Hans Christian Schmidt (V), 2007-01-19:
Jeg tror, det er helt afgørende, når man skal udvikle et bæredygtigt fiskeri, at man skruer reglerne sammen på en sådan måde, at fiskerne også kan leve af at være fiskere.
Det er klart, at det er frustrerende, hvis man skal prøve på at overleve som fisker, at være bragt i en situation, hvor man, på grund af at vi skærer kvoterne ned, heller ikke får en ordning, som gør, at man selv kan udvirke, at man kan komme til at leve af det.
Det er helt klart.
Jeg var selv på Island og oplevede, at når man får sådan en ordning, kommer der en helt anden bæredygtig fornemmelse, en helt anden økonomisk fornemmelse ind hos fiskerne, som jo er interesseret i, at der er fisk i mange år fremover, fordi de nu ved, hvad deres andel er, og hvad deres part er i det.
Jeg siger bare, at vi er nødt til ærligt og ligeud at sige til hinanden, som det er, for det er det bedste – over for fiskere som over for alle andre: Det er jo logisk, at vi ikke kan skrue en ordning sammen, hvor vi har mange flere fiskere, end der er fisk til.
Så skulle vi i hvert fald lave nogle helt andre systemer, og det er der jo ingen der foreslår.
Så vi skal sige det ærligt, som det er.
Jeg tror på, at det er den bedste ordning, man kan give, og jeg er sikker på, at det danske fiskerierhverv vil genrejse sig som et meget stolt erhverv.
Det har jo ikke noget at gøre med, at man skal strække en kvote.
Jeg tror, at det, hr. Kristen Touborg mener, er, at man optimerer sin kvote, altså ved at man smider de fisk ud, man ikke vil have.
Men det er ulovligt, og det er det i dag.
Jeg har ingen mistillid til fiskere på den måde.
At nogle kan overtræde det indimellem, slår vi jo til mod, men det her tror jeg ikke på.
De har en ægte interesse i også at sørge for, at det her fiskeri er bæredygtigt og kan leve i mange år endnu, for de bliver jo en del af det, bl.a. fordi de også har investeret.
Men jeg må sige, at et af fiskernes store problem jo var, at da de var gældsat før den her ordning, var de gældsat til Fiskeribanken og måtte afbetale på gæld, så de simpelt hen ikke havde penge nok til at kunne leve af det.
Nu gør de det modsatte.
Nu gældsætter de sig, som vi andre også gør, nemlig i en fremtid, i en udvikling, i en mulighed for at tjene penge og kunne betale dem igen.
Jeg må sige, at jeg altså glæder mig over den optimisme, der er ude i fiskerierhvervet, og jeg tror, at mange flere vil støde på den.
Afstemning
Jeg synes i hvert fald, at jeg, når jeg skal starte med at kommentere beslutningsforslaget, vil glæde mig over, at der er andre ud over Det Konservative Folkeparti, Venstre og Dansk Folkeparti, som interesserer sig for udviklingen af landdistrikterne i Danmark.
Danmark er jo inde i en rivende udvikling i de her år.
Økonomien blomstrer, og arbejdsløsheden er historisk lav, men det er jo ikke hele Danmark, der tager del i de gode tider.
Men med det nye landdistriktsprogram vil regeringen skabe et Danmark i bedre balance.
S, SF, Det Radikale Venstre og Enhedslisten foreslår, især i B 55, at regeringen i fornødent omfang pålægges at benytte den nye mulighed for såkaldt frivillig modulation af den direkte landbrugsstøtte for derved at fremskaffe det, man kalder den nødvendige finansiering til forbedring af landdistrikterne.
Regeringen går ind for, at landbrugsstøtten skal afvikles gradvis og ligeligt, det skal der ikke herske tvivl om, og der skal heller ikke herske tvivl om, at regeringen stiller den finansiering til rådighed, der er behov for, til udvikling af landdistrikterne gennem landdistriktsprogrammet.
Skulle nogen have den mindste tvivl herom, kan jeg bare henvise til regeringsgrundlaget »Nye mål«, hvoraf det fremgår, at regeringen vil sikre, at der sker fuld hjemtagning af EU-midlerne til landdistriktsudvikling, og da man ved, at regeringen overholder det, den lover heri, så ved man også, at sådan er det.
Det er ikke til diskussion.
Vi er enige om, at dem hjemtager vi.
Der er bare det ved det, at modulation skal være obligatorisk for alle og ens i de omfattede medlemslande.
Regeringen ser derfor også positivt på landbrugskommissær Mariann Fischer Boels tilkendegivelser om en forøgelse af den obligatoriske modulation som et element i det såkaldte sundhedstjek af den fælles landbrugspolitik, der skal finde sted i løbet af 2007 og 2008.
Ved anvendelse af muligheden for frivillig modulation, hvor det jo er frivilligt for landene at fordoble beløbet med nationale midler, vil der ske en form for renationalisering af den fælles landbrugspolitik – vi vil altså gå tilbage.
Det vil helt uundgåeligt medføre en forskelsbehandling mellem landmændene i de forskellige lande inden for EU.
Det skal vi undgå.
Styrken i EU's fælles landbrugspolitik er netop, at den er fælles og grundlæggende ens for alle i hele Fællesskabet.
Endelig kan jeg oplyse, at regeringen og Dansk Folkeparti ved indgåelsen af aftalen om landdistriktsprogrammet for 2007-2008 var enige om, at Danmark ikke vil benytte muligheden for anvendelse af frivillig modulation.
Regeringen kan derfor ikke tilslutte sig beslutningsforslag nr. B 55.