runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Støjberg (V), 2009-11-11:
Som jeg forstår spørgsmålet specifikt i forhold til 30-ugers reglen, ønsker hr. Bjarne Laustsen, at der skal indføres en række særregler for personer på arbejdsfordeling.
Det er min holdning, at reglerne skal være ens for alle, der modtager supplerende dagpenge.
Det, hr. Bjarne Laustsen foreslår, vil betyde, at folk på arbejdsfordeling bliver bedre stillet end andre dagpengemodtagere.
Formålet med arbejdsfordeling er at give en hjælpende hånd til virksomheder, der i en kortere periode oplever en ordrenedgang.
Det er ikke formålet, at medarbejderne skal bindes til virksomhederne i længere perioder, når der reelt ikke er arbejde til dem.
Jo mere vi lemper på reglerne, jo mere kommer arbejdsfordeling til at minde om en erhvervsstøtte.
Jeg mener derfor, vi skal fastholde tidsbegrænsningerne for supplerende dagpenge.
I særlige tilfælde kan Det Regionale Arbejdsmarkedsråd dog godkende andre arbejdsfordelinger.
Der er i øvrigt i dag gode muligheder for uddannelse på SVU eller VEU, og jeg er bekendt med, at denne mulighed anvendes som alternativ til arbejdsfordeling.
Bjarne Laustsen (S), 2009-11-11:
Åh, jeg ved søreme ikke, om ministeren har misforstået spørgsmålet.
Det er jo det modsatte, der er tilfældet her.
Hvis en virksomhed har haft en nedgang, men man tror på, at man kan få produktionen til at køre igen og dermed beholde alle de dygtige medarbejdere, så er reglerne sådan i dag, at man kan tage en arbejdsfordelingsordning på 13 uger og muligvis forlænge den til 26 uger.
Hvis der stadig væk ikke kommer den nødvendige gang i produktionen, vil mange stille det spørgsmål, om man er nødt til at have en ny form for uddannelse.
Mange af de her folk er jo ufaglærte og har aldrig trukket på uddannelseskontoen, og det kan være, de skal have en 9.-klasses-eksamen.
Det kan de altså ikke få, fordi de deltager på en arbejdsfordeling.
De bliver straffet.
Vi kan tage to virksomheder, der ligger lige ved siden af hinanden, det kunne være i Frederikshavn og være Martin og MAN, hvoraf den ene virksomhed har gjort brug af arbejdsfordelingsordningen, og de kan ikke få det, den anden kan få det.
Så siger ministeren, reglerne skal være ens for alle.
Det er simpelt hen så langt ude, for det er jo ikke tilfældet.
Man bliver straffet, fordi man har brugt et ganske almindeligt redskab, som selv ministeren siger kan være ganske fornuftigt.
Det er jo sådan, at hvis der er anden beskæftigelse at få, fuldtids, så skal man tage det, ellers er man ikke berettiget til at være på ordningen, og reglerne om opsigelse og den slags ting er suspenderet.
Det ligger i overenskomsten, hvordan man kan tilrettelægge det.
Det her handler simpelt hen om, hvorfor den opkvalificeringsmulighed, som man kan få, når man har været på en arbejdsfordelingsordning, forsvinder som dug for solen.
Og man kan ikke som voksen med forsørgelse osv. give sig til at læse på SU.
Jeg ved, regeringen siger, at de gerne vil fjerne alle de barrierer og alle de der ting.
Var det 105 eller 106 regler, eller var det 146, regeringen ville fjerne?
Her er bare et forslag til, hvordan man kunne fjerne en enkelt regel, og det vil betyde rigtig meget for rigtig mange mennesker, som ikke har trukket på uddannelseskontoen, og som så ville kunne komme videre med deres liv ved at blive opkvalificeret.
Jeg vil sige til ministeren, at den regel skal fjernes!
Inger Støjberg (V), 2009-11-11:
Jeg synes, det er vigtigt at holde fast i, at dagpengereglerne gælder for alle, også for deltidsbrandmænd.
Men det er helt afgørende, at vi finder en løsning på den her sag.
Jeg er klar over, at det også en sag, der ligger hr. Bent Bøgsted meget på sinde, og derfor er jeg også meget sikker på, at vi nok skal finde en god løsning på det.
Bent Bøgsted (DF), 2009-11-11:
Man kan så diskutere, om det lød beroligende, for jo flere ministre, der er indblandet i det, jo sværere kan det jo være at finde en løsning.
