runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Marinus (DF), 2014-11-12:
Vi bliver jo ikke enige i dag, det kan jeg godt høre.
Jeg mener stadig væk, at når ting står i en kontrakt, er det, fordi de skal overholdes, og når man laver en ny kontrakt, skal man også tale om det og ikke bare melde ud i pressen, at nu ønsker man at få fjernet nogle ting – eller rettere, at nu fjerner man nogle ting, som man egentlig er forpligtet til at have ifølge en kontrakt.
I sidste uge gav jeg ministeren en gave, en cd med underholdningsorkestret, og bad hende om at gå hjem og høre den og tænke lidt over tingene.
Det kan jeg godt høre ikke har hjulpet.
Det kan jo være noget med smag og behag, så i dag vil jeg give hende en cd med Dario Campeotto og underholdningsorkestret, og der er også en lille hilsen fra Dario på bagsiden.
Hvis ministeren ikke har tid til at høre hele cd'en, vil jeg anbefale, at hun hører skæring nr. 8, »Græshoppen og valmuen«, og så kan det være, vi bliver enige derefter.
Marianne Jelved (RV), 2014-11-12:
Det er måske, fordi vi lige nu er i en position, hvor vi er uenige om en konkret ting.
Det betyder, at det ikke er ministeren, der bestemmer, hvem der skal have penge fra den ene eller den anden eller den tredje pulje.
Det sidder der nogle mennesker ude i Kulturstyrelsen som gør ud fra nogle faglige kriterier.
Derfor er det også vigtigt at sige og holde fast i, at der er ansat en ledelse og valgt en bestyrelse, som Folketinget i øvrigt har indflydelse på hvem sidder i, som varetager den ledelsesopgave, det er at prioritere inden for de økonomiske rammer, som Folketinget udstikker, og på de betingelser, som fremgår af public service-kontrakten.
Så der er jo mulighed for at påvirke Danmarks Radio, men den udførende del ligger i ledelsen i Danmarks Radio.
Morten Marinus (DF), 2014-11-12:
Jamen så forstår jeg slet ikke, hvorfor ministeren mener, at det er et brud på armslængdeprincippet, at vi som politikere kan sige, at vi fortsat mener, at DR skal have et underholdningsorkester, fordi det står i den eksisterende kontrakt.
I forbindelse med de seneste mange kontrakter har politikere jo sagt, hvilke ensembler DR skal have.
Og ja, vi har givet DR en opgave med at skulle spare nogle penge, men vi har da aldrig nogen sinde forventet og troet, at de kunne spares på noget, som man egentlig var forpligtet til at have – og i hvert fald slet ikke uden at spørge politikerne først.
Nogle gange skal man altså passe på med, at den her armslængde ikke bliver for lang, og at man bare løber om hjørner med hinanden.
Så jeg forstår simpelt hen ikke ministerens holdning til armslængdeprincippet og den forskel, der er.
Marianne Jelved (RV), 2014-11-12:
Omkring Bonanza var sagen jo, at det er besluttet, at der skal være et arkiv til Danmarks Radio.
Der er ikke nogen, der drømmer om, at det arkiv ikke skal være der.
Derfor bad vi fra mediekredsens ordførere – og det var mig, der formulerede det – om, at man ventede med at nedlægge Bonanza, til der var en erstatning.
Det var det, det handlede om.
Vi sagde bare, at der skulle være en erstatning, inden vi kunne gøre det.
For vi syntes heller ikke i mediekredsen, at Bonanza var god nok.
Vi ønskede faktisk at give borgerne en større mulighed for at få adgang til arkiverne i Danmarks Radio.
Så jeg synes ikke, det er rimeligt.
Der er jo forskel på det forrige og så det, at man kommer med nogle ændringer, hvortil vi siger: Ja, det er også i orden, men vi skal lige have en erstatning, inden vi kan gennemføre det.
Det synes jeg da er rimeligt nok.
Det er ikke et brud på armslængdeprincippet.
Vi forhindrer ikke Danmarks Radio i at erstatte Bonanza med noget bedre.
Morten Marinus (DF), 2014-11-12:
Som ministeren jo har bemærket, har jeg igen i denne uge iklædt mig om ikke hele mit protesthabitsæt, så i hvert fald halvdelen og ikke bukserne.
Jeg ved jo godt, det er ministeren, der har bukserne på i den her sag – i hvert fald indtil videre.
Men jeg kan ikke lade være med at spørge ind til netop det her med armslængdeprincippet, hvori forskellen mellem de her to sager ligger.
