runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2008-05-16:
Det her beslutningsforslag om, at stedbarnsadoption skal kunne foregå allerede fra fødslen for lesbiske par, der lever i registreret partnerskab, er et meget sympatisk forslag.
Det er et forslag, som går i den rigtige retning, men slet ikke langt nok, i forhold til hvad vi fra radikal side ønsker.
Så er jeg selvfølgelig også nødt til erklære mig enig i de bemærkninger, som justitsministeren og en række andre ordførere er kommet med, om, at det er en lidt underlig fornemmelse, at vi står og diskuterer et beslutningsforslag om at pålægge regeringen at fremsætte et lovforslag, som regeringen allerede har lovet at den vil fremsætte.
Så jeg håber sådan set ikke, at forslagsstillerne vil kræve at få det her beslutningsforslag til afstemning, for det vil i hvert fald virke som en mærkelig dobbeltkonfekt.
Det er en god intention, og det gælder også det, regeringen vil, men det går ikke langt nok set med radikale øjne.
For der er en lang række problematikker, man skal forholde sig til.
Vi har allerede været inde på problematikken om, at der kan opstå problemer, hvis nu den ene af mødrene dør, inden barnet bliver født.
Der er 25-års-reglen om, at man, hvis der er tale om stedbarnsadoption, skal være 25 år.
Hvis der er tale om anerkendelse af forældreskab gennem børneloven, er der ikke det samme krav.
Der er 2 ½-års-reglen, når det handler om adoption, der gør, at man skal have boet sammen et vist stykke tid, før man kan få adoptionen.
Den samme regel gælder ikke, hvis der er tale om anerkendelse af forældreskab gennem børneloven.
Der er problemer i forhold til kravet om statsborgerskab.
Der er problemer i forhold til barselorloven.
Så der er en lang række problemer, der ikke bliver løst ved at vedtage det her forslag eller ved at gøre det, som regeringen umiddelbart sagde ved behandlingen den 9. april.
Vi er selvfølgelig glade for, at der er et bredt flertal, og at regeringen vil gå et lille skridt i vores retning, men vi synes altså, der er en lang række problematikker.
Nu har jeg nævnt 25-års-reglen og 2 ½-års-reglen.
Jeg kan næsten ikke lade være med at sige, at jeg også har lyst til at nævne 30-dages-reglen, som gælder her i Folketinget, og som jo gør, at hvis vi vedtager det her beslutningsforslag, kan vi alligevel ikke nå at få lovforslaget fra regeringen op, før det ellers var planlagt.
Så der er en masse forskellige tidsregler, som man er nødt til at tage med i betragtning i forhold til det her.
Det er der, lige meget hvilke politiske holdninger man ellers måtte have til det.
Vi synes, at de forskellige familietyper skal ligestilles for at give børnene lige muligheder i livet, lige meget hvilken familietype de vokser op i.
Det er derfor, at vi, når vi kommer til det endelige lovforslag i næste folketingssamling, vil arbejde klart for, at der på alle punkter bliver tale om ligestilling.
Hvis vi skulle have bestemt, ville vi klart have foretrukket og ønsket, at der blev tale om anerkendelse af forældreskab gennem børnelovens regler i stedet for at lave den her halve ordning gennem en særlig form for stedbarnsadoption for lesbiske.
Vivi Kier (KF), 2008-05-16:
Fra konservativ side er vi altid villige til at debattere med de partier, der skal være sammen om at tilslutte sig et lovforslag.
Kim Andersen (V), 2008-05-16:
Jeg vil gerne ønske fru Marlene Harpsøe tillykke med, at hun har fået så stor og bred opbakning til tankerne i beslutningsforslag nr. B 110.
Det er faktisk ikke så mange folketingsmedlemmer, der, første gang de fremsætter et beslutningsforslag og er ordfører på det, får så bred tilslutning fra hele salen til de tanker, der ligger i sådan et forslag.
Skal vi så ikke i fællesskab runde den her debat af med at konkludere, at justitsministeren for meget lang tid siden - allerede sidste år - bad Rigsadvokaten om at undersøge, hvad virkningerne var på det område, som vi her taler om, for vi skal selvfølgelig betragte det her spørgsmål meget alvorligt, og der skal dømmes hårdt og retfærdigt.
Der skal tages de individuelle hensyn, som hver enkelt sag berettiger til, men der er ikke forskel på vold begået i hjemmet og vold begået andetsteds.
