runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Olsen Dyhr (SF), 2014-12-12:
Nu spurgte jeg om konklusionerne i Wilkinson og Picketts bog og ikke om Pikettys bog, men det er fint, at ordføreren svarer på det andet, så vil jeg nemlig spørge om, hvordan ordføreren ved, at uligheden ikke vil stige i Danmark frem til f.eks. 2020.
Hvis vi kigger på udviklingen i Sverige og i Finland, så var Sverige for 25 år siden det mest lige land i verden, men uligheden er steget drastisk i Sverige de sidste 25 år.
Jeg vil bare spørge, hvor ordføreren ved fra, at den udvikling ikke også kan smitte til Danmark, eftersom Sverige og Finland normalt er lande, vi ligner og udvikler os i retning af.
Det vil jeg gerne have et svar på.
Og 2: Hvordan vurderer ordføreren, at uligheden i Danmark vil være i 2020, når vi nu ved så meget om ulighed?
Camilla Hersom (RV), 2014-12-12:
Jeg er enig i konklusionen, men pointen er jo netop, at det billede, der tegnes i bogen, af, at der er meget stor og stigende forskel mellem den højeste og den laveste indkomst, ikke gælder for Danmark.
Det har Økonomi- og Indenrigsministeriet lavet en ganske udmærket analyse af, som enhver interesseret kan konsultere, som hedder »Topindkomster i Danmark«, og som viser, at den udvikling, vi har set i en række lande, ikke er gældende for Danmark.
Vi er jo et af de allermest lige lande i verden, når det handler om økonomiske muligheder.
Og det er, fordi der er nogle andre mekanismer, der går i spil, og det er dem, vi skal adressere, hvis vi faktisk ønsker at skabe lige muligheder for alle.
Jeg medgiver, at de ikke er med i de tal, vi har indtil nu, men pointen med reformerne er jo ikke at øge uligheden.
Pointen med reformerne er jo at få folk i job.
Hvis vi får mange flere mennesker i job, vil det jo bidrage positivt til det samlede billede, og det er jo det, der er formålet.
Men når det er sagt, er det klart, at der vil findes en gruppe af mennesker i Danmark – det vil der jo gøre her som i alle andre samfund – som af den ene eller den anden helt legitime grund ikke kan arbejde.
Man kan f.eks. være svært handicappet eller andet, komme ud for en ulykke, blive psykisk syge på en måde, hvor det er så invaliderende, at man ikke kan arbejde.
De mennesker skal vi da selvfølgelig tage hånd om på et rimeligt niveau, og derfor skal der jo være en balance mellem det, som er niveauet for overførsler, og det, som er niveauet for lønindkomst, som også tager de hensyn.
Men reformerne har jo ikke et selvstændigt formål, der handler om at øge uligheden.
Reformerne skal få folk i arbejde, og det har vi meget, meget stor tiltro til at de også hjælper til med at folk kommer.
Stine Brix (EL), 2014-12-12:
For det første synes jeg, at det var godt at få slået fast, at de reformer jo ikke er med i de tal, som fru Camilla Hersom taler om.
Min forventning er klart, at det vil have en negativ effekt i forhold til at øge uligheden, fordi det, der jo ligger i reformerne, er, at det bliver væsentlig dyrere for dem, som er arbejdsløse på den tid, det nu er.
Jeg går ikke ud fra, at fru Camilla Hersom regner med, at vi ikke kommer til at have nogen, som vil være afhængige af enten at få kontanthjælp eller dagpenge i en periode, hvor de har mistet deres arbejde.
Reformernes grundtanke er jo at øge afstanden mellem dem, som er arbejdsløse, og dem, som er inden for arbejdsmarkedet, og det vil jo øge uligheden.
Så håber man, at det, at man bliver fattigere af at blive arbejdsløs, gør, at folk så vil skynde sig ud og finde et job, som jeg ikke lige ved hvordan skal falde ned fra himlen på grund af det, men det er det, der er tankegangen i reformerne, og det vil jo øge uligheden.
Camilla Hersom (RV), 2014-12-12:
Det er jeg simpelt hen uenig i.
Jeg ved ikke, om fru Stine Brix er bedre til at kigge ud i fremtiden, end jeg er, men vi skaber jo flere jobs.
Den økonomiske redegørelse blev fremlagt i går.
Det er lykkedes at skabe mange, mange flere tusinde jobs, så der bliver skabt flere jobs, og det er jo det, der er hensigten med det.
