Hans Kristian Skibby (DF), 2011-05-25:
Man kan ikke bortforklare, at den økonomiske situation, som hele verdenssamfundet står i, med recession og nogle steder også tilbageslag, selvfølgelig også har indvirkning på, hvor mange penge der er til rådighed til velfærd i det danske samfund.
Vi har så heldigvis været så velpolstrede og så forberedt på det her, som man overhovedet kunne være, ved at vi har sørget for at lægge penge op og betale gæld af i de gode år, så vi havde noget at stå imod med i de år, hvor det kom til at gå sværere for sig.
I vores nabolande kan vi jo se, hvor galt det kan gå.
I England f.eks. har man jo meddelt, at man skal spare 10 pct. på alle offentlige budgetter.
Det skal man ikke i Danmark.
Vi har faktisk valgt at sige til kommunerne: Vi garanterer en pris- og lønfremskrivning, vi lægger pris og løn oven i jeres budgetter for 2010.
Det er ikke dårligt med det udgangspunkt, at vi faktisk har en krise, som går uden for landets grænser.
Jeg synes egentlig også, at Socialdemokraterne burde anerkende, at det faktisk er væsentlig bedre og gunstigere at være i Danmark med den velfærd, som vi har, frem for i mange af de lande, hvor man går og kigger på slunkne pengekasser, og hvor der er store, store sparerunder.
Jamen når vi så stiller spørgsmålene, kan hr. Rasmus Prehn jo glæde sig over at få lidt øget taletid i dagens anledning.
Men jeg synes gerne, jeg vil rose hr. Rasmus Prehn lidt.
Det er sådan, at hr. Rasmus Prehn gerne vil rose mig en gang imellem, og jeg prøver jo så ihærdigt på at finde et eller andet, man dog kan rose.
Og jeg har bestemt mig for i dag at ville rose hr. Rasmus Prehn for hans utrolige dygtighed til at være et sortsynsmenneske med hensyn til fremtidsperspektiverne for det danske samfund.
For jeg synes faktisk, når man sådan hører den tale, vi lige har hørt, så er der næsten ikke grænser for, hvor skidt det står til i Danmark.
Det er, ligesom om det hele er gået i stå; der er kun tilbageskridt, der er kun besparelser osv.
Der er kommuner, der har været ude at afskedige, det er korrekt, men omvendt må man også prøve at tage udgangspunkt i virkeligheden, og her kan vi se, at den plan, som hr. Rasmus Prehn selv går til valg på, er en 2020-plan, som vil medføre, at der fra 2013 vil være 18 mia. kr. mindre til rådighed.
Og der kan vi jo så citere en anden professor, eller han er nu ikke professor, men han i hvert fald ekspert; det er Kurt Houlberg fra Anvendt KommunalForskning, som jo siger, at det her er noget, der vil betyde massive besparelser i kommunerne, hvis Socialdemokraternes politik bliver til virkelighed.
Ja, en af ulemperne ved altid at skulle være ordfører efter hr. Rasmus Prehn er, at pulten bliver alt for høj, men det kan jo så være, at der bliver lavet om på det efter valget, altså med rækkefølgen her i Folketinget.
Men nok om det.
Jeg vil gerne kvittere over for Enhedslisten for, at vi i dag har lejlighed til at debattere den her situation omkring kommunernes økonomi.
Det er jo ikke første gang, vi diskuterer kommunernes økonomi og deres forudsætninger og deres levevilkår og betingelser, og det er nok heller ikke sidste gang.
Grundlæggende er det sådan, at vi andre, som kigger på det her med lidt andre briller, end Enhedslisten og til dels også den øvrige opposition gør, jo egentlig henholder os til det aftalesystem, som vi har i dag.
Her kan vi se, at vi faktisk synes, at man har kunnet vise nogle gode resultater med hensyn til at have en god, åben og konstruktiv dialog mellem Kommunernes Landsforenings ledelse og så regeringens ministre set i forhold til, hvad der skal ske på den langsigtede bane med hensyn til kommunernes økonomi med henblik på at skabe den dynamik og den bæredygtighed, som jo er en grundlæggende forudsætning for, at vi har et tilfredsstillende udgangspunkt for den samlede økonomi i Danmark.
Der er det jo altså sådan, at holdbarheden i den samlede danske økonomi efter Dansk Folkepartis opfattelse selvfølgelig – naturligvis – er en grundlæggende forudsætning for fremtidens velfærd.
Det betyder med andre ord, at vi, hvis vi ikke har styr på den samlede samfundsøkonomi og nationaløkonomi i Danmark, så heller ikke har styr på at kunne tilbyde kommunerne de virkemidler og de instrumenter, der skal til, og de økonomiske rammer og de levebetingelser, som skal være en forudsætning for, at vi kan udvikle og værne om det velfærdssamfund, som vi alle sammen kender i dag.