Det er det, ministeren nu er ved at få undersøgt, og inden der er gået mange måneder, så tror jeg, vi har resultatet af den kvalificerede undersøgelse fra Rigsadvokaten, og lur mig, om ministeren så ikke inden længe indkalder til et møde ovre hos sig selv, og at vi så allerede i begyndelsen af den kommende folketingssamling vil kunne vide, hvor vi helt konkret står.
Så ved vi alle sammen, hvad vi snakker om, og så er jeg sikker på, at regeringen ved justitsministeren vil handle i denne sag, såfremt der er noget at komme efter.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2008-05-16:
Tak for det.
Jeg kan sådan set følge mange af de argumenter, der var i forhold til, at vi nu diskuterer noget, vi egentlig har diskuteret, men der ligger jo også nogle andre elementer i det her.
Jeg vil såmænd bare høre med hensyn til nogle af de problemer, der kan opstå, f.eks. inden barnet bliver født, eller nogle af de problemer, der ligger i, at der er særlige alderskriterier, når der er tale om adoption, i modsætning til når der er tale om anerkendelse efter børnelovens regler osv., om den konservative ordfører er villig til at diskutere de ting, når justitsministerens lovforslag bliver fremsat.
Vivi Kier (KF), 2008-05-16:
Det her beslutningsforslag om stedbarnsadoption ved barnets fødsel fremsætter SF den 25. april, altså 6 dage efter førstebehandlingen af lovforslag nr. L 67.
Hvorfor siger jeg nu det?
Jo, det gør jeg, fordi det kan virke en anelse besynderligt, at vi nu skal opfordre regeringen til at fremsætte et lovforslag, som justitsministeren tydeligt har tilkendegivet vil blive fremsat i næste folketingssamling.
L 67 behandlede vi her i Folketingssalen den 9. april, og jeg vil tillade mig at citere, hvad ministeren sagde: »Regeringen vil dog på et enkelt punkt være indstillet på at se nærmere på behovet for at ændre de gældende regler.
Det drejer sig om muligheden for, at en kvinde på et tidligere tidspunkt kan adoptere et barn, som efter kunstig befrugtning blev født af en anden kvinde, som vedkommende lever i et registreret partnerskab med.
I dag har kvinden først mulighed for at stedbarnsadoptere partnerens barn efter en periode på 3 måneder fra fødslen.
Men meget taler for at ændre dette, sådan at et lesbisk par, som i fællesskab har planlagt, at den ene af dem gennem kunstig befrugtning skal blive gravid og føde et barn, får en retsstilling, der betyder, at den anden kvinde kan adoptere barnet straks fra fødslen.
Regeringen er allerede i gang med at se på spørgsmålet, med henblik på at et lovforslag vil kunne fremsættes i den næste folketingssamling.«
Samme dag, den 9. april, sagde vi Konservative: »Jeg hørte også, at ministeren gav udtryk for, at det vil regeringen se på, og at regeringen allerede i næste folketingssamling vil fremsætte et lovforslag, der kommer med præcis den her ændring, og det er vi fra konservativ side meget tilfredse med.«
Samme dag, den 9. april, sagde SF: »Vi synes også, det er vigtigt, at lovforslaget tager hul på spørgsmålet om stedbarnsadoption.
Det er glædeligt, at der tilsyneladende nu bliver flertal for det her forslag.« Derfor mener vi fra konservativ side, at det er absurd, at vi igen skal bruge tid på at behandle et beslutningsforslag, da der allerede er givet tilsagn om et lovforslag med mulighed for stedbarnsadoption lige fra fødslen.
Med den begrundelse må det stå soleklart, at vi fra konservativ side afviser beslutningsforslaget.
René Christensen (DF), 2008-05-16:
Dette beslutningsforslag har til formål at sikre, at registrerede partnere får adgang til stedbarnsadoption fra barnets fødsel, i de tilfælde hvor graviditeten er et resultat af en kunstig befrugtning.
Stedbarnsadoption kan efter gældende lovgivning først gennemføres efter 3 måneder, og for Dansk Folkepartis vedkommende er det en regel, vi faktisk gerne vil fastholde.
Som udgangspunkt vil jeg gerne fastslå, at Dansk Folkeparti fortsat mener, at det ikke burde være muligt at få foretaget kunstig befrugtning af homoseksuelle par i offentligt regi.