Selvfølgelig vil der altid være en gruppe, som er uden for arbejdsmarkedet, men for de fleste, som kan tage et arbejde, skal det jo helst være en kortere frem for en længere periode, man opholder sig på en passiv ydelse, ikke bare fordi det i sagens natur giver et mindre økonomisk råderum, end hvis man har et arbejde, og sådan mener vi også det bør være, men selvfølgelig først og fremmest, fordi det for den enkelte er noget helt andet at tjene sine egne penge og dermed kunne bestemme over sit eget liv.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-12-12:
Jeg sad egentlig og nød debatten mellem fru Camilla Hersom og de forskellige spørgere, indtil fru Camilla Hersom langede ud efter partiet Venstre og vores nye politik over for indvandrere og flygtninge.
Og det henledte min opmærksomhed på et svar fra beskæftigelsesministeren fra april sidste år, hvor beskæftigelsesministeren svarer udvalget, at det har kostet godt og vel en halv milliard kroner at afskaffe 225-timersreglen, kontanthjælpsloftet, starthjælpen, men det har ikke givet nogen jobs, da hovedparten af de mennesker, der før var på de her ydelser, nu er kommet direkte på kontanthjælp.
Hvordan flugter det egentlig med Det Radikale Venstres politik, når Camilla Hersom netop her i Folketingssalen har redegjort for, at regeringens reformer har det sigte at skabe arbejdsmarkedsudbud og jobs?
Camilla Hersom (RV), 2014-12-12:
Det harmonerer meget, meget fint, for det, der jo er så vanskeligt i en debat som den her, er, at der er mange hensyn samtidig.
Og hvis hr. Jakob Engel-Schmidt havde hørt efter, ikke bare da jeg skosede Venstre, hvad jeg synes der er grund til på det her spørgsmål, men også i et af de andre svar, så ville han også have hørt, at det for os faktisk også er vigtigt, at de mennesker, som af en eller anden grund ikke er på arbejdsmarkedet, selvfølgelig også har værdige og rimelige forhold.
Jeg tror, at balancen mellem, hvad man så får på en passiv ydelse, og hvordan de forskellige trin er på arbejdsmarkedet, er noget, vi hele tiden skal diskutere og være parat til at justere.
Men vi synes ikke, fattigdomsydelserne var en god idé.
Det er et politisk valg for os at sige, at dem afskaffede vi, fordi vi simpelt hen kunne se, at der var så mange familier, særlig børnefamilier, som blev meget hårdt ramt af det.
Når det så er sagt, er det, vi virkelig bestræber os på, jo at skabe mulighederne for, at så mange som overhovedet muligt i det her samfund kan komme ind på arbejdsmarkedet, kan tjene deres egne penge, kan blive herre i deres eget liv.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-12-12:
Det glæder mig da, at fru Camilla Hersom og Det Radikale Venstre i almindelighed har god samvittighed.
Men det er der nu ingen grund til at have, for vi er gået fra en situation, dokumenteret af bl.a. Rockwool Fonden, hvor nytilkommere havde et stærkt incitament til at finde et job på det danske arbejdsmarked, til en situation nu, hvor de er isoleret, pakket ind i vat med høje overførselsindkomster og med den eneste kontakt til samfundet værende den månedlige overførselsindkomst, der tikker ind fra kommunen.
Det har skadet integrationen, som Berlingske dokumenterede i sidste uge.
Men så længe fru Camilla Hersom og Det Radikale Venstre har god samvittighed, er det vel i orden.
Jeg havde måske bare en anelse større forventninger til Danmarks mest intellektuelt funderede parti, men så kan man jo så blive så skuffet.
Camilla Hersom (RV), 2014-12-12:
Jamen vores tilgang er jo ikke, at vi bare fjerner fattigdomsydelserne, og så kan folk få lov til at sidde derhjemme.
Vi skal selvfølgelig gøre alt for, at også den gruppe kommer i arbejde, og det agter vi også at tage initiativer til.
Det, der bare er vigtigt for os, er, at uanset hvem man er i det danske samfund, skal man have mulighed for at have en værdig tilværelse, og derfor er der simpelt hen også en grænse for, hvor lave overførselsindkomsterne kan blive.
Og der er jeg fuldstændig klar over vi er uenige med partiet Venstre.
