Line Barfod (EL), 2010-11-09:
Da vores ordfører på området, fru Johanne Schmidt-Nielsen, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre følgende: Flere af høringssvarene påpeger – og det er vi helt enige i – at skræmmende meget af den argumentation, der er for det lovforslag, vi behandler i dag, bygger på formodninger.
Man formoder, at børnene er rejst hertil frivilligt.
Man formoder, at det er deres forældre , der har sendt dem hertil.
Man formoder, at børnene lyver om deres alder og reelt er ældre, end de oplyser.
Det er altså en række formodninger, der ligger til grund for en lov, som har gennemgribende betydning for nogle mennesker.
Det er retssikkerhedsmæssigt meget betænkeligt.
Lovforslaget vil ramme en gruppe børn, der i forvejen er meget udsat, og på trods af advarslerne fra en lang række af børneorganisationer bekymrer regeringen sig tilsyneladende meget lidt om børnenes tarv.
Det, der betyder noget for regeringen, er først og fremmest at mindske antallet af udlændinge i Danmark.
Man må sige, at man gør sig umage med at komme efter hver eneste.
Det er 28 børn i 2009, som ville være blevet omfattet af det her forslag.
Ligesom vi er enige med Institut for Menneskerettigheder i, at den danske stat fortsat har ansvaret for de uledsagede børn, når de opholder sig på centrene.
Desværre ser det ud til, at integrationsministeren ikke mener, at man har ansvaret, men man vil nu alligevel kontrollere centrene.
Vi må også høre om, hvordan regeringen vil sørge for børnenes sikkerhed i Afghanistan, hvor der altså er en væbnet konflikt, som Danmark er en del af.
Ifølge Børnerådets høringssvar er der forlydender om, at Taleban rekrutterer børnesoldater på centrene, og jeg går ud fra, at ministeriet har undersøgt de forlydender, og at man vil sikre sig, at det ikke er korrekt, før man sender nogen børn af sted.
Vi deler også den bekymring, der er fra børneorganisationerne omkring, at man tillægger alderstest så stor betydning i forhold til muligheden for opholdstilladelse.
Igen og igen er testene blevet kritiseret for at være alt for usikre i forhold til præcis at kunne vurdere, hvor gammelt et barn er, og som Institut for Menneskerettigheder peger på, tilsidesatte Højesteret i 2009 en sådan alderstest.
Det er typisk for regeringen og dens støtteparti, Dansk Folkeparti, at det er antallet af uledsagede børn, der er det allervigtigste.
Hvis antallet af børn stiger, strammes reglerne, også selv om årsagen til, at der kommer flere børn, formentlig er, at behovet ændrer sig ude i verden.
Det kunne jo være, fordi regeringen og Dansk Folkeparti fører krig i Afghanistan, at der er flere børn, der flygter fra Afghanistan.
Jeg ved ikke, om man har haft den overvejelse, men ellers synes jeg, man skulle prøve at tænke den tanke: Når man laver en krig, kommer der flere flygtninge.
Det kan godt være, at det er en helt ny erkendelse, men måske skulle man prøve at tænke tanken.
Man behøver ikke at være professor i børnepsykologi for at kunne se, at det kommer til at få store konsekvenser.
Børn har brug for tryghed og stabilitet, især børn, der kommer fra en krig, og som er helt alene i et fremmed land uden nogen familie.
De har i den grad brug for tryghed og stabilitet, men det, de altså får at vide, er: Du kan blive her, til du bliver 18 år, og så bliver du sendt hjem.
Så vil de jo bare gå og vente på, at de bliver sendt ud.
Hvorfor skulle de gå i gang med at lære dansk og i det hele taget blive en del af det her samfund?
Hvorfor skulle kommunerne bruge mange penge på at prøve at integrere dem, hvis alle regner med, at når de bliver 18 år, bliver de sendt ud?
Som Red Barnet skriver i deres høringssvar, har man altså fra deres søsterorganisation i Norge dårlige erfaringer med mistrivsel blandt de børn, der bare venter på at blive udsendt, når de fylder 18 år.
Det synes vi ikke at vi skal udsætte børn i Danmark for.
Vi kan ikke støtte forslaget.