Men det skal selvfølgelig være frit for alle mennesker at vælge deres partner uanset køn, men hvis partneren er af samme køn, følger der selvfølgelig begrænsninger med, og en af disse er selvfølgelig muligheden for graviditet.
Vi mener, at vi bevæger os ud ad en glidebane, og derfor kan vi desværre ikke støtte det her forslag.
Men vi anerkender selvfølgelig, at der i dag er denne mulighed for kunstig befrugtning, og at der kan opstå uforudsete problemer i forbindelse med dødsfald, og jeg vil derfor i forbindelse med udvalgsarbejdet spørge ind til, om det er muligt at testamentere sig ud af problemet.
Jeg ser selvfølgelig frem til det udvalgsarbejde, som kommer.
Kim Andersen (V), 2008-05-16:
SF har fremsat et beslutningsforslag, som skal give registrerede partnere adgang til stedbarnsadoption fra barnets fødsel, i de tilfælde hvor graviditeten er et resultat af kunstig befrugtning.
I Venstre er vi meget enige i de principper, der ligger bag det forslag.
Vi har også noteret os, at justitsministeren her fra Folketingets talerstol allerede den 9. april i år, altså før dette beslutningsforslag blev fremsat, i forbindelse med lovforslag nr. L 67 om ægteskab mellem to personer af samme køn har tilkendegivet, at regeringen er af den opfattelse, at der er meget, der taler for, at reglerne på det her område bliver ændret, sådan at partneren i et lesbisk par, hvor den ene kvinde er gravid og skal føde et planlagt barn, kan adoptere barnet straks fra fødslen.
Ministeren har så også bebudet, at når det lovforberedende arbejde er gennemført, vil der her i Tinget blive fremsat et forslag om at indføre disse muligheder, så vi kommer ud over den nuværende 3-måneders-grænse.
Det ser vi frem til at behandle, når det er klart til det.
Vi støtter intentionerne, men må også konstatere, at det, som ministeren sagde det, på den baggrund er et overflødigt forslag.
Lene Espersen (KF), 2008-05-16:
Ifølge det beslutningsforslag, der er fremsat af SF, opfordrer Folketinget regeringen til at fremsætte lovforslag, som giver registrerede partnere adgang til stedbarnsadoption fra barnets fødsel, i de tilfælde hvor graviditeten er resultatet af kunstig befrugtning.
I bemærkningerne til forslaget anføres det bl.a., at der i disse tilfælde ingen tvivl er om, at adoptionen sker på et velovervejet grundlag, ligesom der ikke er grund til at udsætte adoptionen af hensyn til en eventuel faderskabssag.
Reglerne om kunstig befrugtning findes i lov om kunstig befrugtning i forbindelse med lægelig behandling, diagnostik og forskning m.v. Loven blev bl.a. ændret i 2006.
Den ændring betyder, at det siden den 1. januar 2007 har været muligt for alle kvinder uanset civilstand og seksuel orientering at modtage behandling for barnløshed i det offentlige sundhedssystem.
Børneloven indeholder regler om, hvordan forældreskab, herunder faderskab, etableres, når et barn bliver til ved hjælp af kunstig befrugtning.
I bemærkningerne til børneloven er der ikke nogen omtale af den situation, at en kvinde, der lever i et registreret partnerskab, bliver kunstigt befrugtet.
En kvindes ønske om at blive juridisk forælder, en såkaldt medmor, til det barn, som hendes registrerede partner har født, kan imidlertid imødekommes efter reglerne om stedbarnsadoption i adoptionsloven.
Samtykke til adoption kan efter de gældende regler dog ikke modtages før tidligst 3 måneder efter barnets fødsel, medmindre der foreligger ganske særlige forhold.
3-måneders-reglen er begrundet i et hensyn til barnets biologiske mor, herunder hendes psykiske eller fysiske forhold som følge af fødslen.
Som eksempel på, at der kan ses bort fra 3-måneders-fristen, kan nævnes de tilfælde, hvor barnets mor er døende.
Medmoren vil juridisk set først blive anset for at være forælder, når adoptionen er gennemført, og hun vil først herefter opnå de pligter og rettigheder, som tilkommer forældre, herunder forældremyndighed, arveret og forsørgelsespligt.
Som bekendt blev lovforslag nr. L 67 om ægteskab mellem to personer af samme køn, der blev fremsat af Det Radikale Venstre, førstebehandlet her i Tinget den 9. april i år.