Men er ministeren indstillet på at finde en løsning, hvor man kan sige, at man holder brandmændene helt ude af dagpengesystemet, så de kører med deres helt egen ordning vedrørende deltidsbrandmænd?
Så kan de stadig, selv om de kommer op på arbejdsfordeling eller bliver ledige, tage ud og slukke ildebrand.
Der tænker jeg på, at man kan lave et system, hvor man kan sige: Der er en speciel ordning for deltidsbrandmænd, der kører helt ved siden af dagpengesystemet, helt ved siden af det andet, men kun for at opretholde beredskabet.
Bjarne Laustsen (S), 2009-11-11:
Hvad er årsagen til, at ministeren ikke bare fremsætter det beslutningsforslag nr. B 88, folketingsåret 1996-97, som løser problematikken om deltidsbrandmændene ved at aflønne dem med vederlag, så de kan fortsætte deres livsvigtige gerning, selv om de mister deres fuldtidsarbejde?
Hvad er årsagen til, at ministeren ikke bare fremsætter det beslutningsforslag nr. B 88, folketingsåret 1996-97, som løser problematikken om deltidsbrandmændene ved at aflønne dem med vederlag, så de kan fortsætte deres livsvigtige gerning, selv om de mister deres fuldtidsarbejde?
Inger Støjberg (V), 2009-11-11:
Ja, så står vi her igen, og det er til trods for, at hr. Bjarne Laustsen jo udmærket godt er klar over, at der bliver arbejdet på højtryk på den her sag.
Jeg må indledningsvis gentage og understrege, at det er afgørende, at vi ikke kaster os ud i nogen hurtige politiske hovsaløsninger.
Vi har fået oplyst, at den såkaldte vederlagsmodel netop er noget af det, arbejdsgruppen har kigget på.
Og det hurtige svar på hr. Bjarne Laustsens spørgsmål er jo, at det ganske enkelt ikke er den rigtige løsning på problemet.
Almindeligt lønarbejde kan ikke bare opfattes som et borgerligt ombud – løn for arbejde er løn for arbejde.
Bare fordi man kalder det noget andet, ændrer det jo altså ikke på, at arbejde som deltidsbrandmand stadig er lønarbejde.
Et borgerligt ombud er et tillidshverv, som man almindeligvis vælges til, og hvad der er endnu vigtigere: Et borgerligt ombud er hverken omfattet af funktionærloven eller af andre arbejdsretlige regler.
Hvis stillingen som deltidsbrandmand fik status som et borgerligt ombud, ville deltidsbrandmænd miste væsentlige lovregulerede arbejdsrettigheder, og ikke nok med det: Den reelle konsekvens i forhold til dagpengereglerne vil faktisk være, at arbejdet f.eks. ikke kan danne grundlag for optagelse i en a-kasse eller medregnes i beskæftigelseskravet.
Det var formodentlig også derfor, at hverken Landsklubben For Deltidsansatte Brandfolk eller Foreningen af Kommunale Beredskabschefer, så vidt jeg er orienteret, kunne støtte en gennemførelse af vederlagsmodellen for mere end 10 år siden.
Konsekvenserne af vederlagsmodellen har ikke ændret sig siden da, og jeg er bange for, at en gennemførelse af den model netop må betragtes som en politisk hovsaløsning.
Og det er baggrunden for, at regeringen ikke bare fremsætter det gamle beslutningsforslag, som hr. Bjarne Laustsen henviser til.
Bjarne Laustsen (S), 2009-11-11:
Tak for besvarelsen.
Jeg kan bestemt ikke genkende det billede af, at der skulle blive arbejdet på højtryk på den her sag.
Vi ved jo alle sammen, at der er sket store virksomhedslukninger, bl.a. i Frederikshavn, og det er jo lige slemt, uanset hvor det er.
Men jeg ved, at ministeren gav tilsagn om, at hun, hvis der var nogen problemer, var meget lydhør over for dem.
Jeg står her med et brev dateret den 20. august fra borgmesteren i Frederikshavn, og der har man gjort opmærksom på den problematik.
Borgmesteren havde intet svar fået på sagen siden den 20. august.
Jeg var til møde sammen med 60-70 deltidsbrandmænd i aftes i Frederikshavn og folk med interesse for sagen, og mange af dem havde også skrevet til ministeren, men havde ikke fået noget svar tilbage.
Når ministeren siger, at det er en sag, der ligger regeringen meget på sinde, og at man arbejder på højtryk, ja, så kan jeg ikke genkende den bemærkning.