Nu siger ministeren godt nok, at hun ikke krævede, at Danmarks Radio fremlagde dokumenterne om Det Europæiske Melodi Grand Prix.
Men så lad os gå et lille års tid tilbage, hvor ministeren jo skrev til DR i en anden sag, nemlig om DR Bonanza, som DR ønskede at nedlægge.
Hvorfor er det, at man i nogle sager kan sige, at der ikke er armslængdeprincip og henholde sig til i det her tilfælde en kontrakt – hvad jeg også mener man skal med UnderholdningsOrkestret – mens ministeren i andre sager bruger armslængdeprincippet som et skjold og siger, at det vil hun ikke blande sig i.
Det virker næsten, som om hun er berøringsangst over for at diskutere noget, som man egentlig godt kan diskutere.
Marianne Jelved (RV), 2014-11-12:
De to sager har sådan set ikke så meget med hinanden at gøre.
Det er korrekt, at jeg opfordrede Danmarks Radio til at fremlægge dokumenter vedrørende Eurovision Song Contest.
Jeg opfordrede Danmarks Radio til at fremlægge alle dokumenterne, så sagen kunne blive oplyst for offentligheden.
Det ændrer ikke ved, at det var DR's egen beslutning, om DR ville fremlægge dokumenterne.
Jeg pålagde dem det ikke og dikterede dem det ikke på nogen måde, men opfordrede.
Vedrørende nedlæggelsen af UnderholdningsOrkestret er det ledelsen i Danmarks Radio, der har ansvaret for at finde de besparelser, som aftalepartierne har pålagt dem, samtidig med at vi har ønsket en lang række ting opprioriteret, som kræver ressourcer flyttet fra det ene område til det andet område.
Derfor er det meget vigtigt for mig at understrege, at det er Danmarks Radios ledelse, der prioriterer inden for de økonomiske rammer, som Folketinget giver dem.
Og det er en helt anden sag.
Det er armslængdeprincippet begge steder.
Morten Marinus (DF), 2014-11-12:
Tak for det.
Spørgsmålet lyder: Hvorfor valgte ministeren i Politiken at opfordre DR til at fremlægge alle dokumenter vedrørende Det Europæiske Melodi Grand Prix, når hun samtidig ikke ønsker at forholde sig til nedlæggelsen af DR UnderholdningsOrkestret og til stadighed forsvarer DR’s ret til at nedlægge det?
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-11-12:
Håber justitsministeren, at opklaringsprocenterne er ens?
Mette Frederiksen (S), 2014-11-12:
Det har jeg ikke nogen forudsætninger for at kunne svare på på stående fod.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-11-12:
Altså, enigheden breder sig jo her i Folketingssalen, og det glæder mig en del.
Jeg var egentlig lidt bekymret for spørgsmålet i dag, for det har jo helt utraditionelt taget Justitsministeriet over en måned at svare på et helt simpelt § 20-spørgsmål.
Jeg er med på, at der er blevet skiftet minister, men mit spørgsmål blev stillet allerede i begyndelsen af oktober, og det er så faktisk først i går, jeg har fået et skriftligt svar, hvilket jeg finder fuldstændig uacceptabelt.
Mit spørgsmål er nu: Når jeg om et øjeblik går op og stiller et spørgsmål til justitsministerens ministerium om, om opklaringsprocenten for indbrud er forskellig, alt efter om værdien er over 100.000 kr. eller under 100.000 kr., vil justitsministeren så allerede nu kunne sige, at justitsministeren forventer, at opklaringsprocenten i de to tilfælde er ens?
Mette Frederiksen (S), 2014-11-12:
Nu blev der jo sagt utrolig mange ting fra spørgerens side, men jeg vil gerne som justitsminister slå fast, at jeg forventer, at dansk politi er til stede på gader og stræder, hvor der måtte være danskere, der kører for hurtigt, har alkohol i blodet eller laver andre overtrædelser af færdselsloven.
På samme måde har jeg en klar forventning om, at politiet selvfølgelig er til stede og efterforsker i det omfang, det overhovedet lader sig gøre, når danskere måtte være udsat for et indbrud i eget hjem, hvilket jeg tror kan være en både krænkende, grænseoverskridende og anstødelig begivenhed.
Det er vigtigt for mig at sige, at den diskussion, der har været, vedrørende de 100.000 kr., selvfølgelig ikke må handle om, hvorvidt man tager indbrud alvorligt fra politiets side, ej heller om man skal forsøge at efterforske sagerne.