I den forbindelse tilkendegav jeg, at der efter regeringens opfattelse er meget, der taler for at ændre reglerne om stedbarnsadoption, således at et lesbisk par, som i fællesskab har planlagt, at den ene af dem gennem kunstig befrugtning skal blive gravid og føde et barn, får en retsstilling, der betyder, at den anden kvinde kan adoptere barnet straks fra fødslen.
Det løfte er jeg naturligvis indstillet på at indfri, og regeringen forventer at kunne fremsætte et lovforslag herom i det kommende folketingsår.
Som det fremgår, er forslagsstillerne og jeg helt enige om det indholdsmæssige i denne sag, og jeg har allerede tilkendegivet her i salen - allerede før beslutningsforslaget blev fremsat - at det havde regeringen tænkt sig at lovgive om i næste folketingssamling.
Derfor kan jeg ikke lade være med her at slutte af med at sige, at jeg faktisk mener, at beslutningsforslaget er helt og aldeles overflødigt.
Marlene Harpsøe (DF), 2008-05-16:
Ja, men så vil jeg da afslutte den her debat med igen at sige tak, fordi alle er enige om, at partnervold skal straffes lige så hårdt som al anden vold.
Vi havde igen, kan jeg sige, fra Dansk Folkepartis side ønsket, at vi kunne blive enige om noget i dag, men vi vil afvente den undersøgelse, der selvfølgelig kommer fra Rigsadvokaten.
Vi havde håbet på, at der hurtigere kunne blive gjort noget for de her mange voldsramte kvinder, for det er mange, der bliver ramt, og vi ville gerne have gjort noget for dem før, men det kan ikke ske i dag.
Men ellers vil jeg takke for den gode debat.
Kim Andersen (V), 2008-05-16:
Nu synes jeg, at ordføreren skal lade være med at fremture.
Ordføreren har faktisk fået et meget fint resultat af debatten her i dag, og ordføreren bliver altså nødt til at acceptere, at vi lever i et retssamfund, og at de ting, vi beskæftiger os med, skal være kvalificeret undersøgt.
Det er det, der er sat i gang for længst.
Vi står over for at modtage resultatet.
Når vi har det resultat, så handler vi ud fra det.
Vi tager altså ikke hovedet under armen og bare jokker derudaf, fordi der kommer et beslutningsforslag, en måned eller to før vi har noget konkret at forholde os til.
Lad nu være med at fremture med noget, der i øvrigt er bred opbakning til.
Marlene Harpsøe (DF), 2008-05-16:
Jeg glæder mig da bestemt over, at alle Folketingets partier er enige om, at vold er vold, og at det selvfølgelig skal sidestilles, men når det så er sagt, så havde vi håbet fra Dansk Folkepartis side, at vi ville kunne komme igennem med det her beslutningsforslag i dag.
Det kan jeg så høre fra Folketingets andre partier at man ikke kan bakke op om, og det er så det.
Karina Lorentzen (SF), 2008-05-16:
SF arbejder for alle familietypers rettigheder, og vi vil selvfølgelig til enhver tid være med til at kigge på at få alle de her familier ind under børneloven.
Vi vil også i det her forslag arbejde for den brede model, og vi vil også fortsætte det samarbejde, som vi hidtil har haft med de andre oppositionspartier på det her område.
Karen Hækkerup (S), 2008-05-16:
Jeg vil gerne starte med at slå fast, at jeg naturligvis er enig i, at vold skal udløse en fængselsstraf, for det kan ikke være anderledes.
Men jeg vil også gerne sige til fru Marlene Harpsøe, hvis hun tror, at et barn har nemmere ved at stå op om morgenen og gå i skole og lære noget, når det ved, at familielivet derhjemme er i ruiner og far er i fængsel, at livet altså ikke er meget nemmere i den situation.
Det er ikke nogen lykkelig situation for den familie, som har været udsat for vold.
Det, der virker, er at få familien behandlet og få familien ind på et spor, hvor vold ikke er en del af dagligdagen.
Det kræver, at der også er behandling, at der er terapi også til dem, der er blevet slået på, og dem, der har overværet volden.
Det er ikke nok bare at hæve strafferammen, hver eneste gang der er et problem.
Det betyder ikke, at der ikke skal være fængselsstraf, selvfølgelig skal der det, og partnervold er fuldstændig uacceptabelt, men den anden del af det virker det som om Dansk Folkeparti fuldstændig har tabt af syne.
