runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Larsen (V), 2007-01-24:
Nu vil jeg lige først gøre hr. Rune Lund opmærksom på, at det ikke er den helt præcise tekst, hr. Rune Lund læser op af.
Men der står udtrykkeligt ud for pind nummer to: »i det omfang det tjener AVS-landenes udviklingsinteresser og ønsker«.
Jeg tror ikke, det vil være muligt for EU-landene at pådutte AVS-landene nogle ønsker, som de ikke har.
Man kunne godt definere udviklingsinteresse på forskellig måde, det er jeg enig i, og netop derfor har vi tilføjet ordet ønsker.
Rune Lund (EL), 2007-01-24:
Jeg vil egentlig gerne stille et spørgsmål om pind nummer to i det forslag til vedtagelse, som fru Pia Larsen har læst op, nemlig den om, at EU kun stiller krav om skærpede regler for serviceydelser, intellektuelle ejendomsrettigheder, konkurrence, investeringer samt om offentlige indkøb, i det omfang det tjener AVS-landenes egne udviklingsinteresser.
Det synes jeg er meget interessant, fordi det leder til følgende spørgsmål: Skal det forstås sådan, at den danske regering skal arbejde for, at hvis et AVS-land siger nej tak til liberaliseringer på de områder, så opgiver EU kravet med det samme?
Er det sådan, det skal forstås?
Hvem er det, der definerer AVS-landenes interesser?
Mette Gjerskov (S), 2007-01-24:
Det synes jeg var meget positivt og forbilledligt kort og klart og præcist.
Men når ordføreren nu kan være så kort og klar og præcis, har hun så også et mål for, hvornår den der »en dag« så skulle være?
Rune Lund (EL), 2007-01-24:
Nu eksisterede Europa jo før det indre markeds indførelse i midten af 1980'erne, og det, som vi har set gennem historien i Europa, er, at der er blevet brugt forskellige former for protektionisme og beskyttelse af egne markeder til at kunne opbygge en industri.
Og det er lige præcis det, der er pointen i det her.
Man kan godt have frihandel mellem forskellige lande, hvis det er lande, der eksisterer på et lige niveau.
Men det, der lige præcis er problemet med de her økonomiske partnerskabsaftaler, som EU vil forhandle med AVS-landene, er, at man vil skabe frihandel mellem to parter, som er totalt ulige.
Vi har på den ene side nogle af verdens allerfattigste lande, og så har vi en af verdens mægtigste handelsblokke.
Så gælder jo de samme regler.
Vi har begge to boksehandsker på, men vi ved jo godt, hvem der ville vinde, hvem der ville få en på sinkadusen, og det er præcis den samme situation, vi har i frihandelsdiskussionen.
Man kan ikke lave frihandel mellem to parter, der er så ulige, som vi ser det med EU og AVS-landene.
Lars Barfoed (KF), 2007-01-24:
Jeg synes, det var et ualmindelig dårligt eksempel, hr. Rune Lund valgte med netop at tale om Europa og Den Europæiske Union.
Hvis der er nogen steder, man har udviklet fri konkurrence mellem landene i en region i denne verden, så er det da i det indre marked i EU, hvor alle landene har været enige om, at hvis vi udvikler fri konkurrence, så kan vores økonomier udvikle sig bedre og stærkere og blive mere konkurrencedygtige.
Og hvis der er nogen, der har ønsket fri handel på verdensplan, så er det da også EU og ikke mindst Danmark.
Så det er da det dårligste eksempel, man overhovedet kan forestille sig.
EU er jo netop baseret på, at vi udvikler vores økonomier til at blive stærkere, hvis vi får den øgede frihandel og udvikler den til resten af verden.
Det er jo sådan, at hvis man beskytter sig bag toldmure, så er der ikke den konkurrence, så er der ikke den udvikling i effektiviteten, i økonomien, der i sidste ende gavner borgerne.
Men det skal naturligvis ske gradvis også i de AVSlande, vi nu taler om, og det er jo også det, der lægges op til.
Der lægges jo ikke op til, at de fra den ene dag til den anden pludselig skal være voldsomt konkurrenceudsatte.
Rune Lund (EL), 2007-01-24:
Ja, det gør jeg.
Hele Europa er et glimrende eksempel på det.
Hele den industrielle udvikling i Europa bygger jo netop på, at vi har kunnet beskytte industri, sådan at vi har haft, hvad skal man kalde det, en børnehave, hvori vi har kunnet bygge industrien op.