Og jeg kan heller ikke genkende, at foreningen, som organiserer deltidsbrandmændene, ikke skulle støtte sagen.
Det gør de i hvert fald i dag.
For det, der er sket siden hen, er jo, at regeringen har vedtaget, at deltidsbrandmændene også skal være omfattet af reglerne om supplerende dagpenge.
Det er derfor, regeringen her har lavet et problem for sig selv og ikke mindst for deltidsbrandmændene.
Så er det jo, at vi kigger på, hvilke løsninger der så kan være, og så kan jeg ikke forstå, at ministeren synes, at hr. Helge Sander og hr. Brian Mikkelsen og andre gode folk i 1996-97 foreslog noget, der er helt urealistisk i dag.
Altså, der er jo ikke noget i a-kasse-lovgivningen, der forhindrer, at man giver dem vederlag.
Ministeren kan selvfølgelig også vælge at sige: Den vej vil vi ikke gå; vi vil hellere fritage dem for reglerne om supplerende dagpenge, som de var før, for 1½ år siden.
Så er problemet løst.
Jeg tror, at problemet bare bliver værre, for vi oplever, at ledigheden bare stiger og stiger, regeringen regner selv med, at der bliver 40.000-50.000 flere ledige, end der er nu, og deltidsbrandmænd vil også udgøre en meget stor procentdel af dem, der bliver fyret i fremtiden.
Så problemet bliver ikke mindre; det haster meget med en løsning.
Inger Støjberg (V), 2009-11-11:
Jamen jeg er jo fuldstændig enig med hr. Bjarne Laustsen i, at det her problem skal løses, og det ved hr. Bjarne Laustsen også fuldstændig.
Og man kan jo så fristes lidt til at spørge hr. Bjarne Laustsen, at hvis det nu var så god en idé, der var for nogle år siden, for 10 år siden, hvorfor var Socialdemokratiet så egentlig imod på det tidspunkt?
Men det væsentlige i det her er jo i virkeligheden, at man vil komme til at stille de her mennesker i en meget uheldig situation, fordi de med et borgerligt ombud netop ikke vil være omfattet af bl.a. funktionærloven, men heller ikke af andre arbejdsretlige regler.
Det synes jeg da er et meget stort problem, og det tror jeg egentlig også at hr. Bjarne Laustsens synes, når skåltalerne er slut.
Men der er én ting, som vi er fuldstændig enige om, og det er, at det her er et problem, der skal løses.
Bjarne Laustsen (S), 2009-11-11:
Jamen jeg kan simpelt hen ikke forstå, at man bygger så mange hegn og barrierer op for sig selv, og at man ikke bare tager og finder en løsning.
Der skal findes en løsning på det her problem.
Da sagen i sin tid fik et andet udfald, var det selvfølgelig, fordi man da lavede nogle forbedringer for brandmændene, bl.a. vedrørende timeoverførselsreglerne osv.
Dernæst var det, fordi de slet ikke var omfattet af reglerne om supplerende dagpenge.
Det problem, vi har i dag, eksisterede slet ikke på det tidspunkt.
Nu har regeringen lavet et problem, og derfor bliver man nødt til at finde en af to løsninger: Den ene er, at man fritager dem for reglerne om supplerende dagpenge; den anden er, at man laver en vederlagsmodel, som de borgerlige foreslog for godt 10 år siden.
Hvor svært kan det være?
Det fremgik af en debatudsendelse i Frederikshavn i aftes, at problemets manglende løsning skulle skyldes finanslovforhandlingerne.
Men det her problem gjorde jeg opmærksom på i maj måned.
Ministeren lovede, at der hurtigt ville ske noget.
Jeg venter altså stadig væk.
Inger Støjberg (V), 2009-11-11:
Jo, men heller ikke hr. Bjarne Laustsen kan være interesseret i, at det bliver en løsning, der ikke er holdbar i fremtiden.
Derfor bliver vi nødt til at grave et spadestik dybere, selv om det nemmeste selvfølgelig ville være bare at lave en politisk hovsaløsning og så vende tilbage næste gang, der dukker et problem op.
Det går altså ikke, må jeg sige til hr. Bjarne Laustsen.
Derfor skal vi det her spadestik dybere, og det viser sig jo altså, at der er store problemer bl.a. med rekruttering, og at det sandsynligvis ikke er et spørgsmål om dagpenge alene, men et spørgsmål om mange andre ting.
Og det er det, vi bliver nødt til at have på plads.