Jesper Petersen (S), 2014-12-12:
Det er det absolut, og derfor er det godt, at der også laves så meget statistik på det, og at man f.eks. nu er begyndt at gennemføre en fattigdomsredegørelse, hvad den tidligere regering jo ikke ville, fordi den så ville kunne blive holdt op på det.
Men det synes vi at man skal kunne, ved at der hvert eneste år kommer en redegørelse for, hvordan det går med fattigdommen; for den vil vi bekæmpe.
Så vil jeg bare sige til hr. René Christensens spørgsmål, at det jo egentlig var hr. René Christensen, der spurgte mig om noget, som regeringen havde gjort, og begyndte på den her debat om, hvad der nu lå bag det.
Og så tillader jeg mig bare at henlede opmærksomheden på, at hr. René Christensens eget parti har stemt for de ting tidligere.
Det er der vel ikke noget forgjort i.
Så synes jeg, at man skal bruge lidt af juleferien på at overveje, om det nu var så klogt, at man gav så markante skattelettelser til de mest velstillede under den tidligere regering, og om det nu er så smart at støtte Lars Løkke Rasmussen som statsminister, der vil indføre mere fattigdom ved at genindføre fattigdomsydelserne og går ind for flere lettelser i skatten til de mest velstillede danskere.
Er det nu den rigtige vej at gå, hvis man ellers skal stole på, hvad hr. René Christensen siger?
Svaret er vel egentlig åbenlyst.
Jeg har bare på fornemmelsen, at Dansk Folkeparti ikke rigtig vil være ved det, men det er jo den politik, man i realiteten kommer til at støtte, med nulvækst og øget ulighed, altså hvis det skulle gå så galt, at der kommer et borgerligt flertal.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2014-12-12:
Der er i virkeligheden er en hel del politikområder, der skal spille sammen.
Lidt, som når vi laver en finanslov, hvor tingene skal spille sammen ud fra en økonomisk betragtning, giver det jo mening, at vi også betragter de her ting i forhold til ulighed, og derfor har vi sat det på dagsordenen.
Er det rimeligt?
René Christensen (DF), 2014-12-12:
Nu skal man jo passe med bare at kigge på, hvad man får før skat.
Skattesystemet er også en stor del af det her system med, hvad det er, man får udbetalt.
Hvis man taler med almindelige mennesker derude, f.eks. 3F'eren, så er 3F'eren sådan set ikke interesseret i sin timeløn, 3F'eren er interesseret i, hvad der går ind på bankkontoen hver den første i måneden.
Derfor, som jeg også sagde før om selskabsskattelettelserne, tror vi faktisk, at der kunne have været gjort meget mere både for at skabe lighed, men faktisk også for at skabe konkurrenceevne, ved at der skal være flere tilbage af de penge, man tjener på arbejdsmarkedet.
Det skal altså kunne betale sig at arbejde.
Og der tror jeg det vil være rigtig sundt hvis man kiggede i bunden, altså lettede skatten i bunden, så det bedre kan betale sig at arbejde, samtidig med at arbejdsgiverne også kan holde ro på lønnen.
Det er i sig selv ikke et problem, at der er løntilbageholdenhed, det er ikke et problem i Danmark, for konkurrenceevnen er en af vores største udfordringer.
Når der så bliver spurgt til, om vi synes, det er en udfordring, at toppen løber med pengene, vil jeg sige, at vi synes, det er en udfordring, når vi kigger på OW Bunker og andre.
Dagen før man går konkurs, er der købt lejligheder og alt muligt andet.
Ja, det synes vi sådan set er et problem.
Vi synes sådan set også, det er et problem, når vi kigger på bankdirektører og andre, at lønningerne er løbet af sted.
Det er vi sådan set enige i, men vi anerkender ikke, at det, at der ikke har været lønstigninger, skulle være et udpræget stort problem, for det kan man godt klare med skatten.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2014-12-12:
SF deler jo Dansk Folkepartis holdning til, hvor skattelettelserne eventuelt skal være, når vi snakker om folk på arbejdsmarkedet, nemlig i bunden.
Man kan sige, at det også var det, der blev gennemført med skattereformen, da den her regering trådte til, hvor det faktisk lykkedes at lave en skattereform, der lettede skatten på arbejde for dem, der har mindst i vores samfund.
Det var første gang, det skete, hvis man sammenligner med dem, vi så i 00'erne, som handlede om at lave topskattelettelser – altså gøre noget for dem, der var rigest i samfundet.