Der er masser af eksempler på den slags i historien, hvor man må sige, at man har måttet beskytte sig i en opbygningsfase for at få sin økonomi til at fungere, for ellers bliver man jo bare kørt over af store lande, store økonomier og store selskaber.
Det er Europa f.eks. et ganske godt og glimrende eksempel på.
Når hr. Lars Barfoed siger, at det er et fortegnet billede, jeg giver, så vil jeg bare stille det spørgsmål, om ikke hr. Lars Barfoed i forbindelse med det, som fik forhandlingerne i verdenshandelsorganisationen WTO til at bryde sammen i juli sidste år – hvilket jo skete, fordi ulandene ikke ville finde sig i behandlingen, bl.a. de mange krav, der kom fra ilandene – kan bekræfte, at EU i forhold til de her økonomiske partnerskabsaftaler er kommet med endnu flere krav end dem, man kom med i verdenshandelsorganisationen WTO, og som fik forhandlingerne der til at bryde sammen.
Lars Barfoed (KF), 2007-01-24:
Forholdet er netop det, at EU ønsker at tage hensyn til disse landes særlige udgangspunkt.
Men når nu hr. Rune Lund fremstiller det sådan, at det med fri handel er et rent misfoster, som kun fører til ulykker, så vil jeg gerne spørge modsætningsvis: Kender hr. Rune Lund nogle eksempler på lande, som har kunnet udvikle en effektiv økonomi til gavn for deres borgeres velstand på toldmure, der beskytter økonomien fra at udvikle sig?
Rune Lund (EL), 2007-01-24:
Så svarer hr. Rune Lund: Det er meget nemt, så skal vi slet ikke forhandle serviceydelser, vi skal slet ikke forhandle om, at EU kan kræve adgang til f.eks. vandforsyning, el og telekommunikation.
Der skal ikke være nogen forhandlinger om investeringer, vi skal ikke kunne komme med krav om, at ulandene ikke må kræve, at penge, der bliver tjent, skal blive investeret i deres egne lande.
Vi skal tage alle krav væk om, at ulandene ikke må tage nationale hensyn, f.eks. ved at foretrække nationale leverandører.
Der er en lang række krav, som Europa-Kommissionen stiller i dag, og som vi simpelt hen bare ikke skal stille.
Vi skal sige: Ulandene kan få adgang til vores markeder, de kan få en gratis omgang.
Vi skal sige: I kan komme og sælge til os, og vi skal ikke komme og stille alle mulige krav, som vil udkonkurrere jeres landbrug og jeres industri.
Så nemt ville det faktisk være, vil jeg sige til fru Pia Larsen.
Pia Larsen (V), 2007-01-24:
Hvis jeg fortæller hr. Rune Lund, at man netop vil tage hensyn til, hvad der i AVS-landenes interesse, og hvad de selv ønsker, hvad svarer hr. Rune Lund så til det?
Nu er det jo velkendt, at hr. Rune Lund har sit helt eget verdensbillede, som Venstre i hvert fald ikke deler.
Vi har den opfattelse, at handel er vejen til vækst, og at udviklingsbistand er et middel, man kan bruge på vej hen mod den vækst.
Det er jo ikke et spørgsmål om kold handel og multinationale selskaber.
Det er jo netop derfor, man har en plan om at lave nogle regionale aftaler, som på en følsom måde tager hensyn til de forhold, der er i de forskellige regioner.
Det er ikke bare sådan en global aftale, der gælder for alle, og som muligvis, hvis det var tilfældet, ville være til de multinationale selskabers fordel.
Vi skal lige have de andre med.
Det er jo en del af den demokratiske proces, men Danmark presser løbende på for at få den debat til at være på dagsordenen hele tiden, og en dag lykkes det nok også.
Rune Lund (EL), 2007-01-24:
Så er det slået fast.
Så skal det helt ud af forhandlingerne.
Det er så også Det Konservative Folkepartis mening.
Ulandene har fremført de her ønsker gang på gang, ikke ved personlig samtale med mig, men på mange måder.
Jeg har f.eks. et papir her fra den britiske organisation Oxfam, som gennemgår forhandlingerne – det er fra december 2006 – hvor ulandene har bedt om, at en lang række ting bliver hevet ud, lige præcis offentlige indkøb og investeringer.
De vil have safeguard mechanisms ind, som gør, at de kan beskytte sig mod, at varer fra EU skal udkonkurrere deres egen landbrugs- og industriproduktion.
Så de her ønsker fra AVSlandene er sådan set formuleret, og de er klokkeklare.
