runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Svend Auken (S), 2008-04-24:
Allerede under forespørgselsdebatten
, og hr. Per Clausen var jo til stede under hele forespørgselsdebatten,
pegede jeg og andre på, at protokoludvejen, som selvfølgelig juridisk set er den sikreste udvej det er jo rigtigt - havde været aktuel, hvis disse domme var faldet på et tidspunkt, hvor regeringskonferencen stadig var i gang.
Så ville det have givet mening, endda meget god mening at tage dette synspunkt op.
Men det, der er problemet, er, at nu er det tidspunkt forpasset.
Så er man nødt til at se på de realistiske muligheder, der er tilbage, og det er det, vi prøver at sige til hr. Per Clausen.
Hr. Per Clausen er ude i et dobbelt formål.
Det første er at mistænkeliggøre Socialdemokratiet og mistænkeliggøre Socialistisk Folkeparti; det er den mest gennemskuelige form for partipolitisk agitation, og det er oven i købet legitimt.
Det andet er at mistænkeliggøre Lissabontraktaten.
Men det eneste, han ikke vil, er at bidrage til en løsning på problemet.
Lone Dybkjær (RV), 2008-04-24:
Jeg ved godt, at Enhedslisten ser sådan på det og siger, at de andre lande ikke har noget valg.
Jo, de har det valg, at de kan kaste lige så meget grus i maskineriet som fru Line Barfod og Dansk Folkeparti - det er jo det.
De har det valg, at de kan sige: Jamen det er fint, de må gerne få den åbnet, så stemmer vi nej til Lissabontraktaten.
Det ønsker vi bare ikke skal ske.
Vi mener, Lissabontraktaten er rimelig skrøbelig, det viser hele forhistorien, og derfor ønsker vi faktisk ikke at udsætte Lissabontraktaten for yderligere grus i maskineriet.
Vi vil gerne have den ratificeret.
Vi ser det som en god ting i den europæiske historie, at Lissabontraktaten bliver ratificeret, og vi synes ikke, man skal risikere noget i den sammenhæng.
Men det er jo meget typisk for fru Line Barfod og Dansk Folkeparti, at man udelukkende kigger på tingene set ud fra en snæver dansk synsvinkel.
Man er slet ikke klar over, og man nægter at acceptere, at der er 26 andre lande med i det samarbejde, og at de naturligvis vil komme med 26.000 forslag, hvis vi først tager en ny regeringskonference.
Svend Auken (S), 2008-04-24:
Man kan sige meget om hr. Messerschmidt, og normalt behøver man ikke at kommunikere med staveplader i forhold til ham, men jeg vil godt gøre det langsomt alligevel:
Ja, en protokol ville være en god løsning, hvis ikke regeringskonferencen for længst var overstået og ratifikationsprocessen var gået i gang.
At komme nu midt i en ratifikationsproces og kræve en protokol, er selvfølgelig ikke muligt.
Der er allerede stemt i en lang række lande.
Det er jo ligesom at spille en fodboldkamp, og der så bliver lavet om på offsidereglerne midt under kampen.
Det kan jo ikke lade sig gøre.
Derfor handler det jo for hr. Messerschmidt bare om at gribe enhver mulighed, herunder også mange menneskers - af forståelige grunde manglende kendskab til, hvordan det her komplicerede system fungerer.
Så griber man fat i ethvert argument, man kan, for at mistænkeliggøre det europæiske samarbejde og mistænkeliggøre den traktat, vi om et øjeblik skal stemme om.
Hvis det alene drejede sig om konfliktretten og de andre spørgsmål, så er vi allierede, men hvis det drejer sig om at mistænkeliggøre det europæiske samarbejde, så er vi selvfølgelig modstandere.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-04-24:
Jeg kvitterer for stavepladen fra hr. Svend Auken og kan konstatere, at den bare er en i rækken af de plader, som hr. Svend Auken hele tiden stikker den danske befolkning.
For sagen er, at det jo ikke er os, der har lavet rod i den proces, som hr. Svend Auken og EU har sat i gang med Lissabontraktaten.
Det er jo ikke os, der har bedt om de her domme, det er jo ikke os, der har insisteret på at få Lavalafgørelsen og Rüffertafgørelsen og Vikingafgørelsen, det er EF-Domstolen, som kommer og roder med hr. Svend Aukens forkromede projekt om at lave en forfatning for Europa.
Vi kommer så i et behjertet forsøg og siger: Lad os nu forsøge at rydde op i det rod, som hr. Svend Aukens traktater har skabt.