Man kan så undre sig over det, men det er godt, at Dansk Folkeparti er enig med SF nu i, at der vil blive fokuseret på bunden.
Men jeg vil egentlig bare gerne have et meget klart svar på noget, og det er bare et ja eller nej, det behøver ikke være mere: Er det rimeligt, at 3F'eren kun har fået en lønstigning på 0,5 pct. de sidste 10 år, mens direktøren har fået over 23 pct.?
Synes Dansk Folkeparti, det er rimeligt – ja eller nej?
Derfor vil jeg også gerne spørge, om Det Radikale Venstre er enige i konklusionerne i Wilkinson and Picketts bog, hvor der står, at lige samfund har lavere kriminalitet, færre psykiske problemer, mindre misbrug og større tillid.
Er De Radikale enige i den vurdering, når vi nu ved nok, eller er der grund til at undersøge, om vi faktisk ved nok?
Stine Brix (EL), 2014-12-12:
Jeg beklager.
Jeg sad og holdt fredag.
Jeg synes bare, det var en interessant debat, altså at det er så svært for Dansk Folkeparti at svare klart på det spørgsmål, der kommer fra SF.
Jeg synes egentlig ikke, at det er så svært at svare ja eller nej til.
For den udvikling, vi har set, er jo, at det på ganske få år er blevet sådan, at der er langt, langt større forskel på en almindelig LO-medarbejders og så vedkommendes direktørs lønninger.
Og nu snakkede Dansk Folkeparti om misundelse og sådan noget.
For mig handler det ikke om misundelse.
For mig handler det om, om direktøren virkelig er det værd.
Er de virkelig det værd, at de skal have 15 gange deres medarbejderes løn, som det var i 2006, frem for 10 år tidligere, hvor det bare var det halve?
Er direktørerne virkelig det værd ifølge Dansk Folkeparti, eller er der sket en eller anden skævvridning, hvor direktørerne tager så stor en del af kagen, at de i virkeligheden er en belastning for virksomhedernes konkurrenceevne i en eller anden forstand?
Jeg kunne godt tænke mig, at Dansk Folkeparti var lidt tydeligere på det her spørgsmål.
Jeg synes ikke, at det er så kompliceret.
René Christensen (DF), 2014-12-12:
Det drejer sig jo om udbud og efterspørgsel.
Det drejer sig jo – og det er sådan set meget vigtigt, og det håber jeg også, at man med den her skolereform, vi får nu, kommer til at kigge meget mere på – om iværksætteri.
Det er altså sådan, at når man skal rekruttere de mennesker, der skal drive de her virksomheder, er det ikke sådan, at man bare sætter en annonce i avisen, og så vælter det ind med kvalificerede ansøgninger til det.
Og så bliver det jo et marked, hvor medarbejderne på de her nøgleposter bliver stjålet rundtomkring, og der er økonomi altså en del af det.
Det kan man selvfølgelig begræde, og det er jo der, hvor vi også skal være med til at skaffe et meget større udbud af mennesker, som har det her drive, og som gerne vil arbejde 60 timer eller 65 timer om ugen for en månedsløn.
Det er jo det, det her også drejer sig om.
Det er jo ikke folk, der går på arbejde fra 8 til 16 hver eneste dag, og så går man hjem.
Det er jo altså også folk, som lever og ånder for det job, de har.
Dem er der altså bare ikke så mange af.
Så må man jo sige, at det i et samfund som vores bestemmes af udbud og efterspørgsel, og når der er mangel på dem, må man betale prisen for at rekruttere dem, der skal til.
Og så kan man jo sagtens finde enkelteksempler, hvor jeg selvfølgelig anerkender at man har skruet for højt op.
Stine Brix (EL), 2014-12-12:
Altså det, der er tale om, er jo, at under krisen – på et tidspunkt, hvor det sådan set ikke gik særlig godt for f.eks. bankerne eller for mange af de store danske virksomheder – stak topdirektørernes lønninger fuldstændig af fra resten af befolkningens.
Så jeg forstår egentlig ikke, at Dansk Folkeparti sådan står og væver.
Bestyrelserne har mistet overblikket, i forhold til hvad der er rimeligt, og vi mangler noget rimelighed på vores arbejdsmarked, nemlig at der er en eller anden form for sammenhæng mellem det, man bidrager med, og så den løn, man får – uanset om man er 3F'er, METAL'er eller direktør.