Men jeg kan forstå, at når det er AVS-landenes ønsker og holdning, så er det også Det Konservative Folkepartis holdning.
Det glæder mig meget.
Lars Barfoed (KF), 2007-01-24:
Det er muligt, hr. Rune Lund har haft nogle indgående samtaler i de seneste måneder med samtlige de lande, som udgør AVS-landene, siden hr. Rune Lund nu gang på gang kan fremføre meget absolutte meninger om, hvad de pågældende lande mener om, hvilke temaer der nu skal indgå i de her aftaler.
Jeg har ikke på samme måde haft lejlighed til at rejse rundt i verden og tale med samtlige regeringer fra de her lande, og det overrasker mig, at hr. Rune Lund har haft overskud til det – jeg synes, det er imponerende – men jeg kender altså ikke til, at de lande samlet skulle have udtalt, at de ikke ønsker, at alle disse eller nogle af disse elementer indgår i forhandlingerne.
Det må de kommende forhandlinger jo vise, og der siger vi så i forslaget til vedtagelse her, at det må være sådan, at disse områder, serviceydelser, intellektuelle ejendomsrettigheder osv., indgår, i det omfang det tjener landenes udviklingsinteresser og deres ønsker.
Det er så klart, som det kan siges.
Så hvis man efterfølgende kan bekræfte de samtaler, jeg kan forstå hr. Rune Lund har haft med de pågældende landes regeringer, jamen så vil det jo være Danmarks position, at det så ikke skal indgå, for så er det jo ikke deres ønske – hvis hr. Rune Lund har ret i det.
Rune Lund (EL), 2007-01-24:
Det forslag til vedtagelse, som også hr. Lars Barfoed står bag, opretholder jo princippet om gensidighed eller symmetri, netop det, at hvis ulandene skal have adgang til EU's markeder, skal EU også have adgang til ulandenes markeder i AVS-lande.
Det synes jeg er et problematisk synspunkt, og jeg synes primært, det er problematisk, fordi AVS-landene gentagne gange har sagt, at de ikke ønsker, at store selskaber fra EU skal komme og få nemmere adgang til deres markeder.
Så i det omfang man er interesseret i AVS-landenes egne interesser og ønsker, som der står i forslaget til vedtagelse, er sagen allerede afgjort, for de ønsker ikke at åbne op for store selskaber, som kan gå ind og konkurrere på elforsyning, vandforsyning, telekommunikation og en lang række andre områder.
Så er det ikke sådan, at ulandene har udtrykt, hvad der er deres interesser, og så burde man lytte til det frem for at komme her og måske have en bedre mening om, hvad der er deres interesser, end den mening, de selv har?
Lars Barfoed (KF), 2007-01-24:
Jeg synes, det er en spændende debat, vi har her.
Det er også en vigtig debat.
EU's handelsaftaler skal jo ses i en bredere sammenhæng.
Der er nogle, der har det med – synes jeg – i debatten at fokusere meget isoleret på handelsaftalerne uden at se dem i den sammenhæng, som de i virkeligheden skal ses i, hvis det skal give mening at diskutere det.
For det drejer sig jo både om udviklingsbistand og om handel, og i sidste ende drejer det sig jo om at skabe en sammenhæng i den globale udvikling, der skaber plads til en fornuftig økonomisk og social udvikling i de fattigste lande i denne verden.
Det er jo det, der i virkeligheden er visionen, hvor handelsaftalerne, partnerskabsaftalerne, indgår som et led i en samlet strategi, som altså også indeholder udviklingsbistand.
Jeg synes, det er meget vigtigt at holde fast i det.
Det er også vigtigt at slå fast, som ministeren også gjorde det, at partnerskabsaftalerne med AVS-landene først og fremmest har til formål at styrke den økonomiske udvikling i de pågældende lande ved at give dem nogle rimelige afsætningsvilkår for deres egne produkter, og derfor hænger partnerskabsaftalerne tæt sammen med udviklingsbistanden, for udviklingsbistanden har jo også til formål i sidste ende at sætte disse fattige lande i stand til at klare sig selv og fungere på lige vilkår med andre på verdensmarkedet, og det opnår man i hvert fald ikke ved at love dem evige toldgrænser, for så får de aldrig udviklet en effektiv økonomi.
Hvis man fulgte denne meget dogmatiske, socialistiske tilgang til bistand til udviklingslandene, er det helt sikkert, at man ville fastholde dem i fattigdom – forever.
Sådan er det.
Det Konservative Folkeparti er stærkt orienteret imod den globale udvikling.