Det er jo også der, hvor jeg måske somme tider kigger med lidt spøgefulde øjne på netop Enhedslistens politik, for nogle gange må man ligesom tænke på den her reklame for Lotto, hvor de spørger, hvor pengene kommer fra, når man hører om, hvordan Enhedslisten vil finansiere de forskellige elementer, som de synes der skal laves om på.
Der er det jo så, jeg synes, det i den her debat er utrolig spændende at se, hvad der vil ske efter et kommende valg, hvor vi har S og SF, som går til valg på at ville danne en ny regering, og at Enhedslisten har sagt, at de ubetinget vil støtte den regering.
Og den regering, som så skal bestå af S og SF, er jo en regering, som har lagt en økonomisk plan frem, som netop betyder, at der vil blive mærkbare besparelser, fordi de fremskrivninger, som vi har, vil betyde, at der vil blive færre penge til rådighed til offentligt forbrug og dermed færre penge til rådighed for kommuner og regioner fra 2015 og frem.
Finansieringen frem til 2015 er der så forskellige holdninger til, altså om det er en bæredygtig økonomi eller det ikke er en bæredygtig økonomi, der ligger i de forhandlinger, der skal til dér.
Men jeg synes i hvert fald, det er utrolig spændende at se, om Enhedslisten i forbindelse med den her økonomiaftale ikke – trods alt – vil anerkende, at det, der må være det bærende element, altså må være, at man laver økonomiaftaler mellem Kommunernes Landsforening og regeringen, hvor de 98 kommuner forhandler med den til enhver tid siddende regerings ministre og indgår en aftale for det kommende år og selvfølgelig også for overslagsårene, så man kan se, hvad man har at stille kommunerne og regionerne i udsigt for de kommende år.
Man har bl.a. sikret ekstra større anlægsrammer frem til 2010 og andre tiltag.
Generelt må man sige, at forudsætningen for, at kommunerne har en god og sund økonomi, jo også er, at kommunernes borgere har et arbejde og en beskæftigelse, at de går ud og genererer drift, at de går ud og genererer økonomi, at de går ud og genererer indtægter, som så gør, at kommunen kan få flere penge i kommuneskatter.
Det er jo sådan set det, der skal til hele vejen igennem, og derfor er det ikke sådan – synes jeg – at man kan sige, at det, vi skal have her, bare er et spørgsmål om, hvor stor den pose penge til kommunerne skal være.
Nej, det, der i allerhøjeste grad er forudsætningen, er, at den samlede økonomiske plan i Danmark skal virke, og at den skal være holdbar.
Den skal ikke bestå af fugle på taget, den skal netop bestå ved, at man har nogle økonomiske aftaler, som er bæredygtige, og som vi ved er valide og vi kan stole på.
Det er sådan set en af årsagerne til, at vi i Dansk Folkeparti har valgt at være med til og støtter en lang, lang række af de initiativer, som der har været omkring den økonomiske genopretningsplan fra maj måned 2010, og alle de andre aftaler, der har været.
Så vi er i Dansk Folkeparti fulde af fortrøstning, og vi håber også, at den kommende kommuneaftale vil bære frugt.
Jeg synes jo, det er interessant, at vi hører fru Meta Fuglsang sige det her om råderum.
Det er selvfølgelig korrekt, at der skal være et politisk råderum, for at man kan tilbyde, fastholde og udvikle de velfærdsgoder, som vi i dag har i det danske samfund.
Men jeg vil gerne stille et spørgsmål om det her med, at SF jo netop har støttet den her 2020-plan, som man selv har fremlagt sammen med Socialdemokraterne, hvor man siger, at man fra 2015 kun vil have en vækst på 0,8 pct., men man mener sjovt nok, at man i de første 4 år kan finde penge til en vækst på 1,4 pct.
Er det ikke en form for designerpolitik, som man bare har fundet på for at få magten her i Danmark?
Det er jo noget, som man passende kan bruge i den kommende valgkamp.
Jeg vil gerne spørge ordføreren: Hvordan hænger det sammen med ansvarligheden og det her med, at det skal være en bæredygtig, fremtidssikret økonomi, at man i nogle år kan have en vækst på 1,4 pct., men lige pludselig kan den kun være på 0,8 pct.?
Det er lige fra det ene år til det andet, at det går fra 1,4 pct. til 0,8 pct., hvor der ryger X antal milliarder kroner ud af driftsbudgettet i kongeriget Danmark.
Hvordan har ordføreren det med det?