Jeg ved, at der hos Københavns Politi som udgangspunkt er en visitationsproces, hvor nogle indbrud, hvor det stjålne er af meget høj værdi, går til en specialafdeling.
Men det er jo en anden diskussion, for selvfølgelig skal indbrud håndteres på samme måde, ligegyldig om der er tale om et privat hjem eller om eksempelvis store kunstgenstande eller noget andet.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-11-12:
Mit spørgsmål er motiveret af en artikel i Berlingske Nyhedsbureau fra den 7. oktober
– jeg citerer fra artiklen et svar fra den daværende justitsminister, Karen Hækkerup: »Københavns Politi har endvidere oplyst, at der, særligt for så vidt angår anmeldelser på berigelsesområdet, i praksis opereres med en uskreven vejledende beløbsgrænse på 100.000 kroner, som i nogle situationer har indflydelse på, hvordan modtagne anmeldelser håndteres«.
Jeg tror, at rigtig mange danskere har tænkt ved sig selv: Det kan da ikke være rigtigt.
Og det glæder mig da at høre, at den nye justitsminister har en anden holdning.
Men et er, at justitsministeren siger, at det ikke er rimeligt; noget andet er, om vi så kan være sikre på, at politiet også fører hendes ord ud i praksis?
For det svar, der er kommet fra politikredsene, viser jo sådan set, at man opererer med en helt anden praksis, som måske i virkeligheden ikke er politisk opportun eller politisk bestemt.
Jeg synes egentlig, at justitsministeren – ud over selvfølgelig at bekræfte, at det ikke er rimeligt, at der ikke efterforskes indbrud til under 100.000 kr. – bør forsikre Folketinget om, at man vil tage kontakt til de forskellige politikredse og indskærpe, at den her uskrevne regel selvfølgelig er helt uacceptabel.
Når jeg nævner det, skyldes det jo også, at regeringen i sit finanslovsudspil har brugt en del kalorier på at gøre danskerne mere trafikkriminelle næste år, og det er jo sådan, at når man bruger mange kalorier på at udskrive trafikbøder, er der måske færre ressourcer tilbage til at efterforske indbrud.
Står det til mig, vil jeg egentlig hellere have, at borgerne oplever en fornuftig form for retssikkerhed, ved at man, hvis der er indbrud i hjem eller bil, kan være sikker på, at politiet tager det alvorligt, frem for at der bliver brugt flere ressourcer på at lave fartkontrol.
Mette Frederiksen (S), 2014-11-12:
Nej, det synes jeg da ved den søde grød ikke at det er.
Det vil selvfølgelig på ingen som helst måde være rimeligt, hvis dansk politi ikke efterforsker indbrud på grund af værdien af det, der er blevet stjålet ved indbruddet.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-11-12:
Tak for det, formand.
Spørgsmålet lyder i al sin enkelhed: Mener justitsministeren, det er rimeligt, at politiet ikke efterforsker indbrud til under 100.000 kr.?
Bjarne Corydon (S), 2014-11-12:
Jeg tror, man kan have brug for masser af fremadrettet inspiration, og så må vi håbe, at det bliver i oppositionen, at man kan dyrke den inspiration.
Det var faktisk sådan, at den daværende oppositionsleder – den nuværende statsminister – gjorde opmærksom på en bekymring for begyndende overophedning af økonomien.
Og det blev selvfølgelig fejet fuldstændig til side af den daværende statsminister, som jo havde sat to streger under facit og ført Danmark ud af krisen – må man forstå.
Lige til det sidste, altså om det her med løfter, vil jeg sige – og jeg tror egentlig, at spørgeren fik sagt det rigtigt, det var nok en fejl – at der var en række forslag og ønsker, og så var der et forsigtighedsprincip om, at de her ting kunne gennemføres, når de var finansieret.
Det stod fuldstændig klart.
Jacob Jensen (V), 2014-11-12:
Ministeren taler om, at økonomien var overophedet, og at man lod den løbe løbsk.
Så skal jeg bare helt stilfærdigt her til sidst spørge: Hvad var det for nogle forslag til at få strammet op på økonomien, som den daværende opposition med Socialdemokraterne i spidsen på det tidspunkt kom med?
Altså, var der nogle forslag, hvor man ligesom fra Socialdemokraternes side lod sig inspirere af den daværende VK-regering, som sagde, at lad nu være med at bruge så mange penge, hold lidt igen og brug lidt færre penge; vi skal lægge lidt til side til dårlige tider.