Fri handel skaber i sidste ende velstand for os alle sammen i denne verden og bidrager til en stabil og fredelig global udvikling.
Derfor skal vi også understøtte bestræbelserne i WTO for i sidste ende at liberalisere verdenshandelen på alle områder.
Derfor støtter vi også, at EU inden for de rammer, vi har aftalt i WTO, styrker handelen med AVS-landene gennem økonomiske partnerskabsaftaler, der netop styrker disse landes afsætningsmuligheder i Europa.
Men liberaliseringen skal selvfølgelig ske med forsigtighed.
Det er jo ikke noget, der skal ske fra den ene dag til den anden.
Derfor er vi Konservative også meget opmærksomme netop på den faktor, at der skal tages de fornødne hensyn.
En række af de fattigste lande er jo f.eks. stærkt afhængige af deres indtægter fra importtold, og deres erhvervsliv tåler jo ikke sådan fra den ene dag til den anden at blive konkurrenceudsat i forhold til omverdenen, og derfor kan vi heller ikke fra den ene dag til den anden bare afvikle tolden på produkter fra EU til de pågældende lande.
I det hele taget skal de aftaler, vi indgår, sikre, at de bliver til fordel for AVS-landene selv, og det er jo i virkeligheden også indholdet af det forslag til vedtagelse, som en række partier har fremsat her i Folketinget i dag.
Søren Espersen (DF), 2007-01-24:
Hr. Rune Lund skildrer det, som om det sådan er land imod land, og at der kan være nogle fordele der.
Man er nødt til at sige, at der forhandles med et større kontingent lande – hvoriblandt vi er et af dem – for at få det bedst mulige resultat for alle parter.
Vi hører så ikke til dem, der siger, at man ikke også gerne skulle have noget, der kunne være til fordel for os, for Danmark; vi vil selvfølgelig gerne have nogle ting, der også er til fordel for os, ligesom det er til fordel for ulandene.
Som jeg sagde tidligere synes vi, det er en væsentlig fordel, at de her lande hurtigst muligt bliver så velhavende som muligt, så de kan købe alle vores varer.
Det, der er vores mål, er, at de skal kunne blive så velhavende, at vi virkelig kan afsætte.
Rune Lund (EL), 2007-01-24:
Det sidste er meget mere i overensstemmelse med, hvordan Europa-Kommissionen tænker, og det vil sige, at det så er hr. Søren Espersens udlægning af, hvad det her forhandlingsmandat går ud på.
Det er jo lidt interessant, for AVS-landene har udtalt sig om den her sag, Den Afrikanske Union, hvor der er mange AVS-lande i, har jo udtalt sig om den her sag.
Der var bl.a. Nairobi-erklæringen om økonomiske partnerskabsaftaler.
Det var fra et møde, der var den 12.-14. april sidste år, i 2006.
Udviklingsministeren nævnte i sit indlæg, at der havde været et møde den 16. januar i år, hvor man sådan set gentog den linje, så vidt jeg kunne forstå på udviklingsministeren.
Der har heller ikke været nogen ændring i de her landes holdninger.
De siger: Jamen vi vil ikke have de der områder ind; vi vil ikke have, at de skal være en del af forhandlingerne; vi ved, at vi vil blive udkonkurreret på landbrug og industrivarer; vi ved, at jeres store selskaber vil komme og udkonkurrere os på ulige konkurrencevilkår.
Det duer simpelt hen ikke.
Så de har udtalt sig.
Men det skal så ifølge hr. Søren Espersen ikke betyde, at de her forhandlingsemner skal tages ud.
Det var ellers det, som både fru Pia Larsen og fru Mette Gjerskov sagde at de skulle.
Det spørgsmål, som jeg vil stille hr. Søren Espersen, er det spørgsmål, som jeg stillede fru Mette Gjerskov, men som jeg ikke fik svar på.
Men i og med at hr. Søren Espersen også står bag det forslag til vedtagelse, der er fremsat, vil jeg tro, at hr. Søren Espersen kan svare.
Det drejer sig om, at hvis AVS-landene siger, at de ikke vil have, at der skal indgå tjenesteydelser, intellektuelle ejendomsrettigheder, konkurrence, investeringer og offentlige indkøb i forhandlingerne, skal det så være den danske regerings holdning, at de bliver taget ud?
Og hvis de ikke bliver taget ud, skal Danmark så stemme nej til forhandlingsmandatet, som Europa-Kommissionen får, når Europa-Kommissionen skal forhandle på vegne af alle EU-medlemslande?