Og det virker dybt besynderligt, at det skal føre til, at det nu er os, der har skabt problemerne.
Sagen er, at en protokol sagtens kan gennemføres nu.
Det kræver velsignelse fra de øvrige lande, ja, og det kræver vilje til at insistere på det.
Den vilje har Socialdemokraterne tilsyneladende ikke.
De vil have en topmødeerklæring, hører vi, men var ikke i forgårs villige til at stemme for en vedtagelse her i Folketinget, der insisterede på at pålægge regeringen at få en sådan topmødeerklæring.
Ergo er der overhovedet ingen vilje i Socialdemokratiet - og i øvrigt heller ikke i de andre japartier - til at gøre det nødvendige for at sikre konfliktretten i Danmark.
Line Barfod (EL), 2008-04-24:
Når man hører hr. Svend Auken, skulle man tro, at det var os, der pludselig var kommet og havde lavet reglerne om.
Men det er jo EF-Domstolen, der er kommet med nye domme midt i processen.
Det er ikke noget, vi har fundet på.
Vi har det sådan, at når reglerne pludselig bliver lavet om midt i processen, må man lige sætte processen i stå og se på, hvordan vi så får sikret, at der er de regler, man politisk havde sagt, der egentlig skulle være.
Den mulighed, vi har - det har vi fået beskrevet meget klart både af udenrigsministeren og af Kommissionen - er en regeringskonference.
Det er den eneste mulighed for at sikre konfliktretten og for at sikre, at vi har ret til at kræve overenskomstmæssige løn- og arbejdsvilkår.
Danmark har muligheden for at kræve en regeringskonference, for at vi vil sige ja til Lissabontraktaten.
Hvis Danmark siger nej til Lissabontraktaten eller ikke vil ratificere, kan den ikke ratificeres der er en klemme på alle de andre lande.
Det vil der ikke være, når Danmark først har sagt ja.
Når flertallet af partier her har sagt ja, har vi intet middel til at få de andre lande med på en regeringskonference, hvor der skal være enstemmighed.
Svend Auken (S), 2008-04-24:
Det er jo simpelt hen ikke rigtigt.
Når den her afstemning er overstået, vil fru Line Barfoeds parti, mit parti og andre partier selvfølgelig stikke hovederne sammen, som vi har gjort det hele vejen igennem, for at finde ud af, hvad vi gør effektivt for at løse det her problem.
Hvis man er medlem af et internationalt økonomisk samarbejde, vil man aldrig kunne få en uindskrænket konfliktret.
Der vil altid være et område, f.eks. hvis man forestillede sig - hvad der selvfølgelig er urealistisk - at der var en aktion i et land, hvor man ville strejke, hver gang et udenlandsk firma prøvede at etablere sig, så ville det selvfølgelig være i strid med EU-traktaten.
Men det, vi taler om, er en konfliktret for at sikre løn- og arbejdsvilkår og overholdelse af løn- og arbejdsvilkår.
Og det er en kamp, vi skal være fælles om, og som vi skal finde en fælles løsning på.
Derfor er meget ubehageligt, når fru Line Barfod siger, at der ikke er andet at gøre end at vælte Lissabontraktaten, for det er det, hun siger.
Line Barfod (EL), 2008-04-24:
Jeg kan simpelt hen ikke forstå, hvorfor hr. Svend Auken mener, det er at vælte Lissabontraktaten, hvis man insisterer på at få en juridisk bindende erklæring fra samtlige lande i EU
på, at det politiske grundlag, som alle troede der var, da man lavede Lissabontraktaten, nu også skal sikres i forhold til EF-Domstolen.
Den eneste grund til, at hr. Svend Auken og resten af Socialdemokraterne og SF'erne og andre i dag vil stemme ja til Lissabontraktaten uden at sikre strejkeretten, uden at sikre, at vi har ret til at kræve ordentlige løn- og arbejdsvilkår, må være, fordi man ikke tror på, at de andre EU-lande vil være med til at give os en sådan juridisk bindende erklæring.
Selvfølgelig kunne man lave en regeringskonference, hvis man ønskede det, og få afgivet en juridisk bindende erklæring.
Hvis ikke man vil være med til det, så er det, fordi man ikke tror på at vi får det.
Og hvorfor i alverden skulle vi så få det, når Lissabontraktaten så først er endeligt godkendt?