Var der nogen forslag?
I givet fald vil jeg gerne lige høre, om finansministeren her i dag eventuelt kunne løfte sløret for, hvad det var for nogle forslag, som man så også vil kunne lade sig inspirere af fremadrettet?
Mette Frederiksen (S), 2014-11-12:
Jamen altså, min opgave som justitsminister er jo hverken at håbe eller tro.
Den er at varetage det hverv, jeg har som justitsminister, herunder at gøre alt, hvad jeg overhovedet kan, for at sikre, at vi har et dansk politi, der fungerer så godt som overhovedet muligt, også hvad angår efterforskning.
Men når der bliver spurgt helt konkret til grader og procenter i forhold til efterforskning, bliver jeg nødt til at kunne gå tilbage og kigge på tallene.
Martin Henriksen (DF), 2014-11-12:
Mener ministeren, at der er brug for at gennemføre stramninger over for de flygtninge, hvoraf mange er bekvemmelighedsflygtninge, der opnår asyl ved at påstå, at de er individuelt forfulgte?
Peter Skaarup (DF), 2014-11-12:
Tak for det.
Det lyder sådan her: Hvad er ministerens holdning til, at det tager 433 dage i gennemsnit, fra en kriminel handling anmeldes, indtil gerningsmanden påbegynder afsoningen af sin straf?
Hvad er ministerens holdning til, at det tager 433 dage i gennemsnit, fra en kriminel handling anmeldes, indtil gerningsmanden begynder afsoningen af sin straf?
Mette Frederiksen (S), 2014-11-12:
Og det er nok meget godt, at det forholder sig sådan, som det i øvrigt gør sig gældende på en række andre vitale samfundsområder.
Det er klart, at de myndigheder, der har ansvaret her – for der er armslængde, og det bør der også være – selvfølgelig har ansvaret for at sikre, at det, når det drejer sig om de informationer, der ligger til grund for det asylgrundlag, hvorpå man kan opnå opholdstilladelse i Danmark, foregår på korrekt vis.
Det er et myndighedsansvar, og det lægger jeg sådan set til grund at man lever op til.
Martin Henriksen (DF), 2014-11-12:
Så lad os tage fat på dem, der kommer hertil og siger, at de er individuelt forfulgte, og det er jo også det, spørgsmålet går på.
Der er det jo på en lidt mærkværdig måde, og jeg er ikke sikker på, at man, hvis man nu skulle genopfinde asylsystemet i dag, så ville gøre det på den her måde.
For størstedelen af de syrere, der kommer til Danmark, og dem, der i øvrigt generelt kommer hertil og får asyl, får jo asyl, fordi de har en forklaring om, at de er individuelt forfulgte.
Og det er det jo meget muligt at de har været i deres hjemland.
Men når de er rejst fra f.eks. Syrien og er kommet til f.eks. Jordan eller et andet sted, så er de jo kommet væk fra den krig, som de er flygtet fra, eller fra de grupper, som var efter dem, og til et sikkert sted, og så rejser jo igennem mange sikre lande, før de kommer til Danmark.
Der er jo ikke nogen, der forfølger dem på deres vej igennem de lande, det er der jo ikke, og derfor er det lidt pudsigt, at de kan komme til Danmark og så påstå, at de er individuelt forfulgte, i og med at de jo så at sige ikke er forfulgt på hele vejen til Danmark.
Derfor er systemet grundlæggende bygget op på en mærkværdig måde, for dem, der virkelig er forfulgte, er jo netop nede i nærområdet, og derfor er mit spørgsmål til justitsministeren, som jeg også startede med at sige: Mener ministeren ikke grundlæggende, at systemet er indrettet på en mærkværdig måde?
Og er der derfor ikke behov for, at vi omlægger asylsystemet?
Bjarne Corydon (S), 2014-11-12:
Det var jo den økonomiske politik under 10 års borgerlig ledelse, der havde ført landet ind i en situation, hvor man havde meget store problemer med nogle ret fundamentale ting i vores økonomi, altså vores konkurrenceevne, vores produktivitet, vores evne til at skabe private arbejdspladser og også i et vist omfang vores offentlige finanser.
Man kan da ikke komme uden om, at det var sådan.
Altså, hvis man følger den fagøkonomiske debat i Danmark, kan man se, at der ikke er nogen særlig udstrakt beundring for den måde, man forvaltede den økonomiske politik på i den periode – heller ikke i forhold til at styre finanspolitikken.