Det kan simpelt hen hverken være Socialdemokratiets eller hr. Bjarne Laustsens ønske, at det her bare skal løses med et snuptag, som så ikke holder i fremtiden.
Derfor bliver vi nødt til at bruge den tid, der skal til.
Jeg lover hr. Bjarne Laustsen, at det her kommer til at gå hurtigt, og at den sag her ligger mig nøjagtig lige så meget på sinde, som den ligger hr. Bjarne Laustsen på sinde.
Bent Bøgsted (DF), 2009-11-11:
Jamen det lyder jo godt, at ministeren siger, at det skal komme til at gå hurtigt, for vi får jo snart et aktuelt problem.
Alene i Frederikshavn er det 11 ud af 19 deltidsbrandmænd, der snart falder for grænsen, og derfor skal der findes en løsning.
Har ministeren fundet ud af, hvor problemet hører hjemme, og hvordan og hvor det skal løses – af forsvarsministeren eller af beskæftigelsesministeren?
Og hvor langt er man kommet med at finde ud af, hvem der sidder med aben?
Inger Støjberg (V), 2009-11-11:
Det er jo meget vigtigt, at det her netop ikke bliver et abespil, for det væsentlige i det her er, at vi skal have løst det her problem – og der ved jeg også, at om der er nogen, der er interesseret i det, er det jo også hr. Bent Bøgsted, fordi hr. Bent Bøgsted netop flere gange har rejst den her problemstilling over for mig, og det er jeg meget glad for.
Derfor vil jeg også berolige ved at sige, at der bliver arbejdet på den her sag, men at løsningen nødvendigvis skal findes mellem de tre ministerier, nemlig Beskæftigelsesministeriet, Forsvarsministeriet og Finansministeriet, og at de tre ministerier arbejder sammen om løsningen på det her.
Tiden har været brugt på netop at komme et spadestik dybere, så vi kan få kigget lidt bredere på de rekrutteringsproblemer, der er omkring deltidsbrandmændene.
Det er korrekt, at det er 105 regler, som regeringen har forsøgt at få fjernet og forsøger at få fjernet og selvfølgelig håber at få fjernet, og det håber vi selvfølgelig Socialdemokratiet vil hjælpe regeringen med.
Men vi må se, om der også i Socialdemokratiet er vilje til at fjerne bureaukrati. Når det er sagt, vil jeg sige, at det jo er sådan, at spørgsmål om de eksisterende muligheder for at deltage i uddannelse enten efter SVU-reglerne eller VEU-reglerne hører til i Undervisningsministeriet.
Så derfor må de specifikke spørgsmål om ordningerne så rettes til Undervisningsministeriet.
Det er også klart, at jeg ikke kan stå her og tage stilling til helt konkrete sager, som hr. Bjarne Laustsen nævner, men jeg vil dog sige, at hvis det er sådan, at hr. Bjarne Laustsen har nogle konkrete eksempler på, at medarbejdere har mistet deres ret til SVU på grund af reglerne om arbejdsfordeling, så vil jeg faktisk bede om at få dem tilsendt.
Så har jeg mulighed for at se nærmere på, hvad det er, og derfor vil jeg meget gerne have de konkrete eksempler, hr. Bjarne Laustsen har fundet.
Bjarne Laustsen (S), 2009-11-11:
Jeg vil bare sige, at jeg bestemt ikke er så nøjsom.
Jeg synes, at 105 regler – skøre regler, eller hvad de er – kan være alt for lidt.
Jeg har et langt højere ambitionsniveau.
Jeg vil godt bare på arbejdsmarkedsområdet finde 105 regler, for dem kunne vi sætte os ned og finde.
Sagen er jo den, at ministeren trods den stigende arbejdsløshed ikke har fundet anledning til at fjerne en eneste regel fra sit område, ikke en eneste regel, der modvirker, at der kan ske noget fornuftigt, så folk, der er blevet arbejdsløse, kan komme i uddannelse osv.
Man giver dem slet ikke tilbuddet, men siger: Nej, det kan de ikke få.
For hvis man har været på arbejdsfordelingsordning, kan man ikke få SVU.
Så siger ministeren, at jeg skal komme med nogle eksempler.
Jamen det er jo forbudt at give SVU.
Ministeren skal tage sig sammen, og regeringen skal tage sig sammen og få fjernet de bureaukratiske regler, der gør, at folk ikke kan få en opkvalificering.
Sådan er det.