René Christensen (DF), 2014-12-12:
Det er sådan en sjov diskussion, ikke?
Det stemte regeringen og SF for.
Der var bl.a. en option om, at alle skulle have rigtig mange aktier.
Der er ingen tvivl om, at når de aktier på et tidspunkt bliver udbetalt, vil ledelsen i DONG blive tocifrede millionærer mere eller mindre alle sammen.
Man synes, at det var det, der skulle til.
Det mente Dansk Folkeparti ikke.
Man kan sagtens stå her og sige, at det ønsker man ikke.
Jeg tror sådan set, at jeg kan få masser af socialdemokrater og SF'ere til at sige, at det er forkert, men når det virkelig kommer til stykket, siger man, at det er den bedste handel, Danmark kan indgå.
De her ting indgår, så ledelsen får lov til at få de her enorme summer, når de en dag sælger deres aktier.
Det er altså ikke ham, der kører rundt i kassevognen derude for DONG, der har fået lov til at købe aktier til en meget favorabel pris, det er ledelsen.
Så den her peger jo begge veje, i forhold til hvordan det her kører.
Det er også derfor, som jeg startede med at sige, at jeg synes, debatten er rigtig god, for den er meget kompleks, og det ville være ærgerligt, hvis det var en debat, der stoppede i dag, hvor det her beslutningsforslag, som det ser ud nu, ikke bliver til mere.
René Christensen (DF), 2014-12-12:
Det er det svære valg at blive stillet over for som politiker – ja eller nej på et spørgsmål, man ikke kan svare ja eller nej på.
For vi ser sådan på det, at vi faktisk ikke mener, at man skal være misundelig på dem, som driver en masse foretagender, for man skal bare huske, at når man kigger ud af vinduet og den dyre bil med de danske nummerplader på kører forbi, så er der betalt 180 pct. i afgift af den bil.
Det kan være, at den mand eller kvinde, der sidder i bilen, er ham eller hende, vi andre skal ud at arbejde for på et eller andet tidspunkt, det er dem, som danskerne arbejder for.
Man skal huske på, at dem, som arbejder hårdt, også skal have lov til at få en belønning.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-12-12:
Jeg er jo på sin vis dybt fascineret af fru Pia Olsen Dyhr, der pludselig tillægger OECD så stor gennemslagskraft.
Jeg håber så også, at OECD's efterhånden mangeårige anbefaling om, at det danske skattesystem bør reformeres, så man får mere ud af at arbejde, og at topskatten bør omlægges, også gør lige så stort indtryk på SF's fungerende formand.
Men tal fra regeringen viser, at den procent af skatteyderne, der betaler mest i skat, bidrager med 51 mia. kr. om året – finansierer 102.000 offentligt ansatte, samtlige dagpenge, kontanthjælpsydelser og sygedagpenge.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-12-12:
Tak for det.
Tværtimod synes jeg, en tur i den politiske skriftestol er på sin plads.
Fru Pia Olsen Dyhr sagde i sin tale, at man var stolt over regeringsgrundlaget.
Så er mit spørgsmål til fru Pia Olsen Dyhr: Dengang man selv sad i regering, fejlede man jo ved netop ikke at få skrevet Ginikoefficienten, som i beslutningsforslaget betyder så meget, ind i regeringsgrundlaget.
Samtidig står jeg med den artikel, fru Pia Olsen Dyhr behændigt undlod at svare på spørgsmål om, da vi debatterede sidst, fra den 18. januar 2012, hvor daværende partiformand hr. Villy Søvndal på spørgsmålet om, hvorfor man ikke bruger Ginikoefficienten som måleenhed i forbindelse med den netop vedtagne skattereform, svarede: Jamen man kan altid sætte spørgsmålstegn ved, hvilken metode man som SF'er bruger på at måle lighed.
Det er da interessant, at SF på så kort tid fundamentalt har skiftet holdning til, hvordan man bør måle lighedsudviklingen i samfundet.
Det virker lidt, som om SF har haft ét ansigt på som ansvarligt regeringsparti og nu pludselig har optaget en fuldstændig anden politisk linje.
Samtidig vil jeg gerne frabede mig beskyldninger om, at Venstre betragter ulighed som en målsætning i sig selv.
Vi ønsker vækst, og ulighed er somme tider en konsekvens af, at det går fremad i samfundet.