Søren Espersen (DF), 2007-01-24:
For Dansk Folkeparti er det vigtigt, at de høje toldskranker nedsættes eller fjernes.
Det er til stor fordel for de europæiske forbrugere, og det vil endnu vigtigere være måden, hvorpå de allerfattigste lande får adgang til de europæiske markeder og dermed finder en vej ud af fattigdommen.
EU's landbrugsstøtte kender alle godt Dansk Folkepartis holdning til.
Vi finder, at det er uholdbart i længden at bruge knap halvdelen af EU's samlede budget på landbrugsstøtte.
Der var andre ting, der kunne have brug for tilførsler – ikke mindst forskning og uddannelse.
Så lad os få en reform af EU's landbrugspolitik, uden at vores landmænd presses yderligere.
Vi kan jo selvfølgelig ikke have, at et land som f.eks. Brasilien vil kunne være i stand til helt at udkonkurrere dansk kvægproduktion, samtidig med at dette store, effektive land kan opretholde en indtægtsgivende told.
På samme måde er det med anden produktion i lande som Indien og Kina, der ligesom Brasilien har besluttet sig til at betegne sig selv som least developed countries, altså ulande.
Sådan nogle mastodontlande med kolossale eksportindtægter vil vi selvfølgelig ikke være med til at pusle om.
Disse landes virksomheder er direkte konkurrenter til dansk erhvervsliv, og de skal ikke have særlige internationale begunstigelser.
Men lad os bare få tolden ned og eksportstøtten ned, så vi undgår unfair konkurrence i forhold til de allersvageste lande.
Frihandel skaber fælles fremgang.
Vi har allerede gjort det for AVS-landenes vedkommende, hvad angår industrivarer for visse landbrugsvarer, og det gør vi så fra vores ende af bordet.
Men i den anden ende af bordet, altså i de fattigste landes ende, skal der også ske reformer, ellers nytter det ikke.
De fleste her er jo enige om, at det er skadeligt for udviklingen, at de allerfattigste afrikanske lande har anbragt høje toldskranker hinanden imellem.
På den anden side kan man jo godt forstå, at et fattigt land, som har bygget stort set alle sine statsindtægter – helt op til halvdelen for nogles vedkommende – på told og afgifter af import, tøver med at fjerne denne allerstørste indtægtskilde.
Fra vores side er vi tilfredse med, som ministeren i sin besvarelse fremhævede, at det er regeringens indstilling, at alle AVS-lande, som deltager i forhandlingerne, bør tilbydes de samme vilkår på Europas markeder som dem, der gælder for landene i »Alt undtagen våben«-toldpræferencerne.
Ligeledes noterer jeg også med tilfredshed, at ministeren lovede, at regeringen ville arbejde for fastlæggelse af mere fleksible oprindelsesregler.
Det kan lyde som en lille sag, men personligt tror jeg, at dette, at producenterne i de fattigste lande vil kunne få mulighed for en forarbejdning af importerede varer med henblik på videre eksport, vil kunne give helt uanede muligheder og måske ligefrem være det, der på længere sigt vil kunne blive svaret på de fattigste landes problemer.
Vi var selv medforslagsstillere til forslaget til vedtagelse, så det støtter vi selvfølgelig.
Mette Gjerskov (S), 2007-01-24:
Jeg synes egentlig, det er lidt ærgerligt, at Enhedslisten går ind og kritiserer det her, når vi er enige om, at det her er den vej, vi skal, og at det her er det rigtige for udviklingslandene.
Det må jo være det, der er vores udgangspunkt.
Forhandlingsmandatet til regeringen giver vi i Europaudvalget, det giver vi ikke fra Folketingets talerstol, og det ved hr. Rune Lund jo også godt.
Det, jeg siger, er, at alt kommer an på en forhandling.
Hvad får vi, og hvad bliver vi nødt til at give?
Vores udgangspunkt – det, vi fastlægger her – er jo vores udgangspunkt: Hvad mener vi?
Det gør det sådan set også, men pointen er bare, at – lur mig, om ikke det er sandt – Enhedslisten under alle omstændigheder stemmer nej.
Det er jo er et EU-spørgsmål, det her, og det plejer at være meget vanskeligt for Enhedslisten at stemme for den slags.
Det, der er væsentligt, er, at vi gerne vil have, at de her handelsaftaler skal indgås til udviklingslandenes fordel.
Det er simpelt hen det, det grundlæggende drejer sig om for os.
