Finn Sørensen (EL), 2013-01-15:
Jeg tror, der i den her diskussion gemmer sig nogle grundlæggende forskellige holdninger til den offentlige sektor og den offentlige sektors fremtid.
Derfor vil jeg prøve – så kort, som det nu er muligt i den her tidsmæssige sammenhæng – at gøre rede for, hvad Enhedslisten har af grundlæggende holdning til det.
Vi har den holdning, at en stærk offentlig sektor er helt uundværlig, hvis vi vil realisere det samfund, som vi alle sammen taler om, og hvor vi indimellem jo også er enige om målsætningerne.
Den offentlige sektor skal udvikles til at være en motor for beskæftigelse, velfærd og demokrati i samfundet som helhed – vel at mærke en motor, der ikke kører på stinkende benzin eller diesel, men på grøn, vedvarende energi.
Det er der rigtig meget brug for i den situation, vi befinder os i i dag, med økonomisk krise, høj arbejdsløshed, et stadig mindre rummeligt arbejdsmarked og et stort pres på velfærd og miljø.
Vi udnytter jo slet ikke de muligheder, der ligger i, at den offentlige sektor har den store vægt i økonomien, som den har.
Den magt skal da bruges til at fremme beskæftigelsen, fremme miljøvenlig produktion og klimarenovering, fremme øget uafhængighed af fossile brændstoffer til gavn for beskæftigelse og miljø, fremme demokratiske og borgerstyrede løsninger, fremme nye kollektive ejendomsformer, som kan styrke demokratiet og borgernes aktive inddragelse.
Der findes en masse ekspertise i den offentlige sektor, som burde omsættes i merværdi til fordel for fællesskabet i stedet for til fordel for private aktionærer.
Over for det grundsyn har vi jo så nu fået samlet alle de andre partier i Folketinget, der med forskellig styrke trækker i den modsatte retning, nemlig i retning af en offentlig sektor, der i stigende grad bliver underkastet markedshensyn, både i form af øget konkurrenceudsættelse, øget udlicitering og privatisering og i form af markedsøkonomiske principper i styringen af den offentlige sektor under fine navne som New Public Management – det er vist kommet til at hedde noget nyt; man kan ikke altid følge med; men grundlæggende handler det om det samme – som jo også kraftigt bliver understøttet af EU's udbudsregler og hele markedstænkningen i EU.
Markedsgørelse er en rigtig dårlig styringsmekanisme, fordi den bygger på mistillid.
Det er den tankegang, der ligger på bunden af den megen snak om konkurrenceudsættelse.
Vi anerkender, at der er forskellige holdninger til det blandt de andre partier; der er nok slet ikke nogen af de andre partier, der vil skrive under på, at det er sådan nogle motiver, der driver dem, men det er jo bare det, som det bygger på allerdybest nede.
Men som sagt anerkender vi, der er forskelle.
Dem konstaterede vi jo meget positivt under det foregående punkt på dagsordenen.
Nu skal det jo ikke være ideologisk snak alt sammen; det ville også være godt med konkret analyse og konkret vurdering af de erfaringer, der ligger.
Hvad findes der egentlig af dokumentation for en myte, som er udbredt i samfundet, og som i hvert fald også klart og tydeligt understøttes ideologisk af oppositionen her i Folketinget, nemlig at det private er bedst og billigst?
Jeg tror, man kommer til at lede rigtig længe efter konkret analyse og dokumentation for de her påstande, og jeg vil helt konkret opfordre alle de andre partier til grundigt at studere en rapport, som blev udgivet af Anvendt KommunalForskning i 2011, der handler om effekter ved udlicitering af offentlige opgaver.
Så vil man kunne se, at de her myter bygger på sand.
Det, man har gjort i den her rapport, er, at man har kigget på, hvad der egentlig findes af studier og analyser af de her forhold og specielt af virkningen af at udlicitere offentlige ydelser.
Og der vil man kunne se, at der reelt ingen dokumentation er for de påstande.
Jeg håber, vi får lejlighed til at vende tilbage til de rapporter, for jeg kan se på formandens truende adfærd, at nu skal jeg stoppe.