Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2009-10-08:
Danmark er gledet ned på en 12. plads blandt verdens rigeste nationer.
Det bliver faktisk kun værre, medmindre vi danskere tager os sammen og begynder at gøre noget ved problemerne i stedet for at gemme dem væk.
Problemer har det med ikke at forsvinde af, at man ikke taler om dem.
De vokser i stedet år for år.
Så lad os tage fat også der, hvor det umiddelbart gør ondt.
Lad det være sagt helt klart: Fra Liberal Alliances side ønsker vi at sætte skatten yderligere ned.
Danskerne er verdens mest skatteplagede folk, hverken mere eller mindre.
Selv vores svenske broderfolk, der ellers nok forstår at brandskatte sine borgere, har et mindre skattetryk end vi.
Men det er vigtigt, at vi får en lavere skat på arbejde, så det bedre kan betale sig at gøre en indsats.
Derfor er det vigtigt at sætte skatten ned på den sidst tjente krone.
Et godt sted er at afskaffe topskatten, som alt andet lige bare er en misundelsesskat, der hæmmer den danske vækst.
Så det er bare med at komme i gang, og al snak om millionærskatter bør selvfølgelig afvises.
Vi skal have et skattesystem, der gør, at det bedre kan betale sig at arbejde, ikke det modsatte.
Men det er ikke kun personskatterne, der er interessante at se på.
Også selskabsskatten bør nedsættes.
Der er faktisk 11 EU-lande, der har en lavere selskabsskat end Danmark.
Vi skal have gang i virksomhederne.
Det skal bedre kunne betale sig at drive virksomhed, så virksomhederne, som er Danmarks vækstmotor, kan komme i gang igen og få bedre forhold.
Men det er ikke nok at sætte skatten ned.
Det danske samfund har brug for mere grundlæggende reformer, hvis vi fremover skal have et velstandsniveau, der giver os råd til gode uddannelser og god sygehusbehandling.
Velfærdskommissionen sagde det, Arbejdsmarkedskommissionen sagde det, enhver ansvarlig økonom siger det, og det samme burde enhver ansvarlig politiker gøre.
Det sidste er desværre ikke tilfældet.
Lad os tag eksemplet med efterlønnen, som også har været diskuteret lidt her.
Vi har jo alle oplevet hr. Villy Søvndals 4-timers-transfervindue, hvor der var en reformvilje til stede, men ellers er efterlønnen fuldstændig fredet på Christiansborg.
Men den burde afskaffes, hellere i dag end i morgen.
Det er ikke i orden, at de fleste partier bare holder hinanden i skak og bilder befolkningen ind, at det kan lade sig gøre at beholde efterlønnen og samtidig skaffe den nødvendige arbejdskraft i fremtiden.
Det er ikke godt nok, og det fører Danmark direkte imod et velstandsfald.
Nu kan der selvfølgelig laves andre reformer end lige den med efterlønnen, men det er værd at notere sig, at afskaffelsen af efterlønnen sammen med en kortere dagpengeperiode er nogle af de helt centrale løsninger, hvis Danmark skal klare udfordringen.
Der er også sket et værdimæssigt skred i de senere år, hvor politikerne og staten blander sig stadig mere i borgernes laden og gøre.
Vi må ikke ryge, vi må ikke spise, vi må ikke drikke.
Til gengæld skal vi løbe, spise havreklid og drikke kildevand.
Og i stedet for at dø af sygdom kan man så dø af kedsomhed og angst for ikke at kunne overholde alle de statslige regler, påbud og forbud.
Danskerne betegnes i undersøgelse efter undersøgelse som et af verdens lykkeligste folk.
Det kan vi jo være glade for.
Måske er der en sammenhæng mellem, at vi har så stor indflydelse på eget liv, og den lykkefølelse, vi har, men den indflydelse bliver stadig mindre og mindre.