Man lod jo økonomien overophede massivt, hvilket vi andre så har måttet rydde op i bagefter.
Hvis der var nogen, der overtog noget, der i virkeligheden var sundt, og så formøblede det, så må det være VK-regeringen, i forhold til hvad Lykketoft og Nyrup havde præsteret i forvejen.
Mette Frederiksen (S), 2014-11-12:
Jamen der er ikke nogen grund til at være naiv på asylområdet, forstået sådan, at det, synes jeg, er ret åbenbart, at der er en infrastruktur bag de flygtningestrømme, vi ser, hvor der jo sidder menneskesmuglere, som er meget velorganiserede, og som tjener rigtig, rigtig mange penge på at hjælpe mennesker, som ofte står i en svær situation.
Jeg vil da ikke afvise, at der kommer folk hertil på et forkert grundlag – det har jeg ikke nogen forudsætninger for at vurdere – men det, jeg siger, er, at hvis politiet derude observerer det, så er det mærkeligt, at man ikke tilvejebringer mig de oplysninger.
Det er det ene, jeg gerne vil sige.
Det andet, jeg gerne vil advare mod, er, man drager den konklusion ud af det, at vi så har en masse bekvemmelighedsflygtninge, for jeg ved ikke, hvordan spørgeren har muligheden for at vurdere det.
Vi har et asylsystem, som selvfølgelig skal indeholde de nødvendige kontrolmekanismer, og jeg går ud fra, at man fra myndighedernes side, hvad enten det er helt ude i det praktiske led, eksempelvis i modtagelsen af flygtninge, eller der er tale om myndighederne i Udlændingestyrelsen og andre steder, også er sikre på, at det kun er mennesker, der har et reelt behov, der faktisk får asyl i Danmark.
Det siger sig selv.
Martin Henriksen (DF), 2014-11-12:
Jeg vil også gerne læse op fra en artikel fra www.danskpoliti.dk, som er Politiforbundets fagblad, og som er fra den 23. september i år – den tidligere artikel var fra Den Korte Avis – og nu citerer jeg fra artiklen: »Politikilder fra Center Sandholm og fra Frontex-arbejdet ved de ydre grænser fortæller i øvrigt, at de virkelige flygtninge desværre meget sjældent når så vidt som hertil.
Krigen i Syrien, og Skandinaviens ønske om at hjælpe ofrene, udnyttes af syrere, som i mange år har boet uden for Syrien.«
Længere nede i artiklen står der, at de falske asylansøgere er blevet hvervet af agenter fra menneskesmuglerorganisationer.
De bliver således tilbudt falske dokumenter, transport og rådgivning mod en stor sum i dollars eller euro.
Det er bare for at sige, at der, når man hører det fra flere forskellige sider, måske så nok er noget om snakken.
Og når vi oven i det så ved – for det ved vi jo; det er veldokumenteret – at dem, der kommer herop, jo altså er folk, der har råd til at betale en menneskesmugler for at komme herop, så er mit spørgsmål, om ministeren egentlig ikke mener, at vores asylsystem grundlæggende er indrettet på en forkert måde.
Mette Frederiksen (S), 2014-11-12:
Altså, jeg vil sige, at hvis dansk politi er i besiddelse af informationer af den karakter, så er det da mærkeligt, at man ikke gør justitsministeren opmærksom på det.
Det siger sig selv, at vi kun skal hjælpe mennesker, der er på flugt, og som har et reelt beskyttelsesbehov.
Hvis der er nogen, der vælger at udnytte den situation, som er så svær lige nu for millioner af mennesker, til at gavne sig selv på et grundlag, som ikke er korrekt, skal vi selvfølgelig have de nødvendige kontrolmekanismer i vores asylsystem til at opdage det.
Det er et myndighedsansvar.
Jeg kunne ikke drømme om at indtage det synspunkt, at der er mennesker, der skal have asyl i Danmark, hvis ikke de har behov derfor, men hvis det er rigtigt, som spørgeren siger, at dansk politi er af den overbevisning, at der foregår en masse fusk på det her område, så skal man skynde sig at give de oplysninger videre, så det er muligt for myndighederne at reagere derpå.
Martin Henriksen (DF), 2014-11-12:
Jeg tror heller ikke, der er nogen, der rejser herop for sjov.
Altså, dem, der har det værst, dem, der ikke har muligheden for at betale en menneskesmugler for at komme til Danmark, sidder stadig væk nede i nærområdet, og dem hjælper vi jo ikke ved, at vi giver folk mulighed for at komme til Danmark.