Men jeg må spørge fru Pia Olsen Dyhr: Hvorfor skrev SF ikke Ginikoefficienten ind i regeringsgrundlaget, hvis det var så vigtigt?
Pia Olsen Dyhr (SF), 2014-12-12:
Jeg kunne ikke svare på det om artiklen med Villy Søvndal, fordi det var ordførerens sidste korte bemærkning, og jeg kunne ikke svare, efter at ordføreren havde talt, for jeg overholder selvfølgelig Folketingets regler, men jeg vil gerne svare nu.
SF har hele tiden sagt, at Ginikoefficienten ikke kan gøre det alene.
Hvorfor skulle vi ellers fremsætte et beslutningsforslag, hvor vi mener at vi er nødt til at kigge på flere parametre?
Det er jo netop, fordi Ginikoefficienten ikke er dækkende.
Når hr. Jakob Engel-Schmidt siger, at Venstre jo mener, at en konsekvens af væksten i samfundet er øget ulighed, og at den må man så nogle gange leve med, så synes jeg jo, at det er på tide, at Venstre opdager OECD's nyeste rapport, hvor der jo meget klart står, at hvis man ønsker vækst i et samfund – og det kunne godt være brugbart i det danske samfund, når vi nu ser, at væksttallene er på 0,7 pct. for 2014 – hvis man ønsker et skub til væksten, skal man øge ligheden.
Og her bruger OECD Ginikoefficienten, ikke SF, og det er det, der henvises til, når man så siger, at hvis Ginikoefficienten øges med et point, jævnfør OECD, så øger man sådan set også væksten i samfundet væsentligt.
Det giver nemlig stof til eftertanke, og derfor har SF også været optaget af, at vi bl.a. skal samarbejde om skat med vores nabolande, at vi skal hindre skattely.
Jeg har stadig væk ikke forstået, hvorfor Venstre synes, det er i orden, at man flytter penge i skattely rundtomkring i verden.
SF har været meget optaget af: Kan vi lukke huller?
SF's forskellige skatteministre har i den grad være på jagt efter at lukke huller i skattelovgivningen efter en borgerlig regering, for ellers bliver det et konkurrenceparameter, at man kan stjæle skattebasen fra andre lande.
Jeg ved ikke, hvor mange af de tilstedeværende i Folketingssalen i dag, som hørte Thomas Piketty i Den Sorte Diamant i går aftes, men han understregede netop, at spørgsmålet omkring Luxembourg og det, der skete med Luxembourg, jo er, at Luxembourg netop har opnået ekspertise i at stjæle sine nabolandes skattebase.
Det er vi uenige i at man skal.
Derfor er vi villige til at lukke skattehuller, og vi er derfor glade for, at vi sammen med regeringen og Dansk Folkeparti nu kan lave en pakke mod skattely.
Jeg er simpelt hen ikke enig med Venstre, når man siger, at øget ulighed skaber vækst.
Vi kan se, at det er lighed, der skaber vækst.
Det kan vi se i OECD's rapport, det kan vi se i IMF, og jeg mener ikke, at de, sidst jeg tjekkede det, var blevet til socialistiske tænketanke.
Mike Legarth (KF), 2014-12-12:
Det synes jeg er fuldstændig irrelevant for den her debat, men vi kan da godt tage ned af en lille parallelvej om det: Der var nogle private virksomheder, altså banker, finansieringsinstitutter – lad os kalde dem det under et – som vi fik afdækket havde nogle aflønningsstrukturer, som jeg fik kvalme over at se på.
Det har vi jo også forsøgt efterfølgende i forligskredsen at rette op på og regulere lidt hårdere.
Men jeg har det sådan, at hvordan private penge bliver fordelt mellem deres ansatte, er ikke noget, jeg vil blande mig i, medmindre der altså er en grundliggende regulering, som vi kan tage hånd om, og det har vi gjort.
Men derudover – og det er jo det, som fru Pia Olsen Dyhr spørger til – er det så rimeligt, at en direktør generelt får en lønfremgang på, jeg hørte et eksempel tidligere på det, over 20 pct.?
Ja, det kan der da være masser af gode argumenter for.
Det kan man da sagtens argumentere for.
Det er der da ikke noget som helst problem i.
Så længe det ikke samlet set går ud over dem, der har mindst, ser jeg ikke noget problem i, at der er nogle, der løfter sig fra mellemniveauet.