udvalget peger også på, at whistleblowerordninger kan skabe dårligt arbejdsklima, fordi ansatte er bange for at blive hængt ud og at det kan indebære visse retssikkerhedsmæssige betænkeligheder i forhold til personer, som bliver undersøgt på baggrund af anonyme anmeldelser.
Udvalget fandt derudover, at behovet for whistleblowerordninger og hensigtsmæssigheden af dem varierer fra myndighed til myndighed, både i forhold til myndighedens størrelse, typen af opgaver og eksisterende kontrolstruktur.
På den baggrund anbefalede udvalget, at det i den enkelte myndighed overvejes, om det er hensigtsmæssigt at etablere en whistleblowerordning, og denne anbefaling fra et enstemmigt udvalg har regeringen lyttet til.
Jeg vil nu vende mig mod udvalgets anbefalinger om øget ansættelsesretlig beskyttelse, nærmere bestemt reglerne om delt bevisbyrde og øget godtgørelse.
Reglerne om delt bevisbyrde vil groft sagt indebære, at ansvaret for at bevise, om en medarbejder er blevet fyret på grund af sine lovlige ytringer, kan skifte fra medarbejderen til arbejdsgiveren under en retssag.
Reglerne om øget godtgørelse vil indebære, at arbejdsgiveren skal betale mere i godtgørelse til den ansatte, der bliver fyret uberettiget på grund af den lovlige ytring.
Udvalget var ikke enige om behovet for nye regler på området, idet seks medlemmer stemte for, fem stemte imod og seks undlod at stemme.
Regeringen har valgt at følge anbefalingen fra de fem medlemmer, som stemte imod, blandt dem udvalgets formand.
De pågældende pegede på, at bevisbyrden i denne type retssager allerede er delt i praksis.
De almindelige regler indebærer således, at bevisbyrden vil skifte over til arbejdsgiveren, hvis der er grund til at formode, at en ansat er blevet fyret på grund af sine lovlige ytringer.
Regeringen ser derfor ikke noget behov for at indføre nye regler om det pågældende.
De fem medlemmer har desuden peget på, at regler om øget godtgørelse ikke i nævneværdigt omfang vil få offentligt ansatte til at gøre mere brug af deres ytringsfrihed.
Det skyldes bl.a., at offentligt ansatte typisk er tilbageholdende med at udtale sig om forhold inden for deres arbejdsplads, fordi de er bange for at skabe et dårligt arbejdsklima eller for, at det kan få karrieremæssige konsekvenser, f.eks. at de bliver frosset ud.
Regler om øget godtgørelse vil ikke ændre på denne frygt.
Regeringen er enig med den del af udvalget, som har anbefalet, at der ikke indføres regler om delt bevisbyrde og øget godtgørelse, da sådanne regler ikke kan antages at få offentligt ansatte til i højere grad at benytte deres ytringsfrihed.
Derfor kommer det altså nok ikke som den store overraskelse, at regeringen ikke kan støtte forslaget.