Det håber jeg i hvert fald at vi er enige om.
Så har man også flere andre steder, bl.a. i Den Korte Avis, kunnet læse overskriften: »Politiforbundets blad slår alarm om tilstrømning af syrere: Mange "er slet ikke flygtninge".«
Videre står der i artiklen: »Ifølge de centralt placerede kilder i politiet, som fagbladet Dansk Politi, der udgives af Politiforeningen, har talt med, er der ofte tale om regulære svindlere, der her ser en chance for at få adgang til det attraktive danske velfærdssystem. "
De ankomne er syrere.
Men det er syrere, som i mange år har boet uden for Syrien.
Jeg møder familier, hvis børn går på universitetet i Istanbul, og som har levet uden for Syrien i måske otte år eller mere," siger en kilde, der har arbejdet med udlændingeområdet siden år 2000.
« Det er bare for at sige, at nogle af de her kilder, som træder frem i f.eks. dansk politis fagblad, jo er politikilder, og derfor må noget af det her også på et eller andet tidspunkt være nået frem eller må nå frem til ministerens bord, ellers vil jeg da opfordre ministeren til at sørge for, at man er ekstra opmærksom, når man behandler ansøgninger om asyl til folk, der kommer fra Syrien.
Mette Frederiksen (S), 2014-11-12:
Jeg ved ikke rigtig, om spørgeren her har en viden, som resten af Danmark ikke har, når man så skråsikkert kan påstå, at mange af dem, der kommer til Danmark, er bekvemmelighedsflygtninge.
Jeg har i hvert fald ikke en viden, der underbygger det synspunkt.
Lad mig bare indlede med det, jeg synes man bør gøre på flygtningeområdet lige nu: Jeg tror ikke, at folk flygter for sjov.
FN anslår, at der er det højeste antal flygtninge siden anden verdenskrig.
Vi ser dagligt, når man åbner sine medier, overgreb på civilbefolkninger både i Syrien og i Irak, og det har kastet millioner af mennesker på flugt.
Jeg tror ikke, at der er nogen, der flygter for sjov.
Jeg tror, at man tværtimod bliver nødt til at lægge til grund for både asyl- og flygtningediskussionen i Danmark, at vi har en rigtig, rigtig alvorlig og i øvrigt uholdbar humanitær situation, og det er det, der skaber en masse flygtningestrømme.
Langt hovedparten af de mennesker, der flygter fra Mellemøsten lige nu, flygter til nærområder.
En mindre andel kommer til Europa.
Det er en opgave, vi både kan og skal håndtere, men vi skal selvfølgelig gøre det på en måde, så Danmark kan følge med og vi efterfølgende kan få integrationen til at fungere.
Det er derfor, vi fra regeringens side foreslår at stramme op på asylområdet, så man i højere grad kommer til at arbejde med et begreb om midlertidig beskyttelse, sådan at flere flygtninge kan vende tilbage, når forholdene i hjemlandet betinger det.
Men den grundlæggende præmis om, at vi skulle have en masse bekvemmelighedsflygtninge, er ikke en viden, jeg er i besiddelse.
Jeg hører meget gerne, hvis spørgeren fra Dansk Folkeparti ved noget, som resten af Danmark tilsyneladende ikke ved.
Martin Henriksen (DF), 2014-11-12:
Tak for det.
Mener ministeren, at der er brug for at gennemføre stramninger over for de flygtninge, hvoraf mange er bekvemmelighedsflygtninge, der opnår asyl ved at påstå, at de er individuelt forfulgte?
Jacob Jensen (V), 2014-11-12:
Jeg ønsker sådan set slet ikke at tage fortjenesten.
Jeg ønsker sådan set blot at konstatere, hvad for en situation der var udgangspunktet for den nuværende regerings magtovertagelse.
Det er bare det, jeg forsøger at spørge om.
Fra regeringens side har man ikke – og det hører jeg heller ikke ministeren benægte her – kunnet leve op til det klokkeklare ønske og løfte, det er jo formodentlig begge dele, om at give 12 mia. kr. mere til kommunerne og dermed øge velfærden.
Vi husker jo alle sammen slogans om velfærd eller skattelettelser.
Nu siger man så, at det kan man ikke leve op til på grund af den politik, der var blevet ført.
Det var altså ikke politikken i sig selv – for man må jo forstå det sådan, at det er den, man viderefører – men vurderingen, der var forkert.
Det vil jeg godt lige bede om at ministeren bekræfter.