Marlene Harpsøe (DF), 2008-05-16:
Jeg vil gerne sige, at det er rart, at fru Karen Hækkerup nævner børnene, for der er jo en meget, meget stor risiko for, at børn, der vokser op i de her voldelige partnerforhold eller ægteskaber, også bliver ofre, og dem skal vi jo også sikre.
Vi skal jo sikre, at de ikke unødigt bliver belastet af frygt og angst for, at f.eks. faren kommer tilbage og slår på moren eller - ikke mindst - børnene.
Mener fru Karen Hækkerup ikke, at hvis vi gør noget nu, hvis vi giver strafferammen et ekstra ryk nu i forhold til partnervold, kan vi også sikre børnene og give dem en passende og ordentlig fremtid og i meget højere grad også sikre dem tryghed?
Kim Andersen (V), 2008-05-16:
Det synes jeg var en besynderlig insinuation.
Det er det, vi har gjort indtil nu, jo bestemt ikke udtryk for: Vi har skærpet straffene på området, vi har tilført krisecentre midler, og der er lavet en masse tiltag med psykologhjælp.
Nu skal vi have det evalueret.
Vi har lov og ret i det her land, og vi er et rimelig civiliseret retssamfund, så vi skal naturligvis vide, på hvilket grundlag vi træffer beslutninger.
Og når vi omgør beslutninger eller udbygger, hvad vi allerede har vedtaget, skal vi jo vide, hvorfor vi gør det, og hvad vi vil nå med det.
Derfor synes jeg lige, vi skal lade de ting, som er gennemført, virke, og så går jeg ud fra, at vi i løbet af relativt kort tid - det er vel et halvt års tid - får en redegørelse fra Rigsadvokaten.
Jeg kan love, at vi i Venstre så vil være meget nidkære over for det her spørgsmål, fordi vi altså dybest set ser på den her problemstilling på samme måde som Dansk Folkeparti.
Jeg vil gerne understrege, at det her ikke bare er et spørgsmål om vold mod kvinder.
Det er et spørgsmål om vold og voldtægt i det hele taget, og det er også et spørgsmål om vold over for mænd inden for hjemmets fire vægge.
Marlene Harpsøe (DF), 2008-05-16:
Når nu hr. Kim Andersen fortæller, at han gerne vil vente på en nærmere undersøgelse, betyder det så, at Venstres ordfører mener, at der ikke bør gøres noget nu, gøres noget med det samme, for at vi kan sikre de her mange kvinder, der er ramt af vold, fred og ro i deres liv til at komme videre?
Kim Andersen (V), 2008-05-16:
Jeg er meget enig i de intentioner og den tankegang, der ligger bag spørgerens spørgsmål - ingen tvivl om det.
Venstre opfatter det her spørgsmål som meget alvorligt.
Vold og voldtægt er en forfærdelig kriminel forseelse.
Det er en forbrydelse, som vi på det skarpeste tager afstand fra, men vi anerkender naturligvis, at vi skal have et reelt videngrundlag at handle på.
Sandheden er jo - det skal Dansk Folkeparti jo ikke glemme - at vi i fællesskab har skærpet straffene for vold og voldtægt.
Nu mangler vi at få Rigsadvokatens undersøgelse af, om de så også i forhold til domstolenes udmåling af straffen er slået igennem, som det var intentionen.
Her skal vi naturligvis have blik for, om der er skærpende eller formildende omstændigheder.
Det skal der jo være plads til i enhver strafudmåling.
Det er jo derfor, vi ikke har helt eksakte straffe for bestemte forseelser, men har en strafferamme.
Men det er klart, at strafferammerne som sådan skal i deres intention som gennemsnit slå igennem på sigt, og det på sigt regner jeg med er ved at være gået, og derfor skulle det meget gerne kunne registreres i Rigsadvokatens redegørelse.
Marlene Harpsøe (DF), 2008-05-16:
Først og fremmest vil jeg selvfølgelig gerne sige, at det jo er dejligt, at hr. Kim Andersen fra Venstre takker Dansk Folkeparti for at fremsætte det her beslutningsforslag, men vi kan jo ikke rigtig bruge det til noget, når Venstre ikke vil støtte forslaget.
Der lyder en masse fine ord, som egentlig ikke vil blive udnyttet.