Der står i dag, at man ikke kan opkvalificere, og det er noget, man ude på den store virksomhed, der er ved at lukke ned, støder på, når man laver arbejdsfordeling.
Så siger man: Hvilke tilbud er der til jer?
Ja, det tilbud er der så ikke, fordi regeringen siger, at det ikke må gives.
Men jeg skal gerne komme med tonsvis af eksempler, så vi, hvis vi kan blive enige om, at den her regel skal fjernes, kan komme i gang – jo hurtigere, des bedre.
Bertel Haarder (V), 2009-11-11:
Og når man i Esbjerg imod hr. Kim Mortensens ønske vil prøve noget nyt og give en klasse en bestemt profil, som tiltrækker en bestemt type elever – jeg har jo besøgt klassen – synes jeg, at det skal være muligt.
Det er da interessant for os alle sammen.
Så kommer hr. Kim Mortensen som gammel betonsocialdemokrat og siger: Det må I ikke, for det strider mod folkeskolen, som den var på Ritt Bjerregaards tid og i industrisamfundets urtid.
Men jeg er altså mere frodig, det er sådan, jeg ser på det.
Og så er jeg da i øvrigt glad for, at hr. Kim Mortensen dermed bekræfter min pointe.
Man behøver bare at læse Jydske Vestkysten for at se, hvem det er, der er med på noget nyt, noget frodigt, noget, vi kan lære af, og hvem det er, der er imod.
Jeg kan da fortælle, at jeg så sent som i mandags var på Holmegårdsskolen i Hjørring.
Der har man to fodboldklasser.
Uhadadada, tænk, hvis Socialdemokraterne skulle på øje på, at man har to fodboldklasser som et tilvalg for unge, der gerne vil spille noget mere fodbold!
Det er så sandelig også en profil, der vil noget.
Den vil jeg tillade.
Den vil hr. Kim Mortensen utvivlsomt forbyde.
Hvem er det, der er frodig, og hvem er det, der er betonagtig?
Det kan enhver se.
Kim Mortensen (S), 2009-11-11:
Nu har vi oplevet det tidligere i dag med statsministeren, og nu oplevede vi det med undervisningsministeren, at man slutter sine indlæg af med at stille en række spørgsmål.
Egentlig hedder det her punkt spørgsmål til ministrene.
Og spørgsmålet er meget enkelt: Har vi en undervisningsminister, der ønsker en folkeskole, hvor man opdeler eleverne i eliteklasser, hvor de særligt dygtige børn går hele året fra 1. til 9. klasse, og hvor de børn, der er mindre dygtige, går i en anden klasse?
Har vi en undervisningsminister, der synes, at man fra 1. til 9. klasse skal indrette skolerne og sige: Dem, der går i de her klasser, skal i det almene gymnasium, og dem, der går i de andre klasser, skal på erhvervsskolerne?
Så kan vi altid tage den lokalpolitiske diskussion efterfølgende, for vi har jo sådan set også eliteklasser i Esbjerg Kommune.
Der er folkeskoler i Esbjerg Kommune, der faktisk arbejder systematisk med holddeling, også i dygtige elever og mindre dygtige elever, men de gør det jo ikke på fuld tid ved at lave eliteklasser, de gør det ved at give særlige tilbud inden for den folkeskolelov, vi har.
Kan han uden at overfuse spørgerne svare på dette: Har vi en undervisningsminister, der synes, at det er en god idé, at vi får en folkeskole, hvor vi har de dygtige elever, eliteeleverne, i én klasse, og de andre elever i en anden klasse?
Ja eller nej?
Bertel Haarder (V), 2009-11-11:
Nu opstiller hr. Kim Mortensen to kasser, og så skal jeg som en genstridig hest lokkes ind i en af de to kasser.
Det er lige præcis denne kasseopdeling, som beviser min pointe om, at sådan ser Socialdemokraterne på det.
Enten er man imod al deling, eller også er man for det.
Mit synspunkt er bare, at når det er tilladt inden for folkeskolens i øvrigt snævre rammer at gøre, som man gør på Da Vinci Linjen på Blåbjerggårdskolen i Esbjerg, hvorfor skulle jeg så forbyde det?
Det er tilladt inden for lovens rammer.
Lad os dog bruge lovens rammer.
Og så er jeg altså så frygtløs, at jeg synes, at man skal vise den samme tillid til ledelsen og til lærerne også i de mindre klasser, som man viser i forbindelse med de ældre klasser.