Svend Auken (S), 2008-04-24:
Et problem - jeg indrømmer, det er et mindre problem - er, at uanset hvad der bliver skrevet af protokoller, så ville fru Line Barfod alligevel aldrig stemme for det til sidst.
Aldrig!
Det er jeg helt overbevist om.
Hun ville stemme imod under alle omstændigheder, så det er ikke nogen farbar vej.
Vi er nødt til at være realistiske.
Det her handler om at sikre løn- og arbejdsvilkår for mennesker i vores land som i andre lande, og så skal vi finde de realistiske metoder og ikke hengive os til partipolitisk spekulation og illusionsmageri som det, fru Line Barfod gør sig skyldig i.
Ja, hvis den her sag havde været oppe, dengang man i sin tid lavede traktatgrundlaget, så kunne vi have ageret.
Det er det, der er problemet.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-04-24:
Jeg kan sandelig godt forstå, at hr. Svend Auken føler sig mistænkeliggjort.
Det er der god grund til, særlig med den tale, vi hører her, for hr. Svend Auken siger, at det ikke er muligt at få en protokol igennem.
Det passer jo ikke.
Hvis hr. Svend Auken gjorde sig den ulejlighed at læse bilagene til den Lissabontraktat, som vi skal forhandle senere, ville han jo kunne se, at der er en lang række protokoller, som netop har præcis samme sigte som det, vi alle sammen tilsyneladende ønsker med den protokol, som vi har foreslået.
Der er en protokol, der sikrer abortreglerne i Irland; der en protokol, der sikrer de danske sommerhusregler; der er protokoller, der sikrer et hav af forskellige spørgsmål.
Det eneste, vi mangler, er at få at vide: Når Irland og alle de andre lande kan få protokoller til sikring af deres regler, hvorfor må Danmark så ikke med Socialdemokraternes eller hr. Svend Aukens velsignelse få en protokol, der sikrer den danske konfliktret?
Line Barfod (EL), 2008-04-24:
Nu er det jo altså ikke Enhedslisten, der har kastet grus i maskineriet og afsagt domme om, at det juridiske grundlag viser sig at være helt anderledes.
Det er ikke Enhedslisten, der har underkendt strejkeretten og retten til at kræve ordentlige løn- og arbejdsvilkår; det er EF-Domstolen.
Min opfattelse er meget klar.
Jeg er enig med både den europæiske fagbevægelse, hr. Poul Nyrup Rasmussen, der er formand for De Europæiske Socialdemokrater, og mange andre, der har sagt, at det er helt forfærdeligt med de her domme, og at de betyder stor social dumping.
Hvis vi ønsker, at vi ikke skal se et Europa, der bliver kørt længere og længere ned af social dumping, er vi nødt til at sikre retten til at kræve ordentlige løn- og arbejdsvilkår.
Det har vi fået meget klart svar på fra både udenrigsministeren og fra Kommissionen.
Det kan kun ske ved en regeringskonference.
Derfor ønsker vi en sådan regeringskonference.
For os er det vigtigt at sikre, at der ikke sker social dumping, og vi mener, at formålet for de fleste af os her bør være at sikre, at der ikke kommer social dumping - og det kan vi kun med en regeringskonference.
Svend Auken (S), 2008-04-24:
Nu tror jeg, at det til sprogets ære må siges, at ordet europater ikke findes på dansk.
Jeg ved ikke, hvad det nøjagtig betyder, men sagt af hr. Langballe tror jeg, det givetvis er ment fornærmende.
Jeg er så nødt til at sige til hr. Langballe, at hans historiske viden ikke står mål med hans selvforståelse.
De såkaldte undtagelser blev faktisk til efter en meget grundig proces.
Det var ikke en teknisk-juridisk overvejelse, og det var ikke en aftale mellem hr. Holger K. Nielsen og statsministeren.
Det var tværtimod en aftale mellem Det Radikale Venstre, Socialdemokratiet og Socialistisk Folkeparti ovenpå, som førte frem til grundlaget for det, man senere hen kaldte det nationale kompromis, og som den daværende borgerlige regering med større eller mindre begejstring tilsluttede sig og fik godkendt i Edinburgh.
Det var en ren politisk proces.
Det eneste, jeg har sagt i dag, er, at nu skal vi ikke forvandle noget, der var en politisk stillingtagen, til et juridisk-teknisk spørgsmål, men vi skal give befolkningen den samme mulighed for en politisk stillingtagen.
Det er det, jeg har argumenteret for.
Om jeg så får ret eller får mulighed for at gennemføre det, kan ingen vide, men det er det synspunkt, som jeg synes skal være bærende.
