Finn Sørensen (EL), 2012-08-20:
Kendsgerningen om det her lovforslag er, at mennesker på overførselsindkomster kommer til at betale en meget stor del af regningen for, at de, der er så heldige at have et arbejde, kan få skattelettelser, nogle skattelettelser, der især kommer dem med middelindtægter og dem med de højeste indtægter til gode.
3,7 mia. kr. snupper man fra nogle af dem i samfundet, der har mindst, for at give til dem, der har meget, og som både i procent og i kroner og øre får mest ud af skattelettelserne, bl.a. ved at man lemper topskatten for samlet set 4,8 mia. kr.
Det sker ved at forringe reguleringen af overførselsindkomsterne med 5,1 pct. oven i den forringelse, der i forvejen ligger i satspuljereguleringen.
Satspuljereguleringen betyder, at overførselsindkomsterne allerede i dag har et efterslæb i forhold til lønudviklingen på mange tusinde kroner, afhængig af hvilken gruppe man befinder sig i, et efterslæb, der bliver mange gange større med den her reform.
Vi har jo fået bekræftet, at det for en a-kasse-forsikret drejer sig om et yderligere efterslæb på 13.000 kr. om året, når reformen er fuldt indfaset.
Enhedslisten mener, at det er hamrende asocialt at lade arbejdsløse, syge mennesker og mennesker på førtidspension, revalidering og folkepension samt studerende og en række andre grupper på overførselsindkomster betale regningen for skattelettelser til folk i arbejde.
Det var vi før valget enige med Socialdemokraterne og SF om.
Jeg vil gerne lige citere fra Information den 14. april 2011, hvor den nuværende statsminister, fru Helle Thorning-Schmidt, sagde: Vi arbejder frem mod 2020 med et meget stramt budget, og i den situation er der ganske enkelt ikke råd til, at vi gennemfører de skattelettelser.
De skattelettelser, fru Helle Thorning-Schmidt henviste til, var VKO's forslag om at lempe topskatten med 1,7 mia. kr., altså en klatskilling i forhold til det, man nu selv gør.
SF's formand, Villy Søvndal, var enig og sagde: Vi har brug for pengene i vores plan for at sikre, at vi har råd til velfærd og for at rulle de massive nedskæringer tilbage, som regeringen er i gang med på velfærdsområdet.
Men nu er der nye toner.
Nu er det pludselig i orden at lade grupper uden for arbejdsmarkedet, de grupper, som har allermindst i vores samfund, betale for skattelettelser til mennesker, der er meget bedre stillet.
Og så må vi altså lige have lov at aflive nogle myter om den her reform.
Det er jo ikke rigtigt som påstået fra forligspartierne, at de dårligst stillede ikke mister penge.
Den dårligst stillede tiendedel mister penge i form af et mindre rådighedsbeløb.
Det fremgår jo klart af regeringens egne beregninger, som viser, at studerende, kontanthjælpsmodtagere og selvstændige med lav selvangivet indkomst – de sidste skal vi måske ikke have så meget ondt af, der kan jo være årsager til, at den er meget lav – har en direkte nedgang i rådighedsbeløbet på 630 kr.
Det er jo heller ikke rigtigt, at reformen ikke rammer folkepensionister.
Regeringen har ikke benægtet, at der er en gruppe på ca. 100.000 folkepensionister, der bliver ramt af den forringede regulering af folkepensionens grundbeløb, fordi de ikke er fattige nok til at få glæde af forhøjelsen af ældrecheck og pensionstillæg, men heller ikke rige nok til at få glæde af lempelsen i topskatten.
Derfor er det også korrekt, at denne skattereform vil øge uligheden, og den vil øge den relative fattigdom stik imod regeringsgrundlaget, der flere steder siger, at regeringens målsætning er at mindske ulighed og fattigdom.
Jeg synes, at denne skattereform vidner om, at den kyniske holdning til de grupper, der har mindst, som den tidligere regering og Dansk Folkeparti stod for, nu videreføres af den nye regering.
Luftige regnestykker om øget arbejdsudbud er åbenbart vigtigere end at leve op til valgløfterne og efterleve sine egne målsætninger om at tage vare på de udsatte grupper.
Jeg vil gerne citere Rådet for Socialt Udsatte, som jo er et råd, der er nedsat af regeringen.
De skriver: Forslaget medfører derfor en yderligere marginalisering af borgere på overførselsindkomster og skubber socialt udsatte og sårbare mennesker længere væk fra fællesskabet.
Det gælder både i konkret leveniveau og med de signaler, reformen sender.
Regeringens svar er blot, at der er rimelig social balance, fordi en del af de penge, man stjæler fra mennesker på overførselsindkomster, går til de fattigste pensionister, en underlig form for balance, der går ud på at tage fra de fattige for at give til de andre fattige.
Til slut vil jeg blot sige, at det har været ynkeligt at overvære debatten her i dag.
Regeringens og forligspartiernes påskud for skattereformen er, at flere skal komme i arbejde, men vi kan ikke få at vide, hvor de arbejdspladser opstår, hvilket jo ikke er underligt, for regnestykket handler ikke om at skabe rigtige levende arbejdspladser, men at øge arbejdsudbuddet, dvs. sikre, at flere arbejdsløse konkurrerer om jobbene.
Det bekræfter jo blot, at det overordnede formål, ikke det erklærede, men det virkelige formål med denne skattereform er det samme som med al den anden snak om øget arbejdsudbud, som regeringspartierne kommer med, nemlig at presse lønningerne nedad til glæde for virksomhedsejerne og de rigeste i samfundet.
Det bestyrkes man jo i, når man ser, at nogle af de grupper, der kommer til at bidrage mest til skattelettelserne, er grupper, der ikke kan bidrage til et øget arbejdsudbud af den simple grund, at de er sygemeldte, på efterløn, førtidspension, folkepension, barsel eller voksenuddannelse eller af andre grunde ikke står til rådighed for arbejdsmarkedet som f.eks. en stor gruppe ikkearbejdsmarkedsparate kontanthjælpsmodtagere.
Jeg slutter nu, formand.
Konklusionen er, at flertallet her i Folketinget er i færd med at lave endnu en skattereform, der vender den tunge ende nedad.
Det er ikke underligt, at højrefløjen gerne være med til det, men det er beskæmmende, at regeringspartierne vil gøre det stik imod deres egen målsætning.