Christine Antorini (S), 2009-11-11:
Den frodighed, som ministeren nu taler så begejstret for, gælder så i hvert fald ikke at give frihed til, at man kan lave gruppeeksamen i folkeskolen og i ungdomsuddannelserne.
Men sådan kan man jo altid vælge frodighed i forhold til, hvad der passer til egne politiske synspunkter.
Jeg vil såmænd bare bede ministeren bekræfte, at Tyskland er ved at gå væk fra niveaudeling med eliteklasser og dumpeklasser, fordi det jo er det, det handler om, nemlig at dem, der ikke kommer i eliteklassen, klarer sig langt dårligere, end hvis det var en fælles klasse; at Østrig diskuterer, at de skal afskaffe det; at ministerens eget Skoleråd anbefaler at fastholde en samlet klasse med de holddelingsregler, som der er, men ikke at udvide det til en ren niveaudeling fra 1. til 9. klasse.
Kan ministeren bekræfte, at al viden og al erfaring tilsiger, at det, vi løfter fagligheden mest ved, er at gøre lige præcis det, vi gør nu i Danmark: mulighed for holddeling, men at fastholde klassen som det sociale centrum?
Kim Mortensen (S), 2009-11-11:
Det var jo en interessant afslutning på undervisningsministerens besvarelse af et forholdsvis enkelt spørgsmål fra fru Christine Antorini, nemlig om ministeren ønsker mere holddannelse og mere niveaudeling og opdeling i eliteklasser og ikkeeliteklasser i folkeskolen.
Undervisningsministeren har været inde i flere sager og har kommenteret på op til flere eksempler på, at man vil skabe eliteklasser og holddeling.
Det være sig, hvad det være vil.
Det, der er interessant, og det, som vi kan forholde os til her i Folketingets spørgetid, er jo, om vi har en undervisningsminister, der mener, at elever i folkeskolen bliver dygtigere af at blive opdelt i klasser med særligt begavede børn, begavede børn og mindre begavede børn – eksempelvis eliteklasser.
Mener undervisningsministeren, at det er helt fair for at afbureaukratisere folkeskolen, at en sådan opdeling kan foregå i hele år i skoletiden fra 1. til 9. klasse eller fra 7. til 9. klasse eller hvordan?
Hvordan forestiller undervisningsministeren sig, at den her niveaudeling i folkeskolen skal gennemføres?
Christine Antorini (S), 2009-11-11:
Hvorfor regner ministeren med, at øget brug af holddannelse vil give en besparelse i folkeskolen, og mener ministeren, at mere fleksible regler for holddannelse skal bruges til at lave større hold end antallet af elever i klassen?
Det, som vi nu ønsker at diskutere med ministeren, er følgende: Hvorfor regner ministeren med, at øget brug af holddannelse vil give en besparelse i folkeskolen, og mener ministeren, at mere fleksible regler for holddannelse skal bruges til at lave større hold end antallet af elever i klassen?
Bertel Haarder (V), 2009-11-11:
Jeg har givet et grundigt svar på det til udvalget.
Det er spørgsmål 203.
Jeg vil godt sige også her, at når man i forbindelse med afbureaukratisering opgør et gevinstpotentiale, er der ikke tale om, at det er en besparelse, som regeringen vil indkassere.
Det er en måde, hvorpå man opgør alle elementer i afbureaukratiseringer.
Altså, man gør det op på den måde, at man siger: Hvis man nu udvider handlemulighederne, hvad kunne man så i teorien bruge disse handlemuligheder til?
Det, som regnedrengene har taget med i betragtning, er vel for det første, at holddannelse jo kan være at dele en klasse, og så koster det penge, men det kan også være, at man i visse tilfælde har to klasser sammen, og så får man derved mulighed for at give eleverne en ekstra time.
Så kan man så at sige
få 2 timer for 1 times pris.
Det sidste er et gevinstpotentiale, men det er jo en gevinst i form af ekstra timer.
Den sætter man så penge på.
Tilsvarende er det, hvis det skulle være sådan, at øget brug af holddannelse i den sidste ende overflødiggør en del specialundervisning, så også en mulig gevinst, som kan komme eleverne til gavn og glæde, for de vil jo helst kunne klare sig uden specialundervisning.
Det sætter man altså tal på.
Det er der nogle regnedrenge, som er ansat til.
Når de sidder over i Finansministeriet og taler om, hvorvidt staten nu har plaget kommunerne eller givet kommunerne flere dispensationsmuligheder, så er det den måde, man gør det op på, kan jeg forstå.