Søren Krarup (DF), 2008-04-24:
Jeg har næsten lyst til at tale til hr. Svend Aukens samvittighed, for jeg kan jo ikke helt lade være at huske, at han og jeg for mange, mange år siden var modstandere af det, der hed EF.
Jeg vil spørge, om hr. Svend Auken ikke er enig med mig i, at selve det, at man nægter at lade Lissabontraktaten komme til folkeafstemning, er en afsløring af, hvad man faktisk er ude på.
For naturligvis ville man lade traktaten komme til folkeafstemning, hvis man for det første havde rent mel i posen og for det andet havde respekt for sit folk.
Jeg husker Maastrichttraktaten, der stemte vi nej.
I 1993 kom så Edinburghafgørelsen, og jeg husker, at udenrigsministeriel rådgiver i Statsministeriet Henning Gottlieb sagde: Jamen det er jo simpelt hen at bedrage folket; man har sagt nej, men så kommer politikerne, og så laver vi bare et nummer, vi kalder det de fire forbehold, og så gennemfører vi alligevel det, som man sagde nej til.
Jeg vil spørge: Er hr. Svend Auken alligevel ikke så - jeg vil ikke sige hæderlig, men føler han alligevel ikke et vist ubehag ved, at man snyder befolkningen?
Svend Auken (S), 2008-04-24:
Når jeg hører hr. Søren Krarup tale, er der en helt lang linje af kommunistiske tillidsmænd, der toner frem for mine øjne.
Det er dem, der gennem hele min ungdom og manddom ved hver eneste overenskomst stemte nej til overenskomsten, hver eneste gang stemte de nej.
Bagefter sagde de: Nu må der sættes et forsvar ind for vores hårdt tilkæmpede overenskomstmæssige rettigheder.
Nu forstår jeg, at undtagelserne pludselig er blevet sakrosankte for hr. Krarup, men dengang, da de blev formuleret, kaldte man dem det største svindelnummer nogen sinde, det største fupnummer nogen sinde.
Jeg ved ikke, hvor hr. Krarups samvittighed befinder sig, men jeg er i hvert fald sikker på en ting: Hvis det har noget med EU at gøre, er han imod.
Søren Krarup (DF), 2008-04-24:
Ja, vi hørte jo også i forbindelse med hr. Messerschmidt, at hvis hr. Auken, hvad jeg ville betvivle, kom ned med lovens stentavler, ville hr. Messerschmidt også stemme imod.
Nej, det er ikke så enkelt.
Jeg betragter dem som et nummer, hvormed man snød befolkningen, der havde sagt nej i 1992 til Maastrichttraktaten.
Man lavede så de forbehold, som gav mulighed for, at man kunne få Edinburghafgørelsen igennem.
Jeg synes, at det er og bliver afslørende.
Når nu hr. Svend Auken siger, at jeg minder ham om kommunisterne, vil jeg jo også minde hr. Svend Auken om - han var ikke født, det var jeg trods alt - at under besættelsen var det faktisk sådan, at man godt kunne samarbejde med kommunister, for der var et fælles mål, og det var Danmarks frihed.
Til syvende og sidst er og bliver det jo folkets frihed og selvstændighed, der er meningen med det hele, og det burde det også være for en socialdemokrat eller i hvert fald for en demokratisk politiker.
De visioner, som hr. Auken talte om i sit indlæg, er jo simpelt hen altid en måde, hvorpå man løber fra det nære, konkrete, forpligtende ansvar til fordel for disse store visioner, som gør, at ansvaret ophæves.
Det er det, der sker, og det er det, der bliver afsløret derved, at man ikke tillader befolkningen at stemme om det, der er et spørgsmål om dets frihed.
Svend Auken (S), 2008-04-24:
Når man hører hr. Søren Krarup, skulle man tro, at Danmark vandt anden verdenskrig helt alene.
Nej, det gjorde vi ikke, hr. Søren Krarup.
Det gjorde vi, i kraft af at nogle lande havde sluttet sig sammen, de kaldte sig de allierede, de havde en integreret kommandostruktur, og de havde alt muligt andet.
De samarbejdede om nogle fælles mål, herunder frihed og herunder at sikre Danmarks frihed.
Det var det, der var læren af anden verdenskrig.
Hvis det enkelte land står alene, bliver det mast; hvis der derimod er et samarbejde mellem demokratiske lande, er vores fælles styrke nok.