Big Mother-statens lyst til at bestemme det hele – for vores egen skyld naturligvis – rammer ikke kun borgerne.
Således bestemmer staten, hvad virksomhederne må sælge, med bl.a. bevillingsregler, hvem de må sælge til, med aldersgrænser for bestemte produkter, hvad de må reklamere for, med forskellige reklameregler, og endda også hvornår de må holde åbent, med lukkeloven – alt sammen for at beskytte danskerne imod danskerne.
Men lad os droppe den Big Mother-mentalitet og få noget mere frihed for den enkelte og for den enkelte virksomhed.
I den forbindelse vil jeg dog godt kvittere for, at regeringen har lagt op til at gå i gang med en større afbureaukratisering, og jeg vil gerne love, at Liberal Alliance vil gøre sit for at holde regeringen i ørerne og komme med mindst 105 ekstra forslag til, hvor man kan plage borgere, virksomheder og det offentlige mindre, end man gør i dag.
Når staten vil bestemme mere og mere over dig og mig, er det også et udtryk for, at tolerancen bliver mindre.
Der bliver mindre plads til forskellighed, og det er synd og skam.
Vi har det selvfølgelig hver især bedst med at bestemme over vores eget liv.
Det er helt fundamentalt, at mennesker gerne vil have frihed til at forfølge egne mål og leve efter egne værdier og egne ønsker.
Der er selvfølgelig en grænse, nemlig der, hvor andres frihed krænkes, men vi ønsker fundamentalt et samfund, der giver lige muligheder for folk til at leve efter de ønsker og værdier, de har.
Til gengæld skal vi gøre op med det ulidelige slogan om mere lighed.
Det er jo fuldstændig ulideligt at høre på det ligemageri, som ofte kommer fra venstrefløjen herinde.
Mere lighed er det samme som mindre forskellighed, mere konformitet, mindre personlighed og mere grå masse.
Vækst, kreativitet og livsglæde trives i mangfoldighed, hvor mennesker har lov til at udfolde sig og bruge deres talent, uden at staten skal lægge en masse begrænsninger på den enkeltes udfoldelsesmuligheder.
Helt fundamentalt står vi over for spørgsmålet, om Danmark bare skal fortsætte, som vi gør nu, hvor vi har verdens højeste skattetryk, hvor velfærdssamfundet risikerer, at grunden skrider sammen under det på grund af manglende reformer, hvor Big Mother-staten tager ansvaret og initiativet fra borgere og virksomheder, og hvor lighedstyrraniet indskrænker pladsen til forskellighed, eller om vi skal prøve at vende tingene om og gøre Danmark til fremtidens vindernation.
Det kræver, at politikerne og befolkningen kommer ud af mørket og får udskiftet tunnelsynet med det lange perspektiv.
Danmark kan gøre det bedre.
Spørgsmålet er, om man politisk har modet og viljen.
Der har så i dag været stor diskussion mellem S-SF og store dele af Folketinget, og jeg synes bare, at de har gjort det endnu mere klart for os i Liberal Alliance, at vi er rigtig glade for, at vi har peget på den nuværende statsminister.
Vi er rigtig glade for, at vi bakker op om den nuværende regering, for der er jo ikke noget alternativ til, at det er det borgerlige Danmark, der skal stå i spidsen for det her samfund.
Til sidst vil jeg sige, at der måske er nogle, der tænker: Ja, Liberal Alliance kommer på her sådan klokken kvart i ni.
Meningsmålingerne er måske ikke det, i hvert fald vi glæder os mest over i de her dage, men vi siger lidt, ligesom Mark Twain sagde, da han så sin egen dødsannonce, at rygterne om vores død er stærkt overdrevet, og at vi nok skal komme igen, så bare rolig, I skal nok se masser af liberale markeringer.
Vi skal i hvert fald sørge for, at når man siger, at man har en liberal statsminister, skal han også blive holdt i ørerne på de liberale spørgsmål og de liberale synspunkter.