Rune Lund (EL), 2007-01-24:
Se, det er jo lige præcis her, diskussionen er interessant.
Det er lige præcis her, forskellen mellem en gratis omgang til AVS-landene og det, at de skal leve op til en række krav om markedsåbninger, er.
For hvis det her forslag til vedtagelse skal forstås sådan, at den danske regering stemmer nej til Europa-Kommissionens forhandlingsmandat, hvis det indeholder noget om serviceydelser, intellektuelle ejendomsrettigheder, konkurrence, investeringer og offentlige indkøb, og AVS-landene samtidig siger, at de ikke skal indgå, og Europa-Kommissionen alligevel opretholder det som ting, der skal indgå i forhandlingerne, og det så betyder, at den danske regering stemmer nej til det her forhandlingsmandat, vil jeg sige, at så vil Enhedslisten kunne støtte det forslag til vedtagelse.
Men jeg forstår på fru Mette Gjerskov, at hvis man ikke opnår det her, og hvis Europa-Kommissionen alligevel fortsætter med den forhandlingslinje, som den kører i dag, så kan regeringen også med fru Mette Gjerskovs støtte alligevel ende med at stemme ja til Europa-Kommissionens forhandlingsmandat.
Det vil være lidt ærgerligt, for så bliver det bare en række pæne ord her fra Folketingssalen, uden at det får nogen som helst betydning i praksis.
Er det en reel gratis omgang, eller er det i virkeligheden noget for noget, når det kommer til stykket og vi ser om bag de pæne ord?
Mette Gjerskov (S), 2007-01-24:
Jeg har egentlig faktisk allerede fra starten takket Enhedslisten for at tage det her forslag op.
Jeg er glad for, at vi har det på dagsordenen i dag, og jeg er glad for, at vi jo åbenbart stort set kan være enige.
Kunne Enhedslisten så ikke stemme sammen med os for vores forslag til vedtagelse, sådan at vi har et fuldstændig enigt Folketing?
Der ligger faktisk nogle rigtig positive ting i det.
Det, Enhedslisten spørger om, er forhandlingssituationen, hvis vi ikke helt kan få det hele igennem, når vi forhandler inden for EU's rammer.
Det er altså svært at sige noget om på nuværende tidspunkt.
I en forhandling er det jo altid et spørgsmål om: Hvad får vi i forhold til, hvad de andre måtte få?
Vi lægger meget vægt på, at de her aftaler skal indgås efter udviklingslandenes, altså AVS-landenes, eget ønske.
Og det er også det, vi vil give af mandat til regeringen.
Men hvornår vi lige præcis skal stemme nej, er svært at sige, for vi ved det jo ikke.
Rune Lund (EL), 2007-01-24:
Jeg kan på forslaget til vedtagelse forstå, at hvis AVS-landene siger, at de her forhandlinger ikke skal indeholde forhandlinger om tjenesteydelser, om intellektuelle ejendomsrettigheder, om konkurrence, om investeringer og om offentlige indkøb, så skal de ikke det.
Det synes jeg er interessant; det synes jeg er en god pind i forslaget til vedtagelse.
Det er det nærmeste, vi kommer at give ulandene den næsten gratis omgang, som jeg, siden jeg kom i Folketinget i februar 2005, har stået her i Folketingssalen og talt om adskillige gange i alle de debatter, vi har haft om ulandsinteresser.
Det er et klart fremskridt, og det vil jeg egentlig gerne rose forslagsstillerne for.
Men jeg vil gerne stille et spørgsmål til fru Mette Gjerskov: Hvis det nu viser sig, at den danske regering ikke kan komme igennem med det her i EU, og at EU's nuværende forhandlingslinje bare fortsætter, betyder det så, at der skal stemmes ja eller nej til den forhandlingslinje, når Europa-Kommissionen skal forhandle på vegne af alle EU's medlemslande?
Søren Espersen (DF), 2007-01-24:
Som jeg også sagde til hr. Rune Lund i forbindelse med hans ordførertale, er det her faktisk et tiltag, der foregår i et forsøg på at hæve niveauet.
Det er ikke et forsøg på sådan at jokke dem ned, hvad hr. Rune Lund lader som om det er.
Jeg tror, at man er interesseret i på en eller anden måde at finde en ordning, og skulle der være et enkelt land – lad os så bare tage den hypotetiske situation – der siger, at det vil de under ingen omstændigheder være med til, mon så ikke også man siger: Nå, o.k., jamen så må de jo sejle deres egen sø og så se, hvordan det går.
Det tror jeg.