Tidligere kommunistiske stater, tidligere fascistiske diktaturer og demokratier med en lang demokratisk historie har fundet hinanden i et forpligtende samarbejde.
Nu er vi 27, vi bliver måske 30 medlemmer, og hvis en forening med 30 medlemmer skal fungere ud fra de formål, som er prisværdige, er det nødvendigt med både demokrati og beslutningskraft.
Det er præcis det, Lissabontraktaten vil sikre.
Ordene ene, men stærk gælder overhovedet ikke i den moderne verden.
Per Clausen (EL), 2008-04-24:
Det er jo lidt muntert, når hr. Michael Aastrup Jensen kan danne præcedens på baggrund af ét eksempel.
Det er godt klaret.
Jeg vil bare sige til hr. Michael Aastrup Jensen, at det jo står fuldstændig klart efter hans indlæg i dag, at hvis man kan undgå en folkeafstemning om EU, så undgår man den, hvis det skal gå, som Venstre ønsker.
Det vil sige, at når vi har fået den her traktat, ligger det i hvert fald fuldstændig fast, at vi vil få flere af de domme, som vi har set, og som Venstre sådan lader som om man er imod.
Hr. Michael Aastrup Jensen må undskylde mig, men jeg har gjort andre erfaringer end bare at lytte til hr. Michael Aastrup Jensen.
Jeg har bl.a. set på regeringens praksis, siden de domme faldt.
Men det, hr. Michael Aastrup Jensen jo ikke svarer på, er, om det ikke er rigtigt, at man med vedtagelsen af den her traktat får endnu mere understreget, at det er liberalistisk økonomisk politik, det er det indre marked, det er den fri bevægelighed, som er afgørende, og at konfliktret og andre elementer skal ses i den sammenhæng og er underordnet det hensyn, og at det jo passer meget godt med Venstres synspunkt.
Nu fik vi ingen folkeafstemning om den her meget vigtige traktat, og vi blev så bekræftet i, at den alligevel ikke var så fremragende, at man turde lade befolkningen tage stilling til den.
Må jeg så spørge hr. Michael Aastrup Jensen om en anden ting.
Forbeholdsafstemninger skal vi jo have, dem kan Venstre jo ikke krybe uden om: Vil Venstre da sikre, at det ikke bliver sådan, at en folkeafstemning gennemføres efter kun halvanden måneds debat?
Nogle medier har i dag antydet, at det kunne ende sådan.
Michael Aastrup Jensen (V), 2008-04-24:
: Jeg vil bare lige minde Enhedslistens ordfører om, at det i EF-dommen vedrørende Laval står klokkeklart, at der er en konfliktret.
Så har vi nedsat den her arbejdsgruppe til at vurdere, om Rüffertdommen fra Tyskland og Lavaldommen fra Sverige har nogen konsekvens for det danske arbejdsmarked.
Det resultat har vi ikke endnu.
Det afventer vi selvfølgelig kommer, og på baggrund af det vil vi tage stilling til, hvad der skal gøres.
Hvordan og hvorledes skal forhandlinger med de andre EU-venlige partier vise, og derfor er det alt for tidligt at sige noget som helst om de forhandlinger, for de er slet ikke startet endnu.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-04-24:
Jeg hørte hr. Michael Aastrup Jensen komme med sin sukkerglasur, som skal få den her beske traktat til at glide ned.
Det var med ord om, at traktaten vil gøre EU mere effektiv, mere åben, mere demokratisk osv.
Så har jeg gjort mig den ulejlighed at kigge tilbage og se, hvad Venstres tidligere ordfører, fru Charlotte Antonsen, sagde, da man for nogle år siden behandlede Nicetraktaten.
Det var sjovt nok noget af det samme: Den ville gøre EU mere åben, mere demokratisk, mere fleksibel, forberede til udvidelsen osv.
Derfor er mit spørgsmål: Er al den åbenhed og demokrati osv., som Venstres ordfører kontinuerligt taler for, i virkeligheden ikke bare nogle fraser, som man hiver frem, hver gang vi skal diskutere en ny traktat, så man kan dække over alt det ubehagelige, som man selvfølgelig ikke vil have at befolkningen finder ud af?
Kunne vi ikke forvente en lille smule mere opfindsomhed hos Venstre, end at man holder de samme floskeltaler, hver eneste gang en ny traktat skal behandles?
Michael Aastrup Jensen (V), 2008-04-24:
Jeg ved jo godt, at Dansk Folkepartis EU-ordfører, hr. Morten Messerschmidt, selvfølgelig ikke er glad for det.