Med hensyn til offeret vil jeg sige - det er jo også det, vi skal tænke på her - at vi skal sikre, at der er en sidestilling, kan man sige, af partnervold og al anden vold i forhold til straffen.
Mener hr. Kim Andersen ikke også, at det er til fordel for offeret, at f.eks. en voldelig ægtemand får en lige så lang straf som alle andre voldsmænd?
For ofrene har jo også brug for tid til at restituere sig, kan man sige, altså til at komme videre og få ro og fred i sit liv, så de kan sikre, at de ikke lader sig underkue af sådan nogle voldelige ægtemænd i fremtiden.
Lene Espersen (KF), 2008-05-16:
Jeg vil sige til fru Marlene Harpsøe, at jeg er fuldstændig enig i, at man ikke skal have en kortere straf, fordi man kender offeret i forvejen.
Men vi ved ikke, hvad årsagen er til, at der er et lavere gennemsnit i de konkrete straffesager, der har været ved domstolene.
Vi ved ikke, hvad årsagen er til, at der har været en strafudmåling, der er kortere.
Vi ved ikke, om det skyldes, at der har været formildende omstændigheder, eller at der i de sager, der ikke vedrører familievold, men vedrører den vold, der foregår ude på gaden og i nattelivet, er tale om skærpende omstændigheder, fordi gerningsmanden har gjort det mange gange før.
Man skal have præcis den samme straf, som hvis det foregik mod en ukendt ude i samfundet.
Men vi kan ikke på stående fod sige, om lovgivningen ikke er i orden.
Vi ved ikke, om domstolene ikke ligefrem har den samme betragtning, som fru Marlene Harpsøe og jeg har i den her sag.
Før vi har Rigsadvokatens afgørelse, mener jeg ikke, at vi kan gå kvalificeret ind og sige, hvordan vi så bedst muligt sikrer, at den retstilstand også er sådan.
Marlene Harpsøe (DF), 2008-05-16:
Nu har jeg så den holdning, at det - årsag eller ej - er fuldstændig vanvittigt, at personer skal idømmes en kortere straf, fordi de f.eks. har været i ægteskab med voldsofferet.
Jeg glæder mig selvfølgelig over, at ministeren også synes det.
Men selv om vi ikke kender årsagerne, kan vi stadig væk se, at der er en forskel i strafudmålingen, og det er jo det, vi konkret skal debattere i dag.
Vil ministeren ikke forholde sig til det?
Lene Espersen (KF), 2008-05-16:
Dansk Folkeparti og regeringen er fuldstændig enige om, at vold i familien ikke må straffes mildere end den vold, der f.eks. foregår ude på gaden, men vi ved ikke, vil jeg sige til fru Marlene Harpsøe, hvad årsagen er til, at gennemsnittet er lavere.
Vi ved ikke, om det skyldes, at de almindelige bestemmelser, der er i straffeloven om det, der er skærpende eller formildende omstændigheder, gør, at der lige præcis i sager om familievold er andre årsager til, at gennemsnittet ligger lavere.
Så vi ved ikke, om det skyldes det, som fru Marlene Harpsøe siger: at det simpelt hen er, fordi domstolene generelt idømmer lavere straffe i sager om vold i familien.
Det ved vi ikke.
Hvis jeg vidste det, ville jeg bestemt ikke tøve.
Så ville jeg gå i Folketinget i morgen og sige, at den retstilstand skal der laves om på.
Men vi ved det ikke på nuværende tidspunkt, og derfor har jeg bedt Rigsadvokaten om at gennemgå det her område med lup, således at vi får en klarhed over: Er der en årsag til det her, som vi lovgivningsmæssigt kan lave om på, så man straffer lige så hårdt, når det gælder familievold?
Marlene Harpsøe (DF), 2008-05-16:
Jeg vil gerne spørge ind til det med, at ministeren har ønsket at få Rigsadvokaten til at undersøge det her med vold i familierelationer.
Så vi ved jo allerede, at det foregår.
Vi ved jo allerede, at det sker, at vold i familierelationer åbenbart bliver betragtet som mindre alvorligt i forhold til al anden vold og derfor også bliver straffet i mindre grad.
Så hvorfor ikke allerede nu støtte op om Dansk Folkepartis beslutningsforslag?
Når vi ved, at det allerede foregår, at det allerede sker, må vi jo gøre noget nu i stedet for bare at vente og se stiltiende til.