Jeg har efterhånden svært ved at se, hvad han egentlig er glad for i forhold til EU.
Jeg har næsten opfattelsen af, at hr. Morten Messerschmidt ønsker, at vi melder os ud af EU.
Det synspunkt har vi bare ikke.
Vi er tværtimod glade for, at Danmark er medlem af EU.
Vi er faktisk glade for, at vi får reformeret EU.
Det synes jeg at vi fik gjort med Nicetraktaten, og det synes jeg faktisk også at Lissabontraktaten gør.
Vi synes faktisk, at Lissabontraktaten er en rigtig positiv traktat, og det var derfor, at jeg brugte lidt tid på den.
Jeg ved da godt, at hr. Morten Messerschmidt helst ikke vil tale om det positive ved EU, fordi han jo åbenbart synes, at der slet ikke er noget positivt ved EU.
Det synes vi faktisk, og derfor vil vi gerne holde os til det, som vi synes er positivt.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-04-24:
Jeg betragter egentlig mig selv som værende et rimelig muntert menneske, men det er klart, at når man er omgivet af sådan en argumentresistens, som præger japartierne, med en total uvilje til at sætte sig ind i, hvad den her traktat i virkeligheden fører til, er det svært at holde det gode humør oppe.
Personligt må jeg sige, at jeg er meget i tvivl om, hvorvidt hr. Michael Aastrup Jensen har gjort sig den ulejlighed at læse svarene på de 598 spørgsmål, som vi andre har gjort os ulejlighed med at stille.
Det, der sådan set er spørgsmålet, er, hvordan det kan være, at Nicetraktaten, Amsterdamtraktaten, Maastrichttraktaten og de øvrige traktater igennem tiden altid er blevet rost af Venstre for at føre til mere demokrati, mere åbenhed, mere effektivitet, og at det er det eneste, man kan komme med.
Det virker lidt, som om det er den samme skåltale, der skal holdes igen og igen, og så længe, man siger de rigtige ord, får man nok befolkningen til at hoppe med på det.
Tror hr. Michael Aastrup Jensen virkelig, at befolkningen er så dorsk og dum, at den ikke kan gennemskue, at det handler om noget helt andet, at det handler om at flytte fokus?
Michael Aastrup Jensen (V), 2008-04-24:
Jeg synes ærlig talt ikke, at det er mig, der taler ned til befolkningen.
Hvornår har Dansk Parti i sin levetid været glad for en traktat og for EU?
Har man egentlig ikke, så vidt jeg kan forstå, været imod alle?
Ønsker Dansk Folkeparti, at vi melder os ud af EU, for man er jo imod det hele?
Man har aldrig brugt et sekund her i salen på at udtale sig positivt om EU.
Jeg synes ærlig talt, at man skylder et klart svar på det.
Vi er ikke imod det hele.
Vi er tværtimod glade for EU.
Jeg synes også, at det må give stof til eftertanke, hvor bredt et flertal der viser sig her lige om lidt.
Alle Folketingets partier minus Enhedslisten og Dansk Folkeparti har tilkendegivet, at de vil stemme for ratifikationen af Lissabontraktaten.
Der er bred politisk enighed.
Det må da give stof til eftertanke
Men lad mig nu præcisere - som jeg tror jeg efterhånden har gjort op mod 30 gange i denne Folketingssal i løbet af bare 2 uger - at Venstre er en stolt fortaler for, at konfliktretten skal fortsætte i Danmark.
Vi arbejder stærkt for, at ethvert angreb på konfliktretten så at sige bliver bekæmpet, og det er jo også derfor, at den danske regering har interveneret de gange, den har været oppe at vende i EF-Domstolen, og det er også derfor, at der nedsat en arbejdsgruppe med deltagelse af alle arbejdsmarkedets parter, hvor vi også klart har sagt, at hvis de kommer frem til nogle anbefalinger, vil vi selvfølgelig følge dem.
Så er der al den mistanke og det med at prøve at sige, at det godt kan være, at jeg står heroppe og siger noget andet, men at inderst inde ønsker Venstre at afskaffe konfliktretten.
Må jeg ikke have lov til at sige, at jeg godt ved, at jeg gentager mig selv, og Enhedslistens ordfører vil sikkert stadig væk ikke tro på det, men jeg har nu sagt omkring 30 gange: Vi står vagt om konfliktretten, vi bekæmper ethvert forsøg på angreb mod konfliktretten, og vi vil faktisk gerne sige, at vi er glade for konfliktretten.